1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/5/EY,
annettu 16 päivänä helmikuuta 1998,
asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa,
jossa ammatillinen pätevyys on hankittu
(EYVL L 77, 14.3.1998, s. 36)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►A1 Asiakirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan,
Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasa-vallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan
liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan
unioni perustuuL 236 33 23.9.2003
▼B
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI
98/5/EY,
annettu 16 päivänä helmikuuta 1998,
asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta
muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on
hankittu
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityi-sesti sen 49 artiklan sekä 57 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan
ensimmäisen ja kolmannen lauseen,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (
1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
toimivat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä
noudattaen (3),
sekä katsovat, että
1) perustamissopimuksen 7 a artiklan nojalla sisämarkkinat
käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja, ja perustamissopi-muksen 3 artiklan c kohdan mukaisesti yhteisön tavoitteisiinkuuluu poistaa henkilöiden ja palveluiden vapaan liikkuvuuden
esteet jäsenvaltioiden väliltä; jäsenvaltioiden kansalaisille tämä
merkitsee erityisesti mahdollisuutta harjoittaa ammattia joko itse-näisenä ammatinharjoittajana tai palkatussa työssä muussa kuinsiinä jäsenvaltiossa, jossa he ovat hankkineet ammatillisenpätevyytensä,
2) vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulu-
tuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta
yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetunneuvoston direktiivin 89/48/ETY (
4) mukaisesti asianajaja, joka
on täysin pätevöitynyt yhdessä jäsenvaltiossa voi jo nyt hakeatutkintotodistuksensa tunnustamista ryhtyäkseen harjoittamaan
toisessa jäsenvaltiossa asianajajan ammattia tämän jäsenvaltion
käyttämällä ammattinimikkeellä; mainitun direktiivin tarkoituk-sena on mahdollistaa asianajajan pääsy ammattiinvastaanottavassa jäsenvaltiossa, eikä pyrkiä muuttamaan toisen-laisiksi ammatillisia sääntöjä, joita kyseisessä valtiossasovelletaan eikä vapauttaa asianajajaa näiden sääntöjen noudatta-
misesta,
3) kun jotkut asianajajat voivat päästä nopeasti ammattiin vastaa-
nottavassa jäsenvaltiossa, erityisesti läpäisemälläkelpoisuuskokeen, josta säädetään direktiivissä 89/48/ETY,toisten täysin pätevien asianajajien taas on voitava päästä siihen
harjoitettuaan ammattiaan määräajan vastaanottavassa jäsenval-
tiossa alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen tai jatkaaammattinsa harjoittamista alkuperäistä ammattinimikettäänkäyttäen,
4) tämän määräajan tulee mahdollistaa asianajajan pääsy ammattiin
vastaanottavassa jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun on varmennettu
hänen hankkineen ammattikokemusta tässä jäsenvaltiossa,
5) toiminta tässä asiassa yhteisön tasolla on perusteltua eiainoastaan siksi, että se tutkintotodistusten tunnustamista koske-vaan yleiseen järjestelmään verrattuna tarjoaa asianajajillehelpomman väylän sallimalla heidän päästä ammattiin vastaanot-1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 2
(1) EYVL C 128, 24.5.1995, s. 6 ja EYVL C 355, 25.11.1996, s. 19.
(2) EYVL C 256, 2.10.1995, s. 14
(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 19.6.1996, (EYVL C 198, 8.7.1996,
s. 85), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 24. heinäkuuta 1997 (EYVL C
297, 29.9.1997, s. 6), Euroopan parlamentin päätös, tehty 19. marraskuuta
1997. (Neuvoston päätös tehty 15. joulukuuta 1997).
(4) EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16
▼B
tavassa jäsenvaltiossa, vaan myös siksi, että se antamalla asiana-
jajille mahdollisuuden alkuperäistä ammattinimikettään käyttäenharjoittaa pysyvästi ammattiaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa
vastaa tarpeisiin, joita on asianajajapalvelujen käyttäjillä, jotka
erityisesti sisämarkkinoiden aiheuttaman vilkastuneen liiketoi-minnan vuoksi hakevat neuvoja sellaisten rajoja ylittävienliiketoimien suhteen, joihin usein sovelletaan samalla sekäkansainvälistä oikeutta, yhteisön oikeutta että kansallista
oikeutta,
6) toiminta yhteisön tasolla on perusteltua myös sen vuoksi, että
vain muutamat jäsenvaltiot tällä hetkellä sallivat muista jäsenval-tioista tulevien asianajajien harjoittaa alueellaan alkuperäistä
ammattinimikettään käyttäen muuta asianajotoimintaa kuin
palvelujen tarjoamista; jäsenvaltioissa, joissa tämä mahdollisuuson olemassa, on kuitenkin sen osalta hyvin erilaisia sääntöjäesimerkiksi toiminta-alasta ja velvollisuudesta kirjoittautuatoimivaltaisten viranomaisten pitämään luetteloon; tällaiset erot
aiheuttavat epätasa-arvoa ja kilpailun vääristymiä jäsenvaltioiden
asianajajien välille ja muodostavat esteen vapaalle liikkuvuu-delle; ainoastaan direktiivillä, jossa vahvistetaan edellytyksetniiden asianajajien muulle ammatinharjoittamiselle kuin palve-lujen tarjoamiselle, jotka harjoittavat asianajotoimintaaalkuperäistä ammattinimikettään käyttäen, voidaan ratkaista
nämä ongelmat ja tarjota asianajajille ja heidän palveluidensa
käyttäjille samat mahdollisuudet kaikissa jäsenvaltioissa,
7) tällä direktiivillä pidätytään sen tavoitteen mukaisesti säänte-
lemästä puhtaasti sisäisiä tilanteita eikä sillä pyritä muuttamaan
kansallisia ammatillisia sääntöjä muutoin kuin siltä osin kuin seon välttämätöntä direktiivin tavoitteiden tehokkaan toteutumisenkannalta; erityisesti direktiivillä ei ole tarkoitus loukata sitäkansallista sääntelyä, joka koskee pääsyä asianajajan ammattiinja asianajajan ammatin harjoittamista sillä ammattinimikkeellä,
jota vastaanottavassa jäsenvaltiossa käytetään,
8) tässä direktiivissä tarkoitetut asianajajat olisi velvoitettava
kirjoittautumaan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen vira-
nomaisen pitämään luetteloon, jotta tämä voisi varmistua siitä,
että he noudattavat vastaanottavan jäsenvaltion ammatillisia jaammattieettisiä sääntöjä; tämän kirjoittautumisen vaikutuksetsiihen, missä tuomiopiireissä, oikeusasteissa ja eri tyyppisissätuomioistuimissa asianajajat voivat toimia, määräytyvät vastaa-nottavan jäsenvaltion asianajajiin sovellettavan lainsäädännön
perusteella,
9) asianajajien, jotka eivät ole päässeet ammattiin vastaanottavassa
jäsenvaltiossa, on harjoitettava ammattiaan tässä alkuperäisellä
ammattinimikkeellään, jotta palvelujen käyttäjille taattaisiin
asianmukaiset tiedot ja jotta olisi mahdollista tehdä ero näidenasianajajien ja niiden vastaanottavan jäsenvaltion asianajajienvälillä, jotka harjoittavat ammattia vastaanottavassa jäsenval-tiossa käytettävällä ammattinimikkeellä,
10) olisi sallittava niiden asianajajien, joihin tätä direktiiviä sovelle-taan, antaa lainopillisia neuvoja, jotka koskevat erityisesti senjäsenvaltion oikeutta, josta he ovat peräisin, yhteisön oikeutta,kansainvälistä oikeutta sekä vastaanottavan jäsenvaltion oikeutta;
tämä on palvelujen tarjoamisen osalta sallittua jo asianajajien
palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpot-tamisesta 22 päivänä maaliskuuta 1977 annetun neuvostondirektiivin 77/249/ETY (
1) nojalla; olisi kuitenkin, samoin kuin
direktiivissä 77/249/ETY, säädettävä mahdollisuudesta estää sell-aisia asianajajia, jotka harjoittavat asianajotoimintaa
alkuperäisellä ammattinimikkeellään Yhdistyneessä kuningas-
kunnassa ja Irlannissa, suorittamasta tiettyjä kiinteistö- japerintöasioihin liittyviä toimia; tämä direktiivi ei millään tavoin1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 3
(1) EYVL L 78, 26.3.1997, s. 17, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
▼B
vaikuta niihin määräyksiin, jotka kussakin jäsenvaltiossa
varaavat tietyn toiminnan harjoittamisen muun kuin asianajajanammatin harjoittajille; direktiivissä 77/249/ETY olisi omaksut-
tava myös vastaanottavan jäsenvaltion oikeus vaatia, että
ammattia alkuperäisellä ammattinimikkeellään harjoittava asia-najaja työskentelee yhdessä paikallisen asianajajan kanssaedustaessaan tai puolustaessaan asiakastaan oikeudessa; velvoi-tetta työskennellä yhdessä sovelletaan sen tulkinnan mukaisesti,
jota Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on soveltanut erityisesti
asiassa 427/85, komissio v. Saksa 25 päivänä helmikuuta 1988antamassaan tuomiossa (
1),
11) oikeuden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi olisi jäsen-
valtioille annettava mahdollisuus erityissäännöillä varata pääsy
niiden ylimpiin tuomioistuimiin erikoistuneille asianajajille,tämän kuitenkaan estämättä jäsenvaltioiden sellaisten asianaja-jien ammattiin pääsyä, jotka täyttävät vaaditut edellytykset;
12) asianajajan, joka on kirjattu vastaanottavassa jäsenvaltiossa luet-
teloon alkuperäisellä ammattinimikkeellään, on pysyttävä sen
jäsenvaltion, josta hän on peräisin, toimivaltaisen viranomaisenpitämässä luettelossa voidakseen säilyttää oikeutensa asianaja-jana ja jotta tätä direktiiviä sovellettaisiin häneen; tästä syystäläheinen yhteistyö toimivaltaisten viranomaisten välillä on
välttämätöntä erityisesti mahdollisten kurinpidollisten menette-
lyjen osalta,
13) asianajajat, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, voivat riippumattasiitä, toimivatko he palkattuina asianajajina vai itsenäisinä
ammatinharjoittajina siinä jäsenvaltiossa, josta he ovat peräisin,
harjoittaa ammattiaan palkansaajina vastaanottavassa jäsenval-tiossa siinä määrin kuin vastaanottava jäsenvaltio antaa tämänmahdollisuuden omille asianajajilleen,
14) vaikka tämä direktiivi tarjoaa asianajajille mahdollisuuden
harjoittaa ammattiaan toisessa jäsenvaltiossa alkuperäistä ammat-
tinimikettään käyttäen, sen tavoitteena on myös helpottaa tämänvastaanottavan jäsenvaltion ammattinimikkeen saamista; perusta-missopimuksen 48 ja 52 artiklan nojalla, sellaisina kuinyhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut niitä, vastaanottava jäsen-
valtio on aina velvollinen ottamaan huomioon alueellaan
hankitun ammattikokemuksen; sen jälkeen kun nämä asianajajatovat toimineet kolme vuotta tosiasiallisesti ja säännöllisestivastaanottavassa jäsenvaltiossa ja tämän jäsenvaltion oikeudenparissa, mukaan lukien yhteisön oikeus, on kohtuullista olettaa,että he ovat hankkineet tarvittavan soveltuvuuden voidakseen
ilman rajoituksia päästä asianajajan ammattiin vastaanottavassa
jäsenvaltiossa; tämän määräajan päätyttyä asianajajan, joka voitodistettavasti osoittaa hankkineensa ammatillisen pätevyydenvastaanottavassa jäsenvaltiossa, on voitava saada tämän jäsenval-tion ammattinimike; jos vähintään kolme vuotta kestävään
tosiasialliseen ja säännölliseen toimintaan sisältyy tätä lyhytai-
kaisempi toiminta vastaanottavan jäsenvaltion oikeuden parissa,toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon muutkinvastaanottavan jäsenvaltion oikeudesta hankitut tiedot, jotka sevoi tarkistaa haastattelussa; jos mainittujen edellytysten täyttymi-sestä ei ole esitetty todisteita, vastaanottavan jäsenvaltion
toimivaltaisen viranomaisen on perusteltava tekemänsä päätös
olla myöntämättä tämän valtion ammattinimikettä näihin edelly-tyksiin liittyvien helpotuksia koskevien sääntöjen mukaisesti japäätökseen on voitava hakea muutosta kansallisen oikeudenmukaisilla muutoksenhakukeinoilla,
15) taloudellinen ja ammatillinen kehitys yhteistyössä osoittaa, ettäon mahdollista harjoittaa asianajajan ammattia yhdessä myösyhteenliittymänä; olisi estettävä se, että ammatin harjoittamistaryhmänä siinä jäsenvaltiossa, josta asianajaja on peräisin,käytetään tekosyynä ryhmään kuuluvien asianajajien estämiseksi1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 4
(1) Kok. 1988, s. 1123.
▼B
sijoittautumasta vastaanottavaan jäsenvaltioon tai tämän haittaa-
miseksi; jäsenvaltioilla on kuitenkin oltava lupa toteuttaaaiheellisia toimenpiteitä sen oikeutetun tavoitteen saavuttami-
seksi, että turvataan ammatin riippumaton harjoittaminen; olisi
säädettävä tietyistä takeista kaikissa jäsenvaltioissa, jotka sallivatasianajajan ammatin harjoittamisen ryhmänä,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tavoite, soveltamisala ja määritelmät
1. Tämän direktiivin tavoitteena on helpottaa asianajajan ammatin
pysyvää harjoittamista joko itsenäisenä ammatinharjoittajana tai palka-tussa työssä muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen
pätevyys on hankittu.
2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”asianajajalla” jokaista, joka on jäsenvaltion kansalainen ja jolla on
oikeus harjoittaa ammattiaan käyttäen jotakin seuraavista ammattini-
mikkeistä:
Belgia: Avocat/Advocaat/Rechtsanwalt
Tšekin tasavalta: AdvokátTanska: Advokat
Saksa: Rechtsanswalt
Viro: VandeadvokaatKreikka: ∆ικηγόρος
Espanja: Abogado/Advocat/Avogado/AbokatuRanska: AvocatIrlanti: Barrister/SolicitorItalia: Avvocato
Kypros: ∆ικηγόρος
Latvia: Zv ērināts advok āts
Liettua: Advokatas
Luxemburg: AvocatUnkari: ÜgyvédMalta: Avukat/Prokuratur Legali
Alankomaat: AdvocaatItävalta: Rechtsanwalt
Puola: Adwokat/Radca prawny
Portugali: AdvogadoSlovenia: Odvetnik/Odvetnica
Slovakia: Advokát/Komer čný právnik1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 5
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
Suomi: Asianajaja/Advokat
Ruotsi: AdvokatYhdistynyt Kuningas-
kunta:Advocate/Barrister/Solicitor,
b) ”jäsenvaltiolla, josta asianajaja on peräisin” jäsenvaltiota, jossa asia-
najaja on saanut oikeuden käyttää jotakin a alakohdassa mainittua
ammattinimikettä ennen asianajajan ammatin harjoittamista toisessajäsenvaltiossa,
c) ”vastaanottavalla jäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, jossa asianajaja
harjoittaa ammattiaan tämän direktiivin säännösten mukaisesti,
d) ”alkuperäisellä ammattinimikkeellä” siinä jäsenvaltiossa käytettyä
ammattinimikettä, jossa asianajaja on saanut oikeuden käyttää tätäammattinimikettä ennen asianajajan ammatin harjoittamista vastaa-
nottavassa jäsenvaltiossa,
e) ”ryhmällä” jokaista yhteisöä, riippumatta siitä, onko se oikeush-
enkilö vai ei, joka on perustettu jäsenvaltion lainsäädännön
mukaisesti ja jonka puitteissa asianajajat harjoittavat ammattiaan
yhdessä ja käyttäen yhteistä nimikettä,
f) ”asianmukaisella ammattinimikkeellä” tai ”asianmukaisella amma-
tilla” sen toimivaltaisen viranomaisen käyttämää ammattinimikettä
tai ammattia, jonka luetteloon asianajaja on merkitty 3 artiklan
säännösten mukaisesti, ja ”toimivaltaisella viranomaisella” kyseistäviranomaista.
3. Tätä direktiiviä sovelletaan sekä niihin asianajajiin, jotka harjoit-
tavat ammattiaan itsenäisesti, että niihin, jotka harjoittavat sitäpalkattuina siinä jäsenvaltiossa, josta he ovat peräisin, sekä jollei 8
artiklasta muuta johtu, vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
4. Tässä direktiivissä tarkoitettu asianajajan ammatin harjoittaminen
ei koske sellaista palvelujen tarjoamista, josta on säädetty direktiivissä77/249/ETY.
2 artikla
Asianajajan oikeus harjoittaa ammattiaan alkuperäistä ammattini-
mikettään käyttäen
Jokaisella asianajajalla on oikeus harjoittaa pysyvästi asianajotoimintaa,
sellaisena kuin se on määritelty 5 artiklassa, missä tahansa muussa
jäsenvaltiossa käyttäen alkuperäistä ammattinimikettään.
Asianajajan ammattiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa pääsyä koskevat
10 artiklan säännökset.
3 artikla
Merkitseminen toimivaltaisen viranomaisen luetteloon
1. Asianajajan, joka haluaa harjoittaa ammattiaan muussa kuin siinä
jäsenvaltiossa, jossa hän on hankkinut ammatillisen pätevyytensä, on
kirjoittauduttava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen
pitämään luetteloon.
2. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on
merkittävä asianajaja luetteloon saatuaan nähtäväkseen todistuksensiitä, että asianajaja on merkitty sen jäsenvaltion, josta hän on peräisin,toimivaltaisen viranomaisen pitämään luetteloon. Vastaanottavan jäsen-
valtion toimivaltainen viranomainen voi vaatia, että tämä sen
jäsenvaltion, josta asianajaja on peräisin, toimivaltaisen viranomaisenantama todistus ei ole sitä esitettäessä kolmea kuukautta vanhempi.Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ilmoittaa senjäsenvaltion, josta asianajaja on peräisin, toimivaltaiselle viranomaiselletästä luetteloon merkitsemisestä.1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 6
▼B
3. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi:
— Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa on asianajajat, jotka
harjoittavat ammattiaan käyttäen muuta kuin Yhdistyneessä kunin-
gaskunnassa tai Irlannissa käytettävää ammattinimikettä,
merkittävä joko ”barrister”- tai ”advocate”- ammatin tai ”solicitor”-ammatin osalta toimivaltaisen viranomaisen pitämään luetteloon.
— Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivaltainen viranomainen
Irlannin ”barrister” -asianajajan osalta on Yhdistyneessä kuningas-
kunnassa ”barrister” -asianajajan tai ”advocate” -asianajajan osalta
toimivaltainen viranomainen ja Irlannin ”solicitor” -asianajajanosalta ”solicitor” -asianajajan ammatin osalta toimivaltainen virano-mainen.
— Irlannissa toimivaltainen viranomainen Yhdistyneen kuningas-
kunnan ”barrister” -asianajajan tai ”advocate” -asianajajan osaltaIrlannissa on ”barrister” -asianajajan osalta toimivaltainen virano-mainen ja Yhdistyneen kuningaskunnan ”solicitor” -asianajajanosalta ”solicitor” -asianajajan ammatin osalta toimivaltainen virano-
mainen.
4. Kun vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen
julkaisee niiden asianajajien nimet, jotka on merkitty sen pitämäänluetteloon, se julkaisee myös niiden asianajajien nimet, jotka se on
merkinnyt luetteloon tämän direktiivin nojalla.
4 artikla
Ammatin harjoittaminen alkuperäistä ammattinimikettä käyttäen
1. Asianajajan, joka vastaanottavassa jäsenvaltiossa harjoittaa
ammattiaan alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen, on ilmoitettava
ammattinimikkeensä käyttämällä sen jäsenvaltion, josta hän on peräi-sin, virallista kieltä tai jotakin sen virallisista kielistä, selkeästi jasiten, ettei aiheudu mitään sekaannusta vastaanottavan jäsenvaltionammattinimikkeen kanssa.
2. Vastaanottava jäsenvaltio voi 1 kohdan soveltamiseksi vaatia, että
asianajaja, joka harjoittaa ammattiaan alkuperäistä ammattinimikettäänkäyttäen, ilmoittaa sen lisäksi sen ammatillisen järjestön, johon hänkuuluu siinä jäsenvaltiossa, josta hän on peräisin, tai sen tuomiois-
tuimen, jossa hänellä tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti on
oikeus toimia. Vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia myös, että asiana-jaja, joka harjoittaa ammattiaan käyttäen alkuperäistäammattinimikettään, mainitsee kirjoittautumisestaan tämän jäsenvaltiontoimivaltaisen viranomaisen pitämään luetteloon.
5 artikla
Toiminta-ala
1. Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, asianajaja, joka harjoittaa
ammattiaan käyttäen alkuperäistä ammattinimikettään, harjoittaa samaaammatillista toimintaa kuin asianajaja, joka toimii vastaanottavan
jäsenvaltion asianmukaista ammattinimikettä käyttäen, ja hän voi erityi-
sesti antaa lainopillisia neuvoja, jotka koskevat sen jäsenvaltionoikeutta, josta hän on peräisin, yhteisön oikeutta, kansainvälistäoikeutta ja vastaanottavan jäsenvaltion oikeutta. Hänen on joka tapauk-sessa noudatettava kansallisissa tuomioistuimissa sovellettavia
menettelytapasääntöjä.
2. Jäsenvaltiot, jotka alueellaan antavat määrätylle asianajajien
ryhmälle oikeuden laatia tiettyjä asiakirjoja, joissa annetaan valtuus
hallita kuolinpesää tai joissa perustetaan tai siirretään oikeus kiinteään
omaisuuteen, mitkä tehtävät joissakin muissa jäsenvaltioissa on varattumuille kuin asianajajan ammattia harjoittaville, voivat kieltää asiana-jajaa, joka toimii käyttäen sellaista alkuperäistä ammattinimikettä, jokaon myönnetty jossakin viimeksi mainituista jäsenvaltioista, harjoitta-masta tätä toimintaa.
3. Asiakkaan edustamiseen tai puolustamiseen oikeudessa liittyvän
toiminnan harjoittamiseksi ja sikäli kuin vastaanottavan jäsenvaltionoikeudessa varataan tällainen toiminta kyseisen jäsenvaltion ammattini-1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 7
▼B
mikettä käyttäen ammattiaan harjoittaville asianajajille, vastaanottava
jäsenvaltio voi velvoittaa asianajajat, jotka harjoittavat ammattiaankäyttäen alkuperäistä ammattinimikettään, toimimaan yhdessä joko
sellaisen asianajajan kanssa, joka toimii kyseisessä tuomioistuimessa
ja joka on tarvittaessa vastuussa tälle tuomioistuimelle, tai yhdessätässä tuomioistuimessa toimivan ”avouén” kanssa.
Oikeuden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi jäsenvaltiot voivat
kuitenkin vahvistaa erityissääntöjä niiden ylimpiin tuomioistuimiin
pääsylle, kuten varata sen erikoistuneille asianajajille.
6 artikla
Sovellettavat ammatilliset ja ammattieettiset säännöt
1. Riippumatta ammatillisista ja ammattieettisistä säännöistä, joita
asianajajaan sovelletaan siinä jäsenvaltiossa, josta hän on peräisin, asia-najajan on harjoittaessaan ammattiaan alkuperäistä ammattinimikettäänkäyttäen kaikessa vastaanottavan jäsenvaltion alueella harjoittamassaantoiminnassa noudatettava niitä vastaanottavan jäsenvaltion ammatillisia
ja ammattieettisiä sääntöjä, joita sovelletaan vastaanottavan jäsenval-
tion asianmukaista ammattinimikettä käyttäviin asianajajiin.
2. Alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen vastaanottavassa jäsen-
valtiossa ammattiaan harjoittavien asianajajien asianmukainen edustusvastaanottavan jäsenvaltion ammatillisissa järjestöissä on turvattava.
Tämä sisältää ainakin äänioikeuden järjestöjen toimielimiä valittaessa.
3. Vastaanottava jäsenvaltio voi velvoittaa asianajajan, joka
harjoittaa ammattiaan käyttäen alkuperäistä ammattinimikettään, jokohankkimaan ammatillista vastuuta koskevan vastuuvakuutuksen tai liit-tymään jäseneksi ammatilliseen takuurahastoon niiden sääntöjen
mukaisesti, jotka jäsenvaltio vahvistaa alueellaan harjoitettavalle
ammattitoiminnalle. Asianajaja, joka harjoittaa ammattia käyttäen alku-peräistä ammattinimikettään, on kuitenkin vapautettu tästävelvoitteesta, jos hän osoittaa, että hänellä sen jäsenvaltion sääntöjenmukaisesti, josta hän on peräisin, on otettu vakuutus tai takuu, ja jos
kyseinen vakuutus tai takuu on säännöiltään ja kattavuudeltaan
vastaava. Jos vastaavuus on ainoastaan osittainen, vastaanottavan jäsen-valtion toimivaltainen viranomainen voi vaatia lisävakuutuksen tai -takuun hankkimista kattamaan sellaiset alueet, joita sen jäsenvaltion,josta asianajaja on peräisin, sääntöjen mukainen vakuutus tai takuu eikata.
7 artikla
Kurinpitomenettelyt
1. Jos asianajaja, joka harjoittaa ammattiaan alkuperäistä ammattini-
mikettään käyttäen, rikkoo niitä velvoitteita, jotka ovat voimassa
vastaanottavassa jäsenvaltiossa, sovelletaan vastaanottavassa jäsenval-tiossa voimassa olevia menettelytapasääntöjä, seuraamuksia jamuutoksenhakukeinoja.
2. Ennen kuin kurinpitomenettely ammattiaan alkuperäistä ammatti-
nimikettään käyttäen harjoittava asianajajaa vastaan aloitetaan,
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ilmoittaa siitämahdollisimman pian sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle,josta asianajaja on peräisin, ja antaa tälle kaikki tarvittavat tiedot.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan soveltuvin osin silloin, kun sen
jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, josta asianajaja on peräisin,
aloittaa kurinpitomenettelyn, jolloin tämä viranomainen ilmoittaa siitävastaanottavan jäsenvaltion tai vastaanottavien jäsenvaltioiden toimi-valtaiselle viranomaiselle.
3. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen toimii
koko kurinpitomenettelyn ajan yhteistyössä sen jäsenvaltion, josta asia-najaja on peräisin, toimivaltaisen viranomaisen kanssa, sanotunkuitenkaan rajoittamatta vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisenviranomaisen ratkaisuvaltaa. Vastaanottava jäsenvaltio toteuttaa erityi-sesti tarvittavat toimenpiteet, jotta sen jäsenvaltion, josta asianajaja on1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 8
▼B
peräisin, toimivaltainen viranomainen voi esittää huomautuksiaan
oikeussuojaelimissä.
4. Sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, josta asianajaja on
peräisin, päättää omien menettelyä ja sisältöä koskevien sääntöjensä
mukaisesti niistä seurauksista, joita aiheutuu vastaanottavan jäsenval-
tion toimivaltaisen viranomaisen päätöksestä, joka koskee alkuperäistäammattinimikettä käyttäen ammattiaan harjoittavaa asianajajaa.
5. Sen jäsenvaltion, josta asianajaja on peräisin, toimivaltaisen vira-
nomaisen kyseiselle asianajajalle antaman ammatin harjoittamistakoskevan luvan väliaikainen tai pysyvä peruuttaminen johtaa ilman eritoimenpiteitä väliaikaiseen tai pysyvään kyseistä asianajajaa koskevaan
kieltoon harjoittaa ammattiaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa alku-
peräistä ammattinimikettään käyttäen, vaikka tämä ei olisikaanedellytys vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisentekemälle päätökselle.
8 artikla
Asianajajan ammatin harjoittaminen palkansaajana
Asianajaja, joka on merkitty luetteloon vastaanottavassa jäsenvaltiossa
alkuperäisellä ammattinimikkeellään, voi harjoittaa asianajajanammattia toisen asianajajan, asianajajien muodostaman yhtymän taiyhteisön taikka julkisen tai yksityisen yrityksen palkkaamana samassalaajuudessa kuin vastaanottava jäsenvaltio sen sallii niille asianajajille,jotka on merkitty luetteloon vastaanottavan jäsenvaltion ammattinimik-
keellä.
9 artikla
Perustelut ja muutoksenhaku
Edellä 3 artiklassa tarkoitettua asianajajan luetteloon merkitsemistä
koskevat kielteiset päätökset sekä kurinpidollisia seuraamuksiakoskevat päätöket on perusteltava.
Näihin päätöksiin voidaan hakea muutosta kansallisen oikeuden mukai-
silla muutoksenhakukeinoilla.
10 artikla
Yhdenvertaisuus vastaanottavan jäsenvaltion asianajajan kanssa
1. Alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen ammattiaan harjoitta-
vaan asianajajaan, joka osoittaa toimineensa tosiasiallisesti jasäännöllisesti vähintään kolmen vuoden ajan vastaanottavassa jäsenval-tiossa ja sen oikeuden parissa, mukaan luettuna yhteisöoikeus, ei
sovelleta direktiivin 89/48/ETY 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitettuja vaatimuksia, jotka koskevat vastaanottavan jäsenvaltionasianajajan ammattiin pääsyä. Tosiasiallisella ja säännöllisellä toimin-
nalla tarkoitetaan toiminnan harjoittamista ilman muita kuin
jokapäiväisestä elämästä aiheutuvia keskeytyksiä.
Asianomaisen asianajajan on esitettävä vastaanottavan jäsenvaltion
toimivaltaiselle viranomaiselle todisteet tosiasiallisesta ja säännölli-
sestä, vähintään kolme vuotta kestäneestä toiminnasta vastaanottavan
jäsenvaltion oikeuden parissa. Tätä varten:
a) asianajajan on toimitettava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltai-
selle viranomaiselle kaikki tiedot ja kaikki tarvittavat asiakirjat,erityisesti hänen käsittelemiensä tapausten lukumäärän ja luonteenosalta;
b) vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi
tarkistaa harjoitetun toiminnan tosiasiallisen ja säännöllisen luonteen
ja pyytää tarvittaessa asianajajalta 1 a alakohdassa mainittuja tietojaja asiakirjoja koskevia suullisia tai kirjallisia selvennyksiä tailisätäsmennyksiä.
Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on perustel-
tava päätös olla myöntämättä erivapautta siinä tapauksessa, ettäensimmäisessä alakohdassa vahvistettujen ehtojen täyttymisestä ei ole1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 9
▼B
esitetty todisteita, ja päätökseen on voitava hakea muutosta kansallisen
oikeuden mukaisilla muutoksenhakukeinoilla.
2. Vastaanottavassa jäsenvaltiossa alkuperäistä ammattinimikettään
käyttäen ammattiaan harjoittava asianajaja voi milloin tahansa pyytäätutkintotodistuksensa tunnustamista direktiivin 89/48/ETY mukaisestipäästäkseen vastaanottavan jäsenvaltion asianajajan ammattiin jaharjoittaakseen ammattiaan käyttäen ammattinimikettä, joka vastaa
tätä ammattia kyseisessä jäsenvaltiossa.
3. Alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen ammattiaan harjoittava
asianajaja, joka osoittaa toimineensa tosiasiallisesti ja säännöllisestivähintään kolmen vuoden ajan vastaanottavassa jäsenvaltiossa, muttavähemmän aikaa vastaanottavan jäsenvaltion oikeuden parissa, voi
saada kyseisen valtion toimivaltaiselta viranomaiselta luvan päästä
vastaanottavan jäsenvaltion asianajajan ammattiin ja harjoittaa ammat-tiaan käyttäen ammattinimikettä, joka vastaa tätä ammattia kyseisessäjäsenvaltiossa, ilman, että direktiivin 89/48/ETY 4 artiklan 1 kohdan balakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia sovelletaan häneen, seuraavin
edellytyksin ja ehdoin:
a) Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ottaa
huomioon tosiasiallisen ja säännöllisen toiminnan edellä tarkoitet-tuna ajanjaksona sekä vastaanottavan jäsenvaltion oikeuttakoskevan tuntemuksen ja ammattikokemuksen sekä osallistumisen
vastaanottavan jäsenvaltion oikeutta, mukaan lukien ammatillinen
oikeus ja ammattietiikka, koskeviin kursseihin ja seminaareihin.
b) Asianajaja toimittaa toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki tarvittavat
tiedot ja asiakirjat, erityisesti hoitamistaan tapauksista. Asianajajanvastaanottavassa valtiossa harjoittaman toiminnan tosiasiallisuudenja säännöllisyyden arviointi sekä arviointi, joka koskee hänenkykyään jatkaa kyseisessä valtiossa harjoittamaansa toimintaa, suor-
itetaan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen
suorittamassa haastattelussa, jonka tarkoituksena on tarkistaa harjoi-tetun toiminnan säännöllisyys ja tosiasiallisuus.
Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on perustel-
tava päätös olla myöntämättä lupaa siinä tapauksessa, että
ensimmäisessä alakohdassa vahvistettujen vaatimusten täyttymisestä ei
ole esitetty todisteita, ja päätökseen on voitava hakea muutosta kansal-lisen oikeuden mukaisilla muutoksenhakukeinoilla.
4. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi
perustellulla päätöksellä, johon on oikeus hakea tuomioistuimelta
muutosta kansallisen oikeuden mukaisilla muutoksenhakukeinoilla,hylätä asianajajan pyynnön, että tämän artiklan säännöksiä sovellettai-siin häneen, jos se katsoo yleisen edun tämän johdosta vaarantavanerityisesti kurinpitomenettelyjen, valitusten tai muiden mahdollistentapahtumien vuoksi.
5. Toimivaltaisen viranomaisen edustajat, jotka ovat vastuussa hake-
muksen käsittelystä, varmistavat saamiensa tietojen salassa pysymisen.
6. Asianajajalla, joka pääsee vastaanottavan jäsenvaltion asianajajan
ammattiin 1, 2 ja 3 kohdassa olevien sääntöjen mukaisesti, on oikeus
vastanottavan jäsenvaltion asianajajan ammattia vastaavan ammattini-mikkeen rinnalla käyttää alkuperäistä ammattinimikettään ilmaistunasen jäsenvaltion, josta asianajaja on peräisin, virallisella kielellä taijollakin sen virallisista kielistä.
11 artikla
Ammatin harjoittaminen ryhmänä
Jos ammatin harjoittaminen ryhmänä on vastaanottavassa jäsenvaltiossa
sallittu asianajajille, jotka harjoittavat ammattiaan asianmukaista
ammattinimikettä käyttäen, sovelletaan seuraavia määräyksiä asianaja-
jiin, jotka haluavat harjoittaa ammattiaan tätä nimikettä käyttäen taimerkityttävät itsensä toimivaltaisen viranomaisen pitämään luetteloon:
1. Yksi tai usempi asianajaja, jotka harjoittavat ammattiaan alku-
peräistä ammattinimikettään käyttäen vastaanottavassa1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 10
▼B
jäsenvaltiossa ja jotka ovat saman ryhmän jäseniä siinä jäsenval-
tiossa, josta he ovat peräisin, voivat harjoittaa ammatillistatoimintaansa pitämällä ryhmänsä sivutoimistoa tai edustustoa vastaa-
nottavassa jäsenvaltiossa. Jos perussäännöt, jotka koskevat tätä
ryhmää siinä jäsenvaltiossa, josta se on peräisin, eivät ole yhteenso-pivia vastaanottavan jäsenvaltion lakeihin, asetuksiin taihallinnollisiin määräyksiin perustuvien perussääntöjen kanssa, sovel-letaan kuitenkin jälkimmäisiä säännöksiä siinä määrin kun niiden
noudattaminen on perusteltua yleisen edun vuoksi asiakkaan ja
kolmansien osapuolten suojelemiseksi.
2. Jokainen jäsenvaltio tarjoaa kahdelle tai useammalle asianajajalle,
jotka kuuluvat samaan ryhmään tai ovat peräisin samasta jäsenval-
tiosta ja jotka harjoittavat ammattiaan alkuperäistä
ammattinimikettään käyttäen kyseisen jäsenvaltion alueella, mahdol-lisuuden harjoittaa ammattiaan ryhmänä. Jos vastaanottavajäsenvaltio sallii asianajajiensa harjoittavan ammattiaan erilaistenryhmien muodossa, näiden toimintamuotojen tulee olla myös edellämainittujen asianajajien käytettävissä. Sääntöjä, joiden mukaisesti
nämä asianajajat harjoittavat ammattiaan yhteenliittymänä vastaanot-
tavassa jäsenvaltiossa, säännellään kyseisen jäsenvaltion laeilla,asetuksilla ja hallinnollisilla määräyksillä.
3. Vastaanottava jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet salliak-
seen ammatinharjoittamisen yhteenliittymänä myös:
a) useiden alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen toimivien asia-
najajien kesken, jotka ovat peräisin eri jäsenvaltioista,
b) yhden tai useamman a alakohdassa tarkoitetun asianajajan ja
yhden tai useamman vastaanottavan jäsenvaltion asianajajankesken.
Yksityiskohtaisia sääntöjä, joiden mukaisesti nämä asianajajat
harjoittavat ammattiaan yhteenliittymänä vastaanottavassa jäsenval-tiossa, säännellään tämän jäsenvaltion laeilla, asetuksilla jahallinnollisilla määräyksillä.
4. Asianajajan, joka haluaa harjoittaa ammattiaan alkuperäistä ammat-
tinimikettään käyttäen, on ilmoitettava vastaanottavan jäsenvaltiontoimivaltaiselle viranomaiselle siitä, että hän on ryhmän jäsen siinäjäsenvaltiossa, josta hän on peräisin, ja annettava kaikki tarpeelliset
tätä ryhmää koskevat tiedot.
5. Poiketen siitä, mitä 1 - 4 kohdassa säädetään, mikäli vastaanottava
jäsenvaltio kieltää sen omalla asianmukaisella ammattinimikeelläänammattiaan harjoittavilta asianajajilta tämän ammatin harjoittamisensellaisena ryhmänä, jossa on myös muita kuin asianajajia, se voi
kieltää asianajajaa, joka on merkitty luetteloon alkuperäisellä
ammattinimikkeellään, harjoittamata ammattiaan vastaanottavanjäsenvaltion alueella ryhmänsä jäsenenä. Ryhmään katsotaankuuluvan muita kuin asianajajan ammattia harjoittavia henkilöitä,jos
— sen pääoman omistavat kokonaan tai osittain, tai
— sen nimeä käyttävät, tai
— sen päätöksentekovaltaa käyttävät tosiasiallisesti tai oikeudelli-
sesti
sellaiset henkilöt, jotka eivät ole 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja
asianajajia.
Jos tällaisen asianajajaryhmän toimintaa sääntelevät sen jäsenvaltion
keskeiset säännöt, josta asianajajat ovat peräisin, eivät ole yhteenso-pivia joko vastaanottavassa jäsenvaltiossa voimassa oleviensääntöjen tai ensimmäisen alakohdan säännösten kanssa, vastaanot-tava jäsenvaltio voi ilman 1 kohdassa säädettyjä rajoituksiavastustaa sivutoimiston tai edustuston avaamista alueellaan.
12 artikla
Ryhmän nimi
Riippumatta yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat alkuperäistä
ammattinimikettään käyttäen vastaanottavassa jäsenvaltiossa ammat-1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 11
▼B
tiaan harjoittavia asianajajia, he voivat mainita sen ryhmän nimen,
jonka jäseniä he ovat siinä jäsenvaltiossa, josta he ovat peräisin.
Vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia, että ensimmäisessä alakohdassa
tarkoitetun nimen mainitsemisen lisäksi mainitaan ryhmän oikeudel-
linen muoto siinä jäsenvaltiossa, josta se on peräisin ja/tai niidenryhmän jäsenten nimet, jotka harjoittavat ammattiaan vastaanottavassajäsenvaltiossa.
13 artikla
Vastaanottavan ja sen jäsenvaltion, josta asianajaja on peräisin,
toimivaltaisten viranomaisten välinen yhteistyö ja luottamukselli-
suus
Tämän direktiivin soveltamisen helpottamiseksi ja tarvittaessa sen
estämiseksi, että sen säännökset syrjäytetään vain vastaanottavassa
jäsenvaltiossa sovellettavan sääntöjen noudattamisen välttämiseksi,
vastaanottavan jäsenvaltion ja sen jäsenvaltion, josta asianajaja on pe-räisin, toimivaltaiset viranomaiset ovat läheisessä yhteistyössä jaantavat molemminpuolista apua.
Ne varmistavat vaihtamiensa tietojen säilymisen luottamuksellisina.
14 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen
Jäsenvaltioiden on viimeistään 14 päivänä maaliskuuta 2000 nimettävä
ne toimivaltaiset viranomaiset, joilla on valtuudet ottaa vastaan hake-muksia ja tehdä tässä direktiivissä tarkoitettuja päätöksiä. Niiden on
ilmoitettava nimeämisestä muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
15 artikla
Komission kertomus
Viimeistään kymmenen vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantu-
losta komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostollekertomuksen direktiivin soveltamisesta.
Kuultuaan kaikkia tarvittavia osapuolia komissio esittää tässä yhtey-
dessä päätelmänsä ja voimassa olevaan järjestelmään tehtävätmahdolliset muutokset.
16 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetuket ja hallinnolliset määräykset viimeistään 14päivänä maaliskuuta 2000. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle
viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisestijulkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.
17 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
18 artikla
Direktiivin osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1998L0005 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 12