1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/23/EY,
annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996,
elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta
suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten
89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta
(EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston asetus (EY) N:o 806/2003, annettu 14 päivänä huhtikuuta
2003L 122 1 16.5.2003
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/23/EY,
annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996,
elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen
aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpi-teistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/
187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisestisen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (
1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
1)neuvosto on direktiivillä 96/22/EY (4) päättänyt pysyttää
voimassa kiellon käyttää tiettyjä hormonaalista tai tyreostaattista
vaikutusta omaavia aineita ulottamalla kiellon anabolista vaiku-
tusta omaaviin beta-agonisteihin,
2)Euroopan parlamentti on 9 päivänä maaliskuuta 1995 erityisestipalauttanut mieleen, että yhteisötarvitsee kiireellisesti tehokkaan
ja yhtenäisen tarkastusjärjestelmän ja pyytänyt jäsenvaltioita
tehostamaan lihassa käytettävien laittomien aineiden valvontaaja tarkastuksia,
3)direktiivissä 85/358/ETY (5) neuvosto on antanut tiettyjä, hormo-
naalista tai tyreostaattista vaikutusta omaavien aineidentutkimista ja valvomista koskevia sääntöjä; on syytä ulottaanämä säännöt koskemaan eräitä muita, karjan kasvatuksessaeläinten kasvun ja tuottavuuden lisäämiseksi tai terapeuttisessatarkoituksessa käytettäviä aineita, jotka jäämiensä vuoksi voivat
osoittautua kuluttajalle vaarallisiksi;
4)neuvosto on direktiivissä 86/469/ETY (6) antanut tiettyjä sääntöjä
eräiden tuotantoeläimissä ja niistä saatavassa tuoreessa lihassaolevien, farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien ja luon-
nonympäristössä olevien kontaminanttien valvonnasta; on syytä
ulottaa tämä valvonta koskemaan myös eräitä muita eläinlajejaja ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläinperäisiä tuotteita yleensä,
5)yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärienvahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa 26 päivänäkesäkuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 2377/90 (
7)
liitteissä vahvistetaan tiettyjen eläinlääkkeiden raja-arvot,
6)lihassa olevien jäämien tarkastuksia koskeva yhteisönlainsäädäntöon epäselvä, minkä vuoksi sitä tulkitaan eri jäsen-valtioissa eri tavoin,
7)jäsenvaltioiden toimesta tai niiden alueella suoritettavia tarkas-
tuksia on välttämätöntä tehostaa,
8)vastaisuudessa on suotavaa tehostaa tuottajien ja muiden karjan-
kasvatusalalla toimivien vastuuta ihmisravinnoksi tarkoitetunlihan laadusta ja vaarattomuudesta,1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 302, 9.11.1993, s. 12 ja EYVL N:o C 222, 10.8.1994, s. 17
(2) EYVL N:o C 128, 9.5.1994, s. 100
(3) EYVL N:o C 52, 19.2.1994, s. 30
(4) Ks. tämän virallisen lehden sivu 3.
(5) EYVL N:o L 191, 23.7.1985, s. 46, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(6) EYVL N:o L 275, 26.9.1986, s. 36, direktiivi sellaisena kuin se on muutet-
tuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(7) EYVL N:o 224, 18.8.1990, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 282/96 (EYVL N:o L 37,
15.2.1996, s. 12).
▼B
9)erityisesti tiettyjen hormoni- tai anabolisvaikutteisten aineiden
käytön kieltävästä yhteisön lainsäädännöstä poikenneisiin karjan-
kasvattajiin sovellettavat rangaistusseuraamukset sisällytetäänasianomaisen sektorin omaan säännöstöön;
10)direktiivin 71/118/ETY (1) 4 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden
on valvottava jäämien tutkimista farmakologisesti vaikuttavien
aineiden ja niiden johdannaistuotteiden osalta sekä eräiden
muiden, siipikarjanlihaan mahdollisesti siirtyvien aineiden osalta,joiden takia tuoreen siipikarjanlihan kuluttaminen voisi ollaihmisen terveydelle vaarallista tai haitallista;
11)direktiivissä 91/493/ETY (2) säädetään, että jäsenvaltioiden on
laadittava valvontaohjelma vesiympäristössä esiintyvien konta-
minanttien tutkimiseksi;
12)direktiivissä 92/46/ETY (3) säädetään, että jäsenmaiden on luovu-
tettava komissiolle raakamaidossa, lämpökäsitellyssä maidossasekä maitopohjaisissa tuotteissa olevien jäämien tutkimiseksikansallisella tasolla täytäntöönpantavat toimenpiteet viimeistään
30 päivänä kesäkuuta 1993. Tutkittavat jäämät on mainittu direk-
tiivin 86/469/ETY liitteessä I olevassa A III ja B II ryhmässä;
13)direktiivissä 89/437/ETY (4) säädetään, että jäsenmaiden on
valvottava munavalmisteissa olevien jäämien tutkimista farma-kologisesti ja hormonaalisesti vaikuttavien aineiden,
antibioottien, torjunta-aineiden, detergenttien ja muiden vahin-
gollisten tai aistinvaraisia ominaisuuksia mahdollisestiheikentävien aineiden osalta sekä sellaisten aineiden osalta, jotkavoivat tehdä munavalmisteiden kulutuksen ihmisen terveydellevaaralliseksi tai haitalliseksi;
14)direktiivissä 92/45/ETY (5) säädetään, että jäsenvaltioiden on
täydennettävä jäämientutkimusohjelmiaan siten, että luonnonvar-aisen riistan liha, mukaan lukien kanit ja tarhattu riista, otetaantarvittavassa määrin valvonnan piiriin ympäristöperäisten konta-minanttien havaitsemiseksi pistokokein,
15)asianomaiset toimet on järjestettävä yhteisön tasolla, jottakaikissa jäsenmaissa voidaan toimia tehokkaasti kasvua ja tuotta-vuutta lisäävien aineiden laitonta käyttöä vastaankarjataloudessa,
16)tuottajaryhmittymien käyttämät omat tarkastusjärjestelmät voivat
olla keskeisellä sijalla kasvua lisäävien aineiden laittoman
käytön vastaisessa toiminnassa, ja on kuluttajan kannaltavälttämätöntä, että nämä järjestelmät antavat riittävät takeetsiitä, ettei tuotteissa ole hormoneja, ja yleiseurooppalainen lähes-tymistapa on välttämätön näiden järjestelmien säilyttämiseksi jaedistämiseksi,
17)tästä syystä on tarpeen auttaa tuottajaryhmittymiä kehittämäänomia tarkastusjärjestelmiä, jotta voidaan taata, että niiden tuot-tama liha ei sisällä kiellettyjä aineita tai tuotteita, ja
18)direktiiveissä 86/469/ETY ja 85/358/ETY sekä päätöksissä 89/187/ETY (
6) ja 91/664/ETY (7) olevien tiettyjen säännösten selk-
eyttäminen on yhteisössä tapahtuvan jäämien tarkastusten ja
tutkimuksen tehokkaan toteuttamisen kannalta välttämätöntä;säädettyjen tarkastusten välitöntä ja yhtenäistä soveltamista1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 3
(1) EYVL N:o L 55, 8.3.1971, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(2) EYVL N:o L 268, 24.9.1991, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 95/71/EY (EYVL N:o L 332, 30.12.1995, s. 40).
(3) EYVL N:o L 268, 14.9.1992, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(4) EYVL N:o L 212, 22.7.1989, s. 87, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(5) EYVL N:o L 268, 14.9.1992, s. 35, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(6) EYVL N:o L 66, 10.3.1989, s. 37
(7) EYVL N:o L 368, 31.12.1991, s. 17
▼B
varten on tarpeen ryhmittää uudelleen olemassa olevat
määräykset ja niihin tehdyt muutokset yhtenäiseen tekstiin jakumota edellä mainitut säännökset,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
Soveltamisala ja määritelmät
1 artikla
Tässä direktiivissä vahvistetaan tarkastusmenettelyt, jotka koskevat liit-
teessä I tarkoitettuja aineita ja jäämäryhmiä.
2 artikla
Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivin 96/22/ETY määritelmiä.
Lisäksi tarkoitetaan:
a) ”kielletyillä aineilla tai tuotteilla” aineita tai tuotteita, joiden anta-
minen eläimelle kielletään yhteisön lainsäädännössä,
b) ”laittomalla käsittelyllä” kiellettyjen aineiden tai tuotteiden käyttöä
tai yhteisön lainsäädännössä sallittujen aineiden tai tuotteidenkäyttöä muussa tarkoituksessa tai tapauksessa kuin on sallittuyhteisön lainsäädännössä tai tapauksittain kansallisissa lainsäädän-nöissä,
c) ”jäämällä” farmakologisesti vaikuttavien aineiden, niiden muuntu-
mistuotteiden ja muiden eläinperäisiin tuotteisiin siirtyvien, ihmisenterveydelle mahdollisesti haitallisten aineiden jäämää,
d) ”toimivaltaisella viranomaisella” jäsenvaltion eläinlääkinnän alalla
toimivaltaista keskusviranomaista tai muuta viranomaista, jollekeskusviranomainen on luovuttanut kyseisen toimivallan,
e) ”virallisella näytteellä” toimivaltaisen viranomaisen ottamaa
näytettä, jonka mukana seuraa liitteessä I tarkoitettujen jäämien taiaineiden tutkimista varten maininta eläinlajista, näytteen laadusta,määrästä ja ottotavasta sekä eläimen sukupuolta ja eläimen tai eläin-tuotteen alkuperää koskevat tunnistustiedot,
f) ”virallisella laboratoriolla” laboratoriota, jonka jäsenvaltion toimi-
valtainen viranomainen on hyväksynyt tutkimaan virallisennäytteen siinä esiintyvien jäämien havaitsemiseksi,
g) ”eläimellä” direktiivissä 90/425/ETY (
1) tarkoitetun eläinlajin
eläintä,
h) ”eläinerällä” samaan lajiin ja samaan ikäluokkaan kuuluvien,
samalla tilalla samanaikaisesti ja yhtäläisissä olosuhteissa kasvatet-
tujen eläinten ryhmää,
i) ”beta-agonistilla” beta-adrenergista reseptoria.
II LUKU
Valvontaohjelmat jäämien tai aineiden tutkimiseksi
3 artikla
Eläinten ja eläinperäisten tuotteiden tuotantoketjun valvonta elävissä
eläimissä, niiden ulosteissa ja biologisissa nesteissä sekä kudoksissa ja
eläintuotteissa, eläinten ravinnossa ja juomavedessä olevien, liitteessä I
tarkoitettujen jäämien ja aineiden tutkimiseksi on suoritettava tämänluvun määräysten mukaisesti.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 4
(1) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 92/65/ETY (EYVL N:o L 268, 14.9.1992, s. 54).
▼B
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava julkiselle keskuslaitokselle tai -elim-
elle tehtäväksi kansallisella alueellaan tehtävien, tässä luvussa
tarkoitettujen tutkimusten toimeenpanon yhteensovittaminen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettun laitoksen tai elimen tehtävänä on:
a) laatia 5 artiklassa tarkoitettu ohjelma, jonka avulla toimivaltaiset
laitokset voivat tehdä säädetyt tutkimukset,
b) sovittaa yhteen eri jäämien osalta valvonnasta huolehtivien keskus-
ja alueellisten laitosten toiminta. Tämän yhteensovittamisen on
käsitettävä kaikki aineiden tai tuotteiden vilpillisen käyttämisen
ehkäisyyn karjankasvatuksessa osallistuvat laitokset,
c) koota kaikki tarvittavat tiedot tässä luvussa säädettyjä toimenpiteitä
suoritettaessa toimeenpantujen menettelyjen ja saavutettujen tulostenarvioimiseksi,
d) antaa vuosittain komissiolle aina viimeistään 31 päivänä maalis-
kuuta c alakohdassa tarkoitetut tiedot ja tulokset sekä tehtyjenselvitysten tulokset.
3. Tämä artikla ei vaikuta eläinten ravitsemisen valvontaan sovellet-
taviin tarkempiin sääntöihin.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on jätettävä komissiolle viimeistään 30 päivänä
kesäkuuta 1997 suunnitelma, josta ilmenevät käynnistämisvuonna
toimeenpantavat kansalliset toimenpiteet, ja sen jälkeen toimitettavaaikaisemmin hyväksyttyihin ohjelmiin 8 artiklan mukaisesti edellis-vuoden tai -vuosien kokemusten pohjalla tehtävät muutoksetviimeistään muutoksen voimaantulovuoden maaliskuun 31 päivänä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa suunnitelmassa on:
a) säädettävä jäämä- tai aineryhmien tutkiminen eläintyypin mukaan
liitteen II mukaisesti,
b) erityisesti mainittava tutkimustoimet seuraavien aineiden esiinty-
mien osalta:
i) edellä a alakohdassa tarkoitetut aineet eläimissä sekä eläinten
juomavedessä ja kaikissa paikoissa, joissa eläimiä kasvatetaan
tai pidetään;
ii) edellä mainittujen aineiden jäämät elävissä eläimissä, niiden
ulosteissa ja biologisissa nesteissä sekä eläinperäisissä kudok-sissa ja eläinperäisissä tuotteissa, kuten liha, maito, munat jahunaja,
c) noudatettava liitteissä III ja IV määriteltyjä näytteenottosääntöjä,
-tasoja ja -tiheyttä.
6 artikla
1. Suunnitelmassa on noudatettava liitteessä IV määrättyä näyttee-
noton tasoa ja tiheyttä. Komissio voi kuitenkin jäsenvaltion pyynnöstämukauttaa kyseisessä liitteessä määrättyjä tarkastusten vähimmäisvaati-muksia 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos on selkeästitodistettu sellaisen mukauttamisen lisäävän ohjelman yleistä tehok-
kuutta asianomaisessa jäsenvaltiossa ja ettei se millään tavoin vähennä
mahdollisuuksia havaita jäämiä tai liitteessä I mainituilla aineilla tehtyälaitonta käsittelyä ohjelman avulla.
2. Liitteen II mukaisesti havaittavien jäämäryhmien uudelleen tutki-
misesta ja 3 artiklassa mainittuja eläimiä ja tuotteita koskevannäytteenoton tasosta ja tiheydestä, joita ei vielä ole määrätty liitteessäIV, on päätettävä 33 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ja
ensimmäisellä kerralla viimeistään 18 kuukauden kuluttua tämän direk-
tiivin antamisesta. Tätä varten otetaan huomioon jo suoritetuistakansallisista mittauksista saadut kokemukset ja jäämien tutkimisennäille erityissektoreille ulottamiseen pyrkivien, aikaisempien yhteisönvaatimusten nojalla komissiolle annetut tiedot.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 5
▼B
7 artikla
Aloitussuunnitelmassa on otettava huomioon jäsenvaltioiden erityisolo-
suhteet ja etenkin mainittava:
— lainsäädäntö, joka koskee liitteessä I tarkoitettujen aineiden käyttöä,
erityisesti säännökset niiden kieltämisestä tai luvallisuudesta, jake-lusta, markkinoille saattamisesta ja annostussäännöistä, siinämäärin kuin tätä lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu,
— yksiköiden rakenne (erityisesti tiedot suunnitelmien toteutukseen
osallistuvien yksiköiden luonteesta ja tärkeydestä),
— virallisten laboratorioiden luettelo, jossa on mainittava niiden
valmiudet näytteiden käsittelyyn,
— sallittujen aineiden kansalliset toleranssirajat, mikäli ei ole olemassa
asetuksen (ETY) N:o 2377/90 ja direktiivin 86/363/ETY (
1) mukaan
laadittuja yhteisön enimmäisjäämärajoja,
— tutkittujen aineiden luettelo, tutkimusmenetelmät, tulosten tulkintas-
tandardit ja liitteessä I tarkoitettujen aineiden osalta otettavien
näytteiden lukumäärä sekä tämän lukumäärän perustelu,
— otettavien virallisten näytteiden lukumäärä suhteessa teurastettujen
eläinten lukumäärään asianomaisten lajien osalta aikaisempinavuosina, liitteessä IV määrätyllä tasolla ja tiheydellä,
— virallisten näytteiden kokoamisessa noudatettavat, erityisesti näissä
näytteissä mainittavia tietoja koskevat säännöt,
— toimivaltaisten viranomaisten säätämien toimenpiteiden luonne
niiden eläinten tai tuotteiden osalta, joissa jäämiä on havaittu.
8 artikla
1. Komissio tarkastelee 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti jätettyä aloi-
tussuunnitelmaa todetakseen, onko se tämän direktiivin mukainen.Komissio voi pyytää jäsenvaltiota muuttamaan tai täydentämään suun-
nitelmaa sen saattamiseksi yhdenmukaiseksi.
Komissio antaa yhdenmukaiseksi toteamansa suunnitelman hyväk-
syttäväksi 33 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Ottaakseen huomioon tilanteen kehittymisen jäsenvaltiossa tai jollakin
sen alueella, kansallisten selvitysten tulokset tai 16 ja 17 artiklanpohjalta tehdyt havainnot komissio voi asianomaisen jäsenvaltionpyynnöstä tai omasta aloitteestaan päättää 32 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen hyväksyvänsä muutoksen tai täydennyksen 2
kohdan mukaisesti aikaisemmin hyväksyttyyn suunnitelmaan.
2. Komissio lähettää jäsenvaltioiden ilmoittamat, etenkin 4 artiklan 2
kohdan d alakohdassa tarkoitetut tulokset huomioon ottaen alustavaan
suunnitelmaan tehtävät vuosittaiset muutokset muille jäsenvaltioille
todettuaan ne tämän direktiivin mukaisiksi.
Jäsenvaltioilla on näiden muutosten vastaanottamisesta aikaa
kymmenen työpäivää mahdollisten huomautustensa antamiseen komis-
siolle.
Elleivät jäsenvaltiot tee huomautuksia, suunnitelmien muutokset katso-
taan hyväksytyiksi.
Komissio ilmoittaa välittömästi jäsenvaltioille muutosten hyväksymi-
sestä.
Jos jäsenvaltiot ovat tehneet huomautuksia tai jos komission mielestä
ajan tasalle saatettu ohjelma ei ole yhdenmukainen tai riittävä,komissio antaa sen pysyvälle eläinlääkintäkomitealle, jonka on annet-tava lausunto 33 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Edellä 3 ja 4 kohdan säännöksiä sovelletaan ajan tasalle saatettuihin
suunnitelmiin.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 6
(1) EYVL N:o L 221, 7.8.1986, s. 43, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 95/39/EY (EYVL N:o L 197, 22.8.1995, s. 29).
▼B
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 2 kohdan mukaan hyväksytyn
suunnitelman täytäntöönpanosta tai tilanteen kehittymisestä puolivuo-sittain komissiolle ja muille pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa oleville
jäsenvaltioille. Tarvittaessa sovelletaan 4 kohdan säännöksiä. Jäsenval-
tioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain viimeistään 31 päivänämaaliskuuta jäämien ja aineiden tutkimussuunnitelmien ja valvontatoi-miensa tulokset.
Jäsenvaltioiden on julkistettava suunnitelmien toimeenpanon tulokset.
Komissio ilmoittaa pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa oleville jäsenval-
tioille tilanteen kehityksestä yhteisön eri alueilla.
4. Komissio antaa vuosittain tai aina kansanterveyden kannalta
tarpeelliseksi katsoessaan pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa olevillejäsenvaltioille 3 kohdassa tarkoitettujen valvontatoimien ja tutkimustentulosten pohjalta kertomuksen etenkin:
— kansallisten suunnitelmien soveltamisesta,
— tilanteen kehityksestä yhteisön eri alueilla.
5. Komissio antaa joka vuosi Euroopan parlamentille ja neuvostolle
tiedon alueellisella, kansallisella ja yhteisön tasolla kehitettyjen toimientuloksista ottaen huomioon jäsenvaltioiden kertomuksen ja niiden tästäasiasta esittämät huomautukset.
III LUKU
Toimijoiden itse tekemät tarkastukset ja yhteinen vastuu
9 artikla
A. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että:
1) kaikki markkinoille tuotantoeläimiä saattavat tilat ja kaikki näillä
eläimillä kauppaa harjoittavat luonnolliset tai oikeushenkilötrekisteröidään etukäteen toimivaltaisessa viranomaisessa ja ettäne sitoutuvat noudattamaan asiaankuuluvaa yhteisön säännöstöäja kansallista lainsäädäntöä ja erityisesti direktiivin 90/425/ETY
5 ja 12 artiklan säännöksiä;
2) eläinperäisten alkutuotteiden ensimmäisen jalostusasteen
laitosten omistajat tai vastuuhenkilöt pyrkivät, erityisesti itse
tekeminsä tarkastuksin, kaikin tarpeellisin keinoin:
a) ottamaan vastaan — suorissa toimituksissa tai välittäjän
välityksellä — ainoastaan eläimiä, joiden tuottaja pystyy
takaamaan, että varoaikoja on noudatettu;
b) varmistamaan, että laitokseen tuotujen tuotantoeläinten tai
tuotteiden jäämätaso:
i) ei ylitä sallittuja enimmäisjäämiä;
ii) eikä niissä ole merkkejä kielletyistä aineista tai tuotteista;
3. a) edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tuottajat tai vastuuhenkilöt
saattavat markkinoille ainoastaan:
i) eläimiä, joille ei ole annettu kiellettyjä aineita tai tuotteita
ja joita ei ole käsitelty tässä direktiivissä tarkoitetullalainvastaisella tavalla,
ii) eläimiä, joiden kohdalla, jos niille on annettu sallittuja
tuotteita tai aineita, näille tuotteille tai aineille määrättyä
varoaikaa on noudatettu,
iii) edellä i ja ii alakohdassa tarkoitetuista eläimistä peräisin
olevia tuotteita,
b) siinä tapauksessa että eläimen ensimmäisen jalostusasteen
laitokseen tuova luonnollinen tai oikeushenkilöei ole tuottaja,a alakohdassa tarkoitetut velvoitteet koskevat tätä muutahenkilöä.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 7
▼B
B. Edellä A kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on huolehdittava
siitä, että
— niiden lainsäädäntöön otetaan periaate, jonka mukaan kaikki
asianomaiset valvovat tuotantoketjun laatua,
— vahvistetaan tuotemerkkien tai nimiöiden laatuvaatimuksiin
sisällytettäviä itse tehtäviä tarkastuksia,
— sanotun kuitenkaan rajoittamatta erilaisten kyseisten tuotteiden
markkinoille saattamista säätelevien direktiivien sääntöjennoudattamista.
Jäsenvaltiot tiedottavat pyynnöstä komissiolle ja muille jäsenval-
tioille tähän tarkoitukseen säädetyistä määräyksistä ja erityisesti A
kohdan 3 kohdan a alakohdan i ja ii alakohdassa annetuista
säännöksistä.
10 artikla
Jäsenvaltioiden on valvottava, että karjankasvatuksen seurannan
varmistavien eläinlääkärien valtuudet ja vastuu ulotetaan koskemaantässä direktiivissä tarkoitettujen karjankasvatuksen olosuhteiden jakäsittelyjen valvontaa.
Tässä yhteydessä eläinlääkärin on mainittava tilalla pidettävässä kirjan-
pidossa määrättyjen tai annettujen käsittelyjen päivämäärä ja laatu,
yksilöitävä käsitellyt eläimet sekä vastaavat varoajat.
Karjankasvattajan puolestaan on merkittävä tähän kirjanpitoon — joka
voi olla direktiivissä 90/676/ETY (
1) säädetty kirjanpito — annettujen
käsittelyjen päivämäärä ja laatu. Karjankasvattajan on varmistauduttavavaroaikojen noudattamisesta ja säilytettävä lääkemääräysten liiteasia-kirjat viiden vuoden ajan.
Karjankasvattajien ja eläinlääkärien on toimitettava toimivaltaiselle
viranomaiselle tämän pyynnöstä kaikki tiedot ja erityisesti teurastamon
virkaeläinlääkärille tiedot tietyn tilan osalta siitä, noudatetaanko tämän
direktiivin vaatimuksia.
IV LUKU
Viralliset tarkastustoimenpiteet
11 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat suorittaa virallisia tarkastuksia pistokokein
a) liitteen I A osassa tarkoitettujen aineiden valmistusvaiheessa sekä
niiden käsittelyn, varastoinnin, kuljetuksen, jakelun, myynnin taihankkimisen yhteydessä,
b) rehujen tuotanto- ja jakeluketjussa,
c) koko tässä direktiivissä tarkoitettujen eläinten ja eläinperäisten
ensimmäisen jalostusasteen tuotteiden tuotantoketjussa,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklassa tarkoitettujen valvonta-
suunnitelmien toimeenpanon yhteydessä suoritettavia tarkastuksia taierityisissä direktiiveissä säädettyjä tarkastuksia.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset on tehtävä etenkin sell-
aisten kiellettyjen aineiden tai tuotteiden hallussapidon tai
olemassaolon havaitsemiseksi, jotka olisi tarkoitettu eläimille annetta-
viksi niiden lihottamiseksi, tai sellaisilla aineilla suoritettavanlaittoman käsittelyn havaitsemiseksi.
3. Jos epäillään vilppiä tai jos jokin 1 kohdassa tarkoitetuista tarkas-
tuksista antaa positiivisen tuloksen, sovelletaan 16—19 artiklaa sekä Vluvussa säädettyjä toimia.
Teurastamoissa ja vesiviljelyeläinten ja kalastustuotteiden ensimyynnin
yhteydessä säädettyjä tarkastuksia voidaan keventää, jos alkuperä- tai1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 8
(1) EYVL N:o L 373, 31.12.1990, s. 15
▼B
lähtöviljelylaitos kuuluu kulkutautien valvontaverkkoon tai 9 artiklan B
kohdan ensimmäisen kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoi-tettuun laadunvalvontajärjestelmään.
12 artikla
Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on suoritettava tässä direk-
tiivissä tarkoitetut tarkastukset niistä etukäteen ilmoittamatta.
Omistajan, eläinten hallussapitoon oikeutetun henkilön tai heidän edus-
tajansa on helpotettava tarkastustoimia ennen teurastusta ja etenkinavustettava virallista tai valtuutettua eläinlääkäriä kaikissa hyödyllisiksikatsotuissa käsittelytoimissa.
13 artikla
Toimivaltaisen viranomaisen on:
a) mikäli epäillään laitonta käsittelyä, vaadittava omistajaa, eläinten
hallussapitäjää tai karjatilasta vastaavaa eläinlääkäriä toimittamaankaikki asiakirjat, joista käy ilmi käsittelyn laatu,
b) mikäli sellaisella tarkastuksella todetaan laiton käsittely tai jos on
käytetty kiellettyjä aineita tai tuotteita tai on aihetta epäillä niitäkäytetyn, suoritettava tai suoritutettava
— eläinten tarkastuksia pistokokein niiden alkuperä- tai lähtötiloilla
etenkin mainitunlaisen käytön ja erityisesti mahdollistenimplanttijälkien havaitsemiseksi; näihin tarkastuksiin voidaanliittää virallinen näytteenotto,
— tarkastuksia, joilla pyritään havaitsemaan käyttökiellon alaisten
tai kokonaan kiellettyjen tuotteiden olemassaolo niillä karjati-loilla, joissa eläimiä kasvatetaan, pidetään tai lihotetaan(mukaan lukien hallinnollisesti näihin tiloihin kuuluvat tilat)
taikka niillä tiloilla, joilta nämä eläimet ovat peräisin tai
lähtöisin. Tässä tarkoituksessa on välttämätöntä suorittaa viral-lisia näytteenottoja eläinten juomavedestä ja rehusta,
— eläinten rehun tarkastuksia pistokokein eläinten alkuperä- tai
lähtötiloilla, myös eläinten juomaveden tarkastuksia, tai vesivil-jelyeläinten osalta viljelyvesien tarkastuksia,
— 11 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt tarkastukset,
— kaikki kiellettyjen aineiden tai tuotteiden taikka käsiteltyjen
eläinten alkuperän selvittämisen kannalta välttämättömät tarkas-tukset,
c) mikäli todetaan yhteisön säännöstön tai tätä säännöstöä odotettaessa
kansallisen lainsäädännön mukaisten raja-arvojen ylittyminen, suori-
tettava kaikki toimenpiteet ja tutkimukset, jotka se katsoo
asianmukaisiksi todetun seikan perusteella.
14 artikla
1. Jokaisen jäsenvaltion on nimettävä ainakin yksi kansallinen
vertailulaboratorio ja jokaisen jäämän tai jäämäryhmän tutkiminenvoidaan antaa vain yhden kansallisen vertailulaboratorion tutkittavaksi.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 31 päivään joulukuuta 2000 edelleen
antaa saman jäämän tai saman jäämäryhmän tutkimisen useammannimetyn kansallisen laboratorion vastuulle ennen tämän direktiivin
hyväksymispäivää.
Näin nimettyjen laboratorioiden luettelo laaditaan 33 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen.
Näiden laboratorioiden tehtävänä on:
— yhdenmukaistaa tavanomaisten jäämien tutkimisesta huolehtivien
kansallisten laboratorioiden toimintaa, erityisesti yhdenmukaistaa
analyysistandardit ja -menetelmät jokaisen kyseessä olevan jäämän
tai jäämäryhmän osalta,
— avustaa toimivaltaista viranomaista jäämien valvontasuunnitelman
järjestelyssä,1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 9
▼B
— järjestää säännöllisin väliajoin vertailutestejä jokaisen niiden tutkit-
tavaksi annetun jäämän tai jäämäryhmän osalta,
— varmistaa että kansalliset laboratoriot noudattavat säädettyjä raja-
arvoja,
— varmistaa yhteisön vertailulaboratorioiden antamien tietojen levittä-
minen,
— varmistaa henkilökunnalleen mahdollisuus osallistua komission tai
yhteisön vertailulaboratorioiden järjestämään jatkokoulutukseen.
2. Yhteisön vertailulaboratoriot on nimetty liitteen V 1 luvussa.
Niiden valtuudet ja toimintaehdot on määritelty liitteen V 2 luvussa.
15 artikla
1. Viralliset näytteenotot on suoritettava liitteiden III ja IV mukai-
sesti ja ne on tutkittava virallisissa laboratorioissa.
Virallisten näytteenottojen suorittamismenettelyt ja virallisten
näytteiden tavanomaiset vertailu- ja analysointitavat annetaan 33 artik-lassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Aina myönnettäessä markkinoille saattamista koskevaa lupaa sellaiselle
eläinlääkkeelle, joka on tarkoitettu annettavaksi eläinlajille, jonka liha
tai josta saatava tuote on tarkoitettu ihmisravinnoksi, toimivaltaiset
viranomaiset antavat yhteisön vertailulaboratorioille ja kansallisillevertailulaboratorioille jäämien tutkimista varten direktiivin 81/851/ETY (
1) 5 artiklan toisen alakohdan 8 kohdassa ja asetuksen (ETY)
N:o 2377/90 7 artiklassa säädetyt tavanomaiset analyysimenetelmät.
2. Kaikki vertailumenettelyn sijasta tavanomaista analyysimene-
telmää käytettäessä saadut positiiviset tulokset ryhmän A osalta onvahvistettava virallisen laboratorion 1 kohdassa säädettyä menettelyä
noudattaen hyväksymillä vertailumenettelyillä.
Jos vertailututkimuksen pohjalta syntyy kiistaa, 14 artiklan 1 kohdan
mukaisesti nimetyn kansallisen vertailulaboratorion on tarkistettava
tulokset kyseisen aineen tai jäämän osalta. Valittaneen osapuolen onmaksettava jälkimmäisen tutkimuksen kulut mikäli aikaisempi tulosvahvistetaan.
3. Kun virallisen näytteen tutkimuksessa havaitaan laiton käsittely,
sovelletaan 16—19 artiklan säännöksiä sekä V luvussa säädettyjätoimenpiteitä.
Kun tässä tutkimuksessa löydetään sallittujen aineiden jäämiä tai konta-
minantteja sellaisia määriä, jotka ylittävät yhteisön säännöstössä tai
sellaista lainsäädäntöä odotettaessa kansallisessa lainsäädännössä
määrätyt arvot, sovelletaan 18 ja 19 artiklaa.
Kun tässä kohdassa tarkoitettu tutkimus koskee muusta jäsenmaasta pe-
räisin olevia eläimiä tai eläinperäisiä tuotteita, alkuperämaantoimivaltaisen viranomaisen on tutkimuksen suorittaneen toimivaltaisenviranomaisen perustellusta pyynnöstä sovellettava 16 artiklan 2 kohdan,17, 18 ja 19 artiklan säännöksiä sekä V luvussa säädettyjä toimenpiteitä
siihen karjatilaan tai laitokseen, josta eläimet tai tuotteet ovat peräisin
tai lähtöisin.
Kun tämä tutkimus koskee kolmannesta maasta tuotuja tuotteita tai
eläimiä, tutkimuksen suorittanut toimivaltainen viranomainen antaaasian komissiolle, joka toteuttaa 30 artiklassa säädetyt toimenpiteet.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 10
(1) EYVL N:o L 317, 6.11.1981, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 93/40/ETY (EYVL N:o L 214, 24.8.1993, s. 31).
▼B
16 artikla
Kun tutkimustulokset ovat 15 artiklan mukaisesti positiivisia, jäsenval-
tioiden on valvottava että:
1) toimivaltainen viranomainen saa viipymättä:
a) kaikki tarpeelliset tiedot eläimen ja sen karjatilan tunnistami-
seksi, josta se on peräisin tai lähtöisin,
b) tarvittavat tarkat tiedot tutkimuksesta ja sen tuloksista. Jos jäsen-
valtiossa suoritettujen tarkastusten tulosten perusteellaosoittautuu välttämättömäksi tehdä selvitys tai ryhtyä toimenpi-teisiin yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa taikka yhdessä tai
useammassa kolmannessa maassa, asianomainen jäsenvaltio
ilmoittaa siitä muille jäsenvaltioille ja komissiolle. Komissiosovittaa yhteen ne asianmukaiset toimenpiteet, joihin ryhtyvätjäsenmaat, joissa selvitys tai toimenpide osoittautuuvälttämättömäksi;
2) toimivaltainen viranomainen suorittaa:
a) jäämien esiintymisen syiden määrittämiseksi selvityksen tilalla,
josta eläin on tapauksesta riippuen peräisin tai lähtöisin,
b) laittoman käsittelyn tapauksissa näiden aineiden tai tuotteiden
lähdettä tai lähteitä koskevan selvityksen, tapauksen mukaanniiden valmistuksesta, käsittelystä, varastoinnista, kuljetuksesta,
hallinnosta, jakelusta tai myynnistä,
c) kaikki muut välttämättömiksi katsomansa lisäselvitykset;
3. eläimet, joista näytteitä on otettu, tunnistetaan selkeästi. Niitä ei
missään tapauksessa saa siirtää pois tilalta ennen kuin tarkastustu-lokset ovat selvillä.
17 artikla
Kun todetaan laitonta käsittelyä, toimivaltaisen viranomaisen on
varmistauduttava 13 artiklan b kohdassa tarkoitettujen tutkimusten
kohteena olevan karjatilan tai karjatilojen välittömästä asettamisestaviralliseen valvontaan. Tämän viranomaisen ori myös varmistettava,että kaikki asianomaiset eläimet varustetaan merkinnällä tai virallisellatunnistuskeinolla ja että ensi vaiheessa viralliset näytteet otetaan
mukaan laskettujen eläinten kansainvälisesti tunnustettujen tieteellisten
perusteiden mukaisesta tilastollisesti edustavasta otannasta.
18 artikla
1. Kun sallittujen aineiden tai tuotteiden jäämiä tavataan jäämien
enimmäisarvon ylittävä määrä, toimivaltainen viranomainen suorittaatutkimuksen tilalla, josta eläin on tapauksesta riippuen peräisin tai
lähtöisin, mainitun raja-arvon ylittämiseen johtaneiden syiden määrittä-
miseksi.
Tämän tutkimuksen tulosten pohjalta toimivaltainen viranomainen
toteuttaa kaikki kansanterveyden suojelun kannalta välttämättömättoimenpiteet, jotka voivat käsittää eläinten poissiirtämisen kieltämisen
kyseiseltä tilalta tai tilan taikka laitoksen tuotteiden poissiirtämisen
kieltämisen määrättynä ajanjaksona.
2. Jos todetaan toistuvia rikkeitä jäämien enimmäisarvojen noudatta-
misen suhteen karjankasvattajan saattaessa eläimiä markkinoille taikasvattajan taikka jalostuslaitoksen saattaessa tuotteita markkinoille,toimivaltaisten viranomaisten on ryhdyttävä kyseisen tilan ja/tai
laitoksen eläinten ja tuotteiden tehostettuun valvontaan vähintään
kuuden kuukauden ajan ja tuotteet tai ruhot on säilytettävä odotettaessaotettujen näytteiden analyysien tuloksia.
Jos tulokset osoittavat, että jäämien enimmäisarvo ylittyy, asianomaiset
ruhot tai tuotteet on hylättävä ihmisravinnoksi kelpaamattomana.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 11
▼B
19 artikla
1. Edellä 16 artiklassa säädettyjen selvitysten ja tarkastusten kulut
maksaa eläinten omistaja tai haltija.
Kun tutkimus vahvistaa epäilyksen, 17 ja 18 artiklan säännösten
mukaan suoritettujen analyysien kulut jäävät eläinten omistajan taihaltijan maksettavaksi.
2. Positiivisten tai 23 artiklan säännösten mukaan sellaisina pidettä-
vien eläinten hävittäminen tapahtuu eläinten omistajan kustannuksellailman korvausta tai palkkiota, sanotun rajoittamatta rikosoikeudellisia
tai hallinnollisia seuraamuksia.
20 artikla
1. Jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta
sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä eläinlääkintää ja kotie-läinjalostusta koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen
varmistamiseksi 21 päivänä marraskuuta 1989 annettua neuvoston
direktiiviä 89/608/ETY (
1) sovelletaan tähän direktiiviin.
2. Kun jokin jäsenvaltio katsoo, että tässä direktiivissä säädettyjä
tarkastuksia ei suoriteta tai on lakattu suorittamasta toisessa jäsenval-tiossa, sen on ilmoitettava siitä toisen jäsenvaltion toimivaltaisellekeskusviranomaiselle. Viranomaisen on ryhdyttävä 16 artiklan 2kohdan mukaisen selvityksen jälkeen kaikkiin välttämättömiin toimiin
ja annettava mitä pikimmin ensin mainitun jäsenvaltion toimivaltaiselle
keskusviranomaiselle tieto tehdyistä päätöksistä ja näiden päätöstenperusteista.
Jos ensin mainittu jäsenvaltio epäilee, että kyseisiin toimiin ei ole
ryhdytty tai että ne ovat riittämättömät, se etsii tarkastusten laiminlyön-nistä syytetyn jäsenvaltion kanssa tavat ja keinot tilanteenkorjaamiseksi tarvittaessa vierailemalla paikalla.
Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto riita-asioista ja tehdyistä
ratkaisuista.
Jos nämä jäsenvaltiot eivät pääse keskenään sovintoon, jompikumpi
niistä siirtää kohtuullisen ajan kuluessa asian komissiolle, joka pyytääyhden tai useamman asiantuntijan lausuntoa.
Odotettaessa asiantuntijoiden lausuntoa vastaanottava jäsenvaltio voi
tarkastaa riita-asiassa osallisena olevilta laitoksilta tai tiloilta peräisin
olevat tuotteet ja tuloksen ollessa positiivinen ryhtyä neuvoston direk-
tiivin 89/662/ETY (
2) 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyihin
toimenpiteisiin.
Ottaen huomioon asiantuntijoiden lausunto soveltuviin toimenpiteisiin
voidaan ryhtyä 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Näitä toimenpiteitä voidaan tarkistaa samaa menettelyä noudattaen
asiantuntijoiden viidentoista päivän kuluessa antama uusi lausuntohuomioon ottaen.
21 artikla
1. Komission asiantuntijaeläinlääkärit voivat, siinä määrin kuin se
on tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen kannalta
välttämätöntä, tehdä yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten virano-maisten kanssa tarkastuksia paikalla suunnitelmien yhdenmukaisensoveltamisen ja toimivaltaisten viranomaisten hoitaman suunnitelmienvalvontajärjestelmän tarkastamiseksi. Sen jäsenvaltion, jonka alueella
tarkastus tapahtuu, on annettava asiantuntijoille kaikki heidän
tehtävänsä suorittamisessa tarpeellinen apu. Komissio antaa asianomai-selle jäsenvaltiolle tiedon suoritettujen tarkastusten tuloksesta.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 12
(1) EYVL N:o L 351, 2.12.1989, s. 34
(2) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13, direktiivi sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 92/67/ETY (EYVL N:o L 268, 14.9.1992,
s. 73).
▼B
Asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet
tämän tarkastuksen tulosten huomioonottamiseksi ja ilmoitettavakomissiolle toteutetut toimenpiteet. Jos nämä toimenpiteet eivät komis-
sion mielestä ole riittäviä, komissio päättää asianmukaisista
toimenpiteistä 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen neuvotel-tuaan asianomaisen jäsenvaltion kanssa ja arvioituaan kansanterveydentakaamiseksi tarvittavat toimenpiteet.
2. Tämän artiklan yleiset soveltamissäännökset, erityisesti 1 kohdan
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tarkastusten tiheyden ja yksi-tyiskohtaisten toimittamissääntöjen osalta (kuten myös toimivaltaisten
viranomaisten yhteistyön yksityiskohtaiset säännöt) annetaan 33 artik-
lassa säädettyä menettelyä noudattaen.
V LUKU
Toimenpiteet, jotka on toteutettava havaittaessa rikkomus
22 artikla
Jos kiellettyjä aineita tai tuotteita, tai liitteessä I olevan A ryhmän ja B
ryhmän 1 ja 2 alaryhmässä tarkoitettuja aineita löytyy henkilöiltä, joillaei ole lupaa niiden hallussapitoon, kyseiset kielletyt aineet tai tuotteeton asetettava viranomaisten valvontaan siihen saakka, kunnes toimival-
taiset viranomaiset toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet, sanotun
kuitenkaan vaikuttamatta mahdollisiin rikkomuksen tekijöihin kohdistu-viin seuraamuksiin.
23 artikla
1. Edellä 17 artiklassa säädettynä säilytysaikana rikkomuksesta
epäillyn tilan teuraseläimiä ei saa siirtää pois alkuperä- tai lähtötilalta
tai antaa toisen henkilön haltuun, paitsi viranomaisten valvonnassa.Toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat aiheelliset säilytystoimenpiteethavaittujen aineiden luonteesta riippuen.
2. Edellä 17 artiklan mukaisesti suoritetun näytteiden oton jälkeen,
jos laiton käsittely on vahvistettu, eläin tai eläimet, joista kyseisiäaineita on löytynyt, teurastetaan viipymättä paikalla tai kuljetetaan teur-astettavaksi määrättyyn teurastamoon mukanaan virkaeläinlääkärin
todistus. Teurastetut eläimet toimitetaan direktiivissä 90/667/ETY (
1)
tarkoitettuun suuririskisten aineiden käsittelylaitokseen.
Lisäksi kaikista tarkastuksen kohteena olevan tilan eläimistä, joille
kyseisiä aineita mahdollisesti on saatettu antaa, on otettava näyte tila-nomistajan kustannuksella.
3. Jos kuitenkin puolet tai yli puolet 17 artiklan säännösten mukaan
riittävän edustavasta otoksesta saaduista näytteistä on positiivisia,kasvattaja saa itse päättää, tarkastetaanko kaikki tilan eläimet, joillekyseisiä aineita mahdollisesti on saatettu antaa, vai teurastetaanko
nämä eläimet.
4. Seuraavan vähintään kaksitoista kuukautta pitkän ajanjakson
aikana saman omistajan tilalla tai tiloilla suoritetaan tehostettuja tarkas-
tuksia sen varmistamiseksi, että kyseessä olevien aineiden jäämiä eilöydy. Siinä tapauksessa, että käytössä on ollut järjestelmä, jossa tilano-mistaja itse suorittaa tarkastukset, kyseessä oleva tilanomistajamenettää oikeutensa sen soveltamiseen mainittuna ajanjaksona.
5. Ottaen huomioon havaittu rikkomus, kyseessä olevan tilan toimit-
tajatiloilla tai -laitoksissa suoritetaan 11 artiklan 1 kohdassa säädettyjälisätarkastuksia, joiden tarkoituksena on määrittää kyseessä olevan
aineen alkuperä. Sama koskee kaikkia tiloja ja yrityksiä, jotka kuuluvat
samaan eläinten ja ravinnon hankintaketjuun kuin alkuperä- tailähtötila.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 13
(1) EYVL N:o L 363, 27.12.1990, s. 51, direktiivi sellaisena kuin se on muutet-
tuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
▼B
24 artikla
Teurastamon virkaeläinlääkärin on,
1) jos hän epäilee, tai jos hänen käytössään on tietoja, joiden perus-
teella hän voi päätellä, että tarkistuksen kohteena oleville eläimilleon annettu aineita laittomasti tai että niille on annettu kiellettyjäaineita tai valmisteita:
a) huolehdittava siitä, että eläimet teurastetaan erillään muista teur-
astamoon saapuvista eläimistä,
b) säilytettävä ruhot ja teuraiden sisäelimet sekä huolehdittava siitä,
että kaikki mainittujen aineiden esiintymisen todistamiseen
tarvittavat näytteet otetaan,
c) jos tulokset ovat positiivisia, huolehdittava siitä, että liha ja
sisäelimet toimitetaan direktiivissä 90/667/ETY tarkoitettuunsuuririskisten aineiden käsittelylaitokseen ilman korvausta taipalkkiota.
Tässä tapauksessa sovelletaan 20—23 artiklaa,
2) jos hän epäilee, tai jos hänen käytössään on tietoja, joiden perus-
teella hän voi päätellä, että tarkastuksen kohteena oleville eläimille
on tehty sallittu käsittely noudattamatta varoaikoja lykättäväeläinten teurastusta siihen saakka, kunnes voidaan varmistaa, ettäjäämien määrä ei ylitä sallittuja rajoja.
Tämä lykkäysaika ei voi missään tapauksessa olla lyhyempi kuin
kyseessä oleville aineille säädetty varoaika direktiivin 96/22/ETY 6artiklan 2 kohdan b alakohdassa, tai lyhyempi kuin markkinoillesaattamista koskevassa luvassa määrätty varoaika.
Eläimet voidaan kuitenkin teurastaa ennen kielto- tai lykkäysajan
päättymistä jos tapaus on kiireellinen, jos eläinten hyvinvointi sitäedellyttää tai jos teurastamon tekniikka tai laitteet eivät salli eläinten
teurastuksen lykkäämistä. Liha ja teuraan sisäelimet säilytetään
odotettaessa teurastamon virkaeläinlääkärin suorittamien virallistentarkastusten tuloksia. Ainoastaan liha ja teuraan sisäelimet, joistalöydettyjen jäämien määrät eivät ylitä sallittuja rajoja, toimitetaanihmisravinnoksi.
3) poistettava ihmisravinnoksi tarkoitetusta levityksestä ruhot ja tuot-
teet, joiden jäämätaso ylittää yhteisön säännöstössä tai kansallisessalainsäädännössä sallitut rajat.
25 artikla
Jos kiellettyjen aineiden tai tuotteiden hallussapito, käyttötai valmistus
tuotantolaitoksessa varmistuu, kyseisen laitoksen mahdolliset virallisetluvat tai hyväksynnät keskeytetään ajanjaksoksi, jolloin laitoksessasuoritetaan tehostettuja tarkastuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
rikosoikeudellisia seuraamuksia.
Rikkomuksen uusimistapauksissa kyseiset luvat ja hyväksynnät peru-
taan lopullisesti.
26 artikla
Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioissa voimassa olevassa
lainsäädännössä säädettyihin muutoksenhakukeinoihin, jotka koskevattoimivaltaisten viranomaisten tämän direktiivin 23 ja 24 artiklaa sovel-tamalla tekemiä päätöksiä.
27 artikla
On toteutettava aiheelliset hallinnolliset toimenpiteet kaikkien henki-
löiden suhteen, jos he ovat tapauksesta riippuen joko luovuttaneet tai
antaneet kiellettyjä aineita tai tuotteita tai antaneet sallittuja tuotteitamuihin kuin olemassa olevassa lainsäädännössä tarkoitettuihin käyttö-tarkoituksiin, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta ammatillisiin tairikosoikeudellisiin seuraamuksiin.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 14
▼B
28 artikla
Jos kyseessä on kaikenlainen kieltäytyminen yhteistyöstä toimival-
taisten viranomaisten kanssa tai teurastamon henkilökunnan tai
teurastamon vastuuhenkilön tai, jos kyse on yksityisestä yrityksestä,
teurastamon omistajan tai omistajien tai eläinten omistajan tai hallussa-pitäjän suorittama työn estäminen kansallisten jäämienvalvontasuunnitelmien edellyttämien tarkastusten ja näytteidenotonyhteydessä sekä tässä direktiivissä säädettyjen tutkimus- ja tarkastustoi-mien toteuttamisen aikana, kansalliset toimivaltaiset viranomaiset
toteuttavat aiheelliset rikosoikeudelliset ja/tai hallinnolliset seuraamus-
toimenpiteet.
Jos voidaan osoittaa, että teurastamon omistaja tai vastuuhenkilöon
osallistunut kiellettyjen aineiden laittoman käytön peittelyyn, jäsenval-tion on huolehdittava siitä, että syyllinen tai rikkomuksen uusija ei voikahdentoista kuukauden aikana saada tai pyytää mitään yhteisön tukea.
VI LUKU
Tuonti kolmansista maista
29 artikla
1. Kolmansien maiden, jotka haluavat olla mukana tai säilyttää
asemansa yhteisön lainsäädännössä tarkoitetuissa sellaisten kolmansienmaiden luetteloissa, joista jäsenvaltiot saavat tuoda tässä direktiivissätarkoitettuja eläimiä ja eläinperäisiä tuotteita, on toimitettava suunni-
telma, josta käy ilmi kyseisen kolmannen maan tarjoamat takeet
liitteessä I tarkoitettujen jäämäryhmien ja aineiden valvonnasta. Tämäsuunnitelma on saatettava ajan tasalle komission pyynnöstä, erityisestijos 3 kohdassa tarkoitetut tarkastukset sitä edellyttävät.
Edellä 8 artiklan säännöksiä suunnitelmien toimittamisen ja ajan tasalle
saattamisen määräajoista sovelletaan suunnitelmiin, jotka kolmansien
maiden on toimitettava.
Takeilla on oltava vähintään samanlainen vaikutus kuin tässä direktii-
vissä säädetyillä takeilla, ja niiden on erityisesti vastattava 4 artiklanvaatimuksia ja sisällettävä tämän direktiivin 7 artiklassa säädetyt aine-sosat ja vastattava direktiivin 96/22/EY 11 artiklan 2 kohdassasäädettyjä vaatimuksia.
Komissio hyväksyy kyseisen suunnitelman 33 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen. Muita kuin tämän direktiivin soveltamisestajohtuvia takeita voidaan hyväksyä samaa menettelyä noudattaen.
2. Jos 1 kohdassa säädettyjä vaatimuksia ei ole noudatettu, kolmas
maa voidaan jäsenvaltion pyynnöstä tai komission omasta aloitteestapoistaa yhteisön säännöstössä säädetyistä luetteloista tai sen nauttima
”ennakkolistautumisetu” voidaan keskeyttää 33 artiklassa määrättyä
menettelyä noudattaen.
3. Se, että kyseessä oleva kolmas maa täyttää vaatimukset ja toimit-
tamassaan suunnitelmassa annetut takeet, varmistetaan direktiivin 72/462/ETY (
1) 5 artiklassa säädetyin sekä direktiiveissä 90/675/ETY (2)
ja 91/496/ETY (3) säädetyin tarkastuksin.
4. Jäsenvaltioiden on vuosittain ilmoitettava komissiolle kolmansista
maista lähtöisin oleville ja sieltä tuoduille eläimille ja tuotteille direktii-
vien 90/675/ETY ja 91/496/ETY mukaisesti suoritettujenjäämätarkastusten tulokset.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 15
(1) EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 28, direktiivi sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(2) EYVL N:o L 373, 31.12.1990, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 95/52/EY (EYVL N:o L 265, 8.11.1995, s. 16).
(3) EYVL N:o L 268, 24.9.1991, s. 56, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
▼B
30 artikla
1. Jos direktiiveissä 90/675/ETY ja 91/496/ETY säädetyissä tarkas-
tuksissa käy ilmi, että tietylle eläinerälle — direktiivin 91/496/ETY 2artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettu erä — on annettu kiellettyjätuotteita tai aineita, tai että sellaisia tuotteita tai aineita esiintyy kokosamasta laitoksesta peräisin olevassa eläinerässä tai osassa sitä, toimi-valtainen viranomainen toteuttaa kyseessä olevien eläinten ja
tuotteiden osalta seuraavat toimenpiteet:
— se ilmoittaa komissiolle käytettyjen tuotteiden ja eläinerän luonteen;
komissio tiedottaa asiasta viipymättä kaikille rajatarkastusasemille,
— jäsenvaltiot tehostavat kaikkien samaa alkuperää olevien eläinerien
tai tuotteiden tarkastuksia. Erityisesti kymmenen perättäistä samaaalkuperää olevaa eläinerää on säilytettävä tarkastuskustannustenetumaksua vastaan rajatarkastusasemalla, jossa etsitään jäämiä otta-
malla näytteitä mainittujen erien edustavasta otoksesta tai erän
osista.
Jos näissä uusissa tarkastuksissa löytyy kiellettyjä aineita tai tuot-
teita tai kyseisten tuotteiden tai aineiden jäämiä:
i) kyseessä oleva erä tai erän osa on palautettava alkuperämaahan
lähettäjän tai tämän asiamiehen kustannuksella ja perusteluasia-kirjasta on käytävä selkeästi ilmi erän hylkäämisen syyt,
ii) havaitun rikkomuksen laadusta ja rikkomukseen liittyvästä vaar-
asta riippuen tuojalle on annettava mahdollisuus valita, haluaakohän kyseisen erän tai erän osan palautettavaksi, hävitettäväksi taikäytettäväksi muuhun yhteisön lainsäädännössä sallittuun tarkoi-tukseen ilman korvausta tai palkkiota,
— komissiolle ilmoitetaan tehostettujen tarkastusten tuloksista, joiden
perusteella se käynnistää erityisesti kolmansissa maissa tarvittavat
tutkimukset havaitun rikkomuksen tarkoitusperien ja alkuperänselvittämiseksi.
2. Jos direktiivissä 90/675/ETY säädetyissä tarkastuksissa ilmenee,
että jäämien enimmäisraja on ylitetty, suoritetaan ensimmäisen kohdan
toisessa luetelmakohdassa säädetyt tarkastukset.
3. Jos kyse on kolmannesta maasta, joka on tehnyt yhteisön kanssa
vastaavuussopimukset ja jos komissio tulee kyseessä olevan kolmannen
maan toimivaltaisten viranomaisten toimintaa koskevan selvityksensä
perusteella siihen tulokseen, että kyseiset viranomaiset eivät ole täyttä-neet velvollisuuksiaan tai 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissasuunnitelmissa annettuja takeita, komissio keskeyttää mainitut sopi-mukset 32 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen kyseisen maan
kanssa kyseessä olevien eläinten ja tuotteiden osalta siihen saakka,
kunnes kyseinen kolmas maa on toimittanut todisteet siitä, että se onkorjannut puutteet.
Mainittujen sopimusten etujen palauttamiseksi yhteisön jäsenvaltioiden
asiantuntijat matkustavat tarvittaessa paikalle kyseisen kolmannen
maan kustannuksella tarkistaakseen tässä asiassa toteutetut toimenpiteet
siellä.
VII LUKU
Yleiset säännökset
31 artikla
Neuvosto muuttaa komission ehdotuksesta ennen 1 päivää heinäkuuta
1997 direktiiviä 85/73/ETY (1) säätääkseen tarkastusmaksun keräämi-
sestä tämän direktiivin nojalla toteutettujen tarkastusten kustannustenpeittämiseksi.
Odotettaessa tätä neuvoston päätöstä jäsenvaltiot voivat kantaa kansal-
lista tarkastusmaksua näiden tarkastusten todellisten kustannustenpeittämiseksi.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 16
(1) EYVL N:o L 32, 5.2.1985, s. 14, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 95/24/EY (EYVL N:o L 243, 11.10.1995, s. 14).
▼B
32 artikla
1. Jos tässä artiklassa määriteltyä menettelyä on noudatettava,
päätöksellä 68/361/ETY (1) perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean
puheenjohtaja saattaa viipymättä asian komitean käsiteltäväksi joko
omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Komitea antaa lausuntonsa toimenpiteistä määräajassa, jonka puheen-johtaja asettaa tutkittavaksi toimitettujen asioiden kiireellisyydenmukaan. Komitea antaa lausuntonsa 62 äänen enemmistöllä.
3. a) Komissio päättää toimenpiteistä ja soveltaa niitä välittömästi, jos
ne ovat komitean lausunnon mukaisia.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon
mukaisia tai jos komitea ei ole antanut lausuntoa, komissio antaaviipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Neuvosto tekee päätöksen toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä toimenpiteistä viidentoista vuoro-
kauden määräajassa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa,komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä ja toteuttaa nevälittömästi, ellei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännytmainittuja toimenpiteitä.
33 artikla
1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 178/2002 (
2) 58 artiklalla
perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyväkomitea.
2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/
EY (
3) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
34 artikla
Neuvosto voi komission ehdotuksesta tehdä määräenemmistöllä
muutoksia tai lisäyksiä liitteisiin I, III, IV ja V, sanotun vaikuttamatta6 artiklan 2 kohtaan.
Erityisesti näitä liitteitä voidaan muuttaa kolmen vuoden kuluessa
tämän direktiivin antamisesta seuraaviin asioihin liittyvien vaarojen
arvioimiseksi:
— jäämien mahdolliset toksikologiset vaikutukset eläinperäisissä elin-
tarvikkeissa,
— jäämien mahdollinen esiintyminen eläinperäisissä elintarvikkeissa.
35 artikla
Neuvosto voi komission ehdotuksesta antaa määräenemmistöllä tarvit-
tavat siirtymäajan toimenpiteet tässä direktiivissä säädetyn järjestelyn
toteuttamiseksi.
36 artikla
1. Kumotaan direktiivit 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätökset
89/187/ETY ja 91/664/ETY 1 päivästä heinäkuuta 1997.
2. Kumotaan samasta päivästä myös:
a) direktiivin 71/118/ETY 4 artiklan 3 kohta,
b) direktiivin 89/437/ETY 5 artiklan 3 ja 4 kohta,1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 17
(1) EYVL N:o L 255, 18.10.1968, s. 23
(2) EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.
(3) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.▼M1
▼B
▼B
c) direktiivin 91/493/ETY liitteen II kohdan 3 B kohdan V jakson
viimeinen alakohta,
d) direktiivin 92/45/ETY 11 artiklan 1 kohta,
e) direktiivin 92/46/ETY 15 artiklan 1 kohta.
3. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin ja päätöksiin pidetään viit-
tauksina tähän direktiiviin, ja ne luetaan liitteessä VI olevan
vastaavuustaulukon mukaisesti.
37 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen
1 päivää heinäkuuta 1997.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisestijulkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säädökset komissiolle.
38 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
39 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 18
▼B
LIITE I
RYHMÄ A: Anabolisen vaikutuksen omaavat ja kielletyt aineet
1) Stilbeenit, stilbeenijohdannaiset, niiden suolat ja esterit
2) Tyreostaatit3) Steroidit4) Resorsyylihappolaktonit (mukaan lukien Zeranol)
5) Beta-agonistit
6) 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90
liitteessä IV mainitut aineet.
RYHMÄ B: Eläinlääkkeet (
1)ja kontaminantit
1) Antibiootit, mukaan lukien sulfamidit ja kinolonit
2) Muut eläinlääkkeet
a) Matolääkkeet
b) Antikokkidioosilääkkeet, mukaan lukien nitroimidatsolit
c) Karbamaatit ja pyretroidit
d) Rauhoittavat aineet
e) Ei-steroidaaliset tulehduslääkkeet (AINS)
f) Muut lääkevaikutuksia omaavat aineet
3) Muut ympäristöperäiset aineet ja kontaminantit
a) Orgaaniset klooriyhdisteet, mukaan lukien PCB:t
b) Orgaaniset fosforiyhdisteet
c) Kemialliset alkuaineet
d) Sienimyrkyt (mykotoksiinit)
e) Väriaineet
f) Muut.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 19
(1) Mukaan lukien rekisteröimättömät aineet, joita voitaisiin käyttää eläinlääkintätarkoituk-
siin.
▼B
LIITE II
ELÄINTEN, NIIDEN RAVINNON JA JUOMAVEDEN SEKÄ NIISTÄ SAATAVIEN TUOT-
TEIDEN MUKAAN MÄÄRITETTÄVÄT JÄÄMÄ- TAI AINERYHMÄT
Eläin- tai
tuotetyyppi
aineryhmäNaudat,
lampaat,
vuohet, siat
ja hevosetSiipikarjaVesiviljely-
tuotteetMaitoMunatuot-
teetKanin ja
luonnon-
varaisen
sekä
tarhatun
riistan
liha (*)Hunaja
A 1 XXX X
2XX X
3XXX X
4XX X5XX X6XXXXXX
B 1 XXXXXX X
2 aXXXX X
bXX XX
cXX X X
dX
e X XXX
f
3 aXXXXXX X
bX X X
cXXXX X X
dXXXX
eX
f
(*) Ei koske luonnonvaraista riistaa, paitsi kemiallisten alkuaineiden osalta.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 20
▼B
LIITE III
NÄYTTEENOTTOSTRATEGIA
1. Jäämien valvontasuunnitelmalla pyritään tutkimaan kasvatustiloilla, teurasta-
moissa, meijereissä, kalanjalostuslaitoksissa sekä munien keräys- ja
pakkauskeskuksissa syitä, miksi eläinperäisissä elintarvikkeissa voi olla
jäämiä.
Viralliset näytteet on otettava liitteen IV asianmukaisen luvun mukaisesti.
Missä tahansa virallisia näytteitä otetaan, näytteenoton on tapahduttava ilman
ennakkoilmoitusta viikon eri päivinä ja eri kellonaikoina. Jäsenvaltioiden on
huolehdittava siitä, että tarkastukset tehdään aina yllätyksenä.
2. Ryhmän A aineiden osalta valvonnassa on pyrittävä osoittamaan tapauksen
mukaisesti kiellettyjen aineiden laiton antaminen ja sallittujen aineiden kiel-
letty antaminen. Näytteenotto on keskitettävä liitteen IV asianmukaisen luvun
määräysten mukaisesti.
Näytteenoton on oltava kohdennettua ottaen huomioon seuraavat vähimmäi-
skriteerit: sukupuoli, ikä, laji, eläinten lihotusjärjestelmä ja kaikki
jäsenvaltion hallussa olevat tiedot sekä kaikki todisteet tämän ryhmän
aineiden väärästä tai kielletystä käytöstä.
Näytteenoton kohdennuksen kriteerit annetaan yksityiskohtaisesti komission
päätöksellä, josta määrätään 15 artiklan 1 kohdassa.
3. Ryhmän B aineiden osalta valvonnassa on pyrittävä erityisesti valvomaan,
että eläinlääkejäämät ovat asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteissä I ja III
vahvistetuissa enimmäisrajoissa ja torjunta-ainejäämät direktiivin 86/363/
ETY liitteessä III vahvistetuissa enimmäisrajoissa, sekä valvomaan
ympäristöperäisten kontaminanttien pitoisuutta.
Jollei pistokokeina suoritettavaa näytteenottoa voi perustella, kun jäsenvaltiot
esittävät kansallisen seurantasuunnitelmansa komissiolle, kaikki näytteet on
otettava kohdennetusti niiden kriteerien mukaisesti, joista määrätään 15
artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla komission päätöksellä.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 21
▼B
LIITE IV
NÄYTTEENOTTOTASOT JA -TAAJUUS
Tässä liitteessä on tarkoitus määritellä niiden eläinten vähimmäismäärä, joista
on otettava näytteitä.
Kukin näyte voidaan tutkia yhden tai useamman aineen osoittamiseksi.
1 LUKU
Naudat, siat, lampaat, vuohet, hevoset
1.Naudat
Vuosittain on tarkastettava kaikentyyppiset jäämät tai aineet vähintään sellai-
sesta eläinmäärästä, joka vastaa 0,4:ää prosenttia edellisenä vuonna
teurastetuista naudoista, ja näytemäärät jakaantuvat seuraavasti:
Ryhmä A: 0,25 % seuraavasti jakaantuneena:
— puolet näytteistä on otettava elävistä eläimistä tiloilla,
poikkeuksena 25 % näytteistä, joista tutkitaan ryhmän A alaryhmään 5
kuuluvia aineita, voidaan ottaa sopivista materiaaleista (rehut, juomavesi
ja niin edelleen),
— puolet näytteistä on otettava teurastamossa.
Ryhmän A kukin alaryhmä on tarkastettava vuosittain tutkimalla vähintään
5 % ryhmää A varten kerätystä kokonaisnäytemäärästä.
Loput näytteistä on tutkittava jäsenvaltion kokemuksen ja sen hallussa
olevien tietojen perusteella.
Ryhmä B: 0,15 %
30 % näytteistä on käytettävä ryhmän B alaryhmän 1 aineiden osoittamiseen,30 % näytteistä on käytettävä ryhmän B alaryhmän 2 aineiden osoittamiseen,10 % näytteistä on käytettävä ryhmän B alaryhmän 3 aineiden osoittamiseen.
Loput on tutkittava jäsenvaltion tilanteen mukaisesti.
2.Siat
Vuosittain on tarkastettava kaikentyyppiset jäämät tai aineet vähintään sellai-
sesta eläinmäärästä, joka vastaa 0,05:tä prosenttia edellisenä vuonna
teurastetuista sioista, ja näytemäärät jakaantuvat seuraavasti:
Ryhmä A: 0,02 %
Niissä jäsenvaltioissa, joissa otetaan näytteet teurastamoissa, on otettava
täydentäviä näytteitä tiloilla juomavedestä, rehuista, ulosteista tai muusta
sopivasta aineesta. Tässä tapauksessa vuosittain tarkastettavien sikatilojen
määrän on oltava vähintään 1 tila 100 000:ta edellisenä vuonna teurastettua
sikaa kohti.
Ryhmän A kukin alaryhmä on tarkastettava vuosittain tutkimalla vähintään
5 % ryhmää A varten kerätystä kokonaisnäytemäärästä.
Loput näytteistä on tutkittava jäsenvaltion kokemuksen ja sen hallussa
olevien tietojen perusteella.
Ryhmä B: 0,03 %
Näytteenotossa on noudatettava samanlaista jakaumaa kuin nautojen suhteen.
Loput on tutkittava jäsenvaltion tilanteen mukaisesti.
3.Lampaat ja vuohet
Vuosittain on tarkastettava kaikentyyppiset jäämät tai aineet vähintään sellai-
sesta eläinmäärästä, joka vastaa 0,05:tä prosenttia edellisenä vuonna
teurastetuista yli kolme kuukautta vanhoista lampaista ja vuohista, ja
näytemäärät jakaantuvat seuraavasti:
Ryhmä A: 0,01 %
Ryhmän A kukin alaryhmä on tarkastettava vuosittain tutkimalla vähintään
5 % ryhmää A varten kerätystä kokonaisnäytemäärästä.
Loput näytteistä on tutkittava jäsenvaltion kokemuksen ja sen hallussa
olevien tietojen perusteella.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 22
▼B
Ryhmä B: 0,04 %
Näytteenotossa on noudatettava samanlaista jakaumaa kuin nautojen suhteen.
Loput on tutkittava jäsenvaltion kokemuksen mukaisesti.
4.Hevoset
Kunkin jäsenvaltion on määritettävä otettavien näytteiden määrä havaittujen
ongelmien perusteella.
2 LUKU
Kanat ja kananpojat, kalkkunat, muu siipikarja
Näytteessä on yksi tai useampi eläin määritysmenetelmästä riippuen.Kunkin siipikarjalajin osalta (kanat ja kananpojat, kalkkunat, muu siipikarja)
näytteiden vähimmäismäärän on oltava vuosittain vähintään 1 per 200 tonnia
vuosituotantoa (kuollutta painoa), ja vähintään sata näytettä kutakin aineryhmää
kohti, jos kyseisen siipikarjalajin vuosituotanto on yli 5 000 tonnia.
Näytteet jakaantuvat seuraavasti:Ryhmä A: 50 % kokonaisnäytemäärästä
Viidesosa näistä näytteistä on otettava tiloilla.
Ryhmän A kunkin alaryhmän tarkastukseen on käytettävä vuosittain vähintään
5 % ryhmää A varten kerättävästä kokonaisnäytemäärästä.
Loput näytteet käytetään jäsenvaltion kokemuksen ja sen hallussa olevien
tietojen perusteella.
Ryhmä B: 50 % näytteiden kokonaismäärästä,
30 % näytteistä on käytettävä ryhmän B alaryhmän 1 aineiden
osoittamiseen,
30 % näytteistä on käytettävä ryhmän B alaryhmän 2 aineiden
osoittamiseen,
10 % näytteistä on käytettävä ryhmän B alaryhmän 3 aineiden
osoittamiseen.
Loput on tutkittava jäsenvaltion tilanteen mukaisesti.
3 LUKU
Vesiviljelytuotteet
1.Viljellyt kalat
Näytettä varten otetaan yksi tai useampi kala kalan koosta ja määritysmene-
telmästä riippuen.
Jäsenvaltioiden on noudatettava vähintään jäljempänä mainittuja näytteenot-
totasoa ja näytteenottotaajuutta koskevia vaatimuksia viljeltyjen kalojen
(tonneina ilmaistuna) vuosituotannon mukaisesti.
Vuosittain kerättävien näytteiden vähimmäismäärän on oltava vähintään 1 per
100 tonnia vuosituotantoa. Määritettävät aineet ja näytteet on valittava näiden
aineiden käyttötarkoituksen mukaan.
Näytteet jakaantuvat seuraavasti:
Ryhmä A: kolmasosa näytteiden kokonaismäärästä:
kaikki näytteet on otettava tiloilla, kaikissa kasvatusvaiheissa
olevista kaloista (
1), mukaan lukien sellaisista kaloista, jotka
ovat valmiit myytäväksi kuluttajille.
Ryhmä B: kaksi kolmasosaa näytteiden kokonaismäärästä:
näytteet on otettava
a) mieluiten tiloilla kaloista, jotka ovat valmiit myytäväksi
kuluttajille,
b) jalostuslaitoksessa tai tukkumyyntiportaassa tuoreista
kaloista, mikäli positiivisten tulosten tapauksessa
tiedetään, mistä kalat ovat peräisin (”tracing back”).1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 23
▼B
(1) Kun on kyseessä meriviljely, jossa näytteenotto voi olla erityisen vaikeaa, voidaan
näytteet ottaa rehusta kalojen sijasta.
Kaikissa tapauksissa tiloilla otettavia näytteitä on otettava vähintään 10
prosentista rekisteröityjä tuotantolaitoksia.
2.Muut vesiviljelytuotteet
Kun jäsenvaltioilla on syytä olettaa, että eläinlääketuotteita tai kemiallisia
tuotteita käytetään muihin vesiviljelytuotteisiin, tai kun epäillään ympäristön
saastumista, nämä lajit on otettava mukaan näytteidenottosuunnitelmaan
suhteessa niiden tuotantoon, viljellyistä kaloista otettujen näytteiden lisäksi.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 24
▼B
LIITE V
1 luku
Seuraavat laboratoriot ovat yhteisön vartailulaboratorioita tiettyjen aineiden
jäämien määrittämistä varten:
a) Liitteessä I olevan ryhmän A alaryhmissä 1, 2, 3 ja 4, ryhmän B alaryhmässä
2 d ja ryhmän 3 alaryhmässä d mainituille jäämille
Rijksinstituut voor de Volksgezondheid en Milieuhygiëne (RIVM)
A. van Leeuwenhoeklaan, 9NL-3720 BA Bilthoven
b) Liitteessä I olevan ryhmän B alaryhmissä 1 ja 3 e tarkoitetuille jäämille sekä
carbadoxille ja olaquindoxille
Laboratoires de médicaments vétérinaires (CNEVA-LMV)
La Haute Marche, JaveneF-35135 Fougeres
c) Liitteessä I olevan ryhmän A alaryhmässä 5 ja ryhmän B alaryhmissä 2 a, b
ja e tarkoitetuille jäämille
Bundesinstitut für Gesundheitlichen Verbraucherschutz und Veterinärmedizin
(BGVV)
Diedersdorfer Weg, 1
D-12277 Berlin
d) Liitteessä I olevan ryhmän B alaryhmässä 2 c ja alaryhmissä 3 a, b ja c
tarkoitetuille jäämille
Istituto Superiore di Sanità
Viale Regina Elena, 299
I-00161 Roma
Ryhmän A alaryhmässä 6 ja ryhmän B alaryhmässä 2 f ja alaryhmässä 3 f
tarkoitetuille aineille määrätään yhteisön vertailulaboratoriot niiden farmakolo-
gisen vaikutuksen perusteella.
2 luku
Yhteisön vertailulaboratorioiden valtuudet ja toimintaehdot määritellään elävissä
eläimissä, niiden ulosteissa ja biologisissa nesteissä sekä niiden kudoksissa,
eläinperäisissä tuotteissa sekä eläinten rehuissa ja niiden juomavedessä havaitta-
vien jäämien tutkimista koskevissa asioissa seuraavasti:
1. Yhteisön vertailulaboratorioiden tehtävät ovat seuraavat:
a) edistää ja yhteensovittaa uusien analyysimenetelmien tutkimusta sekä
tiedottaa kansallisille vertailulaboratorioille analyysimenetelmien ja
-tarvikkeiden alalla tapahtuneesta edistyksestä,
b) auttaa kansallisia jäämien vertailulaboratorioita ottamaan käyttöön asian-
mukainen hyviin laboratoriokäytänteisiin (GLP) ja standardiin EN 45.000
perustuva laadunvalvontajärjestelmä,
c) hyväksyä valikoidut menetelmät menetelmävalikoimaan liitettäviksi vetai-
lumenetelmiksi,
d) toimittaa kansallisille vertailulaboratorioille tietoja rutiinianalyysimenetel-
mistä, jotka hyväksytään vahvistettaessa jäämien enimmäismääriä,
e) toimittaa kansallisille vertailulaboratorioille yksityiskohtaisia tietoja
analyysimenetelmistä ja suoritettavista rinnakkaismäärityksistä sekä
rinnakkaismääritysten tulokset,
f) toimittaa kansallisille vertailulaboratorioille, jos ne pyytävät, teknisiä
ohjeita niiden aineiden määrityksistä, joiden vertailulaboratorioiksi ne on
määrätty yhteisössä,
g) järjestää rinnakkaismääritysten teko kansallisille vertailulaboratorioille;
näiden määritysten taajuus päätetään yhdessä komission kanssa. Kansal-
listen vertailulaboratorioiden on jaettava määritettäväksi nollanäytteitä ja
kyseisiä aineita tunnetun määrän sisältäviä näytteitä,
h) tunnistaa ja määrittää jäämät, jos jäsenvaltioiden välillä syntyy kiistaa
analyysituloksesta,
i) järjestää koulutusta ja jatkokoulutusta kansallisten laboratorioiden asian-
tuntijoille,1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 25
▼B
j) antaa teknistä ja tieteellistä asiantuntija-apua komissiolle, myös standar-
deja, vertailunäytteitä ja määrityksiä koskevaa ohjelmaa varten,
k) laatia vuosittain toimintakertomus ja toimittaa se komissiolle,
l) toimia analyysimenetelmien ja -tarvikkeiden alalla yhteistyössä kolman-
sien maiden tämän direktiivin 11 artiklan mukaisesti toimitettavien
valvontaohjelmien puitteissa nimeämien kansallisten vertailulaborator-
ioiden kanssa.
2. Jotta yhteisön vertailulaboratoriot voivat suorittaa 1 kohdassa tarkoitetut
tehtävät, niiden on täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset:
a) niiden on oltava nimettyjä kansalliseksi vertailulaboratorioksi jossakin
jäsenvaltiossa,
b) niillä on oltava pätevä henkilökunta, jolla on riittävät tiedot niiden
jäämien analyyseissä käytettävistä tekniikoista, joiden vertailulaborator-
ioiksi ne on nimetty yhteisössä,
c) niillä on oltava käytössään tarpeelliset laitteet ja aineet niiden analyysien
suorittamiseen, joita tekemään ne on määrätty,
d) niillä on oltava asianmukainen hallinto,
e) niillä on oltava riittävät tietojenkäsittelyvalmiudet, jotta ne voivat tehdä
tulosten käsittelyyn liittyvät tilastoanalyysit ja välittää tulokset ja muut
tiedot nopeasti kansallisille vertailulaboratorioille ja komissiolle,
f) niiden on huolehdittava siitä, että henkilökunta käsittelee tiettyjä asioita,
tuloksia ja tietoja luottamuksellisina,
g) niiden on tunnettava riittävän hyvin kansainväliset standardit ja käytän-
teet,
h) niillä on oltava ajantasainen luettelo hyväksytyistä vertailuaineista ja
vertailumittaustoimiston hallussaan pitämistä vertailuaineista sekä ajanta-
sainen luettelo näiden aineiden valmistajista ja myyjistä.1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 26
▼B
LIITE VI
Vastaavuustaulukko
Tämä direktiivi Direktiivit 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätökset 89/187/ETY ja 91/664/ETY
1 artikla —
2 artikla 2 artikla 86/469/ETY3 artikla 1 artikla 86/469/ETY
2 artikla 85/358/ETY
4 artikla 3 artikla 86/469/ETY
5 artikla 4 artiklan 1 kohdan 1 ja 2 luetelmakohta 86/469/ETY
6 artikla —
7 artikla 4 artiklan 1 kohta 1 ja 2 luetelmakohta pois
lukien86/469/ETY
8 artikla 4 artiklan 2 kohta - 4 artiklan 5 kohta 86/469/ETY
12 artikla 86/469/ETY
9 artikla 85/358/ETY
9 artikla —10 artikla —
11 artikla 1 artikla 85/358/ETY
12 artikla —
13 artikla 3 artikla 85/358/ETY
10 artikla 86/469/ETY
14 artiklan 1 kohta 8 artiklan 1 kohdan b alakohta 86/469/ETY
14 artiklan 2 kohta 8 artiklan 2 kohta 86/469/ETY
Päätös 91/664/ETY
Päätös 89/187/ETY
15 artiklan 1 kohta 8 artiklan 3 kohta 86/469/ETY
5 artiklan 2 kohta 85/358/ETY
15 artiklan 2 kohta 8 artiklan 3 kohta 86/469/ETY
5 artiklan 3 kohta 85/358/ETY
15 artiklan 3 kohta 9 artikla 86/469/ETY
16 artikla 9 artiklan 1 kohta ja 9 artiklan 2 kohta 86/469/ETY
6 artiklan 1 kohta ja 6 artiklan 2 kohta 85/358/ETY
17 artikla 9 artiklan 3 kohdan a alakohta 86/469/ETY
6 artiklan 3 kohdan a alakohta 85/358/ETY
18 artikla 9 artiklan 3 kohdan c ja d alakohta 86/469/ETY
19 artikla —20 artiklan 1 kohta —
20 artiklan 2 kohta 11 artikla 86/469/ETY
21 artikla 5 artikla 86/469/ETY
22 artikla 7 artikla 85/358/ETY
23 artikla 9 artiklan 3 kohdan b, c ja d alakohta ja 9
artiklan 4 kohta sekä 9 artiklan 5 kohta86/469/ETY
6 artiklan 3 kohdan b, c ja d alakohta ja 6
artiklan 4 kohta85/358/ETY
24 artikla 4 artikla 85/358/ETY
25 artikla —
26 artikla —
27 artikla —
28 artikla —1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 27
▼B
Tämä direktiivi Direktiivit 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätökset 89/187/ETY ja 91/664/ETY
29 artikla 7 artikla 86/469/ETY
13 artikla 85/358/ETY
30 artikla —
31 artikla 12 artikla 85/358/ETY
32 artikla 14 artikla 86/469/ETY
11 artikla 85/358/ETY
33 artikla 15 artikla 86/469/ETY
10 artikla 85/358/ETY
34 artikla 13 artikla 86/469/ETY
35 artikla —
36 artikla —
37 artikla —
38 artikla —
39 artikla —
Liite I Liite I 86/469/ETY
Liite II —
Liite III —
Liite IV Liite II 86/469/ETYLiitteen V 1 luku Päätös 91/664/ETY
Liitteen V 2 luku Päätös 89/187/ETY
Liite VI —1996L0023 — FI — 05.06.2003 — 001.001 — 28