1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B ►M2 NEUVOSTON DIREKTIIVI 72/245/ETY,
annettu 20 päivänä kesäkuuta 1972,
ajoneuvojen aiheuttamista radiohäiriöistä (sähkömagneettisesta yhteensopivuudesta) ◄
(EYVL L 152, 6.7.1972, s. 15)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission direktiivi 89/491/ETY, annettu 17 päivänä heinäkuuta 1989 L 238 43 15.8.1989
►M2Komission direktiivi 95/54/EY, annettu 31 päivänä okakuuta 1995 L 266 1 8.11.1995
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 72/245/ETY,
annettu 20 päivänä kesäkuuta 1972,
ajoneuvojen aiheuttamista radiohäiriöistä (sähkömagneettisesta
yhteensopivuudesta)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, että
tekniset vaatimukset, jotka ottomoottorilla varustettujen moottoriajo-
neuvojen on kansallisen lainsäädännön mukaan täytettävä, liittyvät
muun muassa niiden radiohäiriöiden vaimennukseen,
nämä vaatimukset eroavat jäsenvaltioittain; sen vuoksi on tarpeen, että
jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko voimassa olevien määräys-
tensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti, jotta moottoriajoneuvojen janiiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioidenlainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussaneuvoston direktiivissä 70/156/ETY(
1) säädetty ETY-tyyppihyväk-
syntämenettely voidaan ottaa käyttöön kaikkien ajoneuvotyyppien
osalta, ja
teknisten vaatimusten osalta on suotavaa käyttää Yhdistyneiden Kansa-
kuntien Euroopan talouskomission hyväksymää sääntöä N:o 10
(ajoneuvojen radiohäiriöiden vaimennusta koskevat yhdenmukaisetvaatimukset), joka on 20 päivänä maaliskuuta 1958 tehdyn moottoriajo-neuvojen varusteiden ja osien hyväksymisehtojen yhdenmukaistamistaja hyväksymisten vastavuoroista tunnustamista koskevan sopimuksenliitteenä (
2),
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan ”ajoneuvolla” direktiivissä 70/156/ETY
määriteltyjä ajoneuvoja.
2 artikla
Jäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvolta, komponentilta tai erilliseltä tekni-
seltä yksiköltä ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallistatyyppihyväksyntää sähkömagneettiseen yhteensopivuuteen liittyvilläperusteilla, jos direktiivin 72/245/ETY, sellaisena kuin se on muutet-tuna tällä direktiivillä, vaatimukset täyttyvät.
3 artikla
1. Tämä direktiivi muodostaa 1 päivästä tammikuuta 1996
neuvoston direktiivin 89/336/ETY(
3) 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun
erityisdirektiivin.
2. Tämän direktiivin mukaisesti hyväksyttyjen ajoneuvojen, kompo-
nenttien tai erillisten teknisten yksiköiden katsotaan täyttävän muiden,1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1
(2) Asiakirjat E(ECE/324/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Add. 9, 17.12.1968E/ECE/TRANS/505
(3) EYVL N:o L 139, 23.5.1989, s. 19▼M2
▼B
▼M2
▼M2
neuvoston direktiivin 92/53/ETY(1) liitteessä IV mainitut, sähkömag-
neettista yhteensopivuutta koskevat määräykset.
4 artikla
Tarvittavat muutokset liitteiden vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan
kehitykseen annetaan moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyp-
pihyväksyntää koskevan 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvostondirektiivin 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direk-tiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden antamat tässä direk-
tiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat keskeiset kansalliset
säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.
6 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 3
(1) EYVL N:o L 225, 10.8.1992, s. 1▼B
▼M2
LIITELUETTELO
LIITE I Ajoneuvoja ja niihin asennettavia sähkölaitteita/elektronisia lait-
teita koskevat vaatimukset
LIITE IIA Malli-ilmoituslomake: Ajoneuvon ETY-tyyppihyväksyntä —
ajoneuvon sähkömagneettinen vaatimuksenmukaisuus
LIITE IIB Malli-ilmoituslomake: ETY-tyyppihyväksyntä — sähkö/elektro-
niikka-asennelman sähkömagneettinen vaatimuksenmukaisuus
LIITE IIIA Malli: ETY-tyyppihyväksyntätodistus (ajoneuvo)
LIITE IIIB Malli: ETY-tyyppihyväksyntätodistus (sähkö/elektroniikka-asen-
nelma)
LIITE IV Ajoneuvojen laajakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaus-
menetelmä
LIITE V Ajoneuvojen kapeakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaus-
menetelmä
LIITE VI Ajoneuvojen sähkömagneettisten häiriöiden siedon testausmene-
telmä
LIITE VII Sähkö/elektroniikka-asennelmien laajakaistaisen sähkömagneet-
tisen säteilyn mittausmenetelmä
LIITE VIII Sähkö/elektroniikka-asennelmien kapeakaistaisen sähkömagneet-
tisen säteilyn mittausmenetelmä
LIITE IX Sähkö/elektroniikka-asennelmien sähkömagneettisten häiriöiden
siedon testausmenetelmä1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 4
▼M2
LIITE I
AJONEUVOJA JA NIIHIN ASENNETTAVIA SÄHKÖLAITTEITA/
ELEKTRONISIA LAITTEITA KOSKEVAT VAATIMUKSET
1. Soveltamisala
1.1 Tämä direktiivi koskee artiklan 1 tarkoittamien ajoneuvojen valmis-
tajan toimittamien ajoneuvojen — ajoneuvot tai perävaunut
(jäljempänä ajoneuvo(t)) — sekä niiden osien tai niihin asennettavaksi
tarkoitettujen erillisten yksiköiden sähkömagneettista yhteensopivuutta.
2. Määritelmät
2.1 Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
2.1.1 ’Sähkömagneettisella yhteensopivuudella’ tarkoitetaan ajoneuvon tai
osan (osien) tai erillisen teknisen yksikön (yksiköiden) kykyä toimia
tyydyttävästi sähkömagneettisessa ympäristössään aiheuttamatta
ympäristölleen kohtuuttomia sähkömagneettisia häiriöitä.
2.1.2 ’Sähkömagneettisella häiriöllä’ tarkoitetaan mitä hyvänsä sähkömag-
neettista ilmiötä, joka voi huonontaa ajoneuvon, osan (osien) tai
erillisen teknisen yksikön (yksiköiden) toimintaa. Sähkömagneettinen
häiriö voi olla sähkömagneettista kohinaa, ei-haluttu signaali tai itse
etenemisväliaineen muutos.
2.1.3 ’Sähkömagneettisella häiriönsiedolla’ tarkoitetaan ajoneuvon, osan
(osien) tai erillisen teknisen yksikön (yksiköiden) kykyä toimia suori-
tuskyvyn huononematta, kun ne ovat alttiina tietyille
sähkömagneettisille häiriöille.
2.1.4 ’Sähkömagneettisella ympäristöllä’ tarkoitetaan kaikkia tietyssä
paikassa vaikuttavia sähkömagneettisia ilmiöitä.
2.1.5 ’Referenssirajalla’ tarkoitetaan nimellistasoa, johon tyyppihyväksynnän
tai valmistuksen raja-arvoja verrataan.
2.1.6 ”Referenssiantenni” taajuusalueelle 20—80 MHz: tarkoittaa lyhen-
nettyä tasapainotettua dipolia, joka on resonoiva puoliaaltodipoli
80 MHz:n taajuudella, ja yli 80 MHz:n taajuusalueella: tasapainotettu
resonoiva puoliaaltodipoli, joka on viritetty mittaustaajuudelle.
2.1.7 ’Laajakaistaisella säteilyllä’ tarkoitetaan säteilyä, jonka kaistanleveys
on suurempi kuin tietyn mittalaitteen tai vastaanottimen.
2.1.8 ’Kapeakaistaisella säteilyllä’ tarkoitetaan säteilyä, jonka kaistanleveys
on pienempi kuin tietyn mittalaitteen tai vastaanottimen.
2.1.9 Sähkö/elektroniikkajärjestelmällä tarkoitetaan sähkölaitetta tai elektro-
nista laitetta tai laiteryhmää sähköliitäntöineen, jotka muodostavat
ajoneuvon osan mutta joita ei ole tarkoitus tyyppihyväksyttää erillään
ajoneuvosta.
2.1.10 ’Sähkö/elektroniikka-asennelmalla’ (SE-asennelma, kuvissa ESA)
tarkoitetaan sähkölaitetta tai elektronista laitetta tai laiteryhmää
sähköliitäntöineen ja johdotuksineen, jolla on tietty tai tiettyjä erikois-
toimintoja. SE-asennelma voidaan hyväksyä valmistajan pyynnöstä
”osana” tai ”erillisenä teknisenä yksikkönä” (STU) (katso direktiivi
70/156/ETY, 2 artikla).
2.1.11 ’Ajoneuvon tyypillä’ tarkoitetaan sähkömagneettiseen yhteensopivuu-
teen liittyen ajoneuvoa, jonka seuraavat ominaisuudet eivät poikkea
merkittävästi:
2.1.11.1 moottoritilan kokonaismitat ja muoto,2.1.11.2 sähkö- ja elektroniikkaosien sijoittelu ja johdotus yleensä,
2.1.11.3 ajoneuvon korin (jos käytetään) perusmateriaali (esimerkiksi teräs-,
alumiini- tai lasikuitukorirakenne). Eri materiaalista valmistetut
paneelit eivät muuta ajoneuvon tyyppiä, mikäli korin perusmateriaali
ei ole muuttunut. Tällaisista muunnoksista on kuitenkin ilmoitettava.
2.1.12 ’SE-asennelmatyypillä’ tarkoitetaan sähkömagneettiseen yhteensopi-
vuuteen liittyen SE-asennelmia, joiden seuraavat ominaisuudet eivät
poikkea merkittävästi:
2.1.12.1 SE-asennelman toiminnot,2.1.12.2 mahdollisten sähkö- ja elektroniikkaosien yleissijoittelu.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 5
▼M2
3. ETY-tyyppihyväksynnän hakeminen
3.1 Ajoneuvotyypin hyväksyntä
3.1.1 Valmistajan on toimitettava direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4
kohdan mukainen ajoneuvotyypin sähkömagneettisen yhteensopi-
vuuden hyväksyntää koskeva hakemus.
3.1.2 Ilmoituslomakkeen malli on liitteessä IIA.3.1.3 Ajoneuvon valmistajan on laadittava luettelo, joka sisältää kaikki suun-
nitellut relevantit ajoneuvon sähköjärjestelmien / elektronisten
järjestelmien tai sähkö- ja elektroniikka-asennelmien yhdistelmät, kori-
mallit(
1), korimateriaalien variaatiot (1), johdotukset,
moottorimuunnokset, ohjauspyörän sijainnin (vasen/oikea) ja akselivä-
livaihtoehdot. Relevanteilla sähkö/elektroniikkajärjestelmillä tai SE-
asennelmalla tarkoitetaan sellaisia laitteita, jotka voivat säteillä
merkittävää leveä- tai kapeakaistaista säteilyä ja/tai jotka ovat suoraan
kuljettajan käyttöön tarkoitettuja ajoneuvon hallintalaitteita (katso
tämän liitteen pykälä 6.4.2.3).
3.1.4 Valmistaja ja asianomainen viranomainen valitsevat yhdessä luettelosta
edustavan ajoneuvon testausta varten. Ajoneuvo edustaa ajoneuvo-
tyyppiä (katso liitteen IIA liite 1). Ajoneuvo valitaan valmistajan
tarjoamien sähköjärjestelmien / elektronisten järjestelmien perusteella.
Luettelosta voidaan valita testattavaksi yksi tai useita ajoneuvoja, jos
valmistaja ja asianomainen viranomainen katsovat yhdessä, erilaiset
käytettävät sähkö/elektroniikkajärjestelmät voivat vaikuttaa
merkittävästi ajoneuvon sähkömagneettiseen yhteensopivuuteen verrat-
tuna ensimmäiseen edustavaan ajoneuvoon.
3.1.5 Pykälän 3.1.4 mukainen ajoneuvon (ajoneuvojen) valinta rajoitetaan
ajoneuvon/sähkö/elektroniikkajärjestelmän yhdistelmiin, jotka on
tarkoitettu todelliseen tuotantoon.
3.1.6 Valmistaja voi täydentää hakemusta testausselosteilla. Hyväksyvä vira-
nomainen voi käyttää niihin sisältyviä tietoja laatiessaan
tyyppihyväksyntätodistusta.
3.1.7 Jos tyyppihyväksynnästä vastaava tekninen palvelu tekee testin itse,
sille on toimitettava hyväksytettävää tyyppiä edustava ajoneuvo
(pykälä 3.1.4).
3.2 SE-asennelman tyypin hyväksyntä
3.2.1 Ajoneuvon tai SE-asennelman valmistajan on toimitettava direktiivin
70/156/ETY artiklan 3 (4) mukainen SE-asennelman sähkömagneet-
tisen yhteensopivuuden hyväksyntää koskeva hakemus.
3.2.2 Ilmoituslomakkeen malli on liitteessä IIA.3.2.3 Valmistaja voi täydentää hakemusta testausselosteilla. Hyväksyvä vira-
nomainen voi käyttää niihin sisältyviä tietoja laatiessaan
tyyppihyväksyntätodistusta.
3.2.4 Jos tyyppihyväksynnästä vastaava tekninen palvelu tekee testin itse,
sille on toimitettava tarvittaessa hyväksytettävää SE-asennelmaa edus-
tava näyte, kun valmistajan kanssa on keskusteltu mahdollisista
sijoittelumuutoksista, osien ja anturien lukumäärästä. Tekninen palvelu
voi valita toisen näytteen, jos pitää sitä tarpeellisena.
3.2.5 Näytteeseen (näytteisiin) on merkittävä selvästi ja lähtemättömästi
valmistajan toiminimi tai tunnus ja tyyppimerkintä.
3.2.6 Mahdolliset rajoitukset on merkittävä. Tällaiset rajoitukset on sisälly-
tettävä liitteeseen IIB ja/tai IIIB.
4. Tyyppihyväksyntä
4.1 Hyväksynnän hankkimistavat4.1.1 Ajoneuvon tyyppihyväksyntä
Ajoneuvon valmistaja voi valita seuraavista tyyppihyväksynnän hank-
kimistavoista.
4.1.1.1 Ajoneuvoasennuksen hyväksyntä
Ajoneuvoasennus voidaan tyyppihyväksyä suoraan noudattamalla
tämän liitteen pykälän 6 määräyksiä. Jos ajoneuvon valmistaja valitsee1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 6
(1) Josus eita vaihtoehtoja
▼M2
tämän tavan, sähkö/elektroniikkajärjestelmiä tai SE-asennelmia ei
tarvitse testata erikseen.
4.1.1.2 Ajoneuvotyypin hyväksyntä testaamalla yksittäiset SE-asennelmat
Ajoneuvon valmistaja voi hankkia ajoneuvon hyväksynnän osoittamalla
hyväksyvälle viranomaiselle, että kaikki relevantit (katso tämän liitteen
pykälä 3.1.3) sähkö/elektroniikkajärjestelmät tai SE-asennelmat on
hyväksytty erikseen tämän direktiivin mukaisesti ja asennettu siihen
mahdollisesti liittyvien ehtojen mukaisesti.
4.1.1.3 Valmistaja voi halutessaan hankkia tämän direktiivin mukaisen hyväk-
synnän, jos ajoneuvossa ei ole varusteita, joiden häiriönkesto tai säteily
on testattava. Ajoneuvossa ei saa olla pykälässä 3.1.3 (häiriönkesto)
määriteltyjä järjestelmiä eikä kipinäsytytyslaitteita. Tällaiset hyväk-
synnät eivät edellytä testausta.
4.1.2 SE-asennelman tyyppihyväksyntä
Tyyppihyväksyntä voidaan myöntää SE-asennelmalle, joka asennetaan
mihin hyvänsä ajoneuvotyyppiin tai valmistajan pyytämään tiettyyn
ajoneuvotyyppiin (-tyyppeihin). Ajoneuvon välittömään hallintaan liit-
tyvät SE-asennelmat saavat normaalisti tyyppihyväksynnän yhdessä
ajoneuvon valmistajan kanssa.
4.2 Tyyppihyväksynnän myöntäminen4.2.1 Ajoneuvo4.2.1.1 Jos edustava ajoneuvo täyttää tämän direktiivin vaatimukset, direktiivin
70/156/ETY artiklan 4 (3) ja, mahdollisesti, 4 (4) mukainen tyyppi-
hyväksyntä myönnetään.
4.2.1.2 ETY-tyyppihyväksynnän malli on liitteessä IIIA.
4.2.2 SE-asennelma
4.2.2.1 Jos edustava(t) SE-asennelma(t) täyttää tämän direktiivin vaatimukset,
direktiivin 70/156/ETY artiklan 4 (3) ja, mahdollisesti, 4 (4) mukainen
tyyppihyväksyntä myönnetään.
4.2.2.2 ETY-tyyppihyväksynnän malli on liitteessä IIIB.4.2.3 Jäsenvaltion hyväksynnästä vastaava viranomainen voi laatiessaan
pykälässä 4.2.1.2 tai 4.2.2.2 tarkoitettuja todistuksia käyttää hyväksytyn
tai tunnetun laboratorion selostetta tai tämän direktiivin määräysten
mukaista raporttia.
4.3 Hyväksyntien lisäykset
4.3.1 Direktiivin 70/156/ETY 5 artiklan määräyksiä sovelletaan, jos tämän
direktiivin mukaisiin hyväksyntöihin tehdään muutoksia.
4.3.2 Ajoneuvon tyyppihyväksynnän muuttaminen, kun ajoneuvoon asenne-
taan täydentävä tai korvaava SE-asennelma.
4.3.2.1 Kun ajoneuvon valmistaja on hankkinut hyväksynnän ajoneuvoasen-
nukselle ja haluaa asentaa täydentävän tai korvaavan sähkö- tai
elektroniikkajärjestelmän tai SE-asennelman, joka on jo hyväksytty
tämän direktiivin mukaisesti ja joka asennetaan siihen mahdollisesti
liitettyjen edellytysten mukaisesti, ajoneuvon hyväksyntää voidaan
muuttaa ilman lisätestauksia. Täydentävän tai korvaavan sähkö/elektro-
niikkajärjestelmän tai SE-asennelman katsotaan tuotannonvaatimustenmukaisuuden kannalta olevan ajoneuvon osa.
4.3.2.2 Mikäli täydentävää tai korvaavaa osaa (osia) ei ole hyväksytty tämän
direktiivin mukaisesti, koko ajoneuvon katsotaan täyttävän vaati-
mukset, jos uuden tai muutetun osan (osien) voidaan osoittaa
täyttävän 6 kohdan olennaiset vaatimukset ja jos vertailevassa testissä
todetaan, että uusi osa ei vaikuta heikentävästi ajoneuvotyypin vaati-
mustenmukaisuuteen.
4.3.2.3 Ajoneuvon hyväksyntä ei peruunnu, kuin ajoneuvon valmistaja lisää
hyväksyttyyn ajoneuvoon direktiivin 89/336/ETY mukaisen muun
vakiomallisen koti- tai yrityskäyttöön tarkoitetun laitteen kuin matka-
viestimen(
1), joka asennetaan laitteen ja ajoneuvon valmistajien
suositusten mukaisesti, tai kun sellainen vaihdetaan tai poistetaan.
Tämä ei estä ajoneuvon valmistajia asentamasta tietoliikennelaitteita
ajoneuvon ja/tai tietoliikennelaitteiden valmistajan (valmistajien)
kehittämien ohjeiden mukaisesti. Ajoneuvon valmistajan on osoitettava1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 7
(1) Esimerkiksi radiopuhelin, la-puhelin
▼M2
(jos testaava viranomainen sitä pyytää), että tällaiset lähettimet eivät
vaikuta kielteisesti ajoneuvon toimintaan. Lausunnossa voidaan sanoa,
että tehotasot ja asennus ovat sellaiset, että tämän direktiivin mukaiset
häiriönsietotasot ovat riittävät käytettäessä yksinomaan tällaista
lähetintä, eli poislukien pykälän 6 mukaisten testien aikaiset lähetykset.
Tämä direktiivi ei oikeuta käyttämään radiolähetintä, kun lähettimeen
tai sen käyttöön sovelletaan muita vaatimuksia. Ajoneuvon valmistaja
voi kieltäytyä asentamasta ajoneuvoon direktiivin 89/336/ETY
mukaisia vakiomallisia koti- tai yrityskäyttöön tarkoitettuja laitteita.
5. Merkintä
5.1 Jokaisessa SE-asennelmassa, joka vastaa tämän direktiivin mukaisesti
hyväksyttyä tyyppiä, on oltava ETY-hyväksymismerkintä.
5.2 Merkki koostuu suorakaiteesta, jonka sisällä on kirjain ”e” ja sen
jälkeen tyyppihyväksynnän myöntäneen jäsenvaltion tunnusnumero tai
-kirjaimet:
1 Saksa
2 Ranska
3 Italia4 Alankomaat
6 Belgia
9 Espanja11 Iso-Britannia
13 Luxemburg
18 Tanska21 Portugal
23 Kreikka
IRL Irlanti
Merkinnässä on oltava suorakaiteen lähellä 4-merkkinen järjestysnu-
mero (tarvittaessa etunollineen) — jäljempänä
’perushyväksyntänumero’ —, joka on kyseiselle laitteelle myönnetyn
ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen tyyppihyväksyntänumeron osassa 4
(katso liite IIIB), ja sen edellä kaksi numeroa, jotka ilmaisevat direk-
tiivin 72/245/ETY uusimman tärkeän teknisen täydennyksen päivänä,
jolloin tyyppihyväksyntä myönnettiin. Tämän direktiivin järjestysnu-
mero on 02.
5.3 ETY-tyyppihyväksyntämerkintä on kiinnitettävä SE-asennelman
pääosaan (esimerkiksi elektroniseen ohjausyksikköön) niin, että se on
selvästi luettavissa ja häviämätön.
5.4 Liitteessä 7 on esimerkki ETY-tyyppihyväksyntämerkinnästä.
5.5 Tähän direktiiviin hyväksyttyihin ajoneuvotyyppeihin sisältyvissä
sähkö/elektroniikkajärjestelmissä ei tarvitse olla merkintää.
5.6 Edellä 5.3 kohdan mukaisten SE-asennelman merkintöjen ei tarvitse
olla näkyvissä, kun SE-asennelma on asennettu ajoneuvoon.
6. Eritelmät
6.1 Yleinen eritelmä
6.1.1 Ajoneuvo (ja sen sähkö/elektroniikkajärjestelmä(t) tai SE-asennelmat)
on suunniteltava, valmistettava ja asennettava niin, että ajoneuvo
täyttää normaaleissa käyttöoloissa tämän direktiivin vaatimukset.
6.2 Kipinäsytytyksellä varustettujen ajoneuvojen laajakaistaista säteilyä
koskevat eritelmät
6.2.1 Mittausmenetelmä
Tyyppiään edustavan ajoneuvon kehittämä sähkömagneettinen säteily
on mitattu liitteessä IV kuvatulla menetelmällä käyttäen jompaa
kumpaa määritetyistä antennin etäisyyksistä. Ajoneuvon valmistaja
valitsee etäisyyden.
6.2.2 Laajakaistaisen säteilyn referenssirajat1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 8
▼M2
6.2.2.1 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä IV kuvattua menetelmää ja
ajoneuvon sekä antennin välinen etäisyys on 10,0 ± 0,2 m, säteilyn
referenssiraja on 34 dB mikrovolttia/m (50 mikrovolttia/m)
30—75 MHz taajuusalueella ja 34—45 dB mikrovolttia/m (50—180
mikrovolttia/m) 75—400 MHz taajuusalueella. Raja kasvaa logaritmi-
sesti (lineaarisesti) yli 75 MHz taajuuksilla tämän liitteen liitteen 1
mukaisesti. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja on tasainen 45 dB
mikrovolttia/m (180 mikrovolttia/m).
6.2.2.2 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä IV kuvattua menetelmää ja
ajoneuvon sekä antennin välinen etäisyys on 3,0 ± 0,05 m, säteilyn
referenssiraja on 44 dB mikrovolttia/m (50 mikrovolttia/m)
30—75 MHz taajuusalueella ja 45—55 dB mikrovolttia/m (160—562
mikrovolttia/m) 75—400 MHz taajuusalueella. Raja kasvaa logaritmi-
sesti (lineaarisesti) yli 75 MHz taajuuksilla tämän liitteen liitteen 2
mukaisesti. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja on tasainen 55 dB
mikrovolttia/m (562 mikrovolttia/m).
6.2.2.3 Tyyppiään edustavan ajoneuvon mitattujen arvojen, jotka ilmoitetaan
dB mikrovoltteina/m (mikrovoltteina/m), on oltava vähintään 2,0 dB
(20 prosenttia) alle referenssirajojen.
6.3 Ajoneuvon kapeakaistaista säteilyä koskevat eritelmät
6.3.1 Mittausmenetelmä
Tyyppiään edustavan ajoneuvon kehittämä sähkömagneettinen säteily
on mitattu liitteessä V kuvatulla menetelmällä käyttäen jompaa kumpaa
määritetyistä antennin etäisyyksistä. Ajoneuvon valmistaja valitsee
etäisyyden.
6.3.2 Laajakaistaisen säteilyn referenssirajat
6.3.2.1 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä V kuvattua menetelmää ja
ajoneuvon sekä antennin välinen etäisyys on 10,0 ± 0,2 m, säteilyn
referenssiraja on 24 dB mikrovolttia/m (16 mikrovolttia/m)
30—75 MHz taajuusalueella ja 24—35 dB mikrovolttia/m (16—56
mikrovolttia/m) 75—400 MHz taajuusalueella. Raja kasvaa logaritmi-
sesti (lineaarisesti) yli 75 MHz taajuuksilla tämän liitteen liitteen 3mukaisesti. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja on tasainen 35 dB
mikrovolttia/m (56 mikrovolttia/m).
6.3.2.2 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä V kuvattua menetelmää ja
ajoneuvon sekä antennin välinen etäisyys on 3,0 ± 0,05 m, säteilyn
referenssiraja on 34 dB mikrovolttia/m (50 mikrovolttia/m)
30—75 MHz taajuusalueella ja 34—45 dB mikrovolttia/m (50—180
mikrovolttia/m) 75—400 MHz taajuusalueella. Raja kasvaa logaritmi-
sesti (lineaarisesti) yli 75 MHz taajuuksilla tämän liitteen liitteen 4
mukaisesti. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja on tasainen 45 dB
mikrovolttia/m (180 mikrovolttia/m).
6.3.2.3 Tyyppiään edustavan ajoneuvon mitattujen arvojen, jotka ilmoitetaan
dB mikrovoltteina/m (mikrovoltteina/m), on oltava vähintään 2,0 dB
(20 prosenttia) alle referenssirajojen.
6.3.2.4 Jos ajoneuvon lähettävästä radioantennista mitattu signaali on, tämän
liitteen pykälissä 6.3.2.1, 6.3.2.2 ja 6.3.2.3 määritellyistä rajoista riip-
pumatta, liitteen V pykälässä 1.3 kuvatun ensimmäisen vaiheen aikana
alle 20 dB mikrovolttia (10 mikrovolttia) taajuusalueella 88—108 MHz,
ajoneuvon katsotaan täyttävän kapeakaistaisen säteilyn rajat, eikä
muuta testausta tarvita.
6.4 Ajoneuvojen sähkömagneettista häiriönsietoa koskevat eritelmät
6.4.1 Mittausmenetelmä
Tyyppiään edustavan ajoneuvon sähkömagneettisten häiriöiden sieto on
mitattava liitteessä VI kuvatulla tavalla.
6.4.2 Ajoneuvon häiriönsietorajat
6.4.2.1 Jos testattaessa käytetään liitteessä VI kuvattua menetelmää, kenttävoi-
makkuuden referenssitason on oltava 24 volttia/m r.m.s. yli 90
prosentilla taajuusalueesta 20—1 000 MHz ja 20 volttia/m r.m.s. koko
taajuusalueella 20—1 000 MHz.
6.4.2.2 Tyyppiään edustavan ajoneuvon katsotaan täyttävän häiriönsietovaati-
mukset, jos liitteen VI mukaisissa testeissä, joissa kenttävoimakkuus
(volttia/m) on 25 prosenttia edellä mainittua referenssitasoa suurempi,
kun ajoneuvon vetävien pyörien nopeus ei muutu epänormaalisti, suor-
ituskyky ei muutu muita tienkäyttäjiä häiritsevällä tavalla eikä
kuljettajan kyky hallita ajoneuvoa huonone niin, että kuljettaja tai
muut tienkäyttäjät havaitsevat sen.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 9
▼M2
6.4.2.3 Kuljettaja hallitsee ajoneuvoa esimerkiksi ohjaamalla, jarruttamalla tai
säätämällä moottorin käyntinopeutta.
6.5 SE-asennelman kehittämää laajakaistaista sähkömagneettista häiriötä
koskevat eritelmät
6.5.1 Mittausmenetelmä
SE-asennelman kehittämä sähkömagneettinen säteily on mitattu liit-
teessä VII kuvatulla menetelmällä.
6.5.2 SE-asennelman laajakaistaisen säteilyn referenssirajat6.5.2.1 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä VII kuvattua menetelmää, säteilyn
referenssiraja on 64—54 dB mikrovolttia/m (1 600—500 mikrovolttia/
m) 30—75 MHz taajuusalueella — raja pienenee logaritmisesti (line-
aarisesti) yli 30 MHz:n taajuuksilla — ja 54—65 dB mikrovolttia/m
(500—1 800 mikrovolttia/m) 75—400 MHz taajuusalueella. Raja
kasvaa logaritmisesti (lineaarisesti) yli 75 MHz taajuuksilla tämän liit-
teen liitteen 5 mukaisesti. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja on
tasainen 65 dB mikrovolttia/m (1 800 mikrovolttia/m).
6.5.2.2 Tyyppiään edustavan SE-asennelman mitattujen arvojen, jotka ilmoite-
taan dB mikrovoltteina/m (mikrovoltteina/m), on oltava vähintään
2,0 dB (20 prosenttia) alla referenssirajojen.
6.6 SE-asennelman kehittämää kapeakaistaista sähkömagneettista häiriötä
koskevat eritelmät
6.6.1 Mittausmenetelmä
SE-asennelman kehittämä sähkömagneettinen säteily on mitattu liit-
teessä VIII kuvatulla menetelmällä.
6.6.2 SE-asennelman kapeakaistaisen säteilyn referenssirajat
6.6.2.1 Jos mittauksiin sovelletaan liitteessä VIII kuvattua menetelmää,
säteilyn referenssiraja on 54—44 dB mikrovolttia/m (500—160 mikro-
volttia/m) 30—75 MHz taajuusalueella — raja pienenee logaritmisesti
(lineaarisesti) yli 30 MHz:n taajuuksilla — ja 44—55 dB mikrovolttia/
m (160—560 mikrovolttia/m) 75—400 MHz taajuusalueella. Raja
kasvaa logaritmisesti (lineaarisesti) yli 75 MHz taajuuksilla tämän liit-
teen liitteen 6 mukaisesti. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja on
tasainen 55 dB mikrovolttia/m (560 mikrovolttia/m).
6.6.2.2 Tyyppiään edustavan SE-asennelman mitattujen arvojen, jotka ilmoite-
taan dB mikrovoltteina/m (mikrovoltteina/m), on oltava vähintään
2,0 dB (20 prosenttia) alle referenssirajojen.
6.7 SE-asennelman sähkömagneettista häiriönsietoa koskevat eritelmät
6.7.1 Mittausmenetelmä
Tyyppiään edustavan ajoneuvon sähkömagneettisten häiriöiden sieto on
mitattava jollakin liitteessä IX kuvatuista menetelmistä.
6.7.2 SE-asennelman häiriönsiedon referenssirajat
6.7.2.1 Jos testattaessa käytetään liitteessä VI kuvattuja menetelmiä, häiriön-
siedon referenssitason on oltava 48 volttia/m 150 mm
liuskajohtomenetelmällä, 12 volttia/m 800 mm liuskajohtomenetelmällä
60 volttia/m TEM-kammiomenetelmällä, 48 mA BCI-menetelmällä
(Bulk Current Injection) ja 24 volttia/m vapaakenttämenetelmällä.
6.7.2.2 Kun tyyppiään edustavaan SE-asennelmaan vaikuttava kenttävoimak-
kuus tai virta, joka ilmaistaan asianmukaisina lineaarisina yksikköinä,
on 25 prosenttia edellä mainittua referenssitasoa suurempi, SE-asen-
nelman toiminnassa ei saa ilmetä häiriöitä, jotka muuttavat
suorituskykyä muita tienkäyttäjiä häiritsevällä tavalla tai huonontavat
kuljettajan kykyä hallita järjestelmällä varustettua ajoneuvoa niin, että
kuljettaja tai muut tienkäyttäjät havaitsevat sen.
7. Valmistuksen vaatimuksenmukaisuus
7.1 Valmistuksen vaatimuksenmukaisuus on varmistettava direktiivin 70/
156/ETY artiklan 10 määräysten mukaisesti.
7.2 Ajoneuvon tai osan tai erillisen teknisen yksikön sähkömagneettisen
yhteensopivuuden valmistuksen vaatimuksenmukaisuus on tarkastettava
tarvittaessa tämän direktiivin liitteen IIIA ja IIIB mukaisen tyypihyväk-
syntätodistuksen (-todistusten) perusteella.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 10
▼M2
7.3 Jos valmistajan tarkastusmenettely ei tyydytä viranomaista, sovelletaan
direktiivin 70/156/ETY kohtia 2.4.2 ja 2.4.3 sekä tämän direktiivin
pykäliä 7.3.1 ja 7.3.2.
7.3.1 Jos sarjasta otetun ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön vaati-
muksenmukaisuutta tarkastetaan, valmistuksen katsotaan täyttävän
tämän direktiivin laaja- ja kapeakaistaista säteilyä koskevat vaati-
mukset, mikäli mitatut tasot ylittävät pykälissä 6.2.2.1, 6.2.2.2, 6.3.2.1
ja 6.3.2.2 määritellyt referenssitasot enintään 2 dB (25 prosenttia).
7.3.2 Jos sarjasta otetun ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen yksikön vaati-
muksenmukaisuutta tarkastetaan, valmistuksen katsotaan täyttävän
tämän direktiivin sähkömagneettista häiriönsietoa koskevat vaati-
mukset, mikäli ajoneuvo, osa tai erillinen tekninen yksikkö ei
huononna ajoneuvon suoranaista hallintaa tavalla, jonka kuljettaja tai
muu tienkäyttäjä havaitsee, kun ajoneuvon, osan tai erillisen teknisen
yksikön tila on liitteen VI pykälän 4 mukainen ja vaikuttava kenttävoi-
makkuus (volttia/m) on enintään 80 prosenttia tämän liitteen pykälässä
6.4.2.1 määritellyistä referenssirajoista.
8. Poikkeukset
8.1 Kun ajoneuvossa tai sähkö/elektroniikkajärjestelmässä tai SE-asennel-
massa ei ole elektronista oskillaattoria, jonka toimintataajuus on yli
9 kHz, sen katsotaan täyttävän liitteen I pykälän 6.3.2 tai 6.6.2 sekä
liitteiden V ja VIII vaatimukset.
8.2 Kun ajoneuvossa ei ole ajoneuvon hallintaan suoranaisesti vaikuttavia
sähkö/elektroniikkajärjestelmiä tai SE-asennelmia, häiriönsietoa ei
tarvitse testata ja ajoneuvon katsotaan täyttävän tämän direktiivin liit-
teen I pykälän 6.4 ja liitteen VI vaatimukset.
8.3 Kun SE-asennelma ei vaikuta suoranaisesti ajoneuvon hallintaan,
ajoneuvon häiriönsietoa ei tarvitse testata ja ajoneuvon katsotaan
täyttävän tämän direktiivin liitteen I pykälän 6.7 ja liitteen IX vaati-
mukset.
8.4 Sähköstaattinen purkaus
Kun ajoneuvossa on renkaat, sen korin/alustan katsotaan olevan sähköi-
sesti eristetty rakenne. Merkittäviä sähköstaattisia voimia ilmenee vain
noustaessa ajoneuvoon ja poistuttaessa siitä. Koska ajoneuvo seisoo
tällöin paikallaan, sähköstaattisen purkauksen tyyppihyväksyntää ei
pidetä tarpeellisena.
8.5 Johtuneet transientit
Koska ajoneuvossa ei normaalin ajon aikana ole ulkoisia
sähköliitäntöjä, ympäristön suhteen ei synny johtuneita transientteja.
Valmistaja vastaa siitä, että laitteet sietävät ajoneuvon sisäiset johtu-
neet transientit, jotka johtuvat esimerkiksi virran kytkemisestä tai
katkaisemisesta ja järjestelmien keskinäisestä vuorovaikutuksesta.
Johtuneiden transienttien tyyppihyväksyntää ei pidetä tarpeellisena.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 11
▼M2
Liite 1
Kapeakaistaisen säteilyn referenssirajat — ajoneuvo
Ajoneuvon ja antennin etäisyys: 10 m
Taajuus— Megaherts i — Logaritminen
Katso Liite I osa 6.2.2.11972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 12
▼M2
Liite 2
Laajakaistaisen säteilyn referenssirajat — ajoneuvo
Ajoneuvon ja antennin etäisyys: 3 m
Taajuus— Megaherts i — Logaritminen
Katso Liite I osa 6.2.2.21972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 13
▼M2
Liite 3
Kapeakaistaisen säteilyn referenssirajat — ajoneuvo
Ajoneuvon ja antennin etäisyys: 10 m
Taajuus— Megaherts i — Logaritminen
Katso Liite I osa 6.8.2.11972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 14
▼M2
Liite 4
Kapeakaistaisen säteilyn referenssirajat — ajoneuvo
Ajoneuvon ja antennin etäisyys: 3 m
Taajuus— Megaherts i — Logaritminen
Katso Liite I osa 6.3.2.21972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 15
▼M2
Liite 5
Sähkö/elektroniikka-asennelma
Leveäkaistaisen säteilyn referenssirajat
Taajuus— Megaherts i — Logaritminen
Katso Liite I osa 6.5.2.11972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 16
▼M2
Liite 6
Sähkö/elektroniikka-asennelma
Kapeakaistaisen säteilyn referenssirajat
Taajuus— Megaherts i — Logaritminen
Katso Liite I osa 6.6.2.11972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 17
▼M2
Liite 7
ETY-tyyppihyväksyntämerkinnän malli
Tällä ETY-tyyppihyväksyntämerkinnällä merkitty laite on hyväksytty Saksassa (e1) ja perushyväk-
syntänumero on 0148. Kaksi ensimmäistä numeroa (02) ilmaisevat, että laite täyttää direktiivin 72/
245/ETY vaatimukset tällä direktiivillä täydennettynä.
Luvut ovat vain esimerkkejä.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 18
▼M2
LIITE IIA
Ilmoituslomake N:o … direktiivin 70/156/ETY (*)mukaisesti, ajoneuvon
sähkömagneettisen yhteensopivuuden tyyppihyväksyntä (72/245/ETY) direk-
tiivillä viimeksi täydennettynä
0. Yleistä
0.1 Merkki (yrityksen nimi):
0.2 Tyyppi ja kaupallinen kuvaus(kuvauks et):0.3 Tyyppimerkintä, josmerkitty ajoneuvoon (b):
0.3.1 Merkinnän sijainti:
0.4 Ajoneuvoluokka (c):0.5 Valmistajan nimi ja osoite:
0.8 Kokoonpanotehtaan (-tehtaiden) osoite (osoitteet):
1. Ajoneuvon yleiset rakenteelliset ominaisuudet
1.1 Edustavan ajoneuvon valokuva(t) ja/tai piirustus (piirustukset):
1.6 Moottorin sijainti ja asennustapa:
3. Moottori (q):
3.1 Valmistaja:
3.1.1 Valmistajan moottorin koodi: (merkitty moottoriin tai muu tunniste)
3.2.1.1 Toimintaperiaate: ottomoottori/diesel, nelitahti/kaksitahti (
1)
3.2.1.2 Sylinterien määrä ja moottorin rakenne (rivi/V-moottori):
3.2.1.8 Moottorin nettoteho (t) … kW käyntinopeudella … min−1
3.2.4 Polttoaineen syöttöjärjestelmä
3.2.4.1 Kaasutin: kyllä/ei (1)
3.2.4.1.3 Kaasuttimien määrä:
3.2.4.2 Polttoaineen ruiskutus (vain diesel): kyllä/ei (1)
3.2.4.2.1 Järjestelmän kuvaus:3.2.4.3 Polttoaineen suihkutus (vain ottomoottori): kyllä/ei (
1)
3.2.4.3.4 Järjestelmän kuvaus
3.2.5 Sähköjärjestelmä3.2.5.1 Nimellisjännite: … V, positiivinen tai negatiivinen maatto (
1)
3.2.5.2 Generaattori
3.2.5.2.1 Tyyppi3.2.5.2.2 Nimellisteho: … VA3.2.6 Sytytys1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 19
(*) Tämän ilmoituslomakkeen kohtien numerointi ja alaviitteet ovat samat kuin direktiivin
70/156/ETY 2 artiklassa. Tarpeettomat kohdat on jätetty pois.
(1) Tarpeeton pyyhitään yli.
▼M2
3.2.6.2 Tyyppi:
3.2.6.3 Toimintaperiaate:
3.3 Sähkömoottori3.3.1 Tyyppi (käämitys, magnetointi):
3.3.1.1 Suurin tuntinen teho: … kW
4. Voimansiirto (v)
4.2 Tyyppi (mekaaninen, hydraulinen, sähköinen, jne.)
4.2.1 Sähkö/elektroniikkaosien lyhyt kuvaus (tarvittaessa):
6. Pyöräntuenta
6.2.2 Sähkö/elektroniikkaosien lyhyt kuvaus (tarvittaessa):
7. Ohjaus
7.2.1 Sähkö/elektroniikkaosien lyhyt kuvaus (tarvittaessa):
7.2.2 Ohjausmekanismin säätöalue ja -tapa, jos käytössä:
8. Jarrut
8.5 Kun ajoneuvossa on lukkiutumisenestojärjestelmä, lyhyt kuvaus sen
toiminnasta (mukaan luettuna mahdolliset elektroniset osat),
sähköinen lohkokaavio, neste- tai paineilmapiirin kaavio:
9. Kori
9.1 Korityyppi9.5 Tuulilasi ja muut ikkunat
9.5.2.3 Ikkunannostinten sähkö/elektroniikkakomponenttien (jos asennettu)
lyhyt kuvaus:
9.6 Tuulilasinpyyhkimet
9.6.1 Yksityiskohtainen tekninen kuvaus (myös valokuvat tai piirustukset):
9.8 Huurteenpoisto9.8.1 Yksityiskohtainen tekninen kuvaus (myös valokuvat tai piirustukset):
9.9 Taustapeilit (ilmoittakaa peilikohtaisesti)
9.9.6 Säätöjärjestelmän elektronisten komponenttien (jos asennettu) lyhyt
kuvaus:
9.10.3 Istuimet9.10.3.4 Ominaisuudet: Kuvaus ja piirustukset
9.10.3.4.2 säätöjärjestelmä:
9.10.3.4.3 siirto- ja lukitusjärjestelmät9.12 Turvavyöt ja/tai muut laitteet matkustajien kiinnittämiseksi
9.12.3 Sähkö/elektroniikkaosien (jos asennettu) lyhyt kuvaus:
9.18 Radiohäiriöiden vaimennus9.18.1 Moottoritilan ja sitä lähinnä olevan matkustamon osan korien raken-
teiden ja materiaalien kuvaus ja valokuvat/piirustukset:
9.18.2 Piirustukset tai valokuvat moottoritilaan asennettujen metalliosien
sijainnista (esimerkiksi lämmityslaiteet, varapyörä, ilmansuodatin,
ohjausvaihde, jne.):
9.18.3 Luettelo ja piirustus radiohäiriöiden poistolaitteista:
9.18.4 Tiedot tasavirtavastusten nimellisarvoista ja jos käytetään resistiivisiä
sytytyskaapeleita, niiden nimellisresistanssi/metri
10. Valaisimet ja merkkivalolaitteet
10.5 Lyhyt kuvaus muista sähkö/elektroniikkaosista kuin lampuista (jos
asennettu):1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 20
▼M2
12. Muuta
12.2 Laitteet ajoneuvon luvattoman käytön estämiseksi:
12.2.3 Lyhyt kuvaus sähkö/elektroniikkaosista (jos asennettu):1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 21
▼M2
Liite I
Kuvaus ajoneuvosta, joka on valittu edustamaan tyyppiä:
Korityyppi:Ohjauspyörä vasemmalla tai oikealla:
Akseliväli:
Osavaihtoehdot:1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 22
▼M2
Liite II
Valmistajan tai hyväksytyn/tunnetun laboratorion tyyppihyväksyntätodistuksen
laatimista varten toimittama(t) relevantti testausseloste (-selosteet).1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 23
▼M2
LIITE IIB
Ilmoituslomake N:o …, ajoneuvon sähkömagneettisen yhteensopivuuden
tyyppihyväksyntä (72/245/ETY) täydennettynä viimeksi direktiivillä …
0.Yleistä
0.1 Merkki (yrityksen nimi):
0.2 Tyyppi ja kaupallinen kuvaus(kuvauks et):
0.5 Valmistajan nimi ja osoite:0.7 Jos kysymyksessä ovat osat tai erilliset tekniset yksiköt, ETY-hyväksymis-
merkinnän sijainti ja kiinnitystapa:
0.8 Kokoonpanotehtaan (-tehtaiden) osoite (osoitteet):
1.Tämä SE-asennelma hyväksytään osana / erillisenä teknisenä
yksikkönä (*)
2.Mahdolliset käyttörajoitukset ja asennusehdot:1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 24
(*) Tarpeeton pyyhitään yli.
▼M2
Liite I
Tyyppiä edustamaan valitun SE-asennelman kuvaus:1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 25
▼M2
Liite II
Valmistajan tai hyväksytyn/tunnetun laboratorion tyyppihyväksyntätodistuksen
laatimista varten toimittama(t) relevantti testiraportti (-raportit).1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 26
▼M2
LIITE IIIA
MALLI
(enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))
ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUS
Ilmoitus:
— tyyppihyväksynnästä(1)
— typpihyväksynnän laajentamisesta (1)
— tyyppihyväksynnän epäämisestä (1)
— tyyppihyväksynnän peruuttamisesta (1)
joka on myönnetty direktiivin …/…/EY ja sitä viimeksi täydentävän direktiivin
…/…/EY perusteella ajoneuvolle/osalle/erilliselle tekniselle yksikölle (1).
Tyyppihyväksyntänumero:Laajentaminen, peruste:
OSA I
0.1 Merkki (yrityksen nimi):
0.2 Tyyppi ja kaupallinen kuvaus(kuvauks et):0.3 Ajoneuvoon/osaan/erilliseen tekniseen yksikköön merkitty tunniste (
1),(2)
0.3.1 Tunnisteen sijainti:
0.4 Ajoneuvoluokka(3):
0.5 Valmistajan nimi ja osoite:
0.7 Jos kysymyksessä on osa tai erillinen tekninen yksikkö, ETY-hyväksymis-
merkinnän sijainti ja kiinnitystapa:
0.8 Kokoonpanotehtaan (-tehtaiden) osoite (osoitteet):
OSA II
1. Lisätiedot (tarvittaessa): Katso liite2. Testauksesta vastaava tekninen palvelu:
3. Testausselosteen päiväys:
4. Testausselosteen numero:5. Huomautukset (jos on): Katso liite
6. Paikka:
7. Päiväys:8. Nimikirjoitus:
9. Luettelo hyväksymisviranomaiselle luovutetusta informaatioaineistosta,
joka on saatavilla pyynnöstä1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 27
(1) Tarpeeton pyyhitään yli.
(2) Jos tunniste sisältää tämän ilmoituslomakkeen/tyyppihyväksyntätodistuksen tarkoit-
taman ajoneuvon/osan/erillisen teknisen yksikön kuvauksen kannalta tarpeettomiamerkkejä, ne on korvattava asiakirjoissa tunnuksella ”?” (esimerkiksi ABC??123??).
(
3) Määritelty direktiivin 70/156/ETY liitteessä II.A.
▼M2
Liite ETY-tyyppihyväksyntätodistukseen numero …
ajoneuvon tyyppihyväksyntä direktiivin 72/245/ETY ja sitä viimeksi
täydentävän direktiivin 95/…/EY mukaisesti
1. Lisätiedot
1.1 Tämän direktiivin liitteen 4 tarkoittamat erikoislaitteet (jos asennettu):
(esimerkiksi …)
1.2 Sähköjärjestelmän nimellisjännite: V. pos/neg maatto.
1.3 Korityyppi:
1.4 Luettelo muista kuin ilmoituslomakkeessa mainituista testattavaan ajoneu-
voon (-neuvoihin) asennetuista elektronisista järjestelmistä (katso liitteen II
liite 1):
1.5 Testauksista vastaava hyväksytty/tunnustettu laboratorio:5. Huomautuksia: (esimerkiksi koskee sekä vasemmalta että oikealta ohjattavia
ajoneuvoja)1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 28
▼M2
LIITE IIIB
MALLI
(enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))
ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUS
Ilmoitus:
— tyyppihyväksynnästä(1)
— tyyppihyväksynnän laajentamisesta (1)
— tyyppihyväksynnän epäämisestä (1)
— tyyppihyväksynnän peruuttamisesta (1)
joka on myönnetty direktiivin …/…/EY ja sitä viimeksi täydentävän direktiivin
…/…/EY perusteella ajoneuvolle/osalle/erilliselle tekniselle yksikölle (1).
Tyyppihyväksyntänumero:Laajentaminen, peruste:
OSA I
0.1 Merkki (yrityksen nimi):
0.2 Tyyppi ja kaupallinen kuvaus(kuvauks et):0.3 Ajoneuvoon/osaan/erilliseen tekniseen yksikköön merkitty tunniste (
1),(2)
0.3.1 Tunnisteen sijainti:
0.4 Ajoneuvoluokka(3):
0.5 Valmistajan nimi ja osoite:
0.7 Jos kysymyksessä on osa tai erillinen tekninen yksikkö, ETY-hyväksymis-
merkinnän sijainti ja kiinnitystapa:
0.8 Kokoonpanotehtaan (-tehtaiden) osoite (osoitteet):
OSA II
1. Lisätiedot (tarvittaessa): Katso liite2. Testauksesta vastaava tekninen palvelu:
3. Testausselosteen päiväys:
4. Testausselosteen numero:5. Huomautukset (jos on): Katso liite
6. Paikka:
7. Päiväys:8. Nimikirjoitus:
9. Luettelo hyväksymisviranomaiselle luovutetusta informaatioaineistosta,
joka on saatavilla pyynnöstä1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 29
(1) Tarpeeton pyyhitään yli.
(2) Jos tunniste sisältää tämän ilmoituslomakkeen/tyyppihyväksyntätodistuksen tarkoit-
taman ajoneuvon/osan/erillisen teknisen yksikön kuvauksen kannalta tarpeettomiamerkkejä, ne on korvattava asiakirjoissa tunnuksella ”?” (esimerkiksi ABC??123??).
(
3) Määritelty direktiivin 70/156/ETY liitteessä IIA.
▼M2
Liite ETY-tyyppihyväksyntätodistukseen numero …
ajoneuvon tyyppihyväksyntä direktiivin 72/245/ETY ja sitä viimeksi
täydentävän direktiivin 95/…/EY mukaisesti
1. Lisätiedot
1.1 Sähköjärjestelmän nimellisjännite: V. pos/neg maatto.
1.2 Tätä SE-asennelmaa voidaan käyttää kaikenlaisissa ajoneuvoissa seuraavin
rajoituksin:
1.2.1 Mahdolliset asennusehdot:
1.3 Tätä SE-asennelmaa voidaan käyttää vain seuraavissa ajoneuvotyypeissä:1.3.1 Mahdolliset asennusehdot:1.4 Häiriönsiedon testaukseen käytetyt menetelmät ja taajuusalueet olivat:
(määritelkää liitteen IX mukainen tarkka menetelmä)
1.5 Testauksista vastaava hyväksytty/tunnustettu laboratorio:
5. Huomautuksia:1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 30
▼M2
LIITE IV
AJONEUVOJEN LAAJAKAISTAISEN SÄHKÖMAGNEETTISEN
SÄTEILYN MITTAUSMENETELMÄ
1. Yleistä
1.1 Tässä liitteessä kuvattua mittausmenetelmää sovelletaan vain ajoneu-
voihin.
1.2 Mittauslaitteet
Mittauslaitteiden on oltava radiohäiriöitä käsittelevän kansainvälisen
erikoiskomitean (CISPR) julkaisun numero 16, 2. painos, mukaiset.
Laajakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaukseen on käytettävä
näennäishuippumittaria, tai jos käytetään huippumittaria, on käytettävä
sopivaa korjauskerrointa, joka riippuu kipinäpulssin taajuudesta.
1.3 Testausmenetelmä
Tällä menetelmällä mitataan kipinäsytytysjärjestelmien synnyttämää
laajakaistaista säteilyä.
Referenssiantenni voidaan sijoittaa kahdelle eri etäisyydelle: 10 metrin
tai 3 metrin päähän ajoneuvosta. Tämän liitteen pykälän 3 määräyksiä
on noudatettava kummassakin tapauksessa.
2. Tulosten ilmoittaminen
Tulokset ilmoitetaan dB mikrovoltteina/m (mikrovoltteina/m) 120 kHz
kaistanleveydellä. Jos mittauslaitteiston todellinen kaistaleveys B (kHz)
eroaa 120 kHz:stä, lukemat (mikrovolttia/m) on muutettava 120 kHz
kaistanleveydelle kertomalla kertoimella 120/B.
3. Mittauspaikka
3.1 Testauspaikan on oltava tasainen ja avoin, eikä paikalla saa olla
sähkömagneettisesti heijastavia pintoja 30 m tai suuremmalla säteellä
mitattuna pisteestä, joka on ajoneuvon ja antennin puolivälissä (katso
tämän liitteen liitteen 1 kuva 1).
3.2 Mittausvarustus, rakennus tai ajoneuvo, johon mittauslaitteet on sijoi-
tettu, saa olla testauspaikalla, mutta vain tämän liitteen liitteen 1
kuvaan 1 merkityllä sallitulla alueella.
Testauspaikalla saa olla muita mittausantenneja vähintään 10 metrin
etäisyydellä vastaanottoantennista ja testattavasta ajoneuvosta, mikäli
voidaan osoittaa, että ne eivät vaikuta testaustuloksiin.
3.3 Katettua testauspaikkaa saadaan käyttää, mikäli katetun ja avoimen
testauspaikan välinen korrelaatio voidaan osoittaa. Katetun testauspaikan
ei tarvitse täyttää tämän liitteen liitteen 1 kuvaan 1 merkittyjä vähim-
mäismittoja koskevia vaatimuksia lukuunottamatta antennin ja
ajoneuvon välistä etäisyyttä sekä antennin korkeutta. Ympäristön
säteilyä ei myöskään tarvitse tarkastaa tämän liitteen pykälän 3.4 edel-
lyttämällä tavalla ennen testausta eikä testauksen jälkeen.
3.4 Ympäristö
Ennen päätestejä ja niiden jälkeen on varmistettava mittaamalla, että
ympäristössä ei ole ylimääräisiä häiriöitä tai signaaleja, jotka voisivat
vaikuttaa materiaalisesti mittaukseen. Jos ajoneuvo on paikalla, kun
ympäristöä mitataan, on varmistettava esimerkiksi siirtämällä ajoneuvo
pois, poistamalla virta-avain tai irrottamalla akku, että ajoneuvon säteily
ei vaikuta merkittävästi ympäristön mittauksiin. Ylimääräisen kohinan,
lukuunottamatta tahallista kapeakaistaista säteilyä, on kummassakinmittauksessa oltava vähintään 10 dB alle liitteen I pykälässä 6.2.2.1 tai
6.2.2.2 määritellyn häiriörajan.
4. Ajoneuvon tila testauksen aikana
4.1 Moottori
Moottorin on oltava käyntilämpöinen ja vaihteiston vapaalla. Jos se ei
käytännön syistä ole mahdollista, valmistaja ja testaava viranomainen
voivat sopia keskenään muista järjestelyistä. Nopeudensäätöjärjestelmän
vaikutukset sähkömagneettiseen säteilyyn on estettävä. Moottorin
käyntinopeuden on oltava jokaisen mittauksen aikana:1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 31
▼M2
Moottorin tyyppiMittausmenetelmä
Näennäishuippu Huippu
Ottomoottori KäyntinopeusKäyntinopeus
Yksi sylinteri 2 500 rpm ± 10 % 2 500 rpm ± 10 %
Useita sylintereitä 1 500 rpm ± 10 % 1 500 rpm ± 10 %
4.2 Testejä ei saa tehdä, kun ajoneuvon päälle sataa vettä, räntää tai lunta
eikä 10 minuutin kuluessa sateen päättymisestä.
5. Antennin tyyppi, sijainti ja suuntaus
5.1 Antennin tyyppi
Mitä hyvänsä antennia voidaan käyttää, kunhan se voidaan normalisoida
referenssiantennin suhteen. CISPR:n julkaisussa numero 12, 3. painos,
liite A kuvattua menetelmää voidaan käyttää antennin kalibroimiseen.
5.2 Antennin korkeusja etäis yys
5.2.1 Korkeus
5.2.1.1 10 m testi
Antennin vaihekeskiön oltava 3,00 ± 0,05 m ajoneuvon alustan yläpuo-
lella.
5.2.1.2 3 m testi
Antennin vaihekeskiön oltava 1,80 ± 0,05 m ajoneuvon alustan yläpuo-
lella.
5.2.1.3 Antennin jokaisen vastaanottavan elementin on oltava vähintään 0,25 m
etäisyydellä tasosta, jolla ajoneuvo seisoo.
5.2.2 Mittausetäisyys
5.2.2.1 10 m testi
Antennin kärjen tai muun osan, joka määriteltiin tämän liitteen pykälän
5.1 mukaisen normalisointiprosessin aikana, vaakasuoran etäisyyden
ajoneuvon korin ulkopinnasta on oltava 10,0 ± 0,2 m.
5.2.2.2 3 m testi
Antennin kärjen tai muun osan, joka määriteltiin tämän liitteen pykälän
5.1 mukaisen normalisointiprosessin aikana, vaakasuoran etäisyyden
ajoneuvon korin ulkopinnasta on oltava 3,0 ± 0,05 m.
5.2.2.3 Jos testauspaikka on suojattu radiotaajuiselta sähkömagneettiselta sätei-
lyltä, antennin vastaanottavien elementtien on oltava vähintään 1,0 m
päässä radiotaajuista säteilyä absorboivasta materiaalista ja vähintään
1,5 m etäisyydellä tilan seinästä. Vastaanottoantennin ja testattavan
ajoneuvon välillä ei saa olla absorboivaa materiaalia.
5.3 Antennin sijainti ajoneuvon suhteen
Antenni on sijoitettava ensin ajoneuvon yhdelle ja sitten toiselle puolelle
niin, että antenni on yhdensuuntainen ajoneuvon pitkittäissymmetria-
tason kanssa ja linjassa moottorin keskikohdan kanssa (katso tämän
liitteen liitteen 1 kuva 1).
5.4 Antennin asento
Lukemia on otettava jokaisessa mittauspisteessä, kun antennin polari-
saatio on sekä vaaka- että pystysuora (katso tämän liitteen liitteen 1
kuva 2).
5.5 Lukemat
Jokaisella pistetaajuudella on otettava pykälien 5.3 ja 5.4 mukaisesti
enintään 4 lukemaa, jotka ovat ominaislukemia mittaustaajuudella.
6. Taajuudet
6.1 Mittaukset
Mittaukset on tehtävä koko taajuusalueella 30—1 000 MHz. Testausvir-
anomaisen on käytettävä enintään 13:a alueen taajuutta, esimerkiksi 45,
65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750, 900 MHz. Mikäli1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 32
▼M2
raja ylitetään testin aikana, on varmistettava, että ylityksen aiheuttaa
ajoneuvo eikä taustasäteily.
6.1.1 Rajat ovat voimassa koko taajuusalueella 30—1 000 MHz.
6.1.2 Mittauksiin voidaan käyttää joko näennäishuippu- tai huippuantureita.
Liitteen 1 pykälien 6.2 ja 6.5 raja-arvot koskevat näennäishuippua. Joskäytetään huippua, lisää 38 dB, kun kaistanleveys on 1 MHz, tai
vähennä 22 dB, kun kaistanleveys on 1 kHz.
6.2 Toleranssit
Pistetaajuus
(MHz)Toleranssi
(MHz)
45, 65, 90, 120, 150, 190 ja 230 ± 5
280, 380, 450, 600, 750 ja 900 ± 20
Toleranssit koskevat lueteltuja taajuuksia. Niillä pyritään välttämään
mittauksen aikana pistetaajuudella tai lähellä sitä toimivien lähetysten
aiheuttamat häiriöt.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 33
▼M2
Liite 1
Kuva 1
AJONEUVON TESTAUSALUE
Tasainen alue, jolla ei ole sähkömagneettisesti heijastavia pintoja
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 34
▼M2
Liite 1
Kuva 2
ANTENNIN SIJAINTI AJONEUVON SUHTEEN
Dipoliantennilla mitataan säteilyn pystysuora komponentti
Dipoliantennilla mitataan säteilyn vaakasuora komponentti1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 35
▼M2
LIITE V
AJONEUVOJEN KAPEAKAISTAISEN SÄHKÖMAGNEETTISEN
SÄTEILYN MITTAUSMENETELMÄ
1. Yleistä
1.1 Tässä liitteessä kuvattua mittausmenetelmää sovelletaan vain ajoneu-
voihin.
1.2 Mittauslaitteet
Mittauslaitteiden on oltava Radiohäiriöitä käsittelevän kansainvälisen
erikoiskomitean (CISPR) julkaisun numero 16, 2. painos, mukaiset.
Kapeakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaukseen on käytettävä
keskiarvoilmaisinta.
1.3 Testausmenetelmä
1.3.1 Tällä menetelmällä mitataan kapeakaistaista sähkömagneettista säteilyä,
joka voi olla lähtöisin mikrosuoritinperustaisesta järjestelmästä tai
muusta kapeakaistaisesta lähteestä.
1.3.2 Aluksi on mitattava FM-taajuusalueen (88—108 MHz) säteilytasot
ajoneuvon radioantennista pykälässä 1.2 määritellyillä laitteilla. Jos liit-
teen I pykälässä 6.3.2.4 määriteltyä tasoa ei ylitetä, ajoneuvon katsotaan
täyttävän tämän liitteen vaatimukset edellä mainitun taajuusalueen
osalta, eikä täyttä testausta tehdä.
1.3.3 Täydessä testauksessa voidaan käyttää kahta eri antennin etäisyyttä: 10
metriä tai 3 metriä ajoneuvosta. Tämän liitteen pykälän 3 vaatimukset
on täytettävä kummassakin tapauksessa.
2. Tulosten ilmoittaminen
Tulokset ilmoitetaan dB mikrovoltteina/m.
3. Mittauspaikka
3.1 Testauspaikan on oltava tasainen ja avoin, eikä paikalla saa olla
sähkömagneettisesti heijastavia pintoja 30 m suuremmalla säteellä mitat-
tuna pisteestä, joka on ajoneuvon ja antennin puolivälissä (katso liitteen
IV liitteen 1 kuva 1).
3.2 Mittausvarustus, rakennus tai ajoneuvo, johon mittauslaitteet on sijoi-
tettu, saa olla testauspaikalla, mutta vain liitteen IV liitteen 1 kuvaan 1
merkityllä sallitulla alueella.
Testauspaikalla saa olla muita mittausantenneja vähintään 10 metrin
etäisyydellä vastaanottoantennista ja testattavasta ajoneuvosta, mikäli
voidaan osoittaa, että ne eivät vaikuta testaustuloksiin.
3.3 Katettua testauspaikkaa saadaan käyttää, mikäli katetun ja avoimen
testauspaikan välinen korrelaatio voidaan osoittaa. Katetun testauspaikan
ei tarvitse täyttää liitteen IV liitteen 1 kuvaan 1 merkittyjä vähimmäis-
mittoja koskevia vaatimuksia lukuunottamatta antennin ja ajoneuvon
välistä etäisyyttä sekä antennin korkeutta. Ympäristön säteilyä ei
myöskään tarvitsee tarkastaa tämän liitteen pykälän 3.4 edellyttämällä
tavalla ennen testausta eikä testauksen jälkeen.
3.4 Ympäristö
Ennen päätestejä ja niiden jälkeen on varmistettava mittaamalla, että
ympäristössä ei ole ylimääräisiä häiriöitä tai signaaleja, jotka voisivat
vaikuttaa materiaalisesti mittaukseen. Jos ajoneuvo on paikalla, kun
ympäristöä mitataan, on varmistettava esimerkiksi siirtämällä ajoneuvo
pois, poistamalla virta-avain tai irrottamalla akku, että ajoneuvon säteily
ei vaikuta merkittävästi ympäristön mittauksiin. Ylimääräisen kohinan
lukuunottamatta tahallista kapeakaistaista säteilyä on kummassakin
mittauksessa oltava vähintään 10 dB alle liitteen I pykälässä 6.3.2.1 tai
6.3.2.2 määritellyn häiriörajan.
4. Ajoneuvon tila testauksen aikana
4.1 Ajoneuvon kaikkien elektronisten järjestelmien on toimittava normaalisti
ja ajoneuvo seisoo paikallaan.
4.2 Sytytysvirran on oltava kytkettynä. Moottori ei saa käydä.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 36
▼M2
4.3 Testejä ei saa tehdä, kun ajoneuvon päälle sataa vettä, räntää tai lunta
eikä 10 minuutin kuluessa sateen päättymisestä.
5. Antennin tyyppi, sijainti ja suuntaus
5.1 Antennin tyyppi
Mitä hyvänsä antennia voidaan käyttää, kunhan se voidaan normalisoida
referenssiantennin suhteen. CISPR:n julkaisussa numero 12, 3. painos,
liite A kuvattua menetelmää voidaan käyttää antennin kalibroimiseen.
5.2 Antennin korkeusja etäis yys5.2.1 Korkeus
5.2.1.1 10 m testi
Antennin vaihekeskiön oltava 3,00 ± 0,05 m ajoneuvon alustan yläpuo-
lella.
5.2.1.2 3 m testi
Antennin vaihekeskiön oltava 1,80 ± 0,05 m ajoneuvon alustan yläpuo-
lella.
5.3.1.3 Antennin jokaisen vastaanottavan elementin on oltava vähintään 0,25 m
etäisyydellä tasosta, jolla ajoneuvo seisoo.
5.2.2 Mittausetäisyys
5.2.2.1 10 m testi
Antennin kärjen tai muun osan, joka määriteltiin tämän liitteen pykälän
5.1 mukaisen normalisointiprosessin aikana, vaakasuoran etäisyyden
ajoneuvon korin ulkopinnasta on oltava 10,0 ± 0,2 m.
5.2.2.2 3 m testi
Antennin kärjen tai muun osan, joka määriteltiin tämän liitteen pykälän
5.1 mukaisen normalisointiprosessin aikana, vaakasuoran etäisyyden
ajoneuvon korin ulkopinnasta on oltava 3,0 ± 0,05 m.
5.2.2.3 Jos testauspaikka on suojattu radiotaajuiselta sähkömagneettiselta sätei-
lyltä, antennin vastaanottavien elementtien on oltava vähintään 1,0 m
päässä radiotaajuista säteilyä absorboivasta materiaalista ja vähintään
1,5 m etäisyydellä tilan seinästä. Vastaanottoantennin ja testattavan
ajoneuvon välillä ei saa olla absorboivaa materiaalia.
5.3 Antennin sijainti ajoneuvon suhteen
Antenni on sijoitettava ensin ajoneuvon yhdelle ja sitten toiselle puolelle
niin, että antenni on yhdensuuntainen ajoneuvon pitkittäissymmetria-
tason kanssa ja linjassa moottorin keskikohdan kanssa (katso liitteen IV
liitteen 1 kuva 2).
5.4 Antennin asento
Lukemia on otettava jokaisessa mittauspisteessä, kun antennin polari-
saatio on sekä vaaka- että pystysuora (katso liitteen IV liitteen 1 kuva
2).
5.5 Lukemat
Jokaisella pistetaajuudella on otettava pykälien 5.3 ja 5.4 mukaisesti
enintään 4 lukemaa, jotka ovat ominaislukemia mittaustaajuudella.
6. Taajuudet
6.1 Mittaukset
Mittaukset en tehtävä koko taajuusalueella 30—1 000 MHz. Alue
jaetaan 13:een kaistaan. Jokaiselta kaistalta voidaan testata yksi pistetaa-
juus sen osoittamiseksi, että vaatimukset täytetään. Testausviranomaisen
on käytettävä yhtä pistettä jokaisesta 13:ta taajuuskaistasta: 30—50,
50—75, 75—100, 100—130, 130—165, 165—200, 200—250,
250—320, 320—400, 400—520, 520—660, 660—820,
820—1 000 MHz. Mikäli raja ylitetään testin aikana, on varmistettava,
että ylityksen aiheuttaa ajoneuvo eikä taustasäteily.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 37
▼M2
LIITE VI
AJONEUVOJEN SÄHKÖMAGNEETTISTEN HÄIRIÖIDEN SIEDON
TESTAUSMENETELMÄ
1. Yleistä
1.1 Tässä liitteessä kuvattu testausmenetelmä koskee vain ajoneuvoja.
1.2 Testausmenetelmä
Tällä testillä todetaan ajoneuvon suoraan hallintaan vaikuttavien lait-
teiden häiriönsieto. Ajoneuvo altistetaan liitteessä kuvatuille
sähkömagneettikentille. Ajoneuvoa tarkkaillaan testauksen aikana.
2. Tulosten ilmoittaminen
Tässä liitteessä kuvatun testin kenttävoimakkuudet ilmoitetaan voltteina/
m.
3. Testauspaikka
Testausjärjestelmän on kyettävä kehittämään tarvittavat kenttävoimak-
kuudet tässä liitteessä määritellyillä taajuusalueilla. Testausjärjestelmän
on täytettävä (valtakunnalliset) sähkömagneettisten signaalien säteilyä
koskevat vaatimukset. On huolehdittava siitä, että kentät eivät vaikuta
säätö- ja mittauslaitteisiin niin, että testaustuloksia ei voida käyttää.
4. Ajoneuvon tila testauksen aikana
4.1 Ajoneuvon on oltava kuormaamaton lukuunottamatta tarvittavia testaus-
laitteita.
4.1.1 Moottorin on pyöritettävä vetäviä pyöriä normaalisti tasaisella 50 km/h
nopeudella, ellei valmistaja halua teknisistä syistä käyttää muuta
nopeutta. Ajoneuvon on oltava asianmukaisesti kuormitetussa dynamo-
metrissä tai ellei dynamometriä ole käytettävissä, sen on oltava
eristettyjen tukien varassa niin, että maavara on mahdollisimman pieni.
Voimansiirtoakseleita voidaan tarvittaessa irrottaa (esimerkiksi kuorma-
autot).
4.1.2 Lähivalojen on oltava käytössä.4.1.3 Vasemman tai oikean suuntavalaisimen on toimittava.
4.1.4 Kaikkien muiden kuljettajan ajoneuvon hallintaan liittyvien järjestelmien
on toimittava niin kuin ajoneuvoa normaalisti käytettäessä.
4.1.5 Ajoneuvo ei saa olla sähköisesti yhdistettynä testauspaikkaan eikä
ajoneuvosta saa olla kytkentöjä minkäänlaisiin laitteisiin lukuunotta-
matta niitä, joita pykälät 4.1.1 ja 4.2 edellyttävät. Renkaan
koskettamista testauspaikan lattiaan ei pidetä sähköliitäntänä.
4.2 Jos ajoneuvossa on sähkö/elektroniikkajärjestelmiä, jotka liittyvät kiin-
teästi sen suoranaiseen hallintaan, mutta jotka eivät toimi pykälässä 4.1
kuvatuissa oloissa, valmistajan on toimitettava testaavalle viranomaiselle
seloste tai lisätodiste, jolla osoitetaan, että ajoneuvon sähkö/elektroniik-
kajärjestelmä täyttää tämän direktiivin vaatimukset. Tällaiset todisteet
säilytetään osana tyyppihyväksyntäasiakirjoja.
4.3 Ajoneuvon tarkkailuun käytetään vain häiriöitä aiheuttamattomia lait-
teita. Ajoneuvon ulkopuolta ja matkustamoa on valvottava (esimerkiksi
videokameralla/-kameroilla) sen toteamiseksi, että tämän liitteen vaati-
mukset täytetään.
4.4 Ajoneuvon keulan on normaalisti oltava kiinteään antenniin päin. Mikäli
elektroniset ohjausyksiköt johdinsarjoineen ovat kuitenkin pääasiassa
ajoneuvon takapäässä, ajoneuvon keulan on testattaessa oltava normaa-
listi antennista poispäin. Kun ajoneuvo on pitkä (siis poislukien
henkilöautot ja kevyet pakettiautot), ja elektroniset ohjausyksiköt johdin-
sarjoineen ovat pääasiassa keskellä ajoneuvoa, ajoneuvon oikean tai
vasemman kyljen suhteen voidaan luoda referenssipiste (katso tämän
liitteen pykälä 5.4). Referenssipisteen on oltava keskellä ajoneuvonpitkittäisakselia tai kohdassa, jonka valmistaja ja viranomainen ovat
valinneet yhdessä otettuaan huomioon elektronisten järjestelmien jakau-
tumisen ja johdinsarjan sijoittelun. Testit saadaan tehdä näin vain jos
testauskammion rakenne sallii sen. Antennin paikka on merkittävä testa-
usselosteeseen.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 38
▼M2
5. Kentän kehittävän laitteen tyyppi, sijainti ja suuntaus
5.1 Kentän kehittävän laitteen tyyppi5.1.1 Laite (laitteet) on valittava niin, että referenssipisteessä (katso tämän liit-
teen pykälä 5.4) saavutetaan haluttu kenttävoimakkuus asianmukaisilla
taajuuksilla.
5.1.2 Kentän kehittävä laite voi olla antenni tai siirtojohtojärjestelmä.
5.1.3 Kentän kehittävän laitteen rakenteen ja suuntauksen on oltava sellainen,
että syntyvän kentän polarisaatio on
vaaka- tai pystysuora taajuusalueella 20—1 000 MHz.
5.2 Korkeus ja mittausetäisyys5.2.1 Korkeus
5.2.1.1 Antennin vaihekeskiön on oltava vähintään 1,5 m korkeudella tasolta,
jolla ajoneuvo seisoo, tai yli 2,0 m korkeudella tasolta, jolla ajoneuvo
seisoo, jos ajoneuvon katon korkeus on yli 3 m.
5.2.1.2 Antennin säteilevien elementtien on oltava vähintään 0,25 m päässä
tasolta, jolla ajoneuvo seisoo.
5.2.2 Mittausetäisyys5.2.2.1 Käytännön oloja voidaan jäljitellä parhaiten sijoittamalla kentän
kehittävä laite mahdollisimman kauaksi ajoneuvosta. Etäisyys on
yleensä 1—5 m.
5.2.2.2 Jos testi tehdään katetussa tilassa, kentän kehittävän laitteen säteilevien
elementtien on oltava vähintään 1,0 m päässä radiotaajuista säteilyä
absorboivasta materiaalista ja vähintään 1,5 m etäisyydellä tilan seinästä.
Lähettävän antennin ja testattavan ajoneuvon välillä ei saa olla absor-
boivaa materiaalia.
5.3 Antennin sijainti ajoneuvon suhteen
5.3.1 Kentän kehittävän laitteen säteilevien elementtien on oltava vähintään
0,5 m etäisyydellä ajoneuvon korin ulkopinnasta.
5.3.2 Kentän kehittävä laite on sijoitettava ajoneuvon keskilinjalle (pitkit-
täinen symmetriataso).
5.3.3 Siirtojohtojärjestelmän yksikään osa ei saa lukuunottamatta tasoa, jolla
ajoneuvo seisoo, olla alle 0,5 m etäisyydellä ajoneuvosta.
5.3.4 Ajoneuvon yläpuolelle sijoitetun kentän kehittävän laitteen on ulotuttava
keskilinjalla vähintään 75 prosentille ajoneuvon pituudesta.
5.4 Referenssipiste
5.4.1 Referenssipisteellä tarkoitetaan tässä liitteessä pistettä, jossa kenttävoi-
makkuus todetaan; piste määritellään seuraavasti:
5.4.1.1 vähintään 2 m vaakasuorasti antennin vaihekeskiöstä tai vähintään 1 m
pystysuorasti siirtojohtojärjestelmän säteilevistä elementeistä,
5.4.1.2 ajoneuvon keskilinjalla (pitkittäisellä symmetriatasolla),
5.4.1.3 vähintään 1,0 ± 0,05 m korkeudella tasosta, jolla ajoneuvo seisoo, tai
2,0 ± 0,05 m korkeudella, josmallis ton jonkun ajoneuvon korkeuson
yli 3,0 m,
5.4.1.4 joko:
1,0 ± 0,2 m ajoneuvon sisäpuolella mitattuna ajoneuvon tuulilasin ja
konepellin leikkauspisteestä (tämän liitteen liitteen 1 piste C),
tai:0,2 ± 0,2 m etumaisen akselin keskilinjasta mitattuna kohti ajoneuvon
keskipistettä (tämän liitteen liitteen 2 piste D),
sen mukaan, kumpi referenssipiste on lähempänä antennia.
5.5 Jos ajoneuvon takaosa altistetaan säteilylle, referenssipiste määritellään
pykälän 5.4 mukaisesti. Ajoneuvo sijoitetaan silloin niin, että sen keula
on poispäin antennista ja ikään kuin kuin se olisi käännetty 180 astetta
keskipisteensä suhteen, eli etäisyys antennista ajoneuvon koriin on sama.
Tämä käy ilmi liitteen liitteestä 3.
6. Testausvaatimukset
6.1 Taajuusalue, pysähdysajat, polarisaatio1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 39
▼M2
Ajoneuvo altistetaan sähkömagneettiselle säteilylle, jonka taajuusalue on
20—1 000 MHz.
6.1.1 Ajoneuvo on testattava vaatimustenmukaisuuden toteamiseksi enintään
14 pistetaajuudella, esimerkiksi:
25, 75, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750 ja 900 MHz.Testattavan laitteiston vasteaika on otettava huomioon ja pysähdysajan
on oltava riittävä, jotta testattava laitteisto voi reagoida normaaleissa
oloissa. Sen on joka tapauksessa oltava vähintään 2 sekuntia.
6.1.2 Jokaisella taajuudella on käytettävä yhtä polarisaatiota — katso pykälä
5.1.3.
6.1.3 Kaikkien muiden testausparametrien on oltava tämän liitteen määritysten
mukaiset.
6.1.4 Jos ajoneuvo ei läpäise tämän liitteen pykälässä 6.1.1 määriteltyä testiä,
on määriteltävä, että ajoneuvo ei läpäissyt testiä relevanteissa testauso-
loissa eikä hallitsemattomien kenttien vaikutuksesta.
7. Tarvittavan kenttävoimakkuuden kehittäminen
7.1 Testausmetodologia7.1.1 Testikentän voimakkuuden toteamiseen käytetään ”korvausmenetelmää”.
7.1.2 Kalibrointivaihe
Kentän muodostavaan laitteeseen on syötettävä jokaisella taajuudella
teho, jolla testausalueen referenssipisteeseen (määritelty pykälässä 5)
saadaan tarvittava kenttävoimakkuus, kun ajoneuvo ei ole testauspai-
kalla. Syöttöteho tai toinen siihen suoranaisesti liittyvä parametri on
mitattava ja tulos on merkittävä muistiin. Testaustaajuuksien on oltava
alueella 20—1 000 MHz. Kalibrointi aloitetaan 20 MHz:stä ja taajuutta
nostetaan enintään 2 prosenttia edeltävästä taajuudesta, kunnes
päädytään 1 000 MHz taajuuteen. Tuloksia käytetään tyyppihyväksyntä-
testeissä, elleivät tilat tai laitteet muutu niin, että kalibrointi on
uusittava.
7.1.3 Testausvaihe
Ajoneuvo sijoitetaan testauspaikkaan pykälän 5 vaatimusten mukaisesti.
Kentän kehittävään laitteeseen syötetään jokaisella pykälässä 6.1.1
määritellyllä taajuudella pykälässä 7.1.2 tarvittava teho.
7.1.4 Kenttävoimakkuus on testausvaiheessa todettava käyttäen samaa para-
metria, joka valittiin pykälässä 7.1.2.
7.1.5 Kentän kehittävän laitteiston ja sen erittelyjen on oltava samat kuin
pykälän 7.1.2 mukaisessa kalibrointivaiheessa.
7.1.6 Kenttävoimakkuuden mittalaite
Kenttävoimakkuuson mitattava korvaus menentelmän kalibrointivaiheen
aikana sopivalla pienikokoisella kenttävoimakkuusmittarilla.
7.1.7 Kenttävoimakkuusmittarin vaihekeskiön on oltava korvausmenetelmän
kalibrointivaiheen aikana referenssipisteessä.
7.1.8 Jos kenttävoimakkuuden mittaukseen käytetään kalibroitua vastaanot-
toantennia, lukemat on otettava kolmesta suorakulmaisesta pisteestä ja
kenttävoimakkuutena käytetään lukemien isotrooppista ekvivalenttia
arvoa.
7.1.9 Ajoneuvon geometrian vaihtelut on otettava huomioon, joten testauspai-
kalla saatetaan tarvita useita antennin paikkoja ja referenssipisteitä.
7.2 Kenttävoimakkuuskuvio7.2.1 Kenttävoimakkuuden on korvaavan menetelmän kalibroinnin aikana
oltava 80 prosentissa kalibrointivaiheista vähintään 50 prosenttia nimel-
lisestä kenttävoimakkuudesta seuraavissa paikoissa:
a) kentän kehittävät laitteet: 0,5 ± 0,05 m jommallakummalla puolella
referenssipistettä linjalla, joka kulkee referenssipisteen kautta, ja
samalla korkeudella kuin referenssipiste ja pystysuorassa ajoneuvon
pitkittäissymmetriatason suhteen.
b) siirtojohtojärjestelmä: 1,50 ± 0,05 m referenssipisteen kautta kulke-
valla linjalla samalla korkeudella kuin referenssipiste ja
pitkittäissymmetrialinjalla.
7.3 Kammion resonanssi1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 40
▼M2
Siitä riippumatta, mitä pykälässä 7.2.1 määrätään, testejä ei saa tehdä
kammion resonanssitaajuuksilla.
7.4 Testaussignaalin ominaisuudet
7.4.1 Verhokäyrän enimmäissiirtymä
Testaussignaalin verhokäyrän enimmäissiirtymän on oltava sama kuin
moduloimattoman siniaallon, jonka r.m.s.-arvo voltteina/m määritellään
liitteen I pykälässä 6.4.2. (Katso tämän liitteen liite 4.)
7.4.2 Testisignaalin aaltomuoto
Testisignaalin on oltava radiotaajuinen siniaalto, amplitudimoduloituna
1 kHz:n siniaallolla, kun modulaatiosyvyys on 0,8 ± 0,04 m.
7.4.3 Modulaatiosyvyys
Modulaatiosyvyys määritellään seuraavasti:
m=Verhokäyrän enimmäissiirtymä − verhokäyrän vähimmäissiirtymä
Verhokäyrän enimmäissiirtymä + verhokäyrän vähimmäissiirtymä1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 41
▼M2
Liite 1
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 42
▼M2
Liite 2
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 43
▼M2
Liite 3
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 44
▼M2
Liite 4
Generoitavan testisignaalin ominaisuudet
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 45
▼M2
LIITE VII
SÄHKÖ/ELEKTRONIIKKA-ASENNELMIEN LAAJAKAISTAISEN
SÄHKÖMAGNEETTISEN SÄTEILYN MITTAUSMENETELMÄ
1. Yleistä
1.1 Tässä liitteessä kuvattua mittausmenetelmää sovelletaan SE-asennelmiin,
jotka asennetaan liitteen IV vaatimukset täyttäviin ajoneuvoihin.
1.2 Mittauslaitteet
Mittauslaitteiden on oltava radiohäiriöitä käsittelevän kansainvälisen
erikoiskomitean (CISPR) julkaisun numero 16, 2. painos, mukaiset.
Laajakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaukseen on käytettävä
näennäishuippumittaria, tai jos käytetään huippumittaria, on käytettävä
sopivaa korjauskerrointa, joka riippuu häiriöpulssin taajuudesta.
1.3 Testausmenetelmä
Tällä menetelmällä mitataan SE-asennelmien synnyttämää laajakaistaista
säteilyä.
2. Tulosten ilmoittaminen
Tulokset ilmoitetaan dB mikrovoltteina/m (mikrovoltteina/m) 120 kHz
kaistanleveydellä. Jos mittauslaitteiston todellinen kaistaleveys B (kHz)
eroaa 120 kHz:stä, lukemat (mikrovolttia/m) on muutettava 120 kHz kais-
tanleveydelle kertomalla kertoimella 120/B.
3. Mittauspaikka
3.1 Mittauslaitteiden on oltava radiohäiriöitä käsittelevän kansainvälisen
erikoiskomitean (CISPR) julkaisun numero 16, 2. painos, mukaiset (katso
tämän liitteen liite 1).
3.2 Mittausvarustus, rakennus tai ajoneuvo, johon mittauslaitteet on sijoitettu,
saa olla testauspaikalla, mutta vain tämän liitteen liitteeseen 1 merkityn
rajan ulkopuolella.
3.3 Katettua testauspaikkaa saadaan käyttää, mikäli katetun ja avoimen testa-
uspaikan välinen korrelaatio voidaan osoittaa. Katetun testauspaikan ei
tarvitse täyttää tämän liitteen liitteeseen 1 merkittyjä vähimmäismittoja
koskevia vaatimuksia lukuunottamatta antennin ja testattavan SE-asen-
nelman välistä etäisyyttä sekä antennin korkeutta (katso tämän liitteen
liitteen 2 kuva 1 ja 2).
3.4 Ympäristö
Ennen päätestiä ja sen jälkeen on varmistettava mittaamalla, että
ympäristössä ei ole ylimääräisiä häiriöitä tai signaaleja, jotka voisivat
vaikuttaa materiaalisesti mittaukseen. Ylimääräisen kohinan, lukuunotta-
matta tahallista kapeakaistaista säteilyä, on kummassakin mittauksessa
oltava vähintään 10 dB alle liitteen I pykälässä 6.5.2.1 määritellyn häiriör-
ajan.
4. SE-asennelman tila testauksen aikana
4.1 Testattavan SE-asennelman on toimittava normaalisti.4.2 Testejä ei saa tehdä, kun SE-asennelman päälle sataa vettä, räntää tai lunta
eikä 10 minuutin kuluessa sateen päättymisestä.
4.3 Testausjärjestelyt4.3.1 Testattava SE-asennelma johdinsarjoineen on ripustettava 50 ± 5 mm
puusta tai vastaavasta johtamattomasta materiaalista valmistetun pöydän
yläpuolelle. Jos testattavan SE-asennelman jonkin osan on tarkoitus olla
sähköisesti yhdistettynä ajoneuvon metalliseen korirakenteeseen, kyseinen
osa on sijoitettava maatasolle ja yhdistettävä sähköisesti maatasoon.
Maatason on oltava metallilevy, jonka vähimmäispaksuus on 0,5 mm.
Maatason koko riippuu testattavasta SE-asennelmasta, mutta sillä on
oltava riittävästi tilaa SE-asennelman johdinsarjalle ja osille. Maataso on
yhdistettävä maattojärjestelmän suojamaahan. Maatason on oltava
1,0 ± 0,1 m testauspaikan lattian yläpuolella ja sen suuntainen.
4.3.2 Testattava SE-asennelma on sijoitettava ja kytkettävä vaatimustensa
mukaisesti. Virransyöttöjohdot on vedettävä 100 mm päähän reunasta
pitkin maatason/pöydän reunaa, joka on lähinnä antennia.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 46
▼M2
4.3.3 Testattava SE-asennelma on kytkettävä maadoitusjärjestelmään valmis-
tajan asennuserittelyjen mukaisesti — muita maattokytkentöjä ei sallita.
4.3.4 Testattavan SE-asennelman ja kaikkien muiden johtavien rakenteiden,
esimerkiksi suojatun alueen seinien (lukuunottamatta testattavan kappa-
leen alla olevaa maatasoa/pöytää) vähimmäisetäisyyden on oltava 1,0 m.
4.4 Teho syötetään testattavaan SE-asennelmaan 5 µH/50 Ωkeinotekoisen
verkon kautta, joka yhdistetään sähköisesti maatasoon. Syöttöjännitteen
on oltava ± 10 % järjestelmän nimelliskäyttöjännitteestä. Sykkivän jännit-
teen on oltava alle 1,5 % keinotekoisen verkon mittausliitännästä mitatusta
nimelliskäyttöjännitteestä.
4.5 Jos testattavaan SE-asennelmaan kuuluu useampi kuin yksi yksikkö, ne on
pyrittävä yhdistämään ajoneuvoon asennettavaksi tarkoitetuilla johtimilla.
Jos niitä ei ole käytettävissä, elektronisen ohjausyksikön ja keinotekoisen
verkon välisen vähimmäisetäisyyden on oltava 1500 ± 75 mm. Kaikki
sarjan johtimet on päätettävä mahdollisimman realistisesti — mahdolli-
suuksien mukaan on käytettävä oikeita kuormia ja toimilaitteita. Jostestattavan SE-asennelman oikea toiminta edellyttää lisävarusteita, niiden
vaikutusmitattuun s äteilyyn on korjattava.
5. Antennin tyyppi, sijainti ja suuntaus
5.1 Antennin tyyppi
Mitä hyvänsä lineaarisesti polarisoitua antennia voidaan käyttää, kunhan
se voidaan normalisoida referenssiantennin suhteen.
5.2 Antennin korkeusja etäis yys
5.2.1 Korkeus
Antennin vaihekeskiön oltava 150 ± 10 mm maatason yläpuolella.
5.2.2 Mittausetäisyys
Antennin vaihekeskiön tai kärjen vaakasuoran etäisyyden maatason
reunasta on oltava 1,00 ± 0,05 m. Antennin yksikään osa ei saa olla alle
0,5 m etäisyydellä maatasosta. Antennin on oltava yhdensuuntainen
maatasoon kohtisuorassa olevan tason kanssa ja maatason sen reunalla
kohdalla, jota pitkin johdinsarjan pääosa kulkee.
5.2.3 Jos testauspaikka on suojattu radiotaajuiselta sähkömagneettiselta sätei-
lyltä, antennin vastaanottavien elementtien on oltava vähintään 0,5 m
päässä radiotaajuista säteilyä absorboivasta materiaalista ja vähintään
1,5 m etäisyydellä tilan seinästä. Vastaanottoantennin ja testattavan
ajoneuvon välillä ei saa olla absorboivaa materiaalia.
5.3 Antennin asento ja polarisaatio
Lukemia on otettava jokaisessa mittauspisteessä, kun antennin polarisaatio
on sekä vaaka- että pystysuora.
5.4 Lukemat
Jokaisella pistetaajuudella on otettava enintään kaksi lukemaa (pykälän
5.3 mukaisesti), jotka ovat ominaislukema mittaustaajuudella.
6. Taajuudet
6.1 Mittaukset
Mittaukset on tehtävä koko taajuusalueella 30 — 1000 MHz. SE-asen-
nelma täyttää todennäköisesti vaatimukset koko taajuusalueella, jos se
täyttää seuraavalla 13:lla alueen taajuudella: 45, 65, 90, 120, 150, 190,
230, 280, 380, 450, 600, 750, 900 MHz. Mikäli raja ylitetään testin
aikana, on varmistettava, että ylityksen aiheuttaa SE-asennelma eikä taus-
tasäteily.
6.1.1 Rajat ovat voimassa koko taajuusalueella 30 MHz — 1000 MHz.
6.1.2 Mittauksiin voidaan käyttää joko näennäishuippu- tai huippuantureita.
Liitteen I pykälien 6.2 ja 6.5 raja-arvot koskevat näennäishuippua. Jos
käytetään huippua, lisää 38 dB, kun kaistanleveys on 1 MHz, tai vähennä
22 dB, kun kaistanleveys on 1 kHz.
6.2 Toleranssit1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 47
▼M2
Pistetaajuus
(MHz)Toleranssi
(MHz)
45, 65, 90, 120, 150, 190 ja 230 ± 5
280, 380, 450, 600, 750 ja 900 ± 20
Toleranssit koskevat lueteltuja taajuuksia. Niillä pyritään välttämään
mittauksen aikana pistetaajuudella tai lähellä sitä toimivien lähetysten
aiheuttamat häiriöt.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 48
▼M2
Liite 1
Sähkö/elektroniikka-asennelman testausalueen rajat
Tasainen alue, jolla ei ole sähkömagneettisesti heijastavia pintoja
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 49
▼M2
Liite 2
Kuva 1
SE-asennelman sähkömagneettinen säteily
Testausjärjestely (yleispohjapiirros)1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 50
▼M2
Liite 2
Kuva 2
SE-asennelman sähkömagneettinen säteily
Kuva pitkittäissymmetriatason suhteen1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 51
▼M2
LIITE VIII
SÄHKÖ/ELEKTRONIIKKA-ASENNELMAN KAPEAKAISTAISEN
SÄHKÖMAGNEETTISEN SÄTEILYN MITTAUSMENETELMÄ
1. Yleistä
1.1 Tässä liitteessä kuvattua mittausmenetelmää voidaan soveltaa SE-asennel-
miin.
1.2 Mittauslaitteet
Mittauslaitteiden on oltava radiohäiriöitä käsittelevän kansainvälisen
erikoiskomitean (CISPR) julkaisun numero 16, 2. painos, mukaiset.
Kapeakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaukseen on käytettävä
keskiarvoilmaisinta.
1.3 Testausmenetelmä
1.3.1 Tällä menetelmällä mitataan kapeakaistaista sähkömagneettista säteilyä,
joka voi olla lähtöisin mikrosuoritinperustaisesta järjestelmästä.
1.3.2 Lyhyessä alkuvaiheessa (2—3 minuuttia), jolloin valitaan yksi antennin
polarisaatio, tämän liitteen pykälässä 6.1 määritelty taajuusalue voidaan
pyyhkäistä spektrianalysaattorilla, jotta voidaan selvittää mahdolliset sätei-
lyhuiput ja/tai niiden taajuudet. Tämä menettely voi helpottaa testattavien
taajuuksien valintaa. (Katso tämän liitteen pykälä 6.)
2. Tulosten ilmoittaminen
Tulokset ilmoitetaan dB mikrovoltteina/m.
3. Mittauspaikka
3.1 Mittauslaitteiden on oltava radiohäiriöitä käsittelevän kansainvälisen
erikoiskomitean (CISPR) julkaisun numero 16, 2. painos, mukaiset (katso
liitteen VII liite 1).
3.2 Mittausvarustus, rakennus tai ajoneuvo, johon mittauslaitteet on sijoitettu,
saa olla testauspaikalla, mutta vain liitteen VII liitteeseen 1 merkityn rajan
ulkopuolella.
3.3 Katettua testauspaikkaa saadaan käyttää, mikäli katetun ja avoimen testa-
uspaikan välinen korrelaatio voidaan osoittaa. Katetun testauspaikan ei
tarvitse täyttää liitteen VII liitteeseen 1 merkittyjä vähimmäismittoja
koskevia vaatimuksia lukuunottamatta antennin ja testattavan SE-asen-
nelman välistä etäisyyttä sekä antennin korkeutta (katso liitteen VII
liitteen 2 kuvat 1 ja 2).
3.4 Ympäristö
Ennen päätestiä ja sen jälkeen on varmistettava mittaamalla, että
ympäristössä ei ole ylimääräisiä häiriöitä tai signaaleja, jotka voisivat
vaikuttaa materiaalisesti mittaukseen. Ylimääräisen kohinan, lukuunotta-
matta tahallista kapeakaistaista säteilyä, on kummassakin mittauksessa
oltava vähintään 10 dB alle liitteen 1 pykälässä 6.6.2.1 määritellyn
häiriörajan.
4. SE-asennelman tila testauksen aikana
4.1 Testattavan SE-asennelman on toimittava normaalisti.
4.2 Testejä ei saa tehdä, kun SE-asennelman päälle sataa vettä, räntää tai lunta
eikä 10 minuutin kuluessa sateen päättymisestä.
4.3 Testausjärjestelyt
4.3.1 Testattava SE-asennelma johdinsarjoineen on ripustettava 50 ± 5 mm
puusta tai vastaavasta johtamattomasta materiaalista valmistetun pöydän
yläpuolelle. Jos testattavan SE-asennelman jonkin osan on tarkoitus olla
sähköisesti yhdistettynä ajoneuvon metalliseen korirakenteeseen, kyseinen
osa on sijoitettava maatasolle ja yhdistettävä sähköisesti maatasoon.
Maatason on oltava metallilevy, jonka vähimmäispaksuus on 0,5 mm.
Maatason vähimmäiskoko riippuu testattavasta SE-asennelmasta, mutta
sillä on oltava riittävästi tilaa SE-asennelman johdinsarjalle ja osille.
Maataso on yhdistettävä maattojärjestelmän suojamaahan. Maatason on
oltava 1,0 ± 0,1 m testauspaikan lattian yläpuolella ja sen suuntainen.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 52
▼M2
4.3.2 Testattava SE-asennelma on sijoitettava ja kytkettävä vaatimustensa
mukaisesti. Virransyöttöjohdot on vedettävä 100 mm päähän reunasta
pitkin maatason/pöydän reunaa, joka on lähinnä antennia.
4.3.3 Testattava SE-asennelma on kytkettävä maadoitusjärjestelmään valmis-
tajan asennuserittelyjen mukaisesti — muita maattokytkentöjä ei sallita.
4.3.4 Testattavan SE-asennelman ja kaikkien muiden johtavien rakenteiden,
esimerkiksi suojatun alueen seinien (lukuunottamatta testattavan kappa-
leen alla olevaa maatasoa/pöytää) vähimmäisetäisyyden on oltava 1,0 m.
4.4 Teho syötetään testattavaan SE-asennelmaan 5 µH/50 Ωkeinotekoisen
verkon kautta, joka yhdistetään sähköisesti maatasoon. Syöttöjännitteen
on oltava ± 10 % järjestelmän nimelliskäyttöjännitteestä. Sykkivän jännit-
teen on oltava alle 1,5 % keinotekoisen verkon mittausliitännästä mitatusta
nimelliskäyttöjännitteestä.
4.5 Jos testattavaan SE-asennelmaan kuuluu useampi kuin yksi yksikkö, ne on
pyrittävä yhdistämään ajoneuvoon asennettavaksi tarkoitetuilla johtimilla.
Jos niitä ei ole käytettävissä, elektronisen ohjausyksikön ja keinotekoisen
verkon välisen vähimmäisetäisyyden on oltava 1 500 ± 75 mm. Kaikki
sarjan johtimet on päätettävä mahdollisimman realistisesti — mahdolli-
suuksien mukaan on käytettävä oikeita kuormia ja toimilaitteita. Jos
testattavan SE-asennelman oikea toiminta edellyttää lisävarusteita, niiden
vaikutusmitattuun s äteilyyn on korjattava.
5. Antennin tyyppi, sijainti ja suuntaus
5.1 Antennin tyyppi
Mitä hyvänsä lineaarisesti polarisoitua antennia voidaan käyttää, kunhan
se voidaan normalisoida referenssiantennin suhteen.
5.2 Antennin korkeusja etäis yys
5.2.1 Korkeus
Antennin vaihekeskiön oltava 150 ± 10 mm maatason yläpuolella.
5.2.2 Mittausetäisyys
Antennin vaihekeskiön tai kärjen vaakasuoran etäisyyden maatason
reunasta on oltava 1,00 ± 0,05 m. Antennin yksikään osa ei saa olla alle
0,5 m etäisyydellä maatasosta.
Antennin on oltava yhdensuuntainen maatasoon kohtisuorassa olevan
tason kanssa ja maatason sen reunalla kohdalla, jotka pitkin johdinsarjan
pääosa kulkee.
5.2.3 Jos testauspaikka on suojattu radiotaajuiselta sähkömagneettiselta sätei-
lyltä, antennin vastaanottavien elementtien on oltava vähintään 0,5 m
päässä radiotaajuista säteilyä absorboivasta materiaalista ja vähintään
1,5 m etäisyydellä tilan seinästä. Vastaanottoantennin ja testattavan
ajoneuvon välillä ei saa olla absorboivaa materiaalia.
5.3 Antennin asento ja polarisaatio
Lukemia on otettava jokaisessa mittauspisteessä, kun antennin polarisaatio
on sekä vaaka- että pystysuora.
5.4 Lukemat
Jokaisella pistetaajuudella on otettava enintään kaksi lukemaa (pykälän
5.3 mukaisesti), jotka ovat ominaislukema mittaustaajuudella.
6. Taajuudet
6.1 Mittaukset
Mittaukset on tehtävä koko taajuusalueella 30—1 000 MHz. SE-asen-
nelma täyttää todennäköisesti vaatimukset koko taajuusalueella, jos se
täyttää seuraavalla 13:lla alueen taajuudella: 45, 65, 90, 120, 150, 190,
230, 280, 380, 450, 600, 750, 900 MHz. Mikäli raja ylitetään testin
aikana, on varmistettava, että ylityksen aiheuttaa SE-asennelma eikä taus-
tasäteily.
6.1.1 Rajat ovat voimassa koko taajuusalueella 30 MHz — 1 000 MHz.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 53
▼M2
LIITE IX
SÄHKÖ/ELEKTRONIIKKA-ASENNELMIEN SÄHKÖMAGNEET-
TISTEN HÄIRIÖIDEN SIEDON TESTAUSMENETELMÄ
1. Yleistä
1.1 Tässä liitteessä kuvattua testausmenetelmää voidaan soveltaa SE-asen-
nelmiin.
1.2 Testausmenetelmät1.2.1 SE-asennelmat voivat täyttää valmistajan valinnan mukaan minkä
hyvänsä seuraavien testausmenetelmien yhdistelmän mukaiset vaati-
mukset, kunhan testit tehdään koko tämän liitteen pykälässä 5.1
määritellyllä taajuusalueella.
— Liuskajohtotestaus: katso tämän liitteen liite 1
— BCI-testaus: katso tämän liitteen liite 2— TEM-kammiotestaus: katso tämän liitteen liite 3— Vapaakenttätesti: katso tämän liitteen liite 4
1.2.2 Näissä testeissä säteilee sähkömagneettisia kenttiä, joten kaikki testit
on tehtävä suojatussa tilassa (TEM-kammio on suojattu tila).
2. Tulosten ilmoittaminen
Tässä liitteessä kuvatun testin kenttävoimakkuudet ilmoitetaan volt-
teina/m.
3. Testauspaikka
3.1 Testausjärjestelmän on kyettävä kehittämään tarvittavat kenttävoimak-
kuudet tässä liitteessä määritellyillä taajuusalueilla.
Testausjärjestelmän on täytettävä (valtakunnalliset) sähkömagneet-
tisten signaalien säteilyä koskevat vaatimukset.
3.2 Mittauslaitteiston on oltava kammion ulkopuolella.
4. SE-asennelman tila testauksen aikana
4.1 SE-asennelman on toimittava normaalisti. Se on järjestettävä tämän
liitteen määräysten mukaisesti, elleivät yksittäiset testausmenetelmät
edellytä muuta.
4.2 Teho syötetään testattavaan SE-asennelmaan 5 µH/50 Ωkeinotekoisen
verkon kautta, joka yhdistetään sähköisesti maatasoon. Syöttöjännit-
teen on oltava ± 10 % järjestelmän nimelliskäyttöjännitteestä.
Sykkivän jännitteen on oltava alle 1,5 % keinotekoisen verkon
mittausliitännästä mitatusta nimelliskäyttöjännitteestä.
4.3 Testattavan SE-asennelman käyttöä varten tarvittavien lisälaitteiden on
oltava paikallaan kalibrointivaiheessa. Kaikkien lisälaitteiden on oltava
kalibroinnin aikana vähintään 1 m etäisyydellä referenssipisteestä.
4.4 Testisignaalin kehittävän laitteiston ja järjestelyn on oltava jokaisessa
kalibrointivaiheessa (tämän liitteen pykälät 7.2, 7.3.2.3, 8.4, 9.2 ja
10.2) sama, jotta varmistetaan tulosten toistettavuus, kun testit ja
mittaukset toistetaan.
4.5 Jos testattavaan SE-asennelmaan kuuluu useampi kuin yksi yksikkö,
ne on pyrittävä yhdistämään ajoneuvoon asennettavaksi tarkoitetuilla
johtimilla. Jos niitä ei ole käytettävissä, elektronisen ohjausyksikön ja
keinotekoisen verkon välisen vähimmäisetäisyyden on oltava
1 500 ± 75 mm. Kaikki sarjan johtimet on päätettävä mahdollisimmanrealistisesti — mahdollisuuksien mukaan on käytettävä oikeita
kuormia ja toimilaitteita.
5. Taajuusalue, pysähdysajat, polarisaatio
5.1 Mittaukset tehdään taajuusalueella 20—1 000 MHz.5.2 SE-asennelma(t) on testattava vaatimustenmukaisuuden toteamiseksi
enintään 14 pistetaajuudella, esimerkiksi:
27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750 ja
900 MHz.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 54
▼M2
Testattavan laitteiston vasteaika on otettava huomioon ja pysähdysajan
on oltava riittävä, jotta testattava laitteisto voi reagoida normaaleissa
oloissa. Sen on joka tapauksessa oltava vähintään 2 sekuntia.
6. Testaussignaalin ominaisuudet
6.1 Verhokäyrän enimmäissiirtymä
Testaussignaalin verhokäyrän enimmäissiirtymän on oltava sama kuin
moduloimattoman siniaallon, jonka r.m.s.-arvo voltteina/m
määritellään liitteen 1 pykälässä 6.7.2. (Katso liitteen VI liite 4.)
6.2 Testisignaalin aaltomuoto
Testisignaalin on oltava radiotaajuinen siniaalto, amplitudimoduloituna
1 kHz:n siniaallolla, kun modulaatiosyvyys on 0,8 ± 0,04 m.
6.3 Modulaatiosyvyys
Modulaatiosyvyys määritellään seuraavasti:
m = Verhokäyrän enimmäissiirtymä − verhokäyrän vähimmäissiirtymä
Verhokäyrän enimmäissiirtymä + verhokäyrän vähimmäissiirtymä
7. Liuskajohtotestaus
7.1 Testausmenetelmä
SE-asennelman osia yhdistävä johtosarja altistetaan tietyille kenttävoi-
makkuuksille.
7.2 Liuskajohdon kenttävoimakkuuden mittaus
Liuskajohtoon syötetään jokaisella halutulla testaustaajuudella teho,
joka tarvitaan vaadittavan kenttävoimakkuuden synnyttämiseksi, kun
testattava SE-asennelma ei ole testauspaikalla. Syöttöteho tai toinen
siihen suoranaisesti liittyvä parametri on mitattava ja tulos on
merkittävä muistiin. Tuloksia käytetään tyyppihyväksyntätesteissä,
elleivät tilat tai laitteet muutu niin, että kalibrointi on uusittava. Kent-
täanturin pään on oltava aktiivisen johtimen alla keskitettynä pitkittäis-
, pysty- ja poikkisuunnassa. Anturin elektroniikkakotelon on oltava
mahdollisimman kaukana liuskajohdosta.
7.3 Testattavan SE-asennelman asennus7.3.1 150 mm liuskajohtotestaus
Tätä menetelmää käytettäessä saadaan aktiivisen johtimen (liuska-
johdon 50 Ωimpedanssi) ja maatason (asennuspöydän johtava pinta)
tasainen kenttä, johon osa johtosarjaa voidaan työntää. TestattavanSE-asennelman elektronisen ohjausyksikön (-yksiköiden) on oltava
maatasolla liuskajohdon ulkopuolella niin, että yksi yksikön reunoista
on aktiivisen johtimen suuntainen. Sen on oltava 200 ± 10 mm
etäisyydellä maatason linjasta suoraan aktiivisen johtimen reunan alla.
Aktiivisen johtimen reunan ja mittaukseen käytettävän oheislaitteen
etäisyyden on oltava vähintään 200 mm. Testattavan SE-asennelman
johdinsarja on asetettava vaaka-asentoon aktiivisen johtimen ja
maatason väliin (katso tämän liitteen liitteen 1 kuvat 1 ja 2).
7.3.1.1 Johdinsarjan minimipituuden, johon sisältyy elektronisen ohjausyk-
sikön tehonsyöttöjohdot ja joka sijoitetaan liuskajohdon alle, on
oltava 1,5 m, ellei ajoneuvossa käytettävä johdinsarja ole alle 1,5 m
pituinen. Tällöin johdinsarjan pituuden on oltava sama kuin ajoneu-
voon asennettavan pisimmän johdinsarjan pituus. Tähän osuuteen
sisältyvät haarat on vedettävä pystysuoraan linjan akseliin nähden.
7.3.1.2 Täysin avatun johdinsarjan pituus mukaan luettuna pisin haara tulee
olla 1,5 m.
7.3.2 800 mm liuskajohtotestaus7.3.2.1 Testausmenetelmä
Liuskajohto koostuu kahdesta yhdensuuntaisesta metallilevystä, joiden
väli on 800 mm. Testattava laite sijoitetaan levyn puoliväliin ja siihen
kohdistetaan sähkömagneettinen kenttä (katso tämän liitteen liitteen 1
kuvat 3 ja 4). Tällä menetelmällä voidaan testata täydellisiä elektro-
nisia järjestelmiä antureineen ja toimilaitteineen sekä
ohjausyksiköineen ja johdinsarjoineen. Se soveltuu laitteille, joiden
suurin läpimitta on alle 1/3 levyjen välimatkasta.
7.3.2.2 Liuskajohtimen sijoittelu1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 55
▼M2
Liuskajohtimen on oltava suojatussa huoneessa (ulkoisen säteilyn
estämiseksi) ja sähkömagneettisten heijastusten estämiseksi 2 m
etäisyydellä seinistä tai metallikoteloista. Radiotaajuista säteilyä absor-
boivaa materiaalia voidaan käyttää heijastusten vaimentamiseen.
Liuskajohto on kiinnitettävä johtamattomiin tukiin vähintään 0,4 m
lattian yläpuolelle.
7.3.2.3 Liuskajohtimen kalibrointi
Kenttämittausanturi on sijoitettava levyjen välisen tilan pitkittäis-,
pysty- ja poikittaismittojen keskimmäiseen kolmannekseen, kun testa-
ttava järjestelmä ei ole paikallaan. Mittauslaitteet on sijoitettava
suojatun huoneen ulkopuolelle.
Liuskajohtoon syötetään jokaisella halutulla testaustaajuudella teho,
joka tarvitaan vaadittavan kenttävoimakkuuden synnyttämiseksi anten-
niin. Syöttöteho tai toinen siihen suoranaisesti liittyvä parametri on
mitattava ja tulos on merkittävä muistiin. Tuloksia käytetään tyyppi-
hyväksyntätesteissä, elleivät tilat tai laitteet muutu niin, että
kalibrointi on uusittava.
7.3.2.4 Testattavan SE-asennelman asennus
Pääohjausyksikkö on sijoitettava levyjen välisen tilan pitkittäis-, pysty-
ja poikittaismittojen keskimmäiseen kolmannekseen. Se on kiinni-
tettävä johtamattomasta materiaalista valmistettuun tukeen.
7.3.2.5 Pääjohtosarja ja anturin/toimilaitteen kaapelit
Pääjohtosarjan ja mahdollisten anturin/toimilaitteen kaapelien on nous-
tava pystysuoraan toimilaitteesta maatasoon (tällöin saadaan
maksimaalinen yhteys sähkömagneettiseen kenttään). Sitten ne
vedetään levyn alapuolta pitkin vapaalle reunalle, sen ympäri ja
maatason pintaa pitkin liuskajohdon syöttöliitäntään. Kaapelit vedetään
sitten niihin liittyviin laitteisiin, joiden on oltava magneettikentän
vaikutusalueen ulkopuolella, esimerkiksi suojatun huoneen lattialla
vaakasuorasti 1 m etäisyydellä liuskajohdosta.
8. SE-asennelman häiriöiden siedon testaus vapaakenttämenetelmällä
8.1 Testausmenetelmä
Ajoneuvon sähkö/elektroniikkajärjestelmät voidaan testata altistamalla
SE-asennelma antennista tulevalle sähkömagneettiselle säteilylle.
8.2 Testipenkin kuvaus
Testi tehdään puolikaiuttomassa kammiossa testipenkillä.
8.2.1 Maataso8.2.1.1 Testattava SE-asennelma johdinsarjoineen on ripustettava 50 ± 5 mm
puusta tai vastaavasta johtamattomasta materiaalista valmistetun
pöydän yläpuolelle. Jos testattavan SE-asennelman jonkin osan on
tarkoitus olla sähköisesti yhdistettynä ajoneuvon metalliseen korira-
kenteeseen, kyseinen osa on sijoitettava maatasolle ja yhdistettävä
sähköisesti maatasoon. Maatason on oltava metallilevy, jonka vähim-
mäispaksuus on 0,5 mm. Maatason vähimmäiskoko riippuu
testattavasta SE-asennelmasta, mutta sillä on oltava riittävästi tilaa
SE-asennelman johdinsarjalle ja osille. Maataso on yhdistettävä maat-
tojärjestelmän suojamaahan. Maatason on oltava 1,0 ± 0,1 m
testauspaikan lattian yläpuolella ja sen suuntainen.
8.2.1.2 Testattava SE-asennelma on sijoitettava ja kytkettävä vaatimustensa
mukaisesti. Virransyöttöjohdot on vedettävä 100 mm päähän reunasta
pitkin maatason/pöydän reunaa, joka on lähinnä antennia.
8.2.1.3 Testattava SE-asennelma on kytkettävä maadoitusjärjestelmään
valmistajan asennuserittelyjen mukaisesti — muita maattokytkentöjä
ei sallita.
8.2.1.4 Testattavan SE-asennelman ja kaikkien muiden johtavien rakenteiden,
esimerkiksi suojatun alueen seinien (lukuunottamatta testattavan
kappaleen alla olevaa maatasoa/pöytää) vähimmäisetäisyyden on
oltava 1,0 m.
8.2.1.5 Maatason pinta-alan on oltava 2,25 neliömetriä tai suurempi ja lyhyen
sivun pituuden on oltava vähintään 750 mm. Maataso on yhdistettävä
kammion liuskoilla niin, että DC-vastus on enintään 2,5 milliohmia.
8.2.2 Testattavan SE-asennelman asentaminen1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 56
▼M2
Kun suuret laitteet kiinnitetään metallitelineeseen, sen katsotaan
olevan osa maatasoa ja se on yhdistettävä vastaavasti kammioon.
Testattavan näytteen pintojen on oltava vähintään 200 mm etäisyydellä
maatason reunasta. Kaikkien johdinten ja kaapelien on oltava
vähintään 100 mm etäisyydellä maatason reunasta ja johdinsarjan
etäisyyden maatasosta (johdinsarjan matalin kohta) on oltava
50 ± 5 mm. Teho syötetään testattavaan SE-asennelmaan 5 µH/50 Ω
keinotekoisen verkon kautta.
8.3 Kentän kehittävän laitteen tyyppi, sijainti ja suuntaus
8.3.1 Kentän kehittävän laitteen tyyppi
8.3.1.1 Laite (laitteet) on valittava niin, että referenssipisteessä (katso tämän
liitteen pykälä 8.3.4) saavutetaan haluttu kenttävoimakkuus asianmu-
kaisilla taajuuksilla.
8.3.1.2 Kentän kehittävä laite voi olla antenni tai levyantenni.
8.3.1.3 Kentän kehittävän laitteen rakenteen ja suuntauksen on oltava sell-
ainen, että syntyvän kentän polarisaatio on
vaaka- tai pystysuora taajuusalueella 20—1 000 MHz.
8.3.2 Korkeus ja mittausetäisyys8.3.2.1 Korkeus
Antennin vaihekeskiön on oltava vähintään 150 ± 5 mm ylempänä
kuin maataso, jolla testattava SE-asennelma on. Antennin säteilevän
elementin on oltava vähintään 250 mm etäisyydellä testaustilan
lattiasta.
8.3.2.2 Mittausetäisyys
8.3.2.2.1 Todellisia oloja voidaan jäljitellä parhaiten sijoittamalla kentän
kehittävä laite mahdollisimman kauaksi SE-asennelmasta. Etäisyys on
yleensä 1—5 m.
8.3.2.2.2 Jos testauspaikka on suojattu radiotaajuiselta sähkömagneettiselta
säteilyltä, antennin säteilevien elementtien on oltava vähintään 0,5 m
päässä radiotaajuista säteilyä absorboivasta materiaalista ja vähintään
1,5 m etäisyydellä tilan seinästä. Lähettävän antennin ja testattavan
SE-asennelman välillä ei saa olla absorboivaa materiaalia.
8.3.3 Antennin sijainti testattavan SE-asennelman suhteen
8.3.3.1 Kentän kehittävän laitteen säteilevien elementtien on oltava vähintään
0,5 m etäisyydellä maatasosta.
8.3.3.2 Kentän kehittävän laitteen vaihekeskiön on oltava tasossa, joka
a) on pystysuorassa maatasoon nähden
b) leikkaa maatason reunan ja johdinsarjan pääosan keskikohdan
c) on pystysuorassa maatason reunaan ja johdinsarjan pääosan keski-
kohtaan nähden.
Kentän kehittävä laite on sijoitettava tämän tason suuntaisesti. (Katso
tämän liitteen liitteen 4 kuvat 1 ja 2.)
8.3.3.3 Maatason tai testattavan SE-asennelman yläpuolelle sijoitetun kentän
kehittävän laitteen on ulotuttava testattavan SE-asennelman yli.
8.3.4 Referenssipiste
Referenssipisteellä tarkoitetaan tässä liitteessä pistettä, jossa kenttävoi-
makkuus todetaan; piste määritellään seuraavasti:
8.3.4.1 vähintään 1 m vaakasuorasti antennin vaihekeskiöstä tai vähintään 1 m
pystysuorasti levyantennin säteilevistä elementeistä;
8.3.4.2 tasolla, joka
a) on pystysuorassa maatasoon nähden
b) on pystysuorassa maatason siihen reunaan nähden, jota pitkin
johdinsarjan pääosa kulkee
c) leikkaa maatason reunan ja johdinsarjan pääosan keskikohdan
d) on johdinsarjan sen pääosan keskipisteen kohdalla, joka kulkee
pitkin antennia lähinnä olevan maatason reunaa;
8.3.4.3 on 150 ± 10 mm maatason yläpuolella.
8.4 Tarvittavan kenttävoimakkuuden kehittäminen: testausmetodologia1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 57
▼M2
8.4.1 Testikentän voimakkuuden toteamiseen käytetään ”korvausmene-
telmää”.
8.4.2 Korvausmenetelmä
Kentän muodostavaan laitteeseen on syötettävä jokaisella taajuudella
teho, jolla testausalueen referenssipisteeseen (määritelty pykälässä
8.3.4) saadaan tarvittava kenttävoimakkuus, kun SE-asennelma ei ole
testauspaikalla. Syöttöteho tai toinen siihen suoranaisesti liittyvä para-
metri on mitattava ja tulos on merkittävä muistiin. Tuloksia käytetään
typpihyväksyntätesteissä, elleivät tilat tai laitteet muutu niin, että kali-
brointi on uusittava.
8.4.3 Kaikkien lisälaitteiden on oltava kalibroinnin aikana vähintään 1 m
etäisyydellä referenssipisteestä.
8.4.4 Kenttävoimakkuuden mittalaite
Kenttävoimakkuuson mitattava korvaus menetelmän kalibrointivaiheen
aikana sopivalla pienikokoisella kenttävoimakkuusmittarilla.
8.4.5 Kenttävoimakkuusmittarin vaihekeskiön on oltava referenssipisteessä.8.4.6 Testattava SE-asennelma, johon voi kuulua toinen maataso, tuodaan
sitten testauspaikalle ja sijoitetaan pykälän 8.3 vaatimusten mukaisesti.
Jos toista maatasoa käytetään, sen on oltava enintään 5 mm etäisyy-
dellä penkin maatasosta, johon se on yhdistettävä sähköisesti. Kentän
kehittävään laitteeseen syötetään sitten pykälän 8.4.2 mukainen teho
jokaisella pykälän 5 mukaisella taajuudella.
8.4.7 Valittiinpa pykälässä 8.4.2 mikä hyvänsä parametri kentän määrittele-
miseksi, samaa parametria on käytettävä kenttävoimakkuuden
määrittämiseen testin aikana.
8.5 Kenttävoimakkuuskuvio
8.5.1 Kenttävoimakkuuden on korvaavan menetelmän kalibroinnin aikana
(ennen kuin SE-asennelma tuodaan testauspaikalle) oltava vähintään
50 prosenttia nimellisestä kenttävoimakkuudesta 0,5 ± 0,05 m jommal-
lakummalla puolella referenssipistettä linjalla, joka on
yhdensuuntainen antennia lähinnä olevan maatason reunan kanssa ja
kulkee referenssipisteen kautta.
9. TEM-kammiotestaus
9.1 Testausmenetelmä
TEM-kammio (Transverse Electromagnetic Mode) kehittää homogee-
niset kentät sisäisen johtimen (väliseinä) ja kotelon (maataso) välille.
Sitä käytetään SE-asennelmien testaamiseen (katso tämän liitteen liit-
teen 3 kuva 1).
9.2 Kenttävoimakkuuden mittaus TEM-kammiossa
9.2.1 TEM-kammion sähkökenttä määritellään yhtälöstä:
Ejj ¼ ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
P/C2Z ðÞp
d
E = Sähkökenttä (volttia/metri)
P = Kammioon virtaava teho (W)Z = Kammion impedanssi (50 Ω)
d = Yläseinän ja levyn (septum) etäisyys (metriä)
9.2.2 Sopiva kenttävoimakkuusanturi voidaan vaihtoehtoisesti sijoittaa
TEM-kammion yläosaan. Elektronisella ohjausyksiköllä (-yksiköillä)
on TEM-kammion tässä osassa vain pieni vaikutus testauskenttään.
Anturin lähtösignaali määrittää kenttävoimakkuuden.
9.3 TEM-kammion mitat
Jotta TEM-kammion kenttä olisi homogeeninen ja mittaustulokset
olisivat toistettavat, testattava objekti saa olla kooltaan enintään 1/3
kammion sisäkorkeudesta. Suositeltavat TEM-kammion mitat käyvät
ilmi tämän liitteen liitteen 3 kuvista 2 ja 3.
9.4 Tehonsyöttö-, signaali- ja ohjausjohtimet
TEM-kammio on kiinnitettävä koaksiaaliliitinpaneeliin ja kytkettävä
mahdollisimman läheltä riittävän moninapaiseen pistoliittimeen.
Tehonsyöttö- ja signaalijohtimet on vedettävä kammion pistoliittimestä
suoraan testauskohteeseen.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 58
▼M2
Ulkoiset osat, esimerkiksi anturit, tehonsyöttö- ja ohjauslaitteet
voidaan liittää:
i) suojattuun oheislaitteeseen
ii) TEM-kammion vieressä seisovaan ajoneuvoon tai
iii) suoraan suojattuun liitinpaneeliin.
TEM-kammio on yhdistettävä oheislaitteisiin tai ajoneuvoon
suojatuilla kaapeleilla, jos ajoneuvo tai oheislaite ei ole samassa
tai viereisessä suojatussa huoneessa.
10. BCI-menetelmä
10.1 Testausmenetelmä
Tätä menetelmää käytettäessä häiriönsieto testataan indusoimalla
johdinsarjaan virtoja. Tarkoitukseen käytetään puristusliitintä, jonka
läpi testattavan SE-asennelman kaapelit vedetään. Häiriönsieto voidaan
sen jälkeen testata vaihtelemalla indusoitujen signaalien taajuutta.
Testattava SE-asennelma voidaan asentaa pykälän 8.2.1 mukaisesti
maatasolle tai ajoneuvoon sen rakenne-erittelyn mukaisesti.
10.2 Induktioanturin kalibrointi ennen testausta
Anturi on asennettava kalibrointijikiin. Liitteen I pykälän 6.7.2.1
määritysten mukaisen virran saavuttamiseksi tarvittavaa tehoa tarkkail-
laan, kun taajuusalue käydään läpi. Tällä tavoin kalibroidaan
induktiojärjestelmän syöttöteho virran suhteen ennen testausta, ja
tämä syöttöteho on syötettävä induktioanturiin, kun se on yhdistetty
testattavaan SE-asennelmaan testauksen aikana käytetyillä kaapeleilla.
On huomattava, että syöttöteho on anturiin syötettävä mitattu teho.
10.3 Testattavan SE-asennelman asennus
Kun SE-asennelma on asennettu maatasolle (pykälä 8.2.1), johdin-
sarjan kaikki kaapelit on päätettävä mahdollisimman realistisesti,
mieluimmin käyttäen todellisia kuormia ja toimilaitteita. Indusointian-
turi on kiinnitettävä vuorotellen ajoneuvoon tai maatasolle asennettuun
SE-asennelman johdinsarjan jokaisen johtimen ympärille 150 ± 10 mm
etäisyydelle jokaisesta testattavan SE-asennelman, elektronisen ohjau-
syksikön, mittarimoduulin tai aktiivisen anturin liittimestä (liitteen 2
kuva 1).
10.4 Tehonsyöttö-, signaali- ja ohjausjohtimet
Kun testattava SE-asennelma on asennettu maatasolle (pykälä 8.2.1),
johdinsarja on kytkettävä keinotekoisen verkon ja pääohjausyksikön
välille. Johdinsarja on vedettävä pitkin maatason reunaa vähintään
200 mm etäisyydellä reunasta. Johdinsarjan on sisällettävä syöttö-
johdin, joka yhdistää ajoneuvon akun elektroniseen ohjausyksikköön,
sekä paluujohdin, jos sellaista käytetään ajoneuvossa.
Elektronisen ohjausyksikön ja keinotekoisen verkon etäisyyden on
oltava 1,0 ± 0,1 m tai ajoneuvossa käytettävän elektronisen ohjausyk-
sikön ja akun välisen johdinsarjan pituus — jos se tiedetään —, ja
lyhyempi vaihtoehto on valittava. Joskäytetään ajoneuvon johdin-
sarjaa, siitä haarautuvat johtimet on vedettävä pitkin maatasoa, mutta
kohtisuorasti pois maatason reunasta. Muussa tapauksessa edellä main-
ittuun pituuteen sisältyvät SE-asennelman johtimet on liitettävä
keinotekoiseen verkkoon.1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 59
▼M2
Liite 1
Kuva 1
150 mm LIUSKAJOHTOTESTAUS
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 60
▼M2
Liite 1
Kuva 2
150 mm liuskajohtotestaus1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 61
▼M2
Liite 1
Kuva 3
800 mm LIUSKAJOHTOTESTAUS
1 = Maataso
2 = Pääjohdinsarja ja anturi-/toimilaitekaapelit
3 = Puurunko
4 = Primäärisäteilijä
5 = Eristin
6 = Testattava näyte1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 62
▼M2
Liite 1
Kuva 4
800 mm LIUSKAJOHDON MITAT
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 63
▼M2
Liite 2
Kuva 1
ESIMERKKI BCI-TESTAUSJÄRJESTELYSTÄ
Selitykset
1 = Testattava laite
2 = RF mittausanturi (valinnainen)
3 = RF induktioanturi
4 = Keinotekoinen verkko
5 = Suojatun huoneen suodatinverkko
6 = Tehonlähde
7 = Testattavan laitteen liitäntä: syöttö- ja valvontalaitteet
8 = Signaaligeneraattori
9 = Laajakaistainen vahvistin
10 = RF 50 Ωsuuntakytkin
11 = RF tehotasomittari tai vastaava
12 = Spektrianalysaattori tai vastaava (valinnainen)1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 64
▼M2
Liite 3
Kuva 1
TEM-KAMMIOTESTAUS
1 = Ulompi johdin, vaippa
2 = Sisempi johdin (septum)
3 = Eristin
4 = Tulo
5 = Eristin
6 = Ovi
7 = Liitinpaneeli
8 = Testattavan näytteen tehonsyöttö
9 = Päätevastus, 50 Ω
10 = Eriste
11 = Testattava näyte (enimmäiskorkeus 1/3 kammion lattian ja septumin välisestä etäisyydestä)1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 65
▼M2
Liite 3
Kuva 2
TEM-kammion mitat
1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 66
▼M2
Liite 3
Kuva 3
Kammion mitat, kun ylätaajuusrajat on määritelty:
Ylätaajuus
(MHz)Kammion
muotokerroin
W: bKammion
muotokerroin
L/WLevyjen
etäisyys
b (cm)Septum
S (cm)
200 1,69 0,66 56 70
200 1,00 1 60 501972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 67
▼M2
Liite 4
Kuva 1
SE-asennelman häiriönsiedon vapaakenttätesti
Testausjärjestely (yleispohjapiirros)1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 68
▼M2
Liite 4
Kuva 2
SE-asennelman häiriönsiedon vapaakenttätesti
Kuva pitkittäissymmetriatason suhteen1972L0245 — FI — 28.11.1995 — 002.001 — 69