1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/66/ETY,
annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992,
yhteisön toimenpiteistä Newcastlen taudin torjumiseksi
(EYVL L 260, 5.9.1992, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►A1 Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja C 241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/66/ETY,
annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992,
yhteisön toimenpiteistä Newcastlen taudin torjumiseksi
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
siipikarja sisältyy perustamissopimuksen liitteessä II olevaan luette-
loon; siipikarjan kaupan pitäminen on tärkeä tulolähdemaatalousväestölle,
on tarpeen ottaa käyttöön yhteisön tasolla Newcastlen taudin puhjetessa
torjuntatoimenpiteet, jotta turvataan siipikarja-alan kehitys ja edistetääneläinten terveyden suojelua yhteisössä,
lisäksi on säädettävä yhteisön vähimmäistoimenpiteistä Newcastlen
taudin torjumiseksi eräiden muiden lajien osalta,
Newcastlen tauti voi heti puhjetessaan saada epitsoottisen eläintaudin
luonteen ja aiheuttaa kuolleisuutta ja häiriöitä, jotka voivat vaarantaatuntuvasti koko siipikarjankasvatusalan kannattavuuden,
toimenpiteet on toteutettava heti, kun taudin esiintymistä epäillään,
jotta voidaan käynnistää tehokas ja välitön torjunta heti, kun taudinesiintyminen on vahvistettu; toimivaltaisten viranomaisten on sovitet-
tava torjuntatoimet ottamalla huomioon, harjoittaako jokin maa
ennalta ehkäisevää rokotuskäytäntöä koko alueellaan tai sen osassa,
taudin puhjettua on tarpeen estää sen leviäminen valvomalla tarkasti
eläinten liikkumista ja mahdollisesti saastuneiden tuotteiden käyttöä,
sekä turvautumalla tarvittaessa rokottamiseen,
taudinmääritys on suoritettava vastuullisten kansallisten laboratorioiden
valvonnassa, joiden yhteensovittamisen voi varmistaa yhteisön vertailu-
laboratorio,
on tarpeen säätää, että rokotuksia harjoittavien jäsenvaltioiden on
laadittava rokotussuunnitelmat, ja että komissiolle ja jäsenvaltioille
toimitetaan kyseisiä suunnitelmia koskevia tietoja,
tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990
tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (
4) 3 artiklan määräyksiä
noudatetaan Newcastlen taudin puhjetessa, ja
komission tehtäväksi olisi annettava päättää tarvittavista toimenpiteistä
tämän direktiivin soveltamiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Rajoittamatta yhteisön sisäistä kauppaa koskevien yhteisön säännösten
soveltamista, tässä direktiivissä määritellään yhteisön torjuntatoimenpi-
teet, jotka toteutetaan Newcastlen taudin puhjetessa:
a) siipikarjankasvatuslaitoksissa,1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 146, 5.6.1991, s. 12
(2) EYVL N:o C 280, 28.10.1991, s. 174
(3) EYVL N:o C 339, 31.12.1991, s. 14
(4) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 19. Päätöstä on muutettu päätöksellä 91/
133/ETY (EYVL N:o L 66, 13.3.1991, s. 18).
▼B
b) kirjekyyhkysissä ja muissa vankeudessa pidetyissä linnuissa.
Tätä direktiiviä ei sovelleta, kun Newcastlen tauti todetaan vapaina
elävissä luonnonvaraisissa linnuissa; tällaisessa tapauksessa asiano-maisen jäsenvaltion on kuitenkin ilmoitettava komissiolletoteuttamistaan toimenpiteistä.
2 artikla
Tässä direktiivissä sovelletaan tarvittaessa eläinten terveyttä koskevista
vaatimuksista yhteisön sisäisessä siipikarjan ja siitosmunien kaupassa ja
tuonnissa kolmansista maista 15 päivänä lokakuuta 1990 annetunneuvoston direktiivin 90/539/ETY (
1) 2 artiklassa esitettyjä määritelmiä.
Lisäksi tarkoitetaan:
a) ”tartunnan saaneella siipikarjalla” siipikarjaa
— jossa Newcastlen taudin esiintyminen on virallisesti vahvistettu
hyväksytyn laboratorion suorittamilla kokeilla,
tai
— jossa on todettu Newcastlen taudille ominaisia kliinisiä oireita
tai kuoleman jälkeisiä muutoksia, kun kyseessä on uusinta- tai
myöhempi pesäke,
b) ”tartunnan saaneeksi epäillyllä siipikarjalla” siipikarjaa, jossa
esiintyy sellaisia kliinisiä oireita tai kuoleman jälkeisiä muutoksia,että Newcastlen taudin esiintymistä voidaan perustellusti epäillä,
c) ”saastuneeksi epäillyllä siipikarjalla” siipikarjaa, joka on voinut
suorasti tai epäsuorasti altistua Newcastlen taudin virukselle,
d) ”ruokajätteellä” keittiöiden, ravintoloiden ja mahdollisesti lihaa
käyttävien teollisuudenalojen jätteitä,
e) ”toimivaltaisella viranomaisella” direktiivin 90/425/ETY (
2)2
artiklan 6 kohdassa tarkoitettua toimivaltaista viranomaista,
f) ”virkaeläinlääkärillä” toimivaltaisen viranomaisen nimeämää
eläinlääkäriä,
g) ”kirjekyyhkysellä” kyyhkysiä, jotka kuljetetaan tai jotka on tarkoi-
tettu kuljetettaviksi pois kyyhkyslakastaan irti päästettäväksi, sitenettä ne voivat palata vapaasti lentäen omaan kyyhkyslakkaansa taimuuhun määränpäähän,
h) ”kyyhkyslakalla” rakennelmaa, jota käytetään kirjekyyhkyjen
pitämiseen tai kasvatukseen.
3 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että Newcastlen taudin epäillystä
esiintymisestä ilmoitetaan viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle.
4 artikla
1 Kun tilalla on Newcastlen taudin tartunnan saaneeksi tai taudin
saastuttamaksi epäiltyä siipikarjaa, jäsenvaltioiden on varmistettava,että virkaeläinlääkäri panee viipymättä toimeen viralliset tutkimusme-
nettelyt kyseisen taudin esiintymisen vahvistamiseksi tai epäilyjen
kumoamiseksi; hänen on erityisesti otettava tai määrättävä otettavaksiasianmukaiset näytteet laboratoriokokeita varten.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 3
(1) EYVL N:o L 303, 31.10.1990, s. 6. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 91/496/ETY (EYVL N:o 268, 24.9.1991, s. 56).
(2) Neuvoston direktiivi 90/425/ETY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990,
eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen
elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamiseksi
(EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 29). Direktiivi sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 91/496/ETY (EYVL N:o L 268,
24.9.1991, s. 56).
▼B
2 Heti, kun tautiepäilystä on ilmoitettu, toimivaltaisen viranomaisen
on asetettava tila viralliseen valvontaan ja määrättävä erityisesti, että:
a) kaikki tilan siipikarjaluokat lasketaan siten, että kunkin luokan
osalta kirjataan lukumäärät kuolleista linnuista, linnuista, joissa onkliinisiä oireita, ja linnuista, joissa ei ole minkäänlaisia oireita.Laskenta on saatettava ajan tasalle ottaen huomioon tarkkailuaikana
syntyneet ja kuolleet linnut; laskentatiedot on pidettävä ajan tasalla,
esitettävä pyydettäessä, ja ne voidaan tarkastaa kunkin käynninyhteydessä,
b) tilan kaikki siipikarja on pidettävä joko omissa tiloissaan tai suljet-
tava muihin tiloihin siten, että se voidaan eristää muustasiipikarjasta,
c) siipikarjan tuonti tilalle tai vienti tilalta pois on kielletty,
d) toimivaltaisen viranomaisen myöntämä lupa vaaditaan:
— kaikelle henkilöiden, muiden eläinten ja kulkuneuvojen saapumi-
selle tilalle ja tilalta poistumiselle,
— kaikelle siipikarjanlihan tai -ruhojen, rehun, kaluston, jätteiden,
ulosteiden, pehkun, lannan tai muiden Newcastlen tautiamahdollisesti levittävien aineiden tuonnille tilalle ja viennilletilalta pois,
e) munien vienti pois tilalta on kielletty, lukuun ottamatta munia, jotka
lähetetään suoraan munavalmisteiden valmistukseen ja/tai käsitte-
lyyn direktiivin 89/437/ETY (
1) 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti
hyväksyttyyn laitokseen, ja jotka kuljetetaan toimivaltaisen virano-maisen myöntämän luvan mukaisesti. Mainitun luvan on täytettäväliitteessä I olevat vaatimukset,
f) siipikarjarakennusten sekä itse tuotantotilan sisään- ja uloskäynnit
desinfioidaan asianmukaisella tavalla,
g) epidemiologinen selitys suoritetaan 7 artiklan mukaisesti.
3 Ennen 2 kohdassa säädettyjen virallisten toimenpiteiden voimaan-
tuloa taudista epäillyn siipikarjan omistajan tai pitäjän on toteutettavakaikki asianmukaiset toimenpiteet 2 kohdan säännösten noudattami-seksi g alakohtaa lukuun ottamatta.
4 Toimivaltainen viranomainen voi panna täytäntöön 2 kohdassa
säädettyjä toimenpiteitä muilla tiloilla, jos näiden sijainti, rajat taiyhteydet taudista epäiltyyn tilaan antavat aiheen epäillä mahdollistasaastumista.
5 Edellä 1 ja 2 kohdassa säädetyistä toimenpiteistä ei luovuta ennen
kuin virkaeläinlääkäri kumoaa Newcastlen tautia koskevan epäilyn.
5 artikla
1 Heti kun Newcastlen taudin esiintyminen tilalla on virallisesti
vahvistettu, jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen vira-nomainen määrää 4 artiklan 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden
lisäksi, että:
a) tilan koko siipikarja on teurastettava viipymättä paikalla; kuolleet tai
teurastetut linnut sekä kaikki munat on hävitettävä; nämä toimet on
suoritettava siten, että taudin leviämisen vaara voidaan rajoittaa
mahdollisimman vähäiseksi,
b) kaikki mahdollisesti saastuneet aineet tai jätteet, kuten rehu, pehku
ja lanta, on hävitettävä tai käsiteltävä asianmukaisella tavalla;virkaeläinlääkärin ohjeiden mukaan suoritettavan käsittelyn on taat-tava mahdollisesti esiintyvän Newcastlen taudin aiheuttajaviruksentuhoutuminen,1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 4
(1) Neuvoston direktiivi 89/437/ETY, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1989,
munavalmisteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista hygienia-
ja terveysongelmista (EYVL N:o L 212, 22.7.1989, s. 87). Direktiivi sellai-
sena kuin se on muutettuna direktiivillä 89/662/ETY (EYVL N:o L 395,
30.12.1989, s. 13).
▼B
c) taudin oletetun itämisajan kuluessa teurastettu tilalta peräisin oleva
siipikarjanliha on jäljitettävä mahdollisuuksien mukaan jahävitettävä,
d) taudin oletetun itämisajan kuluessa munitut siitosmunat, jotka on
lähetetty pois tilalta, on jäljitettävä ja hävitettävä, ja kyseisistä
munista jo haudotut linnut on asetettava viralliseen valvontaan;
taudin oletetun itämisajan kuluessa munitut ja tilalta lähetetyt elin-tarvikkeeksi tarkoitetut munat on jäljitettävä mahdollisuuksienmukaan ja hävitettävä, jollei niitä ole jo aiemmin desinfioitu asian-mukaisella tavalla,
e) kun a ja b alakohdassa tarkoitetut toimet on suoritettu, siipikarjara-
kennukset ympäristöineen, kuljetusajoneuvot ja kaikki muumahdollisesti saastunut kalusto on puhdistettava ja desinfioitava 11
artiklan mukaisesti,
f) kun e alakohdassa tarkoitetut toimet on suoritettu, on odotettava
vähintään 21 vuorokautta ennen siipikarjan tuontia uudelleen tilalle,
g) epidemiologinen selvitys on suoritettava 7 artiklan mukaisesti.
2 Toimivaltainen viranomainen voi ulottaa 1 kohdassa säädetyt
toimenpiteet koskemaan muita naapuritiloja, jos näiden sijainti, rajattai yhteys tilaan, jolla taudin esiintyminen on vahvistettu, antavataiheen epäillä mahdollista saastumista.
3 Jos sellaisesta siipikarjaparvesta, jossa ei esiinny mitään Newcas-
tlen taudin kliinisiä oireita, on eristetty Newcastlen taudin viruskanta,jonka aivojen sisäinen patogeenysyysluku on yli 0,7 ja alle 1,2, ja 15artiklassa tarkoitettu yhteisön vertailulaboratorio on osoittanut, ettäkyseinen virusisolaatti on peräisin heikentyneestä Newcastlen taudin
elävästä rokotteesta, toimivaltainen viranomainen voi myöntää poik-
keuksen 1 kohdan a-f alakohdassa esitetyistä vaatimuksista silläedellytyksellä, että asianomainen tila asetetaan viralliseen valvontaan30 vuorokauden ajaksi, ja tämän on erityisesti vaadittava että:
— edellä olevan 4 artiklan 2 kohdan a, b, d, e ja f alakohdan
säännöksiä noudatetaan,
— siipikarjaa ei viedä pois tilalta, ellei sitä kuljetetaan suoraan toimi-
valtaisen viranomaisen nimeämään teurastamoon.
Kyseisestä teurastamosta vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle on
ilmoitettava siitä, että sinne aiotaan lähettää teurastettavaksi tarkoitettuasiipikarjaa, ja teurastamolle saapumisesta lähtien siipikarja on pidettäväja teurastettava erillään muusta siipikarjasta.
4 Tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta siipikarjasta peräisin oleva
tuore liha on varustettava direktiivin 91/494/ETY 5 artiklan 1 kohdassasäädetyllä terveysmerkinnällä.
5 Edellä 3 kohdassa olevat säännöksiä on tarkasteltava uudelleen
tieteellisen tutkimuksen kehitys huomioon ottaen, jotta voidaan antaa
yhdenmukaiset säännöt rokotusten käytöstä Newcastlen tautia vastaanyhteisössä.
6 artikla
Kun kyseessä on tila, jolla siipikarjaa pidetään vähintään kahdessa eril-
lisessä parvessa, toimivaltainen viranomainen voi komission 25artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistamien perusteidenpohjalta poiketa 5 artiklan 1 kohdan vaatimuksista tartuntatilanterveiden parvien osalta sillä edellytyksellä, että virkaeläinlääkäri on
vahvistanut, että tilalla suoritettujen toimien ansiosta parvet ovat
tilojen, hoidon ja ruokinnan suhteen täysin erillisiä, siten että virus eipääse leviämään parvesta toiseen.
7 artikla
1 Epidemiologisen selityksen on sisällettävä seuraavat seikat:
— aika, jona Newcastlen tautia on voinut esiintyä tilalla tai kyyhkysla-
kassa,1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
— Newcastlen taudin mahdollinen alkuperä tilalla tai kyyhkyslakassa
ja muiden sellaisten tilojen tai kyyhkyslakkojen tunnistaminen,joilla on mahdollisesti samasta lähteestä tartunnan saanutta tai saas-
tunutta siipikarjaa, kyyhkysiä tai muita vankeudessa pidettyjä
lintuja,
— henkilöiden, siipikarjan, kyyhkysten, muiden vankeudessa pidet-
tyjen lintujen tai muiden eläinten, kulkuneuvojen, munien, lihan ja
ruhojen sekä muiden sellaisten aineiden liikkuminen, joiden
mukana Newcastlen taudin aiheuttajavirus on voinut kulkeutuakyseiselle tilalle tai kyseiseen kyyhkyslakkaan tai niiltä pois.
2 Newcastlen taudin mahdollisimman nopean hävittämisen varmista-
miseksi tarvittavien toimenpiteiden täydellistä yhteensovittamista jaepidemiologisen selvityksen suorittamista varten perustetaan kriisi-keskus.
Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta kansallisen
tason kriisikeskuksia ja yhteisön kriisikeskusta koskevat yleisetsäännöt.
8 artikla
1 Kun virkaeläinlääkärillä on syytä epäillä, että tilan siipikarja on
saastunut henkilöiden, eläinten tai kulkuneuvojen liikkumisen seurauk-sena tai jollakin muulla tavalla, kyseinen tila asetetaan viralliseen
valvontaan 2 kohdan mukaisesti.
2 Virallisen valvonnan tarkoituksena on paljastaa viipymättä
Newcastlen tautia koskevat epäilyt, suorittaa siipikarjan liikkumista
koskevaa laskentaa ja valvontaa sekä tarvittaessa käynnistää 3 kohdassa
säädetyt toimet.
3 Kun tila on asetettu viralliseen valvontaan 1 ja 2 kohdan mukai-
sesti, toimivaltaisen viranomaisen on kiellettävä siipikarjan vienti pois
tilalta, jollei kyseessä ole kuljetus suoraan teurastamoon virallisessavalvonnassa viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten. Ennen kyseisenluvan myöntämistä virkaeläinlääkärin on suoritettava siipikarjalle klii-ninen tutkimus sen osoittamiseksi, että kyseisellä tilalla ei esiinnyNewcastlen tautia. Tässä artiklassa tarkoitetut liikkumisen rajoitukset
on määrättävä 21 vuorokauden mittaiseksi ajaksi viimeisestä mahdolli-
sesta saastumispäivästä; mainittuja liikkumisen rajoituksia on kuitenkinnoudatettava vähintään seitsemän vuorokauden ajan.
4 Jos toimivaltainen viranomainen arvioi olosuhteiden näin sallivan
se voi rajoittaa tässä artiklassa säädetyt toimenpiteet koskemaanainoastaan osaa tilasta ja siellä olevaa siipikarjaa sillä edellytyksellä,että mainittu siipikarja on pidetty täysin erillään, ja että sen hoidostaja ruokinnasta on vastannut eri henkilöstö.
5 Kun virkaeläinlääkärillä on syytä epäillä, että kirjekyyhkyset tai
kyyhkyslakka ovat Newcastlen taudin aiheuttajaviruksen saastuttamia,hänen on toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet, jotta kyyhky-slakkaan kohdistetaan rajoitustoimenpiteitä, joihin kuuluu
kirjekyyhkysten kyyhkyslakan ulkopuolelle suuntautuvan liikkumisen
kieltäminen 21 vuorokauden ajaksi.
9 artikla
1 Kun Newcastlen taudin määritys on virallisesti vahvistettu siipi-
karjoissa, jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainenviranomainen muodostaa tartuntatilan ympärille suojavyöhykkeen,jonka säde on vähintään kolme kilometriä ja joka kuuluu osana valvon-
tavyöhykkeeseen, jonka säde on vähintään kymmenen kilometriä.
Vyöhykkeen muodostamisessa on otettava huomioon Newcastlentautiin liittyvät maantieteelliset, hallinnolliset, ekologiset ja epitsoottisettekijät sekä valvontamahdollisuudet.
2 Suojavyöhykkeellä toteutettavat toimenpiteet käsittävät:
a) kaikkien vyöhykkeellä sijaitsevien tilojen, joilla pidetään siipikarjaa,
tunnistamisen,1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼B
b) määräaikaiset tarkastuskäynnit kaikilla tiloilla, joilla pidetään siipi-
karjaa, kyseisten siipikarjojen kliinisen tarkastuksen, joka sisältäätarvittaessa näytteenoton laboratoriotutkimuksia varten; tarkastus-
käynneistä ja tehdyistä havainnoista on pidettävä kirjaa,
c) siipikarjan pitämisen sen omissa tiloissa tai muussa sellaisessa
paikassa, jossa se voidaan eristää muista eläimistä,
d) asianmukaisen desinfioinnin käytön tilojen sisään- ja uloskäyn-
neissä,
e) siipikarjaa, siipikarjan ruhoja ja munia käsittelevien henkilöiden
liikkumisen valvonnan sekä siipikarjaa, ruhoja ja munia vyöhykkeensisällä kuljettavien ajoneuvojen valvonnan; yleisesti ottaen siipi-karjan kuljettaminen on kielletty, lukuun ottamatta senkauttakuljetuksia maantie- ja rautatieliikenteen pääväyliä pitkin,
f) siipikarjan ja siitosmunien tilalta viennin kieltämisen, jollei toimi-
valtainen viranomainen ole sallinut:
i) siipikarjan kuljetusta välitöntä teurastusta varten mieluiten
tartuntavyöhykkeellä sijaitsevaan teurastamoon tai, jollei tämä
ole mahdollista, vyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevaan toimival-
taisen viranomaisen nimeämään teurastamoon; tällaisensiipikarjan liha on varustettava direktiivin 91/494/ETY (
1)5
artiklan 1 kohdassa säädetyllä erityisellä terveysmerkillä,
ii) yhden vuorokauden ikäisten untuvikkojen tai munintavalmiiden
nuorten kanojen kuljetusta valvontavyöhykkeellä sijaitsevalle
tilalle, jolla ei ole muuta siipikarjaa; jäsenvaltioilla, jotka eivätpysty järjestämään yhden vuorokauden ikäisten untuvikkojentai munintavalmiiden nuorten kanojen kuljetusta valvontavyö-hykkeellä sijaitsevalle tilalle, on kuitenkin lupa 25 artiklassasäädettyä menettelyä noudattaen määrätä mainitut untuvikot tai
nuoret kanat kuljetettavaksi valvontavyöhykkeen ulkopuolella
sijaitsevalle tilalle; edellä tarkoitetut tilat on asetettava viralli-seen valvontaan 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
iii) siitosmunien kuljetusta toimivaltaisen viranomaisen nimeämään
hautomoon sillä edellytyksellä, että munat ja niiden pakkaukset
desinfioidaan ennen lähettämistä.
edellä i, ii ja iii alakohdassa tarkoitetut siirrot on suoritettava suor-
inta tietä virallisessa valvonnassa. Ne sallitaan vasta, kunvirkaeläinlääkäri on suorittanut terveystarkastuksen tilalla;käytettävät kuljetusajoneuvot on puhdistettava ja desinfioitava ennenkäyttöä ja sen jälkeen,
g) käytetyn pehkun ja siipikarjanlannan poisviennin tai levittämisen
kieltämisen ilman lupaa,
h) messujen, markkinoiden, näyttelyiden ja muiden sellaisten tilaisuuk-
sien, joissa pidetään esillä siipikarjaa tai muita lintuja, kieltämisen.
3 Suojavyöhykkeellä toteutettavat toimenpiteet peruutetaan aikaisin-
taan 21 vuorokautta sen jälkeen, kun tartuntatilalla on suoritettualustavat puhdistus- ja desinfiointitoimet 11 artiklan mukaisesti.Tämän jälkeen suojavyöhyke katsotaan osaksi valvontavyöhykettä.
4 Valvontavyöhykkeellä toteutettavat toimenpiteet käsittävät:
a) kaikkien vyöhykkeellä sijaitsevien tilojen, joilla pidetään siipikarjaa,
tunnistamisen,
b) siipikarjan ja siitosmunien liikkumisen valvonnan vyöhykkeen
sisällä,
c) siipikarjan vyöhykkeen ulkopuolelle viennin kieltämisen 15 ensim-
mäisen vuorokauden ajan, lukuun ottamatta kuljetusta suoraan
valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevaan toimivaltaisen virano-maisen nimeämään teurastamoon; tällaisen siipikarjan liha on1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 7
(1) Neuvoston direktiivi 91/494/ETY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1991,
eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä tuoreen siipi-
karjanlihan kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista (EYVL N:o L 268,
24.9.1991, s. 35).
▼B
varustettava direktiivin 91/494/ETY 5 artiklassa säädetyllä erityi-
sellä terveysmerkillä,
d) siitosmunien valvontavyöhykkeen ulkopuolelle viennin kieltämisen,
lukuun ottamatta kuljetuksia toimivaltaisen viranomaisen nimeämiinhautomoihin; munat ja niiden pakkaukset on desinfioitava ennenlähettämistä,
e) käytetyn pehkun ja siipikarjanlannan vyöhykkeen ulkopuolelle
viennin kieltämisen,
f) messujen, markkinoiden, näyttelyiden ja muiden sellaisten tilaisuuk-
sien, joissa pidetään esillä siipikarjaa tai muita lintuja, kieltämisen,
g) tämän kuitenkaan rajoittamatta sitä, mitä b ja c alakohdassa
säädetään, siipikarjan kuljetusten kieltämisen, lukuun ottamattakauttakuljetuksia maantie- ja rautatieliikenteen pääväyliä pitkin.
5 Valvontavyöhykkeellä toteutettavat toimenpiteet peruutetaan aikai-
sintaan 30 vuorokautta sen jälkeen, kun tartuntatilalla on suoritettu
alustavat puhdistus- ja desinfiointitoimet 11 artiklan mukaisesti.
6 Jos vyöhykkeet sijaitsevat useamman jäsenvaltion alueella, asiano-
maisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on yhdessämuodostettava 1 kohdassa tarkoitetut vyöhykkeet. Tarvittaessa suoja-vyöhyke ja valvontavyöhyke voidaan kuitenkin muodostaa 25
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
7 Kun 7 artiklassa tarkoitettu epidemiologinen selvitys vahvistaa,
että pesäke on aiheutunut tartunnasta, joka ei ole levinnyt, suoja- javalvontavyöhykkeen laajuutta ja soveltamisaikaa voidaan supistaa 25artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
10 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a) toimivaltainen viranomainen antaa yksityiskohtaiset säännöt munien,
siipikarjan ja vankeudessa pidettyjen lintujen liikkumisen seuraami-seksi,
b) siipikarjan ja/tai kirjekyyhkysten ja/tai vankeudessa pidettyjen
lintujen omistaja tai pitäjä on velvollinen esittämään toimivaltaisenviranomaisen pyynnöstä tiedot siipikarjan ja munien siirroista tilal-
leen tai sieltä pois, sekä tiedot kilpailuista tai näytöksistä, joihin
kirjekyyhkyset ovat osallistuneet,
c) siipikarjan, munien, kirjekyyhkysten ja vankeudessa pidettyjen
lintujen kuljetusta tai kauppaa harjoittavat henkilöt voivat antaa
toimivaltaiselle viranomaiselle kuljettamiensa tai kaupan pitämiensäsiipikarjan, munien, kirjekyyhkysten ja vankeudessa pidettyjenlintujen liikkumista koskevat tiedot ja näihin tietoihin liittyvät tosit-teet.
11 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a) käytettävät desinfiointiaineet ja niiden pitoisuudet ovat toimival-
taisen viranomaisen virallisesti hyväksymiä,
b) puhdistus- ja desinfiointitoimet suoritetaan virallisessa valvonnassa
i) virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden,
ii) liitteessä II määrätyn saastuneen tilan puhdistus- ja desinfiointi-
menettelyn mukaisesti.
12 artikla
Näytteenotto ja laboratoriokokeet Newcastlen taudin viruksen havaitse-
miseksi on suoritettava liitteen III mukaisesti.
13 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen viranomainen
toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta suojaja valvontavyöhyk-1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼B
keelle sijoittautuneille henkilöille annetaan tietoa voimassa olevista
rajoituksista, ja huolehtii näiden toimenpiteiden asianmukaisentäytäntöönpanon edellyttämistä järjestelyistä.
14 artikla
1 Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kussakin jäsenvaltiossa
nimetään:
a) kansallinen laboratorio, jolla on laitteet ja erikoistunut henkilöstö,
mikä mahdollistaa, että siellä voidaan jatkuvasti suorittaa Newcas-
tlen taudin viruksen antigeenisten ja biologisten ominaisuuksienmäärityksiä ja vahvistaa alueellisten diagnostisten laboratorioidensaamat tulokset,
b) kansallinen laboratorio, jonka tehtävänä on alueellisten diagnostisten
laboratorioiden käyttämien reagenssien valvonta,
c) kansallinen laitos tai laboratorio, joka valvoo ennalta ehkäisevään
toimintaan kyseisessä valtiossa käytettyjen tai hätätoimenpiteiden
varalta varastoitujen rokotteiden tehokkuutta, vaikutusta ja
puhtautta.
2 Liitteessä IV luetellut kansalliset laboratoriot vastaavat standardien
ja taudinmääritysmenetelmien, reagenssien käytön ja rokotteiden testa-uksen yhteensovittamisesta.
3 Liitteessä IV luetellut kansalliset laboratoriot vastaavat jäsenval-
tion yksittäisten Newcastlen taudin diagnostisten laboratorioidenkäyttämien standardien ja taudinmääritysmenetelmien yhteensovittami-
sesta. Tätä varten ne:
a) voivat toimittaa taudinmäärityksessä käytettäviä reagensseja kansal-
lisille laboratorioille,
b) valvovat kaikkien kyseisessä jäsenvaltiossa käytettävien diagnos-
tisten reagenssien laatua,
c) järjestävät säännöllisesti vertailukokeita,
d) säilyttävät kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistetuista tapauksista peräi-
sin olevat Newcastlen taudin virusiso laatit,
e) vahvistavat alueellisissa diagnostisissa laboratorioissa saadut positii-
viset tulokset.
4 Liitteessä IV luetellut kansalliset laboratoriot toimivat yhteistyössä
15 artiklassa tarkoitetun yhteisön vertailulaboratorion kanssa.
15 artikla
Yhteisön Newcastlen taudin vertailulaboratorio annetaan liitteessä V.
Rajoittamatta sitä, mitä määrätään päätöksessä 90/424/ETY (
1) ja erityi-
sesti sen 28 artiklassa, laboratorion toimivaltuudet ja tehtävät annetaanmainitussa liitteessä.
16 artikla
1 Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a) rokottaminen Newcastlen tautia vastaan toimivaltaisen viranomaisen
hyväksymillä rokotteilla voidaan suorittaa osana ennalta ehkäiseviätoimenpiteitä tai taudin puhkeamisen yhteydessä toteutettavia torjun-
tatoimenpiteitä täydentävänä toimenpiteenä
b) käytetään ainoastaan rokotteita, joiden markkinoille saattamisen
kyseisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt.
2 Muut Newcastlen taudin rokotetta koskevat vaatimukset voidaan
vahvistaa 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 9
(1) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 19
▼B
17 artikla
1 Jäsenvaltion, joka suorittaa siipikarjan vapaaehtoisia tai pakollisia
ennalta ehkäiseviä rokotuksia Newcastlen tautia vastaan, on ilmoitet-tava tästä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
2 Edellä olevan 1 artiklan mukaisessa ilmoituksessa on esitettävä
seuraavat tiedot:
— kunkin käytettävän rokotteen ominaisuudet ja koostumus,
— yksityiskohtaiset säännöt rokotteiden jakelun, varastoinnin ja käytön
valvonnasta,
— siipikarjalajit ja -ryhmät, jotka voidaan tai jotka täytyy rokottaa,— alueet, joilla rokottaminen voidaan tai täytyy suorittaa,— syyt, joiden vuoksi rokottaminen on suoritettu.
3 Jäsenvaltiot voivat määrätä kirjekyyhkysten rokotusohjelman
toteuttamisesta. Jos näin tapahtuu, niiden on ilmoitettava asiasta komis-siolle. Tämän kuitenkaan rajoittamatta kyseisen ohjelman toteuttamista,jäsenvaltioiden on varmistettava, että kilpailujen ja näytösten järjestäjät
ryhtyvät tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että kilpai-
luihin tai näyttelyihin ilmoitetaan ainoastaan kirjekyyhkysiä, jotka onrokotettu Newcastlen tautia vastaan.
4 Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti
täytettävien perusteiden ja jäsenvaltioiden terveydellisestä tilanteesta
johtuvien mahdollisesti sallittavien poikkeusten osalta, annetaan 25artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
18 artikla
1 Kun Newcastlen taudin esiintyminen vahvistetaan, jäsenvaltioiden
on varmistettava, että toimivaltainen viranomainen voi muiden tässädirektiivissä säädettyjen torjuntatoimenpiteiden täydentämiseksimääritellä alueen ja ajanjakson järjestelmällisten rokotusten (hätäro-kotus) suorittamiseksi virallisessa valvonnassa mahdollisimman
nopeasti määrätyille siipikarjalajeille. Jäsenvaltion, joka suorittaa
hätärokotuksia, on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioillepäätöksellä 68/361/ETY (
1) perustetussa pysyvässä eläinlääkintäkomi-
teassa Newcastlen tautia ja hätärokotusohjelmaa koskevasta tilanteesta.
2 Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa siipikarjan rokotta-
minen tai rokotuksen uusiminen on kielletty tuotantotiloilla, joitakoskevat 4 artiklassa tarkoitetut rajoitukset.
3 Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa:
a) rokotettavaksi määrätyt siipikarjalajit on rokotettava mahdolli-
simman nopeasti,
b) kaikki määrätyn siipikarjalajin linnut, jotka tuodaan rokotusalueella
sijaitsevalle tilalle tai jotka syntyvät siellä, on rokotettava tai niidenon oltava rokotettuja,
c) edellä 1 kohdassa säädettyjen rokotustoimien aikana rokotusalueella
sijaitsevalla tilalla pidettävien, rokotettaviksi määrättyihin siipikarja-lajeihin kuuluvien lintujen vienti pois tilalta on kielletty, jollei
kyseessä ole:
— yhden vuorokauden ikäiset untuvikot, jotka kuljetetaan rokotusa-
lueella sijaitsevalle tilalle, jolla ne on rokotettava,
— linnut, jotka kuljetetaan suoraan rokotusalueella sijaitsevaan
teurastamoon välitöntä teurastusta varten; jos teurastamosijaitsee rokotusalueen ulkopuolella, siipikarjan siirrot sallitaanvasta sen jälkeen, kun virkaeläinlääkäri on suorittanut tarkastus-käynnin tilalla,1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 10
(1) EYVL N:o L 255, 18.10.1968, s. 23
▼B
d) kun a alakohdassa tarkoitetut rokotustoimet on suoritettu, lintujen
vienti pois rokotusalueelta voidaan sallia, kun kyseessä ovat:
— lihantuotantoon tarkoitetut yhden vuorokauden ikäiset untuvikot,
jotka kuljetetaan tilalle, jolla ne on rokotettava; kyseinen tila onasetettava valvontaan siihen saakka, kunnes sinne kuljetetutkananpojat on teurastettu,
— linnut, jotka on rokotettu vähintään 21 vuorokautta aikaisemmin
ja jotka on tarkoitettu teurastettavaksi viipymättä,
— siitosmunat, jotka on saatu vähintään kolme viikkoa aikai-
semmin rokotetuista jalostussiipikarjaan kuuluvista linnuista,sillä edellytyksellä, että munille ja niiden pakkauksille on suori-tettu alustava desinfiointi.
4 Edellä 3 kohdan b ja d alakohdassa säädetyt toimenpiteet pidetään
voimassa kolmen kuukauden ajan 1 kohdassa tarkoitettujen rokotustoi-mien päättymisestä; ne voidaan uusia yhdeksi tai useammaksi kolmen
kuukauden ajanjaksoksi.
5 Poiketen 3 kohdan a ja b alakohdasta toimivaltainen viranomainen
voi vapauttaa tietyt tieteellisesti erityisen arvokkaat siipikarjaparvet
säädetystä järjestelmällisestä rokottamisesta sillä edellytyksellä, ettähän toteuttaa toimenpiteet kyseisten parvien terveyden suojelemisenvarmistamiseksi ja että kyseiset parvet asetetaan säännöllisen serolo-gisen valvonnan alaisiksi.
6 Komissio seuraa tautitilanteen kehittymistä ja voi tarvittaessa 25
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tehdä erityisesti siirtojen ja
rokotusten valvontaa koskevia päätöksiä.
19 artikla
1 Kun kirjekyyhkysten tai vankeudessa pidettyjen lintujen epäillään
saaneen Newcastlen taudin tartunnan, jäsenvaltioiden on varmistettava,
että virkaeläinlääkäri panee viipymättä toimeen viralliset tutkimusme-
nettelyt taudin esiintymisen vahvistamiseksi tai epäilyjenkumoamiseksi; virkaeläinlääkärin on erityisesti otettava tai määrättäväotettavaksi asianmukaiset näytteet laboratoriotutkimuksia varten.
2 Heti kun tautiepäilystä on ilmoitettu, toimivaltaisen viranomaisen
on asetettava kyyhkyslakka tai tila viralliseen valvontaan ja määrättäväerityisesti, että yhtään kyyhkystä, vankeudessa pidettyä lintua tai
mitään muuta, jonka välityksellä Newcastlen tauti voisi levitä, ei saa
viedä pois kyyhkyslakasta tai tilalta.
3 Edellä 1 ja 2 kohdassa säädetyistä toimenpiteistä ei luovuta ennen
kuin virkaeläinlääkäri kumoaa Newcastlen tautia koskevan epäilyn.
4 Heti kun tartunta on virallisesti vahvistettu, toimivaltaisen virano-
maisen on määrättävä erityisesti, että:
a) Newcastlen taudin tartunnan saaneisiin kirjekyyhkysiin tai vankeu-
dessa pidettyihin lintuihin sekä kyyhkyslakkoihin tai tiloihinsovelletaan 5 artiklan 1 kohdan a, b, e ja f alakohdassa säädettyjätaudin valvonta- ja hävittämistoimenpiteitä,
tai
b) vähintään:
i) kyyhkysten tai vankeudessa pidettyjen lintujen liikkuminen
kyyhkyslakan tai tilan ulkopuolelle kielletään vähintään 60 vuor-okauden ajan sen jälkeen, kun Newcastlen taudin kliiniset oireet
ovat hävinneet,
ii) kaikki mahdollisesti saastuneet aineet tai jätteet hävitetään tai
käsitellään; käsittelyn on taattava kaikkien Newcastlen taudin
virusten ja edellä i alakohdassa mainitun 60 vuorokauden
mittaisen ajanjakson aikana kerääntyneiden jätteiden tuhoutu-minen,
c) epidemiologinen selvitys suoritetaan 7 artiklan mukaisesti.
5 Siinä määrin kuin se on tarpeen tämän artiklan säännösten asian-
mukaisen soveltamisen kannalta, jäsenvaltioiden on toimitettavakomissiolle pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa tiedot tautitilanteesta ja1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 11
▼B
toteutetuista valvontatoimenpiteistä liitteessä VI olevan mallin mukai-
sesti.
20 artikla
1 Kansainvälisissä kuljetuksissa käytetyistä kulkuneuvoista, kuten
laivoista, maantieajoneuvoista ja ilma-aluksista peräisin olevanruokajätteen käyttö siipikarjan ruokintaan on kielletty, ja tällainenruokajäte on kerättävä ja hävitettävä virallisessa valvonnassa.
2 Muun kuin 1 kohdassa tarkoitetun ruokajätteen tai siipikarjajätteen
käyttö siipikarjan ruokintaan voidaan sallia vasta, kun sen on
lämpökäsitelty asianmukaisissa laitoksissa siten, että voidaan estää
taudin tarttuminen ja varmistaa Newcastlen taudin viruksen tuhoutu-minen.
3 Tarvittaessa komissio antaa 25 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen yksityiskohtaiset säännöt 2 kohdan soveltamisesta.
21 artikla
1 Kunkin jäsenvaltion on laadittava hätäsuunnitelma, jossa eritellään
kansalliset toimenpiteet, jotka on toteutettava Newcastlen taudinpuhkeamisen yhteydessä.
Suunnitelman on mahdollistettava sellaisten välineiden, laitteiden ja
henkilöstön sekä kaikkien muiden tarvikkeiden saanti, jotka ovatvälttämättömiä tautipesäkkeen hävittämiseksi nopeasti ja tehokkaasti.
Suunnitelmassa on esitettävä täsmälliset arviot kunkin jäsenvaltion
tarvitsemista rokotteista hätärokotuksia varten.
2 Perusteet, jotka on otettava huomioon suunnitelmia laadittaessa,
esitetään liitteessä VII.
3 Liitteessä VII esitettyjen perusteiden mukaisesti laaditut suunni-
telmat on esitettävä komissiolle viimeistään kuusi kuukautta tämän
direktiivin täytäntöönpanon jälkeen.
4 Komissio tutkii suunnitelmat todetakseen, voidaanko niiden avulla
saavuttaa asetettu tavoite, ja tekee kyseiselle jäsenvaltiolle tarvittavatmuutosehdotukset erityisesti sen varmistamiseksi, että ne ovat sopu-soinnussa muiden jäsenvaltioiden suunnitelmien kanssa.
Komissio hyväksyy mahdollisesti muutetut suunnitelmat 25 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen.
Suunnitelmia voidaan muuttaa tai täydentää myöhemmin samaa menet-
telyä noudattaen tilanteen kehityksen huomioon ottamiseksi.
22 artikla
Siinä määrin kuin se on tarpeen tämän direktiivin yhdenmukaisen
soveltamisen kannalta, komission asiantuntijat voivat yhteistyössä
toimivaltaisten viranomaisten kanssa suorittaa tarkastuksia paikalla.
Tätä varten ne voivat tarkastaa edustavan prosenttimäärän laitoksia jatodeta näin, valvovatko toimivaltaiset viranomaiset sitä, että laitoksetnoudattavat tämän direktiivin säännöksiä. Komissio ilmoittaa jäsenval-tioille suoritettujen tarkastusten tuloksista.
Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus suoritetaan, on annettava asian-
tuntijoille kaikkea tarvittavaa apua näiden suorittaessa tehtäväänsä.
Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 25
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
23 artikla
Yhteisön taloudellista osallistumista tämän direktiivin täytäntöönpa-
noon liittyviin toimiin koskevat edellytykset annetaan 90/424/ETY.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 12
▼B
24 artikla
Neuvosto muuttaa tarvittaessa liitteitä määräenemmistöllä komission
ehdotuksesta, erityisesti tutkimuksen ja taudinmääritysmenetelmien
kehityksen huomioon ottamiseksi.
25 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian
saattaa viipymättä päätöksellä 68/361/ETY perustetun pysyvän
eläinlääkintäkomitean, jäljempänä ’komitea’, käsiteltäväksi komiteanpuheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion edustajanpyynnöstä.
2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista
toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa tästä ehdotuksestamääräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden
mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2
kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä,jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvienjäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassamäärätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komi-
tean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon
mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättäneuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto
ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asian kolmen kuukauden kuluessa
siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekeepäätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksin-kertaisella enemmistöllä hylännyt kyseisiä toimenpiteitä.
26 artikla
1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1
päivään lokakuuta 1993 mennessä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettavatästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähändirektiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina
komissiolle.
27 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 13
▼B
LIITE I
DIREKTIIVIN 4 ARTIKLAN 2 KOHDAN e ALAKOHDASSA SÄÄDET-
TYJEN VAATIMUSTEN MUKAINEN LUPA MUNIEN VIEMISEKSI
POIS TILALTA
Toimivaltaisen viranomaisen myöntämän luvan munien kuljettamiseksi epäil-
lyltä tilalta 4 artiklan 2 kohdan e alakohdan säännösten mukaisesti direktiivin
89/437/ETY 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti munavalmisteiden valmistukseen ja
käsittelyyn hyväksyttyyn laitokseen, jäljempänä ’nimetty laitos’, on täytettävä
seuraavat vaatimukset:
1) jotta munat voidaan viedä pois epäillyltä tilalta:
a) niiden on täytettävä direktiivin 89/437/ETY liitteen IV luvussa määrätyt
vaatimukset,
b) ne on lähetettävä epäillyltä tilalta suoraan nimettyyn laitokseen; epäillyn
tilan virkaeläinlääkärin on ennen lähettämistä sinetöitävä kukin lähetys,
ja lähetyksen on säilyttävä sinetöitynä koko kuljetuksen ajan aina nimet-
tyyn laitokseen saakka,
2) epäillyn tilan virkaeläinlääkärin on ilmoitettava nimetyn laitoksen toimival-
taiselle viranomaiselle aikomuksestaan lähettää munia laitokseen,
3) nimetystä laitoksesta vastaavan toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava,
että:
a) edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut munat pidetään niiden saapumi-
sesta lähtien erillään muista munista siihen saakka, kunnes ne käsitellään,
b) tällaisten munien kuoria pidetään direktiivin 90/667/ETY (1) 2 artiklan 2
kohdan mukaisena suuririskisenä aineena, ja ne on käsiteltävä edellä
mainitun direktiivin II luvussa säädettyjen vaatimusten mukaisesti,
c) pakkausmateriaali, 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen munien kulje-
tukseen käytetyt ajoneuvot sekä kaikki kohteet, joiden kanssa munat ovat
olleet kosketuksessa, puhdistetaan ja desinfioidaan siten, että kaikki
Newcastlen taudin virukset tuhoutuvat,
d) epäillyn tilan virkaeläinlääkärille ilmoitetaan käsiteltyjen munien lähetyk-
sistä.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 14
(1) Neuvoston direktiivi 90/667/ETY, annettu 27 päivänä marraskuuta 1990, eläinlääk-
intäsäännöistä eläinjätteen hävittämisessä, käsittelyssä ja markkinoille saattamisessasekä taudinaiheuttajien ehkäisemisestä eläin- ja kalaperäisissä rehuissa sekä direktiivin
90/425/ETY muuttamisesta (EYVL N:o L 363, 27.10.1990, s. 51).
▼B
LIITE II
SAASTUNEEN TILAN PUHDISTUKSESSA JA DESINFIOINNISSA
KÄYTETTÄVÄ MENETTELY
IAlustava puhdistus ja desinfiointi
a) Heti, kun siipikarjan ruhot on viety hävitettäviksi, sellaiset tilojen osat,
joissa siipikarjaa on pidetty, ja kaikki teurastuksen tai post mortem -
tarkastuksen aikana saastuneet rakennuksen osat, aitaukset, jne. on ruisku-
tettava tämän direktiivin 11 artiklan mukaisesti hyväksytyllä
desinfiointiaineella.
b) Kaikki siipikarjan ja munien kudokset, jotka ovat voineet saastuttaa raken-
nukset, aitaukset, työvälineet jne., on kerättävä huolellisesti ja hävitettävä
yhdessä ruhojen kanssa.
c) Käytetyn desinfiointiaineen on annettava vaikuttaa käsitellyllä pinnalla
vähintään 24 tunnin ajan.
IILopullinen puhdistus ja desinfiointi
a) Rasva ja lika on poistettava kaikilta pinnoilta rasvanpoistoaineella, minkä
jälkeen pinnat on pestävä vedellä.
b) Edellä a alakohdassa kuvatun vesipesun jälkeen pinta on ruiskutettava
uudelleen desinfiointiaineella.
c) Seitsemän vuorokauden kuluttua tilat on käsiteltävä rasvanpoistoaineella,
huuhdeltava kylmällä vedellä, ruiskutettava desinfiointiaineella ja huuh-
deltava uudelleen vedellä.
d) Käytetty pehku ja lanta on käsiteltävä menetelmällä, jolla virus tuhoutuu.
Menetelmään on sisällyttävä jokin seuraavista käsittelyistä:
i) polttaminen tai höyrykäsittely 70 ºC:ssa,
ii) hautaaminen niin syvälle, että tuhoeläimet tai luonnonvaraiset linnut
eivät pääse niihin käsiksi,
iii) aumaaminen ja kostutus (tarvittaessa käymisen edistämiseksi), peittä-
minen lämmön talteenottamiseksi siten, että saavutetaan 20 ºC:n
lämpötila, ja pitäminen peitettynä 42 vuorokauden ajan siten, että
tuhoeläimet tai luonnonvaraiset linnut eivät pääse niihin käsiksi.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 15
▼B
LIITE III
DIAGNOOSIMENETELMÄT NEWCASTLEN TAUDIN TOTEAMISTA
JA EROTUSDIAGNOOSIA VARTEN
Jäljempänä esitettyjä Newcastlen taudin virusten eristämis- ja tunnistamismene-
telmiä on pidettävä ohjeellisina vähimmäisvaatimuksina, joita on noudatettava
taudinmäärityksissä.
Newcastlen taudin virus on Paramyoviridae -virusten prototyyppi. Tällä hetkellä
on olemassa yhdeksän serologisesti erotettavissa olevaa linnuille ominaista para-
myksovirusryhmää, jotka on nimetty PMV-1, PMV-2, …, PMV-9. Kaikki
Newcastlen tautia aiheuttavat virukset luokitellaan ryhmään PMV-1. Newcastlen
taudin toteamisessa ja erotusdiagnoosissa käytettävissä menetelmissä noudate-
taan seuraavaa määritelmää:
’Newcastlen taudilla’ tarkoitetaan PMV-1-kantojen aiheuttamaa lintujen tartun-
tatautia, jonka aivojen sisäinen patogeenisyysluku (ICPI) yhden vuorokauden
ikäisillä untuvikoilla on yli 0,7.
1 LUKU
Näytteenotto ja näytteiden käsittely
1Näytteet
Sairastuneiden lintujen yhteissuolesta (tai ulosteista) ja henkitorvesta otetut
pyyhkäisynäytteet; hiljattain kuolleista linnuista peräisin olevat ulosteet tai
selvästi taudin saastuttamien elinten (suoli, aivot, henkitorvi, keuhkot, maksa,
perna jne.) sisältämät aineet tai kudokset.
2Näytteiden käsittely
Edellä 1 kohdassa mainitut elimet ja kudokset voidaan ryhmitellä, mutta on
välttämätöntä käsitellä ulosteet erillään. Pyyhkäisynäytteet on asetettava
riittävälle antibioottialustalle siten, että ne uppoavat siihen kokonaan. Ulos-
teista ja elimistä otetut näytteet on homogenoitava (suljetussa sekoittimessa
tai morttelissa steriiliä hiekkaa käyttäen) antibioottialustalla, kunnes siinä
saadaan 10-20 % w/v suspensiot. Suspensioiden annetaan seistä noin kahden
tunnin ajan huoneenlämmössä (tai kauemmin 4 ºC:ssa), minkä jälkeen ne
selkeytetään sentrifugoimalla (esimerkiksi 800-1 000 kierrosta × g 10
minuutin ajan).
3Antibioottialusta
Eri laboratoriot ovat käyttäneet menestyksekkäästi eri kaavojen mukaan
valmistettuja antibioottialustoja, ja liitteessä II tarkoitetut laboratoriot voivat
tarjota neuvontaa. Korkeat antibioottipitoisuudet ovat välttämättömiä ulostus-
näytteille. Vakioseoksen koostumus on seuraava: 10 000 yksikköä/mlpenisilliiniä, 10 mg/ml streptomysiiniä, 0,25 mg/ml gentamysiiniä ja 5 000
yksikköä/ml mykostatiinia fosfaattipuskuroidussa suolaliuoksessa. Kudosten
ja henkitorvesta otettujen pyyhkäisynäytteiden kohdalla voidaan käyttää viisi
kertaa pienempää annostusta. Chlamydia -sukuisten pieneliöiden varalta on
sallittua lisätä 50 mg/ml oksitetrasykliiniä. Kasvatusalustaa valmistettaessa
on välttämätöntä tarkistaa pH-arvo antibioottien lisäämisen jälkeen ja säätää
se välille 7,0-7,4.
2 LUKU
Viruksen eristäminen
Viruksen eristäminen alkioasteella olevista kananmunista
Siirrostetaan 0,1-0,2 ml saostuman yläpuolista selkeytettyä nestettä vähintään
neljän 8-10 vuorokautta inkuboidun alkioasteella olevan kananmunan alkion
rakkokalvo-onteloon. Olisi suotavaa, että munat ovat peräisin parvesta, joka on
vapaa spesifisistä patogeeneistä, mutta jos tämä ei ole mahdollista, voidaan
käyttää, Newcastlen taudin viruksen vasta-aineista vapaaksi todetusta parvesta
saatuja munia. Siirrostettuja säilytetään munia 37 ºC:ssa ja ne läpivalaistaan
päivittäin. Sitä mukaa kun niitä havaitaan, kuolleen tai kuolevan alkionsisältävät munat sekä kaikki kuusi vuorokautta siirrostuksen jälkeen jäljellä
olevat munat on jäähdytettävä 4 ºC:een, ja niille on suoritettava hemagglutinaa-
tiotutkimus allantois/amniumnesteestä. Jos hemagglutinaatiota ei todeta, edellä
kuvattu menettely toistetaan käyttäen siirrosteena laimentamatonta allantois/
amniumnestettä.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 16
▼B
Jos hemagglutinaatiota tapahtuu, bakteerien esiintyminen on suljettava pois
viljelemällä. Jos bakteereita havaitaan, nesteet voidaan suodattaa 450 nm kalvo-
suodattimen läpi, lisätä ylimääräisiä antibiootteja ja siirrostaa nesteet
alkioasteella oleviin muniin edellä esitetyllä tavalla.
3 LUKU
Erotusdiagnoosi
1Alustava erotus
Tarkoituksena on toimittaa kaikki hemagglutinaatiota aiheuttavat virukset
kansalliseen laboratorioon niiden täydellistä tunnistamista, määritystä ja pato-
geenisyystestejä varten. On kuitenkin tärkeää toteuttaa mahdollisimman
nopeasti väliaikaiset torjuntatoimenpiteet Newcastlen tautia vastaan viruksen
leviämisen rajoittamiseksi, ja alueellisten laboratorioiden olisi pystyttävä
tunnistamaan taudin virus. Hemagglutinaatiota aiheuttavia nesteitä olisi
tämän vuoksi käytettävä 5 ja 6 luvussa kuvatussa hemagglutinaatiotestissä.
Positiivista inhibitiota, toisin sanoen 24tai enemmän, Newcastlen taudin
virukselle ominaisella polykloonisella antiseerumilla, jonka pitoisuus on
vähintään 29, voidaan käyttää alustavassa tunnistamisessa, jonka perusteella
voidaan toteuttaa väliaikaiset valvontatoimenpiteet.
2Vahvistustunnistaminen
Kansallisen laboratorion olisi suoritettava kaikkien hemagglutinaation aiheut-
tajien täydellinen erotusdiagnoosi. Newcastlen taudin viruksen esiintymisen
vahvistaminen olisi suoritettava uudelleen hemagglutinaation inhibitiotesteillä
käyttäen kananpoikien monospesifisiä antiseerumeita. Kaikille positiivisille
isolaateille olisi suoritettava aivojen sisäisen patogeenisyysluvun määritysko-
keet 7 luvussa kuvattua menetelmää käyttäen. Jos patogeenisyysluku on yli
0,7, se merkitsee viruksen esiintymisestä ja edellyttää valvontatoimenpiteiden
toteuttamista täydessä laajuudessaan.
Newcastlen taudin virusten tyyppimäärityksen viimeaikainen kehitys, erityi-
sesti monokloonisiin vasta-aineisiin perustuvat menetelmät, on
mahdollistanut kantojen ja isolaattien luokittelun. Erityisesti on olemassa
monokloonisia vasta-aineita, jotka ovat ominaisia yhteisössä käytetyille roko-
tekannoille ja joita voidaan käyttää yksinkertaisissa hemagglutinaation
inhibitiotesteissä.
Koska elävien rokotteiden kantoja voidaan usein eristää siipikarjanäytteistä,
on ilmeistä, millainen etu niiden nopea tunnistaminen kansallisessa laborator-
iossa on. Tällaisia monokloonisia vasta-aineita voitaisiin tuottaa yhteisön
vertailulaboratoriossa ja toimittaa edelleen kansallisille laboratorioille rokote-
virusten eristämisen vahvistamista varten.
Kansallisten laboratorioiden olisi toimitettava kaikki hemagglutinaation
aiheuttajat yhteisön vertailulaboratoriolle.
3Isolaattien tyyppimääritys ja jatkotunnistus
Yhteisön vertailulaboratorion tehtävien ja velvollisuuksien mukaisesti kansal-
listen laboratorioiden olisi toimitettava yhteisön vertailulaboratoriolle kaikki
hemagglutinaatiota aiheuttavat virukset täydentäviä geeni- ja antigeenitutki-
muksia varten, joiden avulla voidaan saada tarkempi käsitys taudin/tautien
leviämisestä yhteisössä.
4 LUKU
Pikatestit Newcastlen taudin aiheuttajaviruksen ja vasta-aineiden toteami-
seksi
Pikatestit Newcastlen taudin viruksen toteamiseksi rokotetuissa linnuissa ja
vasta-aineiden toteamiseksi rokottamattomissa linnuissa.
1Newcastlen taudin viruksen toteaminen
Rokotetuille linnuille suoritetuissa tautidiagnooseissa on käytetty erilaisia
pikatestejä Newcastlen taudin antigeenien toteamiseksi suoraan. Toistaiseksi
yleisimmin on käytetty fluoresenssivasta-ainetestejä henkitorven pitkittäisleik-
kauksesta ja peroksidaasivasta-ainetestejä aivoista. Ei ole mitään syytä epäillä,
etteikö myös muita suoria testejä antigeenin toteamiseksi voisi käyttääNewcastlen taudin viruksen yhteydessä.
Tällaisten testien haittapuolena on kuitenkin se, että on mahdotonta tutkia
kaikki Newcastlen taudin viruksen potentiaaliset lisääntymiskohdat rokote-
tuissa linnuissa. Esimerkiksi se, että virusta ei todeta henkitorvessa, ei sulje
pois sen mahdollista lisääntymistä suolessa. Suoria menetelmiä Newcastlen1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 17
▼B
taudin rutiininomaiseksi toteamiseksi ei suositella, vaikka tällaiset testit saat-
tavatkin olla käyttökelpoisia tietyissä erityisolosuhteissa.
2Vasta-aineiden toteaminen rokottamattomissa linnuissa
Useimmat laboratoriot, jotka suorittavat Newcastlen taudin diagnooseja, ovat
perehtyneet hemagglutinaation inhibitiotestiin, ja jäljempänä esitetyt suosi-
tukset koskevat kyseistä testiä viruksen vasta-aineiden mittauksen osalta.
Entsyymi-immunologisia menetelmiä (ELISA) voidaan kuitenkin käyttää
hyvällä menestyksellä viruksen vasta-aineiden toteamiseen. Jos alueelliset
laboratoriot haluavat käyttää ELISA-testimenetelmää, suositellaan, että liit-
teessä II tarkoitettu kansallinen laboratorio valvoo testiä.
a) Näytteet
Parvista, joissa on alle 20 lintua, verinäytteet on otettava kaikista linnuista,
ja tätä suuremmista parvista 20 linnusta (näin voidaan 99 prosentin
todennäköisyydellä havaita ainakin yksi positiivinen seerumi, jos vähintään
25 prosenttia parveen kuuluvista eläimistä on positiivisia, parven koosta
riippumatta). Veren on annettava hyytyä, ja seerumi on erotettava testausta
varten.
b) Vasta-aineiden tutkiminen
Yksittäisten seeruminäytteiden Newcastlen taudin viruksen hemagglutinaa-
tiota aiheuttavan antigeenin estokyky olisi tutkittava standardityyppisillä
hemagglutinaation inhibitiotesteillä 6 luvun mukaisesti.
Mielipiteet ovat jakaantuneet sen suhteen, olisiko hemagglutinaation inhi-
bitiotestissä käytettävä neljää vai kahdeksaa hemagglutinaatioyksikköä.
Molemmat vaihtoehdot vaikuttavat hyväksyttäviltä, ja valinta olisi
jätettävä kansallisten laboratorioiden harkittavaksi. Käytettävä antigeeni
vaikuttaa kuitenkin siihen tasoon, jolla seerumi katsotaan positiiviseksi:
kun hemagglutinaatioyksikköjen lukumäärä on neljä, positiivisiksi katso-
taan kaikki seerumit, joiden pitoisuus on vähintään 24, ja kun yksikköjen
lukumäärä on kahdeksan, seerumit, joiden pitoisuus on vähintään 23.
5 LUKU
Hemagglutinaatiotesti (HA)
Reagenssit
1 Fosfaattipuskuroitu isotoninen suolaliuos (0,05M), jonka pH-arvo on 7,0-7,4.
2 Otetaan seos punasoluja vähintään kolmesta patogeenivapaasta kanasta (jollei
tämä ole mahdollista, verta voidaan ottaa säännöllisesti tarkastetuista ja
Newcastlen taudin vasta-aineista vapaiksi todetuista linnuista), ja yhdistetään
samaan tilavuuteen Alsever-liuosta. Ennen käyttöä solut on pestävä kolme
kertaa puskuroidussa suolaliuoksessa. Toista testiä varten suositellaan 1-
prosenttista (verisolujen tilavuusosuus) suspensiota puskuroidussa suolaliuok-
sessa.
3 Vertailuantigeeniksi suositellaan Newcastlen taudin aiheuttajaviruksen Ulster
2C -kantaa.
Menetelmä
a) Annostellaan 0,025 ml puskuroitua suolaliuosta muovisen mikrotitrauslevyn
kaikkiin (V-pohjaisiin) syvennyksiin.
b) Kaadetaan 0,025 ml virussuspensiota (toisin sanoen allantoisnestettä) ensim-
mäiseen syvennykseen.
c) Käytetään mikrolaimenninta tai tehdään syvennyksiin kaksinkertaiset laimen-
nusliuokset (1:2-1:4096).
d) Lisätään 0,025 ml puskuroitua suolaliuosta kaikkiin syvennyksiin.
e) Lisätään 0,025 ml punasoluja 1 % suspensiona kaikkiin syvennyksiin.
f) Sekoitetaan kevyesti naputtelemalla ja annetaan seistä 4 ºC:ssa.
g) Suoritetaan mittaus 30-40 minuutin kuluttua, kun vertailupunasolut ovat
laskeutuneet. Mittausta varten levyä kallistetaan, jotta voidaan todeta, esiin-
tyykö punasolujen pisaranmuotoista virtausta. Virtausnopeuden
syvennyksissä, joissa ei ole tapahtunut hemagglutinaatiota, on oltava sama
kuin virusta sisältämättömillä vertailusoluilla.
h) Hemagglutinaatiopitoisuus on korkein laimennusaste, joka aiheuttaa punaso-
lujen agglutinaation. Tämän laimennuksen voidaan katsoa sisältävän yhden
hemagglutinaatioyksikön. Tarkempi menetelmä hemagglutinaatiopitoisuuden
määrittämiseksi on hemagglutinaatiotestien suorittaminen viruksilla, jotka1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 18
▼B
ovat peräisin peräkkäisestä laimennussarjasta (1:3, 1:4, 1:5, 1:6, jne.). Tätä
menetelmää suositellaan antigeenin täsmälliseen valmistukseen hemaggluti-
naation inhibitiotestejä varten (ks. 6 luku).
6 LUKU
Hemagglutinaation inhibitiotesti (HI)
Reagenssit (ks. 5 luku)
a) Fosfaattipuskuroitu suolaliuos.
b) Virusta sisältävä allantoisneste, joka on laimennettu puskuroidulla suola-
liuoksella siten, että se sisältää neljä tai kahdeksan
hemagglutinaatioyksikköä 0,025 ml:aa kohti.
c) Kananpojan punasoluja, tilavuusosuus 1 %.
d) Negatiivinen kananpojan vertailuseerumi.
e) Positiivinen vertailuseerumi.
Menetelmä
a) Annostellaan 0,025 ml fosfaattipuskuroitua suolaliuosta muovisen mikroti-
trauslevyn kaikkiin (V-pohjaisiin) syvennyksiin.
b) Kaadetaan 0,025 ml seerumia levyn ensimmäiseen syvennykseen.
c) Käytetään mikrolaimenninta, jonka avulla tehdään syvennyksiin kaksinker-
taiset seerumilaimennusliuokset.
d) Lisätään 0,025 ml laimennettua allantoisnestettä, joka sisältää neljä tai
kahdeksan hemagglutinaatioyksikköä.
e) Sekoitetaan kevyesti naputtelemalla ja annetaan levyn seistä 4 ºC:ssa
vähintään 60 minuutin ajan tai huoneenlämmössä vähintään 30 minuutin
ajan.
f) Lisätään 0,025 ml punasoluja 1 % suspensiona kaikkiin syvennyksiin.
g) Sekoitetaan kevyesti naputtelemalla ja annetaan seistä 4 ºC:ssa.h) Suoritetaan mittaus 30-40 minuutin kuluttua, kun vertailupunasolut ovat
laskeutuneet. Mittausta varten levyä kallistetaan, jotta voidaan todeta, esiin-
tyykö pisaranmuotoista virtausta, jonka valumisnopeus on sama kuin
vertailusyvennyksissä, jotka sisältävät ainoastaan punasoluja (0,025 ml) ja
puskuroitua suolaliuosta (0,05 ml).
i) Hemagglutinaation inhibitiopitoisuus on korkein antiseerumilaimennus, joka
aiheuttaa neljän tai kahdeksan virusyksikön täydellisen inhibition (jokaiseen
hemagglutinaation inhibitiotestiin on sisällyttävä hemagglutinaatiotitraus
vaaditun hemagglutinaatioyksikköjen lukumäärän toteamiseksi).
j) Tulosten luotettavuus riippuu pitoisuudesta, joka on alle 2
3neljällä hemag-
glutinaatioyksiköllä tai 22kahdeksalla hemagglutinaatioyksiköllä
negatiivisella vertailuseerumilla, ja laimennuspitoisuudesta, joka on
välittömästi korkeampi tai välittömästi alhaisempi kuin positiivisen vertailu-
seerumin tunnettu pitoisuus.
7 LUKU
Aivojensisäinen patogeenisyysluku (ICPI)
1 Laimennetaan suhteessa 1:10 hiljattain otettua infektoitunutta allantoisnestettä
(HA-pitoisuuden on oltava yli 24) steriiliin isotoniseen suolaliuokseen (anti-
bioottien käyttö on kielletty).
2 Injektoidaan aivojensisäisesti 0,05 ml laimennettua virusta kymmeneen yhden
vuorokauden (toisin sanoen yli 24 tuntia ja alle 40 tuntia kuoriutumisesta)
ikäiseen untuvikkoon; kyseisten untuvikkojen on oltava haudottuja munista,
jotka ovat peräisin spesifisistä patogeenisistä organismeista vapaasta parvesta.
3 Koe-eläimet tutkitaan 24 tunnin välein kahdeksan vuorokauden ajan.4 Jokaisen tarkastuskerran yhteydessä kullekin eläimelle merkitään kerroin (0:
normaali, 1: sairastunut, 2: kuollut).
5 Lasketaan patogeenisyysluku seuraavan esimerkin mukaisesti:1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 19
▼B
Kliiniset oireetSiirrostuksesta kulunut aika vuorokausina
(lintujen lukumäärä)
1 2 3 4 5 6 7 8 Yhteensä Pistemäärä
Normaalit 10 4 0 0 0 0 0 0 14 × 0 = 0
Sairastuneet 0 6 10 4 0 0 0 0 20 × 1 = 20
Kuolleet 0 0 0 6 10 10 10 10 46 × 2 = 92
YHTEENSÄ = 112
Patogeenisyysluku = keskimääräinen arvo eläintä ja tarkastuskertaa kohti = 112/80 = 1,4
8 LUKU
Täplienmuodostuskyvyn arvioiminen
1 Yleensä on suositeltavaa käyttää viruksen laimennussarjaa, jotta levylle
saadaan paras mahdollinen määrä täpliä. Kymmenkertainen laimennus
enintään 10−7pitoisuuteen puskuroidussa suolaliuoksessa olisi riittävä.
2 Läpimitaltaan 5 cm petrimaljoihin valmistetaan yksikerroksiset yhtyvät
viljelmät kananpojan alkiosoluista tai soveltuva solulinja (esimerkiksi Madin-
Darby bovine kidney).
3 Lisätään 0,2 ml kutakin laimennettua virusta kumpaankin petrimaljaan ja
annetaan seistä 30 minuutin ajan viruksen imeytymisen varmistamiseksi.
4 Kun infektoituneet solut on pesty kolme kertaa puskuroidulla suolaliuoksella,
ne peitetään soveltuvalla kasvatusalustalla, joka sisältää 1 % w/v agaria ja
mahdollisesti 0,01 mg/ml trypsiiniä. On tärkeää, että kasvatusalustaan ei
lisätä seerumia.
5 Kun maljoja on inkuboitu 72 tunnin ajan 37 ºC:ssa, täplät ovat riittävän
kokoisia. Täplien havaitsemiseksi mahdollisimman hyvin agar-kerros poiste-
taan ja yksikerroksinen viljelmä värjätään kristallivioletilla (0,5 % w/v) 25 %
v/v etanolissa.
6 Kaikkien virusten olisi muodostettava selviä täpliä, kun niitä on inkuboitu
trypsiiniä sisältävällä kasvatusalustalla. Jos kasvatusalustassa ei ole trypsiiniä,
ainoastaan kananpojille tautia aiheuttavat virukset muodostavat täpliä.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 20
▼B
LIITE IV
KANSALLISET NEWCASTLEN TAUDIN LABORATORIOT
BELGIA Institut national de recherches vétérinaires
Groeselenberg 99
B-1180 Bruxelles
TANSKA National Veterinary Laboratory
Poultry Disease Division
Hangøvej2
DK-8200 Aarhus N
SAKSA Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten de Tiere
Anstaltsteil Riems (Friedrich Löffler-Institut)
D-O-2201 Insel Riems
RANSKA Centre national d'études vétérinaires et alimentaires — Labora-
toire central de recherches agricoles et porcines
BP 53
F-22440 Ploufragan
KREIKKA Ινστιτούτο Λοιµωδών και Παρασιτικών Νοσηµάτων
Νεαπόλεως 25
Αγ. Παρασκευή —Ατθήνα, Ελλάς
Institut de maladies infectieuses et parasitaires
Neapoleos, 25
Ag. Paraskevi - Athènes, Grèce
IRLANTI Veterinary Research Laboratory
Abbotstown
Castleknock, IRL-Dublin 15
ITALIA Istituto Zooprofilattico Sperimentale di Padova
Via G. Orus n. 2
I-35100 Padova
LUXEMBURG Institut national de recherches vétérinaires
Groeselenberg 99
B-1180 Bruxelles
ALANKOMAAT Centraal Diergeneeskundig Instituut
Vestiging Virologie
Houtribweg 39
NL-8221 RA Lelystad
PORTUGALI Laboratório Nacional de Investigação Veterinária (LNIV)
Estrada de Benfica 701
P-1500 Lisboa
ESPANJA Laboratorio de Sanidad y Producción Animal
Zona Franca, Circunvalación — Tramo 6
Esquina Calle 3
E-08004 Barcelona
YHDISTYNYT KUNINGAS-
KUNTACentral Veterinary Laboratory
New Haw, Weybridge
GB-Surrey KT15 3 NB
ITÄVALTA Bundesanstalt für Virusseuchenbekämpfung bei Haustieren,
Wien-Hetzendorf
SUOMI Eläinlääkintä- ja elintarvikelaitos, Helsinki — Anstalten för
veterinärmedicin och livsmedel, Helsingfors
RUOTSI Statens veterinärmedicinska anstalt, Uppsala1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 21
▼A1
▼B
LIITE V
YHTEISÖN NEWCASTLEN TAUDIN VERTAILULABORATORIO
Laboratorion nimi
Central Veterinary Laboratory
New Haw
Weybridge
GB-Surrey KT15 3 NB
Yhdistynyt Kuningaskunta
Yhteisön Newcastlen taudin vertailulaboratorion toimivaltuudet ja tehtävät ovat:1 Newcastlen taudin taudinmääritysmenetelmien yhteensovittaminen jäsenval-
tioissa, kiinteässä yhteistyössä komission kanssa, erityisesti seuraavien
toimenpiteiden avulla:
a) Newcastlen taudin viruskantojen tunnistaminen, säilyttäminen ja toimitta-
minen serologisia testejä ja antiseerumin valmistusta varten,
b) vertailuseerumien ja muiden vertailureagenssien toimittaminen kansallisille
vertailulaboratorioille eri jäsenvaltioiden käyttämien testien ja reagenssien
standardoimiseksi,
c) Newcastlen taudin viruskantojen ja -isolaattien kerääminen kokoelmaksi ja
kokoelman säilyttäminen,
d) määräaikaisten yhteisön vertailutestien järjestäminen taudinmääritysmene-
telmien vertailemiseksi,
e) yhteisössä käytettyjä taudinmääritysmenetelmiä ja yhteisössä suoritettujen
testien tuloksia koskevien tietojen kerääminen ja vertaileminen,
f) Newcastlen taudin virusisolaattien tunnistaminen uusimpia menetelmiä
käyttäen Newcastlen taudin epitsootologian selvittämiseksi mahdolli-
simman hyvin,
g) tilanteen kehityksen seuraaminen kaikkialla maailmassa Newcastlen taudin
valvonnan, epitsootologian ja taudin ehkäisemisen osalta,
h) Newcastlen taudin virusta ja muita kyseisiä viruksia koskevan asiantunte-
muksen ylläpitäminen nopean erotusdiagnoosin mahdollistamiseksi,
i) perusteellisen tietämyksen hankkiminen Newcastlen taudin hävittämiseen
ja valvontaan käytettävien immunologisen eläinlääketieteen alan valmis-
teiden valmistuksesta ja käytöstä,
2 Newcastlen taudin pesäkkeiden tunnistamisen aktiivinen avustaminen jäsen-
valtioissa tutkimalla sille taudinmäärityksen vahvistamista, luonnehdintaa ja
epitsootologisia tutkimuksia varten lähetettyjä virusisolaatteja,
3 laboratoriodiagnoosiasiantuntijoiden koulutuksen tai jatkokoulutuksen edistä-
minen taudinmääritysmenetelmien yhdenmukaistamiseksi kaikkialla
yhteisössä.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 22
▼B
LIITE VI
1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 23
▼B
LIITE VII
HÄTÄSUUNNITELMIA KOSKEVAT VÄHIMMÄISPERUSTEET
Hätäsuunnitelmissa on otettava huomioon ainakin seuraavat vaatimukset:
1) kansallisen tason kriisikeskuksen perustaminen kaikkien hätätoimenpiteiden
yhteensovittamiseksi kyseisessä jäsenvaltiossa,
2) luettelo paikallisista valvontakeskuksista, joilla on asianmukaiset välineet
valvontatoimenpiteiden yhteensovittamiseksi paikallisella tasolla,
3) yksityiskohtaiset tiedot hätätoimenpiteistä vastaavasta henkilöstöstä, sen
pätevyydestä ja velvollisuuksista,
4) kaikille paikallisille valvontakeskuksille järjestetty mahdollisuus ottaa
nopeasti yhteys henkilöihin tai järjestöihin, joita taudin puhkeaminensuoraan tai epäsuorasti koskee,
5) hätätoimenpiteiden asianmukaisen toteuttamisen edellyttämien välineiden ja
kaluston saatavuus,
6) tarkat ohjeet niistä toimista, joihin on ryhdyttävä, kun epäillään ja todetaan,
että kyseessä on tartunta tai saastuminen, mukaan luettuna keinot ruhojen
hävittämiseksi,
7) koulutusohjelmat kenttätoimenpiteitä ja hallinnollisia menettelytapoja
koskevan tietämyksen pitämiseksi ajan tasalla ja sen syventämiseksi,
8) diagnostisille laboratorioille post mortem -tarkastuspalvelu, riittävät mahdol-
lisuudet suorittaa serologisia, histologisia ym. tutkimuksia sekä nopeiden
taudinmääritystekniikoiden pitäminen ajan tasalla (tätä varten on tarpeen
antaa näytteiden nopeaa kuljetusta koskevia säännöksiä),
9) täsmälliset tiedot tarpeellisiksi katsotuista rokotteen määristä Newcastlen
tautia vastaan, jos joudutaan uudelleen turvautumaan hätärokotuksiin,
10) hätäsuunnitelmien täytäntöönpanoa koskevat säädökset.1992L0066 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 24