02010R1094 — FI — 01.01.2020 — 002.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:









▼B

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1094/2010,

annettu 24 päivänä marraskuuta 2010,

Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/79/EY kumoamisesta







I LUKU

PERUSTAMINEN JA OIKEUDELLINEN ASEMA

1 artikla

Perustaminen ja toimiala

1. Tällä asetuksella perustetaan Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen), jäljempänä ”vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen”.

▼M2

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimii tällä asetuksella annettujen valtuuksien puitteissa sekä direktiivin 2009/138/EY, lukuun ottamatta sen IV osastoa, direktiivin 2002/87/EY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien (EU) 2016/97 ( 1 ) ja (EU) 2016/2341 ( 2 ) soveltamisalalla ja, siltä osin kuin näitä säädöksiä sovelletaan vakuutusyrityksiin ja jälleenvakuutusyrityksiin, lisäeläkkeitä tarjoaviin laitoksiin ja vakuutusedustajiin, direktiivin 2002/65/EY soveltamisalalla, mukaan luettuina kaikki näihin säädöksiin perustuvat direktiivit, asetukset ja päätökset sekä mahdolliset muut oikeudellisesti sitovat unionin säännökset, joissa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle annetaan tehtäviä.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen osallistuu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1093/2010 ( 3 ) perustetun Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) työhön, joka liittyy sen estämiseen, että rahoitusjärjestelmää käytetään rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849 ( 4 ) ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 mukaisesti. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen päättää suostumuksestaan asetuksen (EU) N:o 1093/2010 9 a artiklan 9 kohdan mukaisesti.

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimii vakuutusyritysten, jälleenvakuutusyritysten, finanssiryhmittymien, lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten ja vakuutusedustajien toimialoilla niiden kysymysten osalta, joita 2 kohdassa tarkoitetut lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyt säädökset eivät suoraan koske, mukaan luettuina yritysten hyvää hallintotapaa, tilintarkastusta ja tilinpäätösraportointia koskevat kysymykset, ottaen huomioon kestävät liiketoimintamallit sekä ympäristöön, yhteiskuntaan ja hyvään hallintotapaan liittyvät tekijät edellyttäen, että tällaiset toimet ovat tarpeen mainittujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten tehokkaan ja johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.

▼B

4. Lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten osalta vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen toiminta ei vaikuta kansallisen sosiaali- ja työlainsäädännön soveltamiseen.

5. Tämän asetuksen säännökset eivät rajoita komission toimivaltaa eivätkä erityisesti sen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaista toimivaltaa varmistaa, että unionin oikeutta noudatetaan.

▼M2

6. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen tavoitteena on suojella yleistä etua edistämällä finanssijärjestelmän lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin vakautta sekä tehokkuutta unionin talouden ja sen kansalaisten ja yritysten kannalta. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen tehtävänä on toimivaltuuksiensa mukaisesti omalta osaltaan:

▼B

a) parantaa sisämarkkinoiden toimintaa, mihin sisältyy erityisesti asianmukainen, tehokas ja yhdenmukainen sääntely ja valvonta,

b) turvata finanssimarkkinoiden eheys, avoimuus, tehokkuus ja moitteeton toiminta,

c) tehostaa valvonnan kansainvälistä yhteensovittamista,

d) estää toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäyttö ja edistää tasapuolisia kilpailuolosuhteita,

▼M2

e) varmistaa, että vakuutus-, jälleenvakuutus- ja lisäeläkealaan liittyvää riskinottoa säännellään ja valvotaan asianmukaisesti,

f) parantaa asiakkaiden ja kuluttajien suojaa; ja

▼M2

g) tehostaa valvontakäytäntöjen lähentämistä sisämarkkinoilla.

▼M2

Tätä varten vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen edistää tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen säädösten johdonmukaisen, tehokkaan ja tosiasiallisen soveltamisen varmistamista, edistää valvontakäytäntöjen lähentymistä ja antaa lausuntoja 16 a artiklan mukaisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle.

▼B

Suorittaessaan sille tällä asetuksella annettuja tehtäviä vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen kiinnittää erityistä huomiota sellaisten finanssilaitosten mahdollisesti aiheuttamiin järjestelmäriskeihin, joiden toiminnan lopettaminen saattaa haitata finanssijärjestelmän tai reaalitalouden toimintaa.

▼M2

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimii tehtäviään hoitaessaan riippumattomasti, puolueettomasti, syrjimättömästi ja avoimesti ja koko unionin edun mukaisesti sekä noudattaa tarpeen mukaan suhteellisuusperiaatetta. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on vastuuvelvollinen, ja se toimii lahjomattomasti sekä varmistaa, että kaikkia sidosryhmiä kohdellaan yhdenvertaisesti.

▼M2

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen toiminnan ja toimenpiteiden, erityisesti ohjeiden, suositusten, lausuntojen, kysymysten ja vastausten, sääntelystandardien luonnosten ja täytäntöönpanostandardien luonnosten, sisällössä ja muodossa on kaikilta osin noudatettava tämän asetuksen ja 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten sovellettavia säännöksiä. Sikäli kuin se on kyseisten säännösten nojalla sallittua ja asianmukaista, vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen toiminnan ja toimenpiteiden on suhteellisuusperiaatteen mukaisesti otettava asianmukaisesti huomioon vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen toiminnan ja toimenpiteiden kohteena olevan finanssilaitoksen, yrityksen tai muun tahon liiketoimintaan tai finanssitoimintaan olennaisesti liittyvien riskien luonne, laajuus ja monitahoisuus.

7. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen perustaa siihen kiinteästi kuuluvan komitean, joka antaa sille neuvoja siitä, miten sen toiminnassa ja toimenpiteissä olisi sovellettavia sääntöjä täysimääräisesti noudattaen otettava huomioon alalla vallitsevat erot, jotka liittyvät riskien luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen, liiketoimintamalleihin ja -käytäntöihin sekä finanssilaitosten ja -markkinoiden kokoon, siltä osin kuin tällaiset tekijät ovat kyseisten sääntöjen nojalla merkityksellisiä.

▼B

2 artikla

Euroopan finanssivalvontajärjestelmä

▼M2

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on osa Euroopan finanssivalvontajärjestelmää (EFVJ). EFVJ:n päätavoitteena on varmistaa, että finanssialaan sovellettavat säännöt pannaan asianmukaisesti täytäntöön, jotta säilytetään finanssivakaus, ja varmistaa luottamus finanssijärjestelmään yleensä sekä tehokas ja riittävä suoja finanssipalvelujen asiakkaille ja kuluttajille.

▼B

2. EFVJ koostuu seuraavista:

a) Euroopan järjestelmäriskikomitea, siltä osin kuin kyse on asetuksessa (EU) N:o 1092/2010 ja tässä asetuksessa tarkoitettujen tehtävien suorittamisesta;

b) vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen;

c) Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan pankkiviranomainen), joka on perustettu …. päivänä …kuuta … annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1093/2010 ( 5 );

d) Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen), joka on perustettu … päivänä …kuuta … annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 ( 6 );

e) Euroopan valvontaviranomaisten yhteiskomitea, jäljempänä ”yhteiskomitea”, siltä osin kuin kyse on tämän asetuksen, asetuksen (EU) N:o 1093/2010 ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 54–57 artiklassa tarkoitettujen tehtävien suorittamisesta;

f) jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tai valvontaviranomaiset, jotka on yksilöity tämän asetuksen, asetuksen (EU) N:o 1093/2010 ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa unionin säädöksissä.

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen tekee säännöllistä tiivistä yhteistyötä EJRK:n sekä Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) ja Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) kanssa yhteiskomiteassa välityksellä varmistaen toimien johdonmukaisuuden eri toimialojen välillä ja muodostaen yhteisiä kantoja finanssiryhmittymien valvonnan ja muiden eri alojen välisten kysymysten osalta.

▼M2

4. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisen vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti EFVJ:n osapuolet tekevät luottamukseen ja täysimääräiseen keskinäiseen kunnioitukseen perustuvaa yhteistyötä erityisesti varmistaakseen tarkoituksenmukaisten ja luotettavien tietojen välittymisen niiden kesken ja vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselta Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle.

▼B

5. EFVJ:n osapuolina olevilla valvontaviranomaisilla on velvollisuus valvoa unionissa toimivia finanssilaitoksia 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen säädösten mukaisesti.

▼M2

Tässä asetuksessa olevat viittaukset valvontaan kattavat kaikkien toimivaltaisten viranomaisten kaikki asiaankuuluvat toimet, jotka niiden on suoritettava 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten nojalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallista toimivaltaa.

▼M2

3 artikla

Viranomaisten vastuu

1. Edellä 2 artiklan 2 kohdan a–d alakohdassa tarkoitetut viranomaiset vastaavat toiminnastaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

2. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 226 artiklan mukaisesti vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen tekee kaikin tavoin yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa suoritettaessa tutkimuksia mainitun artiklan nojalla.

3. Hallintoneuvosto hyväksyy vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen toimintaa, puheenjohtajan tehtävät mukaan lukien, koskevan vuosikertomuksen ja toimittaa sen kunakin vuonna viimeistään 15 päivänä kesäkuuta Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle, tilintarkastustuomioistuimelle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle. Kertomus julkistetaan.

4. Puheenjohtajan on osallistuttava Euroopan parlamentin kuulemistilaisuuteen, joka koskee vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen toiminnan tuloksia, jos Euroopan parlamentti tätä pyytää. Kuuleminen järjestetään vähintään kerran vuodessa. Puheenjohtajan on aina pyydettäessä annettava lausunto Euroopan parlamentille ja vastattava sen jäsenten esittämiin kysymyksiin.

5. Puheenjohtajan on annettava kertomus vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen toiminnasta Euroopan parlamentille pyydettäessä ja vähintään 15 päivää ennen 4 kohdassa tarkoitetun lausunnon antamista.

6. Kertomukseen on 11–18 artiklassa sekä 20 ja 33 artiklassa tarkoitettujen tietojen lisäksi sisällytettävä myös kaikki Euroopan parlamentin tapauskohtaisesti pyytämät asiaankuuluvat tiedot.

7. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen vastaa Euroopan parlamentin tai neuvoston sille esittämiin kysymyksiin suullisesti tai kirjallisesti viiden viikon kuluessa kysymyksen vastaanottamisesta.

8. Puheenjohtaja voi käydä pyynnöstä luottamuksellisia suullisia keskusteluja suljetuin ovin Euroopan parlamentin asiasta vastaavan valiokunnan puheenjohtajan, varapuheenjohtajien ja koordinaattoreiden kanssa. Kaikkien osallistujien on noudatettava salassapitovelvollisuutta.

9. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ilmoittaa pyynnöstä Euroopan parlamentille osallistumisestaan unionin etujen yhtenäiseen, yhteiseen, johdonmukaiseen ja vaikuttavaan edustamiseen kansainvälisillä foorumeilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta salassapitovelvollisuuksia, joita osallistumisesta tällaisiin kansainvälisiin foorumeihin seuraa.

▼B

4 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan

1) ”finanssilaitoksilla” yrityksiä, yhteisöjä ja luonnollisia ja oikeushenkilöitä, joihin sovelletaan jotakin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyä säädöstä; direktiivin 2005/60/EY osalta ”finanssilaitoksilla” tarkoitetaan vain vakuutusyrityksiä ja vakuutusedustajia siten kuin ne on määritelty mainitussa direktiivissä;

2) ”toimivaltaisilla viranomaisilla” i) valvontaviranomaisia siten kuin ne on määritelty direktiivissä 2009/138/EY ja toimivaltaisia viranomaisia siten kuin ne on määritelty direktiiveissä 2003/41/EY ja 2002/92/EY; ▼M2 ii) direktiivin 2002/65/EY osalta viranomaisia ja elimiä, joilla on toimivalta varmistaa, että finanssilaitokset noudattavat niille kyseisessä direktiivissä asetettuja vaatimuksia. ▼B

5 artikla

Oikeudellinen asema

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on unionin elin, joka on oikeushenkilö.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisella on kussakin jäsenvaltiossa laajin kansallisen oikeuden mukainen oikeushenkilöillä oleva oikeuskelpoisuus. Se voi erityisesti hankkia tai luovuttaa irtainta ja kiinteää omaisuutta sekä esiintyä kantajana ja vastaajana oikeudenkäynneissä.

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaista edustaa sen puheenjohtaja.

6 artikla

Kokoonpano

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen koostuu seuraavista:

1) hallintoneuvosto, jonka tehtävät on säädetty 43 artiklassa;

2) johtokunta, jonka tehtävät on säädetty 47 artiklassa;

3) puheenjohtaja, jonka tehtävät on säädetty 48 artiklassa;

4) toimitusjohtaja, jonka tehtävät on säädetty 53 artiklassa;

5) valituslautakunta, jonka tehtävät on säädetty 60 artiklassa.

7 artikla

Kotipaikka

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen kotipaikka on Frankfurt am Main.

▼M2

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen kotipaikan sijainti ei vaikuta tapaan, jolla vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen hoitaa tehtävänsä ja käyttää toimivaltaansa, eikä sen hallintorakenteen järjestämiseen, sen pääasiallisen organisaation toimintaan tai sen toimintojen pääasialliseen rahoittamiseen, mutta tapauskohtaisesti mahdollistetaan se, että vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisella on unionin virastojen kanssa yhteiset hallinnolliset tukipalvelut ja toimitilapalvelut, jotka eivät liity vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen ydintoimintoihin.

▼B







II LUKU

VAKUUTUS- JA LISÄELÄKEVIRANOMAISEN TEHTÄVÄT JA TOIMIVALTA

8 artikla

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen tehtävät ja toimivalta

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisella on seuraavat tehtävät:

▼M2

a) se auttaa luomaan 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten perusteella yhteisiä, laadukkaita sääntely- ja valvontastandardeja ja -käytäntöjä erityisesti laatimalla teknisten sääntely- ja täytäntöönpanostandardien luonnoksia, ohjeita, suosituksia ja muita toimenpiteitä, mukaan lukien lausuntoja;

▼M2

aa) se laatii ja pitää ajan tasalla unionin finanssilaitosten valvontaa koskevan unionin valvontakäsikirjan, jossa esitetään parhaat käytännöt ja korkealaatuiset valvontamenetelmät ja -prosessit ja otetaan huomioon muun muassa muuttuvat liiketoimintakäytännöt ja -mallit sekä finanssilaitosten ja -markkinoiden koko;

▼M2

b) se myötävaikuttaa oikeudellisesti sitovien unionin säädösten yhdenmukaiseen soveltamiseen erityisesti edistämällä yhteistä valvontakulttuuria, varmistamalla 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten yhdenmukaisen, tehokkaan ja tosiasiallisen soveltamisen, estämällä toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäytön, edistämällä ja seuraamalla valvonnan riippumattomuutta, sovittelemalla ja ratkaisemalla toimivaltaisten viranomaisten välisiä erimielisyyksiä, varmistamalla finanssilaitosten tehokkaan ja yhdenmukaisen valvonnan sekä huolehtimalla valvontakollegioiden yhdenmukaisesta toiminnasta ja toteuttamalla toimia muun muassa kriisitilanteissa;

▼B

c) se edistää ja helpottaa tehtävien ja vastuun siirtoa toimivaltaisten viranomaisten välillä;

d) se tekee tiivistä yhteistyötä EJRK:n kanssa erityisesti toimittamalla tälle tietoja, joita tämä tarvitsee tehtäviensä suorittamiseksi, ja varmistamalla asianmukaisten jatkotoimien toteuttaminen EJRK:n antamien varoitusten ja suositusten pohjalta;

▼M2

e) se järjestää ja suorittaa toimivaltaisten viranomaisten vertaisarviointia ja samassa yhteydessä antaa ohjeita ja suosituksia ja määrittää parhaita käytäntöjä valvontatulosten johdonmukaisuuden parantamiseksi;

f) se seuraa ja arvioi markkinakehitystä omalla vastuualueellaan, myös silloin kun tähän on aihetta erityisesti kotitalouksille ja pienille ja keskisuurille yrityksille suunnattujen vakuutusten, jälleenvakuutusten ja lisäeläkkeiden sekä innovatiivisten finanssipalvelujen kehityssuuntauksissa, ottaen asianmukaisesti huomioon ympäristöön, yhteiskuntaan ja hyvään hallintotapaan liittyvät kehityssuuntaukset;

g) se laatii markkina-analyyseja tietojen saamiseksi vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen tehtävien hoitamista varten;

h) se edistää tarvittaessa vakuutuksenottajien, eläkejärjestelmien jäsenten ja edunsaajien, kuluttajien ja sijoittajien suojaa, erityisesti rajatylittävissä tilanteissa esiintyvien puutteiden osalta ja asiaan liittyvät riskit huomioon ottaen;

▼B

i) se edistää valvontakollegioiden johdonmukaista ja yhdenmukaista toimintaa, järjestelmäriskin valvontaa, arviointia ja mittaamista, elvytys- ja kriisinratkaisusuunnitelmien kehittämistä ja yhteensovittamista varmistaen vakuutuksenottajille ja edunsaajille annettavan korkean suojan koko unionissa 21–26 artiklan mukaisesti;

▼M2

ia) se edistää finanssitietoja koskevan unionin yhteisen strategian laatimista;

▼B

j) se suorittaa muita tässä asetuksessa tai muissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä säädettyjä tehtäviä;

k) se julkaisee ja päivittää säännöllisesti verkkosivustollaan toimialaansa liittyviä tietoja, erityisesti rekisteröidyistä finanssilaitoksista omalla vastuualueellaan sen varmistamiseksi, että tiedot ovat helposti yleisön saatavilla;

▼M2

ka) se julkaisee verkkosivustollaan kaikki 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyihin säädöksiin liittyvät tekniset sääntely- ja täytäntöönpanostandardit, ohjeet, suositukset sekä kysymykset ja vastaukset ja päivittää niitä säännöllisesti, mukaan lukien katsaukset, jotka koskevat meneillään olevien toimien tilannetta, ja teknisten sääntely- ja täytäntöönpanostandardien luonnosten hyväksymisen suunniteltu aikataulu.

▼M2 —————

▼M2

1 a. Hoitaessaan tehtäviään tämän asetuksen mukaisesti vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen

a) käyttää täysimääräisesti sille annettuja valtuuksia;

b) ottaa täysimääräisesti huomioon finanssilaitosten eri tyypit, liiketoimintamallit ja koon, finanssilaitosten turvallisuuden ja luotettavuuden varmistamista koskevan tavoitteen asianmukaisesti huomioon ottaen; ja

c) ottaa huomioon teknologiset innovaatiot, innovatiiviset ja kestävät liiketoimintamallit, kuten osuuskunnat ja keskinäiset yhtiöt, sekä ympäristöön, yhteiskuntaan ja hyvään hallintotapaan liittyvät seikat.

▼B

2. Edellä 1 kohdassa säädettyjen tehtävien suorittamiseksi vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisella on tämän asetuksen mukainen toimivalta ja erityisesti toimivalta

a) laatia luonnoksia teknisiksi sääntelystandardeiksi 10 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa;

b) laatia luonnoksia teknisiksi täytäntöönpanostandardeiksi 15 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa;

c) antaa ohjeita ja suosituksia 16 artiklassa säädetyin tavoin;

▼M2

ca) antaa suosituksia 29 a artiklassa säädetyin tavoin;

▼B

d) antaa erityistapauksissa suosituksia 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuin tavoin;

▼M2

da) antaa varoituksia 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti;

▼B

e) tehdä toimivaltaisille viranomaisille osoitettuja yksittäisiä päätöksiä 18 artiklan 3 kohdassa ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa;

f) jos kyseessä on suoraan sovellettava unionin oikeus, tehdä finanssilaitoksille osoitettuja yksittäisiä päätöksiä 17 artiklan 6 kohdassa, 18 artiklan 4 kohdassa ja 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa;

▼M2

g) antaa lausuntoja Euroopan parlamentille, neuvostolle tai komissiolle 16 a artiklassa säädetyin tavoin;

▼M2

ga) antaa vastauksia kysymyksiin 16 b artiklassa säädetyin tavoin;

gb) toteuttaa toimia 9 a artiklan mukaisesti;

▼B

h) kerätä tarvittavat tiedot finanssilaitoksista 35 artiklassa säädetyin tavoin;

i) kehittää yhteisiä menetelmiä, joilla arvioidaan tuotteen ominaispiirteiden ja jakeluprosessien vaikutusta laitosten taloudelliseen tilanteeseen ja kuluttajansuojaan;

j) luoda keskitetysti saatavilla oleva tietokanta rekisteröidyistä finanssilaitoksista toimivaltaansa kuuluvalla alalla, silloin kun tästä on säädetty 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä.

▼M2

3. Hoitaessaan 1 kohdassa tarkoitettuja tehtäviä ja käyttäessään 2 kohdassa tarkoitettuja valtuuksia vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimii lainsäädännön perusteella ja sen mahdollistamissa rajoissa ja ottaa asianmukaisesti huomioon suhteellisuusperiaatteen, aina kun tarpeen, sekä paremman sääntelyn periaatteen, mukaan lukien tämän asetuksen mukaisesti toteutettujen kustannus–hyötyanalyysien tulokset.

Jäljempänä 10, 15, 16 ja 16 a artiklassa tarkoitetut avoimet julkiset kuulemiset järjestetään mahdollisimman laajoina, jotta voidaan varmistaa, että ne kattavat kaikki asianomaiset osapuolet ja että sidosryhmillä on kohtuullisesti aikaa reagoida. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen julkaisee sidosryhmiltä saadusta palautteesta yhteenvedon ja katsauksen siihen, kuinka kerättyjä tietoja ja näkemyksiä on hyödynnetty teknisten sääntely- ja täytäntöönpanostandardien luonnoksissa.

▼B

9 artikla

Kuluttajansuojaan ja finanssialan toimintaan liittyvät tehtävät

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisella on johtava tehtävä avoimuuden, selkeyden ja oikeudenmukaisuuden edistämisessä kuluttajien finanssituotteiden tai -palvelujen markkinoilla koko sisämarkkina-alueella myös siten, että se:

▼M2

a) kerää ja analysoi tietoja kulutuksen muutoksista, kuten vähittäisrahoituspalvelujen ja -tuotteiden kustannusten ja maksujen kehityksestä jäsenvaltioissa, ja raportoi niistä,

▼M2

aa) laatii perusteellisia temaattisia arviointeja markkinakäyttäytymisestä luodakseen yhteisen käsityksen markkinakäytännöistä, jotta voidaan havaita mahdolliset ongelmat ja analysoida niiden vaikutusta,

ab) kehittää vähittäispalvelujen riski-indikaattorit, joiden avulla voidaan havaita oikea-aikaisesti seikat, joista saattaa aiheutua haittaa kuluttajille ja sijoittajille,

▼B

b) tarkastelee ja sovittaa yhteen talouden toiminnan ymmärtämiseen tähtääviä ja talousalan valistusta koskevia toimivaltaisten viranomaisten aloitteita,

c) kehittää alan koulutustavoitteita, ja

d) edistää yhteisten julkistamissääntöjen kehittämistä,

▼M2

e) edistää tasapuolisia toimintaedellytyksiä sisämarkkinoilla, joilla kuluttajilla ja muilla finanssipalvelujen käyttäjillä on tasapuoliset mahdollisuudet käyttää finanssipalveluja ja -tuotteita, ja

f) koordinoi toimivaltaisten viranomaisten haamuasiointitoimia, jos sellaisia sovelletaan.

▼M2

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen valvoo uusia ja nykyisiä finanssialan toimia ja voi antaa ohjeita ja suosituksia markkinoiden turvallisuuden ja vakauden sekä sääntely- ja valvontakäytäntöjen lähentymisen ja tehokkuuden edistämiseksi

▼B

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi myös antaa varoituksia, jos jokin finanssialan toiminta muodostaa vakavan uhan 1 artiklan 6 kohdassa säädetyille tavoitteille.

▼M2

4. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen perustaa organisaatioonsa kiinteästi kuuluvan kuluttajansuoja- ja finanssi-innovaatiokomitean, jossa saatetaan yhteen kaikki asiaankuuluvat toimivaltaiset viranomaiset sekä kuluttajansuojasta vastaavat viranomaiset, jotta voidaan parantaa kuluttajansuojaa ja toimia koordinoidusti uuden tai innovatiivisen finanssialan toiminnan sääntelyssä ja valvonnassa sekä antaa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle neuvoja, joita se voi esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen tekee tiiviisti yhteistyötä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2016/679 ( 7 ) perustetun Euroopan tietosuojaneuvoston kanssa päällekkäisyyksien, epäjohdonmukaisuuksien ja oikeudellisen epävarmuuden välttämiseksi tietosuojan alalla. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi kutsua komiteaan tarkkailijoiksi myös kansallisia tietosuojaviranomaisia.

5. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi asettaa väliaikaisen kiellon tai rajoituksen sellaisten tiettyjen finanssialan tuotteiden, välineiden tai toimien markkinoinnille, jakelulle tai myynnille, jotka saattavat aiheuttaa merkittävää taloudellista vahinkoa asiakkaille tai kuluttajille tai vaarantaa finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden tai koko finanssijärjestelmän taikka sen osan vakauden unionissa, 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä määritellyissä tapauksissa ja niissä säädetyin edellytyksin tai tarvittaessa kriisitilanteessa 18 artiklan mukaisesti ja siinä säädetyin edellytyksin.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen tarkastelee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua päätöstään sopivin väliajoin ja vähintään joka kuudes kuukausi. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi päättää kiellon vuosittaisesta uusimisesta, kun kielto on uusittu vähintään kaksi kertaa peräkkäin ja päätös perustuu asianmukaiseen analyysiin asiakkaaseen tai kuluttajaan kohdistuvan vaikutuksen arvioimiseksi.

Jäsenvaltio voi pyytää vakuutus- ja lisäeläkeviranomaista harkitsemaan päätöstään uudelleen. Siinä tapauksessa vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen päättää 44 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti, pitääkö se päätöksensä voimassa.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi myös arvioida tarpeen asettaa kielto tai rajoitus tietyntyyppisille finanssialan toimille tai käytännöille ja tällaisen tarpeen käydessä ilmi ilmoittaa siitä komissiolle ja toimivaltaisille viranomaisille, jotta voidaan helpottaa tällaisen kiellon tai rajoituksen asettamista.

▼M2

9 a artikla

Toimista pidättymistä koskevat kirjeet

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toteuttaa tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa, jos se katsoo, että jonkin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyn säädöksen tai kyseisiin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyihin säädöksiin perustuvien delegoitujen säädösten tai täytäntöönpanosäädösten soveltaminen saattaa aiheuttaa merkittäviä ongelmia jostakin seuraavasta syystä:

a) vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen katsoo, että tällaiseen säädökseen sisältyvät säännökset voivat olla suoraan ristiriidassa toisen asiaan liittyvän säädöksen kanssa,

b) säädös on jokin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyistä säädöksistä, ja kyseistä säädöstä täydentävien tai täsmentävien delegoitujen säädösten tai täytäntöönpanosäädösten puuttuminen aiheuttaisi perusteltuja epäilyjä lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyn säädöksen tai sen asianmukaisen soveltamisen oikeudellisista seurauksista,

c) 16 artiklassa tarkoitettujen ohjeiden ja suositusten puuttuminen aiheuttaisi käytännön vaikeuksia kyseisen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyn säädöksen soveltamisessa.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen osoittaa 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa toimivaltaisille viranomaisille ja komissiolle kirjeitse yksityiskohtaisen kirjallisen selvityksen ongelmista, joita se katsoo olevan.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen antaa 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa komissiolle lausunnon toimista, joita se pitää tarpeellisina toteuttaa uuden lainsäädäntöehdotuksen tai uusia delegoituja säädöksiä tai täytäntöönpanosäädöksiä koskevan ehdotuksen muodossa, ja kiireellisyydestä, joka asialla vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen mielestä on. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen julkistaa lausuntonsa.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen arvioi tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa mahdollisimman pian, onko tarpeen antaa asiaa koskevia ohjeita tai suosituksia 16 artiklan mukaisesti.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimii nopeasti, erityisesti ehkäistäkseen osaltaan 1 kohdassa tarkoitettuja ongelmia, aina kun se on mahdollista.

3. Jos se on tarpeen 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ennen 2 kohdassa tarkoitettuja toimia seuraavien uusien toimenpiteiden hyväksymistä ja soveltamista, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen antaa lausuntoja 1 kohdassa tarkoitettujen säädösten yksittäisistä säännöksistä, jotta voidaan edistää yhdenmukaisia, tehokkaita ja vaikuttavia valvonta- ja täytäntöönpanokäytäntöjä sekä unionin oikeuden yhteistä, yhtenäistä ja johdonmukaista soveltamista.

4. Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen erityisesti toimivaltaisilta viranomaisilta saamiensa tietojen perusteella katsoo, että jokin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytty säädös tai kyseiseen säädökseen perustuvat delegoidut säädökset tai täytäntöönpanosäädökset aiheuttavat merkittäviä poikkeuksellisia ongelmia, jotka koskevat markkinoiden luottamusta, kuluttajien, asiakkaiden tai sijoittajien suojaa, finanssi- tai hyödykemarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja eheyttä tai koko finanssijärjestelmän tai sen osan vakautta unionissa, se osoittaa toimivaltaisille viranomaisille ja komissiolle ilman aiheetonta viivästystä yksityiskohtaisen kirjallisen selvityksen ongelmista, joita se katsoo olevan. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi antaa komissiolle lausunnon toimista, joita se pitää tarpeellisina toteuttaa uuden lainsäädäntöehdotuksen tai uutta delegoitua säädöstä tai täytäntöönpanosäädöstä koskevan ehdotuksen muodossa, ja asian kiireellisyydestä. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen julkistaa lausuntonsa.

▼B

10 artikla

Tekniset sääntelystandardit

▼M2

1. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto siirtävät komissiolle vallan hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä, jotta voidaan varmistaa johdonmukainen harmonisointi tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä erityisesti määritellyillä aloilla, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi laatia luonnoksia teknisiksi sääntelystandardeiksi. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen antaa luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi komission hyväksyttäviksi. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimittaa luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi samanaikaisesti tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

▼B

Teknisten sääntelystandardien on oltava teknisiä, niihin ei saa sisältyä strategisia päätöksiä tai toimintavalintoja, ja niiden sisältö on rajoitettu lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyin säädöksin, joihin ne perustuvat.

▼M2

Ennen kuin vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimittaa teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle, se järjestää niitä koskevia avoimia julkisia kuulemisia ja analysoi mahdollisia kustannuksia ja hyötyjä, jolleivät tällaiset kuulemiset ja analyysit ole erityisen suhteettomia verrattuna kyseisten teknisten sääntelystandardien luonnosten laajuuteen ja vaikutukseen tai verrattuna asian erityiseen kiireellisyyteen. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen pyytää lisäksi 37 artiklassa tarkoitetulta asiaankuuluvalta osallisryhmältä neuvoja.

▼M2 —————

▼M2

Komissio päättää kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut teknisen sääntelystandardin luonnoksen, hyväksyykö se sen. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle hyvissä ajoin, jos hyväksyntää ei voida antaa kolmen kuukauden kuluessa. Se voi hyväksyä teknisen sääntelystandardin luonnoksen vain osittain tai muutettuina, jos unionin etu sitä vaatii.

Jos komissio ei aio hyväksyä teknisen sääntelystandardin luonnosta tai aikoo hyväksyä sen osittain tai muutettuna, se lähettää teknisen sääntelystandardin luonnoksen takaisin vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle ja ilmoittaa, miksi se ei hyväksy sitä tai selvittää muutostensa syyt. Komissio lähettää kirjeestään jäljennöksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi kuuden viikon kuluessa muuttaa teknisen sääntelystandardin luonnosta komission ehdottamien muutosten pohjalta ja toimittaa sen uudelleen komissiolle virallisen lausunnon muodossa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen lähettää virallisesta lausunnostaan jäljennöksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

▼B

Jollei vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ole tämän kuuden viikon jakson päättyessä toimittanut muutettua teknisen sääntelystandardin luonnosta tai jos se on toimittanut teknisen sääntelystandardin luonnoksen, jonka muutokset eivät ole komission ehdottamien muutosten mukaisia, komissio voi hyväksyä teknisen sääntelystandardin tarpeellisiksi katsomine muutoksineen tai hylätä sen.

Komissio ei saa muuttaa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen valmisteleman teknisen sääntelystandardin luonnoksen sisältöä sovittamatta toimintaansa ennalta yhteen vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen kanssa tässä artiklassa säädetyllä tavalla.

▼M2

2. Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ei ole toimittanut teknisen sääntelystandardin luonnosta 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä asetetussa määräajassa, komissio voi pyytää tällaista luonnosta uuden määräajan puitteissa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ilmoittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle hyvissä ajoin, jos se ei noudata uutta määräaikaa.

▼B

3. Vain jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ei toimita teknisen sääntelystandardin luonnosta komissiolle 2 kohdan mukaisissa määräajoissa, komissio voi hyväksyä teknisen sääntelystandardin delegoidulla säädöksellä ilman vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen luonnosta.

▼M2

Komissio järjestää teknisten sääntelystandardien luonnoksia koskevia avoimia julkisia kuulemisia ja analysoi mahdollisia kustannuksia ja hyötyjä, jolleivät tällaiset kuulemiset ja analyysit ole suhteettomia verrattuna kyseisten teknisten sääntelystandardien luonnosten laajuuteen ja vaikutukseen tai verrattuna asian erityiseen kiireellisyyteen. Komissio pyytää lisäksi 37 artiklassa tarkoitetulta asiaankuuluvalta osallisryhmältä neuvoja.

▼B

Komissio toimittaa teknisen sääntelystandardin luonnoksen välittömästi Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Komissio lähettää teknisen sääntelystandardinsa luonnoksen vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi kuuden viikon kuluessa muuttaa teknisen sääntelystandardin luonnosta ja toimittaa sen komissiolle virallisen lausunnon muodossa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen lähettää virallisesta lausunnostaan jäljennöksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Jollei vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ole neljännessä alakohdassa tarkoitetun kuuden viikon jakson päättyessä toimittanut muutettua teknisen sääntelystandardin luonnosta, komissio voi hyväksyä kyseisen teknisen sääntelystandardin.

Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on toimittanut muutetun teknisen sääntelystandardin luonnoksen kuuden viikon kuluessa, komissio voi muuttaa teknisen sääntelystandardin luonnosta vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen ehdottamien muutosten pohjalta tai hyväksyä kyseisen teknisen sääntelystandardin tarpeellisiksi katsomine muutoksineen. Komissio ei saa muuttaa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen valmistelemien teknisten sääntelystandardien luonnosten sisältöä sovittamatta toimintaansa ennalta yhteen vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen kanssa tässä artiklassa säädetyllä tavalla.

▼M2

4. Tekniset sääntelystandardit hyväksytään asetuksilla tai päätöksillä. Tällaisten asetusten tai päätösten nimessä on oltava sanat ”tekninen sääntelystandardi”. Nämä standardit julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja ne tulevat voimaan niissä mainittuina ajankohtina.

▼B

11 artikla

Siirretyn säädösvallan käyttäminen

1. Siirretään komissiolle neljän vuoden ajaksi 16 päivästä joulukuuta 2010 lukien valta hyväksyä 10 artiklassa tarkoitettuja teknisiä sääntelystandardeja. Komissio esittää siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään kuusi kuukautta ennen neljän vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto peruuta siirtoa 14 artiklan mukaisesti.

2. Heti kun komissio on hyväksynyt teknisen sääntelystandardin, se antaa sen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

3. Komissiolle siirrettyyn valtaan hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja sovelletaan 12–14 artiklassa säädettyjä ehtoja.

12 artikla

Säädösvallan siirron peruuttaminen

1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 10 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron.

2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, ilmoittaa asiasta toiselle lainsäätäjälle ja komissiolle kohtuullisessa ajassa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä ilmoittaa samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee.

3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta aiemmin annettujen teknisten sääntelystandardien voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

13 artikla

Teknisten sääntelystandardien vastustaminen

▼M1

1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi vastustaa teknistä sääntelystandardia kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun komission hyväksymä tekninen sääntelystandardi on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kolmella kuukaudella.

▼M2 —————

▼B

2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättyessä vastustanut teknistä sääntelystandardia, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä. Tekninen sääntelystandardi voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se voi tulla voimaan ennen tämän määräajan päättymistä, jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne aio vastustaa standardia.

3. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa teknistä sääntelystandardia 1 kohdassa tarkoitetussa määräajassa, se ei tule voimaan. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan mukaisesti teknistä sääntelystandardia vastustava toimielin esittää syyt, miksi se vastustaa kyseistä standardia.

14 artikla

Teknisten sääntelystandardien luonnosten hyväksymättä jättäminen tai muuttaminen

1. Mikäli komissio ei hyväksy teknisen sääntelystandardin luonnosta tai muuttaa sitä 10 artiklassa säädetyin tavoin, se ilmoittaa asiasta vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle, Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja esittää niille syyt ratkaisulleen.

2. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi tarvittaessa kutsua asiasta vastaavan komission jäsenen sekä vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen puheenjohtajan kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitetusta ilmoituksesta Euroopan parlamentin asiasta vastaavan valiokunnan kokoukseen tai neuvoston erityiseen istuntoon eriävien näkemystensä esittelemiseksi ja selvittämiseksi.

15 artikla

Tekniset täytäntöönpanostandardit

▼M2

1. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto siirtävät komissiolle täytäntöönpanovallan hyväksyä teknisiä täytäntöönpanostandardeja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 291 artiklan mukaisilla täytäntöönpanosäädöksillä tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä erityisesti määritellyillä aloilla, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi laatia luonnoksia teknisiksi täytäntöönpanostandardeiksi. Teknisten täytäntöönpanostandardien on oltava teknisiä, niihin ei saa sisältyä strategisia päätöksiä tai toimintavalintoja, ja niiden sisällössä on määritettävä näiden säädösten soveltamisen edellytykset. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen antaa teknisten täytäntöönpanostandardiensa luonnokset komission hyväksyttäviksi. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimittaa tekniset täytäntöönpanostandardit samanaikaisesti tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Ennen kuin vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimittaa teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset komissiolle, se järjestää niitä koskevia avoimia julkisia kuulemisia ja analysoi mahdollisia kustannuksia ja hyötyjä, jolleivät tällaiset kuulemiset ja analyysit ole erityisen suhteettomia verrattuna kyseisten teknisten täytäntöönpanostandardien luonnosten laajuuteen ja vaikutukseen tai verrattuna asian erityiseen kiireellisyyteen. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen pyytää lisäksi 37 artiklassa tarkoitetulta asiaankuuluvalta osallisryhmältä neuvoja.

Komissio päättää kolmen kuukauden kuluessa teknisen täytäntöönpanostandardin luonnoksen vastaanottamisesta, hyväksyykö se sen. Komissio voi pidentää tätä määräaikaa yhdellä kuukaudella. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle hyvissä ajoin, jos hyväksyntää ei voida antaa kolmen kuukauden kuluessa. Se voi hyväksyä teknisen täytäntöönpanostandardin luonnoksen vain osittain tai muutettuna, jos unionin etu sitä vaatii.

Jos komissio ei aio hyväksyä teknisen täytäntöönpanostandardin luonnosta tai aikoo hyväksyä sen vain osittain tai muutettuna, se lähettää sen takaisin vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle ja ilmoittaa, miksi se ei aio hyväksyä sitä tai, jos on kyse muutoksista, selvittää muutostensa syyt. Komissio lähettää kirjeestään jäljennöksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi kuuden viikon kuluessa muuttaa teknisen täytäntöönpanostandardin luonnosta komission ehdottamien muutosten pohjalta ja toimittaa sen uudelleen komissiolle virallisen lausunnon muodossa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen lähettää virallisesta lausunnostaan jäljennöksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Jollei vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ole neljännessä alakohdassa tarkoitetun kuuden viikon jakson päättyessä toimittanut muutettua teknisen täytäntöönpanostandardin luonnosta tai jos se on toimittanut teknisen täytäntöönpanostandardin luonnoksen, jonka muutokset eivät ole komission ehdottamien muutosten mukaisia, komissio voi hyväksyä teknisen täytäntöönpanostandardin tarpeellisiksi katsomine muutoksineen tai hylätä sen.

Komissio ei saa muuttaa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen valmisteleman teknisen täytäntöönpanostandardin luonnoksen sisältöä sovittamatta toimiaan ennalta yhteen vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen kanssa tässä artiklassa säädetyllä tavalla.

2. Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ei ole toimittanut teknisen täytäntöönpanostandardin luonnosta 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä asetetussa määräajassa, komissio voi pyytää tällaista luonnosta uuden määräajan puitteissa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ilmoittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle hyvissä ajoin, jos se ei noudata uutta määräaikaa.

▼B

3. Vain jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ei toimita teknisen täytäntöönpanostandardin luonnosta komissiolle 2 kohdan mukaisissa määräajoissa, komissio voi hyväksyä teknisen täytäntöönpanostandardin täytäntöönpanosäädöksellä ilman vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen luonnosta.

▼M2

Komissio järjestää teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia koskevia avoimia julkisia kuulemisia ja analysoi niistä mahdollisesti aiheutuvia kustannuksia ja hyötyjä, jolleivät tällaiset kuulemiset ja analyysit ole suhteettomia verrattuna kyseisten teknisten täytäntöönpanostandardien luonnosten laajuuteen ja vaikutukseen tai verrattuna asian erityiseen kiireellisyyteen. Komissio pyytää lisäksi 37 artiklassa tarkoitetulta asiaankuuluvalta osallisryhmältä neuvoja.

▼B

Komissio toimittaa teknisen täytäntöönpanostandardin luonnoksen välittömästi Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Komissio lähettää teknisten sääntelystandardin luonnoksen vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi kuuden viikon kuluessa muuttaa teknisen täytäntöönpanostandardin luonnosta ja toimittaa sen komissiolle virallisen lausunnon muodossa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen lähettää virallisesta lausunnostaan jäljennöksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Jollei vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen viranomainen ole neljännessä alakohdassa tarkoitetun kuuden viikon jakson päättyessä toimittanut muutettua teknisten täytäntöönpanostandardin luonnosta, komissio voi hyväksyä kyseisen teknisen täytäntöönpanostandardin.

Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on toimittanut muutetun teknisen täytäntöönpanostandardin luonnoksen kuuden viikon jakson kuluessa, komissio voi muuttaa teknistä täytäntöönpanostandardin luonnosta vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen ehdottamien muutosten pohjalta tai hyväksyä kyseisen teknisen täytäntöönpanostandardin tarpeellisiksi katsomine muutoksineen.

Komissio ei saa muuttaa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen valmistelemien teknisten täytäntöönpanostandardien luonnosten sisältöä sovittamatta toimintaansa ennalta yhteen vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen kanssa tässä artiklassa säädetyllä tavalla.

▼M2

4. Tekniset täytäntöönpanostandardit hyväksytään asetuksilla tai päätöksillä. Tällaisten asetusten ja päätösten nimessä on oltava sanat ”tekninen täytäntöönpanostandardi”. Nämä standardit julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja ne tulevat voimaan niissä mainittuina ajankohtina.

▼B

16 artikla

Ohjeet ja suositukset

▼M2

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen antaa kaikille toimivaltaisille viranomaisille tai kaikille finanssilaitoksille osoitettuja ohjeita ja yhdelle tai useammalle toimivaltaiselle viranomaiselle tai yhdelle tai useammalle finanssilaitokselle osoitettuja suosituksia yhdenmukaisten, tehokkaiden ja toimivien valvontakäytäntöjen aikaansaamiseksi EFVJ:ssä sekä unionin oikeuden yhteisen, yhtenäisen ja johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.

Ohjeiden ja suositusten on oltava 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä tai tässä artiklassa annettujen valtuutuksien mukaisia.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen järjestää tarvittaessa ohjeita ja suosituksia koskevia avoimia julkisia kuulemisia ja analysoi ohjeiden ja suositusten antamiseen mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä. Näiden kuulemisten ja analyysien on oltava oikeassa suhteessa ohjeiden tai suositusten laajuuteen, luonteeseen ja vaikutukseen. Lisäksi vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen pyytää tarvittaessa neuvoja 37 artiklassa tarkoitetuilta vakuutus- ja jälleenvakuutusalan osallisryhmältä ja lisäeläkealan osallisryhmältä. Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ei järjestä avointa julkista kuulemista eikä pyydä neuvoja vakuutus- ja jälleenvakuutusalan osallisryhmältä ja lisäeläkealan osallisryhmältä, se esittää perustelut.

▼M2

2 a. Ohjeissa ja suosituksissa ei saa pelkästään viitata lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten osiin tai esittää niitä uudelleen. Ennen uuden ohjeen tai suosituksen antamista vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen tarkastelee ensin käytössä olevia ohjeita ja suosituksia päällekkäisyyksien välttämiseksi.

▼B

3. Toimivaltaisten viranomaisten ja finanssilaitosten on kaikin tavoin pyrittävä noudattamaan näitä ohjeita ja suosituksia.

Kunkin toimivaltaisen viranomaisen on kahden kuukauden kuluessa ohjeen tai suosituksen antamisesta vahvistettava, noudattaako se tai aikooko se noudattaa kyseistä ohjetta tai suositusta. Jos toimivaltainen viranomainen ei noudata eikä aio noudattaa sitä, sen on ilmoitettava asiasta vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle ja esitettävä perustelunsa.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ilmoittaa julkisesti siitä, että toimivaltainen viranomainen ei noudata eikä aio noudattaa kyseistä ohjetta tai suositusta. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi myös tapauskohtaisesti päättää julkaista toimivaltaisen viranomaisen ilmoittamat perustelut sille, että se ei noudata kyseistä ohjetta tai suositusta. Toimivaltaiselle viranomaiselle ilmoitetaan etukäteen tällaisesta julkaisemisesta.

Jos ohjeessa tai suosituksessa niin edellytetään, finanssilaitosten on ilmoitettava selkeästi ja yksityiskohtaisesti, noudattavatko ne kyseistä ohjetta tai suositusta.

▼M2

4. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ilmoittaa 43 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle annetut ohjeet ja suositukset.

▼M2

16 a artikla

Lausunnot

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission pyynnöstä taikka omasta aloitteestaan antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle lausuntoja kaikista vastuualueeseensa kuuluvista kysymyksistä.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu pyyntö voi sisältää julkisen kuulemisen tai teknisen analyysin.

3. Kun on kyse sulautumisiin ja omistusosuuksien hankintaan liittyvästä toiminnan vakauden arvioinnista, joka kuuluu direktiivin 2009/138/EY soveltamisalaan ja joka mainitun direktiivin mukaan edellyttää kahden tai useamman jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten välistä kuulemista, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi, jos jokin näistä toimivaltaisista viranomaisista sitä pyytää, antaa ja julkistaa lausunnon toiminnan vakauden arvioinnista, ei kuitenkaan direktiivin 2009/138/EY 59 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädettyjen perusteiden osalta. Lausunto on annettava viipymättä ja joka tapauksessa ennen direktiivin 2009/138/EY mukaisen arviointiajan päättymistä.

4. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission pyynnöstä antaa teknistä neuvontaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä määritetyillä aloilla.

16 b artikla

Kysymykset ja vastaukset

1. Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, mukaan lukien toimivaltaiset viranomaiset ja unionin toimielimet ja elimet, voi esittää 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten ja niihin liittyvien delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten säännösten sekä kyseisten lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten nojalla hyväksyttyjen ohjeiden ja suositusten käytännön soveltamista tai täytäntöönpanoa varten vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle kysymyksiä millä tahansa unionin virallisella kielellä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 5 kohdan soveltamista.

Ennen kuin finanssilaitokset esittävät kysymyksen vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle, niiden on arvioitava, olisiko kysymys esitettävä ensin niiden toimivaltaiselle viranomaiselle.

Ennen hyväksyttäviin kysymyksiin annettavien vastauksien julkaisemista vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi pyytää lisäselvennyksiä tässä kohdassa tarkoitettuihin luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön esittämiin kysymyksiin.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen 1 kohdassa tarkoitettuihin kysymyksiin antamat vastaukset eivät ole sitovia. Vastaukset on asetettava saataville ainakin sillä kielellä, jolla kysymys on esitetty.

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen luo verkkosivuillaan käytettävissä olevan verkkopohjaisen välineen ja ylläpitää sitä kysymysten esittämistä varten sekä julkaistakseen ajoissa kaikki vastaanotetut kysymykset ja kaikki vastaukset kaikkiin 1 kohdan nojalla hyväksyttäviin kysymyksiin, paitsi jos tällainen julkaiseminen on ristiriidassa kyseisten henkilöiden oikeutettujen etujen kanssa tai vaarantaa mahdollisesti rahoitusjärjestelmän vakauden. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi hylätä kysymykset, joihin se ei aio vastata. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen julkaisee hylätyt kysymykset verkkosivuillaan kahden kuukauden ajaksi.

4. Kolme äänivaltaista hallintoneuvoston jäsentä voi pyytää hallintoneuvostoa päättämään 44 artiklan mukaisesti, käsitelläänkö tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hyväksyttävään kysymykseen liittyvää seikkaa 16 artiklan nojalla ohjeissa, pyydetäänkö 37 artiklassa tarkoitetulta osallisryhmältä neuvoa, tarkastellaanko kysymyksiä ja vastauksia uudelleen asianmukaisin väliajoin, järjestetäänkö avoimia julkisia kuulemisia tai analysoidaanko mahdollisia kustannuksia ja hyötyjä. Tällaisten kuulemisten ja analyysien on oltava oikeassa suhteessa kyseisten kysymys- ja vastausluonnosten laajuuteen, luonteeseen ja vaikutukseen tai suhteessa asian erityiseen kiireellisyyteen. Kun 37 artiklassa tarkoitettu osallisryhmä otetaan mukaan toimintaan, sovelletaan salassapitovelvollisuutta.

5. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen välittää komissiolle kysymykset, jotka edellyttävät unionin oikeuden tulkintaa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen julkaisee komission antamat vastaukset.

▼B

17 artikla

Unionin oikeuden rikkominen

1. Jos toimivaltainen viranomainen ei ole soveltanut 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja säädöksiä, edellä 10–15 artiklan mukaisesti hyväksytyt tekniset sääntely- ja täytäntöönpanostandardit mukaan luettuina, tai on soveltanut niitä tavalla, joka on ilmeisesti unionin oikeuden vastainen ja on erityisesti jättänyt varmistamatta, että finanssilaitos täyttää näissä säädöksissä asetetut vaatimukset, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimii tämän artiklan 2, 3 ja 6 kohdassa säädettyjen valtuuksien mukaisesti.

▼M2

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen esittää pääpiirteissään, miten se aikoo edetä asiassa, ja tarvittaessa tutkii unionin oikeuden väitettyä rikkomista tai soveltamatta jättämistä yhden tai useamman toimivaltaisen viranomaisen, Euroopan parlamentin, neuvoston, komission, asiaankuuluvan osallisryhmän pyynnöstä tai omasta aloitteestaan, myös luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä saatujen hyvin perusteltujen tietojen perusteella, ilmoitettuaan asiasta kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle.

▼M1

Toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle viipymättä kaikki tiedot, joita tämä katsoo tarvitsevansa tutkimukseensa, mukaan luettuina tiedot siitä, miten 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja säädöksiä sovelletaan unionin oikeuden mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 35 artiklassa säädettyjen valtuuksien soveltamista.

▼M2

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi, ilmoitettuaan asiasta kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle, osoittaa asianmukaisesti perustellun tietopyynnön suoraan muille toimivaltaisille viranomaisille, jos tiedon pyytäminen kyseiseltä toimivaltaiselta viranomaiselta on osoittautunut riittämättömäksi tai sen katsotaan olevan riittämätöntä niiden tietojen saamiseksi, joiden katsotaan olevan tarpeen unionin oikeuden väitetyn rikkomisen tai soveltamatta jättämisen tutkimiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 35 artiklassa säädettyjen valtuuksien soveltamista.

Tällaisen pyynnön vastaanottajan on toimitettava vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle selkeät, täsmälliset ja täydelliset tiedot ilman aiheetonta viivästystä.

2 a. Jotta voitaisiin päästä yhteisymmärrykseen toimista, jotka ovat tarpeen, jotta toimivaltainen viranomainen voi noudattaa unionin oikeutta, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen tekee ennen 3 kohdassa tarkoitetun suosituksen antamista yhteistyötä asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen kanssa, jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen pitää tällaista yhteistyötä asianmukaisena unionin oikeuden rikkomisen ratkaisemiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen mukaisia valtuuksia.

▼B

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi viimeistään kahden kuukauden kuluttua tutkimuksensa aloittamisesta antaa kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle suosituksen siitä, mihin toimiin on ryhdyttävä unionin oikeuden noudattamiseksi.

Toimivaltaisen viranomaisen on kymmenen työpäivän kuluessa suosituksen vastaanottamisesta ilmoitettava vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on toteuttanut tai aikoo toteuttaa varmistaakseen unionin oikeuden noudattamisen.

4. Jos toimivaltainen viranomainen ei ole noudattanut unionin oikeutta yhden kuukauden kuluessa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen suosituksen vastaanottamisesta, komissio voi vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen ilmoitettua asiasta tai omasta aloitteestaan antaa virallisen lausunnon, jossa toimivaltaista viranomaista vaaditaan toteuttamaan toimet, joita unionin oikeuden noudattaminen edellyttää. Komission virallisessa lausunnossa on otettava huomioon vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen suositus.

Komissio antaa tällaisen virallisen lausunnon viimeistään kolmen kuukauden kuluttua suosituksen antamisesta. Komissio voi pidentää tätä määräaikaa yhdellä kuukaudella.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ja toimivaltaiset viranomaiset toimittavat komissiolle kaikki tarvittavat tiedot.

5. Toimivaltaisen viranomaisen on kymmenen työpäivän kuluessa 4 kohdassa tarkoitetun virallisen lausunnon vastaanottamisesta ilmoitettava komissiolle ja vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on toteuttanut tai aikoo toteuttaa tämän virallisen lausunnon noudattamiseksi.

▼M2

6. Jos toimivaltainen viranomainen ei noudata tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettua virallista lausuntoa tuossa kohdassa mainitun määräajan kuluessa ja jos on tarpeen tasapuolisten kilpailuolosuhteiden säilyttämiseksi markkinoilla tai palauttamiseksi markkinoille taikka finanssijärjestelmän moitteettoman toiminnan ja eheyden varmistamiseksi saada viipymättä muutos siihen, että virallista lausuntoa ei noudateta, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi silloin, kun tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten asiaankuuluvat vaatimukset ovat suoraan sovellettavissa finanssilaitoksiin, tehdä finanssilaitoksille osoitetun yksittäisen päätöksen, jossa sitä vaaditaan toteuttamaan kaikki tarpeelliset toimet unionin oikeuden mukaisten velvollisuuksiensa noudattamiseksi, mukaan luettuna mahdollisesta käytännöstä luopuminen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaista komission toimivaltaa.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen päätöksen on oltava komission tämän artiklan 4 kohdan nojalla antaman virallisen lausunnon mukainen.

7. Päätökset, jotka tehdään 6 kohdan nojalla, ovat ensisijaisia toimivaltaisten viranomaisten samasta asiasta mahdollisesti aiemmin tekemiin päätöksiin nähden.

Toteuttaessaan toimia sellaisten kysymysten osalta, joista on annettu 4 kohdan mukainen virallinen lausunto tai tehty 6 kohdan mukainen päätös, toimivaltaisten viranomaisten on, tapauksen mukaan, noudatettava joko kyseistä virallista lausuntoa tai päätöstä.

▼B

8. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ilmoittaa 43 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa, mitkä toimivaltaiset viranomaiset ja finanssilaitokset eivät ole noudattaneet tämän artiklan 4 ja 6 kohdassa tarkoitettuja virallisia lausuntoja tai päätöksiä.

▼M2

17 a artikla

Ilmoittavien henkilöiden suojelu

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen luo raportointikanavat, joilla vastaanotetaan ja käsitellään luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön antamia tietoja tosiasiallisesta tai mahdollisesta unionin oikeuden rikkomisesta, lain väärinkäytöstä tai soveltamatta jättämisestä.

2. Näiden kanavien kautta ilmoittavia luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä suojellaan vastatoimilta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/1937 ( 8 ) mukaisesti.

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen varmistaa, että kaikki tiedot voidaan antaa nimettöminä tai luottamuksellisesti ja turvallisesti. Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen katsoo, että annetut tiedot sisältävät todisteita tai selkeitä viitteitä olennaisesta rikkomisesta, se antaa palautetta ilmoittavalle henkilölle.

▼B

18 artikla

Toimet kriisitilanteissa

1. Kun on kyse epäsuotuisista muutoksista, jotka voivat vakavasti vaarantaa finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden taikka koko finanssijärjestelmän tai sen osan vakauden unionissa, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen helpottaa aktiivisesti ja, jos se katsotaan tarpeelliseksi, sovittaa yhteen asiaankuuluvien kansallisten toimivaltaisten valvontaviranomaisten toteuttamia toimia.

Jotta vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi suorittaa tämän helpottamis- ja yhteensovittamistehtävänsä, sille on ilmoitettava kaikista asiaankuuluvista muutoksista ja se on kutsuttava tarkkailijaksi kaikkiin asiaankuuluvien kansallisten toimivaltaisten valvontaviranomaisten asiaan liittyviin kokoontumisiin.

2. Neuvosto voi komissiota ja EJRK:aa sekä tarvittaessa Euroopan valvontaviranomaisia kuullen hyväksyä vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen, komission tai EJRK:n pyynnöstä vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle osoitetun päätöksen, jossa todetaan tämän asetuksen soveltamista varten kriisitilanteen olemassaolo. Neuvosto tarkistaa kyseistä päätöstä sopivin väliajoin ja vähintään kerran kuukaudessa. Jollei päätöksen voimassaoloa jatketa kuukauden päätyttyä, sen voimassaolo lakkaa ilman eri toimenpiteitä. Neuvosto voi julistaa kriisitilanteen päättyneeksi milloin tahansa.

Jos EJRK tai vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen katsoo, että kriisitilanne saattaa syntyä, ne antavat neuvostolle osoitetun luottamuksellisen suosituksen ja liittävät siihen tilannearvion. Sen jälkeen neuvosto arvioi, onko tarpeen järjestää istunto. Tässä menettelyssä on taattava asianmukainen luottamuksellisuus.

Jos neuvosto toteaa kriisitilanteen olemassaolon, se ilmoittaa siitä asianmukaisesti ja viipymättä Euroopan parlamentille ja komissiolle.

▼M2

3. Neuvoston hyväksyttyä tämän artiklan 2 kohdan mukaisen päätöksen ja poikkeustapauksissa, joissa toimivaltaisten viranomaisten yhteensovitettu toiminta on tarpeen sellaisten epäsuotuisten muutosten käsittelemiseksi, jotka voivat vakavasti vaarantaa finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden, koko finanssijärjestelmän tai sen osan vakauden unionissa tai asiakkaiden ja kuluttajien suojan, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi tehdä yksittäisiä päätöksiä, joissa toimivaltaisia viranomaisia vaaditaan toteuttamaan tarvittavat toimet 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten mukaisesti tällaisten muutosten käsittelemiseksi varmistamalla, että finanssilaitokset ja toimivaltaiset viranomaiset täyttävät kyseisissä lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävissä säädöksissä asetetut vaatimukset.

▼B

4. Jos toimivaltainen viranomainen ei noudata 3 kohdassa tarkoitettua vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen päätöstä siinä asetetun määräajan kuluessa, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi silloin, kun 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten, mainittujen säädösten nojalla hyväksytyt tekniset sääntely- ja täytäntöönpanostandardit mukaan luettuina, asiaankuuluvat vaatimukset ovat suoraan sovellettavissa finanssilaitoksiin, tehdä finanssilaitokselle osoitetun yksittäisen päätöksen, jossa laitosta vaaditaan toteuttamaan toimet kyseisen lainsäädännön mukaisten velvollisuuksiensa noudattamiseksi, mukaan luettuna jostain käytännöstä luopuminen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaista komission toimivaltaa. Tätä sovelletaan vain tilanteissa, joissa toimivaltainen viranomainen ei sovella 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjä unionin säädöksiä, mainittujen säädösten nojalla hyväksytyt tekniset sääntely- ja täytäntöönpanostandardit mukaan luettuina, tai soveltaa niitä tavalla, joka on ilmeisesti kyseisten säädösten selvä rikkominen, ja joissa on tarpeen kiireesti korjata tilanne finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden taikka koko finanssijärjestelmän tai sen osan vakauden palauttamiseksi unionissa.

5. Päätökset, jotka tehdään 4 kohdan nojalla, ovat ensisijaisia toimivaltaisten viranomaisten samasta asiasta mahdollisesti aiemmin tekemiin päätöksiin nähden.

Toimien, joita toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat 3 tai 4 kohdan nojalla tehtyjen päätösten soveltamisalaan kuuluvien kysymysten osalta, on oltava kyseisten päätösten mukaisia.

19 artikla

Toimivaltaisten viranomaisten välisten erimielisyyksien ratkaiseminen rajojen yli ulottuvissa tilanteissa

▼M2

1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä määritellyissä tapauksissa ja rajoittamatta 17 artiklassa säädettyjen valtuuksien soveltamista vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi auttaa toimivaltaisia viranomaisia pääsemään sopimukseen tämän artiklan 2–4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen joko

a) yhden tai useamman asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä, jos toimivaltainen viranomainen on eri mieltä toisen toimivaltaisen viranomaisen toimeen tai ehdotettuun toimeen liittyvästä menettelystä, toimen tai ehdotetun toimen sisällöstä tai toimien puuttumisesta;

b) tapauksissa, joissa 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä säädetään, että vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi auttaa omasta aloitteestaan, jos toimivaltaisten viranomaisten voidaan objektiivisten syiden perusteella todeta olevan erimielisiä.

Tapauksissa, joissa 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä edellytetään toimivaltaisten viranomaisten yhteistä päätöstä ja joissa vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi kyseisten säädösten mukaisesti omasta aloitteestaan auttaa pääsemään sopimukseen tämän artiklan 2–4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, kyseisten toimivaltaisten viranomaisten katsotaan olevan erimielisiä, jos ne eivät ole tehneet yhteistä päätöstä kyseisissä säädöksissä vahvistetuissa määräajoissa.

▼M2

1 a. Asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on seuraavissa tapauksissa ilmoitettava ilman aiheetonta viivästystä vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle, että ne eivät ole päässeet sopimukseen:

a) jos määräaika, jonka kuluessa toimivaltaisten viranomaisten on päästävä sopimukseen, on säädetty 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä ja jompikumpi seuraavista vaihtoehdoista toteutuu: i) määräaika on umpeutunut; tai ii) vähintään kaksi kyseisistä toimivaltaisista viranomaisista katsoo, että objektiivisten syiden perusteella voidaan todeta erimielisyys;

b) jos määräaikaa, jonka kuluessa toimivaltaisten viranomaisten on päästävä sopimukseen, ei ole säädetty 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä ja jompikumpi seuraavista vaihtoehdoista toteutuu: i) vähintään kaksi kyseisistä toimivaltaisista viranomaisista katsoo, että objektiivisten syiden perusteella voidaan todeta erimielisyys; tai ii) on kulunut kaksi kuukautta siitä, kun toimivaltainen viranomainen on vastaanottanut toiselta toimivaltaiselta viranomaiselta pyynnön toteuttaa tietty toimi kyseisten säädösten noudattamiseksi, eikä pyynnön vastanottanut viranomainen ole vielä tehnyt pyynnön noudattamisen edellyttämää päätöstä.

1 b. Puheenjohtaja arvioi, onko vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen toimittava 1 kohdan mukaisesti. Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimii omasta aloitteestaan, se ilmoittaa asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille päätöksestään toimia.

Ennen kuin vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on tehnyt päätöksen 44 artiklan 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen tapauksissa, joissa 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä edellytetään yhteistä päätöstä, kaikkien yhteiseen päätökseen osallistuvien toimivaltaisten viranomaisten on lykättävä omia päätöksiään. Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen päättää toimia, kaikkien yhteiseen päätökseen osallistuvien toimivaltaisten viranomaisten on lykättävä omia päätöksiään, kunnes tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetty menettely on päättynyt.

▼B

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen asettaa määräajan toimivaltaisten viranomaisten väliselle sovittelulle ottaen huomioon 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä mahdollisesti asetetut määräajat sekä asian monitahoisuuden ja kiireellisyyden. Tässä vaiheessa vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimii sovittelijana.

▼M2

3. Jos asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset eivät ole päässeet sopimukseen 2 kohdassa tarkoitetussa sovitteluvaiheessa, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi tehdä päätöksen, jossa niitä vaaditaan asian ratkaisemiseksi toteuttamaan tietty toimi tai pidättymään tietystä toimesta, jotta varmistetaan unionin oikeuden noudattaminen. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen päätös sitoo asianomaisia toimivaltaisia viranomaisia. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi päätöksessään pyytää toimivaltaisia viranomaisia kumoamaan niiden tekemän päätöksen tai muuttamaan päätöstä taikka käyttämään valtuuksia, jotka niillä on asiaa koskevan unionin oikeuden nojalla.

▼M2

3 a. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ilmoittaa asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille 2 ja 3 kohdassa säädettyjen menettelyjen päättymisestä sekä tapauksen mukaan 3 kohdan nojalla tekemästään päätöksestä.

▼M2

4. Jos toimivaltainen viranomainen ei noudata vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen päätöstä ja jättää siten varmistamatta, että finanssilaitos noudattaa vaatimuksia, jotka ovat siihen tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten nojalla suoraan sovellettavissa, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi tehdä finanssilaitokselle osoitetun yksittäisen päätöksen, jossa tätä vaaditaan toteuttamaan kaikki tarpeelliset toimet unionin oikeuden mukaisten velvollisuuksiensa noudattamiseksi, mukaan luettuna jostain käytännöstä luopuminen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaista komission toimivaltaa.

▼B

5. Päätökset, jotka tehdään 4 kohdan nojalla, ovat ensisijaisia toimivaltaisten viranomaisten samasta asiasta mahdollisesti aiemmin tekemiin päätöksiin nähden. Toimien, joita toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat 3 tai 4 kohdan nojalla tehtyjen päätösten soveltamisalaan kuuluvien tosiseikkojen osalta, on oltava näiden päätösten mukaisia.

6. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen puheenjohtaja selvittää 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa toimivaltaisten viranomaisten välisten erimielisyyksien luonteen ja tyypin, aikaansaadut sopimukset ja näiden erimielisyyksien ratkaisemiseksi tehdyt päätökset.

20 artikla

Toimivaltaisten viranomaisten välisten erimielisyyksien ratkaiseminen toimialojen välillä

Yhteiskomitea ratkaisee 19 artiklassa ja 56 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tämän asetuksen, asetuksen (EU) N:o 1093/2010 ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 4 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen toimivaltaisten viranomaisten välille mahdollisesti syntyvät toimialojen väliset erimielisyydet.

21 artikla

Valvontakollegiot

▼M2

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen edistää ja seuraa valtuuksiensa rajoissa 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilla lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyillä säädöksillä perustettujen valvontakollegioiden tehokasta, vaikuttavaa ja yhdenmukaista toimintaa ja unionin oikeuden johdonmukaista ja yhtenäistä soveltamista valvontakollegioissa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen edistää yhteisiä valvontasuunnitelmia ja yhteisiä tarkastuksia, ja vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen henkilöstöllä on oltava täydet oikeudet osallistua valvontakollegioihin ja näin ollen sen on voitava parhaiden valvontakäytäntöjen lähentämiseksi osallistua valvontakollegioiden toimintaan, myös kahden tai useamman toimivaltaisen viranomaisen yhteisesti suorittamiin paikan päällä tehtäviin tarkastuksiin.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisella on päävastuu valvontakollegioiden johdonmukaisen ja yhdenmukaisen toiminnan varmistamisesta rajojen yli toimivien laitosten osalta unionissa, ja se ottaa huomioon 23 artiklassa tarkoitettujen finanssilaitosten aiheuttaman järjestelmäriskin ja kutsuu tarvittaessa valvontakollegion koolle.

▼B

Tätä kohtaa ja tämän artiklan 1 kohtaa sovellettaessa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaista pidetään asiaa koskevassa lainsäädännössä tarkoitettuna ”toimivaltaisena viranomaisena”.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi

a) kerätä ja jakaa yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa kaikki olennaiset tiedot helpottaakseen kollegion työtä sekä perustaa keskusjärjestelmän ja hallinnoida sitä, jotta tällaiset tiedot olisivat kollegiossa toimivaltaisten viranomaisten saatavilla;

▼M2

b) käynnistää ja sovittaa yhteen unionin laajuisia stressitestejä 32 artiklan mukaisesti, jotta voidaan arvioida finanssilaitosten kykyä kestää epäsuotuisaa markkinakehitystä, erityisesti 23 artiklassa tarkoitettua laitosten aiheuttamaa järjestelmäriskiä, sekä arvioida järjestelmäriskin mahdollista lisääntymistä stressitilanteissa varmistaen, että tällaisissa testeissä käytetään kansallisella tasolla yhdenmukaisia menetelmiä, ja tarvittaessa antaa toimivaltaiselle viranomaiselle suosituksen stressitestissä havaittujen puutteiden korjaamiseksi, mukaan lukien suosituksen erityisten arviointien tekemiseksi; se voi suosittaa, että toimivaltainen viranomainen suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia, joihin se voi osallistua, jotta varmistetaan unionin laajuisten arviointien menetelmien, käytäntöjen ja tulosten vertailukelpoisuus ja luotettavuus;

▼B

c) edistää tehokkaita ja toimivia valvontatoimia ja myös arvioida riskit, joille finanssilaitokset altistuvat tai saattavat altistua sen mukaan kuin valvojan tarkastusprosessissa tai stressitilanteissa on todettu;

d) valvoa tässä asetuksessa eriteltyjen tehtävien ja valtuuksien mukaisesti toimivaltaisten viranomaisten suorittamia tehtäviä; ja

e) pyytää kollegiota käsittelemään asian uudelleen, jos se katsoo, että päätös johtaisi unionin oikeuden virheelliseen soveltamiseen tai ei edistäisi valvontakäytäntöjen lähentymisen tavoitetta. Se voi myös vaatia konsolidointiryhmän valvojaa kutsumaan kollegion kokouksen koolle tai lisätä kohdan kokouksen esityslistalle.

▼M2

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi laatia teknisten sääntely- ja täytäntöönpanostandardien luonnoksia 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä annettujen valtuuksien mukaisesti ja 10–15 artiklan mukaisesti varmistaakseen valvontakollegioiden käytännön toimintaa koskevien säännösten yhtenäisten soveltamisen edellytykset. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi antaa 16 artiklan mukaisesti ohjeita ja suosituksia valvonnan ja valvontakollegioiden omaksumien parhaiden käytäntöjen lähentymisen edistämiseksi.

▼B

4. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisella on oikeudellisesti sitova sovittelijan tehtävä, jonka tarkoituksena on antaa sille mahdollisuus ratkaista toimivaltaisten viranomaisten välisiä erimielisyyksiä 19 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi 19 artiklan mukaisesti tehdä valvontapäätöksiä, joita sovelletaan suoraan kyseiseen laitokseen.

22 artikla

▼M2

Yleiset säännökset järjestelmäriskeistä

▼B

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ottaa asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EU) N:o 1092/2010 määritellyn järjestelmäriskin. Se arvioi sellaisten häiriöiden vaaraa finanssipalvelujen alalla, jotka

a) johtuvat koko finanssijärjestelmän tai sen osien heikentymisestä; ja

b) saattavat vaikuttaa huomattavan kielteisesti sisämarkkinoihin ja reaalitalouteen.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ottaa tarvittaessa huomioon EJRK:n ja pankkiviranomaisen kehittämän järjestelmäriskin seurannan ja arvioinnin sekä reagoi varoituksiin ja suosituksiin asetuksen (EU) N:o 1092/2010 17 artiklan mukaisesti.

▼M2

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen laatii yhteistyössä EJRK:n kanssa ja 23 artiklan mukaisesti järjestelmään liittyvän merkittävyyden tunnistamista ja mittaamista koskevan yhteisen lähestymistavan, mukaan lukien tarvittaessa määrälliset ja laadulliset indikaattorit.

▼B

Nämä indikaattorit ovat ratkaiseva tekijä määritettäessä asianmukaisia valvontatoimia. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen seuraa tehtyjen määritysten lähentymisastetta yhteisen lähestymistavan edistämiseksi.

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen laatii tarpeen mukaan finanssilaitoksille lisäohjeita ja -suosituksia niiden aiheuttaman järjestelmäriskin huomioon ottamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen säädösten soveltamista.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen varmistaa, että finanssilaitosten aiheuttama järjestelmäriski otetaan huomioon laadittaessa luonnoksia teknisiksi sääntely- ja täytäntöönpanostandardeiksi 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen unionin säädösten mukaisilla aloilla.

▼M2

4. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi yhden tai useamman toimivaltaisen viranomaisen, Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission pyynnöstä taikka omasta aloitteestaan suorittaa tietyntyyppisen finanssilaitoksen tai tuotteen tai menettelytavan tutkinnan, jotta voidaan arvioida mahdollisia finanssijärjestelmän vakauteen tai asiakkaiden tai kuluttajien suojeluun kohdistuvia uhkia.

Hallintoneuvosto voi ensimmäisen alakohdan nojalla tehdyn tutkinnan seurauksena antaa kyseisille toimivaltaisille viranomaisille asianmukaisia toimintaa koskevia suosituksia.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi tätä varten käyttää sille tässä asetuksessa annettuja valtuuksia, myös 35 artiklassa annettuja valtuuksia.

▼B

5. Yhteiskomitea huolehtii tämän artiklan mukaisesti suoritettujen toimien yleisestä ja alojen välisestä yhteensovittamisesta.

23 artikla

Järjestelmäriskin tunnistaminen ja mittaaminen

▼M2

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen kehittää EJRK:aa kuullen järjestelmäriskin tunnistamista ja mittaamista koskevia arviointiperusteita sekä asianmukaisen stressitestijärjestelmän, johon kuuluu finanssimarkkinoiden toimijoiden aiheuttaman tai niille aiheutuvan järjestelmäriskin stressitilanteissa tapahtuvan mahdollisen lisääntymisen arviointi, mahdollinen ympäristöön liittyvä järjestelmäriski mukaan luettuna. Näihin finanssimarkkinoiden toimijoihin, jotka saattavat aiheuttaa järjestelmäriskin, sovelletaan tiukennettua valvontaa ja tarvittaessa 25 artiklassa tarkoitettuja elvytys- ja kriisinratkaisumenettelyjä.

▼B

2. Laatiessaan vakuutus-, jälleenvakuutus- ja lisäeläkelaitosten aiheuttaman järjestelmäriskin tunnistamista ja mittaamista koskevia arviointiperusteita vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ottaa täysin huomioon asiaankuuluvat kansainväliset, mukaan lukien Finanssimarkkinoiden vakautta seuraavan elimen (Financial Stability Board), Kansainvälisen valuuttarahaston (International Monetary Fond), Kansainvälisen vakuutusvalvojien järjestön (International Association of Insurance Supervisors) ja Kansainvälisen järjestelypankin (Bank for International Settlements)vahvistamat lähestymistavat.

24 artikla

Pysyvä valmius torjua järjestelmäriskit

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen varmistaa, että sillä on erityinen ja jatkuva valmius torjua tehokkaasti 22 ja 23 artiklassa tarkoitettujen järjestelmäriskien toteutumista, erityisesti sellaisten laitosten osalta, jotka aiheuttavat järjestelmäriskin.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toteuttaa sille tässä asetuksessa ja 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa lainsäädännössä annetut tehtävät sekä edistää johdonmukaisen ja yhteensovitetun kriisinhallinta- ja kriisinratkaisujärjestelmän toteutumista unionissa.

25 artikla

Tervehdyttämis- ja kriisinratkaisumenettelyt

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen myötävaikuttaa ja osallistuu aktiivisesti tehokkaiden ja toimivien tervehdyttämis- ja kriisinratkaisusuunnitelmien, kriisitilanteessa noudatettavien menettelyjen sekä ennaltaehkäisevien toimenpiteiden kehittämiseen ja yhteensovittamiseen minimoidakseen mahdollisista häiriöistä järjestelmään aiheutuvat vaikutukset.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi määritellä parhaita käytäntöjä, joilla pyritään helpottamaan vaikeuksissa olevia laitoksia ja erityisesti rajojen yli toimivia ryhmittymiä koskevaa kriisinratkaisua tavoilla, joilla vältetään vaikutusten leviäminen, samalla varmistaen, että käytössä on asianmukaisia välineitä, riittävät resurssit mukaan lukien, joiden avulla kyseisen laitoksen tai ryhmittymän kriisi voidaan ratkaista moitteettomasti, kustannustehokkaasti ja viipymättä.

3. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi kehittää 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä säädöksissä määriteltyjä teknisiä sääntely- ja täytäntöönpanostandardeja 10–15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

26 artikla

Kansallisten vakuutustakuujärjestelmien eurooppalaisen verkoston kehittäminen

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi myötävaikuttaa sellaisen kansallisten vakuutustakuujärjestelmien eurooppalaisen verkoston, jolla on asianmukainen rahoitus ja joka on riittävästi yhdenmukaistettu, tarpeellisuuden arvioimiseen.

27 artikla

Kriisien ehkäisy, hallinta ja ratkaisu

Komissio voi pyytää vakuutus- ja lisäeläkeviranomaista osallistumaan direktiivin 2009/138/EY 242 artiklassa tarkoitettuun arvioon, erityisesti siltä osin kuin on kyse valvontaviranomaisten kollegioihin kuuluvien valvontaviranomaisten yhteistyöstä ja kollegioiden toimivuudesta, lisäpääomavaatimusten asettamista koskevista valvontakäytännöistä sekä arvioon ryhmävalvonnan ja pääoman hallinnan tehostamisen hyödyistä vakuutus- tai jälleenvakuutusyritysten ryhmässä, mukaan lukien mahdolliset toimenpiteet, joilla tehostetaan vakuutusyritysryhmien moitteetonta rajat ylittävää hallintaa erityisesti riskien ja varojen hallinnan osalta, ja vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi antaa selvityksen uudesta kehityksestä ja edistymisestä seuraavien osalta:

a) varhaisessa vaiheessa toteutettavia toimenpiteitä koskeva yhdenmukaistettu kehys;

b) ryhmän keskitetyn riskienhallinnan käytännöt ja ryhmänsisäisten mallien, stressitestit mukaan luettuina, toiminta;

c) ryhmänsisäiset liiketoimet ja riskikeskittymät;

d) hajautus- ja keskittymävaikutusten ajalliset muutokset;

e) sellainen yhdenmukaistettu kehys varojen siirrettävyyttä, maksukyvyttömyyttä ja likvidaatiomenettelyjä varten, jossa poistetaan varojen siirrettävyyttä koskevat asiaankuuluvat kansalliset yhtiöoikeudelliset esteet;

f) saman ryhmän yritysten vakuutuksenottajien ja edunsaajien sama suojelun taso erityisesti kriisitilanteissa;

g) yhdenmukaistettu ja riittävästi rahoitettu unionin laajuinen ratkaisu vakuutustakuujärjestelmiä varten.

Edellä olevan f alakohdan osalta vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi myös laatia selvityksen uudesta kehityksestä ja edistymisestä, joka koskee yhteensovitettujen kansallisten kriisinhallintajärjestelmien joukkoa sekä sellaisen johdonmukaisten ja uskottavien rahoitusjärjestelyjen järjestelmän tarvetta, joka käsittää asianmukaisia rahoitusvälineitä.

Jäljempänä 81 artiklassa säädetyssä tämän asetuksen arvioinnissa tarkastellaan erityisesti vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen aseman mahdollista vahvistamista kriisien ehkäisyn, hallinnan ja ratkaisun osalta.

28 artikla

Tehtävien ja vastuun siirto

1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää tehtäviä ja vastuuta vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle tai muille toimivaltaisille viranomaisille tämän siirron vastaanottajan suostumuksella ja tässä artiklassa säädetyin edellytyksin. Jäsenvaltiot voivat säätää vastuun siirtoa koskevia erityisjärjestelyjä, joita on noudatettava ennen kuin niiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät tällaisia siirtoa koskevia sopimuksia, ja ne voivat rajoittaa siirron laajuuden siihen, mikä on tarpeen rajojen yli toimivien finanssilaitosten tai -ryhmittymien tehokkaan valvonnan kannalta.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen rohkaisee ja helpottaa tehtävien ja vastuun siirtoa toimivaltaisten viranomaisten välillä yksilöimällä tehtävät ja vastuut, jotka voidaan siirtää tai suorittaa yhdessä, sekä edistämällä parhaita toimintatapoja.

3. Vastuun siirron on johdettava 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä säädetyn toimivallan uudelleenjakoon. Siirrettyyn vastuuseen liittyvä menettely, täytäntöönpano sekä hallinnollinen ja oikeudellinen valvonta määräytyy sen viranomaisen lain mukaan, jolle vastuu on siirretty.

4. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle siirtoa koskevista sopimuksista, jotka ne aikovat tehdä. Ne saavat panna sopimukset täytäntöön aikaisintaan kuukauden kuluttua siitä, kun niistä on ilmoitettu vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi antaa suunnitellusta sopimuksesta lausunnon kuukauden kuluessa siitä, kun sille on ilmoitettu sopimuksesta.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen julkistaa toimivaltaisten viranomaisten tekemät siirtoa koskevat sopimukset sopivalla tavalla varmistaakseen, että niistä ilmoitetaan asianmukaisesti kaikille asianomaisille osapuolille.

29 artikla

Yhteinen valvontakulttuuri

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen osallistuu aktiivisesti yhteisen unionin valvontakulttuurin ja yhtenäisten valvontakäytäntöjen rakentamiseen sekä yhdenmukaisten menettelyjen ja yhtenäisten lähestymistapojen varmistamiseen koko unionissa. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen suorittaa ainakin seuraavat toimet:

a) se antaa toimivaltaisille viranomaisille lausuntoja;

▼M2

aa) se vahvistaa unionin strategiset valvonnan painopisteet 29 a artiklan mukaisesti;

ab) se perustaa 45 b artiklan mukaisesti koordinointiryhmiä edistämään valvontakäytäntöjen lähentymistä ja määrittelemään parhaita käytäntöjä;

▼M2

b) se edistää tehokasta kahdenvälistä ja monenvälistä tietojen vaihtoa toimivaltaisten viranomaisten välillä kaikista keskeisistä kysymyksistä, myös kyberturvallisuudesta ja -hyökkäyksistä, noudattaen sovellettavia luottamuksellisuutta ja tietosuojaa koskevia säännöksiä, jotka on annettu asiaa koskevassa lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyissä unionin säädöksissä;

▼B

c) se osallistuu korkealuokkaisten ja yhdenmukaisten valvontastandardien kehittämiseen, raportointistandardit mukaan luettuina, sekä kansainvälisten tilinpäätösstandardien kehittämiseen 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti;

d) se tarkastelee komission hyväksymien asianomaisten teknisten sääntely- ja täytäntöönpanostandardien sekä vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen antamien ohjeiden ja suositusten soveltamista ja ehdottaa tarvittaessa muutoksia; ja

▼M2

e) se laatii alakohtaisia ja monialaisia koulutusohjelmia, jotka koskevat muun muassa teknologista innovointia, erimuotoisia osuuskuntia ja keskinäisiä yhtiöitä, helpottaa henkilöstövaihtoa ja rohkaisee toimivaltaisia viranomaisia hyödyntämään paremmin väliaikaisia henkilöstösiirtoja ja muita välineitä; ja

▼M2

f) se ottaa käyttöön seurantajärjestelmän, jonka avulla arvioidaan olennaisia ympäristöön, yhteiskuntaan ja hyvään hallintotapaan liittyviä riskejä, ja ottaa siinä huomioon ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen yhteydessä hyväksytyn Pariisin sopimuksen.

▼M2

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi tarvittaessa kehittää uusia käytännön välineitä ja lähentämiskeinoja, joilla edistetään yhteisten lähestymistapojen ja käytäntöjen noudattamista valvonnassa.

Yhteisen valvontakulttuurin luomiseksi vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen laatii ja pitää ajan tasalla unionin finanssilaitosten valvontaa koskevan unionin valvontakäsikirjan, joka ottaa asianmukaisesti huomioon finanssilaitosten riskien luonteen, laajuuden ja monitahoisuuden, liiketoimintakäytännöt ja -mallit sekä koon. Unionin valvontakäsikirjassa esitetään parhaat käytännöt ja korkealaatuiset menetelmät ja prosessit.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen järjestää tarvittaessa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja lausuntoja, tässä kohdassa tarkoitettuja keinoja ja välineitä koskevia avoimia julkisia kuulemisia. Se myös analysoi tarvittaessa mahdollisia kustannuksia ja hyötyjä. Näiden kuulemisten ja analyysien on oltava oikeassa suhteessa lausuntojen tai keinojen ja välineiden laajuuteen, luonteeseen ja vaikutukseen. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen pyytää tarvittaessa lisäksi 37 artiklassa tarkoitetulta asiaankuuluvalta osallisryhmältä neuvoja.

▼M2

29 a artikla

Unionin strategiset valvonnan painopisteet

Hallintoneuvostossa käydyn keskustelun jälkeen ja ottaen huomioon toimivaltaisten viranomaisten esittämät huomautukset, unionin toimielinten tekemän työn ja EJRK:n julkaisemat analyysit, varoitukset ja suositukset vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen määrittää vähintään joka kolmas vuosi viimeistään 31 päivänä maaliskuuta enintään kaksi unionin laajuisesti merkittävää painopistettä, joissa on otettava huomioon tuleva kehitys ja tulevat suuntaukset. Toimivaltaisten viranomaisten on otettava kyseiset painopisteet huomioon työohjelmiaan laatiessaan ja ilmoitettava tästä vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen keskustelee asiaankuuluvasta toimivaltaisten viranomaisten seuraavan vuoden toiminnasta ja tekee päätelmät. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen keskustelee mahdollisista jatkotoimista, jotka voivat sisältää muun muassa ohjeita, toimivaltaisille viranomaisille osoitettuja suosituksia ja vertaisarviointeja kyseisellä alalla.

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen määrittämät unionin laajuisesti merkittävät painopisteet eivät saa estää toimivaltaisia viranomaisia soveltamasta kansallisia parhaita käytäntöjä ja toimimasta muiden painopisteidensä ja kehityssuuntaustensa mukaisesti, ja niissä on otettava huomioon kansalliset erityispiirteet.

▼M2

30 artikla

Toimivaltaisten viranomaisten vertaisarviointi

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen suorittaa säännöllisesti toimivaltaisten viranomaisten joidenkin tai kaikkien toimien vertaisarviointeja, jotta valvontatuloksista saataisiin entistä johdonmukaisempia ja tehokkaampia. Tätä varten vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen kehittää menetelmiä, joiden avulla arvioinnin kohteena olevia toimivaltaisia viranomaisia voidaan arvioida ja verrata toisiinsa objektiivisesti. Vertaisarviointeja suunniteltaessa ja suoritettaessa on otettava huomioon kyseistä toimivaltaista viranomaista koskevat olemassa olevat tiedot ja arvioinnit, mukaan luettuina kaikki asiaankuuluvat vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle 35 artiklan mukaisesti mahdollisesti toimitetut tiedot sekä asiaankuuluvat sidosryhmiltä mahdollisesti saadut tiedot.

2. Tämän artiklan soveltamiseksi vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen perustaa tilapäisiä vertaisarviointikomiteoita, jotka koostuvat vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen henkilöstöstä ja toimivaltaisten viranomaisten jäsenistä. Vertaisarviointikomiteoiden puheenjohtajana toimii vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen henkilöstön jäsen. Puheenjohtaja ehdottaa johtokuntaa kuultuaan ja avoimen osallistumispyynnön perusteella vertaisarviointikomitealle puheenjohtajaa ja jäseniä, jotka hallintoneuvosto hyväksyy. Ehdotus katsotaan hyväksytyksi, ellei hallintoneuvosto kymmenen päivän kuluessa siitä, kun puheenjohtaja on tehnyt ehdotuksen, päätä hylätä sitä.

3. Vertaisarvioinnissa on arvioitava ainakin seuraavia seikkoja:

a) toimivaltaisen viranomaisen resurssien riittävyys, riippumattomuus ja hallinnointijärjestelyt ottaen erityisesti huomioon 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten tehokas soveltaminen ja kyky vastata markkinakehitykseen;

b) unionin oikeuden soveltamisessa ja valvontakäytännössä saavutettu tehokkuus ja lähentyminen, joka käsittää myös 10–16 artiklan nojalla hyväksytyt tekniset sääntely- ja täytäntöönpanostandardit, ohjeet ja suositukset, sekä se, missä määrin valvontakäytännöllä saavutetaan unionin oikeudessa asetetut tavoitteet;

c) toimivaltaisten viranomaisten kehittämien sellaisten parhaiden käytäntöjen soveltaminen, joiden hyväksyminen mahdollisesti olisi muiden toimivaltaisten viranomaisten eduksi;

d) unionin oikeuden täytäntöön panemiseksi hyväksyttyjen säännösten noudattamisen valvonnan tehokkuus ja yhtenäisyys, mukaan lukien hallinnolliset seuraamukset ja muut hallinnolliset toimenpiteet niitä henkilöitä kohtaan, jotka ovat vastuussa siitä, että näitä säännöksiä ei ole noudatettu.

4. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen laatii vertaisarvioinnin tuloksista kertomuksen. Kyseinen vertaisarviointikertomus valmistellaan vertaisarviointikomiteassa ja hyväksytään hallintoneuvostossa 44 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Kyseistä kertomusta laatiessaan vertaisarviointikomitean on kuultava johtokuntaa, jotta säilytettäisiin johdonmukaisuus muiden vertaisarviointikertomusten kanssa ja varmistettaisiin tasapuoliset toimintaedellytykset. Johtokunta arvioi erityisesti, onko menetelmiä sovellettu samalla tavoin. Kertomuksessa on selitettävä ja ilmoitettava jatkotoimet, joiden katsotaan vertaisarvioinnin tuloksena olevan asianmukaisia, oikeasuhteisia ja tarpeellisia. Nämä jatkotoimet voidaan hyväksyä 16 artiklan mukaisten ohjeiden ja suositusten sekä 29 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisten lausuntojen muodossa.

Toimivaltaisten viranomaisten on kaikin tavoin pyrittävä noudattamaan annettuja ohjeita ja suosituksia 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Laatiessaan 10–15 artiklassa tarkoitettuja teknisten sääntely- tai täytäntöönpanostandardien luonnoksia tai 16 artiklassa tarkoitettuja ohjeita tai suosituksia vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen ottaa huomioon vertaisarvioinnin tulokset sekä kaikki muut tiedot, jotka se on saanut tehtäviään hoitaessaan, varmistaakseen lähentymisen laadukkaimpiin valvontakäytäntöihin.

5. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen antaa komissiolle lausunnon, jos se katsoo, ottaen huomioon vertaisarvioinnin tulokset tai muut tiedot, jotka se on saanut tehtäviään hoitaessaan, että finanssilaitoksiin tai toimivaltaisiin viranomaisiin sovellettavia unionin sääntöjä olisi unionin näkökulmasta edelleen yhdenmukaistettava.

6. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen laatii seurantakertomuksen kahden vuoden kuluttua vertaisarviointikertomuksen julkaisemisesta. Seurantakertomus valmistellaan vertaisarviointikomiteassa ja hyväksytään hallintoneuvostossa 44 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Kyseistä kertomusta laatiessaan vertaisarviointikomitea kuulee johtokuntaa, jotta säilytettäisiin johdonmukaisuus muiden seurantakertomusten kanssa. Seurantakertomuksessa on arvioitava vähintään niiden toimivaltaisten viranomaisten toteuttamien toimien riittävyyttä ja vaikuttavuutta, jotka ovat vertaisarvioinnin kohteena vastauksena vertaisarviointikertomuksen jatkotoimiin.

7. Vertaisarviointikomitea määrittää vertaisarvioinnin kohteena olevia toimivaltaisia viranomaisia kuultuaan vertaisarvioinnin perustellut päähavainnot. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen julkaisee vertaisarvioinnin ja 6 kohdassa tarkoitetun seurantakertomuksen perustellut päähavainnot. Jos vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen perustellut päähavainnot poikkeavat vertaisarviointikomitean määrittämistä, vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen toimittaa vertaisarviointikomitean havainnot luottamuksellisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle. Jos vertaisarvioinnin kohteena oleva toimivaltainen viranomainen on huolissaan siitä, että vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen perusteltujen päähavaintojen julkistaminen aiheuttaisi riskin rahoitusjärjestelmän vakaudelle, sillä on mahdollisuus saattaa asia hallintoneuvoston käsiteltäväksi. Hallintoneuvosto voi päättää olla julkaisematta kyseisiä otteita.

8. Tämän artiklan soveltamiseksi johtokunta tekee ehdotuksen vertaisarviointia koskevaksi seuraavien kahden vuoden työsuunnitelmaksi, jossa otetaan huomioon muun muassa aiemmista vertaisarviointiprosesseista saadut kokemukset sekä 45 b artiklassa tarkoitetun koordinointiryhmän keskustelut. Vertaisarviointia koskeva työsuunnitelma on vuosittaisen ja monivuotisen työohjelman erillinen osa. Se on julkistettava. Kiireellisissä tai odottamattomissa tapauksissa vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi päättää toteuttaa ylimääräisiä vertaisarviointeja.

▼B

31 artikla

Yhteensovittamista koskeva tehtävä

▼M2

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen huolehtii toimivaltaisten viranomaisten välisestä yleisestä yhteensovittamisesta erityisesti silloin, kun epäsuotuisat muutokset voivat vaarantaa finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden tai finanssijärjestelmän vakauden tai kun rajatylittävä liiketoiminta voi vaikuttaa vakuutuksenottajien, eläkejärjestelmien jäsenten ja edunsaajien suojaan unionissa.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen edistää yhteensovitettua unionin toimintaa muun muassa

▼B

a) helpottamalla toimivaltaisten viranomaisten välistä tietojenvaihtoa;

b) määrittämällä sellaisten tietojen laajuuden, joiden olisi oltava kaikkien asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten saatavilla, ja varmistamalla mahdollisuuksien mukaan ja tarvittaessa näiden tietojen luotettavuuden;

c) toimimalla neuvoa-antavana sovittelijana toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä tai omasta aloitteestaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan soveltamista;

d) ilmoittamalla viipymättä EJRK:lle mahdollisista kriisitilanteista;

▼M2

e) toteuttamalla asianmukaisia toimenpiteitä helpottaakseen asiaankuuluvien toimivaltaisten viranomaisten toiminnan yhteensovittamista tilanteissa, joissa muutokset saattavat vaarantaa finanssimarkkinoiden toiminnan;

▼M2

ea) toteuttamalla asianmukaisia toimenpiteitä asiaankuuluvien toimivaltaisten viranomaisten toteuttamien toimien yhteensovittamiseksi, jotta voidaan helpottaa teknologiseen innovointiin tukeutuvien toimijoiden tai tuotteiden pääsyä markkinoille;

▼B

f) kokoamalla keskitetysti tiedot, jotka liittyvät useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa toimintaa harjoittavien laitosten sääntelyn edellyttämään raportointiin ja jotka saadaan toimivaltaisilta viranomaisilta 21 ja 35 artiklan mukaisesti. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen jakaa nämä tiedot muiden asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa.

▼M2

3. Tukeakseen teknologista innovointia koskevan yhteisen eurooppalaisen lähestymistavan kehittämistä vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen edistää valvontakäytäntöjen lähentymistä tarvittaessa kuluttajansuoja- ja finanssi-innovaatiokomitean tuella helpottamalla teknologiseen innovointiin tukeutuvien toimijoiden tai tuotteiden pääsyä markkinoille ja erityisesti vaihtamalla tietoja ja parhaita käytäntöjä. Tarvittaessa vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen voi antaa ohjeita tai suosituksia 16 artiklan mukaisesti.

31 a artikla

Sopivuutta ja luotettavuutta koskeva tietojenvaihto

Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen perustaa yhdessä Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) ja Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) kanssa järjestelmän, joka koskee finanssilaitosten huomattavien omistusosuuksien haltijoiden, johtohenkilöiden ja keskeisistä toiminnoista vastaavien henkilöiden sopivuuden ja luotettavuuden arvioinnin kannalta olennaisten tietojen vaihtoa toimivaltaisten viranomaisten välillä, 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjen säädösten mukaisesti.

▼B

32 artikla

▼M2

Markkinakehityksen arvioiminen, stressitestit mukaan luettuina

1. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen seuraa ja arvioi markkinakehitystä omalla vastuualueellaan ja tarvittaessa tiedottaa mikrotason vakavaraisuusvalvonnan keskeisistä kehityssuuntauksista, mahdollisista riskeistä ja haavoittuvuuksista Euroopan valvontaviranomaiselle (Euroopan pankkiviranomainen) Euroopan valvontaviranomaiselle (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) ja EJRK:lle sekä Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen sisällyttää arvioonsa analyysin markkinoista, joilla finanssilaitokset toimivat, ja arvion markkinoiden mahdollisten muutosten vaikutuksista näihin laitoksiin.

2. Vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen aloittaa ja sovittaa yhteen unionin laajuisia arviointeja finanssilaitosten kyvystä kestää epäsuotuisaa markkinakehitystä. Tätä varten se kehittää:

a) yhteisiä menetelmiä, joilla arvioidaan talousskenaarioiden vaikutusta jonkin finanssilaitoksen taloudelliseen tilanteeseen, ottaen huomioon muun muassa ympäristön kannalta epäsuotuisasta kehityksestä johtuvat riskit;

▼M2

aa) yhteisiä menetelmiä, joilla yksilöidään unionin laajuisiin arviointeihin otettavat finanssilaitokset;

▼B

b) yhteisiä lähestymistapoja, joita noudattamalla ilmoitetaan tuloksista, j