2004R1973 — FI — 01.01.2008 — 011.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:





Oikaisu









▼B

KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1973/2004,

annettu 29 päivänä lokakuuta 2004,

neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen

SISÄLLYSLUETTELO 1 luku Soveltamisala ja yleiset säännökset 2 luku Durumvehnän erityinen laatupalkkio 3 luku Valkuaiskasvipalkkio 4 luku Riisin lajikohtainen tuki 5 luku Pähkinöiden pinta-alatuki 6 luku Tärkkelysperunan tuki 7 luku Lypsylehmäpalkkio ja lisätuet 8 luku Energiakasvien tuki 1 jakso Määritelmät 2 jakso Raaka-aineen käyttö 3 jakso Sopimus 4 jakso Edustavat sadot, raaka-aineiden toimittaminen ja toimitettavat määrät 5 jakso Edellytykset tuen maksamiseksi 6 jakso Keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien velvollisuudet 7 jakso Raaka-aineen käyttöä tilalla koskevat erityissäännöt 8 jakso Vaihtoehtoinen hyväksyntäjärjestelmä 9 jakso Kontroll 9 luku Peltokasvien erityinen aluetuki 10 luku Siementuet 11 luku Peltokasvien pinta-alatuki 1 jakso Peltokasvien pinta-alatuen tukikelpoisuuden yleiset edellytykset 2 jakso Tiettyjä peltokasveja koskevat erityissäännökset 3 jakso Perusalat, viitesadot ja enimmäismäärät 4 jakso Kesannointi 5 jakso Loppusäännökset 12 luku Lammas- ja vuohipalkkiot 1 jakso Suorat tuet 2 jakso Enimmäismäärät, varannot ja siirrot 3 jakso Lisätuet 4 jakso Yleiset säännökset 13 luku Naudanlihatuet 1 jakso Erityispalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artikla) 2 jakso Kausiporrastuspalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 124 artikla) 3 jakso Emolehmäpalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125—129 artikla) 4 jakso Erityispalkkiota ja emolehmäpalkkiota koskevat yhteiset säännökset 5 jakso Teurastuspalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artikla) 6 jakso Lisätuet (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 133—136 artikla) 7 jakso Yleiset säännökset 8 jakso Siirtymä- ja loppusäännökset 14 luku Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä 15 luku Täydentävät kansalliset suorat tuet 15 a luku Erillinen sokerituki 16 luku Kesannoidun maan käyttö raaka-aineiden tuottamiseen 1 jakso Määritelmät 2 jakso Sopimus 3 jakso Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen 4 jakso Edustavat sadot ja toimitettavat määrät 5 jakso Edellytykset tuen maksamiseksi 6 jakso Sopimus ja velvollisuudet 7 jakso Vakuudet 8 jakso Toiseen jäsenvaltioon myyntiä, luovutusta tai toimittamista taikka vientiä koskevat asiakirjat 9 jakso Tarkastukset 10 jakso Järjestelmän ulkopuolelle jättäminen ja ilmoitukset 17 luku Humalan pinta-alatuki 17 a luku Puuvillan lajikohtainen tuki 17 b luku Tuki oliivitarhoille 17 c luku Tupakkatuki 17 d luku Siirtymäkauden hedelmä- ja vihannestuet ja siirtymäkauden marjatuki 18 luku Loppusäännökset







EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 41 artiklan ensimmäisen kohdan, ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 ( 1 ) ja erityisesti sen 110 artiklan sekä 145 artiklan c, d, e ja f alakohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV ja IV a osastossa vahvistetaan tietyt viljelijöiden tukijärjestelmät. Joidenkin kyseisten järjestelmien täytäntöönpanosäännöt on jo vahvistettu seuraavissa säädöksissä: siemenalan tuen tietyistä yksityiskohtaisista säännöistä 2 päivänä elokuuta 1972 annettu komission asetus (ETY) N:o 1686/72 ( 2 ), Lolium perenne L. eri lajikkeiden luettelosta 22 päivänä kesäkuuta 1976 annettu komission asetus (ETY) N:o 1445/76 ( 3 ), soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta palkoviljojen tuen myöntämistä varten 30 päivänä heinäkuuta 1996 annettu komission asetus (EY) N:o 1644/96 ( 4 ), tuen myöntämistä humalantuottajille koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 19 päivänä maaliskuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 609/1999 ( 5 ), tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä lokakuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 2316/1999 ( 6 ), naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 yksityiskohtaisista säännöistä palkkiojärjestelmien soveltamisen osalta 28 päivänä lokakuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 2342/1999 ( 7 ), neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, siltä osin kuin on kyse kesannoidun maan käytöstä sellaisten raaka-aineiden tuottamiseen, joita käytetään yhteisössä muuhun kuin välittömästi ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden valmistukseen 19 päivänä marraskuuta 1999 annettu komission asetus (EY) N:o 2461/1999 ( 8 ), lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2529/2001 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä palkkiojärjestelmien osalta sekä asetuksen (EY) N:o 2419/2001 muuttamisesta 21 päivänä joulukuuta 2001 annettu komission asetus (EY) N:o 2550/2001 ( 9 ), siirtymävaiheen toimenpiteistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1259/1999 soveltamiseksi vuonna 2004 yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän osalta Tšekissä, Virossa, Kyproksessa, Latviassa, Liettuassa, Unkarissa, Maltassa, Puolassa, Sloveniassa ja Slovakiassa 16 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2199/2003 ( 10 ), yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osastossa säädettyjen tiettyjen tukijärjestelmien soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä23 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2237/2003 ( 11 ). Yhteisön lainsäädännön selkeyden vuoksi on aiheellista kumota kyseiset säädökset ja korvata ne yhdellä asetuksella, jossa säädetään 1 päivästä tammikuuta 2005 sovellettavista kaikkien kyseisten järjestelmien täytäntöönpanosäännöistä. (2) Jotta kyseisten järjestelmien hallinnointi olisi tehokasta, pinta-alatuet olisi rajoitettava tiettyihin aloihin ja edellytykset olisi täsmennettävä. (3) Maltalla on paljon alle 0,3 hehtaaria kooltaan olevia pientiloja. Jotta monet Maltan viljelijät eivät jäisi ilman pinta-alaan perustuvia suoria tukia, pinta-alaan perustuvia suoria tukia koskevan hakemuksen vähimmäismääräksi olisi Maltalla vahvistettava 0,1 hehtaaria, ja Maltan olisi sallittava poiketa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 9 kohdan säännöksistä vuosina 2005 ja 2006. (4) Olisi estettävä viljely ainoastaan pinta-alatuen saamiseksi. Olisi määriteltävä viljelykasvien kylvöön ja viljelyyn liittyvät tietyt edellytykset erityisesti durumvehnän, valkuaiskasvien ja riisin osalta. Yhteisön maatalouskäytäntöjen moninaisuuden huomioon ottamiseksi olisi noudatettava paikallisia vaatimuksia. (5) Yhden viljellyn lohkon osalta olisi samana vuonna sallittava ainoastaan yksi pinta-alatukihakemus paitsi silloin, kun pinta-alatukea myönnetään saman viljelykasvin lisätukena tai kun tuki koskee siementen tuotantoa. Pinta-alatukea voidaan myöntää viljelykasveille, joihin sovelletaan yhteisön rakenne- tai ympäristöpolitiikkaan kuuluvaa muuta tukijärjestelmää. (6) Pinta-alatukeen perustuvissa tukijärjestelmissä säädetään, että kun pinta-ala, jolle tukea haetaan, ylittää taatun enimmäispinta-alan taikka perusalat tai osaperusalat, viljelijäkohtaista alaa, jolle tukea haetaan, vähennetään kyseisenä vuonna suhteessa ylityksen määrään. Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa komission ja jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja määräajat vähennyskertoimen vahvistamiseksi sekä pinta-alojen, joista tukea on maksettu, ilmoittamiseksi komissiolle. Samoja säännöksiä olisi sovellettava tilakohtaisten viitemäärien kokonaismäärän vähentämiseen sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 artiklan 4 kohtaa. (7) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 73 artiklan mukaisesti durumvehnän erityisen laatupalkkion myöntämisen edellytyksenä on, että käytetään tietty määrä tuotantoalueella korkealaatuisiksi suurimoiden ja pastavalmisteiden tuotannossa tunnustettujen lajikkeiden varmennettuja siemeniä. Kyseisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi kussakin jäsenvaltiossa olisi vahvistettava lajiketarkastusmenetelmää koskevat perusteet ja tukikelpoisia lajikkeita koskevan luettelon laatimismenettely sekä käytettävien varmennettujen siementen vähimmäismäärä. (8) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 antamisen ja durumvehnän erityisen laatupalkkion voimaantulon välisen lyhyen aikavälin vuoksi on mahdotonta laatia jo nyt luetteloa vuonna 2005 tukikelpoisista lajikkeista suunnitellun tarkastusmenetelmän mukaisesti. Sen vuoksi jäsenvaltioiden on tarpeen laatia nykyisten lajikkeiden valikoimaan perustuva siirtymäkauden luettelo. (9) Valkuaiskasveja kylvetään joillain alueilla perinteisesti yhdessä viljojen kanssa maataloudellisista syistä. Tästä viljelystä saatava sato koostuu pääasiassa valkuaiskasveista. Tällä tavoin viljeltyjä aloja olisi valkuaiskasvipalkkion myöntämistä varten pidettävä valkuaiskasvien viljelyaloina. (10) Olisi määriteltävä makeita lupiineja koskevat vaatimukset ja kokeet lupiinien karvauden määrittämiseksi. (11) Pähkinöiden tukijärjestelmän tehokkuuden ja moitteettoman hallinnoinnin vuoksi myönnettyä pinta-alatukea ei pitäisi käyttää toisarvoisten viljelmien tai yksittäisten puiden rahoittamiseen. Sen vuoksi olisi määriteltävä erikoistuneen tarhan vähimmäispalstakoko ja puutiheys. On aiheellista säätää siirtymätoimenpiteistä ottaen huomioon vaikeudet, joita saattaa aiheutua silloin, kun olemassa olevien parannussuunnitelmien voimassaolo päättyy vasta uuden tukijärjestelmän voimaantulon jälkeen. (12) Riisin lajikohtaisen tuen maksuedellytykset ja laskenta riippuvat asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 kullekin tuottajajäsenvaltiolle vahvistetun perusalan tai vahvistettujen perusalojen lisäksi myös kyseisten perusalojen mahdollisesta jakamisesta osaperusaloihin sekä kunkin jäsenvaltion tämän alajaon tekemiseksi valitsemista puolueettomista perusteista sekä edellytyksistä, joiden vallitessa viljeltyjä lohkoja viljellään, ja perusalojen vähimmäiskoosta. Tämän vuoksi olisi annettava yksityiskohtaiset säännöt perusalojen ja niiden osa-alojen vahvistamista, hallinnointia ja viljelemistä varten. (13) Jos havaitaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 82 artiklassa tarkoitettu perusalan ylittyminen, riisin lajikohtaista tukea on vähennettävä. Tämän vähennyksen laskentaa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamiseksi olisi määriteltävä huomioon otettavat perusteet sekä sovellettavat kertoimet. (14) Riisin lajikohtaisen tuen maksujen seuranta edellyttää, että komissiolle on toimitettu tietyt perusalojen ja niiden osa-alojen viljelyyn liittyvät tiedot. Tätä tarkoitusta varten olisi määriteltävä yksityiskohtaisesti tiedot, jotka jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle samoin kuin kyseisten toimitusten määräajat. (15) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 93 ja 94 artiklassa säädetään perunatärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen perunoiden viljelijöille myönnettävästä tuesta, joka edellyttää viljelysopimusta ja jota maksetaan perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä 27 päivänä heinäkuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1868/94 ( 12 ) vahvistetun kiintiön rajoissa. Sen vuoksi olisi vahvistettava kyseisen tuen myöntämisen edellytykset ja tarvittaessa tehtävä ristiinviittaukset asetuksessa (EY) N:o 1868/94 säädettyä kiintiöjärjestelmää koskeviin voimassa oleviin säännöksiin. (16) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 ja 96 artiklassa säädetään, että tuottajille maksetaan lypsylehmäpalkkio ja lisätukea. Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1788/2003 ( 13 ) säädetään erityissäännöksistä tapauksissa, joissa toimintaa ei harjoiteta. Tästä syystä on aiheellista säätää, että lypsylehmäpalkkiota ja lisätukea ei myönnetä, kun tilakohtaisen viitemäärän hallussaan pitävä luonnollinen tai oikeushenkilö ei enää täytä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 5 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä sen 12 kuukauden pituisen jakson aikana, joka edeltää asianomaisen vuoden 31 päivää maaliskuuta. (17) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88—92 artiklassa säädetään uudesta viljelijöille myönnettävää energiakasvien tukea koskevasta järjestelmästä. Asetuksen (EY) N:o 2461/1999 mukaisesti tukea ei myönnetä sokerijuurikkaalle, ja sen vuoksi sokerijuurikas olisi jätettävä energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle. (18) Olisi määriteltävä edellytykset kyseisen tuen saamiseksi. Sitä tarkoitusta varten olisi säädettävä, että tuottajan ja ensimmäisen jalostajan välillä on tehtävä kyseisiä maatalouden raaka-aineita koskeva sopimus. Olisi myös määriteltävä edellytykset, joita sovelletaan silloin, kun viljelijä itse toteuttaa jalostuksen tilallaan. (19) Jotta varmistettaisiin, että raaka-aine jalostetaan määrätyksi energiatuotteeksi, ensimmäisen jalostajan olisi asetettava vakuus huolimatta siitä, että tukea ei myönnetä sille vaan viljelijälle. Vakuuden on oltava määrältään riittävä takaamaan, että raaka-aineita ei lopulta käytetä muuhun kuin alkuperäiseen tarkoitukseensa. Tukijärjestelmän valvonnan tehostamiseksi on tämän lisäksi syytä rajoittaa raaka-aineiden sekä puolijalosteiden myynti kahteen myyntikertaan ennen lopullista jalostusta. (20) Olisi erotettava selvästi toisistaan hakijan velvollisuudet, jotka päättyvät, kun korjatun raaka-aineen koko määrä on toimitettu, sekä ensimmäisen jalostajan velvollisuudet, jotka alkavat toimitushetkellä ja päättyvät, kun raaka-aineet on lopullisesti jalostettu energiatuotteiksi. (21) Raaka-aineiden ja niistä saatujen tuotteiden tiettyihin kuljetuksiin yhteisössä olisi sovellettava valvontajärjestelmiä, jotka edellyttävät tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 ( 14 ) mukaisesti myönnettävien T5-valvontakappaleiden käyttöä. On säädettävä muista todisteista, mikäli T5-valvontakappale katoaa ensimmäisestä jalostajasta riippumattomien olosuhteiden vuoksi. (22) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädetään peltokasvien erityisen aluetuen vähentämisestä, kun haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän. Sen vuoksi olisi vahvistettava vähennyskertoimen laskentaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt. (23) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklassa säädetään mahdollisuudesta myöntää suoraa tukea yhden tai useamman siemenlajin tuotantoa varten. (24) Kyseistä tukea voidaan myöntää ainoastaan perussiementen tai varmennettujen siementen tuotantoon, ja kyseiset tuotteet olisi määriteltävä selkeästi viittaamalla siementen varmentamista ja kaupan pitämistä koskeviin direktiiveihin: rehukasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/401/ETY ( 15 ), viljakasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/402/ETY ( 16 ), öljy- ja kuitukasvien siementen pitämisestä kaupan 13 päivänä kesäkuuta 2002 annettu neuvoston direktiivi 2002/57/EY ( 17 ). (25) Tarkastusten mahdollistamiseksi perussiementen ja varmennettujen siementen tuotannosta olisi tehtävä viljelysopimuksia tai viljelyilmoituksia, jotka liitetään yhteen hakemukseen, ja siemenlaitokset ja jalostajat olisi hyväksyttävä tai rekisteröitävä virallisesti. Olisi säädettävä tarvittavista toimenpiteistä tapauksiin, joissa jäsenvaltion siemenlaitos tai jalostaja lisää siemeniä toisessa jäsenvaltiossa. (26) Hallinnollisista syistä tukea olisi myönnettävä kussakin jäsenvaltiossa ainoastaan kyseisen jäsenvaltion alueella korjatuille tuotteille. (27) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 liitteen XI mukaisesti tuotantotukea voidaan maksaa Cannabis sativa L. -lajikkeen perussiemenille ja varmennetuille siemenille, joiden tetrahydrokannabinolipitoisuus on alle 0,2 prosenttia. Jotta varmistetaan tuen myöntämistä koskevien sääntöjen yhdenmukainen soveltaminen koko yhteisössä, olisi käytettävä yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 ( 18 ) liitteessä II Cannabis sativa L. -lajikkeelle vahvistettujen tukikelpoisten lajikkeiden luetteloa. (28) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklassa määritellään peltokasvien pinta-alatukiin oikeutetut maa-alueet. Mainitussa artiklassa sallitaan tiettyjä poikkeuksia, joita jäsenvaltioiden on valvottava, mutta ne eivät saa vaikuttaa vastoin mainitun asetuksen säännöksiä. Tämän vaaran välttämiseksi olisi säädettävä soveltuvista toimenpiteistä, jotta voitaisiin pitää tukikelpoisen maan kokonaispinta-ala nykytasollaan ja estää sitä kasvamasta merkittävästi. Näihin toimenpiteisiin voi eräissä tapauksissa kuulua aiemmin tukikelpoisten alueiden luokitteleminen alueiksi, jotka eivät oikeuta tukeen. (29) Jäsenvaltiot, joissa maissi ei ole perinteinen viljelykasvi, voivat myöntää peltokasvien pinta-alatukea nurmisäilörehulle. Sen vuoksi on tarpeen määritellä nurmisäilörehun käsite. (30) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 106 artiklassa säädetään, että kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatukien edellytyksenä on 27 päivänä heinäkuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1673/2000 ( 19 ) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen tekeminen tai sitoumuksen antaminen. Olisi säädettävä, että tukihakemusten hallinnoinnista vastaaville jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille on toimitettava jäljennös sopimuksesta tai sitoumuksesta. Olisi varmistettava myös, että kuiduntuotantoon tarkoitetut pellava- ja hamppulajikkeet on lueteltu kuitukasveina viljelykasvien yhteisessä lajikeluettelossa ja erityisesti pellavan tapauksessa kuitupellavana. Hampun osalta hyväksyttyjen lajikkeiden tetrahydrokannabinolipitoisuus saa lisäksi olla enintään 0,2 prosenttia. Sen vuoksi olisi laadittava pellavan tukikelpoisten lajikkeiden luettelo. Hampun tukikelpoiset lajikkeet luetellaan komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 liitteessä II. Hamppua koskevien vakuuksien lisäämiseksi olisi myös edellytettävä, että käytettävien siementen on oltava varmennettuja. (31) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 109 artiklassa edellytetään, että viljan, öljykasvien ja valkuaiskasvien tuottajat kylvävät siemenet viimeistään 31 päivänä toukokuuta. Tietyissä tapauksissa kylvöä voidaan siirtää 31 päivän toukokuuta jälkeiseksi ajaksi ilmasto-olosuhteiden vuoksi. Olisi siirrettävä tiettyjen kasvien viimeistä kylvöpäivää ja hakemusten jättöpäivää tietyillä alueilla. Pidennetyt kylvökaudet eivät saisi heikentää tukijärjestelmän tehokkuutta tai valvontajärjestelmää, josta säädetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osaston 4 luvussa. (32) Sokerimaissin säännöllisen tarjonnan varmistamiseksi jalostajille koko markkinointivuoden ajan olisi annettava tuottajille mahdollisuus pidentää kylvökauttaan. Sen vuoksi sokerimaissin viimeinen kylvöpäivä olisi siirrettävä 15 päivään kesäkuuta. (33) On aiheellista säätää, että durumvehnän lisäkorvauksen ja erityistuen myöntäminen edellyttää, että käytetään vähimmäismäärä varmennettuja durumvehnän siemeniä. Ottaen huomioon maatalouden monimuotoisuus eri jäsenvaltioissa ja niiden eri alueilla tämän määrän vahvistaminen olisi jätettävä asianomaisille jäsenvaltioille. (34) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 103 artiklan soveltamiseksi olisi määriteltävä kastelun käsite. (35) Olisi täsmennettävä perusalan mahdollisen ylityksen arvioinnissa huomioon otettavat alat sekä kyseisen määrän vahvistamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Siinä tapauksessa, että maissille, kastelluille viljelyaloille tai nurmisäilörehulle vahvistetaan erikseen perusala, olisi säädettävä yksityiskohtaisista säännöistä kyseisen perusalan mahdollisen ylittymisen laskemisessa huomioon otettavista pinta-aloista. Perusalan mahdollista ylittämistä koskevan osuuden vahvistamisesta annetuilla yksityiskohtaisilla säännöillä olisi taattava, että perusalaa noudatetaan kaikissa tapauksissa. Olisi myös vahvistettava durumvehnän taattujen enimmäispinta-alojen ylityksen määrän laskutapa. Olisi myös täsmennettävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tukien enimmäismäärän ylittymisen vahvistamismenettely. (36) Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa peltokasvien pinta-alatuen myöntäminen edellyttää, että asianomaiset viljelijät kesannoivat osan tilansa viljelyalasta. Olisi annettava täytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä järjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi. Sen vuoksi olisi säädettävä, että kesannoinnissa huomioon olettavat pinta-alat ovat verrattavissa alueellista perusalaa laskettaessa huomioon otettuihin aloihin. Olisi määriteltävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 3 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut palkokasvit. (37) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 6 kohdan mukaisesti ja sovellettaessa sen 66 artiklaa olisi vahvistettava vapaaehtoisesti kesannoitua alaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Kyseisten sääntöjen olisi oltava yhdenmukaisia asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 käyttöön otetun yleisen järjestelmän kanssa. (38) On tarpeen vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 11 luvussa säädettyjen lammas- ja vuohipalkkioiden tukikelpoisuusperusteet ja erityisesti vaaditut edellytykset. (39) Asetuksen (EY) No 1782/2003 113 artiklan 2 kohdassa säädetään palkkion myöntämisestä eräillä yhteisön alueilla sijaitseville vuohenlihan tuottajille. Nämä alueet olisi tämän vuoksi määriteltävä tässä säännöksessä säädettyjen perusteiden mukaisesti. (40) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdan mukaisesti niille viljelijöille, joiden tilan maatalousmaasta vähintään 50 prosenttia sijaitsee epäsuotuisilla alueilla, voidaan maksaa lisäpalkkiota. Kyseisen asetuksen 113 artiklan 2 kohdassa viitataan erityisiin maantieteellisiin alueisiin, joilla vuohenlihan tuottajat täyttävät vuohipalkkion saamisen edellytykset. Olisi säädettävä siitä, että kyseiset perusteet täyttävien viljelijöiden on annettava ilmoitus, jonka mukaan vähintään 50 prosenttia tilan maatalousmaasta sijaitsee epäsuotuisilla alueilla tai alueilla, joilla vuohipalkkiota voidaan maksaa. (41) Jotta tukikelpoisuutta uuhipalkkion oikeaan tasoon voitaisiin valvoa, jäsenvaltioiden olisi laadittava luettelo lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita kaupan pitävistä viljelijöistä. (42) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 116, 117 ja 118 artiklassa käyttöön otetun viljelijäkohtaisia enimmäismääriä koskevan järjestelmän täytäntöönpanemiseksi voimassa olevien hallinnollisten sääntöjen soveltamista voidaan jatkaa, erityisesti ilmaiseksi myönnettävien oikeuksien, tavanomaisten oikeuksien käytön, vähimmäiskäyttö mukaan luettuna, oikeuksien väliaikaisen luovutuksen tai siirron, viljelijäkohtaisten enimmäismäärien muutosten ilmoittamisen ja kansallisen varannon kautta tehtävän oikeuksien siirron osalta. Jotkut kyseisistä säännöistä ovat erityissäännöksiä poikkeuksellisia ja asianmukaisesti perusteltuja olosuhteita varten, kuten oikeuksien käyttämisen osalta pienviljelijät ja laajaperäistämis- ja varhaiseläkeohjelmiin osallistuvat viljelijät, tai oikeuksien siirtämisen osalta palkkio-oikeuksien periytyminen ja julkisessa tai yhteisessä omistuksessa laiduntamista varten olevia maa-alueita käyttävät viljelijät. (43) Komissio valvoo uusia järjestelyjä, ja sen vuoksi jäsenvaltioiden on toimitettava sille asianmukaisella tavalla olennaiset tiedot palkkiosääntöjen täytäntöönpanosta. (44) Lisätukien osalta komissiolle on tarvittaessa toimitettava yksityiskohtaiset tiedot kansallisista säännöistä ja niiden täytäntöönpanosta. (45) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 12 luvussa säädetään naudanlihatuista. Olisi vahvistettava tukikelpoisuusperusteet ja erityisesti tukien myöntämistä koskevat edellytykset. (46) Alueellisen enimmäismäärän ja eläintiheyden tavoitteiden vuoksi eläimille, joihin näitä kahta toimenpidettä on sovellettu, ei voida enää hakea erityispalkkiota saman ikäryhmän osalta. Kausiporrastuspalkkion osalta tällaisia eläimiä on pidettävä eläiminä, joista on myönnetty erityispalkkio. (47) Olisi säädettävä, että asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädetty hallinnollinen asiakirja laaditaan ja myönnetään jäsenvaltiossa. Eri jäsenvaltioiden erityisten hallinto- ja valvontaedellytysten huomioon ottamiseksi olisi sallittava muodoltaan erilaisia hallinnollisia asiakirjoja. (48) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja 130 artiklan 1 kohdassa säädetään, että erityispalkkion ja teurastuspalkkion myöntämisedellytyksenä on pitoaika. Tämän vuoksi kyseinen aika ja sen kesto olisi määriteltävä. (49) Teurastuksen yhteydessä myönnettävän erityispalkkion myöntämisedellytysten olisi vastattava teurastuspalkkion myöntämisedellytyksiä. Olisi täsmennettävä asiakirjat, joiden on oltava eläimen mukana teurastukseen, lähettämiseen tai vientiin asti. Palkkion myöntämiseen teurastuksen yhteydessä liittyy erityispiirteitä, joiden huomioon ottamiseksi olisi täsmennettävä härkien ikäedellytykset sekä täysikasvuisten nautojen ruhon tarjontamuoto. (50) Kausiporrastuspalkkion myöntämisedellytykset olisi säädettävä siten, että ne vastaavat teurastuspalkkion myöntämistä koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä. Komission olisi määriteltävä käytettävissä olevien tietojen perusteella, mitkä jäsenvaltiot vastaavat kyseisen palkkiojärjestelmän soveltamisedellytyksiä. (51) Olisi määriteltävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklassa säädetty emolehmän käsite. Sitä varten olisi pidettävä komission asetuksen (EY) N:o 2342/1999 mukaisia samoja rotuja. Voimassa olevien keskeisten vaatimusten soveltamista voidaan lisäksi jatkaa, erityisesti kun kyse on keskimääräisestä maitotuotoksesta ja kansallisesta lisäpalkkiosta. (52) Voimassa olevien hallinnollisten sääntöjen soveltamista voidaan jatkaa, erityisesti viljelijäkohtaisten enimmäismäärien, viljelijäkohtaisia enimmäismääriä ja kansallista varantoa koskevien ilmoitusten, ilmaiseksi saatujen oikeuksien, oikeuksien käytön, oikeuksien siirron ja väliaikaisen luovutuksen sekä kansallisen varannon kautta tehtävien siirtojen osalta. (53) Komission olisi määriteltävä käytettävissä olevien tietojen perusteella, mitkä jäsenvaltiot täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 129 artiklassa säädetyn erityisjärjestelmän soveltamisedellytykset. Olisi määriteltävä palkkion myöntämistä koskevat erityiset yksityiskohtaiset säännöt. (54) Olisi määriteltävä eläintiheyden laskutapa. Olisi vahvistettava päivämäärä, jolta maidon viitemäärä otetaan huomioon. (55) Laajaperäistämispalkkiojärjestelmän eläintiheyden laskemisessa olisi otettava huomioon kaikki tilalla olevat vähintään kuuden kuukauden ikäiset eläimet. Tämä edellyttää erityisiä sääntöjä eläinten laskemisesta ja tuottajan ilmoituksesta järjestelmään osallistumisesta. Olisi säädettävä nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17 päivänä heinäkuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 ( 20 ) tarkoitetun atk-pohjaisen tietokannan käyttämisestä. (56) Olisi huolehdittava siitä, että laajaperäistämispalkkiota ei myönnetä viljelijöille, jotka noudattavat laajaperäistämispalkkion myöntämiseksi vaadittavia eläintiheyden keskiarvoja keinotekoisesti. (57) Olisi säädettävä menettelyt sen määrittämiseksi käytettävissä olevien tietojen perusteella, mitkä jäsenvaltiot täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 132 artiklan 4 kohdassa säädetyn lypsylehmien osalta myönnettävän laajaperäistämispalkkion edellytykset. Olisi määriteltävä palkkion myöntämistä koskevat erityiset yksityiskohtaiset säännöt. Olisi vahvistettava vähimmäispitoaika. (58) Olisi annettava erityissäännöksiä, jotka koskevat ajanjaksojen, päivämäärien ja pitoajan aikarajojen sääntöjen soveltamista. (59) Yksinkertaistamisen vuoksi teurastuspalkkiohakemus olisi tehtävä yhdennetyssä järjestelmässä säädetyllä eläintukihakemuksella, jos siinä on kaikki palkkion maksamiseen oikeuttavat tiedot ja jos eläin on teurastettu samassa jäsenvaltiossa tai toisessa jäsenvaltiossa taikka viety maasta. (60) Asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 tarkoitettua tietokantaa olisi voitava käyttää teurastuspalkkion hallinnon helpottamiseen, jos jäsenvaltio arvioi tietokantansa tarjoavan riittävät takeet palkkioiden maksamista koskevien tietojen oikeellisuudesta. (61) Vasikoiden teurastuspalkkion edellytyksenä on enimmäispainorajan noudattaminen. Sen vuoksi on tarpeen määritellä ruholle vakiotarjontamuoto, johon tätä enimmäispainoa sovelletaan. (62) Lisätukien osalta komissiolle on toimitettava yksityiskohtaiset tiedot kansallisista säännöistä ja niiden täytäntöönpanosta. (63) Jotta viljelijät voisivat saada palkkiot mahdollisimman nopeasti, olisi säädettävä ennakoiden myöntämisestä. Kansallisten tai alueellisten enimmäismäärien soveltamisen vuoksi olisi kuitenkin varmistettava, ettei ennakko ole lopullista maksua suurempi. Tämän vuoksi olisi säädettävä, että jäsenvaltio voi vähentää ennakon prosenttiosuutta niissä palkkiojärjestelmissä, joita mainitut enimmäismäärät koskevat. (64) Asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädetään aineiden tai tuotteiden, joita ei ole hyväksytty eläinlääkintää koskevassa sääntelyssä, laittomaan käyttöön tai hallussapitoon sovellettavista seuraamuksista. Toistuvissa rikkomistapauksissa olisi jätettävä seuraamusten kestosta päättäminen jäsenvaltioille, joilla on paremmat mahdollisuudet arvioida tehdyn rikkomuksen tosiasiallinen vakavuus. (65) On tarpeen vahvistaa erityispalkkio- ja emolehmäpalkkiojärjestelmien soveltamiseksi huomioon otettavien tekijöiden määräytymispäivä. Moitteettoman ja yhdenmukaisen hallinnon varmistamiseksi kyseisen päivämäärän olisi pääsääntöisesti oltava hakemusten jättöpäivä. Teurastuksen yhteydessä maksettavan erityispalkkion osalta olisi kuitenkin säädettävä erityisistä säännöistä, jotta vältetään suuremman palkkion saamiseksi tehtävät siirrot vuodelta toiselle. Teurastuspalkkion tapauksessa teurastus- tai vientipäivä on parempi tapa todeta toimien tosiasiallinen toteuttaminen. (66) Palkkioiden määräytymisperusteen määräytymispäivänä sovellettava valuuttakurssi olisi vahvistettava siten, että periaatteessa palkkiot eivät kansalliseksi valuutaksi muunnettaessa kärsi yhden ainoan päivän kurssista johtuvista äkillisistä muutoksista. (67) Olisi säädettävä eräistä jäsenvaltioiden tiedonantovelvollisuuksista. Tietojen toimittamisen ja analysoinnin helpottamiseksi olisi säädettävä, että tiedot esitetään yhdenmukaisesti. (68) Uuteen järjestelmään siirtymisen helpottamiseksi on tarpeen säätää siirtymäsäännöksistä, jotka koskevat eläinten merkitsemis- ja tunnistamisvelvollisuutta. (69) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklassa sallitaan Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian (uudet jäsenvaltiot) korvata suorat tuet yhtenäisellä tuella, jäljempänä ”yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä”. Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Puola ja Slovakia ovat päätyneet kyseiseen vaihtoehtoon. Sen vuoksi olisi säädettävä yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. (70) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklan 5 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ja jotta vältettäisiin useiden sellaisten hakemusten käsittely, joiden tuet tilaa kohti olisivat alle 50 euroa, Tšekki, Viro, Latvia, Liettua, Unkari, Puola ja Slovakia ovat pyytäneet lupaa vahvistaa tukikelpoinen tilakohtainen vähimmäisala suuremmaksi kuin 0,3 hehtaaria. (71) Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Puola ja Slovakia ovat arvioineet sen osan käytössään olevasta maatalousmaasta, joka on 30 päivänä kesäkuuta 2003 hyvässä viljelykunnossa, ja ehdottaneet sen mukauttamista tilakohtaisen tukikelpoisen vähimmäismäärän mukaisesti. (72) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 c artiklassa säädetään uusien jäsenvaltioiden mahdollisuudesta täydentää viljelijälle maksettavaa suoraa tukea edellyttäen, että komissio antaa siihen luvan. Olisi vahvistettava tämän mahdollisuuden täytäntöönpanoa koskevat yleiset säännöt. (73) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetään kesannoinnista vapautuksesta, jos kesannoitua maata käytetään sellaisten raaka-aineiden tuottamiseen, joita käytetään yhteisössä muuhun kuin välittömästi ihmisten tai eläinten ravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden valmistukseen, edellyttäen että sovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä. (74) On suotavaa, että tietyin edellytyksin sokerijuurikkaan, maa-artisokan ja juurisikurin viljelyä kesantoaloilla ei jätetä järjestelmän ulkopuolelle. Kyseisille viljelykasveille ei voida myöntää tukea, koska se voi aiheuttaa häiriöitä sokerin markkinoilla. On kuitenkin tarpeen toimia niin, että kyseisillä viljelmillä noudatetaan kesannoitujen alojen käyttöä koskevia sääntöjä. (75) Olisi määriteltävä edellytykset, joilla kyseisestä järjestelmästä myönnetään tukea. Sitä varten on syytä täsmentää edellytystä, joka koskee tuottajan ja joko keräilijän tai ensimmäisen jalostajan välillä kyseisistä maatalouden raaka-aineista tehtävää sopimusta. Lisäksi on määriteltävä edellytykset, joita sovelletaan silloin, kun viljelijä toteuttaa jalostuksen itse tilallaan. (76) Jotta varmistetaan neuvoston päätöksellä 93/355/ETY ( 21 ) hyväksytyn GATT-sopimukseen liittyvän Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan 7 kohdan noudattaminen, on tarpeen ottaa käyttöön soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotta voidaan tarvittaessa vähentää ihmisten tai eläinten ravinnoksi tuotettavissa olevien ja tarkoitettujen sivutuotteiden määrää, jos kyseisten tuotteiden kokonaismäärä ylittää vuosittain miljoona tonnia soijapapujauhoekvivalenttina ilmaistuna. (77) Sen varmistamiseksi, että raaka-aine valmistetaan säädetyksi lopputuotteeksi, keräilijän tai ensimmäisen jalostajan on asetettava vakuus siitä huolimatta, että tuki myönnetään viljelijälle. Jotta järjestelmän valvonta olisi tehokasta, on syytä rajoittaa jalostajien lukumäärää. (78) On tarpeen erottaa selvästi toisistaan hakijan velvollisuudet, jotka päättyvät, kun korjattu raaka-aineen koko määrä on toimitettu, ja keräilijän tai ensimmäisen jalostajan velvollisuudet, joihin liittyy vakuuden antaminen ja jotka alkavat toimitushetkellä ja päättyvät, kun raaka-aineet on lopullisesti jalostettu lopputuotteiksi. (79) Raaka-aineiden ja niistä saatujen tuotteiden tiettyihin kuljetuksiin yhteisössä olisi sovellettava valvontajärjestelmiä, jotka edellyttävät asetuksen (ETY) N:o 2454/93 mukaisesti myönnettävien T5-valvontakappaleiden ja ilmoitusten käyttöä. On säädettävä vaihtoehtoisista todisteista, jos T5-valvontakappaletta ei palauteta keräilijän tai ensimmäisen jalostajan toimivaltaiselle viranomaiselle ensimmäisestä jalostajasta tai keräilijästä riippumattomien olosuhteiden vuoksi. Jotta voitaisiin varmistaa tukijärjestelmän tehokkuus ja moitteeton hallinnointi, olisi annettava kyseistä valvontaa koskevat säännökset. (80) Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 o artiklassa säädettyjen humalan pinta-alatuen tukikelpoisuusedellytysten lisäksi olisi vahvistettava lisäperusteita, jotta varmistettaisiin tuen myöntäminen aloista, joilla humalaa viljellään tavanomaisissa viljelyolosuhteissa. Ala, jolle on kylvetty humalaa, olisi määriteltävä yhteisön tasolla, jotta varmistettaisiin se, että alat, joista maksetaan lisätukea, lasketaan samalla tavalla. On tarpeen säätää, millä tavoin jäsenvaltiota kohti käytettävissä oleva lisätukien kokonaismäärä jaetaan tukikelpoisille aloille. (81) Olisi vahvistettava aikaraja, johon mennessä hyväksyttyjen humalan tuottajaryhmittymien olisi käytettävä humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1696/71 ( 22 ) 7 artiklan 1 kohdan a—d alakohdassa lueteltuihin toimenpiteisiin liittyvät tuet ja johon mennessä komissiolle olisi ilmoitettava tuen käyttötavasta. Määrät, joita ei ole käytetty tietyn ajanjakson kuluessa, olisi maksettava takaisin. On tarpeen säätää, millä tavoin hyväksytylle humalan tuottajaryhmittymälle jäsenvaltiota kohti käytettävissä oleva tuen kokonaismäärä jaetaan. (82) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat suorien tukien hallintokomitean lausunnon mukaiset, sekä katsoo seuraavaa: ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:







1 LUKU

SOVELTAMISALA JA YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Aihe ja soveltamisala

1. Tässä asetuksessa annetaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV ja IV a osastossa säädettyjen seuraavien tukijärjestelmien soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt:

a) mainitun asetuksen IV osaston 1 luvussa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio;

b) mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädetty valkuaiskasvipalkkio;

c) mainitun asetuksen IV osaston 3 luvussa säädetty riisin lajikohtainen tuki;

d) mainitun asetuksen IV osaston 4 luvussa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki;

e) mainitun asetuksen IV osaston 5 luvussa säädetty energiakasvien tuki;

f) mainitun asetuksen IV osaston 6 luvussa säädetty tärkkelysperunan tuki;

g) mainitun asetuksen IV osaston 7 luvussa säädetyt lypsylehmäpalkkio ja lisätuet;

h) mainitun asetuksen IV osaston 8 luvussa säädetty peltokasvien erityinen aluetuki;

i) mainitun asetuksen IV osaston 9 luvussa säädetty siementuki;

j) mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetty peltokasvien pinta-alatuki;

k) mainitun asetuksen IV osaston 11 luvussa säädetyt lammas- ja vuohipalkkiot;

l) mainitun asetuksen IV osaston 12 luvussa säädetyt naudanlihatuet;

m) mainitun asetuksen IV osaston 13 luvussa säädetty palkoviljojen tuki;

n) mainitun asetuksen 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä;

o) mainitun asetuksen 143 c artiklassa säädetyt täydentävät kansalliset suorat tuet;

p) mainitun asetuksen IV osaston 10 d luvussa säädetty humalan pinta-alatuki;

▼M4

q) mainitun asetuksen IV osaston 10 a luvussa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki;

r) mainitun asetuksen IV osaston 10 b luvussa säädetty tuki oliivitarhoille;

s) mainitun asetuksen IV osaston 10 c luvussa säädetty tupakkatuki;

▼M13

t) mainitun asetuksen IV osaston 10 g luvussa säädetyt siirtymäkauden hedelmä- ja vihannestuet ja 10 h luvussa säädetty siirtymäkauden marjatuki.

▼B

2. Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 III osastossa säädetyn tilatukijärjestelmän sekä mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetyn peltokasvien pinta-alatukijärjestelmän mukaisesti kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen.

2 artikla

Tukiedellytykset

▼M13

1. Edellä 1 artiklan a, b, c, e, h, i, j, m, p ja t alakohdassa tarkoitettuja suoria tukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,3 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa säädettyä rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

Maltan osalta 1 artiklan a, b, c, e, h, i, j, m, p ja t alakohdassa tarkoitettuja suoria tukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,1 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa asetettua rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

Kreikan osalta 1 artiklan t alakohdassa tarkoitettuja siirtymäkauden hedelmä- ja vihannestukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,1 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa asetettua rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

Bulgarian, Latvian, Unkarin ja Puolan osalta 1 artiklan t alakohdassa tarkoitettua marjatukea myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,1 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa asetettua rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

▼B

2. ►M13 Edellä 1 artiklan a, b, c, h, j ja t alakohdassa tarkoitettua suoraa tukea myönnetään yksinomaan kokonaisuudessaan kylvetyille tai istutetuille pinta-aloille, joilla on suoritettu kaikki tavanomaiset paikallisten vaatimusten mukaiset viljelytoimet. ◄

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 1 luvussa tarkoitetun durumvehnän erityisen laatupalkkion ja mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa tarkoitetun peltokasvien tuen tapauksessa täysimääräisesti kylvetyillä ja paikallisten vaatimusten mukaisesti viljellyillä pinta-aloilla kasvatetut viljelykasvit, jotka eivät saavuta kukinta-astetta asianomaisen jäsenvaltion tunnustamien poikkeuksellisten sääolojen vuoksi, ovat kuitenkin tukikelpoisia edellyttäen, että kyseisiä pinta-aloja ei käytetä muihin tarkoituksiin ennen kyseistä kasvuvaihetta.

3. Yhden viljellyn lohkon osalta voidaan samana vuonna tehdä enintään yksi hakemus pinta-alatuesta, joka kuuluu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 ( 23 ) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti rahoitettavaan järjestelmään.

Kuitenkin

a) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 1 luvussa säädettyä durumvehnän erityistä laatupalkkiota tai mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädettyä valkuaiskasvipalkkiota, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien tukea;

b) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 3 luvussa säädettyä riisin lajikohtaista tukea tai mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädettyä valkuaiskasvipalkkiota, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 9 luvussa säädettyä siementukea;

c) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 5 luvussa säädettyä energiakasvien tukea, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien pinta-alatukea, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 90 artiklan toisen alakohdan soveltamista, tai sille voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 3 luvussa säädettyä riisin lajikohtaista tukea;

d) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien tukea, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 9 luvussa säädettyä siementukea.

4. Alat, joita käytetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen raaka-aineiden tuottamiseen tai joita viljellään mainitun asetuksen IV osaston 5 luvussa säädetyn energiakasvien tukijärjestelmän mukaisesti, eivät ole oikeutettuja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 ( 24 ) II osaston VIII luvussa säädettyyn yhteisön tukeen, lukuun ottamatta mainitun asetuksen 31 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä nopeakasvuisten lajien istutuskustannuksiin myönnettävää tukea.

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuille raaka-aineille, joita viljellään kesannoiduilla aloilla, sekä niistä johdetuille välituotteille, lopputuotteille, rinnakkaistuotteille ja sivutuotteille, ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaista Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusta.

5. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 2 luvussa säädetyn valkuaiskasvipalkkion ja mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetyn peltokasvien pinta-alatuen soveltamiseksi ”makeilla lupiineilla” tarkoitetaan lupiinilajikkeita, joiden tuottamista siemenistä enintään viisi prosenttia on karvaita. Karvaiden siementen pitoisuus lasketaan soveltamalla tämän asetuksen liitteessä I säädettyä koetta.

▼M8

3 artikla

Ilmoitukset

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava seuraavat tiedot komissiolle sähköisessä muodossa:

a) viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä syyskuuta: i) kokonaispinta-ala, jolle tukea on haettu, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 72 artiklassa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 76 artiklassa säädetty valkuaiskasvipalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 79 artiklassa säädetty riisin lajikohtainen tuki indica- ja japonica-lajikkeiden osalta eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki pähkinäpuuluokittain ilmoitettuna, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädetty energiakasvien tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklassa säädetty peltokasvien pinta-alatuki tämän asetuksen liitteessä IV tarkoitettujen perusalojen mukaisesti jaoteltuna ja tämän asetuksen liitteessä IX kuvaillussa vakioidussa muodossa, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 a artiklassa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädetty tuki oliivitarhoille luokittain eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 n artiklassa säädetty humalan pinta-alatuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä; ii) kokonaismäärä, jolle tukea on haettu, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 artiklassa säädetty lypsylehmäpalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 96 artiklassa säädetty lisätuki maitotuotteiden tuottajille; iii) hakemusten kokonaismäärä, kun kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 111 artiklassa säädetyt lammas- ja vuohipalkkiot, tämän asetuksen liitteessä XI vahvistettua mallia käyttäen;

b) viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä lokakuuta määritetty kokonaispinta-ala, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 76 artiklassa säädetty valkuaiskasvipalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädetty energiakasvien tuki;

▼M10

b)a viimeistään sen vuoden loppua, jolta tukea myönnettiin, seuraavana 15 päivänä lokakuuta: kaikki energiakasvien tukien arvioimiseksi tarvittavat tiedot, erityisesti — hakemusten lukumäärä, — pinta-alat kunkin raaka-aineen lajin osalta, — kunkin raaka-ainelajin määrät ja saatu lopputuote;

▼M8

c) ►M10 viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta: ◄ i) vähennyskertoimen laskemiseksi käytetty määritetty kokonaispinta-ala, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 72 artiklassa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 79 artiklassa säädetty riisin lajikohtainen tuki indica- ja japonica-lajikkeiden osalta eriteltynä sekä yksityiskohtaiset tiedot riisilajikkeiden, perusalojen ja osaperusalojen mukaisesti jaoteltuina, tämän asetuksen liitteessä III vahvistettua mallia käyttäen, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki pähkinäpuuluokittain ilmoitettuna, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklassa säädetty peltokasvien pinta-alatuki tämän asetuksen liitteessä IV tarkoitettujen perusalojen mukaisesti jaoteltuna ja tämän asetuksen liitteessä IX kuvaillussa vakioidussa muodossa, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 a artiklassa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädetty tuki oliivitarhoille luokittain eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 n artiklassa säädetty humalan pinta-alatuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä; ii) vähennyskertoimen laskemiseksi käytetty määritetty kokonaismäärä, kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 artiklassa säädetty lypsylehmäpalkkio; ▼M10 iii) määritetty kokonaismäärä, kun kyse on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 96 artiklassa säädetyistä lisätuista maitotuotteiden tuottajille; ▼M8 iv) kullekin oliivitarhaluokalle myönnettävän hehtaarituen määrä, kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädetty tuki oliivitarhoille;

▼M10

d) viimeistään satovuoden 31 päivänä maaliskuuta tuen alustava määrä yhtä kilogrammaa kohden, kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 j artiklassa säädetty tupakkatuki, tämän asetuksen liitteessä XXV lueteltujen tupakkalajikeryhmien ja tarvittaessa laatuluokan mukaisesti eriteltynä;

▼M8

e) viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta: i) kokonaispinta-ala, jolle tukea on tosiasiallisesti maksettu, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 72 artiklassa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 76 artiklassa säädetty valkuaiskasvipalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 79 artiklassa säädetty riisin lajikohtainen tuki indica- ja japonica-lajikkeiden osalta eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki pähkinäpuuluokittain ilmaistuna, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädetty energiakasvien tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklassa säädetty peltokasvien pinta-alatuki tämän asetuksen liitteessä IV tarkoitettujen perusalojen mukaisesti jaoteltuna ja tämän asetuksen liitteessä IX kuvaillussa vakioidussa muodossa, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 a artiklassa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädetty tuki oliivitarhoille luokittain eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 n artiklassa säädetty humalan pinta-alatuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä; ii) kokonaismäärä, jolle tukea on tosiasiallisesti maksettu, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 93 artiklassa säädetty tärkkelysperunan tuki (tärkkelysekvivalenttina), — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 artiklassa säädetty lypsylehmäpalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 96 artiklassa säädetty lisätuki maitotuotteiden tuottajille, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklassa säädetty siementuki asetuksen (EY) N:o 1782/2003 liitteessä XI lueteltujen siemenlajien mukaisesti eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 j artiklassa säädetty tupakkatuki tämän asetuksen liitteessä XXV lueteltujen tupakkalajikkeiden ja laadun mukaisesti eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 p artiklassa säädetty sokerin siirtymäkauden tuki; iii) tuen lopullinen määrä yhtä kilogrammaa kohden, kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 j artiklassa säädetty tupakkatuki, tämän asetuksen liitteessä XXV lueteltujen tupakkalajikeryhmien ja tarvittaessa laatuluokan mukaisesti eriteltynä; iv) lammas- ja vuohipalkkioiden kokonaismäärä, kun kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 111 artiklassa säädetyt lammas- ja vuohipalkkiot, tämän asetuksen liitteessä XII vahvistettua mallia käyttäen; ▼M13 v) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 g ja 10 h luvussa säädettyjen siirtymäkauden hedelmä- ja vihannestukien ja siirtymäkauden marjatuen osalta maksetun tuen kokonaismäärä. ▼M8

2. Edellä 1 kohdassa säädetyissä ilmoituksissa pinta-alat on ilmoitettava hehtaareina kahden desimaalin tarkkuudella, määrät on ilmoitettava tonneina kolmen desimaalin tarkkuudella ja hakemusten lukumäärä on ilmoitettava ilman desimaaleja.

3. Jos 1 kohdan mukaisesti edellytetyt tiedot muuttuvat erityisesti tarkastusten, oikaisujen tai aiempien lukujen kehittymisen perusteella, komissiolle on toimitettava muuttuneet tiedot kuukauden kuluessa muutoksesta.

▼M10

4 artikla

Pinta-alaan sovellettava vähennyskerroin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 75 artiklassa, 78 artiklan 2 kohdassa, 82 ja 85 artiklassa, 89 artiklan 2 kohdassa, 98 ja 143 artiklassa tarkoitetussa tapauksessa tai määriin sovellettava vähennyskerroin ja puolueettomat perusteet mainitun asetuksen 95 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa on vahvistettava ennen kuin tuet myönnetään viljelijöille ja viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta tämän asetuksen ►M12 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ◄ mukaisesti toimitettujen tietojen perusteella.

▼B







2 LUKU

DURUMVEHNÄN ERITYINEN LAATUPALKKIO

5 artikla

Lajiketarkastus

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 74 artiklan 1 kohdassa lueteltujen jäsenvaltioiden on laadittava tämän artiklan 2—5 kohdassa vahvistetun lajiketarkastusmenetelmän mukaisesti luettelo durumvehnälajikkeista, joille voidaan myöntää mainitun asetuksen 72 artiklassa tarkoitettu durumvehnän erityinen laatupalkkio.

2. Jäsenvaltioiden on vähintään joka toinen vuosi määriteltävä vähintään kaksi edustavaa lajiketta. Edustavien lajikkeiden on oltava varmennetuimpia durumvehnälajikkeita.

3. Jäsenvaltioiden on analysoitava durumvehnälajikkeet seuraavien laatuparametrien mukaisesti ja sovellettava kuhunkin parametriin asianmukaista painotuskerrointa:

a) valkuaispitoisuus (40 %);

b) gluteenin laatu (30 %);

c) keltaisuusindeksi (20 %);

d) ominaispaino tai tuhannen jyvän paino (10 %).

Ensimmäisen alakohdan a—d alakohdassa tarkoitettujen laatuparametrien yhteenlaskettu keskiarvo kerrottuna ilmoitetulla prosenttiarvolla muodostaa lajikkeiden laatuindeksin.

Kunkin jäsenvaltion on vähintään kahden vuoden ajan verrattava durumvehnälajikkeiden laatuindeksejä paikallistason edustavien lajikkeiden laatuindekseihin. Tarkasteltavia lajikkeita ovat kunkin jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon merkityt lajikkeet lukuun ottamatta lajikkeita, joista ei ole kolmen viime vuoden osalta saatavilla määritystietoja, koska kyseisiä lajikkeita ei enää käytetä tai varmenneta.

Tätä varten kunkin jäsenvaltion on laskettava edustaville lajikkeille määritetyn keskimääräisen laatuindeksin, joka on 100, perusteella ensimmäisen alakohdan a—d alakohdassa tarkoitetun kunkin laatuparametrin osalta muille durumvehnälajikkeille määriteltävä prosenttiosuus indeksiin 100 verrattuna. Ainoastaan niille durumvehnälajikkeille, joiden indeksi on vähintään 98, voidaan myöntää durumvehnän erityinen laatupalkkio.

4. Jäsenvaltio voi sulkea tukikelpoisten lajikkeiden luettelon ulkopuolelle lajikkeet, joiden osalta läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien keskiarvo on yli 27 prosenttia.

5. Jonkin toisen jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon merkittyjä lajikkeita voidaan niin ikään tarkastella niiden tukikelpoisuuden kannalta.

6 artikla

Määritysmenetelmät

1. Valkuaispitoisuuden, ominaispainon ja läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien määrän määrittämiseksi sovelletaan komission asetuksessa (EY) N:o 824/2000 ( 25 ) vahvistettuja määritysmenetelmiä.

2. Keltaisuusindeksi mitataan ICC 152 -menetelmällä tai vastaavalla tunnustetulla menetelmällä.

3. Gluteenin laatu mitataan ICC 158 -menetelmällä tai ICC 151 -menetelmällä.

7 artikla

Varmennettujen siementen määrä

Jäsenvaltioiden on vahvistettava erityisen laatupalkkion maksuvuotta edeltävän vuoden 1 päivään lokakuuta mennessä direktiivin 66/402/ETY ( 26 ) mukaisesti varmennettujen siementen vähimmäismäärä, joka käytetään voimassa olevia maatalouskäytänteitä noudattaen asianomaisella tuotantoalueella.

8 artikla

Julkaisut ja tiedonannot

1. Jäsenvaltioiden on julkaistava durumvehnän erityiseen laatupalkkioon kansallisella tai alueellisella tasolla tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo talvilajikkeiden osalta viimeistään palkkionmaksuvuotta edeltävän vuoden 1 päivänä lokakuuta ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään palkkionmaksuvuotta edeltävän vuoden 31 päivänä joulukuuta.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kuukauden kuluessa 1 kohdassa säädetyistä päivämääristä 1 kohdassa tarkoitettu luettelo sekä annettava sille tiedoksi käytettävien varmennettujen siementen vähimmäismäärä, jos sitä on muutettu.

9 artikla

Voimassaoloaika

1. Edellä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon hyväksytyille lajikkeille voidaan myöntää durumvehnän erityistä laatupalkkiota viiden vuoden ajan siitä, kun ne on ensimmäisen kerran otettu luetteloon.

2. Kunkin lajikkeen tukikelpoisuutta voidaan jatkaa viidellä vuodella niiden laatumääritysten tulosten perusteella, jotka laaditaan viisivuotisen tukikelpoisuuskauden toisena ja kolmantena vuonna.

10 artikla

Siirtymätoimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on julkaistava durumvehnän erityiseen laatupalkkioon vuodeksi 2005 tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo talvilajikkeiden osalta viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2004 ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava 1 kohdassa tarkoitettu luettelo poistamalla kansalliseen lajikeluetteloon merkittyjen lajikkeiden luettelosta ne lajikkeet, joita ei ole varmennettu vuosina 2003 ja 2004, sekä ne lajikkeet, jotka eivät täytä vähintään kahta seuraavista parametreista:

a) valkuaispitoisuus vähintään 11,5 prosenttia;

b) ominaispaino vähintään 78 kilogrammaa hehtolitralta tai tuhannen jyvän paino vähintään 42 grammaa;

c) läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien osuus enintään 27 prosenttia;

d) gluteenipitoisuus vähintään 10 prosenttia.

3. Palkkioon vuosina 2005 ja 2006 oikeutettujen lajikkeiden luettelo voi sisältää lajikkeita, jotka kuuluvat jonkin toisen jäsenvaltion valittujen lajikkeiden luetteloon kyseisen toisen jäsenvaltion toteuttamien laatumääritysten tulosten perusteella.

▼M2

4. Jäsenvaltiot voivat päättää, että durumvehnän erityiseen laatupalkkioon vuodeksi 2006 tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo vahvistetaan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen talvilajikkeiden osalta viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2005 ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005.

▼B







3 LUKU

VALKUAISKASVIPALKKIO

11 artikla

Vilja- ja valkuaiskasvien seoskasvustot

Alueilla, joilla valkuaiskasveja kylvetään perinteisesti yhdessä viljojen kanssa, valkuaiskasvipalkkio maksetaan hakijan pyynnöstä sillä edellytyksellä, että hakija todistaa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla, että valkuaiskasvit ovat tässä seoksessa vallitsevana. Kyseisille pinta-aloille ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädettyä peltokasvien erityistä aluetukea.







4 LUKU

RIISIN LAJIKOHTAINEN TUKI

▼M9

12 artikla

Kylvöpäivät

Jotta riisin lajikohtaista tukea voitaisiin myöntää, ilmoitetut viljelyalat on kylvettävä viimeistään

a) kyseistä satokautta edeltävänä 30 päivänä kesäkuuta Espanjassa, Portugalissa ja Ranskan Guyanassa;

b) 31 päivänä toukokuuta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 80 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa muissa tuottajajäsenvaltioissa, myös Ranskan Euroopassa sijaitsevilla alueilla.

▼B

13 artikla

Vähennyskerroin

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 82 artiklassa tarkoitettu riisin lajikohtaiseen tukeen sovellettava vähennyskerroin lasketaan tämän asetuksen liitteen II mukaisesti.

14 artikla

Ilmoitukset

▼M8

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä syyskuuta luettelo kansalliseen lajikeluetteloon merkityistä lajikkeista, jotka on luokiteltu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1785/2003 ( 27 ) liitteessä I olevassa 2 kohdassa määriteltyjen perusteiden mukaan, jos kyseiseen luetteloon on tehty muutoksia.

▼M9 —————

▼B

3. Jäsenvaltiot voivat tarkistaa vuosittain perusalansa tai -alojensa alajakoa osa-aloihin sekä puolueettomia perusteita, joihin alajaot perustuvat. Niiden on toimitettava tiedot komissiolle viimeistään kyseistä satokautta edeltävänä 15 päivänä toukokuuta.







5 LUKU

PÄHKINÖIDEN PINTA-ALATUKI

▼M6

15 artikla

Yhteisön tuen maksamisedellytykset

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädettyihin pinta-alatukiin kelpoisia ovat ainoastaan sellaiset pähkinäpuita kasvavat viljelypalstat, jotka täyttävät tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut edellytykset asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettuna päivänä.

Kun kyseessä on palsta, jossa viljellään eri lajeihin kuuluvia pähkinöitä ja kun tuki on eriytetty lajien mukaan, tukikelpoisuuden edellytyksenä on, että tämän artiklan 3 kohdassa vahvistettua puiden hehtaarikohtaista vähimmäismäärää noudatetaan ainakin yhden pähkinäpuulajin osalta.

2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädettyyn pinta-alatukeen kelpoisen viljelypalstan vähimmäiskooksi vahvistetaan 0,10 hehtaaria. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistaa suuremman vähimmäiskoon objektiivisia perusteita käyttäen ja kyseessä olevien alojen erityispiirteet huomioon ottaen.

3. Pähkinäpuiden lukumäärän on hehtaaria kohti oltava vähintään:

i) 125 hasselpähkinäpuuta;

ii) 50 mantelipuuta;

iii) 50 saksanpähkinäpuuta;

iv) 50 pistaasipähkinäpuuta;

v) 30 johanneksenleipäpuuta.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistaa suuremman vähimmäistiheyden objektiivisia perusteita käyttäen ja kyseessä olevien lajien erityispiirteet huomioon ottaen.

4. Edellä 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa myönnettävän tuen taso on se taso, joka vastaa sitä lajia, jonka osalta tukikelpoisuusedellytykset täyttyvät ja jonka tuen määrä on suurin.

▼B

16 artikla

Edellytykset kansallisen tuen saamiseksi

Edellä olevaa 15 artiklaa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 87 artiklassa säädettyyn kansalliseen tukeen.

Jäsenvaltio voi vahvistaa muita tukikelpoisuusperusteita edellyttäen, että kyseiset perusteet ovat johdonmukaisia tukijärjestelmän ympäristöön, maaseutuun, yhteiskuntaan ja talouteen kohdistuvien tavoitteiden kanssa eivätkä johda tuottajien väliseen syrjintään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 87 artiklan soveltamista. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tarpeelliset järjestelyt sen valvomiseksi, että viljelijät noudattavat tukikelpoisuusperusteita.

17 artikla

Ilmoitukset

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle joka tapauksessa ennen jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan mukaisesti hakemuksen jättämiselle vahvistamaa päivämäärää ja viimeistään

a) 31 päivänä maaliskuuta 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut korkeammat tasot ja perusteet sekä 16 artiklassa tarkoitetut lisäperusteet;

b) 15 päivänä toukokuuta tuotekohtainen pinta-alatuen taso ja/tai muutettu taattu kansallinen ala, jäljempänä ”taattu kansallinen ala”, jos jäsenvaltio eriyttää tuen asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

2. Komissiolle 1 kohdan mukaisesti toimitettavia tietoja koskevaa muutosta sovelletaan seuraavaan vuoteen, ja kyseisen jäsenvaltion on toimitettava kyseinen muutos ja sen perusteena olevat puolueettomat perusteet tiedoksi komissiolle viipymättä.

18 artikla

Siirtymätoimenpiteet

1. Jäsenvaltiot voivat määritellä, voidaanko asetuksen (EY) N:o 1782/2003 86 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut parannussuunnitelmat keskeyttää ennen niiden suunniteltua voimassaolon päättymistä ja millä edellytyksin, ja voidaanko mainitun asetuksen IV osaston 4 luvussa säädettyä järjestelmää soveltaa kyseisiin pinta-aloihin.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä vahvistaessaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että

a) suunnitelmaa ei keskeytetä ennen vuotuisen jakson täydellistä loppuun saattamista;

b) suunnitelman alkuperäiset tavoitteet on saavutettu jäsenvaltiota tyydyttävällä tavalla.







6 LUKU

TÄRKKELYSPERUNAN TUKI

19 artikla

Tukikelpoisuus

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 93 artiklassa säädettyä tärkkelysperunan tukea myönnetään perunoille, joista on tehty komission asetuksen (EY) N:o 2236/2003 ( 28 ) 3 artiklassa säädetty viljelysopimus, jollain komission asetuksen (EY) N:o 2235/2003 ( 29 ) liitteessä I kuvatulla menetelmällä määritellyn perunoiden nettopainon ja toimitettujen perunoiden tärkkelyspitoisuuden perusteella mainitun asetuksen liitteessä II vahvistettujen tukimäärien mukaisesti.

Tärkkelysperunoiden tukea ei myönnetä perunoille, joiden tärkkelyspitoisuus on alle 13 prosenttia, paitsi jos sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/2003 5 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa.

20 artikla

Vähimmäishinta

Tärkkelysperunan tukeen sovelletaan vaatimusta, jonka mukaan on esitettävä todisteet siitä, että vähintään asetuksen (EY) N:o 1868/94 4 a artiklassa tarkoitettu hinta on maksettu tehtaalle toimitettuna -vaiheessa asetuksen (EY) N:o 2235/2003 liitteessä II vahvistettujen tukimäärien mukaisesti.

Sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/2003 10 artiklan 2 kohtaa.

21 artikla

Tuen maksaminen

▼M4

1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklan soveltamista jäsenvaltion, jonka alueella perunatärkkelystä valmistava yritys sijaitsee, on maksettava tärkkelysperunan tuki viljelijälle, kun tämä on toimittanut kaiken kyseisen markkinointivuoden määränsä perunatärkkelystä tuottavaan yritykseen, neljän kuukauden kuluessa päivästä, jona toimitettiin tämän asetuksen 20 artiklassa tarkoitetut todisteet, ja edellyttäen, että tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä on noudatettu.

▼B

2. Jäsenvaltiot voivat maksaa ennakkoa markkinointivuoden 1 päivästä joulukuuta alkaen viljelijän kyseisen markkinointivuoden osalta tärkkelystä tuottavaan yritykseen toimittamien tärkkelysperunamäärien eri osien perusteella. Kukin ennakkomaksu myönnetään toimitettujen tärkkelysperunoiden määrälle, josta on esitetty 20 artiklassa tarkoitetut todisteet ja joiden osalta on noudatettu 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä.

▼M3 —————

▼B







7 LUKU

LYPSYLEHMÄPALKKIO JA LISÄTUET

22 artikla

Toiminnan harjoittamatta jättäminen

1. Kun luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on tilakohtainen viitemäärä, ei täytä asetuksen (EY) N:o 1788/2003 5 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä kyseisen vuoden 31 päivänä maaliskuuta päättyvän kahdentoista kuukauden jakson aikana, lypsylehmäpalkkioita ja lisätukea ei makseta kyseisen vuoden osalta, ellei asianomainen henkilö pysty osoittamaan ennen tukihakemuksen määräaikaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että tuotanto on aloitettu.

2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta ylivoimaisen esteen tapauksissa eikä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jotka vaikuttavat tilapäisesti asianomaisten tuottajien tuotantokapasiteettiin ja jotka ovat toimivaltaisen viranomaisen tunnustamia.







8 LUKU

ENERGIAKASVIEN TUKI

▼M10







1

JAKSO

Määritelmät

23 artikla

Määritelmät

Tässä luvussa tarkoitetaan

a) ”hakijalla” viljelijää, joka viljelee asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa tarkoitettuja pinta-aloja saadakseen mainitussa artiklassa tarkoitettua tukea;

b) ”tuella” asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädettyä energiakasvien tukea;

c) ”energiatuotteilla” asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa alakohdassa tarkoitettuja energiatuotteita;

d) ”ensimmäisellä jalostajalla” maatalouden raaka-aineiden käyttäjää, joka ryhtyy ensimmäiseen jalostukseen saadakseen yhtä tai useampaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa kohdassa mainituista tuotteista, ei kuitenkaan tilalla raaka-aineita käyttäviä hakijoita;

e) ”keräilijällä” henkilöä, joka tekee 25 artiklassa tarkoitetun hakijan kanssa sopimuksen ja joka ostaa omaan laskuunsa 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja raaka-aineita, jotka on tarkoitettu asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa kohdassa säädettyihin käyttötarkoituksiin.







2

JAKSO

Raaka-aineen käyttö

24 artikla

Raaka-aineen käyttö

1. Tukea saavilla pinta-aloilla voidaan viljellä kaikkia maatalouden raaka-aineita edellyttäen, että raaka-aineen ensisijainen käyttötarkoitus on energiatuotteiden valmistus 2–8 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.

2. Sokerijuurikasta voidaan viljellä 1 kohdassa tarkoitetuilla pinta-aloilla edellyttäen, että energiatuotteiden valmistuksessa käytetään välituotetta ja että sokeria sisältävä rinnakkais- tai sivutuote käytetään neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 ( 30 ) mukaisesti.

3. Hamppuun sovelletaan komission asetuksen (EY) N:o 795/2004 ( 31 ) 29 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 796/2004 33 artiklan säännöksiä.

4. Jäsenvaltiot voivat jättää minkä tahansa maatalouden raaka-aineen tukijärjestelmän ulkopuolelle, jos kyseisten raaka-aineiden vuoksi aiheutuu vaikeuksia valvonnan, kansanterveyden, ympäristön tai rikosoikeuden taikka lopullisten energiatuotteiden määrän vähenemisen suhteen.

5. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäisviljelyalan mille tahansa raaka-aineelle.

6. Raaka-aineista jalostamalla saatujen energiatuotteiden taloudellisen arvon on oltava suurempi kuin tällaisesta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin tarkoitettujen muiden tuotteiden arvo tämän asetuksen 38 artiklan 6 kohdassa vahvistetun menetelmän mukaisesti arvioituna.

7. Poiketen siitä, mitä 6 kohdassa säädetään, soijapapuja voidaan viljellä 1 kohdassa tarkoitetuilla pinta-aloilla edellyttäen, että energiatuotteiden valmistuksessa käytetään muuta kuin soijajauhoa sisältävää välituotetta.

8. Energiatuotteiden on oltava enintään kolmannen jalostajan valmistamia.







3

JAKSO

Sopimus

25 artikla

Sopimus

1. Edellä 24 artiklassa tarkoitettujen raaka-aineiden tuottamisesta on tehtävä sopimus asetuksen (EY) N:o 1782/2003 90 artiklan mukaisesti ja tässä luvussa säädetyin edellytyksin.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, muiden kuin yksivuotisten kasvien ensimmäistä satoa edeltävinä vuosina hakijat voivat kirjallisella ilmoituksella sitoutua istuttamaan kyseisenä vuonna ja käyttää korjattavat raaka-aineet energiatuotteiden valmistukseen. Ilmoituksessa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;

b) ensimmäistä satoa varten ennakoitu vuosi.

3. Hakijoiden on jätettävä yhtenäishakemuksen tueksi asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklassa säädettyyn päivämäärään mennessä toimivaltaisille viranomaisilleen jäljennös keräilijän tai ensimmäisen jalostajan kanssa tehdystä sopimuksesta, tai tarvittaessa 2 kohdassa tarkoitetusta ilmoituksesta.

Jäsenvaltiot voivat päättää, että sopimus voidaan tehdä ainoastaan hakijan ja ensimmäisen jalostajan välillä.

Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että hakijat tekevät yhden sopimuksen kunkin raaka-aineen osalta.

4. Hakijoiden on varmistettava, että sopimuksessa mainitaan vähintään seuraavat tiedot:

a) sopimuspuolten nimet ja osoitteet;

b) sopimuksen kesto;

c) kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;

d) kaikki raaka-aineen odotettavissa olevan määrän toimittamiseen sovellettavat edellytykset;

e) viljelijän sitoumus 27 artiklan 1 kohdassa säädettyjen velvollisuuksien noudattamisesta;

f) viljelijän sitoumus 27 artiklan 1 kohdassa säädettyjen velvollisuuksien noudattamisesta;







4

JAKSO

Edustavat sadot, raaka-aineiden toimittaminen ja toimitettavat määrät

26 artikla

Edustavat sadot

1. Jäsenvaltioiden on asianmukaista menettelyä noudattaen vahvistettava joka vuosi edustavat sadot, jotka tulee saavuttaa kunkin raaka-aineen lajin osalta, ja ilmoitettava ne asianomaisille hakijoille.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää olla vahvistamatta edustavia satoja muille kuin yksivuotisille kasveille. Tällöin, jos 27 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyissä tarkastuksissa ilmenee riski siitä, ettei velvollisuutta toimittaa kaikkia korjattuja raaka-aineita ole noudatettu, jäsenvaltioiden on soveltuvaa menettelyä noudattaen vahvistettava edustavat sadot kasveille, joita kyseinen riski koskee.

27 artikla

Raaka-aineiden toimittaminen ja toimitettavat määrät

1. Hakijoiden on toimitettava keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle

a) vähintään edustavaa satoa vastaavat määrät raaka-ainetta;

b) kaikki raaka-aine, joka on saatu kasveista, joita varten jäsenvaltiot ovat päättäneet käyttää 26 artiklan 2 kohdassa säädettyä vaihtoehtoa.

Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön soveltuvat tarkastustoimenpiteet varmistaakseen, että ensimmäisen alakohdan b alakohdassa säädettyä velvollisuutta toimittaa kaikki raaka-aineet on noudatettu.

2. Hakijoiden tai keräilijöiden tai ensimmäisten jalostajien on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle raaka-aineiden toimittamisesta kirjallisella ilmoituksella, jonka ovat allekirjoittaneet keräilijä tai ensimmäinen jalostaja sekä hakija. Ilmoituksessa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) toimituspäivä;

b) kunkin lajin toimitetut määrät.

3. Keräilijöiden tai ensimmäisten jalostajien on vastaanotettava 1 kohdassa tarkoitettu raaka-aine ja varmistettava, että vastaava määrä kyseisiä raaka-aineita käytetään yhteisössä yhden tai useamman energiatuotteen valmistukseen.

4. Keräilijöiden on toimitettava ensimmäiselle jalostajalle tai ensimmäisille jalostajille vastaava määrä kaikkia hakijoilta vastaanotettuja raaka-aineita.

5. Ensimmäinen jalostaja voi käyttää vastaavan määrän raaka-ainetta, väli- tai rinnakkaistuotteita yhden tai useamman energiatuotteen valmistukseen.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa tai jos keräilijä myy vastaavan määrän korjattua raaka-ainetta, ensimmäisen jalostajan tai keräilijän on vastaavasti ilmoitettava siitä sille toimivaltaiselle viranomaiselle, jolle 31 artiklassa tarkoitettu vakuus on annettu, tai sovellettaessa 37 artiklaa, kyseisen keräilijän tai ensimmäisen jalostajan hyväksynnästä vastuussa olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos vastaava määrä käytetään muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa raaka-aine on korjattu, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava toisilleen kyseisiä toimia koskevat tiedot.

6. Sopimussuhteita sääntelevien kansallisten säännösten mukaisesti ensimmäinen jalostaja voi siirtää kolmannelle osapuolelle raaka-aineen keräämisen tukea hakevan viljelijän tilalta. Ensimmäinen jalostaja vastaa yksin tässä luvussa säädetyistä velvollisuuksista.

28 artikla

Poikkeukselliset olosuhteet

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan 4 kohdan mukaisissa poikkeuksellisissa olosuhteissa tai ylivoimaisen esteen sattuessa hakija voi ilmoittaa asetuksen (EY) N:o 796/2004 72 artiklassa vahvistettua menettelyä noudattaen toimivaltaiselle viranomaiselleen, että kyseisistä olosuhteista johtuen hän ei kykene toimittamaan 25 artiklassa tarkoitetussa sopimuksessa määriteltyjä raaka-aineita osittain tai kokonaan. Toimivaltainen viranomainen voi sallia keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle toimitettavien määrien muuttamisen saatuaan riittävät todisteet tällaisista poikkeuksellisista olosuhteista.







5

JAKSO

Edellytykset tuen maksamiseksi

29 artikla

Maksaminen

1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 796/2004 51 artiklassa ja tämän asetuksen 30 artiklassa säädettyjen seuraamusten soveltamista, tukea maksetaan ainoastaan, jos

a) sopimuksen jäljennös on toimitettu toimivaltaiselle viranomaiselle 25 artiklan mukaisesti;

b) 31 artiklassa säädetty vakuus on asetettu, paitsi jos sovelletaan 37 artiklaa;

c) 27 artiklan 2 kohdassa säädetty ilmoitus on jätetty toimivaltaiselle viranomaiselle;

d) toimivaltainen viranomainen on tarkistanut kunkin hakemuksen osalta, että 25 ja 27 artiklassa säädetyt edellytykset on täytetty.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään ja rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 796/2004 51 artiklassa säädettyjen vähennysten ja tuen ulkopuolelle jättämisten sekä tämän asetuksen 30 artiklassa säädettyjen seuraamusten soveltamista, muiden kuin yksivuotisten kasvien tuki, jota maksetaan vuosilta ennen ensimmäistä satoa, on maksettava edellyttäen, että 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmoitus on jätetty toimivaltaiselle viranomaiselle ja että toimivaltainen viranomainen on tarkastanut, että 25 artiklan 2 kohtaa noudatetaan.

30 artikla

Virheellisestä toimitusilmoituksesta aiheutuvat seuraamukset

Jos tarkastuksissa ilmenee, että 27 artiklan 2 kohdassa säädetty toimitusilmoitus on tahallisesti virheellinen, hakija menettää tukikelpoisuutensa. Jos tuki on jo maksettu, se on perittävä takaisin asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 artiklan säännösten mukaisesti. Muiden kuin yksivuotisten kasvien jo maksetut tuet on perittävä takaisin viimeiseen tukeen oikeuttavaan maksuun asti.







6

JAKSO

Keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien velvollisuudet

31 artikla

Vakuudet

1. Keräilijöiden tai ensimmäisten jalostajien on annettava 2 kohdassa säädetty vakuus toimivaltaisille viranomaisilleen siihen päivään mennessä, jona tukihakemuksiin tehtävät muutokset on viimeistään tehtävä kyseisenä vuonna asianomaisessa jäsenvaltiossa asetuksen (EY) N:o 796/2004 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin luopua vakuuden asettamista koskevasta vaatimuksesta komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 ( 32 ) 5 artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.

2. Vakuus on kunkin raaka-aineen osalta 60 euroa hehtaarilta kerrottuna kaikkien sellaisten viljeltyjen pinta-alojen summalla, joista on tehty asianomaisen keräilijän tai ensimmäisen jalostajan allekirjoittama sopimus ja joita käytetään kyseisen raaka-aineen tuottamiseen.

3. Viljeltäessä muita kuin yksivuotisia kasveja vakuudet on kuitenkin asetettava ainoastaan ensimmäisen satovuoden osalta, ja ne ovat voimassa seuraavina vuosina sopimuksen voimassaoloaikana.

4. Jos sopimusta muutetaan 28 artiklan mukaisesti, asetettua vakuutta mukautetaan vastaavasti.

5. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2220/85 20–24 artiklan soveltamista, kun vakuuden on asettanut keräilijä, se vapautetaan, kun raaka-aine on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle edellyttäen, että keräilijän toimivaltaisella viranomaisella on todiste siitä, että ensimmäinen jalostaja on asettanut vastaavan vakuuden toimivaltaiselle viranomaiselleen. Jos ensimmäinen jalostus tapahtuu 37 artiklan säännöksiä soveltavassa jäsenvaltiossa, keräilijän asettama vakuus on vapautettava, kun kyseinen raaka-aine on toimitettu hyväksytylle ensimmäiselle jalostajalle.

32 artikla

Keräilijöitä ja jalostajia koskevat ensisijaiset, toissijaiset ja alempiasteiset vaatimukset

1. Seuraavat velvollisuudet ovat komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan mukaisia ensisijaisia vaatimuksia:

a) keräilijöiden velvollisuus toimittaa raaka-aineiden kokonaismäärät 27 artiklan 4 kohdassa säädetyille ensimmäisille jalostajille;

b) ensimmäisten jalostajien velvollisuus jalostaa vähintään 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritetyt raaka-aineiden määrät sopimuksessa määritellyiksi lopputuotteiksi;

c) ensimmäisten jalostajien velvollisuus, joka liittyy 24 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuun raaka-aineiden jalostuksessa saatujen energiatuotteiden taloudelliseen arvoon.

2. Ensimmäisten jalostajien velvollisuus jalostaa raaka-aineita sadonkorjuuta seuraavan toisen vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä on asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklassa tarkoitettu toissijainen vaatimus.

▼M12

3. Seuraavat velvollisuudet ovat komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklassa tarkoitettuja keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien alempiasteisia vaatimuksia:

a) velvollisuus vastaanottaa hakijoiden 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittama asianomaisten raaka-aineiden toimitus;

b) velvollisuus allekirjoittaa 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toimitusilmoitus;

c) tapauksen mukaan velvollisuus asettaa vakuus 31 artiklan 1 kohdassa vahvistetun määräajan kuluessa.

▼M10

4. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan 2 kohdassa säädetään, keräilijän tai ensimmäisen jalostajan velvollisuus hyväksyä tai helpottaa toimivaltaisten viranomaisten paikalla tekemiä tarkastuksia tai toimittaa tämän asetuksen 38 artiklassa tarkoitetut rekisterit on ensisijainen vaatimus.







7

JAKSO

Raaka-aineen käyttöä tilalla koskevat erityissäännöt

33 artikla

Raaka-aineen käyttö tilalla

1. Sen estämättä, mitä 25 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa hakijalle luvan

a) käyttää CN-koodiin ex060290 41 kuuluvia lyhytkiertoisia metsäpuita tai kaikkia korjattuja CN-koodeihin 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 ja 1206 00 99 kuuluvia vilja- tai öljykasveja: i) polttoaineena maatilansa lämmityksessä, ii) energian tai biopolttoaineiden tuotantoon tilallaan;

b) jalostaa kaikki korjattu raaka-aine maatilallaan CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.

▼M12

Jäsenvaltio voi antaa hakijoille luvan käyttää määriteltyjä maatalouden raaka-aineita, jotka ovat muita kuin ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetyt, edellyttäen että aiheellisia valvontatoimenpiteitä sovelletaan.

▼M10

2. Jos tämän artiklan 1 kohtaa sovelletaan, 25 artiklaa ei sovelleta. Hakijoiden on asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklassa säädettyyn päivämäärään mennessä ja yhtenäishakemuksen tueksi jätettävä toimivaltaisille viranomaisilleen kirjallinen ilmoitus, jossa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;

b) tarvittaessa ensimmäistä satoa varten ennakoitu vuosi;

c) hakijan sitoumus käyttää tai jalostaa suoraan ilmoituksessa mainittu raaka-aine tämän artiklan 1 kohdan ja 24 artiklan 1 kohdan mukaisesti sekä jäsenvaltioiden vahvistamaan päivämäärään mennessä, joka ei saa olla myöhempi kuin sadonkorjuuta seuraavan toisen vuoden 31 päivä heinäkuuta;

d) raaka-aineen suunniteltu loppukäyttö ja suunnitellun jalostuksen tekninen kuvaus.

3. Jollei tämän jakson säännöksistä muuta johdu, tämän luvun säännöstä sovelletaan asianomaisiin viljelijöihin.

34 artikla

Tilalla käytettävien raaka-aineiden määrät

1. Hakijoiden on käytettävä tilalla

a) raaka-aineen määrä, joka vastaa vähintään 26 artiklassa tarkoitettua edustavaa satoa, tai

b) sellaisen raaka-aineen osalta, jolle ei ole vahvistettu edustavaa satoa, kaikki korjattu raaka-aine.

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarkastustoimenpiteet, joilla voidaan riittävällä tavalla varmistaa, että ensimmäisen alakohdan b alakohdassa säädettyä velvollisuutta noudatetaan.

2. Hakijoiden on jäsenvaltioiden vahvistamaan päivämäärään mennessä jätettävä toimivaltaiselle viranomaiselle satoilmoitus, jossa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) sadonkorjuupäivä;

b) korjattujen raaka-aineiden määrät.

3. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan 4 kohdan mukaisissa poikkeuksellisissa olosuhteissa tai ylivoimaisen esteen sattuessa hakija voi ilmoittaa asetuksen (EY) N:o 796/2004 72 artiklan mukaisesti toimivaltaiselle viranomaiselleen, ettei hän kykene korjaamaan tai käyttämään tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua raaka-ainetta osittain tai kokonaan. Toimivaltainen viranomainen voi sallia tilalla käytettävien määrien muuttamisen saatuaan riittävät todisteet tällaisista poikkeuksellisista olosuhteista.

35 artikla

Tarkastukset

Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 796/2004 24 ja 26 artiklan ja tämän asetuksen 37 artiklan 4, 5 ja 6 kohdan soveltamista, tämän asetuksen 33 artiklan 1 kohtaa soveltavien jäsenvaltioiden on toteutettava riittävät tarkastustoimenpiteet sen varmistamiseksi, että

a) raaka-aineiden asianomaiset määrät korjataan 34 artiklan mukaisesti. Tarkastusten on katettava vähintään seuraavat seikat: i) hallinnollinen tarkastus korjattuja määriä koskevan 34 artiklan noudattamisen varmistamiseksi; ii) paikalla tehtävät tarkastukset, jotka koskevat vähintään 10:tä prosenttia tiloista hakijan 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittaman korjatun määrän tarkastamiseksi;

b) edellä a alakohdassa tarkoitetut raaka-aineet käytetään suoraan tilalla tai jalostetaan CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.

36 artikla

Maksut

1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 796/2004 51 artiklassa ja tämän artiklan 2 kohdassa vahvistettujen vähennysten ja tuen ulkopuolelle jättämisen soveltamista, hakijoille maksetaan tukea, jos

a) edellä 34 artiklan mukaisesti edellytetyt raaka-aineiden määrät on korjattu;

b) edellä 33 artiklan 2 kohdassa ja 34 artiklan 2 kohdassa säädetyt ilmoitukset on jätetty toimivaltaiselle viranomaiselle;

c) toimivaltainen viranomainen on saattanut päätökseen 35 artiklan a alakohdassa säädetyt tarkastukset.

2. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan soveltamista, jos ilmenee, että hakija on jättänyt tahallisesti virheellisen satoilmoituksen, jota tarkoitetaan tämän asetuksen 34 artiklan 2 kohdassa, hän ei ole oikeutettu tukeen. Jos tuki on jo maksettu, se on perittävä takaisin asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 artiklan mukaisesti.

Jos raaka-aineita ei ole jalostettu energiatuotteiksi 33 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun päivämäärään mennessä, kyseiselle sadolle maksettu tuki on perittävä takaisin asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 artiklan mukaisesti ja viljelijä jätetään seuraavana vuonna energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle.

36 a artikla

Jäsenvaltiot voivat päättää, että tätä jaksoa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2008.







8

JAKSO

Vaihtoehtoinen hyväksyntäjärjestelmä

37 artikla

Vaihtoehtoinen hyväksyntäjärjestelmä

1. Poiketen siitä, mitä 31 artiklassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää ottavansa käyttöön keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien hyväksyntäjärjestelmän, jäljempänä ”hyväksytyt toimijat”.

Jäsenvaltioiden on saatettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu päätös yleisön saataville sen soveltamista edeltävän vuoden 1 päivään marraskuuta mennessä. Vuoden 2007 osalta jäsenvaltioiden on kuitenkin saatettava päätöksensä yleisön saataville 1 päivään maaliskuuta 2007 mennessä.

Jollei tässä jaksossa toisin säädetä, tämän luvun säännöksiä sovelletaan jäsenvaltioihin, jotka ovat päättäneet soveltaa ensimmäistä alakohtaa.

2. Jos jäsenvaltio on päättänyt soveltaa 1 kohtaa, sen on annettava tarvittavat säännökset ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän luvun säännöksiä noudatetaan. Jäsenvaltioiden on vahvistettava erityisesti toimijoiden hyväksymisedellytykset ja varmistettava, että vähintään seuraavat perusteet täyttyvät:

a) keräilijöillä on i) hallinnolliset mahdollisuudet toimia keräilijänä ja pitää 38 artiklassa tarkoitettua rekisteriä; ii) sopimussuhde vähintään yhden jalostajan kanssa raaka-aineiden toimittamiseksi tai niillä on ollut kaupallista toimintaa riittävän pitkän ajan;

b) ensimmäisillä jalostajilla on i) hallinnolliset mahdollisuudet toimia ensimmäisenä jalostajana ja pitää 38 artiklassa tarkoitettua rekisteriä; ii) soveltuva tuotantokapasiteetti vähintään yhden 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun energiatuotteen valmistamiseksi.

▼M12

3. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön toimijoiden hyväksyntää koskeva tarkastusmenettely ennen kuin 6 kohdassa tarkoitettu luettelo julkaistaan.

▼M10

4. ►M12 Jos todetaan, ettei hyväksytty toimija noudata tässä luvussa vahvistettuja velvollisuuksiaan tai sen perusteella vahvistettuja kansallisia säännöksiä, tai jos keräilijä tai ensimmäinen jalostaja ei hyväksy tai helpota toimivaltaisten viranomaisten paikalla tekemiä tarkastuksia ja/tai ei toimita 38 artiklassa tarkoitettuja tietoja, jäsenvaltioiden on säädettävä asiaankuuluvien seuraamusten soveltamisesta. ◄ Seuraamusten taso lasketaan rikkomuksen vakavuuden perusteella ja suhteessa 32 artiklassa vahvistettujen vaatimusten noudattamatta jättämisestä pidätettyihin vakuuksiin.

▼M12

5. Jos hyväksytty toimija ei noudata tämän luvun säännöksiä tai kansallisia säännöksiä vakavan laiminlyönnin vuoksi, jäsenvaltio voi päättää, että hyväksyntä peruutetaan kyseisen jäsenvaltion määrittämäksi ajaksi.

▼M10

6. Jäsenvaltioiden on saatettava yleisön saataville ennen tuen myöntämisvuotta edeltävän vuoden 15 päivää joulukuuta hyväksyttyjen keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien luettelo. Hyväksyttyjen keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien luettelo on vuodelta 2007 myönnettävää tukea varten kuitenkin saatettava yleisön saataville viimeistään 15 päivänä huhtikuuta 2007.

▼M12

7. Jos jäsenvaltio päättää soveltaa 1 kohtaa, tukea maksetaan ainoastaan hyväksyttyjen keräilijöiden tai jalostajien kanssa sopimuksen tehneille hakijoille, edellyttäen että kyseiset keräilijät tai jalostajat ovat myös sijoittautuneet jäsenvaltioon, joka on päättänyt soveltaa 1 kohtaa.

▼M10







9

JAKSO

Tarkastukset

38 artikla

Rekisterien pitäminen

1. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä rekisterit, joita 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen keräilijöiden, jalostajien tai hakijoiden on pidettävä, ja se, kuinka usein kyseisiä rekistereitä on päivitettävä, mikä on tehtävä vähintään kuukausittain.

2. Kyseisissä rekistereissä on oltava jalostajien osalta vähintään seuraavat tiedot:

a) jalostettaviksi ostettujen eri raaka-aineiden määrät;

b) jalostettujen raaka-aineiden määrät sekä niistä saatujen lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden määrät ja lajit;

c) jalostuksesta aiheutuva hävikki;

d) hävitetyt määrät ja perustelut hävittämiselle;

e) jalostajan myymien tai luovuttamien tuotteiden määrät ja lajit sekä niistä saadut hinnat;

f) tarvittaessa myöhempien jalostajien nimet ja osoitteet.

3. Kyseisissä rekistereissä on oltava keräilijöiden osalta vähintään seuraavat tiedot:

a) kaikkien tämän järjestelyn mukaisesti jalostettavaksi myytyjen ja ostettujen raaka-aineiden määrät;

b) ensimmäisten jalostajien nimet ja osoitteet.

4. Jos kyse on 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista hakijoista, rekistereihin on kuuluttava vähintään varastokirjanpito, jolla voidaan jäljittää sadot ja tilalla tapahtunut jalostus.

5. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että esitetty sopimus noudattaa 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä. Jos näitä edellytyksiä ei noudateta, hakijoiden toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava siitä.

6. Edellä 24 artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden taloudellisen arvon laskemiseksi asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on verrattava 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella kaikkien energiatuotteiden yhteenlaskettua arvoa samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon. Tuotteen arvo saadaan kertomalla sen määrä edellisen markkinointivuoden aikana kirjattujen vapaasti tehtaalla -hintojen keskiarvolla. Jos näitä hintoja ei ole käytettävissä, toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä asianomaiset hinnat erityisesti 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.

39 artikla

Jalostusta koskevat tarkastukset

1. Ensimmäisen jalostajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen asianomaista jalostusketjua koskevat tarvittavat tiedot ja erityisesti tiedot niistä hinnoista ja teknisistä jalostuskertoimista, joiden avulla määritellään saatavien lopputuotteiden määrä.

2. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa keräilijät toimivat, on tarkastettava alueelleen sijoittautuneista keräilijöistä vähintään 25 prosenttia näiden tiloissa riskianalyysin perusteella. Kyseisiin tarkastuksiin kuuluu fyysisiä tarkastuksia ja kaupallisten asiakirjojen tarkastuksia, joilla varmistetaan raaka-aineostojen ja toimitusten vastaavuus sekä 32 artiklassa säädettyjen ensisijaisten, toissijaisten ja alempiasteisten vaatimusten noudattaminen.

3. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa jalostus on tapahtunut, on tarkastettava 24 artiklan 1 kohdan säännösten ja 32 artiklan 2 kohdassa säädettyjen ensisijaisten, toissijaisten ja alempiasteisten edellytysten noudattaminen vähintään 25 prosentilta alueelleen sijoittautuneita jalostajia näiden tiloissa riskianalyysin perusteella. Kyseisiin tarkastuksiin on sisällyttävä vähintään

a) kaikkien energiatuotteiden yhteenlasketun arvon vertaaminen samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon;

b) jalostajan tuotantojärjestelmän analyysi, johon kuuluu fyysisiä tarkastuksia ja kaupallisten asiakirjojen tarkastuksia, jotta voidaan varmistua raaka-aineiden toimitusten sekä lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden välisestä vastaavuudesta.

Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksessa toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä erityisesti kyseisten raaka-aineiden jalostuksen teknisiä kertoimia. Jos yhteisön lainsäädännössä on säädetty tällaisista kertoimista vientiä varten, sovelletaan näitä kertoimia. Niiden puuttuessa sovelletaan muita yhteisön lainsäädännössä säädettyjä kertoimia. Kaikissa muissa tapauksissa tarkastuksen on perustuttava jalostusteollisuudessa yleisesti hyväksyttyihin kertoimiin.

4. Edellä 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen jalostustoimien osalta on tarkastettava 10 prosenttia hakijoista, jotka on valittu riskianalyysin perusteella ottaen huomioon

a) tukien määrä;

b) jalostettavaksi ilmoitetun tuotannon tyyppi, erityisesti muut kuin yksivuotiset kasvit;

c) viljelylohkojen määrä;

d) muutokset edelliseen vuoteen verrattuna;

e) aikaisempien vuosien tarkastusten yhteydessä tehdyt havainnot;

f) muut parametrit, jotka jäsenvaltiot määrittelevät toimitettujen ilmoitusten edustavuuden perusteella.

5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettuihin tarkastuksiin on sisällyttävä vähintään seuraavat seikat:

a) kaikkien energiatuotteiden yhteenlasketun arvon vertaaminen samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon;

b) raaka-aineiden käyttämiseksi tai jalostamiseksi tarvittavien laitteiden ja välineiden olemassaolo tilalla.

6. Jos 4 kohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa ilmenee sääntöjenvastaisuuksia, toimivaltaisen viranomaisen on asetuksen (EY) N:o 796/2004 26 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisättävä kyseisenä vuonna tarkastusten määrää ja seuraavana vuonna vastaavasti paikalla tarkastettavien hakijoiden prosenttiosuutta.

7. Jos on säädetty, että tietyt 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten osa-alueet voidaan tehdä otoksen perusteella, kyseisen otoksen on taattava valvonnan luotettava ja edustava taso.

8. Jokaisesta tarkastuksesta on laadittava tarkastajan allekirjoittama tarkastusraportti, jonka perusteella on mahdollista tutkia tehtyihin tarkastuksiin liittyviä tietoja. Raportissa on ilmoitettava erityisesti

a) tarkastuspäivä;

b) läsnä olleet henkilöt;

c) tarkastettu ajanjakso;

d) käytetyt tarkastustekniikat sekä tarvittaessa viittaus otantamenetelmiin;

e) tarkastuksen tulokset.

40 artikla

Lisätoimenpiteet ja keskinäinen avunanto

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tämän luvun asianmukaisen soveltamisen kannalta tarvittavat lisätoimenpiteet ja avustettava toisiaan tässä luvussa säädettyjen tarkastusten toteuttamiseksi. Jos tässä luvussa ei säädetä soveltuvista vähennyksistä tai ulkopuolelle jättämisistä, jäsenvaltiot voivat soveltaa aiheellisia kansallisia seuraamuksia tuen myöntämismenettelyssä mukana oleviin markkinaosapuoliin.

2. Jäsenvaltioiden on tarpeen mukaan tai siinä määrin kuin tämän luvun säännöksissä edellytetään avustettava toisiaan tehokkaiden tarkastusten varmistamiseksi ja toimitettujen asiakirjojen oikeellisuuden sekä vaihdettujen tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi.

▼M10 —————

▼B







9 LUKU

PELTOKASVIEN ERITYINEN ALUETUKI

45 artikla

Kylvöpäivä

Ilmoitettu ala on kylvettävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädetyn peltokasvien erityisen aluetuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden vahvistamaan päivämäärään mennessä, ja tämä päivämäärä ei saa olla myöhempi kuin 15 päivä kesäkuuta.







10 LUKU

SIEMENTUET

46 artikla

Varmennetut siemenet

Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklaa tukea on myönnettävä direktiiveissä 66/401/ETY, 66/402/ETY ja 2002/57/EY määriteltyjen sellaisten perussiementen ja virallisesti varmennettujen siementen tuotantoon, jotka noudattavat kyseisissä direktiiveissä säädettyjä vaatimuksia ja edellytyksiä tämän asetuksen 47—50 artiklan mukaisesti.

47 artikla

Siementen tuotanto

1. Siemenet on tuotettava

a) joko siemenlaitoksen tai jalostajan ja siementen kasvattajan välisellä lisäyssopimuksella

b) tai suoraan siemenlaitoksen tai jalostajan toimesta; kyseinen tuotanto on todistettava lisäysilmoituksella.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen siemenlaitosten tai jalostajien on oltava jäsenvaltioiden hyväksymiä tai rekisteröimiä. Jäsenvaltion hyväksyntä tai rekisteröinti pätee koko yhteisössä.

3. Siemenlaitoksen tai jalostajan, joka lisää tai lisäännyttää siemeniä jäsenvaltiossa, joka on muu kuin 2 kohdassa tarkoitettu hyväksymis- tai rekisteröimisvaltio, on toimitettava kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille niiden pyynnöstä kaikki tarvittavat tiedot sen valvomiseksi, onko tukeen oikeutta.

48 artikla

Alueellinen tukikelpoisuus

Kukin jäsenvaltio voi myöntää tukea ainoastaan siemenille, jotka on korjattu sen alueella sen kalenterivuoden kuluessa, jona alkaa markkinointivuosi, jolle tuki vahvistettiin.

Tukea on myönnettävä kaikille siementen lisääjille edellytyksin joilla varmistetaan tuensaajien tasapuolinen kohtelu riippumatta siitä, mihin ne ovat sijoittautuneet yhteisössä.

49 artikla

Siementen kaupan pitäminen

Tukea myönnetään vain sillä edellytyksellä, että tuensaaja on pitänyt siemeniä kaupan kylvämistä varten satovuotta seuraavaan 15 päivään kesäkuuta mennessä. ”Kaupan pitämisellä” tarkoitetaan pitämistä saatavilla, varastossa tai myytävänä, tarjoamista myyntiin, myyntiä tai toimittamista kolmannelle osapuolelle.

▼M4

49 a artikla

Ennakkomaksut

Jäsenvaltiot voivat myöntää siementuottajille ennakkoa markkinointivuoden 1 päivästä joulukuuta. Ennakkomaksujen on oltava oikeassa suhteessa 49 artiklassa tarkoitettujen kylvämistä varten jo kaupan pidettyjen siementen määrään, sillä edellytyksellä, että kaikki 10 luvun edellytykset täyttyvät.

▼B

50 artikla

Cannabis sativa L. -lajikkeet

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklan 4 kohdan mukaiseen tukeen oikeutettuja Cannabis sativa L. -lajikkeita ovat asetuksen (EY) N:o 796/2004 liitteessä II luetellut lajikkeet.







11 LUKU

PELTOKASVIEN PINTA-ALATUKI







1 JAKSO

Peltokasvien pinta-alatuen tukikelpoisuuden yleiset edellytykset

51 artikla

Tukikelpoiset alueet

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 10 luvun soveltamiseksi

a) ”pysyvillä laitumilla” tarkoitetaan komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja pysyviä laitumia;

b) ”pysyvillä kasveilla” tarkoitetaan komission asetuksen (EY) N:o 795/2004 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja pysyviä kasveja.

2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan ensimmäisen kohdan soveltamiseksi pysyvästi laitumena olevan maan on vuonna 2003 oltava

a) maata, jonka viljelijä on vuotta 2003 koskevassa tukihakemuksessaan ilmoittanut olevan pysyvänä laitumena, ja

b) maata, jota viljelijä ei ole ilmoittanut vuotta 2003 koskevassa tukihakemuksessaan, paitsi jos voidaan osoittaa, että maa ei ollut pysyvänä laitumena vuonna 2003.

3. Jäsenvaltiot voivat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan toisen kohdan mukaisesti poiketa kyseisen artiklan ensimmäisestä kohdasta ainoastaan seuraavin edellytyksin:

a) jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä rakenneuudistusohjelmaan kuuluvilla aloilla, jotka on määritelty viranomaisten määräämäksi maatilan rakenteen ja/tai tukikelpoisen pinta-alan muutokseksi, jotta voidaan estää peltokasvien tukeen oikeutetun kokonaisalan huomattava kasvu; se voidaan tehdä erityisesti päättämällä, että aiemmin tukikelpoisia pinta-aloja ei enää pidetä tukikelpoisina; jäsenvaltioiden hiljattain rakenneuudistusohjelmassa tukikelpoisiksi ilmoittamat alat saavat ylittää enintään viidellä prosentilla uusien ei-tukikelpoisiksi ilmoitettujen alojen määrän;

b) jos muodossa tai toisessa tapahtuva julkinen interventio johtaa siihen, että voidakseen jatkaa tavanomaista maataloustoimintaansa viljelijä kesannoi maa-alan, jota ei aiemmin ole pidetty tukikelpoisena, ja kyse