1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B KOMISSION SUOSITUS,
annettu 8 päivänä tammikuuta 1998,
yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla
(Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(98/195/EY)
(EYVL L 73, 12.3.1998, s. 42)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission suositus, annettu 29 päivänä heinäkuuta 1998 (98/511/EY) L 228 30 15.8.1998
►M2Komission suositus, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000 (2000/263/EY) L 83 30 4.4.2000
Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä
tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1)ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
KOMISSION SUOSITUS,
annettu 8 päivänä tammikuuta 1998,
yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla
(Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(98/195/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon televiestinnän yhteenliitämisestä soveltaen avoimen
verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimi-vuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopanparlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY(
1) ja erityisesti sen 7
artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo, ettätäydellisen kilpailun toteuttamista televiestintämarkkinoilla pohjustavan
direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 13 päivänä maaliskuuta 1996
annetussa komission direktiivissä 96/19/EY(
2) säädetään televerkkojen
ja -palvelujen tarjoamisen erityis- ja yksinoikeuksien poistamisesta,
yhteisön periaatteena on luoda avoimet ja kilpaillut markkinat telea-
lalle; vakiintuneiden operaattorien kanssa kilpailemaan pyrkivilletelemarkkinoiden uusille tulokkaille on välttämätöntä liittyä olemassaoleviin yleisiin kytkentäisiin televerkkoihin, ja yhteenliittymismaksut
muodostavat yhden uusien markkinatulokkaiden suurimmista
menoeristä; yhteisö on sopinut yhteenliittämisen sääntelykehyksestädirektiivillä 97/33/EY,
direktiivillä 97/33/EY annetaan kansallisille telealan sääntelyviranomai-
sille tärkeä asema turvattaessa riittävää verkkojen yhteenliittämistäyhteisön oikeuden mukaisesti ottaen huomioon komission suosituksettodellisten Euroopan kotimarkkinoiden kehittymisen helpottamiseksi
(johdanto-osan 12 kappale); erityisesti direktiivin 97/33/EY 7 artiklan
5 kohdassa pyydetään komissiota laatimaan suosituksia kustannuslas-kentajärjestelmistä ja erillisestä kirjanpidosta; toissijaisuusperiaatteenmukaisesti yhteenliittämistariffien asettaminen on jäsenvaltioidenvastuulla,
direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että organisaa-
tiot, joiden kansallinen sääntelyviranomainen on ilmoittanut olevan
merkittävässä markkina-asemassa (jäljempänä ’ilmoitetut operaattorit’)
noudattavat yhteenliittämismaksuissaan avoimuuden ja kustannuslähtöi-syyden periaatetta, ja todetaan, että todistustaakka maksujenkustannuslähtöisyydestä on yhteenliittämistä tarjoavalla organisaatiolla,
komissio katsoo, että yhteenliittämishinnoittelussa on paras noudattaa
pitkän aikavälin ennakoituihin keskimääräisiin lisäkustannuksiin (long
run average incremental costs, LRAIC) perustuvaa laskentamene-
telmää, koska se soveltuu parhaiten kilpailluille markkinoille; tämämenetelmä ei estä perusteltujen lisämaksujen käyttöä toimivan operaat-torin sellaisten ennakoitujen yhteisten ja yleisten kustannustenkattamiseksi, joita kilpailuolosuhteissa saattaa esiintyä,
ennen kuin ennakoituun pitkän aikavälin keskimääräiseen kustannusli-
säykseen perustuvat yhteenliittämismaksut on määritelty, on tarpeen
julkaista kansainvälisiä vertailuja yhteenliittämismaksuista kansallisten
sääntelyviranomaisten avuksi niiden varmistaessa, että yhteenliittä-minen ilmoitettujen operaattorien verkkoihin on kustannuslähtöistä,1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 2
(1) EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32
(2) EYVL L 74, 22.3.1996, s. 13
▼B
direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 5 kohdassa edellytetään kansallista
sääntelyviranomaisia huolehtimaan, että kyseisten organisaatioidenkäyttämät kustannuslaskentajärjestelmät soveltuvat avoimuuden ja
kustannuslähtöisyyden varmistamiseen, mutta ei yksilöidä tiettyä
kustannuslaskentajärjestelmää; ennakoituun pitkän aikavälin keskimää-räiseen kustannuslisäykseen perustuva yhteenliittämishinnoittelumerkitsee kustannusten laskemista pikemminkin nykyisten kuin aikai-sempien kustannusten perusteella; toimintaan perustuvaa kirjanpitoa
voidaan käyttää ylhäältä alaspäin rakentuvana mallina yhteenliittämisen
pitkän aikavälin keskimääräisestä kustannuslisäyksestä,
yhteenliitetystä verkosta tulevan puhelun päättämiskustannukset eivät
saa olla riippuvaisia alkuperäverkon tyypistä; syrjimättömyyden peri-aate merkitsee, että ilmoitettujen operaattorien perimissä puhelunpäättämiseen liittyvissä yhteenliittämismaksuissa ei yleisesti ottaen saatehdä eroa kiinteistä verkoista ja matkaviestinverkoista lähtöisin olevien
puhelujen välillä eikä myöskään samasta jäsenvaltiosta ja toisesta
jäsenvaltiosta lähtöisin olevien puhelujen välillä,
jäsenvaltiot voivat säätää telepalvelujen tarjoamisen, myös tällaisten
palvelujen tarjonnan edellyttämien televerkkojen toteuttamisen jahallinnan, luvanvaraiseksi telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksit-täisten toimilupien yhteisistä puitteista 10 päivänä huhtikuuta 1997annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY(
1)
mukaisesti; perustamissopimuksen yleisten periaatteiden ja direktiivin
97/33/EY erityisten vaatimusten perusteella kaikkien kansallisille oper-aattoreille avoimen yhteenliittämispisteiden olisi oltava avoimia myösmuiden jäsenvaltioiden valtuutetuille operaattoreille, jotka haluavatvälittää liikennettä rajojen yli; vakiintunut käytäntö, jonka mukaan
nykyiset verkko-operaattorit voivat välittää liikennettä muihin jäsenval-
tioihin ilman valtuutusta määränpäänä olevassa jäsenvaltiossa tai ilmanettä niiden täytyy asettautua kyseiseen jäsenvaltioon, on yhdenmu-kainen periaatteen kanssa, jonka mukaan liikenteen välittäminentoiseen jäsenvaltioon ei ole palvelun tarjoamista kyseisessä jäsenval-tiossa,
direktiivissä 97/33/EY annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ottaa
käyttöön menettelyjä yleispalveluvelvoitteista koituvien nettokustan-
nusten jakamiseksi yleisiä televerkkoja ja/tai yleisiäpuhelintoimintapalveluja tarjoavien organisaatioiden kesken,
avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta pientaajuuspuhe-
viestitykseen 13 päivänä joulukuuta 1995 annetun Euroopanparlamentin ja neuvoston direktiivin 95/62/EY(
2) 12 artiklan 1
kohdassa edellytetään, että kiinteän yleisen puhelinverkon ja puhelin-
toimintapalvelujen tariffit noudattavat avoimuuden ja kustannuksiin
suhteuttamisen pääperiaatteita; liittymäalijäämien ja vastaavien kulujenkattamiseksi tarkoitettuihin järjestelmiin liittyvien maksujen periminenliittyviltä organisaatioilta on sallittua vain silloin, kun kansalliset vira-nomaiset ovat asettaneet tariffirajoituksia puhelinpalveluidenkohtuuhintaisuuden ja saatavuuden perusteella direktiivin 95/62/EY 12
artiklan 2 kohdan mukaisesti; komissio uskoo tällaisten järjestelmien
poistuvan 1 päivään tammikuuta 2000 mennessä(
3),
tämän suosituksen periaatteiden soveltaminen ei vaikuta jäsenvaltioiden
ja yritysten velvollisuuteen noudattaa EU:n kilpailusääntöjä, ja niidenon otettava huomioon marraskuussa 1996 annettu komission tiedonantokilpailusääntöjen soveltamisesta televiestintäalan liittymäsopimuk-siin(
4), ja1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 3
(1) EYVL L 117, 7.5.1997, s. 15
(2) EYVL L 321, 30.12.1995, s. 6
(3) Komission tiedonanto teleyleispalvelun kustannuslaskentaa ja rahoitusta
koskevien kansallisten järjestelmien arviointiperusteista ja jäsenvaltioille
annettavista järjestelmien toimintaa koskevista suuntaviivoista, KOM(96)
608, annettu 27 päivänä marraskuuta 1996.
(4) EYVL C 76, 11.3.1997, s. 9
▼B
telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan
avoimen verkon tarjoaminen 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetunneuvoston direktiivin 90/387/ETY(
1) 9 artiklan 1 kohdan nojalla perus-
tettu neuvoa-antava komitea (ONP-komitea) on ilmaissut laajan tukensa
tämän suosituksen periaatteille, ja komissio on perusteellisesti ottanuthuomioon esitetyt kannat,
ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
1. Tämä suositus koskee televerkkojen yhteenliittämistä ja erityisesti
puhelun päättämisen hinnoittelua sellaisten operaattoreidenverkoissa, joiden kansallinen sääntelyviranomainen on ilmoittanut
olevan merkittävässä markkina-asemassa (jäljempänä ’ilmoitetut
operaattorit’) direktiivin 97/33/EY mukaisesti.
2. Direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että ilmoi-
tettujen operaattorien yhteenliittämismaksujen on noudatettava
kustannuslähtöisyyden ja avoimuuden periaatetta. Kustannuslähtöi-
syyden periaate merkitsee yhteenliittämiseen sovellettuna sitä, ettäyhteenliittämismaksujen on kuvastettava yhteenliittämisestä todelli-suudessa aiheutuvia kustannuksia. Ilmoitettujen operaattorien olisisaatava katetuksi verkkoon liittämisestä aiheutuvat kertaluonteisetlisäkustannukset sekä yhdysliikenteen edellyttämästä lisäkapasitee-
tista aiheutuvat kustannukset.
Tämän suosituksen liitteessä I annetaan lisätietoja puhelun
päättämiseen liittyvistä kustannuslajeista.
3. Yhteenliittämiskustannukset olisi laskettava ennakoitujen pitkän
aikavälin keskimääräisten lisäkustannusten perusteella, koskatällainen arvio kuvaa tarkasti nykyaikaista tekniikkaa käyttävälletoimivalle operaattorille aiheutuvia kustannuksia. Tällaisiin kustan-nuksiin perustuvat yhteenliittämismaksut voivat sisältää
perusteltuja lisämaksuja toimivan operaattorin kilpailuoloissa
syntyvien joidenkin ennakoitujen yhteisten ja yleisten kustannustenkattamiseksi.
4. Jäljempänä esitetyt parhaaseen nykykäytäntöön perustuvat yhteen-
liittämismaksut ovat kansallisten sääntelyviranomaisten ohjeena
niiden arvioidessa ilmoitettujen operaattorien ehdottamia puhelun
päättämistä koskevia yhteenliittämismaksuja, kunnes ennakoituihinpitkän aikavälin keksimääräisiin lisäkustannuksiin perustuvatyhteenliittämiskustannukset ovat tiedossa.
Tämän suosituksen liitteessä II olevien tietojen perusteella suositel-
laan seuraavia parhaan nykykäytännön mukaisia yhteenliittämisenenimmäismaksuja sovellettavaksi 1 päivästä tammikuuta 1998lähtien:1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 4
(1) EYVL L 192, 24.7.1990, s. 1
▼B
4a.►M2Tämän suosituksen liitteessä II olevien tietojen perusteella
suositellaan seuraavia parhaan nykykäytännön mukaisia yhteen-liittämisen enimmäismaksuja sovellettaviksi 1 päivästä tam-mikuuta 2000:
Parhaan nykykäytännön mukaiset yhteenliittämismaksut
◄
5. Suosituksena on, että jos maksut eivät vastaa kohdassa 4 olevaa
parhaan nykykäytännön mukaisten maksujen vaihteluväliä, kansal-liset sääntelyviranomaiset käyttävät direktiivin 97/33/EY 7 artiklan2 kohdan mukaista oikeuttaan vaatia täydellisiä perusteluja ehdote-tuille maksuille ja tarvittaessa edellyttää takautuvia muutoksia1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 5
▼M1
▼B
▼B
yhteenliittämismaksuihin. Kohdassa 4 olevien parhaan nyky-
käytännön mukaisten maksujen vaihteluvälien katsotaan olevantarpeeksi suuria jäsenvaltioiden välisten todettujen kustannuserojen
huomioon ottamiseksi.
6. Ennakoitujen pitkän aikavälin keskimääräisten lisäkustannusten
käyttö edellyttää kustannuslaskentajärjestelmää, joka perustuutodellisessa toiminnassa kohdentuviin nykykustannuksiin eikä
aikaisempiin kustannuksiin. Suosituksena on, että kansalliset
sääntelyviranomaiset asettavat ilmoittamilleen operaattoreillemääräaikoja nykykustannuksiin perustuvien kustannuslaskentajär-jestelmien käyttöön ottamiselle, jos tällaisia järjestelmiä ei vieläole käytössä. Toimintaan perustuvia järjestelmiä, joissa kustan-
nukset kohdennetaan tuotteittain ja/tai palveluittain toimivan
operaattorin kulloistenkin kustannustekijöiden ja toimintojen perus-teella, suositellaan sellaisten yhteisten ja yleisten kustannustenminimoimiseksi, joita ei voida suoraan kohdentaa.
7. Vakiintuneiden verkkojen operaattoreiden välisessä rajat ylittävässä
yhteenliittämisessä sovellettavan nykykäytännön sekä syrjimättö-
myyden periaatteen mukaisesti sellaisilta yhdessä jäsenvaltiossavaltuutetuilta operaattoreilta, jotka liittävät verkkonsa toisen jäsen-valtion verkkoon vain toimittaakseen liikennettä siihen, eivätkätarjoa palveluita tai hallinnoi verkkorakenteita tuossa toisessa
jäsenvaltiossa, ei pitäisi vaatia valtuutusta kyseisessä toisessa jäsen-
valtiossa eikä niitä pitäisi vaatia asettautumaan kyseiseenjäsenvaltioon.
Suosituksena on, että ilmoitettuja organisaatioita koskevan yhteen-
liittämisen viitetarjouksen olisi sisällettävä
yhteenliittämistarjouksen itsenäisenä ja erillisenä osana ehdot, edel-
lytykset ja tariffit, jotka koskevat siirtoyhteyttä varsinaisestayhteenliittämispisteestä jäsenvaltion rajalle.
8. Yleisiä televerkkoja ja/tai puhelintoimintapalveluja jäsenvaltiossa
tarjoavien organisaatioiden suorittamia liittymäalijäämämaksuja tai
yleispalvelumaksuja (jotka yhteisön oikeuden mukaisesti on erotel-tava yhteenliittämismaksuista) ei pitäisi periä sellaisiltaorganisaatioilta, jotka liittyvät toisen jäsenvaltion verkkoonpelkästään välittääkseen liikennettä kyseiseen jäsenvaltioon eivätkä
varsinaisesti tarjoa telepalveluja kyseisessä jäsenvaltiossa, tai välil-
lisesti toisen jäsenvaltion kuluttajilta, sanotun kuitenkaanrajoittamatta syrjimättömyysperiaatteen noudattamista.
9.►
M2Tämä suositus tarkistetaan vuoden 2000 lopussa käytettyjen
menetelmien ja erityisesti sen osalta, onko tarpeen jatkaa parhaan
nykykäytännön mukaisten hintojen julkaisemista. ◄
10. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 8 päivänä tammikuuta 1998.
Komission puolesta
Martin BANGEMANN
Komission jäsen1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 6
▼B
LIITE I
PUHELUN PÄÄTTÄMISEEN LIITTYVIEN YHTEENLIITTÄMISMAK-
SUJEN OSATEKIJÄT
Direktiivissä 97/33/EY edellytetään, että ilmoitettujen operaattorien yhteenliittä-
mismaksujen on noudatettava kustannuslähtöisyyden periaatetta. Tässä liitteessä
tarkastellaan tämän vaatimuksen merkitystä puhelun päättämistä koskevan
yhteenliittämismaksun osatekijöiden kannalta.
1.Paikallisliittymän hinnoittelu yhteenliittämistä varten
Paikallisliittymä tarkoittaa asiakkaan yhteyttä paikalliskeskukseen. Kiinteitä tai
langattomia paikallisliittymiä sisältävässä kiinteässä verkossa ei-kytkentäisen
paikallisliittymän kustannukset ovat pääosin kertaluonteisia, määräaikaiset
ylläpitokustannukset ovat pääosin kertaluonteisia, määräaikaiset ylläpitokustan-
nukset mukaan lukien. Verkkorakenteen ”alin” kohta puhelun
päättämispalveluita ostettaessa on rajapinta pääverkon ja paikalliskeskuksen
välillä(1). Kyseisessä kohdassa tapahtuva yhteenliittäminen saattaa aiheuttaa
keskuksen kapasiteetin lisäämiseen liittyviä kustannuksia, mutta tietylle asiak-
kaalle varattuihin paikallisliittymän osiin (eli perinteisessä verkossa
kuparijohdinpariin) ei liity lisäkapasiteetin tai investointien tarpeesta johtuvia
kustannuksia.
Kustannuslähtöisyyden periaatteesta seuraa, että koska yhteenliittäminen ei nosta
kohdeverkon paikallisliittymän tilaajakohtaisten osien kustannuksia, yhteenliittä-
mismaksun laskennassa ei pitäisi ottaa huomioon paikallisliittymän
tilaajakohtaisten osien suoria kustannuksia. Ei-kytkentäisen paikallisliittymän
tilaajakohtaiset kustannukset olisi siksi kustannettava kunkin tilaajan liittymä-
maksuilla tai kilpailun sallimissa rajoissa niiden ja muiden palvelujen tuoton
yhdistelmällä.
Ongelmia syntyy, kun sääntely estää vakiintunutta operaattoria tasapainotta-
masta tariffejaan, jolloin se ei voi laskuttaa omilta asiakkailtaan tarpeellista
hintaa paikallisliittymän kustannusten kattamiseksi. Näin syntyy ns. liittymäa-
lijäämä. Monopolitilanteessa operaattori korvaa liittymäverkon (eli
paikallisliittymien) alijäämän laskuttamalla todellisia kustannuksia enemmän
muista palveluista, esimerkiksi ulkomaanpuheluista. Kustannuslähtöisessä
yhteenliittämisessä kilpailijat saavat osan tästä kauko- ja ulkomaanpuheluliiken-
teestä, ja vakiintuneen operaattorin mahdollisuudet korvata liittymäalijäämäänsä
vähenevät. Liittymäalijäämien korvausjärjestelmässä käytetään muilta operaat-
toreilta perittäviä maksuja vakiintuneen operaattorin sellaisten voittojen
vähenemisen kompensoimiseksi, joita se muuten olisi käyttänyt alijäämän
rahoittamiseen.
Liittymäalijäämien maksujärjestelmät antavat aina tehottoman kuvan sijoittajille
ja lisäävät toiminnan kokonaiskustannuksia. Ne ovat myös hallinnollisesti
kömpelöitä, eivätkä kovin avoimia. Kuten komission marraskuussa 1996 julkai-
semissa yleispalvelun hinnoittelun ja kustannuslaskennan suuntaviivoissa(2)
mainitaan, liittymäalijäämiin ja niiden kaltaisiin liittyviä järjestelmiä sovelletaan
vain tilapäisesti vuoteen 2000 asti, johon mennessä kaikissa jäsenvaltioissa tarif-
fien tasapainottaminen on saatu päätökseen.
Yhteenliittämisdirektiivin mukaisesti kaikki verkkoon liittyviltä organisaatioilta
perittävät liittymäalijäämään liittyvät maksut on pidettävä selkeästi erillään
yhteenliittämismaksuista. Liittymäalijäämämaksujen periminen liittyviltä organi-
saatioilta on yhteisön oikeuden mukaan sallittua vain, jos jäsenvaltio on
sääntelyllä rajoittanut ilmoitetun operaattorin puhelutariffeja. Jos operaattoria ei
ole sääntelyllä estetty tasapainottamasta tariffejaan, liittymäalijäämiin liittyvät
maksut eivät ole perusteltuja.
2.Kytkeytymättömien puhelujen hinnoittelu yhteenliittämisen yhteydessä
Yhteenliitetyistä verkoista tulevat kytkeytymättömät puhelut saattavat ruuhka-
aikoina aiheuttaa kohdeverkossa kapasiteettiin liittyviä lisäkustannuksia. Toisi-
naan puhelun epäonnistuminen voi kuitenkin johtua vakiintuneen operaattorin
oman verkon puutteellisesta suorituskyvystä. Yhteenliittämisdirektiivissä asete-
taan kustannuksia koskeva todistuvelvollisuus kohdeverkon operaattorille, joten
halutessaan sisällyttää yhteenliittämismaksuperusteisiinsa kytkeytymättömistä
puheluista aiheutuvia kustannuksia, operaattorin on osoitettava, että syy puhe-
lujen epäonnistumiseen ei ole sen oman verkon puutteellisessa suorituskyvyssä.1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 7
(1) Erillisten paikallisliittymien tarjonta, jossa uusi tulokas ottaa haltuunsa vakiintuneen
operaattorin asentaman paikallisliittymän ja saa siihen yksin käyttöoikeuden asianmu-kaista korvausta vastaan, ei tarkasti ottaen EU:n käsitteistössä ole yhteenliittämistä.
(
2) KOM(96) 608, 27.11.1996.
▼B
3.Puhelunmuodostukseen liittyvät maksut yhteenliittämisen yhteydessä
Kiinteässä verkossa puhelun välittämiseen liittyvät kustannukset riippuvat
lähinnä kahdesta tekijästä: — puhelun kestosta ja puhelutiedoista (eli merkinan-
nosta ja puhelunmuodostuksesta). Tarvitaan hyvin paljon erilaista tietoa, jotta
löydetään tasapaino määriteltäessä näiden kahden tekijän kustannusseurauksien
suhteita. Osittain tämän vuoksi sääntelyviranomaiset yleensä sallivat kytkentä-
kustannusten perimisen ainoastaan onnistuneiden puhelujen keston perusteella.
Puhelunmuodostusmaksua voidaan pitää yhteenliittämismaksun perusteltuna
osana vain, jos operaattori voi osoittaa, missä määrin yhdysliikenteenä tulevat
puhelut aiheuttavat lisäkustannuksia kohdeverkossa ruuhka-aikoihin sijoittuvien
puhelunmuodostusyritysten edellyttämän ylimääräisen käsittelykapasiteetin
muodossa. Jos puhelunmuodostusmaksua käytetään, puhelujen kestoon perustu-
vien vastaavien maksujen olisi oltava alhaisempia kuin tilanteessa, jossa
puhelunmuodostusmaksua ei käytetä.
4.Yhteenliittämismaksut ja vähittäismyyntihinnat
Joissakin maissa yhteenliittämismaksut on aikaisemmin laskettu vähittäismyynti-
tariffien eli puheluhintojen perusteella. Nykyiset vähittäismyyntitariffit eivät
kuitenkaan välttämättä ole kustannuslähtöisiä, joten tämä menetelmä on useim-
missa tapauksissa yhteisön oikeuden vastainen.
Vaikka vähittäismyyntitariffit olisivatkin kustannuslähtöisiä, kyseinen mene-
telmä ei ole suotava, koska se pyrkii ohjaamaan uusia tulokkaita käyttämään
samaa hinnoittelurakennetta kuin vakiintunut operaattori, ja estää näin uusia
tulokkaita kehittämästä eri käyttäjäryhmille erilaisia uusia hinnoittelujärjes-
telmiä. Jäsenvaltioiden matkaviestinverkoissa tällä hetkellä tarjolla oleva laaja
valikoima erilaisia hinnoittelujärjestelmiä osoittaa, että innovatiiviselle hinnoitte-
lulle on huomattavasti mahdollisuuksia kuluttajien valinnanvapauden
lisäämiseksi ja telepalvelujen kysynnän lisäämiseksi.
Jos yhteenliittämismaksut vaihtelevat kellonajan tai viikonpäivän mukaan, eri
hintoja olisi sovellettava syrjimättömällä tavalla sekä uusiin tulokkaisiin että
vakiintuneen operaattorin omaan liikenteeseen.1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 8
▼B
LIITE II
PARHAAN NYKYKÄYTÄNNÖN MUKAISET YHTEENLIITTÄMIS-
MAKSUT JA NIIDEN MUODOSTAMINEN
1.Laskentatapa
Periaatteena on ollut käyttää (1 päivänä syyskuuta 1997 saatavilla olleiden
tietojen perusteella) kolmen edullisimman jäsenvaltion yhteenliittämismaksuja
lähtökohtana määriteltäessä parhaan nykykäytännön mukaisia lyhyen aikavälin
tavoitehintoja.
Alla oleva taulukko kuvaa yhteenliittämismaksuja jäsenvaltioissa. Taulukossa
esitetyt luvut kuvaavat puhelun päättämisen kustannuksia kiinteässä verkossa
ruuhka-aikana. Mahdolliset puhelunmuodostusmaksut on laskettu mukaan, mutta
muita varsinaiseen liikenteeseen liittymättömiä maksuja ei yleensä ole otettu
huomioon. Luvut eivät sisällä liittymäalijäämiin tai yleispalveluvelvoitteisiin
liittyviä maksuja. Tällaisia lisämaksuja ei monessa jäsenvaltiossa peritä, mutta
silloin kun niitä peritään jäsenvaltion lainsäädännön perusteella, ne on yhteen-
liittämisdirektiivin mukaisesti laskettava ja esitettävä erillään
yhteenliittämismaksusta.
Nämä luvut kuvaavat siis vain yhtä osaa yhteenliittämisen kustannuksista, eli
puhelun päättämistä koskevia maksuja. Ne eivät vastaa tietyssä valtiossa
mahdollisesti perittävää koko yhteenliittämismaksua.
1997/1998 — Yhteenliittämismaksut
Kuvio 1
Yhteenliittämismaksut paikallistasolla, kertakauttakulussa ja kaksoiskautta-
kulussa ruuhka-aikoina
(ecu/100/minuutti, puhelun kesto 3 min.)1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 9
▼M2
Kuvio 1 a:
Puhelinliikenteen päättämistä koskevat yhteenliittämismaksut (1.marras-
kuuta 1999)
Kuvio perustuu kohdassa 3 olevassa taulukossa esitettyihin tietoihin.
Tietyt tekijät, esimerkiksi liittymien keskimääräinen tiheys, työvoimakustan-
nukset, maantieteelliset olosuhteet ja pääoman sallittu tuotto(1), vaihtelevat
Euroopan unionissa jäsenvaltioittain. Vaikka nämä vaihtelut tietyssä määrin
vaikuttavatkin yhteenliittämiskustannuksiin, niiden ei kuitenkaan katsota tekevän
suositeltuja parhaan nykykäytännön mukaisia hintoja käyttökelvottomiksi(2).
Tämän suosituksen lukuja on tarkoitus tarkistaa vuoden 1998 aikana, ja todennä-
köisesti parhaan nykykäytännön mukaisia yhteenliittämismaksuja alennetaan
jatkossa vähitellen niin, että ne vastaavat paremmin verkkokustannusten
laskevaa suuntausta ja kyseisten kustannusten tarkempia arviointeja. Tällä
hetkellä yhteenliittämismaksut alenevat maailmalla noin 8 prosentin vuosi-
vauhtia.
On syytä tähdentää, että nämä parhaan nykykäytännön mukaiset maksut ovat
korkeampia — joissakin tapauksissa huomattavasti korkeampia — kuin alhaalta
ylöspäin rakentuvaa ennakoituihin pitkän aikavälin keskimääräisiin lisäkustan-
nuksiin perustuvaa mallia käyttämällä saadut maksut. Jos kuitenkin otetaan
huomioon tilanne Euroopan unionissa tammikuussa 1998, voidaan näitä parhaan
nykykäytännön mukaisia hintoja pitää realistisena välitavoitteena.
2.Parhaan nykykäytännön mukaisten hintojen määrittely
Vaihteluvälit on määritelty 1 päivänä syyskuuta 1997 tiedossa olleiden tariffien
perusteella. Sen jälkeisiä muutoksia yhteenliittämismaksuissa ei ole otettu
huomioon.
Kunkin vaihteluvälin korkein hinta vastaa kolmanneksi edullisimmassa jäsenval-
tiossa 1 päivänä syyskuuta 1997 perittyä maksua lähimpään ecun tuhannesosaanpyöristettynä.
Kunkin vaihteluvälin alhaisin hinta vastaa edullisimmassa jäsenvaltiossa 1
päivänä syyskuuta 1997 perittyä maksua lähimpään ecun tuhannesosaan pyöris-
tettynä. Kaksoiskauttakulkuhinnassa on otettu huomioon se, että pienemmissä
jäsenvaltioissa etäisyystekijä saataa olla alle 200 kilometriä.1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 10
(1) Todelliset pääomakustannukset ovat joissain maissa ja joillakin alueilla perinteisesti
olleet korkeampia kuin muualla. Pääoman tuottoaste saattaa siksi vaihdella erivaltioiden kesken vuositasolla useita prosenttiyksiköitä.
(
2) Liittymien tiheysvaikuttaa lähinnä liittymän hintaan, joka kohdentuu loppukäyttäjälle,
eikä aiheuta suuria eroja yhteenliittämishinnoissa. Sama koskee myös maantieteellisiä
tekijöitä.▼B
3.Jäsenvaltioiden yksityiskohtaiset kustannustiedot
Minuuttikohtainen yhteenliittämismaksu, 3 minuutin puhelu, 1.1.1998
(Peruslähtöarvot, ecun sadasosina eli ecu/100) Vaihtokurssi
ecun suhteen
syyskuussa
1998Yhteenliittämismaksut paikallisvaluutoissa
Hintojen voimassaoloaika
Muuta lisätietoaJäsenvaltio PaikallisKerta
(Single transit)Kaksois
(Double transi-
t) (1)
Yhdistynyt
kuningaskunta0,64 0,91 1,74 0,68 Hinnat lokakuusta 1997 lähtien (GBP/100):
— paikallis= 0,434/min
— kerta = 0,618/min— kaksois (> 200 km) = 1,177 /min
Espanja (
2) 1,51 (3) 1,51 4,22 166 Hinnat huhtikuusta 1997 lähtien (ESP):
— paikallis= ei eritelty
— suurkaupunkialue = 2,5/min— kansallinen = 7/min
Ranska 0,71 1,73 2,55 6,59 1.1.1998 sovellettavat hinnat (FRF/100):
— paikallis= 4,69/min
— kerta = 11,40/min— kaksois (> 200 km) = 16,77/min
Maksut ilman liittymäalijäämätai yleispalveluvelvoiteosuutta
Saksa (
4) 1,00 (5) 1,71-2,16 (6) 2,61 1,97 1.1.1998 sovellettavat hinnat (DEM/100):
— City = 1,97/min
— Regio50 = 3,36/min— Regio200 = 4,25/min— kansallinen = 5,14/min
Suomi 1,81 (
3) 1,81 4,20 (7) 5,88 Hinnat syyskuusta 1997 lähtien ( FIM/100):
— paikallis= ei eritelty
— suurkaupunkialue = 20/-puhelu + 4/min— kansallinen = 20/puhelu + 13,8 - 18/min
Tanska 0,98 1,82 2,22 7,49 Hinnat syyskuusta 1997 lähtien (DKK/100):
— paikallis= 4/puhelu + 6/min
— kerta = 8/puhelu + 11/min
— kaksois = 8/puhelu + 14/min▼B1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 11
Minuuttikohtainen yhteenliittämismaksu, 3 minuutin puhelu, 1.1.1998
(Peruslähtöarvot, ecun sadasosina eli ecu/100) Vaihtokurssi
ecun suhteen
syyskuussa
1998Yhteenliittämismaksut paikallisvaluutoissa
Hintojen voimassaoloaika
Muuta lisätietoaJäsenvaltio PaikallisKerta
(Single transit)Kaksois
(Double transi-
t) (1)
Alankomaat 2,00 (3) 2,00 2,52 2,21 Hinnat heinäkuusta 1997 lähtien (NLG/100):
— paikalliskeskus = ei eritelty
— paikallissegmentti = 2,5/puhelu + 3,6/min— kansallinen = 3,2/puhelu + 4,5/min
Ruotsi 1,68 2,15 2,98 8,51 Hinnat tammikuusta 1997 lähtien (SEK/100):
— paikallissegmentti = 7/puhelu + 12/min
— yksi segmentti = 7/puhelu + 16/min
— kaksi segmenttiä = 7/puhelu + 23/min
Italia (*) 1,54 (
8) 2,52 1 921 Ehdotetut tariffit 1.1.1998 lähtien (ITL):
— paikallis(1.9.1998 lähtien) = 29,6/min
— alueellinen = 48,4/min— kansallinen = ei tarjolla
Belgia (*) 2,78 (
3) 2,78 3,62 40 Ehdotetut tariffit 1.1.1998 lähtien (BEF):
— paikallis= ei eritelty
— alueellinen = 0,354/puhelu + 0,996/min— kansallinen = 0,460/puhelu + 1,294/min
Itävalta (*) 7,61 (
3) 7,61 8,41 13,79 Ehdotetut tariffit 1.1.1998 lähtien (ATS/100):
— paikallis= ei eritelty
— alueellinen = 1,05/min
— kansallinen = 1,16/min
Lähde: OVUM ja komission yksiköt
(*) Operaattorin ehdottamat alustavat tariffit, joita kansallinen sääntelyviranomainen ei vielä ole hyväksynyt.
(1) Kaksoiskauttakulkumaksu sisältää etäisyystekijän, kun yhteys on yli 200 kilometriä.
(2) Espanjassa ennen täyttä vapauttamista 1 päivänä joulukuuta 1998 (direktiivin 96/19/EY nojalla myönnetyn poikkeuksen mukaisesti) tämä tarjous k oskee vain tiettyjä
valtuutettuja operaattoreita.
(3) Espanjassa, Suomessa, Alankomaissa, Belgiassa ja Itävallassa alhaisin yhteenliittämismaksu kattaa yhteenliittämisen paikallis- tai älykesk uksessa (tandem exchange). Tästä
johtuu että paikallistason yhteenliittämisen hinta on sama kuin kertakauttakulkuhinta.▼B1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 12
(4) Saksan yhteenliittämismaksut eivät olleet saatavilla 1 päivänä syyskuuta 1997, eikä niitä ole käytetty muodostettaessa parhaan nykykäytännön m ukaisia hintoja. Saksassa
käytetyt neljä hintaluokkaa on määritelty etäisyyden perusteella, eivätkä ne vastaa täysin taulukon kolmea yhteenliittämismaksumallia, jotka t aason määritelty teknis in
perustein.
(5) Saksassa paikallistariffi vastaa yleensä ns. City-aluetta, johon kuuluvat myös suuret kaupungit, mutta joka joskus saattaa sisältää myös kertak auttakulkuun (single transit)
perustuvan yhteenliittämisen.
(6) Saksassa kertakauttakulkua edellyttävä segmentti tai suurkaupunkialue katetaan kahdella aluekäsitteellä: Regio50 = 1,71 ecu/100/min. ja Regi o200 = 2,16 ecu/100/min.
(Regio200 sisältää joskus myös kaksoiskauttakulkuun (double transit) perustuvan yhteenliittämisen).
(7) Hinta on 3,48-4,20 riippuen siirretystä liikenteestä.
(8) Italiassa paikallistariffit otetaan käyttöön vasta 1 päivänä syyskuuta 1998.
Kreikassa, Irlannissa, Luxemburgissa ja Portugalissa teleorganisaatiot eivät ole julkistaneet yhteenliittämishintojaan, koska niille on myön netty poikkeuslupa direktiivin 96/19/
EY nojalla.▼B1998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 13
Taulukko
Yksityiskohtaiset tiedot yhteenliittämiskustannuksista jäsenvaltioissa (1.marraskuuta 1999)
Yhteenliittämismaksut/minuutti
Perustana 3 minuutin puhelu
Peruslähtöarvot sentteinä/minuutti
Hinnat ilman arvonlisäveroaVaihtokurssit
suhteessa
euroonYhteenliittämismaksut paikallisissa valuutoissa
Hintojen voimaantuloaika
Muut lisätiedot
Jäsenvaltiot PaikallinenKertakautta-
kulkuKaksoiskautta-
kulku (2)
Itävalta 1,82 (1) 1,82 2,40 13,76 Hinnat tammikuusta 1998 lähtien (ATS):
— paikallinen = ei eritelty
— alueellinen = 0,25/min.
— valtakunnallinen = 0,33/min.
Belgia 1,07 1,80 2,56 40,34 Hinnat tammikuusta 1999 lähtien (BEF):
— paikallinen = 0,156/puhelu + 0,378/min.
— alueellinen = 0,295/puhelu + 0,628/min.— valtakunnallinen = 0,418/puhelu + 0,894/min.
Tanska (
5) 0,84 1,18 1,80 7,434 Maan sääntelyviranomaisen määrittämät hinnat 1.10.1999
lähtien (DKK/100):
— paikallinen = 4/puhelu + 4,9/min.
— kertakauttakulku = 6/puhelu + 6,8/min.
— kaksoiskauttakulku = 6/puhelu + 11,4/min.
Suomi 1,43 (1) 1,43 2,63—3,28
(3)5,945 Hinnat toukokuusta 1999 lähtien (FIM/100):
— paikallinen = ei eritelty
— teleliikennealue = 16,5/puhelu + 3/min.— valtakunnallinen = teleliikennealue + 7,15—11/min.
Ranska 0,61 1,50 2,23 6,559 Hinnat tammikuusta 1999 lähtien (FRF/100):
— paikallinen = 4,03/min.
— kertakauttakulku = 9,81/min.— kaksoiskauttakulku (> 200 km) = 14,65/min.▼M21998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 14
Yhteenliittämismaksut/minuutti
Perustana 3 minuutin puhelu
Peruslähtöarvot sentteinä/minuutti
Hinnat ilman arvonlisäveroaVaihtokurssit
suhteessa
euroonYhteenliittämismaksut paikallisissa valuutoissa
Hintojen voimaantuloaika
Muut lisätiedot
Jäsenvaltiot PaikallinenKertakautta-
kulkuKaksoiskautta-
kulku (2)
Saksa (4) 1,01 1,72—2,17 2,63 1,956 Hinnat tammikuusta 1998 lähtien (DEM/100):
— City = 1,97/min.
— Regio50 = 3,36/min.— Regio200 = 4,25/min.
— valtakunnallinen = 5,14/min.
Kreikka (*) 1,93 (
1) 1,93 2,76 329,3 Hinnat matkapuhelinoperaattoreille (GRD):
— suurkaupunkialue = 1,7/puhelu + 5,8/min.
— valtakunnallinen = 2,4/puhelu + 8,3/min.
Italia (7) 1,00 1,60 2,29 1 936 Hinnat heinäkuusta 1999 lähtien (ITL):
— paikallinen = 19,4/min.
— kertakauttakulku = 31/min.— kaksoiskauttakulku = 44,4/min.
Irlanti 1,04 1,60 2,26 0,7876 Hinnat 1.12.1998 lähtien (IEP/100):
— paikallinen = 0,82/min.
— kertakauttakulku = 1,27/min.— kaksoiskauttakulku = 1,78/min.
Luxemburg 2,25 (
1) 2,25 2,25 40,34 Hinnat syyskuusta 1998 lähtien (LUF):
— kaikki tasot: 0,335/puhelu + 0,796/min.
Alankomaat (6) 1,00 1,41 1,70 2,204 Hinnat 1.7.1998 lähtien (NLG/100):
— paikallinen = 1,5/puhelu + 1,7/min.
— kertakauttakulku = 2,1/puhelu + 2,4/min.— kaksoiskauttakulku = 2,5/puhelu + 2,9/min.▼M21998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 15
Yhteenliittämismaksut/minuutti
Perustana 3 minuutin puhelu
Peruslähtöarvot sentteinä/minuutti
Hinnat ilman arvonlisäveroaVaihtokurssit
suhteessa
euroonYhteenliittämismaksut paikallisissa valuutoissa
Hintojen voimaantuloaika
Muut lisätiedot
Jäsenvaltiot PaikallinenKertakautta-
kulkuKaksoiskautta-
kulku (2)
Portugali 0,99 1,63 2,58 200,5 Maan sääntelyviranomaisen ICP:n määrittämät hinnat vuodelle
2000 (PTE):
— paikallinen = 2/puhelu + 1,32/min.
— suurkaupunkialue = 2/puhelu + 2,60/min.— valtakunnallinen = 2/puhelu + 4,50/min.
Espanja 0,99 1,59 3,07 166,4 Hinnat 1.12.1998 lähtien (ESP):
— paikallinen = 1,65/min.
— kertakauttakulku = 2,65/min.— kaksoiskauttakulku = 5,11/min.
Ruotsi (
8) 0,86—0,90 1,16—1,21 1,59—1,67 9,09—8,68 Hinnat maaliskuusta 1999 lähtien (SEK/100):
— paikallinen = 4,2/puhelu + 6,4/min.
— yksi segmentti = 4,9/puhelu + 8,9/min.
— kaksi segmenttiä = 5,6/puhelu + 12,6/min.
Yhdistynyt
kuningaskunta0,54 0,82 1,71 0,641 Hinnat maaliskuusta 1999 lähtien (GBP/100):
— paikallinen = 0,3472/min.
— kertakauttakulku = 0,5279/min.— kaksoiskauttakulku (> 200 km) = 1,098/min.
Lähde: Komissio ja kansalliset sääntelyviranomaiset
Huomautukset
(1) Suomessa, Itävallassa, Kreikassa ja Luxemburgissa alhaisin yhteenliittämismaksu kattaa yhteenliittämisen paikalliskeskuksessa tai aluetas on keskuksessa (tandem
exchange). Tästä johtuu, että paikallistason yhteenliittämisen hinta on sama kuin kertakauttakulkuhinta.
(2) Kaksoiskauttakulkumaksu sisältää etäisyyteen perustuvan osan, kun yhteys on yli 200 km.
(3) Suomessa sovelletaan kaksoiskauttakulussa hinta-asteikkoa, jossa hinta riippuu välitetyn liikenteen määrästä.
(4) Saksan neljä hintavyöhykettä, jotka on määritetty etäisyyden perusteella, eivät vastaa aivan täysin taulukon kolmijakoa, joka perustuu teknise en määritykseen. Saksassa
paikallistariffialue vastaa niin sanottua City-aluetta, johon sisältyy myös useita paikallisverkkoja, kaikki suurten kaupunkien verkot mukaan luettuina. Kertakauttakulkuun
perustuvia yhteenliitäntöjä tehdään myös tällä City-alueella etenkin suurissa kaupungeissa. Tästä syystä Saksassa kertakauttakulkuun perustu vien yhteenliittämispalvelujen
alueeseen sisältyvät myös City-alueen yhteenliitännät. Regio-200 -alueella puolestaan tehdään myös kaksoiskauttakulkuun perustuvia yhteenli itäntöjä. Tästä syystä kaksois-
kauttakulkuun perustuvien yhteenliittämispalvelujen alueeseen sisältyvät myös Regio-200 -alueen yhteenliittämispalvelut valtakunnallisia yhteenliitäntöjä lukuun ottamatta.
(5) Tanskan kansallinen sääntelyviranomainen määritti uudet tariffit sovellettaviksi 1. lokakuuta 1999 alkaen. Sääntelyviranomaisen päätöksen t ehdyn valituksen johdosta näitä
uusia tariffeja käsitellään parhaillaan televiestinnän valituslautakunnassa, mistä syystä näitä uusia lukuja ei ole käytetty laskettaessa parh aan nykykäytännön mukaisia▼M21998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 16
maksuja vuodelle 2000 (aiemmat tariffiit olivat 15. elokuuta 1999 lähtien seuraavat: paikallinen = 0,93 senttiä/minuutti, kertakauttakulku = 1,6 7 senttiä/minuutti,
kaksoiskauttakulku = 1,91 senttiä/minuutti.
(6) Kansallinen sääntelyviranomainen OPTA on parhaillaan tekemässä päätöstä lopullisista tariffeista jaksolle 1. heinäkuuta 1998 — 1. heinäkuuta 1 999 ja alustavista tarif-
feista jaksolle 1. heinäkuuta 1999 — 1. heinäkuuta 2000. Alustavien tariffien määrittämiseen saakka KPN:n on tarjottava taulukossa mainittuja tar iffeja. Nämä ovat
OPTA:n viime vuonna määrittämät alustavat tariffit jaksolle 1. heinäkuuta 1998 — 1. heinäkuuta 1999.
(7) Italian kansallisen sääntelyviranomaisen määrittämät alustavat tariffit, joista ei ole vielä tehty lopullista päätöstä.
(8) Hinta-asteikot heijastavat niitä huomattavia valuuttakurssivaihteluja, joita Ruotsissa on esiintynyt sen jälkeen kun uudet tariffit määritet tiin maaliskuussa 1999 marras-
kuuhun 1999 saakka. Parhaan nykykäytännön mukaisia maksuja määritettäessä on otettu huomioon pienimmät luvut.
(*) Kansallinen sääntelyviranomainen ei ole vielä hyväksynyt tariffeja.▼M21998H0195 — FI — 04.04.2000 — 002.001 — 17