Lisäaineen tunnistenumero Hyväksynnän haltijan nimi Lisäaine Koostumus, kemiallinen kaava, kuvaus, analyysimenetelmä Eläinlaji tai -ryhmä Enimmäisikä Vähimmäispitoisuus Enimmäispitoisuus Muut määräykset Hyväksynnän voimassaolo päättyy

Alkuaineen (Mn) pitoisuus mg/kg täysrehua, jonka kosteuspitoisuus on 12 %

Luokka: ravitsemukselliset lisäaineet. Funktionaalinen ryhmä: hivenaineyhdisteet

3b501 — Mangaanikloriditetrahydraatti Lisäaineen koostumus Mangaanikloriditetrahydraatti, jauheena, mangaanipitoisuus vähintään 27 %. Tehoaineen kuvaus Mangaanikloriditetrahydraatti Kemiallinen kaava: MnCl2 · 4H2O CAS-numero: 13446-34-9 Analyysimenetelmät (1) Kloridin tunnistamisreaktiot rehun lisäaineessa: — Euroopan farmakopean monografia 2.3.1; Rehun lisäaineen kristallografinen havainnollistaminen: — röntgendiffraktio; Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen lisäaineesta ja esiseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621); Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehuaineista ja rehuseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (komission asetus (EY) N:o 152/2009 (2), liite IV, C osa); tai — atomiabsorptiospektrometria AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621). Kaikki eläinlajit — — Kalat: 100 (yhteensä) Muut lajit: 150 (yhteensä) 1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Mangaanikloriditetrahydraattia saa saattaa markkinoille ja käyttää valmisteesta koostuvana lisäaineena. 3. Rehualan toimijoiden on lisäaineen ja esiseosten käyttäjiä varten vahvistettava turvalliset työtavat ja asianmukaiset järjestelyt hengitysteitse tai iho- tai silmäkosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta ja erityisesti raskasmetallien, kuten nikkelin, pitoisuuksien varalta. Jos riskejä ei voida näiden järjestelyjen ja toimenpiteiden avulla vähentää hyväksyttävälle tasolle, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia. 11. syyskuuta 2027

3b502 — Mangaani(II)oksidi Lisäaineen koostumus Mangaanioksidi, jauheena, mangaanipitoisuus vähintään 60 %; MnO-pitoisuus vähintään 77,5 % ja MnO2-pitoisuus enintään 2 % Tehoaineen kuvaus Mangaanioksidi Kemiallinen kaava: MnO CAS-numero: 1344-43-0 Analyysimenetelmät (1) Rehun lisäaineen kristallografinen havainnollistaminen: — röntgendiffraktio; Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen lisäaineesta ja esiseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621); Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehuaineista ja rehuseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (asetus (EY) N:o 152/2009, liite IV, C osa); tai — atomiabsorptiospektrometria AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621). Kaikki eläinlajit — — Kalat: 100 (yhteensä) Muut lajit: 150 (yhteensä) 1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Mangaani(II)oksidia saa saattaa markkinoille ja käyttää valmisteesta koostuvana lisäaineena. 3. Rehualan toimijoiden on lisäaineen ja esiseosten käyttäjiä varten vahvistettava turvalliset työtavat ja asianmukaiset järjestelyt hengitysteitse tai iho- tai silmäkosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta ja erityisesti raskasmetallien, kuten nikkelin, pitoisuuksien varalta. Jos riskejä ei voida näiden järjestelyjen ja toimenpiteiden avulla vähentää hyväksyttävälle tasolle, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia. 11. syyskuuta 2027

3b503 — Mangaani(II)sulfaattimonohydraatti Lisäaineen koostumus Mangaani(II)sulfaattimonohydraatti, jauheena, mangaani(II)sulfaattimonohydraattipitoisuus vähintään 95 % ja mangaanipitoisuus vähintään 31 %. Tehoaineen kuvaus Mangaani(II)sulfaattimonohydraatti Kemiallinen kaava: MnSO4 · H2O CAS-numero: 10034-96-5 Analyysimenetelmät (1) Mangaani(II)sulfaattimonohydraatin pitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — titraus ammonium- ja ceriumnitraatilla (Euroopan farmakopean monografia 1543); Sulfaattien tunnistamisreaktiot rehun lisäaineessa: — Euroopan farmakopean monografia 2.3.1; Rehun lisäaineen kristallografinen havainnollistaminen: — röntgendiffraktio; Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen lisäaineesta ja esiseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621); Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehuaineista ja rehuseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (asetus (EY) N:o 152/2009, liite IV, C osa); tai — atomiabsorptiospektrometria AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621). Kaikki eläinlajit — — Kalat: 100 (yhteensä) Muut lajit: 150 (yhteensä) 1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Mangaani(II)sulfaattimonohydraattia saa saattaa markkinoille ja käyttää valmisteesta koostuvana lisäaineena. 3. Rehualan toimijoiden on lisäaineen ja esiseosten käyttäjiä varten vahvistettava turvalliset työtavat ja asianmukaiset järjestelyt hengitysteitse tai iho- tai silmäkosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta ja erityisesti raskasmetallien, kuten nikkelin, pitoisuuksien varalta. Jos riskejä ei voida näiden järjestelyjen ja toimenpiteiden avulla vähentää hyväksyttävälle tasolle, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia. 11. syyskuuta 2027

3b504 — Aminohappojen mangaanikelaattihydraatti Lisäaineen koostumus Mangaani-aminohappo -kompleksivalmiste, jossa mangaani ja soijaproteiinista peräisin oleva aminohappo on kelatoitu koordinoiduin kovalenttisidoksin, jauheena, jonka mangaanipitoisuus on vähintään 8 %. Kaikki eläinlajit — — Kalat: 100 (yhteensä (3)) Muut lajit: 150 (yhteensä (3)) 1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Rehualan toimijoiden on vahvistettava lisäaineen ja esiseosten käyttäjiä varten toimintamenettelyt ja asianmukaiset järjestelyt hengitysteitse tai iho- tai silmäkosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta ja erityisesti raskasmetallien, kuten nikkelin, pitoisuuden varalta. Jos riskejä ei voida näiden menettelyjen ja järjestelyjen avulla pienentää hyväksyttävälle tasolle, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia, ihon-, silmien- ja hengityksensuojaimet mukaan luettuina. 11. syyskuuta 2027

Tehoaineen kuvaus Kemiallinen kaava: Mn(x)1–3•nH2O, jossa x = minkä tahansa aminohapon anioni, joka on peräisin hapolla hydrolysoidusta soijaproteiinista; Enintään 10 % molekyyleistä suurempia kuin 1 500 Da.

Analyysimenetelmä (1) Aminohappopitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — ionivaihtokromatografia yhdistettynä kolonnin jälkeiseen johdannaisten muodostamiseen ja optiseen havaitsemiseen (IEC-VIS/FLD) Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510 tai EN 15621) tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (ISO 6869) Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen esiseoksista: — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510 tai EN 15621) tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (ISO 6869), tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva massaspektrometria, ICP-MS (EN 17053) Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehuaineista ja rehuseoksista: — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510 tai EN 15621) tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (komission asetus (EY) N:o 152/2009 (liite IV, C osa) tai ISO 6869), tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva massaspektrometria, ICP-MS (EN 17053)

3b504i — Aminohappojen mangaanikelaattihydraatti Lisäaineen koostumus Mangaani-aminohappo -kompleksivalmiste, jossa mangaani ja aminohappo on kelatoitu koordinoiduin kovalenttisidoksin, jauheena, mangaanipitoisuus 8–9 % ja vapaita aminohappoja vähintään 17 % Kaikki eläinlajit — — Kalat: 100 (yhteensä (3)) Muut lajit: 150 (yhteensä (3)) 1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Rehualan toimijoiden on vahvistettava lisäaineen ja esiseosten käyttäjiä varten toimintamenettelyt ja asianmukaiset järjestelyt hengitysteitse tai iho- tai silmäkosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta ja erityisesti raskasmetallien, kuten nikkelin, pitoisuuden varalta. Jos riskejä ei voida näiden menettelyjen ja järjestelyjen avulla pienentää hyväksyttävälle tasolle, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia, ihon-, silmien- ja hengityksensuojaimet mukaan luettuina. 3. Jos lisäaineet on valmistettu hydrolyysillä eläinproteiinista, kyseiset eläinlajit (lintulajit) on mainittava lisäaineen ja esiseosten etiketissä. 11. syyskuuta 2027

Tehoaineen kuvaus Kemiallinen kaava: Mn(x)1–3•nH2O, jossa x = sulista, höyhenistä tai kasveista peräisin olevista hydrolysoiduista proteiinilähteistä saatava mikä tahansa aminohappo Enintään 10 % molekyyleistä suurempia kuin 1 500 Da.

Analyysimenetelmä (1) Aminohappopitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — ionivaihtokromatografia yhdistettynä kolonnin jälkeiseen johdannaisten muodostamiseen ja optiseen havaitsemiseen (IEC-VIS/FLD), komission asetus (EY) N:o 152/2009 (liite III, F osa) ja EN ISO 17180 Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510 tai EN 15621) tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (ISO 6869) Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen esiseoksista: — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510 tai EN 15621) tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (ISO 6869), tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva massaspektrometria, ICP-MS (EN 17053) Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehuaineista ja rehuseoksista: — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510 tai EN 15621) tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (komission asetus (EY) N:o 152/2009 (liite IV, C osa) tai ISO 6869), tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva massaspektrometria, ICP-MS (EN 17053)

3b505 — Proteiinihydrolysaattien mangaanikelaatti Lisäaineen koostumus Proteiinihydrolysaattien mangaanikelaatti, jauheena, mangaanipitoisuus vähintään 10 %. Vähintään 50 % kelatoitunutta mangaania. Tehoaineen kuvaus Kemiallinen kaava: Mn(x)1–3 · nH2O, x = proteiinihydrolysaattien anioni, joka sisältää mitä tahansa soijaproteiinihydrolysaatista peräisin olevaa aminohappoa. Analyysimenetelmät (1) Proteiinihydrolysaattien pitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — ionivaihtokromatografia yhdistettynä kolonnin jälkeiseen ninhydriiniderivointiin ja fotometrillä määritykseen (asetus (EY) N:o 152/2009, liite III, F osa); Kelatoituneen mangaanin pitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — Fourier-muunnosinfrapunaspektroskopia (FTIR-spektroskopia), jonka jälkeen käytetään usean muuttujan regressiomenetelmiä. Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen lisäaineesta ja esiseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621); Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehuaineista ja rehuseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (asetus (EY) N:o 152/2009, liite IV, C osa); tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621). Kaikki eläinlajit — — Kalat: 100 (yhteensä) Muut lajit: 150 (yhteensä) 1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Proteiinihydrolysaattien mangaanikelaattia voidaan saattaa markkinoille ja käyttää valmisteesta koostuvana lisäaineena. 3. Rehualan toimijoiden on lisäaineen ja esiseosten käyttäjiä varten vahvistettava turvalliset työtavat ja asianmukaiset järjestelyt hengitysteitse tai iho- tai silmäkosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta ja erityisesti raskasmetallien, kuten nikkelin, pitoisuuksien varalta. Jos riskejä ei voida näiden järjestelyjen ja toimenpiteiden avulla vähentää hyväksyttävälle tasolle, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia. 11. syyskuuta 2027

3b506 — Glysiinin mangaanikelaattihydraatti Lisäaineen koostumus Glysiinin mangaanikelaattihydraatti, jauheena, mangaanipitoisuus vähintään 15 %. Kosteus: enintään 10 %. Tehoaineen kuvaus Kemiallinen kaava: Mn(x)1–3 · nH2O, x = glysiinin anioni. Analyysimenetelmät (1) Glysiinipitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — ionivaihtokromatografia yhdistettynä kolonnin jälkeiseen ninhydriiniderivointiin ja fotometrillä määritykseen (asetus (EY) N:o 152/2009, liite III, F osa); Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen lisäaineesta ja esiseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621); Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehuaineista ja rehuseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (asetus (EY) N:o 152/2009, liite IV, C osa); tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621). Kaikki eläinlajit — — Kalat: 100 (yhteensä) Muut lajit: 150 (yhteensä) 1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Glysiinin mangaanikelaattihydraattia voidaan saattaa markkinoille ja käyttää valmisteesta koostuvana lisäaineena. 3. Rehualan toimijoiden on lisäaineen ja esiseosten käyttäjiä varten vahvistettava turvalliset työtavat ja asianmukaiset järjestelyt hengitysteitse tai iho- tai silmäkosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta ja erityisesti raskasmetallien, kuten nikkelin, pitoisuuksien varalta. Jos riskejä ei voida näiden järjestelyjen ja toimenpiteiden avulla vähentää hyväksyttävälle tasolle, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia. 11. syyskuuta 2027

3b507 — Dimangaanikloriditrihydroksidi Lisäaineen koostumus Rakeinen jauhe, mangaanipitoisuus vähintään 44 % ja mangaanioksidipitoisuus enintään 7 % Tehoaineen kuvaus Dimangaanikloriditrihydroksidi Kemiallinen kaava: Mn2(OH)3Cl CAS-numero: 39438-40-9 Analyysimenetelmät (1) Rehun lisäaineen kristallografisten ominaispiirteiden määrittäminen: — röntgendiffraktio; Kloorin pitoisuuden määrittäminen rehun lisäaineesta: — titraus – asetus (EY) N:o 152/2009; Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen lisäaineesta ja esiseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621); Mangaanin kokonaispitoisuuden määrittäminen rehuaineista ja rehuseoksista: — atomiabsorptiospektrometria, AAS (asetus (EY) N:o 152/2009, liite IV, C osa); tai — atomiabsorptiospektrometria, AAS (EN ISO 6869); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria, ICP-AES (EN 15510); tai — induktiivisesti kytkettyyn plasmaan perustuva atomiemissiospektrometria painehajotuksen jälkeen, ICP-AES (CEN/TS 15621). Kaikki eläinlajit — — Kalat: 100 (yhteensä) Muut lajit: 150 (yhteensä) 1. Lisäaine on sekoitettava rehuun esiseoksena. 2. Dimangaanikloriditrihydroksidia saa saattaa markkinoille ja käyttää valmisteesta koostuvana lisäaineena. 3. Rehualan toimijoiden on lisäaineen ja esiseosten käyttäjiä varten vahvistettava turvalliset työtavat ja asianmukaiset järjestelyt hengitysteitse tai iho- tai silmäkosketuksesta aiheutuvasta altistuksesta johtuvien mahdollisten riskien varalta ja erityisesti raskasmetallien, kuten nikkelin, pitoisuuksien varalta. Jos riskejä ei voida näiden järjestelyjen ja toimenpiteiden avulla vähentää hyväksyttävälle tasolle, lisäainetta ja esiseoksia käytettäessä on käytettävä asianmukaisia henkilönsuojaimia. 11. syyskuuta 2027