Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
"B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/79/EY,
annettu 16 päivänä joulukuuta 1996,
moottoriajoneuvojen kuljettajan ja matkustajien suojaamisesta etutörmäyksessä ja direktiivin 70/156/ETY
muuttamisesta
(EYVL L 18, 21.1.1997, s. 7)
Oikaistu:
"C1 Oikaisu, EYVL L 83, 25.3.1997, s. 23 (96/79)1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 1
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI
96/79/EY,
annettu 16 päivänä joulukuuta 1996,
moottoriajoneuvojen kuljettajan ja matkustajien suojaamisesta etutör-
mäyksessä ja direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta
EUROOP AN PARLAMENTTI JA EUROOP AN UNIONIN NEUVOSTO,
jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen
100 a artiklan,
ottavat huomioon moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväk-
syntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä
helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY (1), ja erityisesti
sen 13 artiklan 4 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (2),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (4),
sekä katsovat, että
moottoriajoneuvojen teknisten vaatimusten täydellinen yhdenmukaistaminen
on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi,
liikenneonnettomuuksien uhrien lukumäärän pienentämiseksi Euroopassa on
tarpeen ottaa käyttöön lainsäädännöllisiä toimenpiteitä moottoriajoneuvojenkuljettajan ja matkustajien suojaamisen parantamiseksi etutörmäyksessämahdollisuuksien mukaan; tässä direktiivissä annetaan etutörmäystestivaa-
timukset, mukaan lukien biomekaaniset perusteet, korkeatasoisen suojan
saavuttamiseksi etutörmäyksessä,
tämän direktiivin tavoitteena on ottaa käyttöön vaatimuksia, jotka perustuvat
uusiin Euroopan koeajoneuvokomitean tutkimusten tuloksiin ja joiden
mukaisesti voidaan luoda todellisia liikenneonnettomuuksia paremminvastaavat testausperusteet,
ajoneuvojen valmistajat tarvitsevat määräajan hyväksyttävien testausperus-
teiden käyttöönottoa varten,
standardien päällekkäisyyden välttämiseksi on tarpeen vapauttaa tämän
direktiivin vaatimusten mukaiset ajoneuvot noudattamasta toisen direktiivinnyt päällekkäisiä vaatimuksia suhteessa ohjauspyörän ja -pylvään toimintaantörmäyksessä,
tämä direktiivi kuuluu erityisdirektiiveihin, joita on sovellettava sen varmis-
tamiseksi, että ajoneuvot ovat direktiivissä 70/156/ETY vahvistetun yhteisöntyyppihyväksyntämenettelyn mukaisia; sen vuoksi direktiivin 70/156/ETY
järjestelmiä, osia ja erillisiä teknisiä yksiköitä koskevia säännöksiä sovelle-
taan tähän direktiiviin, ja
menettely moottoriajoneuvojen istumapaikkojen vertailupisteiden määrittä-
miseksi annetaan moottoriajoneuvojen kuljettajien näkökenttää koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä syyskuuta 1977annetun neuvoston direktiivin 77/649/ETY (
5) liitteessä III, sitä ei ole tarpeen
toistaa tässä direktiivissä; tässä direktiivissä pitäisi viitata 4 päivänä kesäkuuta
1974 moottoriajoneuvojen sisävarusteita koskevan jäsenvaltioiden lainsää-!B
(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 95/54/EY (EYVL N:o L 266, 8.11.1995, s. 1).
(2) EYVL N:o C 396, 31.12.1994, s. 34.
(3) EYVL N:o C 256, 2.10.1995, s. 21.
(4) Euroopan parlamentin lausunto annettu 12 päivänä. heinäkuuta 1995 (EYVL N:o
C 249, 25.9.1995, s. 50), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 28 päivänä
toukokuuta 1996 (EYVL N:o C 219, 27.7.1996, s. 22) ja Euroopan parlamentinpäätös tehty 19 päivänä syyskuuta 1996 (EYVL N:o C 320, 28.10.1996, s. 149)
sekä neuvoston päätös tehty 25 päivänä lokakuuta 1996.
(
5) EYVL N:o L 267, 19.10.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 90/630/ETY (EYVL N:o L 341, 6.12.1990, s.
20).1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 2
dännön lähentämisestä (ohjausmekanismin toiminta törmäystilanteessa)
annettuun neuvoston direktiiviin 74/297/ETY (1); viitataan Yhdysvaltojen
säännöstöön Code of Federal Regulations (2),
OV AT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä ”ajoneuvolla” tarkoitetaan direktiivin 70/156/ETY 2
artiklassa määriteltyä ajoneuvoa.
2 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa ajoneuvon kuljettajan ja matkustajien suojaamiseen
etutörmäyksessä liittyvin perustein
— evätä ajoneuvotyypiltä EY -tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihy-
väksyntää, tai
— kieltää ajoneuvon rekisteröintiä, myyntiä tai käyttöönottoa,
jos ajoneuvo vastaa tämän direktiivin vaatimuksia.2. Jäsenvaltiot eivät 1 päivästä lokakuuta 1998 saa enää myöntää
ajoneuvotyypille:
— EY -tyyppihyväksyntää direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan mukaisesti, eikä— kansallista tyyppihyväksyntää,
ellei ajoneuvo vastaa tämän direktiivin vaatimuksia.
3. Mitä 2 kohdassa säädetään ei sovelleta ennen lokakuun 1 päivää 1998
direktiivin 74/297/ETY mukaisesti tyyppihyväksyttyihin ajoneuvoihin taitämän hyväksynnän myöhempiin laajennuksiin.
4. Tämän direktiivin mukaisesti hyväksyttyjen ajoneuvotyyppien katsotaan
täyttävän direktiivin 74/297/ETY liitteessä I olevassa 5.1 osastossa mainitut
vaatimukset.
5. Alkaen 1 päivästä lokakuuta 2003— jäsenvaltioiden on katsottava, että uusilla ajoneuvoilla olevat direktiivin
70/156/ETY säännösten mukaiset vaatimustenmukaisuustodistukset eivät
enää ole voimassa mainitun direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetullatavalla,
— jäsenvaltiot voivat evätä uusien ajoneuvojen, joilla ei ole direktiivin
70/156/ETY mukaista vaatimustenmukaisuustodistusta, rekisteröinnin,
myynnin tai käyttöönoton,
jos tämän direktiivin, mukaan lukien liitteessä II olevat 3.2.1.2 ja 3.2.1.3
kohdat, vaatimukset eivät täyty.
3 artikla
Täydennetään direktiivin 70/156/ETY liitteessä IV olevan 1 osan taulukkoa
seuraavasti:
Aihe Direktiivi EYVL N:oSoveltuvuus
M1M2M3 N1 N2 N3 O1 O2 O3 O4
53 Iskunkestävyys etutör-
mäyksessä95/…/EY L … X!B
(1) EYVL N:o L 165, 20.6.1974, s. 16, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 91/662/ETY (EYVL N:o L 366, 31.12.1991, s.
1).
(2) United States of America Code of Federal Regulations, 49 osasto, V luku, 572 osa.1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 3
4 artikla
Tämän direktiivin mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen komissio:
a) tarkistaa direktiivin kahden vuoden kuluessa 5 artiklan 1 kohdassa
mainitusta päivästä; tarkoitus on nostaa testausnopeutta ja ottaa mukaanN
1-luokan ajoneuvot. Tarkistuksen on katettava muun muassa onnetto-
muustutkimusten aineisto, todellisessa mittakaavassa tehtyjen kahden
auton törmäystestien tulokset, kustannus-hyöty -näkökohdat ja erityisestiolemassaolevat suoritusvaatimukset (sekä biomekaaniset että geometri-set) ja uusien jalkatilaan työntymiseen liittyvien vaatimusten lisääminen.
Arvioinnissa tutkitaan kuljettajan ja matkustajien turvallisuuden mah-
dollista parantumista ja suuremmalla nopeudella suoritettavien testienteollista toteutettavuutta sekä direktiivin alan laajentamista sisältämään
N
1-luokan ajoneuvot. Komissio laatii kertomuksen Euroopan parlamen-
tille ja neuvostolle tämän tarkistuksen tuloksista;
b) tarkastelee uudelleen ennen vuoden 1996 loppua ja tarvittaessa muuttaa
liitteen II lisäystä 7 siten, että otetaan huomioon Hybrid III testinukennilkan arviointitestit ja myös ajoneuvoilla tehtyjä testejä;
c) tarkastelee uudelleen ennen vuoden 1997 loppua ja tarvittaessa muuttaa
niskan vahingoittumisen raja-arvoja (joista säädetään liitteessä II olevissa3.2.1.2 ja 3.2.1.3 kohdassa) hyväksyntätesteissä rekisteröityjen arvojen
sekä onnettomuustutkimusten ja biomekaanisten tutkimusten perusteella;
d) ja tekee ennen vuoden 1997 loppua tarvittavat muutokset erityisdirektii-
veihin, jotta varmistettaisiin niissä käytettyjen hyväksymis- ja laajenta-
mismenettelyjen yhteensopivuus tämän direktiivin menettelyjen kanssa.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttä-
mät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
"C11 päivään
huhtikuuta 1997 3 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle
viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin
tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin.
Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysy-
myksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden toimivaltaisten viran-
omaisten suorittamien hyväksyntätestien tulokset annetaan yleisölle tiedoksi.
6 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen,
kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
7 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 4
LIITELUETTELO
LIITE I Ajoneuvon tyyppihyväksyntää koskevat hallinnolliset määräykset
1. EY -tyyppihyväksyntähakemus
2. EY -tyyppihyväksynnän myöntäminen3. Tyypin ja tyyppihyväksynnän muuttaminen
4. Tuotannon vaatimustenmukaisuus
Lisäys 1: IlmoituslomakeLisäys 2: EY -tyyppihyväksyntätodistus
LIITE II Tekniset vaatimukset
1. Soveltamisala
2. Määritelmät3. Vaatimukset
Lisäys 1: Testausmenettely
Lisäys 2: Suorituskykyperusteiden määrittäminenLisäys 3: Testinukkien asennot ja asettelu sekä kiinnitysjärjestelmien
säätö
Lisäys 4: Testausmenettely kelkkaa käyttäen
Lisäys 5: MittaustekniikkaLisäys 6: Muotoutuvan esteen määritelmä
Lisäys 7: Hyväksymismenettely testinuken säärelle ja jalalle!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 5
LIITE I
AJONEUVON TYYPPIHYVÄKSYNTÄÄ KOSKEV AT HALLINNOLLISET
MÄÄRÄYKSET
1. EY -TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN
1.1. Valmistajan on esitettävä direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdan
mukaisesti ajoneuvojen EY -tyyppihyväksyntähakemukset, jotka koskevatmoottoriajoneuvotyypin kuljettajan ja matkustajien suojaamista etutör-mäyksessä.
1.2. Ilmoituslomakkeen malli on lisäyksessä 1.1.3. Hyväksyntätestauksesta vastaavalle tutkimuslaitokselle on esitettävä hyväk-
syttävää ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo.
1.4. Valmistajalla on oikeus esittää kaikki tiedot ja testitulokset, joiden avulla
mahdollinen vaatimustenmukaisuus voidaan vahvistaa riittävällä varmuu-
della.
2. EY -TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN
2.1. Jos ajoneuvotyyppi täyttää asianmukaiset vaatimukset, tyyppihyväksyntä
myönnetään direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 3 kohdan tai tarvittaessa 4
artiklan 4 kohdan mukaisesti.
2.2. EY -tyyppihyväksyntätodistuksen malli on lisäyksessä 2.
2.3. Jokaiselle hyväksytylle ajoneuvotyypille annetaan direktiivin 70/156/ETY
liitteen VII mukainen tyyppihyväksyntänumero. Sama jäsenvaltio ei saaantaa samaa numeroa toiselle ajoneuvotyypille.
2.4. Tarkastettaessa sitä, että ajoneuvo on tämän direktiivin vaatimusten
mukainen, on epävarmoissa tapauksissa otettava huomioon kaikki valmis-tajan antamat tiedot ja testitulokset, jotka voidaan ottaa huomioonvarmennettaessa hyväksynnästä vastaavan viranomaisen suorittamaa hyväk-syntätestiä.
3. TYYPIN JA TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MUUTTAMINEN
3.1. Jos tämän direktiivin mukaisesti hyväksyttyä ajoneuvotyyppiä muutetaan,
on sovellettava direktiivin 70/156/ETY 5 artiklaa.
3.2. Kaikki ajoneuvon yleistä rakennetta koskevat tai sen massaa yli 8
prosentilla lisäävät muutokset edellyttävät liitteessä II olevassa lisäyksessä1 kuvatun testin uudelleensuorittamista, jos testin suorittava viranomainenkatsoo, että muutokset voivat vaikuttaa selvästi testituloksiin.
3.3. Jos muutokset koskevat ainoastaan sisävarusteita, jos massa ei poikkea
enempää kuin 8 prosentilla ja jos etuistuimien määrä pysyy samana kuinajoneuvoon on alun perin asennettu, menetellään seuraavasti:
3.3.1. suoritetaan yksinkertaistettu testi, kuten liitteen II lisäyksessä 4 on
määritelty ja/tai
3.3.2. suoritetaan teknisen tutkimuslaitoksen tehtyjen muutosten perusteella
määräämä osittainen testi.
4. TUOTANNON V AATIMUSTENMUKAISUUS
4.1. Toimenpiteet tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi on ylei-
sesti ottaen toteutettava direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan säännösten
mukaisesti.!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 6
Lisäys 1
Ilmoituslomake n:o …,
laadittu direktiivin 70/156/ETY (1) liitteen I mukaisesti ajoneuvon EY -tyyppi-
hyväksyntää varten moottoriajoneuvon kuljettajan ja matkustajien suojaamisen
osalta etutörmäyksessä
Seuraavat tiedot on tarvittaessa toimitettava kolmena kappaleena ja niihin on liitettävä
sisällysluettelo. Mahdolliset piirustukset on toimitettava sopivassa mittakaavassa ja
riittävän yksityiskohtaisina A4-kokoisina tai sen kokoisessa kansiossa. Mahdollisten
valokuvien on oltava riittävän yksityiskohtaisia.
Jos järjestelmissä, osissa tai erillisissä teknisissä yksiköissä on elektronisesti ohjattuja
toimintoja, tiedot niiden suoritusarvoista on toimitettava.
0. Yleistä
0.1. Merkki (valmistajan toiminimi):
0.2. Tyyppi ja yleinen kaupallinen kuvaus (kuvaukset):
0.3. Tyypin tunnistustavat, jos ne on merkitty ajoneuvoon (b):
0.3.1. Näiden merkintöjen sijainti:
0.4. Ajoneuvoluokka (c):
0.5. Valmistajan nimi ja osoite:
0.8. Ajoneuvon kokoonpanopaikan (paikkojen) osoite (osoitteet):
1. Ajoneuvon yleiset rakenteelliset ominaisuudet
1.1. Valokuvat ja/tai piirustukset ajoneuvotyypistä:
1.6. Moottorin sijainti ja järjestely:
2. Massat ja mitat (e) (kg ja mm) (viitataan piirroksiin tarvittaessa)
2.4. Ajoneuvon mitat (äärimitat):
2.4.2. Alustat, joissa on kori:2.4.2.1. Pituus (
i):
2.4.2.2. Leveys (k):
2.4.2.6. Maavara (sellaisena kuin se määritellään direktiivin 70/156/ETY liitteessä
II olevan A osaston 4.5.4. kohdassa):
2.4.2.7. Akseliväli
2.6. Ajokuntoisen kor illa varustetun ajoneuvon massa tai alustan massa
ohjaamoineen, jos valmistaja ei toimita koria (mukaan lukien jäähdytys-
neste, voiteluöljyt, polttoaine, työkalut, vararengas ja kuljettaja) (o) (kunkin
muunnoksen suurin ja pienin arvo):
2.6.1. Tämän massan jakautuminen akseleiden kesken ja puoliperävaunun tai
keskiakseliperävaunun osalta kytkentäkohtaan kohdistuva kuormitus (kun-
kin muunnoksen suurin ja pienin arvo):
7. Ohjaus
7.2. Mekanismi ja ohjauslaite:
7.2.6. Mahdollinen ohjauksen ohjauslaitteen säätöalue ja -tapa:9. Kori
9.1. Korin tyyppi:
9.2. Materiaalit ja rakennustavat:
9.10. Sisustus:
9.10.3. Istuimet:
9.10.3.1. Lukumäärä:
9.10.3.2. Sijainti ja järjestely:!
B
(1) Tämän ilmoituslomakkeen kohtien numerointi ja alaviitteet vastaavat direktiivin
70/156/ETY liitteessä I olevia. Vain tässä direktiivissä tarvittavat kohdat on otettu
mukaan.1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 7
9.10.3.5. R-pisteen koordinaatit tai piirustus siitä (*):
9.10.3.5.1. Kuljettajan istuin:
9.10.3.6. Selkänojan kallistuskulma:9.10.3.6.1. Kuljettajan istuin:
9.10.3.6.2. Muut istuinpaikat (*):
9.10.3.7. Istuimen säätöalue:
9.10.3.7.1. Kuljettajan istuin
vaakasuunnassa pystysuunnassa
9.10.3.7.2. Muut istuinpaikat (*)
vaakasuunnassa pystysuunnassa
9.12. Turvavyöt ja muut kiinnitysjärjestelmät9.12.1. Turvavöiden ja kiinnitysjärjestelmien lukumäärä ja sijainti sekä istuimet,
joissa niitä voidaan käyttää:
V/K/O Täydellinen EY -tyyppihyväksyntämerkki Mahdollinen muunnos
Etuistuimet
Toinen istuinrivi jne.Lisävarusteet (esim. istuinten korkeuden säätö, esikiristin jne.)
(V = vasen puoli, O = oikea puoli, K = keskellä)
9.12.2. Etuistuinten turvatyynyt
— kuljettajan puo-
lellakyllä/ei (1)
— matkustajan puo-
lellakyllä/ei (1)
— keskellä kyllä/ei (1)
9.12.3. Turvavöiden kiinnityspisteiden lukumäärä ja sijainti sekä osoitus siitä, että
ne ovat direktiivin 76/115/ETY , sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisia(tyyppihyväksyntänumero tai testausseloste) (**):
Päivämäärä, asiakirjan n:o
(*) Ainoastaan etumatkustajan istuin.
(**) Ainoastaan edessä laidoilla olevat istuimet.
(1) Tarpeeton yliviivataan.!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 8
Lisäys 2
MALLI
(enimmäiskoko: A4 [210 × 297 mm])
AJONEUVON EY -TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUS
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 9
Lisäys
direktiivin …/…/EY mukaisesti hyväksytyn ajoneuvotyypin
EY -tyyppihyväksyntätodistukseen N:o …/…
1. Lisätiedot
1.1. Lyhyt kuvaus ajoneuvotyypin rakenteesta, mitoista, muodosta ja materiaa-
leista:
1.2. Kuvaus matkustamoon asennetuista turvajärjestelmistä:
1.3. Kuvaus testaukseen mahdollisesti vaikuttavista sisustusjärjestelyistä tai -
varusteista:
1.4. Moottorin sijainti: edessä/takana/keskellä (1)
1.5. Voimansiirto: etupyöräveto/takapyöräveto (1)
1.6. Testattavan ajoneuvon massa
Etuakselilla:
Taka-akselilla:
Yhteensä:
5. Huomautukset: (esim. ohjauspyörä vasemmalla tai oikealla)6. Etuistuinten turvatyynyt:
— kuljettaja kyllä/ei (
1)
— matkustaja (laita) kyllä/ei (1)
— matkustaja (keski) kyllä/ei (1)
(1) Tarpeeton yliviivataan.!B
(1) Tarpeeton yliviivataan.1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 10
LIITE II
TEKNISET V AATIMUKSET
1. SOVELTAMISALA
1.1. Tätä direktiiviä sovelletaan M 1-luokan moottoriajoneuvoihin, joiden suurin
sallittu kokonaismassa on 2,5 tonnia, ei kuitenkaan useassa vaiheessa
rakennuttuihin ajoneuvoihin, joita ei valmisteta enempää kuin pienillesarjoille vahvistettu lukumäärä. Raskaammat ja monivaiheisesti rakennetutajoneuvot voidaan hyväksyä valmistajan pyynnöstä.
2. MÄÄRITELMÄT
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
2.1. ”turvajärjestelmällä” sisävarusteita ja laitteita, joiden tehtävänä on pitää
kuljettaja ja matkustajat paikallaan ja osaltaan varmistaa yhdenmukaisuusjäljempänä 3 kohdassa esitettyjen vaatimusten kanssa;
2.2. ”turvajärjestelmätyypillä” sellaisten turvalaitteiden luokkaa, jotka ovat
samanlaisia seuraavien olennaisten ominaisuuksien suhteen:
— niiden tekniikka,
— niiden geometria tai
— niiden rakennusmateriaalit;
2.3. ”ajoneuvon leveydellä” ajoneuvon pitkittäisen keskitason suuntaisten
sellaisten kahden tason välistä etäisyyttä, jotka koskettavat ajoneuvoa
kyseisen tason kummallakin puolella lukuun ottamatta taustapeilejä,
sivuvaloja, rengaspaineen osoittimia, suuntavalaisimia, etu- ja takavaloja,joustavia lokasuojia sekä renkaan pullistumaa välittömästi maakosketus-kohdan yläpuolella;
2.4. ”törmäysleveydellä” ajoneuvon leveyden sitä osuutta prosentteina, joka on
suoraan esteen etuseinämän kohdalla;
2.5. ”esteen muotoutuvalla etuseinämällä” jäykän kappaleen eteen asennettua
kokoon puristuvaa kappaletta;
2.6. ”ajoneuvotyypillä” sellaisten moottoriajoneuvojen luokkaa, jotka ovat
samanlaisia seuraavien olennaisten ominaisuuksien suhteen:
2.6.1. ajoneuvon pituus ja leveys siltä osin, kuin niillä on kielteinen vaikutus tässä
direktiivissä säädetyn törmäystestin tuloksiin;
2.6.2. kuljettajan istuimen R-pisteen läpi kulkevan poikittaistason etupuolella
olevan osan rakenne, mitat, muodot ja materiaalit, jos ne vaikuttavat
kielteisesti tässä direktiivissä määritetyn törmäystestin tuloksiin,
2.6.3. matkustamon muodot ja sisämitat sekä turvajärjestelmä, jos ne vaikuttavat
kielteisesti tässä direktiivissä määritetyn törmäystestin tuloksiin,
2.6.4. moottorin sijainti (edessä, takana tai keskellä) ja asento (poikittain tai
pitkittäin),
2.6.5. kuormittamaton massa, siltä osin kuin se vaikuttaa kielteisesti tässä
direktiivissä määritetyn törmäystestin tuloksiin,
2.6.6. valmistajan tarjoamat lisävarusteet tai -laitteet, siltä osin kuin ne vaikuttavat
kielteisesti tässä direktiivissä määritetyn törmäystestin tuloksiin,
2.7. ”matkustamolla” ajoneuvossa oleville varattua tilaa, joka rajoittuu kattoon,
lattiaan, sivuseiniin, oviin, ulkoseinien ikkunoihin, moottoritilan väliseinäänsekä matkustamon takaosan väliseinän pintaan tai takaistuimen selkänojan
takapintaan;
2.8. ”R-pisteellä” valmistajan kullekin istuimelle määrittämää ajoneuvon
rakenteesta riippuvaa vertailupistettä;
2.9. ”H-pisteellä” tyyppihyväksyntätesteistä vastaavan tarkastuslaitoksen kulle-
kin istuimelle määrittämää vertailupistettä;
2.10. ”ajokuntoisen ajoneuvon kuormittamattomalla omamassalla” ajokuntoisen
ajoneuvon massaa ilman kuljettajaa, matkustajia tai lastia, mutta sisältäenpolttoaineen, jäähdytysnesteen, voiteluöljyt, työkalut ja varapyörän (josvalmistaja toimittaa viimeksi mainitut vakiovarusteina);
2.11. ”turvatyynyllä” laitetta, jonka tarkoitus on täydentää turvavyö- ja kiin-
nitysjärjestelmiä moottoriajoneuvoissa, toisin sanoen järjestelmiä, joistaajoneuvoon vaikuttavan vakavan iskun johdosta vapautuu joustava rakenne,!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 11
jonka tarkoitus on rajoittaa rakenteen sisällä olevan kaasun kokoonpuristu-
misen ansiosta ajoneuvon matkustamossa olevan kuljettajan tai matkustajanyhden tai useamman ruumiinosan kärsimän iskun vakavuutta.
3. VAATIMUKSET
3.1. Kaikkiin testeihin sovellettavat yleiset vaatimukset
3.1.1. Kunkin istuimen H-piste määritetään direktiivin 77/649/ETY liitteessä III
olevan menettelyn mukaisesti.
3.2. Eritelmät
3.2.1. Kun nuket on asetettu reunimmaisille etuistuimille, on lisäyksen 5
mukaisesti tehtävissä mittauksissa saatava seuraavat arvot:
3.2.1.1. pään suorituskykyperuste (HPC) ei saa ylittää arvoa 1 000. Tästä seuraava
kiihtyvyys saa enintään 3 millisekunnin ajan olla suurempi kuin 80 g.Jälkimmäinen arvo lasketaan kumulatiivisesti jättäen palautusliikkeen
kiihtyvyys huomiotta;
3.2.1.2. niskan vahingoittumisperusteet (NIC) eivät saa ylittää tämän liitteen
kuvioissa 1 ja 2 annettuja arvoja (
1);
3.2.1.3. niskan taivutusmomentti y-akselin ympäri ei saa olla suurempi kuin 57 Nm
ojennettuna (1);
3.2.1.4. rintakehän puristusperuste (ThCC) ei saa olla suurempi kuin 50 mm;
3.2.1.5. rintakehän viskoosiperuste (V*C) ei saa olla suurempi kuin 1,0 m/s;
3.2.1.6. reisiluuhun kohdistuvan voiman peruste (FFC) ei saa olla suurempi kuin
kuviossa 3 esitetty voima-aikasuorituskykyperuste;
3.2.1.7. sääriluuhun kohdistuvan puristusvoiman peruste (TCFC) ei saa olla
suurempi kuin 8 kN;
3.2.1.8. sääriluuindeksi (TI) mitattuna kunkin sääriluun ylä- ja alaosasta ei saa
kummassakaan kohdin ylittää 1,3:a;
3.2.1.9. liukuva polvinivelen liike ei saa olla suurempi kuin 15 mm.3.2.2. ohjauspylvään yläosan keskipiste ei saa liikkua enempää kuin 80 mm
pystysuoraan ylöspäin tai 100 mm vaakasuoraan taaksepäin;
3.2.3. testin aikana yksikään ovi ei saa aueta;3.2.4. testin aikana etuovien lukitusjärjestelmien lukitus ei saa mennä päälle;
3.2.5. törmäyksen jälkeen täytyy olla mahdollista ilman apuvälineitä, lukuun
ottamatta niitä, jotka ovat testinuken (testinukkien) asennossa pitämiseksivälttämättömiä:
3.2.5.1. avata ainakin yksi ovi istuinriviä kohden, jos sellainen on, ja jos tällaista
ovea ei ole, siirtää istuimia tai kallistaa niiden selkänojia tarpeen mukaan,jotta kaikki autossa olijat saadaan autosta pois; tämä koskee kuitenkinainoastaan ajoneuvoja, joiden katto on jäykkärakenteinen;
3.2.5.2. vapauttaa testinuket niiden paikallaanpitojärjestelmästä, joka, jos se on
lukossa, täytyy voida avata lukon keskiosaan kohdistuvalla enintään 60 N:nvoimalla;
3.2.5.3. poistaa testinuket ajoneuvosta istuimia siirtämättä.3.2.6. Nestemäisellä polttoaineella toimiville ajoneuvoille sallitaan vain pieni
vuoto koko polttoainejärjestelmästä törmäyksen aikana tai sen jälkeen. Jos
törmäyksen jälkeen esiintyy jatkuvaa nestevuotoa polttoainejärjestelmän
jostakin osasta, vuodon määrä ei saa ylittää 5 × 10
−4kg:aa/s. Jos
polttoainejärjestelmän neste sekoittuu muiden järjestelmien nesteisiin,eikä eri nesteitä voida helposti erottaa toisistaan ja tunnistaa, kaikki kerätytnesteet otetaan huomioon vuodon arvioinnissa.!
B
(1) Ennen 2 artiklan 2 kohdassa mainittua päivämäärää ei niskalle saatuja arvoja saa
käyttää tyyppihyväksynnän perusteena. Saadut tulokset on tallennettava tes-
tausselosteeseen ja hyväksymisestä vastaavan viranomaisen on säilytettävä ne.
Kyseisen päivämäärän jälkeen tässä kohdassa määritelty(j)ä arvo(j)a on käytettävä
hyväksymis- ja epäämisperusteena, ellei muita arvoja ole vahvistettu 4 artiklan c
kohdan mukaisesti, tai kunnes niin tehdään.1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 12
Kuva 1
Niskan venytysperuste
Kuva 2
Niskan leikkausvoiman peruste
Kuva 3
Reisiluuhun kohdistuvan voiman peruste
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 13
Lisäys 1
TESTAUSMENETTEL Y
1. AJONEUVON ASENTAMINEN JA V ALMISTELU
1.1. Testausalue
Testausalueen on oltava tarpeeksi suuri, jotta siihen mahtuvat ajo(kiihdy-
tys)rata, este ja testiä varten tarvittavat tekniset laitteet. Radan loppuosan on
oltava vaakatasossa, tasainen ja sileä ainakin 5 metrin matkalla ennen
estettä.
1.2. Este
Esteen etuseinämän on oltava tämän liitteen lisäyksessä 6 olevan
määritelmän mukainen muotoutuva rakenne. Muotoutuvan rakenteen
etuseinämän on oltava kohtisuora ±10testausajoneuvon ajosuuntaa vastaan.
Este on kiinnitettävä vähintään 7 × 104kg:n painoiseen massaan, jonka
etuseinämän on oltava pystysuora ±10. Tämä massa on kiinnitettävä maahan
tai asetettava maahan, jolloin sen liikkumista rajoitetaan tarvittaessalisäpysäytyslaitteilla.
1.3. Esteen sijoitus
Este on aseteltava siten että ajoneuvon ensimmäinen kohtaaminen esteen
kanssa tapahtuu ohjauspylvään puolelta. Jos testi voidaan toteuttaa jokooikealta tai vasemmalta puolelta ohjattavalla ajoneuvolla, testauksestavastaavan tutkimuslaitoksen on valittava epäedullisempi asettelu.
1.3.1. Ajoneuvon kohdistus suhteessa esteeseen
40 % ±20 mm ajoneuvon leveydestä on oltava limittäin esteen etuseinämän
kanssa.
1.4. Ajoneuvon varustus
1.4.1. Yleinen eritelmä
Testausajoneuvon on edustettava kyseessä olevia sarjavalmisteisia ajoneu-
voja. Siinä on oltava sarjan kaikki vakiovarusteet ja sen on oltavatavanomaisessa ajokunnossa. Tietyt osat voidaan korvata vastaavillamassoilla, jollei korvaamisella selvästi ole havaittavaa vaikutustajäljempänä 6 kohdan määräysten mukaisesti mitattaviin tuloksiin.
1.4.2. Ajoneuvon massa
1.4.2.1. Testattavan ajoneuvon massan on oltava kuormittamattoman ajokunnossa
olevan ajoneuvon massa.
1.4.2.2. Polttoainesäiliö on täytettävä vedellä, jonka massa on 90 ±1 prosenttia
valmistajan ilmoittamasta täyden polttoainesäiliön massasta;
1.4.2.3. Kaikki muut nestejärjestelmät (jarru-, jäähdytys- jne.) voidaan tyhjentää;
tässä tapauksessa nesteiden massa on korvattava.
1.4.2.4. Jos ajoneuvossa olevien mittauslaitteiden massa on yli sallitut 25 kg, se
voidaan korvata vähentämällä sellaista painoa, jolla ei ole havaittavaavaikutusta jäljempänä 6 kohdan määräysten mukaisesti mitattaviintuloksiin;
1.4.2.5. Mittalaitteiden massa ei saa muuttaa minkään akselin vertailukuormaa yli 5
prosentilla tai yli 20 kg:lla;
1.4.2.6. Edellä 1.4.2.1. kohdassa tarkoitettu ajoneuvon massa on ilmoitettava
selosteessa.
1.4.3. Matkustamo
1.4.3.1. O h j a u s p y ö r ä n a s e n t o
Jos ohjauspyörä on säädettävä, se on asetettava valmistajan ilmoittamaan
vakioasentoon tai muussa tapauksessa säätöalueen puoliväliin. Eteenpäinkuljetun matkan päätyttyä ohjauspyörä ei saa lukittua ja sen puolien onjäätävä asentoon, joka vastaa valmistajan ilmoittamaa asentoa ajoneuvon
kulkiessa suoraan eteenpäin.
1.4.3.2. I k k u n a t
Ajoneuvon liikutettavien ikkunoiden on oltava suljettuina. Ne voidaan
valmistajan suostumuksella laskea alas mittauksia varten testin aikana!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 14
edellyttäen, että säätökahva on samassa asennossa kuin ikkunan ollessa
suljettuna.
1.4.3.3. Va i h d e t a n k o
Vaihdetangon on oltava vapaa-asennossa.
1.4.3.4. Po l k i m e t
Poljinten on oltava tavanomaisessa lepoasennossa. Jos ne ovat säädettävissä,
ne on asetettava keskiasentoon, ellei valmistaja edellytä muuta asentoa.
1.4.3.5. O v e t
Ovien on oltava kiinni, mutta ei lukittuina.
1.4.3.6. K a t t o l uukku
Jos ajoneuvossa on kattoluukku tai avattava katto, sen on oltava paikoillaan
ja suljettuna. Se voi valmistajan suostumuksella olla auki mittaustentekemiseksi testin aikana.
1.4.3.7. H ä i k ä i s y s u o j a t
Häikäisysuojien on oltava ylöskäännettyinä.
1.4.3.8. Ta u s t a p e i l i
Sisätaustapeilin on oltava tavanomaisessa asennossa.
1.4.3.9. K ä s i n o j a t
Edessä ja takana olevien liikuteltavien käsinojien on oltava ala-asennossa,
paitsi jos testinukkien sijainti autossa estää sen.
1.4.3.10. P ä ä n t u e t
Korkeudensäädöllä varustetut pääntuet on asetettava ylimpään asentoonsa.
1.4.3.11. I s t u i m e t
1.4.3.11.1. Etuistuinten asento
Pituussuunnassa säädettävät istuimet on asetettava siten, että niiden H-piste
(katso 3.1.1.) on keskiasennossa tai sitä lähinnä olevassa lukitusasennossa javalmistajan määrittelemällä korkeustasolla (jos istuimissa on erillinenkorkeussäätö).
Istuinpenkin vertailupisteenä pidetään kuljettajan istuinpaikan H-pistettä.
1.4.3.11.2. Etuistuinten selkänojien asento
Säädettävät istuinten selkänojat säädetään siten, että testinuken ylävartalon
kallistuma on mahdollisimman lähellä valmistajan tavanomaista käyttöävarten suosittelemaa asentoa tai, jos valmistaja ei ole antanut erityistäsuositusta, 25 astetta taaksepäin.
1.4.3.11.3. Takaistuimet
Jos takaistuimet tai takapenkki ovat säädettävissä, ne asetetaan taimpaan
asentoon.
2. TESTINUKET
2.1. Etuistuimet
2.1.1. Hybrid III- (
1)-tyyppinen nukke, jossa on 45°:n nilkka ja joka on säädetty
asianmukaisten eritelmien mukaisesti, asetetaan molemmille uloimmilleetuistuinpaikoille lisäyksessä 3 annettujen määräysten mukaisesti. Nukkeon varustettava lisäyksessä 5 esitettyjä eritelmiä vastaavilla mittauslaitteillasuoritusarvojen määrittämisen mahdollistavien tietojen tallentamiseksi.
Testinuken nilkan on oltava hyväksytty tämän liitteen lisäyksessä 7 olevien
menettelyjen mukaisesti.
2.1.2. Testausajoneuvossa on oltava valmistajan toimittamat paikallaanpitojärjes-
telmät.!
B
(1) Hybrid III:n teknisiä eritelmiä ja yksityiskohtaisia piirroksia, jotka vastaavat
viidennenkymmenennen prosenttipisteen yhdysvaltalaisen miehen mittoja, sekä
eritelmiä, jotka koskevat sen säätämistä tätä testiä varten, säilytetään Yhdis-
tyneiden Kansakuntien pääsihteeristössä, ja niihin voi tutustua pyynnöstä Euroo-
pan talouskomissiossa, osoite Palais des Nations, Geneve, Sveitsi.1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 15
3. AJONEUVON KÄYTTÖVOIMA
3.1. Ajoneuvon on liikuttava joko oman moottorin tai muun voimanlähteen
voimalla;
3.2. Törmäyshetkellä ajoneuvoon ei saa enää kohdistua minkään ohjaukseen tai
liikuttamiseen käytettävän lisälaitteen vaikutusta;
3.3. Ajoneuvon radan on oltava sellainen, että se täyttää 1.2. ja 1.3.1. kohdan
vaatimukset.
4. TESTAUSNOPEUS
Ajoneuvon nopeuden on oltava törmäyshetkellä 56−0 + 1 km/h. Jos testi on
suoritettu suuremmalla törmäysnopeudella ja ajoneuvo täyttää asetut
vaatimukset, testi katsotaan kuitenkin tyydyttäväksi.
5. ETUISTUIMILLE SIJOITETUILLE TESTINUKEILLE TEHTÄVÄT
MITTAUKSET
5.1. Kaikki suorituskykyperusteiden tarkistamiseksi tarvittavat mittaukset on
tehtävä lisäyksessä 5 esitettyjen eritelmien mukaisilla mittalaitteistoilla.
5.2. Eri muuttujat on tallennettava erillisten mittalaitteistojen avulla, joissa
käytetään jotakin seuraavista taajuuskaistaluokista (CFC):
5.2.1. Testinuken pää
Painopisteeseen kohdistuva kiihtyvyys (a) lasketaan kiihtyvyyden kolmiak-
siaalisista komponenteista, mitattuna arvolla CFC = 1 000.
5.2.2. Testinuken niska
5.2.2.1. Aksiaalinen venytysvoima sekä niskaan ja kaulaan kohdistuva leikkausvoi-
ma niskan ja pään yhdyskohdassa mitataan arvolla CFC = 1 000.
5.2.2.2. Niskan ja pään yhdyskohdassa lateraalisen akselin ympärillä vaikuttava
taivutusmomentti mitataan arvolla CFC = 600.
5.2.3. Testinuken rintakehä
Rintakehän painuma rintalastan ja selkärangan välillä mitataan arvolla
CFC = 180.
5.2.4. Testinuken reisi- ja sääriluu
5.2.4.1. Aksiaalinen puristusvoima sekä taivutusmomentit mitataan arvolla
CFC = 600.
5.2.4.2. Sääriluun siirtymä reisiluuhun nähden mitataan polvinivelestä arvolla
CFC = 180.
6. AJONEUVOSTA TEHTÄVÄT MITTAUKSET
6.1. Lisäyksessä 4 kuvatun yksinkertaistetun testin suorittamiseksi on määri-
tettävä rakenteen hidastumiskäyrä B-pilarin juureen ajoneuvon törmäys-
puolelle asennettujen pitkittäisten kiihtyvyysmittareiden arvon perusteellalisäyksessä 5 määrätyillä mittalaitteilla käyttäen CFC-arvoa 180.
6.2. Lisäyksessä 4 kuvatussa testausmenettelyssä käytettävä nopeuskuvaaja
saadaan B-pilariin törmäyspuolelle asennetusta pitkittäisestä kiihtyvyys-mittarista.!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 16
Lisäys 2
SUORITUSKYKYPERUSTEIDEN MÄÄRITTÄMINEN
1. PÄÄN SUORITUSKYKYPERUSTE (HPC)
1.1. Tämän arvon katsotaan olevan vaatimustenmukainen, kun pää ei testin
aikana kosketa mitään ajoneuvon osaa;
1.2. Muussa tapauksessa HPC-arvo lasketaan liitteen II lisäyksessä 1 olevan
5.2.1. kohdan mukaan mitatun kiihtyvyyden (a) perusteella seuraavaakaavaa käyttäen:
HPC ¼t
2/C0t1 ðÞ1
t2/C0t1ðt2
t1adt/C20/C21 2;5
jossa:
1.2.1. termi ”a” on liitteen II lisäyksessä 1 olevan 5.2.1. kohdan mukaan mitattu
kiihtyvyys. Tämä suure ilmoitetaan painovoiman kiihtyvyyden yksikköinä g(1 g = 9,81 m/s
2).
1.2.2. jos päähän kohdistuvan iskun alkaminen voidaan määrittää tyydyttävästi, t 1
ja t2ovat ne kaksi ajankohtaa sekunteina ilmaistuina, jotka määrittävät pään
kosketuksen alkamisen ja tiedon tallentamisen lopettamisen välisenaikavälin, jolloin HPC on suurimmillaan,
1.2.3. jos pään kosketuksen alkamista ei voida määrittää, t
1ja t 2ovat ne kaksi
hetkeä sekunteina ilmaistuina, jotka määrittävät tiedon tallentamisen
alkamisen ja lopettamisen välisen aikavälin, jolloin HPC on suurimmillan,
1.2.4. HPC:n arvot, joille aikaväli (t 1−t2) on suurempi kun 36 ms, jätetään
huomioimatta enimmäisarvoa laskettaessa.
1.3. Tästä seuraava pään kiihtyvyyden arvo suunnassa eteenpäin, joka ylittyy
kumulatiivisesti 3 ms:n aikana, lasketaan pään kiihtyvyydestä, joka on
mitattu liitteen II lisäyksessä 1 olevan 5.2.1. kohdan mukaisesti.
2. NISKAN VAHINGOITTUMISPERUSTEET (NIC)
2.1. Nämä perusteet määritetään kN:eina ilmaistujen ja liitteen II lisäyksessä 1
olevan 5.2.2. kohdan mukaisesti mitattujen aksiaalisten puristusvoimien,
aksiaalisten venytysvoimien sekä pään ja niskan leikkauskohdassa vaikut-tavien leikkausvoimien sekä kyseisten voimien millisekunteina ilmaistunkeston perusteella.
2.2. Niskan taivutusmomenttiperuste määritetään Nm:einä ilmaistuna, lateraa-
lisen akselin ympäri pään ja niskan liitoskohdassa ja liitteen II lisäyksessä 1
olevan 5.2.2. kohdan mukaisesti mitattuna taivutusmomenttina.
2.3. Niskan Nm:einä ilmaistu taivutusmomentti tallennetaan.
3. RINTAKEHÄN KOKOONPURISTUMISPERUSTE (ThPC) JA VISKOSI-
TEETTIPERUSTE (V*C)
3.1. Rintakehän kokoonpuristumisperuste määritetään rintakehän sisäänpainu-
misen absoluuttisena arvona, joka ilmaistaan millimetreinä ja mitataanliitteen II lisäyksessä 1 olevan 5.2.3. kohdan mukaisesti.
3.2. Viskositeettiperuste (V*C) lasketaan kokoonpuristumisen ja rintalastan
sisäänpainumisasteen hetkellisenä tulona, liitteen II lisäyksessä 1 olevan 6
ja 5.2.3. kohdan mukaisesti mitattuna.
4. REISILUUHUN KOHDISTUVAN VOIMAN PERUSTE (FFC)
4.1. Tämä peruste määritetään nuken kumpaankin reisiluuhun aksiaalisesti
välittyvän, liitteen II lisäyksessä 1 olevan 5.2.4. kohdan mukaisesti mitatun
kN:eina ilmaistun puristusvoiman ja millisekunteina ilmaistun puristus-voiman keston perusteella.
5. SÄÄRILUUHUN KOHDISTUV AN PURISTUSVOIMAN PERUSTE
(TCFC) JA SÄÄRILUUINDEKSI (TI)
5.1. Sääriluuhun kohdistuvan puristusvoiman peruste määritetään testinuken
sääriluihin aksiaalisesti välittyvän kN:eina ilmaistun ja liitteen II lisäyk-!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 17
sessä 1 olevan 5.2.4. kohdan mukaisesti mitatun puristusvoiman (F z)
perusteella.
5.2. Sääriluuindeksi lasketaan edellä mainitujen 5.1. kohdassa annettujen
määräysten mukaisesti mitattujen taivutusmomenttien (M xja M y) perus-
teella seuraavan kaavan mukaisesti:
TI¼MR=MCðÞR/C12/C12/C12/C12þFZ=FCðÞZ/C12/C12/C12/C12
jossa:
MX = taivutusmomentti x-akselin ympäri
MY = taivutusmomentti y-akselin ympäri
(MC)R = kriittinen taivutusmomentti, jonka arvo on 225 Nm
FZ = aksiaalinen puristusvoima suunnassa z
(FC)Z = kriittinen puristusvoima suunnassa z, jonka arvo on
35,9 kN,
MR =ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ ﬃ
MXðÞ2þMYðÞ2q
Sääriluuindeksi on laskettava kunkin sääriluun ylä- ja alaosan osalta; F 2
voidaan kuitenkin mitata kummasta kohdasta tahansa. Saatua arvoa
käytetään ylä- ja alaosan sääriluuindeksin laskemiseksi. Molemmatmomentit M
xja M ymitataan erikseen molemmista kohdin.
6. HYBRID III -TESTINUKEN VISKOSITEETTIPERUSTEEN (V*C)
LASKEMINEN
6.1. Viskositeettiperuste lasketaan rintalastan kokoonpuristumisen ja sisäänpai-
numisnopeuden tulona tiettynä hetkenä. Molemmat johdetaan rintalastansisäänpainumisen mittaustuloksesta.
6.2. Rintalastan sisäänpainumisvaste suodatetaan kerran CFC-arvolla 180.
Kokoonpuristuminen hetkellä t lasketaan tästä suodatetusta signaalistaseuraavan kaavan mukaisesti:
CtðÞ¼
DtðÞ
0;299
Rintalastan sisäänpainumisnopeus hetkellä t lasketaan suodatetusta sisään-
painumasta seuraavan kaavan mukaisesti:
VtðÞ¼8/C2Dtþ1 ðÞ/C0Dt/C01 ðÞ/C16/C17
/C0Dtþ2 ðÞ/C0Dt/C02 ðÞ/C16/C17
12δt
jossa D (t)on sisäänpainuma metreissä hetkellä t ja δt on tärmäyksen
mittausten aikaväli sekunteina. δt:n enimmäisarvo on 1,25 × 10−4sekuntia.
Laskemismenettely esitetään seuraavassa kaaviossa:!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 18
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 19
Lisäys 3
TESTINUKKIEN ASENNOT JA ASETTELU SEKÄ KIINNITYSJÄRJESTEL-
MIEN SÄÄTÖ
1. TESTINUKKIEN ASENNOT
1.1. Erilliset istuimet
Testinuken symmetriatason on yhdyttävä istuimen pystysuoraan keskita-
soon.
1.2. Etupenkki
1.2.1. Kuljettaja
Testinuken symmetriatason on sijaittava ohjauspyörän keskipisteen läpi
kulkevassa pystytasossa ja oltava ajoneuvon keskitason suuntainen. Josistuma-asento määräytyy penkin muodon mukaan, istuin katsotaanerilliseksi istuimeksi.
1.2.2. Reunapaikalla oleva matkustaja
Matkustajanuken symmetriatason on oltava symmetrinen ajajanuken
symmetriatason kanssa suhteessa ajoneuvon pitkittäiskeskitasoon. Josistuma-asento määräytyy penkin muodon mukaan, on istuin katsottavaerilliseksi istuimeksi.
1.3. Edessä istuvien matkustajien istuinpaikat (EI kuljettaja)
Testinukkien symmetriatasojen on yhdyttävä valmistajan määrittelemien
istumapaikkojen keskitasoihin.
2. TESTINUKKIEN ASETTELU
2.1. Pää
Päähän asennettujen mittauslaitteiden poikittaisen kiinnitystason on oltava
vaakasuora 0,5°:n tarkkuudella. Testinuken pään suuntaamiseksi vaakata-
soon ajoneuvoissa, joissa on pystysuorat istuimet ilman säädettäviä
selkänojia, on toimittava seuraavasti. Ensin säädetään H-pisteen asentotämän lisäyksen 2.4.3.1. kohdassa esitettyjen rajojen sisällä poikittaisenkiinnitystason asettamiseksi vaakatasoon. Jos se ei ole vielä vaakasuorassa,säädetään testinuken lantiokulma tämän lisäyksen 2.4.3.2. kohdan mukai-sissa rajoissa. Jos poikittainen taso ei ole vieläkään vaakasuorassa,säädetään testinuken niskatukea mahdollisimman vähän poikittaisen levyn
saamiseksi vaakasuoraan 0,5°:n tarkkuudella.
2.2. Yläraajat
2.2.1. Ajajan paikalla olevan nuken olkavarret on asetettava kylkiä pitkin siten,
että niiden keskilinjat ovat mahdollisimman lähellä pystysuoraa tasoa.
2.2.2. Matkustajan paikalla olevan nuken olkavarsien on kosketettava istuimen
selkänojaa ja nuken ylävartaloa.
2.3. Kädet
2.3.1. Ajajan paikalla olevan nuken kämmenten on kosketettava ohjauspyörän
kehän ulkoreunaa ohjauspyörän vaakasuoran keskilinjan kohdalla. Peuka-loiden on oltava taivutettuna ohjauspyörän reunan päälle ja kevyesti siihenteipattuina siten, että jos testinuken käsi työntyy ylöspäin vähintään 8,9 N:nja enintään 22,2 N:n voimalla, teippi irtoaa ja käsi irtoaa ohjauspyöränreunalta.
2.3.2. Matkustajan paikalla olevan nuken kämmenten on kosketettava reisien
ulkopuolta. Pikkusormen on kosketettava istuintyynyä.
2.4. Ylävartalo
2.4.1. Istuinpenkeillä varustetuissa ajoneuvoissa ajajan ja matkustajan paikoilla
olevien nukkien ylävartaloiden yläosan on nojattava istuimen selkänojaan.
Ajajan paikalla olevan nuken sagittaalikeskitason on oltava pystysuora ja
samansuuntainen ajoneuvon pitkittäisen keskilinjan kanssa, ja sen onkuljettava ohjauspyörän keskipisteen kautta. Matkustajanuken sagittaali-keskitason on oltava pystysuora ja samansuuntainen ajoneuvon pitkittäisenkeskilinjan kanssa ja samalla etäisyydellä viime mainitusta kuin ajajanukensagittaalikeskitaso.
2.4.2. Yksittäisillä istuimilla varustetuissa ajoneuvoissa ajaja- ja matkustajanuk-
kien ylävartaloiden yläosan on nojattava istuimen selkänojaan. Ajaja- ja!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 20
matkustajanukkien sagittaalikeskitason on oltava pystysuora ja yhteneväi-
nen yksittäisen istuimen pitkittäisen keskilinjan kanssa.
2.4.3. Alavartalo
2.4.3.1. H - p i s t e
Kuljettajan ja matkustajan paikoilla olevien nukkien H-pisteen on oltava
6 mm mittauslaitteen H-pisteen alapuolella 13 mm:n tarkkuudella sekävaaka- että pystysuunnassa, paitsi että H-pisteen laskennassa käytetyt reisi-
ja sääriosien pituudet on säädettävä siten, että ne ovat 414 mm (reisiosa) ja
401 mm (sääriosa), eivätkä 432 ja 417 mm.
2.4.3.2. L a n t i okulma
Lantiokulma mitataan nuken H-pisteen mittausaukkoon asetetulla lantio-
kulmamittarilla (
1). Tämän kulman, joka on mitattava vaakatason ja mittarin
76,2 mm:n tason välillä, on oltava 22,5° ± 2,5°.
2.5. Sääret
2.5.1. Ajajan ja matkustajan paikalla olevien nukkien säärien yläosien on oltava
istuintyynyä vasten siinä määrin kuin jalkojen asento sen sallii. Polvienulkopintojen välisen etäisyyden on oltava alussa 270 ± 10 millimetriä.
2.5.2. Kuljettajan paikalla olevan nuken vasemman jalan ja matkustajan paikalla
olevan nuken molemmat jalat on asetettava pitkittäiseen pystytasoon, josmahdollista. Kuljettajan paikalla olevan nuken oikean jalan on oltava
pystytasossa, jos mahdollista. Lopullinen säätö jalkojen asettamiseksi 2.6.
kohdan mukaiseen asentoon eri matkustamoratkaisuissa on sallittu.
2.6. Jalat
2.6.1. Kuljettajan paikalla olevan nuken oikean jalan on oltava lepoasennossa
olevan kaasupolkimen päällä ja kantapään takaosan on oltava lattialla
polkimen tasossa. Jos jalkaa ei voida asettaa kaasupolkimelle, se on
asetettava kohtisuoraan sääriluuta vasten ja mahdollisimman lähellepolkimen keskilinjaa siten, että kantapään takaosa on lattialla. Vasemmanjalan kantapään on oltava mahdollisimman kaukana edessä ja nojattavalattiaan. Vasemman jalan on oltava mahdollisimman tasaisesti varvasle-vyllä. Vasemman jalan pitkittäinen keskilinja on asetettava mahdollisimman
yhdensuuntaiseksi ajoneuvon pitkittäisen keskilinjan kanssa.
2.6.2. Matkustajan paikalla olevan nuken molemmat kantapäät on asetettava
mahdollisimman kauas eteen, ja niiden on oltava lattialla. Molemmat jalaton asetettava mahdollisimman tasaisesti varvaslevylle. Jalkojen pitkittäinen
keskilinja on asetettava mahdollisimman yhdensuuntaiseksi ajoneuvon
pitkittäisen keskilinjan kanssa.
2.7. Asennetut mittauslaitteet eivät saa mitenkään vaikuttaa testinuken liikku-
miseen törmäyksen aikana.
2.8. Testinukkien ja mittalaitteiden lämpötilan on annettava tasaantua ennen
testiä, ja se on pyrittävä pitämään 19 °C:n ja 22 °C:n välillä.
2.9. Testinukkien vaatetus
2.9.1. Mittauslaitteilla varustetut testinuket on puettava vartalonmyötäisiin ja
joustaviin puuvillavaatteisiin, joissa on lyhyet hihat ja pohkeen puoliväliinulottuvat housut, kuten eritelmässä FMVSS 208, piirustuksissa 78051-292ja 293 tai niiden vastineissa on määritelty.
2.9.2. Testinukkien jalkoihin on asetettava 11EE-kokoa olevat kengät, kuten
eritelmässä FMVSS 208, piirustuksissa 78051-294 (vasen) ja 78051-295(oikea) tai niiden vastineissa on määritelty.
3. KIINNITYSJÄRJESTELMIEN SÄÄTÖ
Kun testinukke on aseteltu 2.1. ja 2.6. kohdan eritelmien mukaisesti, sen
ympärille asetetaan turvavyö, joka lukitaan. Lantiovyö kiristetään. Ylävar-
talon vyönauha vedetään pois kelauslaitteesta ja annetaan sen palautuatakaisin. Tämä toistetaan neljä kertaa. Lantiovyö kiristetään 8,9—17,8 N:nkireyteen. Jos vyöjärjestelmässä on kiristystä vähentävä laite, ylävartalonvyönauhaa löysätään niin paljon kuin valmistaja suosittelee ajoneuvonkäsikirjassa enimmäismääräksi tavanomaiseen käyttöön. Jos vyöjärjes-
telmässä ei ole kiristystä vähentävää laitetta, olkavyön ylijäävän nauhan on
annettava palautua kelauslaitteen avulla.!
B
(1) Kunnes vahvistetaan kansainvälinen standardi, on käytettävä mittareita, jotka
vastaavat GM-piirrosta 78051-532 osa 572.1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 21
Lisäys 4
TESTAUSMENETTEL Y KELKKAA KÄYTTÄEN
1. TESTIN V ALMISTELU JA TOTEUTUS
1.1. Kelkka
Kelkka on rakennettava siten, että siinä ei ilmene mitään pysyviä
muodonmuutoksia testauksen jälkeen. Sitä on ohjattava niin, että törmäys-hetkellä pystysuora poikkeama on enintään 5° ja vaakasuora poikkeama
enintään 2°.
1.2. Testattava rakenne
1.2.1. Yleistä
Testattavan rakenteen on edustettava kyseisen ajoneuvon sarjatuotantoa.
Joitakin osia voidaan vaihtaa tai irrottaa, jos se ei vaikuta testin tuloksiin.
1.2.2. Säädöt
Säätöjen on oltava tämän liitteen lisäyksessä 1 olevan 1.4.3. kohdan
mukaisia, ja niissä on otettava huomioon 1.2.1. kohdan määräykset.
1.3. Rakenteen kiinnitys
1.3.1. Rakenne on kiinnitettävä tukevasti kelkkaan siten, että suhteellista
siirtymistä ei pääse tapahtumaan testin aikana.
1.3.2. Rakennetta ei saa kiinnittää kelkkaan tavalla, joka vahvistaa istuinten
kiinnitystä tai kiinnityslaitteita tai aiheuttaa rakenteessa tavanomaisestapoikkeavan muodonmuutoksen.
1.3.3. Seuraavia kiinnitystapoja suositellaan: rakenne kiinnitetään suunnilleen
pyörien akselille asetettujen tukien päälle tai, jos mahdollista, kelkkaanripustusjärjestelmän kiinnittimien avulla.
1.3.4. Ajoneuvon pitkittäisakselin ja kelkan liikkeen suunnan muodostaman
kulman on oltava 0° ± 2°.
1.4. Testinuket
Testinukkien ja niiden sijoituksen on oltava lisäyksessä 3 olevan 2 kohdan
eritelmien mukaisia.
1.5. Mittalaitteet
1.5.1. Rakenteen hidastus
Rakenteen hidastusta törmäyksen aikana mittaavien antureiden on oltava
kelkan pitkittäisakselin suuntaisia lisäyksen 5 eritelmien mukaisesti (CFC
180).
1.5.2. Testinukeille tehtävät mittaukset
Kaikki näiden arvojen tarkistamiseen tarvittavat mittaukset esitetään
lisäyksessä 1 olevassa 5 kohdassa.
1.6. Rakenteen hidastuskuvaaja
Rakenteen hidastumiskuvaajan törmäysvaiheen aikana on oltava sellainen,
että integroimalla saatua nopeuden vaihtelua ajan suhteen ilmaiseva kuvaajaei eroa missään vaiheessa enempää kuin ± 1 m/s kyseisen ajoneuvonnopeuden vaihtelua ajan suhteen ilmaisevasta viitekuvaajasta, sellaisenakuin se on esitetty lisäyksen kuvassa 1. Viitekuvaajan aika-akselia voidaan
siirtää rakenteen nopeuden laskemiseksi ”käytävän” sisällä.
1.7. Testattavan ajoneuvon viitekuvaaja DV = f(t)
Tämä viitekuvaaja saadaan integroimalla testattavan ajoneuvon hidastus-
kuvaaja, joka on mitattu etutörmäystestillä estettä vastaan tämän liitteenlisäyksessä 1 olevan 6 kohdan eritelmien mukaisesti.
1.8. Vastaavat menetelmät
Testaus voidaan suorittaa muillakin kuin kelkan hidastukseen perustuvilla
menetelmillä, jos ne ovat 1.6. kohdassa esitettyä nopeuden vaihteluväliäkoskevien määräysten mukaisia.!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 22
Kuva 1
Ekvivalenssikuvaaja — Kuvaajan V = f(t) toleranssialue
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 23
Lisäys 5
TESTIN MITTAUSTEKNIIKKA: LAITTEET
1. MÄÄRITELMÄT
1.1. Mittalaitteisto
Mittalaitteistoon kuuluvat kaikki laitteet anturista (tai useista antureista,
joiden lähtösignaalit on yhdistetty määritellyllä tavalla) käsittelylaitteisiin,
joilla voidaan muuntaa vastaanotetun signaalin taajuutta tai amplitudia.
1.2. Anturi
Anturi on mittalaitteiston ensimmäinen laite. Sen avulla muutetaan
mitattava Fysikaalinen suure toiseksi suureeksi (kuten jännitteeksi), jotavoidaan käsitellä laitteiston muilla laitteilla.
1.3. Kanavan amplitudiluokka: CAC
Kanavan amplitudiluokan on oltava mittalaitteistolle tässä lisäyksessä
annettua amplitudia vastaava. CAC-luku on sama kuin mittausalueenyläraja.
1.4. Ominaistaajuudet F
H,FL,FN
Nämä taajuudet määritellään kuvassa 1.
1.5. Taajuusalueluokka: CFC
Taajuusalueluokka ilmoittaa, mille kuvassa 1 määriteltyjen rajojen sisällä
olevalle taajuusalueelle taajuusvaste sijoittuu. Tämä luku on sama kuin
taajuuden F H-arvo hertseinä.
1.6. Herkkyyskerroin
Pienimmän neliösumman menetelmällä saatuja kalibrointiarvoja kanavan
amplitudiluokan sisällä parhaiten kuvaavan suoran kulmakerroin.
1.7. Mittalaitteiston kalibrointikerroin
Logaritmiasteikolla välillä F L—0,4 F Htasaisin välein sijaitsevilla taajuuk-
silla arvioitujen herkkyyskertoimien keskiarvo.
1.8. Epälineaarisuusvirhe
Kalibrointiarvon ja 1.6. kohdassa määritellyltä suoralta luettavan vastaavan
arvon välinen suurin ero prosentteina kanavan amplitudiluokan ylärajalla.
1.9. Ristikkäisherkkyys
Lähtösignaalin suhde tulosignaaliin, kun anturiin syötetään impulssi
kohtisuorassa mitta-akseliin nähden. Se ilmaistaan prosentteina herkkyy-
destä mitta-akselilla.
1.10. Vaiheviive
Tietokanavan vaiheviive on yhtä suuri kuin sinimuotoisen signaalin
vaihesiirtymä (radiaaneina), jaettuna kyseisen signaalin kulmataajuudella(radiaaneina/s).
1.11. Ympäristö
Kaikkien mittalaitteistoon tietyllä hetkellä kohdistuvien ulkoisten olosuh-
teiden yhteisvaikutus.
2. SUORITUSV AATIMUKSET
2.1. Epälineaarisuusvirhe
Mittalaitteiston epälineaarisuusvirheen absoluuttinen arvo kaikilla CFC:n
taajuuksilla saa olla enintään 2,5 prosenttia CAC:n arvosta koko mittaus-alueella.
2.2. Amplitudivaste/taajuus
Mittalaitteiston taajuusvastekuvaajan on oltava kuvassa 1 esitettyjen rajojen
sisällä. Kalibrointikerroin määrittelee nolladesibelin kohdan.
2.3. Vaiheviive
Vaiheviive mittalaitteiston tulo- ja lähtösignaalien välillä on määritettävä, ja
se saa vaihdella enintään 0,1 F
Hvälillä 0,03 F H—F H.!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 24
2.4. Aikaperuste
2.4.1. Aikaperuste on kirjattava, ja sen on oltava vähintään 10 ms yhden prosentin
tarkkuudella.
2.4.2. Suhteellinen viive
Kahden tai useamman mittalaitteiston signaalien välinen suhteellinen
aikaviive ei saa olla yli 1:tä ms riippumatta niiden taajuusluokasta, kunvaihesiirtymästä johtuvaa viivettä ei oteta huomioon.
Jos yhdistetään vähintään kahden mittalaitteiston signaalit, niillä on oltava
sama taajuusluokka, eikä niiden suhteellinen aikaviive saa olla suurempi
kuin 0,1 F
Hs.
Tätä vaatimusta sovelletaan analogisiin ja digitaalisiin signaaleihin sekä
synkronointipulsseihin.
2.5. Anturin ristikkäisherkkyys
Anturin ristikkäisherkkyyden on oltava vähemmän kuin 5 prosenttia
kaikissa suunnissa.
2.6. Kalibrointi
2.6.1. Yleistä
Mittalaitteisto on kalibroitava vähintään kerran vuodessa vertaamalla sitä
vertailulaitteistoihin, joissa käytetään tunnettuja kalibrointistandardeja.Uudelleenkalibrointimenetelmät eivät saa aiheuttaa virhettä, joka on yli 1
prosentti CAC:sta. Vertailulaitteiden käyttö on rajoitettava sille taajuus-
alueelle, jolle se on kalibroitu. Mittalaitteiston osat voidaan arvioidayksittäin. Painotettujen tulosten avulla arvioidaan koko mittalaitteistontarkkuus. Täten esimerkiksi mittalaitteiston vahvistuskerroin voidaantarkistaa ilman anturia antamalla sille esimerkiksi sähkösignaali, jonkaamplitudi tunnetaan ja joka simuloi anturin lähtösignaalia.
2.6.2. Kalibroinnissa käytettävien vertailulaitteistojen tarkkuus
Virallisen mittauslaitoksen (metrologian laitoksen) on todistettava tai
hyväksyttävä vertailulaitteistojen tarkkuus.
2.6.2.1. S t a a t t i n e n k a l i b r o i n t i
2.6.2.1.1. Kiihtyvyydet
Virheiden on oltava pienempiä kuin ± 1,5 prosenttia kanavan amplitudi-
luokasta.
2.6.2.1.2. Voimat
Virheen on oltava pienempi kuin ± 1 prosenttia kanavan amplitudiluokasta.
2.6.2.1.3. Siirtymät
Virheen on oltava pienempi kuin ± 1 prosenttia kanavan amplitudiluokasta.
2.6.2.2. D y n a a m i n e n k a l i b r o i n t i
2.6.2.2.1. Kiihtyvyydet
Viitekiihtyvyyksien virheen ilmaistuna prosentteina kanavan amplitudiluo-
kasta on oltava pienempi kuin ± 1,5 prosenttia alle 400 hertsillä, pienempi
kuin ± 2 prosenttia 400 ja 900 hertsin välillä ja pienempi kuin ± 2,5
prosenttia yli 900 hertsillä.
2.6.2.3. A i k a
Virheen suhteessa viiteaikaan on oltava pienempi kuin 10
−5.
2.6.3. Herkkyyskerroin ja epälineaarisuusvirhe
Herkkyyskerroin ja epälineaarisuusvirhe määritetään mittaamalla mittalait-
teiston lähtösignaali verrattuna tunnettuun tulosignaaliin usealla tulosig-
naalin arvolla. Mittalaitteisto on kalibroitava koko amplitudiluokka-
alueella.
Kaksisuuntaisten kanavien osalta on käytettävä sekä positiivisia että
negatiivisia arvoja.
Jos kalibrointimateriaalilla ei voida tuottaa vaadittuja tuloarvoja, koska
mitattava suure on liian suuri, kalibrointi on suoritettava kalibrointistan-
dardien rajoissa ja nämä rajat on kirjattava testausselosteeseen.
Mittalaitteisto kokonaisuudessaan on kalibroitava sellaisella taajuudella (tai
taajuuksilla), joiden merkitsevä arvo on välillä F L—0,4 F H.!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 25
2.6.4. Taajuusvasteen kalibrointi
Vaihe- ja amplitudi-vastekuvaajat taajuuden Funktiona on määritettävä
mittaamalla mittalaitteiston lähtösignaalien vaihe ja amplitudi suhteessa
tunnettuun tulosignaaliin signaalin eri arvoilla, jotka vaihtelevat välillä F Lja
10 kertaa CFC tai 3 000 hertsiä sen mukaan, kumpi on pienempi.
2.7. Ympäristövaikutukset
On hyvä tehdä säännöllisiä tarkastuksia ympäristövaikutusten (kuten sähkö-
tai magneettivuo, kaapelinopeus jne.) tunnistamiseksi. Tämä voidaan tehdäesimerkiksi rekisteröimällä nukkeantureilla varustettujen ylimääräistenkanavien lähtösignaalit. Jos ne ovat merkittäviä, on tehtävä korjaustoimet,esimerkiksi vaihdettava kaapelit.
2.8. Mittalaitteiston valinta ja tyyppi
Mittalaitteiston määrittelevät kanavan amplitudiluokka ja taajuusalueluokka
(CAC ja CFC).
CAC:n on oltava 1
10,210tai 510.
3. ANTURIEN ASENTAMINEN
Anturit on kiinnitettävä tukevasti, jotta värähtely vaikuttaa mahdollisimman
vähän niiden tekemiin rekisteröinteihin. Asennuksia, joissa matalinresonanssitaajuus on vähintään yhtä suuri kun viisi kertaa kyseisen
mittalaitteiston taajuus F
H, on pidettävä hyväksyttävinä. Erityisesti kiihty-
vyysanturit on asennettava siten, että varsinaisen mittausakselin ja verta-iluakselijärjestelmän vastaavan akselin välinen (alku)kulma on pienempikuin 5°, paitsi jos analyyttisen tai kokeellisen arvioinnin tarkoitus on tutkiaasennuksen vaikutuksesta kerättyihin tietoihin. Kun mitataan yhdessäpisteessä esiintyviä kiihtyvyyksiä monessa suunnassa, kiihtyvyysanturinakselien etäisyyden on oltava alle 10 millimetriä tästä pisteestä ja sen
seismisen massan keskipisteen etäisyyden on oltava alle 30 millimetriä tästä
pisteestä.
4. TULOSTEN TALLENTAMINEN
4.1. Analoginen magneettitallennin
Nauhanopeus ei saa poiketa yli 0,5:tä prosenttia määrätystä nauhanopeu-
desta. Tallentimen signaali-kohinasuhde ei saa olla pienempi kuin 42 dBsuurimmalla mahdollisella nauhanopeudella. Harmonisen kokonaissärön onoltava pienempi kuin 3 prosenttia ja epälineaarisuusvirheen on oltavapienempi kuin 1 prosentti mittausalueesta.
4.2. Digitaalinen magneettitallennin
Nauhanopeus ei saa poiketa yli 10:tä prosenttia määrätystä nauhanopeu-
desta.
4.3. Paperinauhatallennin
Suorassa tietojen tallennuksessa on paperin nopeuden millimetreissä
sekuntia kohti oltava vähintään 1,5 kertaa F
Hhertseinä ilmaistuna. Muissa
tapauksissa paperin nopeuden on oltava sellainen, että saadaan aikaanvastaava resoluutio.
5. TIETOJEN KÄSITTEL Y
5.1. Suodatus
Suodatus mittalaitteiston taajuuksilla voidaan suorittaa joko tallentamisen
tai tietojen käsittelyn aikana. Analoginen suodatus CFC:tä korkeammallatasolla on kuitenkin suoritettava ennen tallentamista, jotta voidaan käyttää
vähintään 50 prosenttia tallentimen dynaamisesta alueesta ja pienentää
vaaraa siitä, että korkeat taajuudet kyllästävät tallentimen tai aiheuttavatnäytteenottovirheitä digitointiprosessissa.
5.2. Digitointi
5.2.1. Näytteenottotaajuuden on oltava vähintään 8 F
H. Analogisessa tallentami-
sessa, kun tallennus- ja lukunopeudet ovat erisuuruiset, näytteenottotaajuusvoidaan jakaa näiden nopeuksien suhteella.
5.2.2. Resoluutio
Sanojen pituuden olisi oltava vähintään 7 bittiä ja pariteettibitti.!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 26
6. TULOSTEN ESITTÄMINEN
Tulokset on esitettävä A4-paperilla (210 × 297 mm). Jos tulokset esitetään
kaavioina, on kuvaajien koordinaateissa käytettävä mittayksikköä, joka onvalitun yksikön sopiva kerrannainen (esimerkiksi 1, 2, 5, 10, 20 mm). On
käytettävä SI-mittayksikköjärjestelmää lukuun ottamatta ajoneuvon nopeut-
ta, joka voidaan ilmaista kilometreinä tunnissa, ja törmäyksestä johtuvaakiihtyvyyttä, joka voidaan ilmaista g-arvona, kun g = 9,81 m/s
2.
Kuva 1
Taajuusvastekuvaaja
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 27
Lisäys 6
MUOTOUTUV AN ESTEEN MÄÄRITELMÄ
1. OSIEN JA MATERIAALIEN ERITELMÄT
Esteen mitat on kuvattu tämän lisäyksen kuvassa 1. Esteen yksittäisten
osien mitat on lueteltu yksitellen jäljempänä.
1.1. Pääasiallinen kennomainen rakenne
Mitat: kaikkien mittojen toleranssi ± 2,5 mm
Korkeus: 650 mm (kennomaista rakennetta olevan nauhan [metallilevy] akselin
suuntaisesti)
Leveys: 1 000 mmSyvyys: 450 mm (kennoston kennojen akselien suuntaisesti)Materiaali: alumiini 3003 (ISO 209 osa 1)
Metallilevyn paksuus: 0,076 mm
Kennon koko: 19,14 mmTiheys: 28,6 kg/m
3
Iskunkestävyys: 0,342 MPa + 0 % − 10 % (1)_2"
1.2. Törmäyselementti
Mitat: kaikkien mittojen toleranssi ± 2,5 mm
Korkeus: 330 mm (kennomaista rakennetta olevan nauhan akselin suuntaisesti)
Leveys: 1 000 mmSyvyys: 90 mm (kennoston kennojen akselien suuntaisesti)
Materiaali: alumiini 3003 (ISO 209 osa 1)
Metallilevyn paksuus: 0,076 mmKennon koko: 6,4 mm
Tiheys: 82,6 kg/m
3
Iskunkestävyys: 1,711 MPa + 0 % − 10 % (1)_2"
1.3. Taustalevy
Mitat:
Korkeus: 800 mm ± 2,5 mmLeveys: 1 000 mm ± 2,5 mmPaksuus: 2,0 mm ± 0,1 mm
Materiaali: alumiini 5251/5052 (ISO 209 osa 1)_2"
1.4. Päällyslevy
Mitat:
Korkeus: 1 700 mm ± 2,5 mm
Leveys: 1 000 mm ± 2,5 mmPaksuus: 0,81 mm ± 0,07 mm
Materiaali: alumiini 5251/5052 (ISO 209 osa 1)_2"
1.5. Törmäyselementin päällys
Mitat:!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 28
Korkeus: 330 mm ± 2,5 mm
Leveys: 1 000 mm ± 2,5 mm
Paksuus: 0,81 mm ± 0,07 mmMateriaali: alumiini 5251/5052 (ISO 209 osa 1)_2"
1.6. Liima
Suositellaan käytettäväksi kaksikomponenttista polyuretaaniliimaa (kuten Ciba-Geigy XB5090/1 hartsi ja XB5304
kovettaja tai vastaava).
(1) Jäljempänä 2 kohdassa kuvaillun tyyppihyväksyntämenettelyn mukaisesti.
2. ALUMIINIKENNOSTOJEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
Täydellinen testausmenettely alumiinikennostojen tyyppihyväksynnän
myöntämiseksi esitetään NHTSA TP-214D:ssä. Seuraavassa esitetään
yhteenveto menettelystä, sellaisena kuin sitä pitäisi soveltaa etutörmäys-
testeissä käytettävien esteiden valmistusmateriaaleihin, joiden iskunkestä-vyys on 0,342 MPa ja 1,711 MPa.
2.1. Näytteenottopaikat
Iskunkestokyvyn yhdenmukaisuuden varmistamiseksi koko esteen
seinämän laajuudelta on otettava kahdeksan näytettä neljästä paikastatasaisin välimatkoin koko kennomaisesta esteestä. Jotta esteelle voitaisiinmyöntää tyyppihyväksyntä, on seitsemän näytteen kahdeksasta täytettäväseuraavissa kohdissa esitetyt iskunkestävyysvaatimukset.
Näytteenottopaikkojen sijainti riippuu kennomaisen esteen mitoista. Ensiksi
neljä näytettä, jotka kaikki ovat kooltaan 300 mm × 300 mm × 50 mmpaksuja, leikataan esteen etuseinämän materiaalista. Kuvassa 2 esitetään,mille kohdin kennomaista estettä nämä näytteet sijoittuvat. Jokainen näistäsuuremmista näytteistä leikataan tyyppihyväksyntätestausta varten pienem-piin näytteisiin (150 mm × 150 mm × 50 mm). Tyyppihväksyntä perustuu
kahden näytteen testaukseen jokaisesta neljästä paikasta. Jäljelle jäävät
kaksi näytettä annetaan hakijan käyttöön tämän pyynnöstä.
2.2. Näytteiden koko
Testauksessa käytetään seuraavan kokoisia näytteitä:
Pituus: 150 mm ± 6 mmLeveys: 150 mm ± 6 mmPaksuus: 50 mm ± 2 mm
Rikkoutuneiden kennojen seinämät näytteen reunoilla tasoitetaan seuraa-
vasti:
Leveyssuunnassa reunat eivät saa olla suuremmat kuin 1,8 mm (ks. kuva 3)
Pituussuunnassa puolet yhden kokonaisen kennon seinämän pituudesta
(nauhan suunnassa) jätetään näytteen kumpaankin päähän (ks. kuva 3).
2.3. Näytteen pinta-alan mittaus
Näytteen pituus mitataan kolmesta kohdasta, 12,7 millimetriä kummastakin
päästä sekä keskeltä, ja kirjataan tunnuksilla L1, L2 ja L3 (kuva 3). Leveysmitataan samalla tavoin kolmesta kohdasta ja kirjataan tunnuksilla W1, W2
ja W3 (kuva 3). Nämä mittaukset tehdään paksuuden keskilinjan kohdalta.
Iskualueen ala lasketaan seuraavasti:
A¼
L1þL2þL3 ðÞ
3/C2W1þW2þW3 ðÞ
3
2.4. Iskun nopeus ja syvyys
Näytteeseen kohdistuvan iskun nopeuden on oltava vähintään 5,1 mm/min
ja enintään 7,6 mm/min. Iskun vähimmäissyvyyden on oltava 16,5 mm.
2.5. Tietojen keruu
Tiedot, joiden avulla voidaan verrata käytetyn voiman suhdetta sisäänpai-
numaan, kerätään joko analogisessa tai digitaalisessa muodossa jokaisesta
testatusta näytteestä. Jos kerätään analogisia tietoja, on nämä voitavamuuntaa digitaalisiksi. Kaikki digitaaliset tiedot on kerättävä vähintään 5hertsin taajuudella (5 pistettä sekunnissa).!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 29
2.6. Iskunkestävyyden määrittäminen
6,4 millimetrin iskusyvyyttä edeltävät ja 16,5 millimetriä myöhemmät
koetulokset jätetään huomiotta. Jäljelle jäävät koetulokset jaetaan kolmeenosaan iskusyvyyden mukaan (n = 1,2,3) (ks. kuva 4) seuraavasti:
1) vähintään 6,4 ja enintään 9,7 mm2) 9,7—13,2 mm3) vähintään 13,2 ja enintään 16,5 mm.
Kunkin osan keskiarvo lasketaan seuraavasti:
FnðÞ¼
FnðÞ1þFnðÞ2þ_:::FnðÞm ½/C138
m;m ¼1;2;3
jossa m kuvaa kaikissa kolmessa osassa mitattujen koetulospisteiden
määrää. Kunkin osan iskunkestävyys lasketaan seuraavasti:
SnðÞ¼FnðÞ
A;n ¼1;2;3
2.7. Näytteiden iskunkestävyyden eritelmä
Jotta kennomaiselle näytteelle voidaan myöntää tyyppihyväksyntä, sen on
täytettävä seuraavat vaatimukset:
0,308 MPa 4S(n)40,362 MPa sellaisen materiaalin osalta, jonka
iskunkestävyys on 0,342 MPa
1,540 MPa 4S(n)41 711 MPa sellaisen materiaalin osalta, jonka
iskunkestävyys on 1,711 MPa; n = 1,2,3.
2.8. Kennomaisen rakenteen iskunkestävyyden eritelmä
Testataan kahdeksan näytettä, jotka on otettu tasaisin välein neljästä
kohdasta esteen pinnasta. Tyyppihyväksynnän myöntämiseksi esteelle onseitsemän näytteen kahdeksasta täytettävä edellisessä kohdassa esitetytiskunkestävyyseritelmät.
3. LIIMAUS
3.1. Liitettävät alumiinilevypinnat on juuri ennen liimausta puhdistettava
perusteellisesti sopivalla liuottimella, kuten 1,1,1-trikloorietaanilla. Tämäon tehtävä vähintään kahdesti rasvan ja lian poistamiseksi. Tämän jälkeenpuhdistetut pinnat hiotaan 120:n hiomapaperilla. Metalli- tai piikarbidihio-mapaperia ei saa käyttää. Pinnat on hiottava perusteellisesti ja hiomapaperion vaihdettava säännöllisesti toimenpiteen aikana kiillotusvaikutukseen
mahdollisesti johtavan paperin tukkeutumisen estämiseksi. Hionnan jälkeen
pinnat puhdistetaan uudelleen perusteellisesti kuten edellä. Kaikenkaikkiaan pinnat puhdistetaan liuottimella vähintään neljä kertaa. Kaikkihionnasta syntynyt pöly ja roskat on poistettava, sillä ne vaikuttavathaitallisesti liimauksen laatuun.
3.2. Liimaa levitetään ainoastaan yhdelle pinnalle rivoitetulla kumitelalla. Jos
alumiinilevyyn halutaan liittää kennomainen pinta, sideainetta olisi
levitettävä ainoastaan alumiinilevylle. Enintään 0,5 kg/m
2liimaa levitetään
tasaisesti pinnalle siten, että kalvon paksuus on enintään 0,5 mm.
4. RAKENNE
4.1. Esteen kennomainen pääosa liimataan taustalevyyn liimalla siten, että
kennojen akselit ovat kohtisuorassa levyä vasten. Päällyslevy liimataan
kennomaisen esteen etuseinämään. Päällyslevyn pohja- ja päällyspintoja ei
liimata esteen kennomaiseen pääosaan, vaan ne taitetaan sitä vasten.Päällyslevy liimataan kiinni taustalevyyn kiinnityslaippojen kohdalta.
4.2. Törmäyselementti liimataan päällyslevyyn siten, että kennojen akselit ovat
kohtisuorassa levyä vasten. Törmäyselementin alaosan on oltava päällysle-vyn alareunan tasalla. Törmäyselementin puoleinen levy liimataantörmäyselementin etuseinämään.
4.3. Törmäyselementti jaetaan kolmeen samansuuruiseen osaan kahdella
vaakasuoralla uralla. Nämä urat leikataan koko törmäyselementin paksuu-delta, ja niiden pitää kattaa koko sen leveys. Urat leikataan sahalla, ja niidenon oltava käytetyn terän levyisiä ja enintään 4,0 millimetriä.
4.4. Esteen asennuksessa tarvittavat reiät on porattava kiinnityslaippojen läpi
(ks. kuva 5). Reikien halkaisijan on oltava 9,5 millimetriä. Ylälaippaan
porataan 5 reikää 40 millimetrin etäisyydelle ylälaipan yläreunasta ja
alalaippaan 5 reikää 40 millimetrin etäisyydelle alalaipan alareunasta. Reiättehdään 100, 300, 500, 700 ja 900 millimetrin päähän esteen päädyistä.Kaikki reiät porataan ± 1 millimetrin tarkkuudella nimellisetäisyyksistä.!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 30
5. ASENNUS
5.1. Muotoutuva este kiinnitetään lujasti vähintään 7 × 104painoisen massan
reunaan tai johonkin siihen kiinnitettyyn rakenteeseen. Esteen etuseinämäon kiinnitettävä siten, että ajoneuvo ei voi koskettaa mitään rakenteen osaaenemmän kuin 75 millimetrin alalla esteen yläreunasta (ylempää laippaa eioteta huomioon) törmäyksen missään vaiheessa (
1). Muotoutuvan esteen
kiinnityslevyn etupinnan on oltava tasainen ja yhtäjaksoinen koko esteen
pituudelta ja leveydeltä, pystysuorassa ± 1° ja kohtisuorassa ± 1° ajoradan
akseliin nähden. Kiinnityspinta ei saa siirtyä enempää kuin 10 millimetriätestin aikana. Tarvittaessa on käytettävä ylimääräisiä ankkurointi- taipidätinlaitteita betonimassan siirtymisen estämiseksi. Muotoutuvan esteenreuna on linjattava betonimassan reunan suhteen testattavan ajoneuvonkyljen mukaisesti.
5.2. Muotoutuva este kiinnitetään betonimassaan kymmenellä ruuvilla, joista
viisi on yläkiinnityslaipassa ja viisi alakiinnityslaipassa. Näiden ruuvienhalkaisijan on oltava vähintään 8 millimetriä. Teräksisiä kiinnityslevyjäkäytetään sekä ylä- että alakiinnityslaipoissa (ks. kuvat 1 ja 5). Näiden
levyjen on oltava 60 millimetriä leveitä ja 1 000 millimetriä pitkiä sekä
paksuudeltaan vähintään 3 millimetriä. Molempiin levyihin porataan viisireikää, joiden halkaisija on 9,5 millimetriä ja jotka vastaavat esteenkiinnityslaippoihin porattuja reikiä (ks. 4 kohta). Näiden kiinnitys- jakiristyslaitteiden on kestettävä törmäystestissä.
Kuva 1
Muotoutuva este etutörmäyksen testaamiseksi
Esteen leveys = 1 000 mm.
Kaikki mitat millimetreinä.!B
(1) Massan, jonka pää on 925—1 000 mm korkea ja vähintään 1 000 mm syvä,
katsotaan täyttävän tämän vaatimuksen.1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 31
Kuva 2
Tyyppihyväksyntää varten otettavien näytteiden paikat
Jos a5900 mm: x =1⁄3(b − 600 mm) ja y =1⁄3(a − 600 mm) (kun a 4b)
Jos a5900 mm: x =1⁄5(b − 1 200 mm) ja y =1⁄2(a − 300 mm) (kun a 4b)!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 32
Kuva 3
Kennomaisen rakenteen akselit ja mitattavat mitat
e = d/2
f = 0,8 mm!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 33
Kuva 4
Iskun voimakkuus ja siirtymä
Kuva 5
Esteen asentamiseksi porattavien reikien paikat
Reikien halkaisija: 9,5 mm.
Kaikki mitat millimetreinä.!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 34
Lisäys 7
HYVÄKSYMISMENETTELY TESTINUKEN SÄÄRELLE JA JALALLE
1. SÄÄREN ISKUTESTI
1.1. Tämän testin tarkoitus on mitata Hybrid III:n säären ihon ja täytteen vaste
tarkoin määriteltyyn, pinnaltaan kovan heilurin aiheuttamaan iskuun.
1.2. Testissä on käytettävä vasenta ja oikeaa Hybrid III -säärtä polvinivelestä
alaspäin. Kumpikin on kiinnitettävä tukevasti testilaitteistoon.
1.3. Testausmenettely
1.3.1. Kumpaakin säärtä on vakiinnutettava 4 tuntia ennen testiä 22 ± 3 °C:n
lämpötilassa ja 40 ± 30 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Vakiintumis-
aikaan ei lueta sitä aikaa, mikä tarvitaan olosuhteiden vakiintumiseen.
1.3.2. Iskulaitteen kiihdytysmittari asetetaan siten, että sen mittausakseli on
samansuuntainen iskulaitteen pitkittäisen keskiviivan kanssa.
1.3.3. Ihon ja iskulaitteen pinta puhdistetaan isopropanolilla tai vastaavalla
tuotteella ennen testiä.
1.3.4. Sääri asennetaan laitteistoon polvinivelestä kuvan 1 mukaisesti. Testilait-
teiston on oltava kiinnitetty siten, ettei iskun aikana tapahdu liikettä.
Testilaitteiston on oltava sellainen, ettei se kosket säärtä missään kohdassapaitsi kiinnityskohdassa kokeen aikana. Polvinivelen ja nilkkanivelenkeskikohdan välisen linjan on oltava pystysuora ± 5°. Polvi- ja nilkkanivelsäädetään alueelle 1,5 ± 0,5 g ennen jokaista testiä.
1.3.5. Jäykän iskulaitteen massan on oltava 5,0 ± 0,2 kg laitteet mukaan luettuna.
Iskupinnan on oltava puolilieriö, jonka pääakseli on vaakasuora ± 1° ja
kohtisuora iskun suuntaa vastaan. Iskupinnan säteen on oltava 40 ± 2 mm ja
iskupinnan on oltava vähintään 80 mm leveä. Iskulaitteen on osuttavasääreen polvinivelen ja nilkkanivelen puolivälissä säären keskilinjaa pitkin.Iskulaitteen on iskettävä sääreen niin, että iskulaitteen vaakasuora keskilinjaon 0,5°:n sisällä vaakasuorasta linjasta, joka on samansuuntainen kuinreidenkuormitussimulaattori hetkellä 0.
1.3.6. Samalla säärellä tehtävien testien välillä on oltava vähintään 30 minuuttia.
1.3.7. Tietojenrekisteröintijärjestelmän, mukaan lukien anturit, on oltava tämän
liitteen lisäyksessä 5 esitettyjen kanavataajuusluokka 600:n eritelmienmukainen.
1.4. Suorituseritelmä
1.4.1. Kun kumpaankin sääreen kohdistetaan iskuja nopeudella 2,1 ± 0,3 m/s 1
kohdan 3 alakohdan mukaisesti, iskuvoiman, joka on heilurimassan jahidastumiskiihtyvyyden tulo, on oltava 2,3 ± 0,3 kN.
2. PÄKIÄN ISKUTESTI
2.1. Tämän testin tarkoitus on mitata Hybrid III:n jalan ja nilkan vaste tarkoin
määriteltyyn, pinnaltaan kovan heilurin aiheuttamaan iskuun.
2.2. Testissä on käytettävä jalkaterällä ja nilkalla, vasen (78051-614) ja oikea
(78051-615), varustettua vasenta (96-5001-001) ja oikeaa (86-5001-002)Hybrid III -säärtä polvi mukaan lukien. Kuormitussimulaattoria (78051-319Rev A) on käytettävä polvilumpion (78051-16 Rev B) kiinnittämiseksitestilaitteistoon.
2.3. Testausmenettely
2.3.1. Kumpaakin säärtä on vakiinnutettava 4 tuntia ennen testiä 22 ± 3 °C:n
lämpötilassa ja 40 ± 30 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Vakiintumis-aikaan ei lasketa sitä aikaa, mikä tarvitaan olosuhteiden vakiintumiseen.
2.3.2. Ihon ja iskulaitteen pinta puhdistetaan isopropanolilla tai vastaavalla
tuotteella ennen testiä.
2.3.2a. Iskulaite asennetaan siten, että sen mittausakseli on yhdensuuntainen
jalkaan sattuvan kosketuksen suunnan kanssa.
2.3.3. Sääri asennetaan kuvassa 1a esitettyyn laitteistoon. Testilaitteiston on oltava
kiinnitetty siten, ettei iskun aikana tapahdu liikettä. Reiden kuormitus-simulaattorin (78051-319) on oltava pystysuorassa ± 0,5°. Säären on oltava
jäykällä vaakasuoralla alustalla. Asennusalusta säädetään siten, että polven
haarukkanivelen ja nilkan kiinnityspultin yhdistävä linja on vaakasuorassa± 3° kantapään levätessä kahden liukkaan (PFTE-levy) pinnan päällä.!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 35
Pohkeen sijaitseminen säären polvenpuoleisessa päässä on varmistettava.
Nilkka säädetään siten, että jalkaterän alapinta on vaakasuorassa ± 3°.Polvi- ja nilkkanivel säädetään alueelle 1,5 ± 0,5 g ennen jokaista testiä.
2.3.4. Jäykkä iskulaite koostuu iskupinnasta, joka on halkaisijaltaan 50 ± 2 mm
oleva lieriö, sekä heilurista, jonka varren halkaisija on 19 ± 1 mm (kuva 3a).Sylinterin massa on 1,25 ± 0,02 kg kaikki mittalaitteet ja kaikki sylinteriinkuuluvat heilurin osat mukaan lukien. Sen akselin pyörivän osan massa,johon heilurivarsi on kiinnitetty, saa olla enintään 100 g. Iskulaitteen
vaakasuoran keskiakselin ja koko heilurin kiertoakselin etäisyys on
1 250 ± 1 mm. Iskulaite kiinnitetään siten, että sen pituusakseli onvaakasuorassa ja kohtisuorassa kosketuksen suuntaa vastaan. Heilurin oniskettävä jalkapohjaan 185 ± 2 mm:n etäisyydellä jäykällä vaakasuorallaalustalla lepäävästä kantapäästä siten, että heilurivarren pitkittäinenkeskilinja on 1 °:n sisällä pystysuorasta iskun kohdassa. Iskulaitetta on
ohjattava siten, että hetkellä 0 ei esiinny merkittävää sivusuuntaista tai
pystysuoraa liikettä tai rotaatioliikettä.
2.3.5. Samalla säärellä tehtävien testien välillä on oltava vähintään 30 minuuttia.
2.3.6. Tietojenrekisteröintijärjestelmän, mukaan lukien anturit, on oltava tämän
liitteen lisäyksessä 5 esitettyjen kanavataajuusluokka 600:n eritelmien
mukainen.
2.4. Suorituseritelmä
2.4.1. Kun kummankin jalan päkiään kohdistetaan iskuja nopeudella 6,7 ± 0,2 m/s
2.3 kohdan mukaisesti, säären enimmäisvääntömomentin y-akselin (M
y)
ympärillä on oltava välillä 100 Nm ja 140 Nm.
3. KANTAPOHJAN ISKUTESTI
3.1. Tämän testin tarkoitus on mitata Hybrid III:n ihon ja täytteen vaste tarkoin
määriteltyyn, pinnaltaan kovan heilurin aiheuttamaan iskuun.
3.2. Testissä on käytettävä jalkaterällä ja nilkalla, vasen (78051-614) ja oikea
(78051-615) varustettua vasenta (96-5001-001) ja oikeaa (86-5001-002)Hybrid III -säärtä polvi mukaan lukien. Kuormitussimulaattoria (78051-319Rev A) on käytettävä polvilumpion (78051-16 Rev B) kiinnittämiseksi
testilaitteistoon.
3.3. Testausmenettely
3.3.1. Kumpaakin säärtä on vakiinnutettava 4 tuntia ennen testiä 22 ± 3 °C:n
lämpötilassa ja 40 ± 30 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Vakiintumis-aikaan ei lasketa sitä aikaa, mikä tarvitaan olosuhteiden vakiintumiseen.
3.3.2. Iskulaitteen kiihdytysmittari asetetaan siten, että sen mittausakseli on
samansuuntainen iskulaitteen pitkittäisen keskiviivan kanssa.
3.3.3. Ihon ja iskulaitteen pinta puhdistetaan isopropanolilla tai vastaavalla
tuotteella ennen testiä.
3.3.4. Sääri asennetaan kuvassa 1b esitettyyn laitteistoon. Testilaitteiston on oltava
kiinnitetty siten, ettei iskun aikana tapahdu liikettä. Reiden kuormitus-simulaattorin (78051-319) keskilinjan on oltava pystysuora ± 0,5°. Säärenon oltava jäykällä vaakasuoralla alustalla. Asennusalusta säädetään siten,että polven haarukkanivelen ja nilkan kiinnityspultin yhdistävä linja on
vaakasuorassa ± 3° kantapään levätessä kahden liukkaan tason (PFTE-levy)
päällä. Pohkeen sijaitseminen säärenpolvenpuoleisessa päässä on varmis-tettava. Nilkka on säädettävä siten, että jalkaterän alapinta on vaakasuorassa± 3°. Polvi- ja nilkkanivel säädetään alueelle 1,5 ± 0,5 g ennen jokaistatestiä.
3.3.5. Jäykkä iskulaite koostuu iskupinnasta, joka on halkaisijaltaan 50 ± 2 mm
oleva lieriö, sekä heilurista, jonka varren halkaisija on 19 ± 1 mm.Sylinterin massa on 1,25 ± 0,02 kg kaikki mittalaitteet ja kaikki sylinteriin
kuuluvat heilurin osat mukaan lukien. Heilurin varren massa on 285 ± 5 g.
Sen akselin pyörivän osan massa, johon heilurivarsi on kiinnitetty, saa ollakorkeintaan 100 g. Iskulaitteen vaakasuoran keskiakselin ja koko heilurinkiertoakselin etäisyys on 1 250 ± 1 mm. Iskulaite kiinnitetään siten, että senpitkittäinen akseli on vaakasuorassa ja kohtisuora iskun suuntaa vastaan.Heilurin on iskettävä jalkapohjaan 62 ± 2 mm:n etäisyydellä jäykällävaakasuoralla alustalla lepäävästä kantapäästä siten, että heilurivarren
pitkittäinen keskilinja on 1°:n sisällä pystysuorasta iskun kohdassa.
Iskulaitetta on ohjattava siten, että hetkellä 0 ei esiinny merkittävääsivusuuntaista tai pystysuoraa liikettä tai rotaatioliikettä.
3.3.6. Samalla säärellä tehtävien testien välillä on oltava vähintään 30 minuuttia.3.3.7. Tietojenrekisteröintijärjestelmän, mukaan lukien anturit, on oltava tämän
liitteen lisäyksessä 5 esitettyjen kanavataajuusluokka 600:n eritelmienmukainen.!
B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 36
3.4. Suorituseritelmä
3.4.1. Kun kumpaankin kantapohjaan kohdistetaan iskuja nopeudella 4,4 ± 0,2 m/
s 3.3 kohdan mukaisesti, iskukiihtyvyyden on oltava 340 ± 50 g.
Kuva 1
HYVÄKSYMISMENETTELY TESTINUKEN SÄÄRELLE JA JALALLE
Säären iskutesti - testausjärjestelyn eritelmät
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 37
Kuva 1 a
Päkiän iskutesti - testausjärjestelmän eritelmät
Kuva 1 b
Kantapään iskutesti - testausjärjestelmän eritelmät
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 38
Kuva 2
Jalkapöydän iskutesti - testausjärjestelyn eritelmät
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 39
Kuva 3
Jalkapohjan iskutesti - testausjärjestelyn eritelmät
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 40
Kuva 3 a
Heilurin iskulaite
!B1996L0079 — FI — 10.02.1997 — 000.001 — 41