1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/61/EY,
annettu 24 päivänä syyskuuta 1996,
ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi
(EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/35/EY, annettu 26
päivänä toukokuuta 2003L 156 17 25.6.2003
►M2Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY, annettu 13
päivänä lokakuuta 2003L 275 32 25.10.2003
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/61/EY,
annettu 24 päivänä syyskuuta 1996,
ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhte-
näistämiseksi
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisestisen 130 s artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (
1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menet-
telyä (3),
sekä katsoo, että
1.yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteilla ja periaatteilla, sellaisina
kuin ne on määritelty perustamissopimuksen 130 r artiklassa,pyritään erityisesti ehkäisemään, vähentämään ja mahdollisuuk-sien mukaan estämään pilaantumista ensisijaisesti sen lähteelläsekä varmistamaan luonnonvarojen harkittu hoito noudattaen
periaatetta, jonka mukaan saastuttajan olisi maksettava, ja periaa-
tetta, jonka mukaan ennalta ehkäiseviin toimiin olisi ryhdyttävä,
2.viidennessä ympäristöalan toimintaohjelmassa, jonka yleinen
lähestymistapa hyväksyttiin 1 päivänä helmikuuta 1993 anne-
tussa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioidenhallitusten edustajien päätöslauselmassa (
4), asetetaan etusijalle
ympäristön pilaantumisen vähentämisen yhtenäistäminentärkeänä osana kehitystä kohti entistä kestävämpää tasapainoaihmisen toiminnan ja sosiaalis-taloudellisen kehityksen sekä
luonnonvarojen ja luonnon uusiutumiskyvyn välillä,
3.ympäristön pilaantumisen vähentäminen yhtenäistetyin toimenpi-
tein edellyttää sellaista toimintaa yhteisön tasolla, jolla
muutetaan ja täydennetään teollisuuslaitosten aiheuttaman saas-
tumisen ehkäisyä ja vähentämistä koskevaa olemassa olevaayhteisön lainsäädäntöä,
4.teollisuuslaitosten aiheuttaman ilmansaastumisen ehkäisemisestä28 päivänä kesäkuuta 1984 annetussa neuvoston direktiivissä84/360/ETY (
5) luotiin yleiset puitteet, jotka edellyttävät ennak-
kolupaa ilmansaastumista mahdollisesti aiheuttavienteollisuuslaitosten toimintaa ja niihin tehtäviä oleellisiamuutoksia varten,
5.tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallistenaineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta1976 annetussa direktiivissä 76/464/ETY (
6) edellytetään lupaa
tällaisten aineiden päästöjä varten,
6.vaikka yhteisöllä on lainsäädäntöä, joka koskee ilmansaastu-
misen torjumista ja vesistöihin päästettyjen vaarallisten aineiden
päästöjen ehkäisemistä tai vähentämistä, yhteisöllä ei ole ollut
vastaavaa lainsäädäntöä, jonka tarkoitus olisi ehkäistä taivähentää päästöjä maaperään,1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:o C 311, 17.11.1993, s. 6 ja EYVL N:o C 165, 1.7.1995, s. 9
(2) EYVL N:o C 195, 18.7.1995, s. 54
(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 14 päivänä joulukuuta 1994 (EYVL
N:o C 18, 23.1.1995, s. 96), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 27
päivänä marraskuuta 1995 EYVL N:o C 87, 25.3.1996, s. 8 ja Euroopan
parlamentin päätös tehty 22 päivänä toukokuuta 1996 (EYVL N:o C 166,
10.6.1996)
(4) EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1
(5) EYVL N:o L 188, 16.7.1984, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on muutet-
tuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).
(6) EYVL N:o L 129, 18.5.1976, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on muutet-
tuna direktiivillä 91/692/ETY.
▼B
7.ilmaan, veteen tai maaperään kohdistuvien päästöjen vähentä-
mistä koskevat erilliset toimenpiteet ovat omiaan edistämään
saasteiden siirtymistä ympäristön eri osista toiseen, sen sijaanettä ne suojelisivat ympäristöä kokonaisuudessaan,
8.ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tähtäävien yhtenäistet-tyjen toimenpiteiden tavoitteena on ilmaan, veteen ja maaperäänkohdistuvien päästöjen ehkäiseminen kaikkialla, missä tämävoidaan toteuttaa, jätehallinto mukaan lukien, ja jos se osoit-tautuu mahdottomaksi, päästöjen supistaminen mahdollisimman
vähäisiksi, kokonaisuudessaan korkeatasoisen ympäristönsuo-
jelun saavuttamiseksi,
9.tässä direktiivissä luodaan ympäristön pilaantumisen ehkäise-misen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevat yleiset puitteet;siinä säädetään tarpeellisista toimista ympäristön pilaantumisenehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi, jotta kokoympäristön suojelussa saavutettaisiin korkea taso; yhtenäinenlähestymistapa ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tukee
kestävän kehityksen periaatteen soveltamista,
10.tämän direktiivin määräykset eivät rajoita julkisten ja yksityistenhankkeiden ympäristöön kohdistuvien vaikutusten arvioinnista
27 päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY määräyksiä (
1); jos luvan myöntämisessä on otettava
huomioon viimeksi mainitun direktiivin soveltamisen seurauk-sena saatuja tietoja tai päätelmiä, tämä direktiivi ei rajoita
direktiivin 85/337/ETY täytäntöönpanoa,
11.jäsenvaltioiden on ryhdyttävä tarpeellisiin toimiin sen varmista-miseksi, että liitteessä I mainittuja teollisia toimintoja
harjoittava yrittäjä täyttää tiettyjen perusvelvoitteiden yleisetvaatimukset; tätä varten riittää, että toimivaltaiset viranomaisetottavat nämä yleisperiaatteet huomioon laatiessaan lupaehtoja,
12.tämän direktiivin mukaisesti annettuja määräyksiä on sovellet-tava olemassa oleviin laitoksiin joko määräajan jälkeen tiettyjenmääräysten osalta tai heti tämän direktiivin täytäntöönpano-päivästä,
13.jotta saasteongelmiin voitaisiin puuttua entistä tehokkaammin jakannattavammin, olisi toiminnasta vastaavan yrittäjän otettava
huomioon ympäristönäkökohdat; nämä on saatettava toimival-
taisen viranomaisen tai viranomaisten tietoon, jotta he voivatennen luvan myöntämistä varmistua siitä, että kaikki asianmu-kaiset ehkäisevät tai ympäristön pilaantumisen vähentämiseentähtäävät toimenpiteet on otettu huomioon; hyvin erilaisista lupa-
hakemusmenettelyistä voi olla seurauksena, että
ympäristönsuojelun ja yleisön tietämyksen taso on erilainen;näin ollen tämän direktiivin mukaisissa lupahakemuksissa onoltava tietty vähimmäismäärä tietoja laitoksesta,
14.korkein mahdollinen taso koko ympäristön suojelussa voidaansaavuttaa, jos toimivaltaisten viranomaisten lupamenettelyt ja-ehdot sovitetaan täysin yhteen,
15.toimivaltainen viranomainen tai viranomaiset myöntävät luvantai muuttavat sitä vain, kun ilman, veden ja maaperän yhtenäis-tettyjä ympäristönsuojelutoimenpiteitä on suunniteltu,
16.lupaan sisällytetään kaikki lupaehtojen täyttämiseksi tarvittavattoimenpiteet, jotta täten voitaisiin saavuttaa korkea koko
ympäristön suojelun taso, ja nämä toimenpiteet voidaan myös
määrätä yleisesti velvoittaviksi sen rajoittamatta lupamenettelyä,
17.päästön raja-arvojen, parametrien tai vastaavien teknistentoimenpiteiden on perustuttava parhaimpiin käytettävissä oleviintekniikkoihin, mikä ei kuitenkaan velvoita käyttämään tiettyätekniikkaa tai teknologiaa, ja siihen, että otetaan huomioonkyseisen laitoksen tekniset piirteet, sen maantieteellinen sijaintija paikalliset ympäristöolot; kaikissa tapauksissa lupaehdoissa1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 3
(1) EYVL N:o L 175, 5.7.1985, s. 40
▼B
on annettava määräyksiä kaukokulkeutuvan tai rajojen yli
leviävän saasteen rajoittamiseksi mahdollisimman vähäiseksi, janiissä on taattava korkea ympäristönsuojelun taso kokonaisuu-
dessaan,
18.jäsenvaltioiden on määritettävä, miten voidaan tarvittaessa ottaa
huomioon kyseessä olevan laitoksen tekniset ominaisuudet, senmaantieteellinen sijainti ja paikalliset ympäristöolot,
19.jos jokin ympäristön laatunormi edellyttää tiukempia vaati-
muksia kuin ne, jotka voidaan täyttää parhailla käytettävissä
olevilla tekniikoilla, luvassa vaaditaan lisäehtoja, tämän rajoitta-matta muita toimia, joihin voidaan ryhtyä ympäristönlaatunormien noudattamiseksi,
20.koska parhaat käytettävissä olevat tekniikat muuttuvat ajan
myötä erityisesti tekniikan edistyksen vuoksi, toimivaltaisten
viranomaisten on seurattava tätä edistystä tai oltava tietoisiasiitä,
21.laitoksiin tehdyt muutokset voivat lisätä ympäristön pilaantu-mista; tämän vuoksi kaikista muutoksista, jotka voivat vaikuttaa
ympäristöön, on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle tai
viranomaisille; huomattavaan laitosmuutokseen on saatava enna-kolta tämän direktiivin määräysten mukainen lupa,
22.lupaehtoja on säännöllisesti tarkistettava ja tarvittaessa ajanmu-kaistettava; tietyin edellytyksin ne tarkistetaan joka tapauksessa,
23.jotta yleisösaisi tietoa laitosten toiminnasta ja niiden mahdolli-
sesta vaikutuksesta ympäristöön ja jotta taattaisiin
lupamenettelyn avoimuus koko yhteisössä, yleisöllä on oltavaoikeus ennen päätöksen tekoa saada tietoa uusien laitosten lupa-hakemuksista tai huomattavista muutoksista ja tietoa itse luvista,niiden ajanmukaistamisesta ja oleellisesta tarkkailutiedosta,
24.luettelon laatimista pääasiallisista päästöistä ja niiden lähteistävoidaan pitää tärkeänä erityisesti siksi, että sen avulla voidaanvertailla yhteisön alueen ympäristöä pilaavia toimintoja ja ettäkomissio laatii sääntelykomitean avustamana tämän luettelon,
25.parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden kehittäminen ja
tietojen vaihtaminen niistä yhteisön tasolla voi vähentää yhteisön
sisällä ilmeneviä eroja teknologioissa ja edistää yhteisössäkäytettävien raja-arvojen ja tekniikkojen maailmanlaajuista levi-tystä sekä auttaa jäsenvaltioita panemaan tämä direktiivitäytäntöön tehokkaasti,
26.tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja tehosta on laadittava
säännöllisesti selvityksiä,
27.tämä direktiivi koskee laitoksia, joiden pilaamispotentiaali ja
tästä johtuen rajojen yli ulottuva pilaaminen on merkittävä; rajantoisella puolella olevaa valtiota on kuultava lupahakemuksista,jos uusilla laitoksilla tai tällaisiin laitoksiin tehtävillä olennaisilla
muutoksilla voi olla haitallinen ja huomattava vaikutus
ympäristöön; näitä ehdotuksia tai huomattavia muutoksia koske-vien hakemusten on oltava sen jäsenvaltion kansalaistensaatavilla, johon vaikutus saattaa kohdistua,
28.tiettyjen tässä direktiivissä tarkoitettujen laitostyyppien ja pilaa-
vien aineiden osalta voi olla tarpeen toimia yhteisön tasolla
päästöjen raja-arvojen asettamiseksi; neuvosto määrää perusta-missopimuksen määräysten mukaisesti nämä päästörajat,
29.tämän direktiivin säännösten soveltaminen ei rajoita työter-veyden ja -turvallisuuden alalla annettujen yhteisön säännöstenja määräysten soveltamista,1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 4
▼B
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tarkoitus ja soveltamisala
Tämän direktiivin tarkoituksena on liitteessä I mainitusta toiminnasta
aiheutuvan pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistä-
minen. Siinä säädetään yllä tarkoitetusta toiminnasta aiheutuviailmaan, veteen ja maaperään kulkeutuvia päästöjä ehkäisevistä, tai josse ei ole mahdollista, päästöjä vähentävistä toimenpiteistä, mukaanlukien jätteitä koskevat toimenpiteet, koko ympäristön suojelun
korkean tason saavuttamiseksi, tämän kuiteenkaan rajoittamatta julk-
isten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointiakoskevan direktiivin 85/337/ETY säännösten ja muiden yhteisön asiaakoskevien säännösten soveltamista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1) ”aineella” kaikkia alkuaineita ja niiden yhdisteitä, lukuun ottamatta
direktiivin 80/836/Euratom (
1) mukaisia radioaktiivisia aineita sekä
direktiivien 90/219/ETY (2) ja 90/220/ETY (3) mukaisia geneetti-
sesti muunnettuja organismeja;
2) ”pilaamisella” aineiden, tärinän, lämmön tai melun päästämistä
ihmisen toimesta suoraan tai epäsuorasti ilmaan, veteen tai
maaperään siten, että seuraukset voivat aiheuttaa haittaa ihmisten
terveydelle tai ympäristön laadulle, tai että se vahingoittaa aineel-lista omaisuutta tai heikentää tai estää ympäristön virkistyskäyttöätai ympäristön muuta oikeutettua käyttöä;
3) ”laitoksella” kiinteää teknistä kokonaisuutta, jossa suoritetaan yhtä
tai useampaa liitteessä I mainittua toimintaa sekä mitä tahansaniihin suoranaisesti liittyvää toimintaa, joka on teknisesti sidoksissa
paikalla suoritettuun toimintaan ja joka mahdollisesti vaikuttaa
päästöihin ja pilaantumiseen;
4) ”olemassa olevalla laitoksella” toimivaa laitosta tai olemassa
olevan lainsäädännön mukaisesti ennen tämän direktiivintäytäntöönpanopäivää luvan saanutta laitosta tai laitosta, joka onsaanut toimivaltaisilta viranomaisilta täydellisen lupa-anomukseenliittyvän arvion, sillä edellytyksellä, että kyseinen laitos otetaankäyttöön viimeistään vuoden kuluttua tämän direktiivin täytäntöön-
panopäivästä;
5) ”päästöllä” laitoksesta yhdestä tai useammasta lähteestä suoraan tai
epäsuorasti ilmaan, veteen tai maaperään päästettyjä aineita,tärinää, lämpöä tai melua;
6) ”päästön raja-arvolla” tietyillä erityisillä parametreillä ilmaistua
päästön määrää, pitoisuutta ja/tai tasoa, jota tietyn ajanjakson taitiettyjen ajanjaksojen kuluessa ei saa ylittää. Päästöjen raja-arvotvoidaan myös määritellä tietyille aineryhmille tai -luokille, erityi-sesti niille, jotka luetellaan liitteessä III.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 5
(1) Perusnormien vahvistamisesta väestön ja työntekijöiden terveyden suojele-
miseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta annettujen direktiivien
muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivin
80/836/Euratom (EYVL N:o L 246, 17.9.1980, s. 1), direktiivi sellaisena
kuin se on muutettuna direktiivillä 84/467/ETY (EYVL N:o L 265,
5.10.1984, s. 4).
(2) Geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa
23 päivänä huhtikuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/219/ETY
(EYVL N:o L 117, 8.5.1990, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on muutet-
tuna komission direktiivillä 94/51/EY (EYVL N:o L 297, 18.11.1994, s. 29).
(3) Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä
ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/
220/ETY (EYVL N:o L 117, 8.5.1990, s. 15), direktiivi sellaisena kuin se
on muutettuna komission direktiivillä 94/15/EY (EYVL N:o L 103,
22.4.1994, s. 20).
▼B
Aineiden päästöjen raja-arvoja sovelletaan yleensä päästökohdassa
päästöjen tullessa laitoksesta ulos, jolloin mahdollinen laimentu-minen ei vaikuta määrittelyyn. Mitä tulee epäsuoriin päästöihin
veteen, vedenpuhdistamon vaikutus voidaan ottaa huomioon
päästöjen raja-arvoja määritettäessä, edellyttäen että näin taataankoko ympäristön suojelun vastaava taso ja ettei ympäristöönkohdisteta suurempaa epäpuhtausrasitetta, sanotun kuitenkaanrajoittamatta direktiivin 76/464/ETY ja sen soveltamiseksi säädet-
tyjen direktiivien noudattamista;
7) ”ympäristölaatunormilla” yhteisön lainsäädännössä eriteltyjä vaati-
muksia, jotka tietyn ympäristön tai ympäristön tietyn osan on
tiettynä ajankohtana täytettävä;
8) ”toimivaltaisella viranomaisella” viranomaista tai viranomaisia tai
elintä, jonka vastuulla on jäsenvaltion lainsäädännön mukaisestitästä direktiivistä aiheutuvien tehtävien suorittaminen;
9) ”luvalla” yhden tai useamman kirjallisen päätöksen osaa tai koko-
naisuutta, jolla myönnetään lupa käyttää laitoksen osaa tai kokolaitosta tietyillä ehdoilla, joilla varmistetaan se, että laitos täyttäätämän direktiivin vaatimukset. Lupa voi koskea yhtä tai useampaalaitosta tai laitoksen osaa, jotka sijaitsevat samalla paikalla ja jotka
ovat saman käyttäjän käytössä;
10) a) ”käytön muutoksella” muutosta laitoksen ominaisuuksissa tai
toiminnassa tai laitoksen laajennusta, jolla saattaa olla vaiku-
tuksia ympäristöön;
b) ”olennaisella muutoksella” käytön muutosta, jossa toimival-
taisen viranomaisen mukaan saattaa aiheutua merkittäviäihmisiin tai ympäristöön kohdistuvia haittavaikutuksia.
Tämän määritelmän mukaisesti käytön muutoksia tai laajen-
nuksia pidetään olennaisina, jos muutos tai laajennus itsessään
vastaa liitteessä I mahdollisesti vahvistettuja rajoja;
11) ”parhaalla käytettävissä olevalla tekniikalla” tietyn toiminnan ja
siinä käytettävien tapojen tehokkainta ja edistyneintä astetta, jolla
voidaan osoittaa olevan sellaiset tekniset ja käytännölliset ominai-
suudet, jotka soveltuvat periaatteessa käytännön pohjaksi raja-arvoille, joiden tarkoitus on estää, ja milloin se ei ole mahdollista,vähentää yleisesti päästöjä ja vaikutuksia koko ympäristöön;
— ”keinoilla” sekä käytettyjä menetelmiä että laitoksen suunnit-
telua, rakennetta, ylläpitoa, käyttöä sekä tapaa, jolla sentoiminta pysäytetään;
— ”käytettävissä olevilla” menetelmiä, jotka on kehitetty sellai-
sessa mittakaavassa, että niiden käyttökyseisellä teollisuuden
alalla taloudellisesti ja teknisesti kannattavalla tavalla, kustan-nukset ja hyöty huomioon ottaen, on mahdollista; näitä keinojajoko voidaan käyttää tai tuottaa kyseisen jäsenvaltion alueella,jos kyseinen toiminnanharjoittaja voi käyttää niitä kohtuullisin
ehdoin;
— ”parhaalla” menetelmää, jolla tehokkaimmin saavutetaan ylei-
sesti korkea taso koko ympäristön suojelussa.
Parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa määritettäessä tulisi ottaa
erityisesti huomioon liitteessä IV luetellut osatekijät;
12) ”toiminnanharjoittajalla” ketä tahansa fyysistä tai oikeushenkilöä,
joka käyttää tai jolla on hallinnassaan laitos tai, jos kansallisessalainsäädännössä niin määrätään, kuka tahansa henkilö, jolle onluovutettu merkittävää taloudellista päätäntävaltaa laitoksenteknisen toiminnan suhteen;
13. ”yleisöllä” yhtä tai useampaa luonnollista henkilöä tai oikeush-
enkilöä taikka, kansallisen lainsäädännön tai käytännönmukaisesti, näiden yhteenliittymiä, järjestöjä tai ryhmiä;
14. ”yleisöllä, jota asia koskee” yleisöä, johon lupamenettely vaikuttaa
tai todennäköisesti vaikuttaa, tai yleisöä, jonka etua päätös luvanmyöntämisestä tai luvan tai lupaehtojen päivittämisestä koskee;1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 6
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
tämän määritelmän mukaisesti katsotaan, että asia koskee
ympäristönsuojelua edistävien ja kansallisen lainsäädännön vaati-mukset täyttävien valtioista riippumattomien järjestöjen etua.
3 artikla
Toiminnanharjoittajan perusvelvollisuuksien yleiset periaatteet
Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta toimivaltaiset vira-
nomaiset voivat varmistua siitä, että laitosta käytetään siten, että
a) kaikkiin asiaankuuluviin pilaantumista estäviin toimenpiteisiin on
ryhdytty käyttäen parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa;
b) merkittävää pilaantumista ei aiheuteta;
c) jätteiden syntymistä vältetään kaatopaikoista 15 päivänä heinäkuuta
1975 annetun direktiivin 75/442/ETY (
1) mukaisesti; jos jätteitä
syntyy, ne käytetään hyödyksi tai, jos uudelleenkäyttö on teknisesti
ja taloudellisesti mahdotonta, ne hävitetään siten, että niillä ei ole
ympäristövaikutuksia tai vaikutus on mahdollisimman vähäistä;
d) energiankäyttöon tehokasta;
e) tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdytään onnettomuuksien ehkäisemi-
seksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi;
f) tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdytään toiminnan lopullisen päätty-
misen jälkeen, jotta pilaantumisvaara vältettäisiin ja tuotantoalue
saatettaisiin tyydyttävään tilaan.
Tämän artiklan noudattamiseksi riittää, että jäsenvaliot varmistavat, että
toimivaltaiset viranomaiset ottavat huomioon tässä artiklassa määritetyt
yleiset periaatteet päättäessään luvan myöntämisehdoista.
4 artikla
Luvan myöntäminen uusille laitoksille
Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta uutta laitosta ei
käytetä ilman tämän direktiivin mukaista lupaa, tämän rajoittamattatiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuh-tauspäästöjen rajoittamisesta 24 päivänä marraskuuta 1988 annetussaneuvoston direktiivissä 88/609/ETY (
2) esitettyjä poikkeuksia.
5 artikla
Vaatimukset luvan myöntämiselle olemassa oleville laitoksille
1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen,
että toimivaltaiset viranomaiset valvovat 6 ja 8 artiklan mukaisesti
annettujen lupien avulla tai ehtoja asianmukaisesti uudelleen tarkista-malla ja tarpeellisesti ajanmukaistamalla, että olemassa olevia laitoksiakäytetään 3, 7, 9, 10 ja 13 artiklan sekä 14 artiklan ensimmäisen jatoisen luetelmakohdan sekä 15 artiklan 2 kohdassa esitetyllä tavallaviimeistään kahdeksan vuoden kuluttua tämän direktiivin täytäntöönpa-
nopäivästä lukien, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön
erityissäännösten soveltamista.
2. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet 1, 2, 11 ja 12
artiklan sekä 14 artiklan kolmannen luetelmakohdan, 15 artiklan 1, 3
ja 4 kohdan, 16 ja 17 artiklan sekä 18 artiklan 2 kohdan säännösten
soveltamiseksi olemassa oleviin laitoksiin tämän direktiivin täytäntöön-panopäivästä alkaen.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 7
(1) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).
(2) EYVL N:o L 336, 7.12.1988, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutet-
tuna direktiivillä 90/656/ETY (EYVL N:o L 353, 17.12.1990, s.59).▼B
▼B
6 artikla
Lupahakemukset
1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta toimivaltai-
selle viranomaiselle osoitettu lupahakemus sisältäisi tiedot
— laitoksesta ja sen toiminnan luonteesta ja laajuudesta,
— raaka- ja lisäaineista sekä muista laitoksessa käytetyistä tai tuote-
tuista aineista tai energiasta,
— laitoksen päästölähteistä,— laitoksen sijaintipaikan olosuhteista,— laitoksen arvioitujen päästöjen laadusta ja määrästä kuhunkin
ympäristöelementtiin sekä päästöjen merkittävien ympäristövaiku-tusten erittelyyn,
— teknisistä keinoista tai muista menetelmistä, joilla pyritään
estämään laitoksen aiheuttamat päästöt, tai jos se ei ole mahdollista,
vähentämään niitä,
— tarvittaessa toimenpiteistä laitoksen jätteiden synnyn ehkäisemiseksi
ja jätteiden hyödyntämiseksi,
— muista toimenpiteistä, jotta noudatettaisiin 3 artiklassa tarkoitettuja
toiminnanharjoittajan perusvelvollisuuksien yleisiä periaatteita,
— ympäristöön joutuvien päästöjen tarkkailusta,
— tiivistelmä hakijan mahdollisesti tarkastelemista päävaihtoehdoista.
Lupahakemuksessa on myös oltava käytännönläheinen tiivistelmä
edellä esitetyistä luetelmakohdista.
2. Silloin kun direktiivissä 85/337/ETY (
1) säädettyjen vaatimusten
mukaisesti hankitut tiedot tai neuvoston tietyn teollisen toiminnan suur-
onnettomuuden vaarasta 24 päivänä kesäkuuta 1982 annetun direktiivin82/501/ETY mukaisesti laadittu turvallisuuskertomus tai muut mitätahansa muuta lainsäädäntöä soveltamalla hankitut tiedot mahdollis-tavat johonkin tämän artiklan säätämiin vaatimuksiin vastaamisen,voidaan nämä tiedot esittää lupahakemuksessa tai ne on liitettävä
siihen.
7 artikla
Yhtenäinen menettely lupien myöntämiseksi
Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta luvan myöntämis-
menettely ja -ehdot olisivat täysin yhteensovitettuja silloin, kun siihen
osallistuu useita toimivaltaisia viranomaisia, jotta voidaan taata tehokas
yhtenäinen menettely kaikkien menettelyn osalta toimivaltaisten virano-maisten välillä.
8 artikla
Päätökset
Toimivaltainen viranomainen myöntää luvan, jonka ehdot takaavat, että
laitos vastaa tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, tai päinvastai-sessa tapauksessa kieltäytyy myöntämästä lupaa, sanotun kuitenkaanrajoittamatta muiden jäsenvaltioiden tai yhteisön määräyksistä johtu-vien vaatimusten soveltamista.
Kaikkiin myönnettyihin tai muutettuihin lupiin on sisällyttävä tässä
direktiivissä tarkoitetut yksityiskohtaiset määräykset, joilla suojellaanilmaa, vesiä ja maaperää.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 8
(1) EYVL N:o L 230, 5.8.1982, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna
direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).▼M1
▼B
▼B
9 artikla
Luvan myöntämisehdot
1. Jäsenvaltiot varmistavat, että lupa käsittää kaikki tarvittavat
toimenpiteet 3 ja 10 artiklassa tarkoitettujen vaatimusten täyttämiseksi,jotta varmistetaan ilman, veden ja maaperän suojelu ja saavutetaan näinkoko ympäristön suojelun korkea taso.
2. Kun on kyse uudesta laitoksesta tai merkittävästä muutoksesta,
johon sovelletaan direktiivin 85/337/ETY 4 artiklaa, kaikki mainitundirektiivin 5, 6 ja 7 artiklaa soveltamalla saadut asiaankuuluvat tiedottai päätelmät on otettava huomioon lupaa myönnettäessä.
3. Luvan tulee käsittää päästöjen raja-arvot pilaaville aineille, erityi-
sesti liitteessä III luetelluille, joita voidaan päästä kyseisestä laitoksesta
merkittäviä määriä suhteessa niiden ominaisuuksiin ja siirtymiseenympäristön osasta (vesi, ilma, maaperä) toiseen. Tarpeen vaatiessalupa käsittää asiaankuuluvat maaperän ja pohjavesien suojelua sekälaitoksen jätehuoltoa koskevat määräykset. Tarvittaessa raja-arvoja
voidaan täydentää tai ne voidaan korvata vastaavilla parametreillä ja
teknisillä toimenpiteillä.
Liitteen I kohdassa 6.6 tarkoitettujen laitosten osalta tämän kohdan
mukaisesti määritetyissä päästöjen raja-arvoissa on otettava huomioonnäihin laitosryhmiin soveltuvat käytännön näkökohdat.
Jos laitoksen kasvihuonekaasupäästöt nimetään kasvihuonekaasujen
päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta
yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston 13 päivänä lokakuuta 2003 annetundirektiivin 2003/87/EY (
1) liitteessä I kyseisessä laitoksessa harjoitetta-
vaan toimintaan liittyviksi, luvassa ei saa asettaa kyseisen kaasunsuoralle päästölle raja-arvoa, ellei ole tarpeen varmistaa, ettämerkittävää paikallista pilaantumista ei aiheudu.
Jäsenvaltiot voivat päättää direktiivin 2003/87/EY liitteessä I luetel-
tujen toimintojen osalta, että energiatehokkuuteen liittyviä vaatimuksiaei määrätä koskemaan polttolaitoksia tai muita laitoksia, joista aiheutuuhiilidioksidipäästöjä paikalla.
Toimivaltaisten viranomaisten on tarvittaessa muutettava lupaa.
Edellä olevia kolmea alakohtaa ei sovelleta laitoksiin, jotka on jätetty
väliaikaisesti yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupanjärjestelmän ulkopuolelle direktiivin 2003/87/EY 27 artiklan mukai-sesti.
4. Päästöjen raja-arvot, vastaavat parametrit ja edellisessä 3
kohdassa tarkoitetut tekniset toimenpiteet perustuvat parhaaseen
käytettävissä olevaan tekniikkaan, ilman määräystä käyttää tiettyä
tekniikkaa tai tiettyä teknologiaa siten, että otetaan huomioon kyseisenlaitoksen tekniset ominaisuudet, sen maantieteellinen sijainti sekäpaikalliset ympäristöolosuhteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10artiklan soveltamista. Kaikissa tapauksissa lupaehdot sisältävät
määräyksiä epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta tai valtioiden rajat
ylittävän ympäristön pilaantumisen minimoinnista sekä takaavat kokoympäristön korkean suojelun tason.
5. Lupa käsittää asianmukaiset vaatimukset päästöjen tarkkailusta, ja
siinä täsmennetään mittausmenetelmät, mittausten tiheys ja niiden
arviointimenettely, ja se velvoittaa toimittamaan toimivaltaiselle vira-
nomaiselle tarvittavat tiedot luvan ehtojen noudattamisen valvomiseksi.
Liitteen I kohdassa 6.6 tarkoitettujen laitosten osalta tässä kohdassa
tarkoitetuissa toimenpiteissä voidaan ottaa huomioon kustannukset jahyödyt.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 9
(1) EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32.▼M2
▼B
▼B
6. Lupa käsittää laitoksen muuhun kuin tavanomaiseen käyttöön liit-
tyvät toimenpiteet. Tällä tavoin otetaan asiaan kuuluvalla tavallahuomioon laitoksen käynnistys, vuodot, virhetoiminnot, väliaikainen
seisautus tai lopullinen toiminnan lakkauttaminen, jos on olemassa
vaara, että kyseisillä toimilla on vaikutuksia ympäristöön.
Lupaan voi myös sisältyä tilapäisiä poikkeuksia 4 kohdassa tarkoitet-
tuihin vaatimuksiin, jos toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä
kunnostussuunnitelma varmistaa näiden vaatimusten noudattamisenkuuden kuukauden kuluessa ja jos suunnitelman toteuttaminen johtaapilaantumisen vähentymiseen.
7. Lupa voi käsittää muita tämän direktiivin toteutumista palvelevia
erityisehtoja jäsenvaltion tai toimivaltaisen viranomaisen asianmukai-seksi katsomassa määrin.
8. Jäsenvaltiot voivat asettaa tiettyjä vaatimuksia tietyille laitosryh-
mille yleisesti sitovassa muodossa ilman, että niitä sisällytetäänyksittäisiin lupaehtoihin ja edellyttäen, että varmistetaan yhtenäinenlähestymistapa ja vastaava korkea ympäristönsuojelun taso kokonaisuu-dessaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivinlupamenettelyn täytäntöönpanovelvoitteen soveltamista.
10 artikla
Paras käytettävissä oleva tekniikka ja ympäristönlaatunormit
Jos jokin ympäristönlaatunormi edellyttää ankarampia ehtoja kuin mitä
parhaan käytettävissä olevan tekniikan avulla voidaan saavuttaa,luvassa edellytetään lisäehtoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita
toimenpiteitä, joihin voidaan ryhtyä ympäristönlaatunormien noudatta-
miseksi.
11 artikla
Parhaan käytettävissä olevan tekniikan kehitys
Jäsenvaltiot huolehtivat, että toimivaltainen viranomainen seuraa
parhaan käytettävissä olevan tekniikan kehitystä tai että siitä tiedote-
taan viranomaiselle.
12 artikla
Toiminnanharjoittajien laitoksissa tekemät muutokset
1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta toiminnan-
harjoittaja tiedottaa kaikista laitoksessa suunnitteilla olevista 2 artiklan10 a alakohdan mukaisista muutoksista toimvaltaisille viranomaisille.
Tarpeen vaatiessa toimivaltaiset viranomaiset ajanmukaistavat luvan
tai sen ehdot.
2. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jottei mihinkään
toiminnanharjoittajan laitoksessa suunnittelemaan 2 artiklan 10 b
alakohdassa tarkoitettuun olennaiseen muutokseen ryhdytä ilman
tämän direktiivin mukaista lupaa. Lupahakemuksen ja toimivaltaistenviranomaisten päätökseen tulee käsittää laitoksen osat sekä 6 artiklassaluetellut seikat, joita muutokset voivat koskea. Artiklan 3, 6—10artiklan ja 15 artiklan, 1, 2 ja 4 kohdan tätä asiaa koskevia säännöksiä
sovelletaan samalla tavalla.
13 artikla
Toimivaltaisen viranomaisen suorittama lupaehtojen tarkistus ja
ajanmukaistaminen
1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta toimival-
taiset viranomaiset tarkastavat säännöllisesti ja ajanmukaistavat
tarpeen vaatiessa lupaehdot.
2. Tarkastus suoritetaan joka tapauksessa, jos
— laitoksen aiheuttama pilaantuminen on niin merkittävää, että luvan
nojalla voimassa olevat päästöjen raja-arvot olisi arvioitava uudel-leen tai uusia päästöjen raja-arvoja olisi lisättävä,1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 10
▼B
— olennaiset muutokset parhaissa käytettävissä olevissa teknisissä
keinoissa mahdollistavat päästöihin merkittävän vähennyksen ilmankohtuuttomia kustannuksia,
— menetelmän käytön tai toiminnan turvallisuus vaatii toisenlaisten
keinojen käyttöönottoa,
— uudet lainsäädännölliset toimenpiteet yhteisön tai jäsenvaltion
taholta edellyttävät sitä.
14 artikla
Lupaehtojen noudattaminen
Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta
— toiminnanharjoittaja täyttää laitoksessaan lupaehdot,
— toiminnanharjoittaja tiedottaa toimivaltaiselle viranomaiselle
säännöllisesti laitoksen päästöjen tarkkailun tuloksista japienimmällä mahdollisella viiveellä kaikista tapahtumista tai onnet-
tomuuksista, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia,
— laitosten toiminnanharjoittajat antavat toimivaltaisen viranomaisen
edustajille kaiken tarvittavan avun, jotta nämä pystyvät suoritta-
maan tarkastukset laitoksessa, ottamaan näytteitä ja keräämäänkaiken tehtävänsä suorittamiseen tämän direktiivin mukaisestitarvittavan tiedon.
15 artikla
Tiedon saannin vapaus ja julkinen osallistuminen lupamenettelyyn
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisölle, jota asia koskee,
annetaan mahdollisuus osallistua varhaisessa vaiheessa ja tehokkaastimenettelyyn, joka koskee
— luvan myöntämistä uusia laitoksia varten,
— luvan myöntämistä olennaiseen muutokseen laitoksen toiminnassa,— laitoksen luvan tai lupaehtojen tarkistamista 13 artiklan 2 kohdan
ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti.
Tällaisessa osallistumisessa sovelletaan liitteessä V säädettyä menet-
telyä.
2. Edellä 9 artiklassa tarkoitettujen lupaehtojen mukaisesti saatujen,
toimivaltaisen viranomaisen hallussa olevien päästöjä koskevienvalvontatulosten on oltava julkisesti saatavilla.
3. Komissio julkaisee joka kolmas vuosi jäsenvaltioiden toimitta-
mien aineistojen perusteella luettelon tärkeimmistä päästöistä ja niiden
aiheuttajista. Komissio päättää muodosta, jossa tiedot toimitetaan, sekäyksityiskohtaisista tiedoista 19 artiklassa säädetyn menenttelyn mukai-sesti.
Komissio voi saman menettelyn mukaisesti ehdottaa tarvittavia toimen-
piteitä, jotka tähtäävät tämän artiklan ensimmäisessä alakohdassa
tarkoitettujen päästöjä koskevien luetteloiden tietojen vertailtavuuteen
ja toisiaan täydentävään luonteeseen suhteessa muihin päästöjä käsitte-leviin rekistereihin ja lähteisiin.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohtaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta direktiivin 90/313/ETY 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa olevienrajoitusten soveltamista.
5. Kun päätös on tehty, toimivaltaisen viranomaisen on tiedotettava
asiasta yleisölle asianmukaisten menettelyjen mukaisesti ja saatettavayleisön saataville seuraavat tiedot:
a) päätöksen sisältö mukaan lukien jäljennös luvasta sekä ehdot ja
myöhemmät tarkistukset; ja1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 11
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
b) tutkittuaan yleisön, jota asia koskee, ilmaisemat huomautukset ja
mielipiteet, päätöksen perusteena olevat seikat ja näkökohdat,mukaan lukien tiedot yleisön osallistumisprosessista.
15 a artikla
Muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisen oikeusjärjestelmän
mukaisesti siihen yleisöön kuuluvilla, jota asia koskee, ja yleisöllä:
a) joiden etua asia riittävästi koskee, tai vaihtoehtoisesti
b) jotka väittävät oikeuksiensa heikentyvän, jos jäsenvaltion hallinto-
lainkäyttöä koskevassa säännöstössä niin edellytetään,
on mahdollisuus saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti peruste-
tussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä tähän direktiiviinsisältyvien yleisön osallistumista koskevien säännösten soveltamisalaankuuluvien päätösten, toimien tai laiminlyöntien asiasisällön taikkaniihin liittyvien menettelyjen laillisuus uudelleen tutkittavaksi.
Jäsenvaltioiden on määriteltävä, missä vaiheessa muita päätöksiä,
toimia tai laiminlyöntejä vastaan voidaan esittää huomautuksia.
Jäsenvaltioiden on määriteltävä, mikä muodostaa riittävän edun ja mikä
oikeuden heikentymisen tavoitteenaan antaa yleisölle, jota asia koskee,
laaja muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus. Edellä 2 artiklan 14
kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttävien valtioista riippumattomienjärjestöjen edun katsotaan olevan tämän artiklan a alakohdassa tarkoite-tulla tavalla riittävä. Niillä katsotaan myös olevan oikeuksia, joita onmahdollista loukata tämän artiklan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
Tämän artiklan säännökset eivät estä mahdollisuutta, että hallinnollinen
viranomainen alustavasti tutkii asian uudelleen, eivätkä ne vaikutavaatimukseen hallinnollisten muutoksenhakumenettelyjen loppuunsaat-tamisesta ennen kuin asia saatetaan tuomioistuimessa tutkittavaksi,silloin kun kansallisessa lainsäädännössä on tällainen vaatimus.
Kyseisen menettelyn on oltava oikeudenmukainen, tasapuolinen ja
nopea, eikä se saa olla niin kallis, että se olisi esteenä menettelyynosallistumiselle.
Tämän artiklan säännösten tehostamiseksi jäsenvaltioiden on varmistet-
tava, että yleisölle annetaan käytännön tietoja mahdollisuudestaturvautua hallinnollisiin ja tuomioistuimessa tapahtuviin muutoksenha-kumenettelyihin.
16 artikla
Tietojen vaihtaminen
1. Tietojen vaihtamiseksi jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimen-
piteet ilmoittaakseen komissiolle joka kolmas vuosi, ja ensimmäisenkerran 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin täytäntöönpanosta,saatavilla olevat edustavat tiedot liitteessä I olevista toimintaluokittainsovituista raja-arvoista sekä tarvittaessa parhaista käytettävissä olevista
tekniikoista, joista arvot johdatetaan erityisesti 9 artiklan säännösten
mukaisesti. Myöhempiä ilmoituksia varten kyseisiä tietoja ajanmukais-tetaan tämän artiklan 3 kohdassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti.
2. Komissio organisoi tietojen vaihtoa jäsenvaltioiden ja parhaista
käytettävissä olevista teknisistä keinoista, niihin liittyvästä tarkkailusta
ja niiden kehityksestä kiinnostuneen teollisuuden välille. Komissiojulkaisee tietojen vaihdon tulokset joka kolmas vuosi.
3. Tämän direktiivin täytäntöönpanoon ja sen tehokkuuteen
suhteessa yhteisön muihin ympäristönsuojelukeinoihin liittyvät kerto-
mukset laaditaan direktiivin 91/692/ETY 5 ja 6 artiklan mukaisesti.Ensimmäinen kertomus kattaa kolmen vuoden ajanjakson tämän direk-tiivin 21 artiklassa tarkoitetusta täytäntöönpanopäivästä alkaen.Komissio antaa tämän kertomuksen neuvoston käsittelyyn tarvittaessaehdotuksin varustettuna.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 12
▼B
▼B
4. Jäsenvaltiot perustavat tai nimeävät viranomaisen tai virano-
maiset, jotka ovat vastuussa tietojen vaihdosta 1, 2 ja 3 kohdanmukaisesti, ja ilmoittavat tästä komissiolle.
17 artikla
Valtioiden rajat ylittävät vaikutukset
1. Jos jäsenvaltio toteaa, että tietyn laitoksen käytöllä on todennä-
köisesti merkittäviä kielteisiä vaikutuksia toisen jäsenvaltion
ympäristöön, tai jos jäsenvaltio, johon laitoksen käyttö todennäköisestivaikuttaa merkittävästi, sitä pyytää, sen jäsenvaltion, jonka alueella 4artiklan tai 12 artiklan 2 kohdan mukaista lupaa on haettu, on toimitet-tava kyseiselle toiselle jäsenvaltiolle liitteen V mukaisesti toimitettavat
tai saataville annettavat tiedot samanaikaisesti kun ne annetaan oman
maan kansalaisten saataville. Nämä tiedot ovat pohjana tarvittavilleneuvotteluille kahden jäsenvaltion välisissä keskinäisissä suhteissavastavuoroisuus- ja yhdenvertaisuusperiaatteiden mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot valvovat keskinäisissä suhteissansa, että 1 kohdassa
tarkoitetuissa tapauksissa hakemukset annetaan asianmukaiseksi ajaksi
yleisesti saataville mahdollisesti altistumisen kohteena olevassa jäsen-
valtiossa, jotta tämä valtio voisi ottaa kantaa asiaan ennentoimivaltaisen viranomaisen päätöstä.
3. Kun toimivaltainen viranomainen tekee päätöksen hakemuksesta,
1 ja 2 kohdan mukaisten kuulemisten tulokset on otettava huomioon.
4. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava 1 kohdan mukaisesti
kuulluille jäsenvaltioille hakemusta koskevasta päätöksestä ja toimitet-
tava niille 15 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut tiedot. Näiden
jäsenvaltioiden on varmistettava, että tiedot annetaan yleisön, jota asiakoskee, saataville asianmukaisella tavalla niiden omalla alueella.
18 artikla
Päästöjen raja-arvot yhteisössä
1. Komission ehdotuksesta neuvosto vahvistaa perustamissopimuk-
sessa määrätyn menettelyn mukaisesti päästöjen raja-arvot:
— liitteessä I tarkoitetuille laitosluokille liitteen 5.1 ja 5.4 kohdassa
tarkoitettuja kaatopaikkoja lukuunottamatta ja
— liitteessä III tarkoitetuille pilaaville aineille,
joiden suhteen yhteisöllisten toimien tarve on todettu, erityisesti 16
artiklassa säädetyn tietojen vaihdon perusteella.
2. Yhteisön yhteisten, tätä direktiiviä soveltamalla määriteltyjen
päästöjen raja-arvojen puuttuessa sovelletaan liitteessä II tarkoitettujendirektiivien mukaisia asianmukaisia ja muiden yhteisön säädöstenmukaisia päästöjen raja-arvoja liitteessä I tarkoitettuihin laitoksiintämän direktiivin mukaisina päästöjen vähimmäisraja-arvoina.
Komission ehdotuksesta neuvosto vahvistaa perustamissopimuksessa
määrätyn menettelyn mukaisesti liitteen I kohdissa 5.1 ja 5.4 tarkoitet-
tujen kaatopaikkojen osalta sovellettavat tekniset määräykset sanotunkuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin vaatimusten soveltamista.
19 artikla
Edellä 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu komiteamenettely
Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edusta-
jista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpi-
teistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonkapuheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto anne-taan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 13
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission
ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänetpainotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei
osallistu äänestykseen.
Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean
lausunnon mukaiset.
Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai
lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdo-tuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asianmääräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä,
kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdo-
tetuista toimenpiteistä.
20 artikla
Siirtymävaiheen säännökset
1. Direktiivin 84/360/ETY, direktiivin 76/464/ETY 3 ja 5 artiklan
sekä 6 artiklan 3 kohdan ja 7 artiklan 2 kohdan sekä liitteessä II tarkoi-tettujen direktiivien lupajärjestelmiin liittyviä asiaankuuluviasäännöksiä sovelletaan olemassa oleviin ja liitteessä I tarkoitetuillaaloilla toimiviin laitoksiin siihen asti, kunnes toimivaltaiset virano-
maiset ovat toteuttaneet tämän direktiivin 5 artiklassa tarkoitetut
tarvittavat toimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivillä88/609/ETY säädettyjen poikkeuksien soveltamista.
2. Kohdassa 1 tarkoitettujen direktiivien lupajärjestelmiin liittyviä
asiaankuuluvia säännöksiä ei enää sovelleta tämän direktiivintäytäntöönpanopäivänä uusiin, liitteessä I tarkoitetuilla aloilla toimiviinlaitoksiin.
3. Direktiivi 84/360/ETY kumotaan 11 vuoden kuluttua tämän direk-
tiivin voimaantulopäivästä.
Heti kun 4, 5 tai 12 artiklassa säädetyt toimenpiteet on toteutettu jonkin
laitoksen osalta, direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohdassa säädettyäpoikkeusta ei enää sovelleta tässä direktiivissä tarkoitettuihin laitoksiin.
Neuvosto muuttaa komission ehdotuksesta tarpeen mukaan liitteessä II
tarkoitettujen muiden direktiivien asiaankuuluvia säännöksiä niidenmukauttamiseksi tämän direktiivin vaatimuksiin ennen ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettua direktiivin 84/360/ETY kumoamispäivää.
21 artikla
Täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistäänkolmen vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä. Niidenon ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähändirektiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset
tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa pääasialliset kansalliset säännökset kirjallisinakomissiolle.
22 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu.
23 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 14
▼B
LIITE I
TEOLLISEN TOIMINNAN 1 ARTIKLASSA TARKOITETUT LUOKAT
1. Tämä direktiivi ei koske laitoksia tai laitosten osia, joita käytetään uusien
tuotteiden ja menetelmien tutkimukseen, kehittämiseen tai testaamiseen.
2. Jäljempänä mainitut rajat koskevat yleensä tuotantokapasiteetteja tai
tuotantoa. Jos sama toiminnanharjoittaja suorittaa useampaa saman
otsakkeen alle lukeutuvaa toimintaa samassa laitoksessa tai samalla
paikalla, näiden toimintojen kapasiteetit lasketaan yhteen.
1. Energia-alan teollisuus
1.1. Polttolaitokset, joiden lämmöntuotto on enemmän kuin 50 MW(1).
1.2. Kaasun- ja öljynjalostamot.1.3. Koksaamot.
1.4. Kivihiiltä kaasuttavat ja nesteyttävät laitokset.
2. Metallien tuotanto ja jalostus
2.1. Malmien, mukaan lukien sulfidimalmit, pasutus- ja sintrauslaitokset.2.2. Raakarautaa tai terästä tuottavat laitokset (primääri- tai sekundäärisulatus),
mukaan lukien jatkuva valu, joiden kapasiteetti ylittää 2,5 tonnia tunnissa.
2.3. Laitokset, joissa rautametalleja jalostetaan:
a) kuumavalssausmenetelmällä kapasiteetin ylittäessä 20 tonnia raaka-
terästä tunnissa;
b) takomalla vasaroiden iskutyön ylittäessä 50 kilojoulea vasaraa kohti ja
käytetyn lämmöntuoton ylittäessä 20 MW;
c) suojakäsittelemällä sulalla metallilla käsittelykapasiteetin ylittäessä 2
tonnia raakaterästä tunnissa.
2.4. Rautametallivalimot, joiden tuotantokapasiteetti ylittää 20 tonnia päivässä.2.5. Laitokset,
a) joissa tuotetaan ei-rautametalleja malmista, rikasteista tai sekundaari-
sista raaka-aineista metallurgisilla, kemiallisilla tai
elektrolyysimenetelmillä;
b) joissa sulatetaan ei-rautametalleja, sisältäen metalliseokset, mukaan luet-
tuna kierrätettävät tuotteet, (puhdistuksesta, sulattovalusta jne.) ja joiden
sulatuskapasiteetti ylittää 4 tonnia päivässä lyijyn ja kadmiumin osalta
tai 20 tonnia päivässä kaikkien muiden metallien osalta.
2.6. Metallien ja muovien pintakäsittelylaitokset, joissa käytetään elektrolyyt-
tistä tai kemiallista menetelmää käytettävien käsittelyaltaiden vetoisuuden
ollessa enemmän kuin 30 m
3.
3. Mineraaliteollisuus
3.1. Laitokset, jotka tuottavat klinkkeriä (sementti) kiertouuneissa, joiden
tuotantokapasiteetti ylittää 500 tonnia päivässä, tai kalkkia kiertouuneissa,
joiden tuotantokapasiteetti ylittää 50 tonnia päivässä, tai muun tyyppisissä
uuneissa, joiden tuotantokapasiteetti ylittää 50 tonnia päivässä.
3.2. Asbestia ja asbestipohjaisia tuotteita valmistavat laitokset.3.3. Lasia valmistavat laitokset, mukaan lukien lasikuituja valmistavat laitokset,
joiden sulatuskapasiteetti ylittää 20 tonnia päivässä.
3.4. Mineraaleja sulattavat laitokset, mukaan lukien mineraalikuituja valmis-
tavat laitokset, joiden sulatuskapasiteetti ylittää 20 tonnia päivässä.
3.5. Laitokset, joissa valmistetaan keraamisia tuotteita, polttamalla, erityisesti
kattotiiliä, tiiliä, tulenkestäviä rakennuskiviä, laattoja, hiekkakiveä tai
posliinia, ja joiden tuotantokapasiteetti ylittää 75 tonnia päivässä ja/tai
uunin tilavuus ylittää 4 m
3ja lastauskapasiteetti ylittää 300 kg/m3uunia
kohden.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 15
(1) Direktiivin 88/609/ETY olemassa olevia laitoksia koskevat materiaaliset vaatimukset
ovat voimassa 31 päivään joulukuuta vuonna 2003.
▼B
4. Kemian teollisuus
Tuotanto tämän kohdan toimintaluokissa tarkoitetussa merkityksessä
tarkoittaa teollisessa mittakaavassa tapahtuvaa 4.1—4.6 kohdassa mainit-
tujen aineiden tai aineryhmien kemiallista jalostamista.
4.1. Kemialliset laitokset, jotka valmistavat orgaanisten kemian perustuotteita,
kuten:
a) yksinkertaisia hiilivetyjä (suoraketjuisia tai rengasrakenteisia, tyydytty-
neitä tai tyydyttämättömiä, alifaattisia tai aromaattisia),
b) happea sisältäviä hiilivetyjä, erityisesti alkoholeja, aldehydejä, ketoneita,
karboksyylihappoja, estereitä, asetaatteja, eettereitä, peroksideja, epoksi-
hartseja,
c) rikin hiilivetyjä,
d) typen hiilivetyjä, erityisesti amiineja, amideja, typpipitoisia yhdisteitä tai
nitraatteja, nitriilejä, syanaatteja, isosyanaatteja,
e) fosforia sisältäviä hiilivetyjä,
f) halogenoituja hiilivetyjä,
g) organometallisia yhdisteitä,
h) perusmuoveja (polymeerejä, synteettisiä kuituja, selluloosapohjaisia
kuituja),
i) synteettisiä kumeja,
i) väriaineita ja pigmenttejä,
k) pinta-aktiivisia aineita.
4.2. Kemialliset laitokset, joissa valmistetaan epäorgaanisia kemiallisia perus-
tuotteita, kuten
a) kaasuja, kuten ammoniakkia, klooria tai kloorivetyä, fluoria tai fluor-
ivetyä, hiilen oksideja, rikkiyhdisteitä, typen oksideja, vetyä,
rikkidioksidia, karbonyylikloridia;
b) happoja, kuten kromihappoa, fluorivetyhappoa, fosforihappoa, typpi-
happoa, kloorivetyhappoa, rikkihappoa, oleiinihappoa, rikkihapokkeita;
c) emäksiä, kuten ammoniumhydroksidia, kaliumhydroksidia, natriumhy-
droksidia;
d) suoloja, kuten ammoniumkloridia, kaliumkloraattia, kaliumkarbonaattia,
natriumkarbonaattia, perboraattia, hopeanitraattia;
e) epämetalleja, metallioksideja tai muita epäorgaanisia yhdisteitä, kuten
kalsiumkarbidia, piitä, piikarbidia.
4.3. Kemialliset laitokset, jotka valmistavat fosforiin, typpeen tai kaliumiin
perustuvia lannoitteita (lannoitteet sisältävät joko yhtä ainetta tai niiden
seosta).
4.4. Kasvinsuojeluaineita lähtöaineita ja torjunta-aineita valmistavat kemialliset
laitokset.
4.5. Farmaseuttisten valmisteiden lähtöaineita kemiallisella tai biologisella
menetelmällä valmistavat laitokset.
4.6. Räjähteitä valmistavat kemialliset laitokset.
5. Jätehuolto
Sanotun kuitenkaan rajoittamatta vaarallisia jätteitä koskevien 12 päivänä
joulukuuta 1991 annettujen neuvoston direktiivin 75/442/ETY 11 artiklan
ja direktiivin 91/689/ETY (1) 3 artiklan soveltamista:
5.1. Neuvoston direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja vaar-
allisia jätteitä hävittävät ja uudelleenkäytettävät laitokset, sellaisina kuin ne
määritellään direktiivin 75/442/ETY liitteissä II A ja II B (toiminnat R1,
R5, R6, R8 ja R9) ja jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetulla
direktiivillä 75/439/ETY (2), ja joiden kapasiteetti ylittää 10 tonnia
päivässä.
5.2. Yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen
ehkäisemisestä 8 päivänä kesäkuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 16
(1) EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direk-
tiivillä 94/31/ETY (EYVL N:o L 168, 2.7.1994, s. 28).
(2) EYVL N:o L 194, 25.7.1975 s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).
▼B
89/369/ETY (1) ja yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten
aiheuttman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 21 päivänä kesäkuuta 1989
annetussa neuvoston direktiivissä 89/429/ETY (2) määritellyn kaltaiset
yhdyskuntajätteiden polttolaitokset, joiden kapasiteetti ylittää 3 tonnia
tunnissa.
5.3. Direktiivin 75/442/ETY liitteen II A otsakkeiden D8, D9 alla määritellyn
kaltaiset vaarattomien jätteiden hävityslaitokset, joiden kapasiteetti ylittää
50 tonnia päivässä.
5.4. Kaatopaikat, joihin tuodaan enemmän kuin 10 tonnia jätettä päivässä tai
joiden kokonaiskapasiteetti on enemmän kuin 25000 tonnia, lukuun otta-
matta inerttijätteen kaatopaikkoja.
6. Muu toiminta
6.1. Teollisuuslaitokset, joissa valmistetaan:
a) massaa puusta tai muista kuitumateriaaleista;
b) paperia tai kartonkia kapasiteetin ylittäessä 20 tonnia päivässä.
6.2. Kuitujen tai tekstiilien esikäsittely- (pesu, valkaisu, merserointi) tai värjäy-
slaitokset, joiden käsittelykapasiteetti ylittää 10 tonnia päivässä.
6.3. Nahanparkituslaitokset, joiden käsittelykapasiteetti on enemmän kuin 12
tonnia valmiita tuotteita päivässä.
6.4. a) Teurastamot, jotka tuottavat enemmän kuin 50 tonnia ruhoja päivässä,
b) Sellaisten elintarvikkeiden käsittely ja jalostus, jotka valmistetaan
— eläinperäisistä raaka-aineista (paitsi maidosta) ja jossa valmiiden
tuotteiden tuotanto ylittää 75 t/päivä,
— kasviperäisistä raaka-aineista ja jossa valmiiden tuotteiden tuotanto
on enemmän kuin 300 t/päivä (neljännesvuosittain laskettavan
keskiarvon perusteella).
c) Maidon käsittely ja jalostus vastaanotetun maidon määrän ylittäessä
200 t/päivä (vuosittain laskettavan keskiarvon perusteella).
6.5 Ruhoja ja eläinperäistä jätettä hävittävät ja jälleenkäyttävät laitokset, joiden
käsittelykapasiteetti ylittää 10 t/päivä.
6.6. Siipikarjan tai sikojen tehokasvatuslaitokset, joissa on enemmän kuin
a) 40000 siipikarjapaikkaa
b) 2000 paikkaa tuotantosioille (yli 30 kg:n painoisille) tai
c) 750 emakkopaikkaa.
6.7. Aineiden, esineiden ja tuotteiden pintakäsittelylaitokset, erityisesti kiillo-
tusta, painatusta, pinnoittamista, rasvanpoistoa, vedenpitäviksi käsiteltyjä,
liimausta, maalausta, puhdistamista tai kyllästystä suorittavat laitokset,
joissa käytetään orgaanisia liuottimia liuottimen kulutuskapasiteetin ylit-
täessä 150 kg tunnissa tai 200 t vuodessa.
6.8. Hiiliä (kivihiiltä) tai elektrografiittia polttamalla tai hiilettämällä valmis-
tavat laitokset.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 17
(1) EYVL N:o L 163, 14.6.1989, s. 32
(2) EYVL N:o L 203, 15.7.1989, s. 50
▼B
LIITE II
LUETTELO 18 ARTIKLAN 2 KOHDASSA JA 20 ARTIKLASSA
TARKOITETUISTA DIREKTIIVEISTÄ
1. Direktiivi 87/217/ETY asbestin aiheuttaman ympäristön pilaantumisen
ehkäisemisestä ja vähentämisestä.
2. Direktiivi 82/176/ETY kloorialkalielektrolyysiteollisuuden eloho-
peapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista.
3. Direktiivi 83/513/ETY kadmiumpäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista.
4. Direktiivi 84/156/ETY muiden alojen kuin kloorialkalielektrolyysiteolli-
suuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista.
5. Direktiivi 84/491/ETY heksakloorisykloheksaanipäästöjen raja-arvoista ja
laatutavoitteista.
6. Direktiivi 86/280/ETY direktiivin 76/464/ETY liitteen luetteloon I sisälty-
vien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoista ja
laatutavoitteista, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 88/347/
ETY ja 90/415/ETY, jotka muuttavat direktiivin 86/280/ETY liitettä II.
7. Direktiivi 89/369/ETY yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheut-
taman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä.
8. Direktiivi 89/429/ETY yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten
aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä.
9. Direktiivi 94/67/ETY vaarallisten jätteiden polttamisesta.
10. Direktiivi 92/112/ETY menettelytavoista titaanidioksiditeollisuuden
jätteiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämistä ja mahdollista poistamista
koskevien ohjelmien yhdenmukaistamisesta.
11. Direktiivi 88/609/ETY tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien
epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 94/66/EY.
12. Direktiivi 76/464/ETY tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaar-
allisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta.
13. Direktiivi 75/442/ETY jätteistä, sellaisena kuin se on muutettuna direktii-
villä 91/156/ETY.
14. Direktiivi 75/439/ETY jäteöljyhuollosta.
15. Direktiivi 91/689/ETY vaarallisista jätteistä.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 18
▼B
LIITE III
LUETTELO TÄRKEIMMISTÄ PILAANTUMISTA AIHEUTTAVISTA
AINEISTA, JOS NE OVAT MERKITYKSELLISIÄ, KUN ASETETAAN
PÄÄSTÖJEN RAJA-ARVOJA
ILMA
1. Rikin oksidit ja muut rikkiyhdisteet
2. Typen oksidit ja muut typpiyhdisteet3. Hiilimonoksidi
4. Helposti haihtuvat orgaaniset yhdisteet
5. Metallit ja niiden yhdisteet6. Hiukkaset
7. Asbesti (suspendoituneet hiukkaset, kuidut)
8. Kloori ja sen yhdisteet9. Fluori ja sen yhdisteet
10. Arseeni ja sen yhdisteet
11. Syanidit12. Aineet ja valmisteet, joilla osoitetaan olevan ilman välityksellä karsinogee-
nisia, mutageenisia tai lisääntymiseen vaikuttavia ominaisuuksia.
13. Polyklooratut dibentsodioksiinit ja polyklooratut dibentsofuraanit.
VESI
1. Organohalogeeniyhdisteet ja aineet, jotka vesiympäristössä voivat
muodostaa sellaisia yhdisteitä.
2. Organofosforiyhdisteet.
3. Orgaaniset tinayhdisteet.
4. Aineet ja valmisteet, joilla osoitetaan olevan karsinogeenisia, mutageenisia
tai lisääntymiseen vaikuttavia ominaisuuksia vesiympäristössä tai sen
välityksellä.
5. Pysyvät hiilivedyt ja pysyvät ja biokertyvät myrkylliset orgaaniset aineet.
6. Syanidit.
7. Metallit ja niiden yhdisteet.8. Arseeni ja sen yhdisteet.
9. Biosidit ja kasvinsuojeluaineet.
10. Suspendoituneet aineet.11. Rehevöitymistä aiheuttavat aineet (erityisesti nitraatit ja fosfaatit).
12. Happitasapainoon epäedullisesti vaikuttavat aineet (jotka ovat mitattavissa
parametreillä kuten BHK, KHK).1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 19
▼B
LIITE IV
Seikkoja, jotka tulee ottaa huomioon yleisesti tai yksittäistapauksissa 2 artiklan
11 alakohdassa määritellyistä parhaista käytettävissä olevista teknisistä keinoista
päätettäessä, kun otetaan huomioon toimenpiteestä mahdollisesti aiheutuvat
kustannukset ja edut sekä varovaisuus- ja ennaltaehkäisyn periaatteet:
1. vähän jätteitä tuottavien teknisten keinojen käyttö;
2. mahdollisimman vaarattomien aineiden käyttö;3. prosessissa käytettyjen ja tuotettujen aineiden ja jätteiden talteenotto- ja
kierrätyskeinojen kehittäminen kun se on tarpeellista;
4. vertailukelpoiset prosessit, laitteet ja toimintamenetelmät, joita on kokeiltu
menestyksekkäästi teollisessa mittakaavassa;
5. tekniikan kehitys ja muutokset tieteellisessä tiedossa ja ymmärtämyksessä;6. kyseessä olevien päästöjen luonne, vaikutukset ja laajuus;7. uusien tai olemassa olevien laitosten käyttöönottopäivä;
8. parhaan käytettävissä olevan teknisen keinon käyttöönottoon vaadittava
aika;
9. prosessissa käytettävien raaka-aineiden (vesi mukaan luettuna) kulutus ja
ominaisuudet sekä energiankäytön tehokkuus;
10. päästöjen kokonaisvaikutuksen ja ympäristöriskien ehkäisyn ja minimoi-
misen tarve;
11. onnettomuuksien ehkäisyn ja niiden ympäristöseurausten minimoimisen
tarve;
12. komission 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti julkaisemat tiedot tai kansainvä-
listen järjestöjen julkaisemat tiedot.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 20
▼M1
LIITE V
Yleisön osallistuminen päätöksentekoon
1. Yleisölle on ilmoitettava (julkisin ilmoituksin tai muin asianmukaisin tavoin,
kuten mahdollisuuksien mukaan sähköisin viestimin) seuraavat seikat
päätöksenteon varhaisessa vaiheessa ja viimeistään heti, kun tiedot voidaan
kohtuudella antaa:
a) lupahakemus tai tilanteen mukaan ehdotus luvan tai lupaehtojen tarkista-
miseksi 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti, mukaan lukien 6 artiklan 1
kohdassa lueteltujen seikkojen kuvaus;
b) tarvittaessa tieto, että päätökseen sovelletaan kansallista tai valtiosta
toiseen ulottuvien ympäristövaikutusten arviointimenettelyä taikka että
siitä käydään 17 artiklan mukaisia jäsenvaltioiden välisiä neuvotteluja;
c) yksityiskohtaiset tiedot toimivaltaisista viranomaisista, jotka vastaavat
päätöksenteosta, joilta saa asiaan liittyviä tietoja, joille huomautukset (tai
kysymykset) voidaan esittää, sekä yksityiskohtaiset tiedot huomautusten
tai kysymysten esittämistä koskevasta aikataulusta;
d) mahdollisten päätösten luonne tai päätösluonnos, jos sellainen on;
e) tilanteen mukaan yksityiskohtaiset tiedot ehdotuksesta luvan tai lupaeh-
tojen tarkistamiseksi;
f) milloin, missä ja miten asianomaiset tiedot annetaan saataville;
g) yksityiskohtaiset tiedot menettelyistä 5 kohdan mukaista yleisön osallistu-
mista ja kuulemista varten.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianmukaisen ajan kuluessa yleisön,
jota asia koskee, saataville saatetaan:
a) kansallisen lainsäädännön mukaisesti tärkeimmät selvitykset ja ohjeet,
joita toimivaltaiselle viranomaiselle tai toimivaltaisille viranomaisille on
annettu ajankohtana, jona yleisölle, jota asia koskee, annetaan 1 kohdassa
tarkoitetut tiedot;
b) ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta 28 päivänä tammi-
kuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/
4/EY(1) säännösten mukaisesti muut kuin 1 kohdassa tarkoitetut tiedot,
jotka ovat merkityksellisiä päätöksen kannalta 8 artiklan mukaisesti ja
jotka annetaan saataville vasta, kun yleisölle, jota asia koskee, on ilmoi-
tettu 1 kohdan mukaisesti.
3. Yleisöllä, jota asia koskee, on oikeus ilmaista toimivaltaiselle viranomaiselle
tai huomautuksensa ja mielipiteensä ennen kuin lupahakemuksesta päätetään.
4. Päätöstä tehdessä tämän liitteen mukaisen kuulemisen tulokset on otettava
asianmukaisesti huomioon.
5. Jäsenvaltiot päättävät yksityiskohtaisista järjestelyistä yleisölle tiedottami-
seksi (esimerkiksi jakamalla ilmoituksia tietyllä alueella tai ilmoittamalla
asiasta paikallisissa sanomalehdissä) sekä yleisön, jota asia koskee, kuulemi-
seksi (esimerkiksi kirjallisten lausuntojen tai julkisen kuulemisen avulla). On
asetettava kohtuulliset määräajat, joilla mahdollistetaan, että yleisölle tiedot-
tamiseen ja yleisön, jota asia koskee, valmistautumiseen sekä tehokkaaseen
osallistumiseen ympäristöä koskevaan päätöksentekoon tämän liitteen mukai-
sesti jää riittävästi aikaa.1996L0061 — FI — 25.10.2003 — 002.001 — 21
(1) EUVL L 41, 14.2.2003, s. 26.