1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 6 päivänä helmikuuta 1970,
moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden
lainsäädännön lähentämisestä
(70/157/ETY)
(EYVL L 42, 23.2.1970, s. 16)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission direktiivi 73/350/ETY, annettu 7 päivänä marraskuuta 1973 L 321 33 22.11.1973
►M2Neuvoston direktiivi 77/212/ETY, annettu 8 päivänä maaliskuuta 1977 L 66 33 12.3.1977
►M3Komission direktiivi 81/334/ETY annettu 13 päivänä huhtikuuta 1981 L 131 6 18.5.1981
►M4Komission direktiivi 84/372/ETY, annettu 3 päivänä heinäkuuta 1984 L 196 47 26.7.1984
►M5Neuvoston direktiivi 84/424/ETY, annettu 3 päivänä syyskuuta 1984 L 238 31 6.9.1984
►M6Council Directive 87/354/EEC of 25 June 1987 (*) L 192 43 11.7.1987
►M7Komission direktiivi 89/491/ETY, annettu 17 päivänä heinäkuuta 1989 L 238 43 15.8.1989
►M8Neuvoston direktiivi 92/97/ETY, annettu 10 päivänä marraskuuta 1992 L 371 1 19.12.1992
Muutettu:
►A1Tanskan, Irlannin ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneen
kuningaskunnan liittymisasiakirja(*)L 73 14 27.3.1972
►A2Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirja L 302 23 15.11.1985
(*) Tätä asiakirjaa ei ole julkaistu suomenkielisenä.
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 6 päivänä helmikuuta 1970,
moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää
koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
(70/157/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(
1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
sekä katsoo, että
tekniset vaatimukset, jotka moottoriajoneuvojen on kansallisen
lainsäädännön mukaan täytettävä, liittyvät muun muassa sallittuun
melutasoon ja pakojärjestelmään, ja
nämä vaatimukset eroavat jäsenvaltioittain; sen vuoksi on tarpeen, että
jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko niiden voimassa olevienmääräystensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti jotta ETY-tyyppi-hyväksyntää, josta säädetään moottoriajoneuvojen ja niidenperävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioidenlainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa
neuvoston direktiivissä(
3), voitaisiin soveltaa kaikkiin ajoneuvotyyp-
peihin,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä ’ajoneuvolla’ tarkoitetaan kaikkia tieliikenteeseen
tarkoitettuja, korilla varustettuja tai ilman sitä olevia, vähintään neli-
pyöräisiä moottoriajoneuvoja, joiden suurin rakenteellinen nopeus on
yli 25 km/h, lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja, maatalous-traktoreita ja -koneita sekä moottorityökoneita.
2 artikla
Jäsenvaltio ei saa evätä moottoriajoneuvotyypiltä tai pakojärjestelmä-
tyypiltä tai pakojärjestelmän erilliseksi tekniseksi yksiköksi
katsottavalta osalta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppi-hyväksyntää sallittuun melutasoon ja pakojärjestelmään liittyvistäsyistä,
— jos ajoneuvo täyttää liitteen I vaatimukset melutason ja pakojärjes-
telmän osalta,
— jos pakojärjestelmä tai sen erilliseksi tekniseksi yksiköksi direk-
tiivin 70/156/ETY 9 a artiklassa tarkoitetussa merkityksessä
katsottava osa täyttää liitteen II vaatimukset.
2 a artikla
1. Jäsenvaltio ei saa estää tai kieltää ajoneuvon myyntiä, rekisterö-
intiä, liikkeelle laskemista tai käyttöä, jos sen melutaso japakojärjestelmä täyttävät liitteen I vaatimukset.
2. Jäsenvaltio ei saa kieltää saattamasta markkinoille pakojärjes-
telmää tai sen erilliseksi tekniseksi yksiköksi direktiivin 70/156/ETY 91970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 2
(1) EYVL N:o C 160, 18.12.1969, s. 7
(2) EYVL N:o C 48, 16.4.1969, s. 16
(3) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1▼M3
▼M3
a artiklassa tarkoitetussa merkityksessä katsottavaa osaa, jos se on 2
artiklassa tarkoitetussa merkityksessä sitä tyyppiä, jolle tyyppihyväk-syntä on annettu sallittuun melutasoon ja pakojärjestelmään liittyvistä
syistä.
3 artikla
Tarvittavat muutokset liitteen vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan
kehitykseen on tehtävä moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujentyyppihyväksynnästä annetun neuvoston direktiivin 13 artiklassasäädettyä menettelyä noudattaen, lukuun ottamatta ►
M3liitteessä I
olevassa 5.2.2.1 ja 5.2.2.5 kohdassa ◄vahvistettuja vaatimuksia.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direk-
tiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä
tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännöksettoimitetaan kirjallisina komissiolle.
5 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 3
▼B
▼M8
LIITE I
ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ MOOTTORIAJONEUVOTYYPPIEN
MELUTASON OSALTA
1 MÄÄRITELMÄT
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1.1 Ajoneuvotyypillä
Ajoneuvoja, jotka eivät olennaisesti eroa seuraavilta osin:
1.1.1 korirakenteen malli tai materiaalit (erityisesti moottoritila ja
sen äänieristys);
1.1.2 ajoneuvon pituus ja leveys;1.1.3 moottorityyppi [otto- tai dieselmoottori, kaksi- tai nelitahti,
iskumäntä tai kiertomäntä, sylintereiden määrä ja tilavuus,
kaasuttimien tai ruiskutusjärjestelmien lukumäärä ja tyyppi,
venttiilien järjestely, suurin teho ja sitä vastaava kierrosnopeus
(S)];
1.1.4 voimansiirtojärjestelmä, vaihde, jolla testi suoritetaan ja asian-
omainen kokonaisvälityssuhde:
1.1.5 pakoäänenvaimentimien määrä, tyyppi ja sijainti;1.1.6 imuäänenvaimentimien määrä, tyyppi ja sijainti:1.1.7 Sen estämättä, mitä 1.1.2 ja 1.1.4 kohdassa määrätään, muita
kuin M
1-j aN1-luokan(1)ajoneuvoja, joilla on saman tyyppinen
moottori ja/tai erilaiset kokonaisvälityssuhteet voidaan pitää
samana ajoneuvotyyppinä. Kuitenkin, jos edellä tarkoitetut
erot vaativat erilaista testausmenetelmää, niitä on pidettävä
tyypin muutoksena.
1.2 Pako- ja imuäänenvaimentimilla
1.2.1 Pakoäänenvaimennin
’Pakoäänenvaimentimella’ tarkoitetaan täydellisistä osien koko-
naisuutta, jota tarvitaan ajoneuvon moottorin pakojärjestelmän
aiheuttaman melun vaimentamiseen.
1.2.2 Imuäänenvaimennin
’Imuäänenvaimentimella’ tarkoitetaan täydellistä osien koko-
naisuutta, jota tarvitaan ajoneuvon moottorin imujärjestelmän
aiheuttaman melun vaimentamiseen.
1.2.3 Tässä direktiivissä pako- tai imusarjat eivät kuulu äänenvai-
mentimiin.
1.3 Eri tyyppisillä pako- ja imuäänenvaimentimilla
”Eri tyyppisillä pako- ja imuäänenvaimentimilla”tarkoitetaan
järjestelmiä, jotka olennaisesti eroavat seuraavien ominaisuuk-
sien osalta:
1.3.1 laitteet, joiden osilla on eri tavaramerkki tai kaupallinen
merkki;
1.3.2 laitteet, joiden osien materiaalien ominaisuudet eroavat tai
joiden osat ovat eri muotoisia tai kokoisia, pinnoituksen (sink-
itys, alumiinipinnoite) muutosten ei katsota aiheuttavat tyypin
erilaisuutta;
1.3.3 laitteet, joiden toimintaperiaatteet eroavat vähintään yhden osan
osalta;
1.3.4 laitteet, joiden osat on yhdistelty eri tavalla.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 4
(1) Direktiivin 70/156/ETY liitteessä I olevan 0.4 kohdan määritelmän mukaisesti (EYVL
N:o L 42, 23.2.1970, s. 16)
▼M8
1.4 Pako- ja imuäänenvaimentimen osalla
’Pako- ja imuäänenvaimentimen osalla’ tarkoitetaan yksittäisiä
osia, jotka yhdessä muodostavat pakojärjestelmän (esimerkiksi:
pakoputki, varsinainen äänenvaimennin) tai imujärjestelmän
(esimerkiksi: ilmansuodatin).
1.5 Kokonaisvälityssuhteella
’Kokonaisvälityssuhteella’ tarkoitetaan moottorin kierroslukua
vetävien pyörien jokaista kierrosta kohti.
2 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN
2.1 Ajoneuvon valmistajan tai tämän edustajan on haettava moot-
toriajoneuvotyypin ETY-tyyppihyväksyntää melutason osalta.
2.2 Hakemukseen on liitettävä jäljempänä tarkoitetut asiakirjat
kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot:
2.2.1 kuvaus ajoneuvotyypistä 1.1 kohdassa tarkoitettuihin seikkoihin
liittyen. Moottori- ja ajoneuvotyypin tunnistukseen vaadittavat
numerot ja/tai tunnukset on ilmoitettava;
2.2.2 luettelo pako- ja imuäänenvaimentimien osista tarkoituksenmu-
kaisin tunnistein varustettuna;
2.2.3 piirustus koko pakojärjestelmästä ja osoitus sen sijainnista
ajoneuvossa;
2.2.4 yksityiskohtaiset piirustukset jokaisesta osasta, jotta ne on
helppo paikallistaa ja tunnistaa sekä selvitys käytetyistä materi-
aaleista.
2.3 Valmistajan tai tämän edustajan on toimitettava hyväksyttävää
tyyppiä edustava ajoneuvo tyyppihyväksyntätesteistä vastaa-
valle tutkimuslaitokselle.
Edellä 1.1.7 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa kyseisen
ajoneuvotyypin mallikappaleen valitsee tyyppihyväksyntätes-
teistä vastaava tutkimuslaitos ajoneuvon valmistajan
suostumuksella ajoneuvoksi, jonka massa ajokuntoisena on
pienin ja joka on lyhin sekä 5.2.2.4.3.3.1.2 kohdassa tarkoitet-
tujen vaatimusten mukainen.
2.4 Tutkimuslaitoksen pyynnöstä on myös toimitettava pakojärjes-
telmän mallikappale ja moottori, jonka iskutilavuus on
vähintään sama ja teho sama kuin sen ajoneuvotyypin moot-
torin, jolle tyyppihyväksyntää haetaan.
2.5 Ennen tyyppihyväksynnän antamista toimivaltainen virano-
mainen tarkastaa, että tuotannon vaatimustenmukaisuuden
tehokkaan valvonnan varmistamiseksi on olemassa riittävät
määräykset.
3 MERKINNÄT
3.1 Pako- ja imuäänenvaimentimien osissa, kiinnityslaitteita ja
putkia lukuun ottamatta, on oltava:
3.1.1 järjestelmien ja niiden osien valmistajan tavaramerkki tai
kaupallinen merkki;
3.1.2 valmistajan antama kaupallinen nimitys.
3.2 Näiden merkintöjen on oltava helposti luettavia ja pysyvästi
kiinnitettyjä silloinkin, kun laite on asennettuna ajoneuvoon.
4 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
4.1 Jos 2.1 kohdassa tarkoitettu hakemus hyväksytään, toimival-
tainen viranomainen laatii liitteessä III esitetyn mallin
mukaisen todistuksen, joka liitetään ajoneuvon ETY-tyyppi-
hyväksyntätodistukseen.
5 VAATIMUKSET
5.1 Yleiset vaatimukset
5.1.1 Ajoneuvo, sen moottori ja pako- ja imuäänenvaimentimet on
suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että tavano-1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 5
▼M8
maisissa käyttöolosuhteissa ja huolimatta altistumisesta
tärinälle, ajoneuvo täyttää tämän direktiivin vaatimukset.
5.1.2 Äänenvaimentimet on suunniteltava, rakennettava ja asennet-
tava siten, että ajoneuvon käyttöolosuhteet huomioon ottaen
saavutetaan kohtuullinen ruosteenkestokyky.
5.2 Melutasoja koskevat vaatimukset
5.2.1 Mittausmenetelmä
5.2.1.1 Ajoneuvotyypin, jolle ETY-tyyppihyväksyntää haetaan, melu
on mitattava liikkeessä olevan ajoneuvon osalta 5.2.2.4
kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti ja paikallaan olevan
ajoneuvon osalta vastaavasti 5.2.3.4 kohdassa esitetyn mene-
telmän mukaisesti(1).
Ajoneuvoille, joiden suurin sallittu massa on suurempi kuin
2 800 kiloa, tehdään paikallaan olevan ajoneuvon puristusilman
melun lisämittaus 5.4 kohdan mukaisesti, jos ajoneuvossa on
vastaava jarrulaite.
5.2.1.2 Edellä 5.2.1.1 kohdan mukaisesti mitatut arvot on merkittävä
testausselosteeseen ja liitteessä III olevan mallin mukaiseen
todistukseen. Testausselosteeseen on myös merkittävä yksityis-
kohdat ympäröivistä olosuhteista, kuten testiradasta (pinnan
tyyppi), ilman lämpötilasta, tuulesta (suunta ja nopeus) sekä
ympäröivästä melusta.
5.2.2 Liikkeessä olevan ajoneuvon melutaso
5.2.2.1 Raja-arvot
Tämän liitteen 5.2.2.2 - 5.2.2.5 kohdan mukaisesti mitattu
melutaso ei saa ylittää seuraavia raja-arvoja:
AjoneuvoluokatArvot ilmais-
tuina
yksikössä
dB(A) (desi-
beliä (A))
5.2.2.1.1. Henkilöiden kuljetukseen tarkoitetut, kuljet-
tajan istuin mukaan lukien enintään
yhdeksänpaikkaiset ajoneuvot 74
5.2.2.1.2. Henkilöiden kuljetukseen tarkoitetut, kuljet-
tajan istuin mukaan lukien yli
yhdeksänpaikkaiset ajoneuvot, joiden suurin
sallittu massa on suurempi kuin 3,5 tonnia:
5.2.2.1.2.1. — moottoriteho on pienempi kuin 150 kW 785.2.2.1.2.2. — moottoriteho on vähintään 150 kW 80
5.2.2.1.3. Henkilöiden kuljetukseen tarkoitetut, kuljet-
tajan istuin mukaan lukien yli
yhdeksänpaikkaiset ajoneuvot; tavaroiden
kuljetukseen tarkoitetut ajoneuvot:
5.2.2.1.3.1. — suurin sallittu massa on enintään 2 tonnia 76
5.2.2.1.3.2. — suurin sallittu massa on suurempi kuin 2
tonnia, mutta enintään 3,5 tonnia 77
5.2.2.1.4. Tavaroiden kuljetukseen tarkoitetut ajoneuvot,
joiden suurin sallittu massa on suurempi kuin
3,5 tonnia:
5.2.2.1.4.1. — moottoriteho on pienempi kuin 75 kW 77
5.2.2.1.4.2. — moottoriteho on vähintään 75 kW, mutta
pienempi kuin 150 kW 78
5.2.2.1.4.3. — moottoriteho on vähintään 150 kW 801970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 6
(1) Paikallaan olevan ajoneuvon testaus suoritetaan vertailuarvon määrittämiseksi virano-
maisille, jotka käyttävät tätä menetelmää käytössä olevien ajoneuvojen tarkastukseen.
▼M8
Kuitenkin:
— edellä 5.2.2.1.1 ja 5.2.2.1.3 kohdassa tarkoitettujen luokkien
ajoneuvojen raja-arvoja on korotettava 1 dB(A):llä, jos ne
on varustettu suoraruiskutteisella dieselmoottorilla;
— ajoneuvojen, joiden suurin sallittu massa on suurempi kuin
2 tonnia ja jotka on suunniteltu maastokäyttöön, raja-arvoja
korotetaan 1 dB(A):llä, jos moottoriteho on pienempi kuin
150 kW, ja 2 dB(A):llä, jos moottoriteho on 150 kW tai
suurempi;
— edellä 5.2.2.1.1 kohdassa tarkoitetun luokan ajoneuvojen,
joissa on käsivalintainen vaihteisto, jossa on enemmän
kuin neljä vaihdetta eteenpäin ja jonka suurin moottoriteho
on suurempi kuin 140 kW ja jonka suurimman sallitun
tehon ja massan suhde on suurempi kuin 75 kW/t, raja-
arvoja on korotettava 1 dB (A):llä, jos nopeus, jolla
ajoneuvon takaosa saavuttaa linjan BB ′(kuva 1) kolmatta
vaihdetta käyttäen on yli 61 km/h.
5.2.2.2 Mittauslaitteet
5.2.2.2.1 Akustiset mittaukset
Melutason mittaukseen tarkoitetun laitteen on oltava kansainvä-
lisen sähkötekniikan toimikunnan (IEC) julkaisun 179
”Tarkkuusäänitasomittari” toisessa painoksessa esitetyn tyyp-
pinen tarkkuusäänitasomittari. Mittaukset on suoritettava
käyttämällä fast-aikavakiota ja A-painotusta, jotka esitetään
myös kyseisessä julkaisussa.
Jokaisen mittaussarjan alussa ja lopussa äänitasomittari on kali-
broitava valmistajan ohjeiden mukaisesti sopivan äänilähteen
avulla (esimerkiksi mäntä-äänilähde). Jos kalibrointivaiheessa
äänitasomittarin poikkeamat mittaussarjassa ovat suurempia
kuin 1 dB, testiä ei voida hyväksyä.
5.2.2.2.2 Nopeuden mittaukset
Moottorin kierrosnopeus ja ajoneuvon nopeus testialueella on
määritettävä vähintään 3 prosentin tarkkuudella.
5.2.2.3 Mittausolosuhteet
5.2.2.3.1 Testauspaikka
Testauspaikan on muodostuttava varsinaisesta kiihdytysa-
lueesta, jota ympäröi riittävän tasainen testialue.
Kiihdytysalueen on oltava tasainen; radan pinnan on oltava
kuiva sekä sellainen, että vierintämelu jää alhaiseksi.
Testauspaikalla vapaan äänikentän vaihtelu äänilähteen ja
mikrofonin välillä ei saa olla suurempi kuin ± 1 dB. Nämä
edellytykset katsotaan täytetyiksi, jos alueella ei ole ääntä
heijastavia suuria kohteita, kuten aitoja, kiviä, siltoja tai raken-
nuksia, 50 m:n säteellä kiihdytysalueen keskustasta. Testiradan
pinnan on oltava liitteen VI vaatimusten mukainen.
Mikrofonin läheisyydessä ei saa olla äänikenttään vaikuttavia
esteitä, eikä yksikään henkilösaa seistä mikrofonin ja ääniläh-
teen välissä. Mittausten suorittajan on asetuttava siten, että hän
ei itse vaikuta mittauslaitteiden lukemiin.
5.2.2.3.2 Sääolosuhteet
Mittauksia ei saa suorittaa huonoissa sääolosuhteissa. On
tarkastettava, etteivät tuulenpuuskat aiheuta mittaustulosten
vääristymistä.
5.2.2.3.3 Ympäristömelu
Mittauksia varten muiden kuin testattavan ajoneuvon ääniläh-
teiden painotetun (A) melutason ja tuulen aiheuttaman
melutason on oltava vähintään 10 dB (A) pienempi kuin
ajoneuvon aiheuttama melutaso. Mikrofonissa saa käyttää
sopivaa tuulensuojaa, jos suojan vaikutus mikrofonin herkkyy-
teen ja suuntausominaisuuksiin on otettu huomioon.
5.2.2.3.4 Ajoneuvon kunto
Mittauksia varten ajoneuvon on oltava direktiivin 70/156/ETY
liitteessä I olevassa 2.6 kohdassa määritellyssä ajokunnossa
ilman perä- tai puoliperävaunua lukuun ottamatta sellaisia
ajoneuvoja, joita ei voida irrottaa toisistaan.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 7
▼M8
Ajoneuvon renkaiden on oltava valmistajan siihen ajoneuvoon
tavanomaisesti asentamaa tyyppiä ja ilmanpaineen tai ilmanpai-
neiden on oltava kuormittamattomalle ajoneuvolle tarkoitetun
mukainen.
Ennen mittauksia moottori on saatettava tavanomaiseen toimin-
takuntoon lämpötilojen, säätöjen, polttoaineen, sytytystulppien,
kaasuttimen, jne. osalta (tapauskohtaisesti). Jos ajoneuvoon on
asennettu automaattisella käynnistysmekanismilla varustettuja
tuulettimia, niiden järjestelmiin ei saa puuttua mittausten
aikana.
Ajoneuvoille, joissa on enemmän kuin kaksi vetävää pyörää,
ainoastaan tavanomaiseen maantieajoon tarkoitettua vetotapaa
saa käyttää.
5.2.2.4 Mittausmenetelmä5.2.2.4.1 Mittausten laatu ja lukumäärä
Suurin melutaso ilmaistuna A-painotettuina desibeleinä (dB) on
mitattava, kun ajoneuvoa ajetaan linjojen AA ′ja BB′välillä
(kuva 1). Mittausta ei voida hyväksyä, jos huippuarvon ja
yleisen melutason välillä on epätavallisen suuri poikkeama.
Vähintään kaksi mittausta on tehtävä molemmilta puolilta
ajoneuvoa.
5.2.2.4.2. Mikrofonin sijoitus
Mikrofoni on sijoitettava 7,5 ± 0,2 m:n etäisyydelle radan
vertailulinjasta CC ′(kuva 1), 1,2 ± 0,1 m radan pinnan yläpuo-
lelle. Sen suurimman herkkyysakselin on oltava vaakasuorassa
ja kohtisuorassa ajoneuvon kulkusuuntaan nähden (linja CC ′).
5.2.2.4.3 Ajo-olosuhteet5.2.2.4.3.1 Yleiset olosuhteet
Kaikissa mittauksissa ajoneuvo on ajettava suoraan kiihdytysa-
lueen yli siten, että ajoneuvon pituussuuntainen keskitaso on
mahdollisimman lähellä linjaa CC ′.
Ajoneuvon on lähestyttävä linjaa AA ′tasaisella alkunopeudella
5.2.2.4.3.2 ja 5.2.2.4.3.3 kohdan mukaisesti. Kun ajoneuvon
etuosa saavuttaa linjan AA ′, kaasuläppä on avattava täyskaa-
sulle niin nopeasti kuin se käytännössä on mahdollista ja
pidettävä täysin auki kunnes ajoneuvon takaosa saavuttaa linjan
BB′, sitten kaasuläppä on suljettava niin nopeasti kuin mahdol-
lista.
Nivellettyjen ajoneuvojen perävaunuja, joita ei voida irrottaa,
ei saa ottaa huomioon linjan BB ′ylityksessä.
5.2.2.4.3.2 Lähestymisnopeus
Ajoneuvon on lähestyttävä linjaa AA ′tasaisella nopeudella,
joka vastaa alhaisempaa kahdesta seuraavasta nopeudesta:
— 50 km/h;
— nopeus, joka vastaa kolmea neljäsosaa siitä moottorin kier-
rosnopeudesta (S), jolla moottori saavuttaa suurimman
tehonsa, M
1-luokan ajoneuvojen ja muiden luokkien
ajoneuvojen osalta, joiden moottoriteho on enintään 225
kW;
— nopeus, joka vastaa puolta siitä moottorin kierrosnopeu-
desta (S), jolla moottori saavuttaa suurimman tehonsa,
muiden kuin M1-luokan ajoneuvojen osalta, joiden moot-
toriteho on suurempi kuin 225 kW.
Jos tapauksessa, jolloin ajoneuvossa on automaattivaihteisto,
jossa on enemmän kuin kaksi erillistä välitystä, tapahtuu vaih-
tuminen ensimmäiselle vaihteelle testin aikana, valmistaja voi
valita toisen seuraavista testausmenetelmistä:
— joko lisätä ajoneuvon nopeutta V 60 km/h saakka estääk-
seen tämän vaihtumisen,
— tai pitää nopeus V 50 km/h:ssa vähentäen polttoaineen
syöttöä moottoriin 95 %:iin täyteen kaasutukseen tarvitta-
vasta määrästä. Tämä edellytys katsotaan täytetyksi:
— ottomoottorin ollessa kyseessä, kun kaasuläpän avautu-
miskulma on 90 %1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 8
▼M8
ja
— dieselmoottorin ollessa kyseessä, kun ruiskutuspumpun
keskiteline on kulkenut 90 % matkastaan.
Jos ajoneuvossa on automaattivaihteisto ilman käsivalintaista
valitsinta, se on testattava eri lähestymisnopeuksilla: 30, 40 ja
50 km/h tai kolme neljäsosaa suurimmasta ajonopeudesta, jos
se on alempi. Testitulos on suurimman melutason tuottavan
nopeuden tulos.
5.2.2.4.3.3 Välityssuhteen valinta (kun ajoneuvossa on vaihteisto)
5.2.2.4.3.3.1 Käsivalintaiset, muut kuin automaattiset vaihteistot
5.2.2.4.3.3.1.1 M1-j aN1-luokan ajoneuvot, joiden vaihteistossa on enintään
neljä vaihdetta eteenpäin, on testattava toisella vaihteella.
Näiden luokkien ajoneuvot, joiden vaihteistossa on enemmän
kuin neljä vaihdetta eteenpäin, on testattava vuorotellen toisella
ja kolmannella vaihteella. Ainoastaan tavanomaiseen maantie-käyttöön tarkoitetut kokonaisvälityssuhteet voidaan ottaa
huomioon. Kummankin mittauksen melutasoista on laskettava
aritmeettinen keskiarvo.
Jos toisella vaihteella tehdyn testin aikana, moottorin kierros-
nopeus (S) on suurempi kuin sen moottorin kierrosnopeus,
jolla se saavuttaa suurimman tehonsa, testi on toistettava lähes-
tymisnopeudella ja/tai moottorin lähestymiskierrosnopeudella,
jota vähennetään kerrallaan 5 % (S):sta, kunnes moottorin kier-
rosnopeus ei enää ole suurempi kuin (S).
Kuitenkin, M
1-luokan ajoneuvot, joissa on enemmän kuin
neljä vaihdetta eteenpäin ja joiden suurin moottoriteho on suur-
empi kuin 140 kW ja joiden suurimman sallitun tehon/
suurimman massan suhde on suurempi kuin 75 kW/h, on testa-
ttava ainoastaan kolmannella vaihteella siinä tapauksessa, että
ajoneuvon takaosa ylittää linjan BB ′kolmannella vaihteella yli
61 km/h nopeudella.
5.2.2.4.3.3.1.2 Muut kuin M1-j aN1-luokan ajoneuvot, joiden eteenpäin-vaih-
teiden kokonaismäärä on x (mihin sisältyy lisävaihteiston tai
monivälityksisen vetoakselin tuomat vaihteet), on testattava
vuorotellen vaihteilla, joiden kerroin on vähintään x/n(1)(2).
Testitulos on suurimman melutason antavan välityssuhteen
tulos.
Vaihteen nostaminen alkaen x/n tasosta on lopetettava vaihtee-
seen X, jossa moottorin kierrosnopeus (S), jolla moottori
saavuttaa suurimman tehonsa, saavutetaan viimeisen kerran
ylitettäessä linja BB ′.
Jos ajoneuvoilla on erilainen kokonaisvälityssuhde (mukaan
lukien vaihteiden eri määrä), testattavan ajoneuvon edustavuus
määritetään seuraavasti:
— jos suurin melutaso saavutetaan vaihdekertoimen x/n ja X
välillä, valittu ajoneuvo hyväksytään tyypin edustajaksi;
— jos suurin melutaso saavutetaan vaihdekertoimella x/n,
valittu ajoneuvo hyväksytään tyypin edustajaksi ainostaan
niiden ajoneuvojen osalta, joiden kokonaisvälityssuhde on
pienempi kuin vaihdekerroin x/n;
— jos suurin melutaso saavutetaan vaihdekertoimella X,
valittu ajoneuvo hyväksytään tyypin edustajaksi ainoastaan
niiden ajoneuvojen osalta, joiden kokonaisvälityssuhde on
suurempi kuin vaihdekerroin x/n.
5.2.2.4.3.3.2 Käsivalintainen automaattivaihteisto
Testi suoritetaan valitsimen ollessa valmistajan tavanomaiseen
ajoon suosittamassa asennossa. Pakkovaihtamista (esimerkiksi
”pohjaanpolkaisusta” johtuvaa) ei saa ottaa huomioon.
5.2.2.5 Tulosten tulkinta
5.2.2.5.1 Mittauslaitteiden epätarkkuuksien huomioon ottamiseksi on
vähennettävä jokaisesta mittarilukemasta 1 dB(A).1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 9
(1) Tällöin: n = 2 ajoneuvoilla, joiden moottoriteho on enintään 225 kW,
n = 3 ajoneuvoilla, joiden moottoriteho on suurempi kuin 225 kW.
(2) Jos x/n ei ole kokonaisluku, käytetään lähinnä seuraavaa suurempaa vaihdetta.
▼M8
5.2.2.5.2 Mittaukset on katsottava päteviksi, jos kahden peräkkäisen
ajoneuvon samalta puolelta tehdyn mittauksen välinen ero on
enintään 2 dB(A).
5.2.2.5.3 Suurin mitattu melutaso muodostaa testituloksen. Jos tämä
tulos ylittää ajoneuvoluokan suurimman sallitun melutason 1
dB(A):llä, on suoritettava kaksi lisä mittausta. Näin saaduista
neljästä mittaustuloksesta kolmen on pysyttävä vahvistetuissa
raja-arvoissa.
5.2.3 Paikallaan olevien ajoneuvojen melutaso
5.2.3.1 Melutaso ajone uvon läheisyydessä
Käytössä olevien ajoneuvojen myöhempien tarkastusten helpot-
tamiseksi melutaso on mitattava pakoäänenvaimentimen aukon
läheltä jäljempänä esitettyjen vaatimusten mukaisesti ja
mittaustulokset on merkittävä testausselosteeseen, joka on
laadittu liitteessä III tarkoitetun todistuksen antamista varten.
5.2.3.2 Mittauslaitteet
5.2.3.2.1 Akustiset mittaukset
Mittauksissa on käytettävä tarkkuusäänitasomittaria 5.2.2.2.1
kohdan mukaisesti.
5.2.3.2.2 Kierrosnopeuden mittaukset
Moottorin kierrosnopeus on määritettävä kierroslukumittarilla,
jonka tarkkuuden on oltava vähintään 3 prosenttia. Tämän kier-
roslukumittarin on oltava eri kuin ajoneuvon oman
kierroslukumittarin.
5.2.3.3 Mittausolosuhteet5.2.3.3.1 Testauspaikka ( kuva 2)
Aluetta, jolla ei ole merkittäviä akustisia häiriöitä, voidaan
käyttää testauspaikkana. Erityisesti tähän tarkoitukseen sovel-
tuvat tasaiset pinnat, jotka ovat betonia, asfalttia tai muuta
kovaa materiaalia ja jotka ovat hyvin heijastavia; pintoja, joilla
on tamppaantunutta maata, ei saa käyttää.
Testauspaikan on oltava suorakulmio, jonka sivut ovat
vähintään 3 m:n päässä ajoneuvon ääriviivoista. Merkittäviä
esteitä, kuten muita henkilöitä kuin testin tarkkailija ja kuljet-
taja, ei saa olla suorakulmion alueella. Ajoneuvo on
sijoitettava suorakulmioon siten, että mikrofoni on vähintään 1
m:n päässä mahdollisesta reunakiveyksestä.
5.2.3.3.2 Sääolosuhteet
Mittauksia ei saa suorittaa huonoissa sääolosuhteissa. On
tarkastettava, etteivät tuulenpuuskat aiheuta mittaustulosten
vääristymistä.
5.2.3.3.3 Ympäristömelu
Ympäristömelun ja tuulen aiheuttamien mittauslaitteiden luke-
mien on oltava vähintään 10 dB(A) pienempiä kuin mitattavat
melutasot. Mikrofonissa saa käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos
suojan vaikutus mikrofonin herkkyyteen on otettu huomioon.
5.2.3.3.4 Ajoneuvon kunto
Ennen mittauksia ajoneuvon moottori on saatettava tavanomai-
seen käyttölämpötilaan. Jos ajoneuvoon on asennettu
automaattisella käynnistysmekanismilla varustettuja tuulettimia,
niiden järjestelmiin ei saa puuttua melutason mittausten aikana.
Mittausten aikana vaihteen on oltava vapaalla.
5.2.3.4 Mittausmenetelmä
5.2.3.4.1 Mittausten laatu ja lukumäärä
Suurin melutaso, ilmaistuna A-painotettuina desibeleinä dB(A),
on mitattava 5.2.3.4.3 kohdassa tarkoitetun käyttöjakson
aikana.
Vähintään kolme mittausta on tehtävä jokaisessa mittauspis-
teessä.
5.2.3.4.2 Mikrofonin sijainti (kuva 2)1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 10
▼M8
Mikrofoni on sijoitettava samalle korkeudelle pakoaukon
kanssa tai vähintään 0,2 m radan pinnan yläpuolelle. Mikro-
fonin äänikalvon on oltava suoraan kohti pakoaukkoa ja
sijaittava 0,5 m:n etäisyydellä siitä. Mikrofonin suurimman
herkkyysakselin on oltava yhdensuuntainen radan pinnan
kanssa ja 45 ± 10º:n kulmassa pakokaasujen päästösuunnan
pystysuoraan tasoon nähden.
Mikrofoni on sijoitettava sille puolelle pystysuoraa tasoa, jolta
saadaan suurin mahdollinen etäisyys mikrofonin ja ajoneuvon
ääriviivojen välille.
Jos pakojärjestelmässä on useita pakoaukkoja, joiden keskiöt
ovat enintään 0,3 m päässä toisistaan ja jotka on yhdistetty
samaan äänenvaimentimeen, mikrofoni on sijoitettava sitä
pakoaukkoa kohti, joka on lähimpänä ajoneuvon ääriviivoja tai
joka on korkeimmalla radan pinnasta. Muissa tapauksissa on
tehtävä erilliset mittaukset kummastakin pakoaukosta ja
ainoastaan suurin luku otetaan testiarvoksi.
Jos ajoneuvossa on pystysuorassa oleva pakoaukko (esimer-
kiksi hyötyajoneuvot), mikrofoni on sijoitettava pakoaukon
korkeudelle ylöspäin suunnattuna akseli pystysuorassa. Sen on
sijaittava 0,5 m:n etäisyydellä pakoaukkoa lähempänä olevasta
ajoneuvon kyljestä.
Jos ajoneuvon suunnittelu estää mikrofonin sijoittamisen kuvan
2 mukaisesti ajoneuvoon kuuluvien esteiden vuoksi (esimer-
kiksi vararengas, polttonestesäiliö, akkutila), on tehtävä
piirustus, joka ilmaisee selvästi mikrofonin sijainnin mittausten
aikana. Mikrofoni on mahdollisuuksien mukaan sijoitettava
vähintään 0,5 m päähän lähimmästä esteestä ja sen suurin herk-
kyysakseli on suunnattava kohti pakoaukkoa paikasta, jota
edellä tarkoitetut esteet vähiten haittaavat.
5.2.3.4.3 Moottorin käyttöolosuhteet
Moottorin kierrosnopeus on pidettävä vakiona kolmessa neljä-
sosassa kierrosnopeudesta (S), jolla moottori saavuttaa
suurimman tehonsa.
Kun moottorin vakiokierrosnopeus on saavutettu, kaasupoljin
on palautettava nopeasti joutokäyntiasentoon. Melutaso on
mitattava käyttöjakson aikana, joka käsittää lyhyen vakiono-
peuden ylläpidon sekä koko hidastumisjakson ja jonkamelutason suurin mittarilukema otetaan testin tulokseksi.
5.2.3.5 Tulokset (testausseloste)5.2.3.5.1 Liitteen III mukaisen todistuksen antamista varten laaditun
testausselosteen on sisällettävä kaikki asiaa koskevat tarvittavat
tiedot, erityisesti paikallaan olevan ajoneuvon melunmittauk-
sessa käytetyt tiedot.
5.2.3.5.2 Lukemat, pyöristettynä lähimpään desibeliin, on otettava
mittauslaitteesta.
Ainoastaan niitä mittauksia, joiden vaihtelut eivät ole suur-
empia kuin 2 dB(A) kolmessa peräkkäisessä testissä, voidaan
käyttää.
5.2.3.5.3 Suurin kolmesta mittauksesta muodostaa testituloksen.
5.3 Kuitumaisia materiaaleja sisältävät pakoäänenvaimentimet
5.3.1 Kuitumaisia materiaaleja saa käyttää äänenvaimentimien osissa
ainostaan, jos aiheellisilla suunnittelu- ja tuotantotoimenpiteillä
on tarkastettu 5.2.2.1 kohdassa vaadittujen raja-arvojen tehokas
noudattaminen maantieajossa. Tällaista äänenvaimenninta
pidetään liikennekelpoisena, jos pakokaasut eivät joudu koske-
tuksiin kuitumaisten materiaalien kanssa tai jos 5.2.2 ja 5.2.3
kohdan mukaisesti testatun ajoneuvon prototyypin äänenvai-
mennin on saatettu tavanomaiseen maantieajokuntoon ennen
melutason mittauksia. Tämä voidaan tehdä jollain 5.3.1.1,
5.3.1.2 ja 5.3.1.3 kohdassa esitetyllä testillä tai poistamalla
äänenvaimentimesta kuitumaiset materiaalit.
5.3.1.1 10 000 km:n jatkuva maantieajo
5.3.1.1.1 Noin puolet tästä ajosta on oltava kaupunkiajoa ja toinen puoli
pitkän matkan ajoa suurella nopeudella; jatkuva maantieajo
voidaan korvata vastaavalla testirataohjelmalla.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 11
▼M8
5.3.1.1.2. Näitä kahta nopeutta on pyrittävä vaihtelemaan usein.
5.3.1.1.3 Täydellisen testausohjelmaan on kuuluttava vähintään
kymmenen vähintään kolmen tunnin taukoa mahdollisen
jäähtymisen ja tiivistymisen vaikutusten jäljittelemiseksi.
5.3.1.2 Vakauttaminen testipenkissä
5.3.1.2.1 Äänenvaimennin on asennettava dynamometriin kytkettyyn
moottoriin käyttäen vakio-osia ja noudattaen ajoneuvon valmis-
tajan ohjeita.
5.3.1.2.2 Testit on suoritettava kuudessa kuuden tunnin jaksossa, joihin
kuuluu vähintään kahdentoista tunnin tauko jokaisen jakson
välillä mahdollisen jäähtymisen ja tiivistymisen vaikutusten
jäljittelemiseksi.
5.3.1.2.3 Jokaisen kuuden tunnin jakson aikana moottoria käytetään
järjestyksessä seuraavasti:
1) viiden minuutin jakso joutokäynnillä;
2) tunnin jakso neljänneksen kuormituksella kolmella neljäso-
salla suurimmasta tehosta (S);
3) tunnin jakso puolella kuormituksella kolmella neljäsosalla
suurimmasta tehosta (S);
4) kymmenen minuutin jakso täydellä kuormituksella kolmella
neljäsosalla suurimmasta tehosta (S);
5) viidentoista minuutin jakso puolella kuormituksella suurim-
malla teholla (S);
6) kolmenkymmenen minuutin jakso alle neljänneksen kuormi-
tuksella suurimmalla teholla (S).
Kuuden jakson kokonaiskesto: kolme tuntia.
Jokainen jakso sisältää kaksi edellä tarkoitettujen jaksojen
sarjaa.
5.3.1.2.4 Testin aikana äänenvaimenninta ei saa jäähdyttää voimista-
malla tavanomaista ilmavirtaa ajoneuvon ympärillä ilman
puhalluksella. Valmistajan pyynnöstä jäähdyttäminen on
kuitenkin sallittua, jotta ajoneuvon kulkiessa suurimmalla
nopeudella äänenvaimentimen aukolta mitattua lämpötilaa ei
ylitetä.
5.3.1.3 Vakauttaminen värähtelyllä
5.3.1.3.1 Pakojärjestelmä tai sen osa on asennettava 2.3 kohdassa tarkoi-
tettuun ajoneuvoon tai 2.4 kohdassa tarkoitettuun moottoriin.
Edellisessä tapauksessa ajoneuvo on asetettava pyörillä olevalle
penkille. Jälkimmäisessä tapauksessa moottori on asennettava
dynamometripenkille.
Testauslaitteisto, jonka yksityiskohtainen kaavio esitetään
kuvassa 3 on asetettava äänenvaimentimen pakoaukolle. Myös
muita vastaavan tuloksen antavia laitteistoja voidaan käyttää.
5.3.1.3.2 Testauslaitteisto on säädettävä siten, että pikatoimintaventtiili
2 500 kierroksen aikana vuorotellen keskeyttää ja vapauttaa
pakokaasujen tulon.
5.3.1.3.3 Venttiilin on auettava kun pakokaasun vastapaine mitattuna
vähintään 100 mm virtaussuuntaan imuaukon laipasta saavuttaa
0,35 ja 0,40 baarin välille sijoittuvan arvon. Sen on sulkeudut-
tava, kun tämä paine-ero ei ole suurempi kuin kymmenen
prosenttia vakioarvostaan venttiilin ollessa auki.
5.3.1.3.4 Viivekytkin on säädettävä 5.3.1.3.3 kohdan vaatimuksista
aiheutuvan pakokaasun virtaamisen ajaksi.
5.3.1.3.5 Moottorin kierrosnopeuden on oltava 75 % nopeudesta (S),
jolla moottori saavuttaa suurimman tehonsa.
5.3.1.3.6 Dynamometrin ilmaiseman teho on oltava 50 % suurimmasta
tehosta mitattuna 75 %:lla moottorin kierrosnopeudesta (S).
5.3.1.3.7 Mahdollisten tyhjennysaukkojen on oltava suljettuna testin
aikana.
5.3.1.3.8 Testin kokonaiskesto ei saa olla pidempi kuin 48 tuntia.
Jos jäähtymisjaksot ovat tarpeen, niitä voidaan pitää tunnin
välein.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 12
▼M8
5.3.2 Jos ETY-tyyppihyväksyntää koskevaa direktiivin 70/156/ETY
8 artiklan 3 kohtaa on sovellettava, käytetään 5.3.1.2 kohdassa
tarkoitettua testausmenetelmää.
5.4 Paineilman melu
5.4.1 Mittausmenetelmä
Mittaus on tehtävä kuvan 4 mukaisesti mikrofonin ollessa
paikoissa 2 ja 6 ajoneuvon ollessa paikallaan. Suurimmat A-
painotetut melutasot rekisteröidään paineensäätimen tyhjen-
tyessä ja ilman virratessa käyttö- ja seisontajarrujen käytön
jälkeen.
Melun mittaus säätimen tyhjentyessä tapahtuu joutokäynnillä.Ilman virtausmelu on rekisteröitävä käyttö- ja seisontajarrujen
käytön aikana; ennen jokaista mittausta ilmakompressoriyk-
sikköon saatettava suurimpaan sallittuun käyttö paineeseen,
jonka jälkeen moottori on sammutettava.
5.4.2 Tulosten arviointi
Jokaisessa mikrofonin sijaintipaikassa on tehtävä kaksi
mittausta. Mittauslaitteiden epätarkkuuksien korvaamiseksi
äänitasomittarin lukemasta on vähennettävä 1 dB(A) ja
saatavaa arvoa pidetään mittaustuloksena. Mittauksia on
pidettävä pätevinä, jos mittausten ero samassa mikrofonin
sijaintikohdassa on pienempi kuin 2 dB(A).
Suurinta mitattua arvoa pidetään testituloksena. Jos tämä arvo
on 1 dB(A):n suurempi kuin meluraja, on suoritettava kaksi
ylimääräistä mittausta vastaavassa mikrofonin sijaintikohdassa.
Tässä tapauksessa kolmen neljästä mittaustuloksesta on oltava
melun raja-arvoja koskevien vaatimusten mukainen.
5.4.3 Raja-arvo
Melutaso ei saa olla suurempi kuin 72 dB(A).
6 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN LAAJENNUS6.1 Ajoneuvotyypit, jotka on muutettu käyttämään lyijytöntä
polttoainetta
6.1.1 Kuten direktiivissä 85/210/ETY eritellään, yksinomaan
lyijytöntä bensiiniä käyttämään muutettujen tai säädettyjen
ajoneuvotyyppien tyyppihyväksyntää on laajennettava, jos
valmistaja osoittaa, tyyppihyväksynnän antavan viranomaisen
suostumuksella, että muutetun ajoneuvon melutaso ei ole suur-
empi kuin 5.2.2.1 kohdassa vahvistetut raja-arvot.
6.2 Muulla tavoin muutetut ajoneuvotyypit
6.2.1. Ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntää voidaan laajentaa ajoneu-
votyyppeihin, joissa on liitteessä III lueteltuihin
ominaisuuksiin liittyviä eroja, jos tyyppihyväksynnän antava
viranomainen arvioi, että muutoksilla ei ole merkittävää
epäsuotuisaa vaikutusta ajoneuvon melutasoon.
7 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
7.1 Tämän direktiivin mukaisesti rakennettujen ajoneuvojen on
oltava hyväksytyn ajoneuvotyypin vaatimusten mukaisia ja
täytettävä 5 kohdassa esitetyt vaatimukset.
7.2 Edellä 7.1 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten noudattamisen
tarkastamiseksi tuotantoa on valvottava riittävästi.
7.3 Tyyppihyväksynnän haltijan on erityisesti:7.3.1 toteutettava toimenpiteitä tuotteiden riittävän laaduntarkkailun
tarkastamiseksi;
7.3.2 päästävä jokaisen hyväksytyn tyypin vaatimustenmukaisuuden
varmistamiseksi tarvittaviin valvontalaitteisiin;
7.3.3 varmistettava, että testitulosten tiedot kirjataan ja liitteenä
olevat asiakirjat ovat saatavilla yhdessä viranomaisten kanssa
päätettävän ajan;1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 13
▼M8
7.3.4 analysoitava jokaisen testityypin tulokset tuotteiden ominai-
suuksien pysyvyyden tarkastamiseksi ja takaamiseksi, ottaen
huomioon teolliseen tuotantoon liittyvät vaihtelut;
7.3.5 varmistettava, että jokainen tuotetyyppi testataan ainakin liit-
teessä V olevan I kohdan mukaisesti;
7.3.6 varmistettava, että jokainen vaatimusten vastainen näyte tai osa
testataan uudelleen tai siitä otetaan uusi näyte. On toteutettava
tarvittavat toimenpiteet vastaavan tuotannon saamiseksi vaati-
mustenmukaiseksi.
7.4 Toimivaltainen viranomainen, joka antaa tyyppihyväksynnän,
voi milloin tahansa tarkastaa tuotantoyksikköön sovellettavan
vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmän.
7.4.1 Testausselosteet ja tuotannon valvontapöytäkirjat on esitettävä
tarkastajalle jokaisella tarkastuskäynnillä.
7.4.2 Tarkastaja voi ottaa satunnaisnäytteitä, jotka testataan valmis-
tajan laboratoriossa. Näytteiden vähimmäismäärä voidaan
määrittää valmistajan suorittamien tarkastusten tulosten perus-
teella.
7.4.3 Jos laadun taso vaikuttaa riittämättömältä tai jos on tarpeen
tarkastaa suoritettujen testien validiteetti 7.4.2 kohdan mukai-
sesti, tarkastaja valitsee tyyppihyväksyntätestit suorittaneelle
tutkimuslaitokselle lähetettävät näytteet.
7.4.4 Toimivaltainen viranomainen voi suorittaa kaikki liitteessä I
määrätyt testit.
7.4.5 Toimivaltainen viranomainen suorittaa tarkastuksen tavallisesti
joka toinen vuosi. Jos käynnin aikana kirjatut tulokset eivät ole
tyydyttäviä, toimivaltainen viranomainen varmistuu siitä, että
kaikki tarvittavat toimenpiteet tuotannon saamiseksi jälleen
vaatimustenmukaiseksi toteutetaan mahdollisimman pian.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 14
▼M8
Kuva 1
Mikrofonien sijainti liikkeessa olevan ajoneuvon mittauksessa
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 15
▼M8
Kuva 2
Testauspaikka ja mikrofonien sijainti paikallaan olevan ajoneuvon mittauksessa
Etaisyydet ilmaistaan metreina
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 16
▼M8
Kuva 3
Testauslaitteisto varahtelyllä vakauttamista varten
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 17
▼M8
Kuva 4
Mikrofonien sijainti paineilman melun mittauksessa
Mittaus on tehtava paikallaan olevasta ajoneuvosta kuvan 4 mukaisesti kayttamalla kahta mikrofonia, jotka on sijoitettu
7 metrin etaisyydelle auton kyljista 1,2 metrin korkeudelle maan pinnasta.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 18
▼M8
LIITE II
PAKOJÄRJESTELMÄN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ ERILLISINÄ
TEKNISINÄ YKSIKKÖINÄ (VARAPAKOJÄRJESTELMÄT)
0 SOVELTAMISALA
Tätä direktiiviä sovelletaan yhteen tai useampaan M1-j aN1-
luokan moottoriajoneuvotyyppiin asennettavien pakojärjestel-
mien tai niiden osien varaosien tyyppihyväksyntään direktiivin
70/156/ETY 9 a artiklassa tarkoitettuna erillisenä teknisenä
yksikkönä.
1 MÄÄRITELMÄT
1.1 ’Varapakojärjestelmällä tai sen osalla’ tarkoitetaan liitteessä I
olevassa 1.2.1 kohdassa määritellyn pakojärjestelmän osaa,
jonka on tarkoitus korvata ajoneuvossa sen tyyppinen osa,
joka on liitteen I mukaisesti ETY-tyyppihyväksytty ajoneuvon
mukana.
2 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS
2.1 ETY-tyyppihyväksyntähakemuksen varapakojärjestelmän tai
sen osan osalta erillisenä teknisenä yksikkönä tekee kyseisen
erillisen teknisen yksikön valmistaja tai tämän edustaja.
2.2 ETY-tyyppihyväksyntähakemukseen varapakojärjestelmälle tai
sen osalle erillisenä teknisenä yksikkönä, on liitettävä
jäljempänä tarkoitetut asiakirjat kolmena kappaleena ja seur-
aavat tiedot:
2.2.1 — kuvaus ajoneuvotyypistä (-tyypeistä), joihin järjestelmä tai
sen osa on tarkoitettu, liitteessä I olevassa 1.1 kohdassa tarkoi-
tettujen ominaisuuksien mukaisesti. Moottorin ja ajoneuvon
tyyppiä osoittavat luvut ja tunnukset on ilmoitettava;
2.2.2 — kuvaus varapakojärjestelmästä, joka ilmaisee jokaisen
järjestelmän osan suhteellisen sijainnin yhdessä asennusoh-
jeiden kanssa;
2.2.3 — yksityiskohtaiset piirustukset jokaisesta osasta, jotta ne
voidaan helposti paikallistaa ja tunnistaa, sekä merkintä käyte-
tyistä materiaaleista.
Näissä piirustuksissa on ilmoitettava pakollisen ETY-tyyppi-
hyväksyntämerkinnän kiinnittämispaikka.
2.3 Tutkimuslaitoksen pyynnöstä hakijan on toimitettava:2.3.1 — kaksi mallikappaletta järjestelmästä, jonka osalta ETY-tyyp-
pihyväksyntähakemus on jätetty;
2.3.2 — sellaista tyyppiä oleva pakojärjestelmä, joka oli alunperin
asennettu ajoneuvoon, kun ETY-tyyppihyväksyntä annettiin;
2.3.3 — tyypiltään sellainen ajoneuvo, johon järjestelmä on tarkoitus
asentaa:
— jonka siltä osin, mikä koskee liikkeessä olevan ajoneuvon
melutasoa, on oltava liitteessä I olevassa 5.2.2.1 kohdassa
tarkoitettujen raja-arvojen mukainen(
1) ja jonka melutaso
ei ole enemmän kuin 3 dB(A) suurempi kuin tyyppihyväk-
syntätesteissä saadut arvot
ja
— joka siltä osin, mikä koskee paikallaan olevan ajoneuvon
melutasoa, on tyyppihyväksynnässä saatujen arvojen
mukainen;
2.3.4. — edellä kuvailtua ajoneuvotyyppiä vastaava erillinen moot-
tori.
2.4 Ennen tyyppihyväksynnän antamista toimivaltainen virano-
mainen tarkastaa, että tuotannon vaatimustenmukaisuuden1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 19
(1) Tämän direktiivin ajoneuvojen tyyppihyväksyntään sovellettavan toisinnon vaatimusten
mukaisesti.
▼M8
tehokkaan valvonnan varmistamiseksi on olemassa riittävät
määräykset.
3 MERKINNÄT
3.1 Varapakojärjestelmään tai sen osaan, lukuun ottamatta kiinnity-
slaitteita ja putkia, on merkittävä:
3.1.1 — varajärjestelmän tai sen osan valmistajan tavaramerkki tai
kaupallinen merkki,
3.1.2 — valmistajan kaupallinen kuvaus,3.1.3 — ETY-tyyppihyväksyntänumero.3.2 Näiden merkintöjen on oltava helposti luettavia ja pysyviä
silloinkin kun laitteet on asennettu ajoneuvoon.
4 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
4.1 Jos 2.1 kohdassa tarkoitettu hakemus hyväksytään, toimival-
tainen viranomainen laatii liitteessä IV esitetyn mallin
mukaisen todistuksen. Tyyppihyväksyntänumeron edellä on
oltava ETY-tyyppihyväksynnän antaneen maan erityinen
kirjain tai kirjaimet.
5 VAATIMUKSET
5.1 Yleiset vaatimukset
5.1.1 Varapakojärjestelmä tai sen osat on suunniteltava, rakennettava
ja oltava asennettavissa siten, että voidaan varmistua siitä, että
ajoneuvo on tämän direktiivin säännösten mukainen tavanomai-
sissa käyttöolosuhteissa kestäen värähtelyt, joille se altistuu.
5.1.2 Pakojärjestelmä tai sen osat on suunniteltava, rakennettava ja
oltava asennettavissa siten, että voidaan varmistua siitä, että
ajoneuvon käyttöolosuhteet huomioon ottaen järjestelmällä tai
sen osalla on kohtuullinen ruosteenkestokyky.
5.2 Melutasoa koskevat vaatimukset
5.2.1 Varapakojärjestelmän tai sen osan akustinen tehokkuus on
tarkastettava käyttämällä liitteessä I olevassa 5.2.2.4 ja 5.2.3.4
kohdassa tarkoitettuja menetelmiä(
1).
Kun varapakojärjestelmä tai sen osa on asennettu tämän liitteen
2.3.3 kohdassa tarkoitettuun ajoneuvoon, kahta menetelmää
käyttämällä (liikkeessä oleva ja paikallaan oleva ajoneuvo)
saatujen melutasojen on täytettävä toinen seuraavista vaatimuk-
sista:
5.2.1.1 ne eivät saa olla suurempia kuin arvot, jotka saatiin ajoneuvo-
tyypin ETY-tyyppihyväksynnässä;
5.2.1.2 ne eivät saa olla suurempia kuin 2.3.3 kohdassa tarkoitetut
mitatut ajoneuvon meluarvot, kun tähän ajoneuvoon on asen-
nettu samantyyppinen pakojärjestelmä kuin se, joka oli
asennettuna ETY-tyyppihyväksyntää annettaessa.
5.3 Ajoneuvon tehon mittaaminen
5.3.1 Varapakojärjestelmän tai sen osien on oltava sellainen, että
ajoneuvon teho on verrattavissa alkuperäisellä pakojärjes-
telmällä tai sen osalla varustetun ajoneuvon tehoon.
5.3.2 Varapakojärjestelmän tai, jos valmistaja niin haluua, tämän
järjestelmän osia on verrattava alkuperäisen pakojärjestelmään
tai sen osiin, jotka myös ovat uuden veroisia, asentamalla
kumpikin vuorotellen 2.3.3 kohdassa tarkoitettuun ajoneuvoon.
5.3.3 Tarkastus on tehtävä painehäviömittauksena 5.3.4.1 tai 5.3.4.2
kohdassa määritellyissä olosuhteissa. Varapakojärjestelmällä
mitattu arvo ei saa olla enemmän kuin 25 % alkuperäisellä
pakojärjestelmällä mitattua arvoa korkeampi jäljempänä tarkoi-
tetuissa olosuhteissa.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 20
(1) Tämän direktiivin ajoneuvojen tyyppihyväksyntään sovellettavan toisinnon vaatimusten
mukaisesti.
▼M8
5.3.4 Testausmenetelmä
5.3.4.1 Moottorin testausmenetelmä
Mittaus on suoritettava dynamometripenkille asennetulla, 2.3.4
kohdassa tarkoitetulla moottorilla.
Penkki on säädettävä siten, että täydellä kaasulla saavutetaan
moottorin suurinta tehoa vastaava kierrosnopeus (S).
Vastapainemittauksia varten manometri on sijoitettava kuvissa
1, 2 ja 3 osoitetuille etäisyyksille pakosarjasta.
5.3.4.2 Ajone uvon testausmenetelmä
Mittaukset on suoritettava 2.3.3 kohdassa tarkoitetulla ajoneu-
volla.
Testi on suoritettava:
— joko tiellä tai
— rulladynamometrissä.
Moottoria on kuormitettava siten, että täydellä kaasulla saavu-
tetaan moottorin suurinta tehoa vastaava kierrosnopeus (S).
Vastapainemittauksia varten manometri on sijoitettava kuvissa
1, 2 ja 3 osoitetuille etäisyyksille pakosarjasta.
5.4 Kuitumaisilla materiaaleilla täytettyjä pakojärjestelmiä tai
niiden osia koskevat lisämääräykset
Kuitumaisia materiaaleja ei saa käyttää varapakojärjestelmien
tai niiden osien valmistuksessa, ellei suunnittelu- ja tuotanto-
vaiheessa ole toteutettu aiheellisia toimenpiteitä tehokkuuden
saavuttamisen varmistamiseksi, jolla mahdollistetaan liitteessä
I olevassa 5.2.2.1 kohdassa määrättyjen raja-arvojen noudatta-
minen.
Tällaista äänenvaimennusjärjestelmää pidetään liikennekelpoi-
sena, jos kuitumaiset materiaalit eivät ole yhteydessä
pakokaasuihin tai jos kuitumaisten materiaalien poistamisen
jälkeen melutaso on 5.2.1 kohdassa vahvistettujen vaatimusten
mukainen, kun pakojärjestelmä testataan liitteessä I olevassa
5.2.2 ja 5.2.3 kohdassa esitettyjen menetelmien mukaisesti.
Jos tätä edellytystä ei täytetä, on koko pakojärjestelmä vakau-
tettava. Tämä on tehtävä yhdellä kolmesta liitteessä I olevassa
5.3.1.1, 5.3.1.2 ja 5.3.1.3 kohdassa esitetystä menetelmästä.
Vakauttamisen jälkeen melutaso on tarkastettava 5.2.1 kohdan
mukaisesti.
Kun 5.2.1.2 kohdassa esitettyä menettelyä sovelletaan, ETY-
tyyppihyväksynnän hakija voi pyytää alkuperäisen pakojärjes-
telmän vakauttamista tai jättää tarkastettavaksi alkujaan tyhjän
pakojärjestelmän.
6 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
6.1 Tämän direktiivin mukaisella ETY-tyyppihyväksyntänumerolla
varustetun pakojärjestelmän tai sen osan on oltava hyväksytyn
pakojärjestelmän vaatimusten mukainen ja täytettävä 5 kohdan
vaatimukset.
6.2 Edellä 6.1 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten noudattamisen
tarkastamiseksi tuotantoa on valvottava riittävästi.
6.3 Tyyppihyväksynnän haltijan on erityisesti:
6.3.1 toteutettava toimenpiteitä tuotteiden riittävän laaduntarkkailun
tarkastamiseksi;
6.3.2 päästävä jokaisen hyväksytyn tyypin vaatimustenmukaisuuden
tarkastamiseksi tarvittaviin valvontalaitteisiin;
6.3.3 tarkastettava, että testitulosten antamat tiedot kirjataan ja liit-
teenä olevat asiakirjat ovat saatavilla yhdessä hallinnollisten
viranomaisten kanssa päätettävän ajan;
6.3.4 analysoitava jokaisen testityypin tulokset tuotteiden ominai-
suuksien pysyvyyden tarkastamiseksi ja takaamiseksi, ottaen
huomioon teolliseen tuotantoon liittyvät vaihtelut;1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 21
▼M8
6.3.5 tarkastettava, että jokainen tuotetyyppi testataan vähintään liit-
teessä V olevan II kohdan mukaisesti;
6.3.6 tarkastettava, että jokainen vaatimusten vastainen näyte tai osa
testataan uudestaan tai siitä otetaan uusi näyte. On toteutettava
tarvittavat toimenpiteet vastaavan tuotannon saamiseksi vaati-
mustenmukaiseksi.
6.4 Toimivaltainen viranomainen, joka antaa tyyppihyväksynnän,
voi milloin tahansa tarkastaa tuotantoyksikköön sovellettavan
vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmän.
6.4.1 Testausselosteet ja tuotannon valvontapöytäkirjat on esitettävä
tarkastajalle jokaisella tarkastuskäynnillä.
6.4.2 Tarkastaja voi ottaa satunnaisnäytteitä, jotka testataan valmis-
tajan laboratoriossa. Näytteiden vähimmäismäärä voidaan
määritellä valmistajan suorittamien tarkastusten tulosten perus-
teella.
6.4.3 Jos laadun taso vaikuttaa riittämättömältä tai jos on tarpeen
tarkastaa suoritettujen testien pätevyys 6.4.2 kohdan mukai-
sesti, tarkastaja valitsee tyyppihyväksyntätestit suorittaneelle
tutkimuslaitokselle lähetettävät näytteet.
6.4.4 Toimivaltainen viranomainen voi suorittaa kaikki liitteessä I
määrätyt testit.
6.4.5 Toimivaltainen viranomainen suorittaa tarkastuksen tavallisesti
joka toinen vuosi. Jos käynnin aikana kirjatut tulokset eivät ole
tyydyttäviä, toimivaltainen viranomainen varmistuu siitä, että
kaikki tarvittavat toimenpiteet tuotannon saamiseksi vaatimus-
tenmukaiseksi toteutetaan mahdollisimman pian.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 22
▼M8
Vastapaineen mittauspisteet
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 23
▼M8
LIITE III
MALLI
Enimmaiskoko: A4 (210 × 297 mm)
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 24
▼M8
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 25
▼M8
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 26
▼M8
LIITE IV
MALLI
Enimmaiskoko: A4 (210 × 297 mm)
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 27
▼M8
1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 28
▼M8
LIITE V
TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTAMINEN
I. AJONEUVOT
1Yleistä
Nämä vaatimukset ovat yhdenmukaiset testin kanssa, joka suoritetaan
tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi liitteessä I olevan 7.3.5
ja 7.4.3 kohdan mukaisesti.
2Testausmenetelmät
Testausmenetelmän, testauslaitteiden ja tulosten tulkinnan on oltava liit-
teessä I esitetyt. Testattavan/testattavien ajoneuvo(je)n on läpikäytävä
liikkeessä olevan ajoneuvon melun mittaustesti, sellaisena kuin se esitetään
liitteessä I olevassa 5.2.2.4 kohdassa.
3Näytteet
Ajoneuvo on valittava. Jos ajoneuvoa ei jäljempänä olevan 4.1 kohdan testin
jälkeen arvioida tämän direktiivin vaatimusten mukaiseksi, testataan vielä
kaksi ajoneuvoa.
4Tulosten arviointi
4.1 Jos edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti testatun ajoneuvon melutaso ei ole
enemmän kuin 1 dB(A) suurempi kuin liitteessä I olevassa 5.2.2.1 kohdassa
määrätyt raja-arvot, ajoneuvotyyppi on todettava tämän direktiivin vaati-
musten mukaiseksi.
4.2 Jos edellä 4.1 kohdan mukaisesti testattu ajoneuvo ei täytä tarkoitetussa
kohdassa määrättyjä vaatimuksia, kaksi muuta samaa tyyppiä olevaa
ajoneuvoa on testattava edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti.
4.3 Jos edellä 4.2 kohdassa tarkoitetun toisen tai kolmannen ajoneuvon melu-
taso on enemmän kuin 1 dB(A) suurempi kuin liitteessä I olevassa 5.2.2.1
kohdassa määrätyt raja-arvot, ajoneuvotyyppiä ei voida pitää tämän direk-
tiivin vaatimusten mukaisena ja valmistajan on toteutettava aiheellisia
toimenpiteitä saadakseen sen vaatimusten mukaiseksi.
II. VARAPAKOJÄRJESTELMÄT
1Yleistä
Nämä vaatimukset ovat yhdenmukaiset testin kanssa, joka suoritetaan
tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi liitteessä II olevan
6.3.5 ja 6.4.3 kohdan mukaisesti.
2Testausmenetelmät
Testausmenetelmän, testauslaitteiden ja tulosten tulkinnan on oltava liit-
teessä II esitetyt. Testattavien pakojärjestelmän tai sen osan on läpikäytävä
liitteessä II olevan 5 kohdan mukainen testi.
3Näytteet
Pakojärjestelmä tai osa on valittava. Jos pakojärjestelmää tai osaa ei 4.1
kohdan testin jälkeen arvioida tämän direktiivin vaatimusten mukaiseksi,
testataan vielä kaksi pakojärjestelmää tai osaa.
4Tulosten arviointi
4.1 Jos edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti testatun, liitteessä II olevan 5.2 kohdan
mukaisesti mitatun pakojärjestelmän tai osan melutaso ei ole enemmän kuin
1 dB(A) suurempi kuin sen pakojärjestelmätyypin tai osan tyyppihyväk-
syntätesteissä mitatut arvot, pakojärjestelmä tai osa on todettava tämän
direktiivin vaatimusten mukaiseksi.
4.2 Jos 4.1 kohdan mukaisesti testattu pakojärjestelmä tai osa ei täytä tarkoite-
tussa kohdassa määrättyjä vaatimuksia, kaksi muuta samaa tyyppiä olevaa
pakojärjestelmää tai osaa on testattava edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti.
4.3 Jos 4.2 kohdassa tarkoitetun toisen tai kolmannen pakojärjestelmän tai osan
melutaso on enemmän kuin 1 dB(A) suurempi kuin sen pakojärjestelmä-1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 29
▼M8
tyypin tai osan tyyppihyväksyntätesteissä mitatut arvot, pakojärjestelmää tai
osaa ei voida pitää tämän direktiivin vaatimusten mukaisena ja valmistajan
on toteutettava tarvittavia toimenpiteitä saadakseen sen vaatimusten mukai-
seksi.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 30
▼M8
LIITE VI
TESTIRADAN VAATIMUKSET
Tässä liitteessä määritellään testiradan pinnoitteeseen liittyvien fyysisten ominai-
suuksien vaatimukset ja pinnoitteen toteuttamisvaatimukset.
1 VAADITUT PINNAN OMINAISUUDET
Pintaa pidetään tämän direktiivin mukaisena, jos sen rakenne ja tyhjä
tila tai äänen absorptiokerroin on mitattu ja täyttää kaikki 1.1 ja 1.4
kohdassa esitetyt vaatimukset ja jos suunnitteluvaatimukset on
täytetty (2.2 kohta).
1.1 Tyhjä tila
Tyhjää tilaa VC testiradan pinnoitesekoituksessa ei saa olla enemmän
kuin 8 prosenttia (ks. 3.1 kohta mittausmenetelmän osalta).
1.2 Äänen absorptiokerroin
Jos pinta ei täytä vaatimuksia tyhjän tilan osalta, se ei ole hyväk-
syttävä, ellei äänen absorptiokerroin ole ≤0,10 (ks. 3.2 kohta
mittausmenetelmän osalta).
Edellä 1.1 ja 1.2 kohdan vaatimukset täytetään myös, jos äänen
absorptio yksin on mitattu ja todettu olevan α≤0,10.
1.3 Maa-aineksen syvyys
Tilavuusmittaria käyttäen mitatun (ks. 3.3 kohta) maa-aineksen
syvyyden on oltava:
TD≥0,4 mm.
1.4 Pinnan tasalaatuisuus
On tehtävä kaikki mahdollinen, jotta pinta saadaan mahdollisimman
tasalaatuiseksi testialueen sisäpuolella. Tähän kuuluu maa-aines ja
tyhjä tila, mutta on myös huomattava, että jos jyräys on tehok-
kaampaa tietyissä paikoissa kuin muualla, maa-aines saattaa olla
erilaista ja tasalaatuisuuden puuttuessa voi myös syntyä kuoppia.
1.5 Testausjakso
Sen tarkastamiseksi, että pinta jatkuvasti täyttää sovitut vaatimukset
maa-aineksen, tyhjän tilan tai äänen absorption osalta, pinta on
tarkastettava säännöllisesti seuraavin väliajoin.
a) Tyhjän tilan ja äänen absorption osalta:
— kun pinta on uusi;
— jos pinta uutena täyttää vaatimukset, muita säännöllisiä testejä
ei tarvita.
Jos pinta ei uutena täytä vaatimuksia, se voi tehdä sen
myöhemmin, koska pinnat saattavat aikaa myöten tukkeutua ja
tiivistyä.
b) Maa-aineksen syvyyden (TD) osalta:
— kun pinta on uusi;
— kun melutesti alkaa (HUOM: vähintään neljä viikkoa rakenta-
misen jälkeen);
— sitten aina 12 kuukauden välein.
2 TESTIPINNAN SUUNNITTELU
2.1 Pinta
Testipinnan käyttöönottoa suunniteltaessa on tärkeää varmistaa
vähimmäisvaatimus, että alue, jonka ajoneuvot ylittävät testiratana,
on päällystetty erityisellä testipinnoitteella, jossa on asianmukaiset
reunat turvallista ja käytännöllistä ajoa varten. Tämä edellyttää, että
radan leveys on vähintään 3 m ja pituus ylittää linjat AA ja BB
vähintään 10 metrillä molemmissa päissä. Kuvassa 1 esitetään asian-
mukaisen testauspaikan suunnitelman ja osoittaa vähimmäispinta-1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 31
▼M8
alan, joka on koneen avulla valmisteltava ja tiivistettävä erityisellä
testipinnoitteella.
2.2 Pinnoitteen suunnittelun vähimmäisvaatimukset
Testipinnan on täytettävä neljä teoreettista vaatimusta:1) sen on oltava tiivistä asfalttibetonia;
2) sepelin suurimman koon on oltava 8 mm (toleranssit sallitaan 6,3
ja 10 mm välillä);
3) kulutuskerroksen paksuuden on oltava ≥30 mm;
4) sideaineen on oltava suoraan imeytettyä, muuttamatonta bitumila-
jiketta.
Kuva 1
Testipinnan vähimmäisvaatimukset
Varjostettua aluetta kutsutaan ”testialueeksi”
Kiviaineksen rakeisuuskäyrä, joka osoittaa toivotut ominaisuudet
esitetään kuvassa 2. Sen tarkoituksena on toimia ohjeena testipinnan
rakentajalle. Lisäksi taulukossa 3 on tiettyjä yleisohjeita toivotun
maa-aineksen ja kestävyyden saavuttamiseksi. Granulometrinen
käyrä koostuu seuraavasta kaavasta:
P (% seule) = 100 (d/dmax)½
missä:
d = seulan neliömäisen silmän koko millimetreinä,
dmax= 8 mm keskimmäiselle käyrälle,
dmax= 10 mm ylemmälle toleranssikäyrälle,
dmax= 6,3 mm alemmalle toleranssikäyrälle.
Edellä sanotun lisäksi annetaan seuraavat suositukset.
— Hiekkajae (0,063 mm < seulan neliömäisen silmän koko < 2 mm)
ei saa sisältää enemmän kuin 55 % luonnonhiekkaa ja sen on
sisällettävä vähintään 45 % murskattua hiekkaa.
— Perustuksen ja jakavan kerroksen on taattava hyvä pysyvyys ja
hyvä tasaisuus, parhaiden tienrakennuskäytäntöjen mukaisesti.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 32
▼M8
— Sepelin on oltava murskattua (100 % murskattuja pintoja) ja
koostuttava korkean murskauskestävyyden omaavasta materiaa-
lista.
— Sekoituksessa käytettävän sepelin on oltava huuhdeltua.— Pinnalle ei saa lisätä ylimääräistä sepeliä.— Sideaineen kestävyyden PEN arvoina ilmaistuna on oltava 40-60,
60-80 tai jopa 80-100, kyseisen maan ilmasto-olosuhteiden
mukaan. Säännönmukaisesti on käytettävä mahdollisimman kovaa
sideainetta, jos se on yleisen käytännön mukaista.
— Sekoituksen lämpötila ennen jyräystä on valittava siten, että
vaadittu tyhjä tila saadaan aikaan lisäjyräyksellä. Edellä 1.1-1.4
kohdan vaatimustenmukaisuuden todennäköisyyden nostamiseksi
tiivistystä on tutkittava, ei ainoastaan sekoituksen oikean
lämpötilan valintaa, vaan myös seuleiden oikean määrän ja tiivis-
tyskoneen valintaa varten.
Kuva 2
Asfalttisekoituksessa olevan kiviaineksen rakeisuuskäyrä toleransseineen
Taulukko 3
Suunnittelun yleisohjeet
Annetut arvot
toleranssitsekoituksen
kokonais-
massan
mukaankiviaineksen
massan
mukaan
Sepelin massa, neliömäisen seulan silmän
koko (SM)> 2 mm47,6 % 50,5 % ±5
Hiekan massa 0,063 < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ±5
Täytejauheen massa SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ±2
Sideaineen (bitumin) massa 5,8 % N. A. ±0,5
Sepelin suurin koko 8 mm 6,3 - 10
Sideaineen kestävyys (ks. jäljempänä)
Nopeutuneen hioutumisen kerroin (CPA) > 50
Tiiviys verrattuna Marshall-tiiviyteen 98 %1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 33
▼M8
3 TESTAUSMENETELMÄT
3.1 Tyhjän tilan mittaus
Tämän mittauksen suorittamiseksi radasta on otettava porausnäytteitä
vähintään neljästä eri kohdasta tasaisin välein testialueelta linjojen
AA ja BB väliltä (ks. kuva 1). Tasaisuuden puutteen ja ajourien
kuoppien välttämiseksi porausnäytteitä ei saisi ottaa itse ajourista,
vaan niiden läheisyydestä. Kaksi porausnäytettä (vähintään) ajourien
läheisyydestä ja (vähintään) yksi porausnäyte olisi otettava suunnil-
leen ajourien ja jokaisen mikrofonin sijaintipaikan puolivälistä.
Jos on syytä epäillä, että tasaisuusvaatimusta ei täytetä (ks. 1.4
kohta), porausnäytteet on otettava useammasta paikasta testiradalla.
Tyhjän tilan määrä on määritettävä jokaisesta porausnäytteestä. Sitten
on laskettava porausnäytteiden keskiarvo ja verrattava saatua arvoa
1.1 kohdan vaatimukseen. Lisäksi yhdenkään porausnäytteen tyhjän
tilan määrä ei saa olla suurempi kuin 10 %.
Tienpinnan rakentajan on paneuduttava ongelmaan, joka saattaa
ilmetä, kun testipintaa lämmitetään putkilla tai sähköjohdoilla ja
porausnäytteet otetaan tästä pinnasta. Nämä asennukset on suunnitel-
tava huolella myöhempiä lisäporausnäytteitä ajatellen. On
suositeltavaa jättää joitakin noin 200 × 300 mm suuruisia alueita
ilman johtoja tai putkia tai sijoittaa jälkimmäiset tarpeeksi syvälle,
etteivät ne vahingoitu pintakerroksesta otettavien porausnäytteiden
yhteydessä.
3.2 Äänen absorptiokerroin
Äänen absorptiokerroin (tavanomainen tapaus) on mitattava akustisen
putken avulla, jonka käyttöesitetään ISO/DIS 10534 ”Akustiikka -
äänen absorptiokertoimen ja impedanssin määrittäminen putkimene-
telmällä”.
Testinäytteisiin on sovellettava samoja vaatimuksia kuin tyhjän tilan
määrän osalta (ks. 3.1 kohta).
Äänen absorptio on mitattava 400-800 Hz:n ja 800-1600 Hz:n
alueilla (vähintään terssin keskitaajuuksilla) ja suurimmat arvot on
tunnistettava molemmilta taajuusalueilta. Sitten jokaisen testinäytteen
arvoista lasketaan keskiarvo lopputuloksen saamiseksi.
3.3 Maa-aineksen syvyyden mittaus
Tämän standardin mukaisesti maa-aineksen syvyyden mittaus on
tehtävä vähintään kymmenestä paikasta tasaisin välein ajourilta koko
testiradan alueelta ja keskiarvo on mitattava ja verrattava sitä tarkoi-
tettuun maa-aineksen vähimmäissyvyyteen. Ks. standardiluonnoksen
ISO/DIS 10844 liite F menetelmän kuvausta varten.
4 PYSYVYYS AJASSA JA KUNNOSSAPITO4.1. Ajan vaikutus
Kuten monilla muillakin pinnoilla, voidaan odottaa testipinnalta
mitattavan renkaiden/tien aiheuttaman melun lisääntyvän jonkin
verran rakentamista seuraavan 6-12 kuukauden aikana.
Pinnan on saavutettava vaaditut ominaisuudet vähintään 4 viikkoa
rakentamisen jälkeen. Ajan vaikutus kuorma-autojen aiheuttamaan
meluun on yleensä pienempi kuin henkilöautojen aiheuttama melu.
Pysyvyys ajassa määritellään ennen kaikkea pinnalla liikkuvien
ajoneuvojen aiheuttamana hioutumisena ja tiivistymisenä. Tämä on
tarkastettava säännöllisesti 1.5 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
4.2 Pinnan kunnossapito
Irtokivet ja pöly, jotka saattavat huomattavasti vähentää tehokkaan
maa-aineksen syvyyttä, on poistettava pinnalta. Talvi-ilmaston maissa
käytetään joskus suolaa lumen sulattamiseen. Tämä suola voi
muuttaa pintaa tilapäisesti tai jopa pysyvästi lisäten samalla melua.
Tätä ei siis suositella.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 34
▼M8
4.3 Testialueen uudelleen päällystäminen
Jos testirataa on pakko korjata, on yleensä tarpeen päällystää uudes-
taan ainoastaan ajokaista (3 m leveä kuvassa 1), jolla autot liikkuvat,
jos testialue kaistan ulkopuolella täyttää tyhjän tilan tai äänen absorp-
tion vaatimukset sitä mitattaessa.
5 PINTAAN JA SEN TESTAUKSEEN LIITTYVÄT ASIAKIRJAT5.1 Testipintaan liittyvät asiakirjat
Seuraavat tiedot on ilmoitettava testipintaa kuvaavassa asiakirjassa:
a) testiradan sijoitus;
b) sideaineen tyyppi ja kestävyys, sepelin tyyppi, betonin teoreet-
tinen suurin tiheys (DR), vierintäkaistan paksuus ja testiradasta
otetuista porausnäytteistä piirretty rakeisuuskäyrä;
c) tiivistysmenetelmä (esim. jyrän tyyppi ja massa, ajokertojen
määrä);
d) sekoituksen lämpötila, ympäröivän ilman lämpötila ja tuulen
nopeus pinnan rakentamisen aikana);
e) pinnan rakennuspäivämäärä ja urakoitsijan nimi;
f) kaikkien testien tai vähintään viimeisimmän testin tulokset, joissa
on oltava:
1) jokaisen porausnäytteen sisältämä tyhjä tila;
2) ne testipinnan kohdat, joista porausnäytteet tyhjän tilan
mittausta varten on otettu;
3) jokaisen porausnäytteen äänen absorptiokerroin (jos se on
mitattu). Tarkennettava tulokset erikseen jokaisesta poraus-
näytteestä ja jokaiselta frekvenssialueelta, sekä yleinen
keskiarvo;
4) ne testipinnan kohdat, joista porausnäytteet äänen absorption
mittausta varten on otettu;
5) maa-aineksen syvyys sekä testien määrä ja keskihajonta;6) edellä f1 ja f3 testit suorittanut laitos ja käytetty materiaali;
7) testi(e)n päivämäärä ja päivä, jona porausnäytteet testiradasta
on otettu.
5.2 Ajoneuvojen pinnalla aiheuttaman melun testeihin liittyvät asia-
kirjat
Asiakirjassa, jossa esitetään ajoneuvon aiheuttaman melun testi(t), on
mainittava, täyttyvätkökaikki vaatimukset vai ei. Tässä on viitattava
5.1 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan.1970L0157 — FI — 16.11.1992 — 010.001 — 35