1997L0067 — FI — 27.02.2008 — 003.005

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:





Oikaisu









▼B

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 97/67/EY,

annettu 15 päivänä joulukuuta 1997,

yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä







EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan, 66 artiklan ja 100 a artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ( 1 ), ottavat huomion talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 2 ), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon ( 3 ), ottavat huomioon postipalvelujen yhtenäismarkkinoiden kehittämistä koskevasta vihreästä kirjasta22 päivänä tammikuuta 1993 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman ( 4 ), ottavat huomioon yhteisön postipalvelujen kehittämisestä 7 päivänä helmikuuta 1994 annetun neuvoston päätöslauselman ( 5 ), noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä ( 6 ), ottaen huomioon sovittelukomitean 7 päivänä marraskuuta 1997 hyväksymän yhteisen ehdotuksen, sekä katsovat, että 1) olisi hyväksyttävä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on toteuttaa sisämarkkinat perustamissopimuksen 7 a artiklan mukaisesti; nämä markkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taataan tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus, 2) postialan sisämarkkinoiden toteuttamisen on osoitettu olevan tärkeää yhteisön taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannlta, koska postipalvelut ovat keskeinen tiedonvälityksen ja kaupan käyttämä apuväline, 3) komissio on 11 päivänä kesäkuuta 1992 esittänyt postipalvelujen yhtenäismarkkinoiden kehittämistä koskevan vihreän kirjan ja 2 päivänä kesäkuuta 1993 antanut tiedonannon yhteisön postipalvelujen kehittämisen yleislinjoista, 4) komissio on julkisesti ja laajalti kuullut monia tahoja niistä postipalveluihin liittyvistä näkökohdista, joilla on merkitystä yhteisölle, ja postialan asianomaiset tahot ovat toimittaneet huomautuksiaan komissiolle, 5) tämänhetkinen postin yleispalvelun laajuus ja sen tarjoamisen ehdot vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen; erityisesti palvelun laadullinen suoritustaso on jäsenvaltioissa hyvin epätasainen, 6) ulkomaan postiyhteydet eivät aina vastaa käyttäjien ja Euroopan kansalaisten odotuksia ja palvelun laadullinen suoritustaso on yhteisön sisäisissä ulkomaan postipalveluissa tällä hetkellä epätyydyttävä, 7) postialalla todetuilla eroavuuksilla on huomattava vaikutus niillä toimialoilla, jotka ovat erityisen riippuvaisia postipalveluista, ja ne hidastavat voimakkaasti kehitystä kohti yhteisön sisäistä yhteenkuuluvuutta, koska alueet, joilla ei ole riittävän korkealaatuisia postipalveluita, ovat epäsuotuisessa asemassa sekä kirjeiden että tavaroiden jakelun osalta, 8) toimenpiteet, joilla pyritään varmistamaan markkinoiden asteittainen ja säännelty vapauttaminen ja turvaamaan asianmukainen tasapuolisuus sen toteuttamisessa, ovat välttämättömiä postialan palvelujen vapaan tarjoamisen takaamiseksi yhteisön koko alueella yleispalvelujen tarjoajien velvollisuudet ja oikeudet huomioon ottaen, 9) yhteisön tasolla tapahtuva toiminta on siten välttämätöntä postialan toimintaedellytysten paremman yhdenmukaistamisen varmistamiseksi, minkä vuoksi on toteutettava toimenpiteet yhteisten sääntöjen vahvistamiseksi, 10) yhteisön tasolla olisi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti hyväksyttävä yleisiä periaatteita, kun taas yksityiskohtaisten menettelyjen valitsemisen olisi kuuluttava jäsenvaltioille, joiden olisi vapaasti voitava valita omiin oloihinsa parhaiten sopiva järjestelmä, 11) on erityisen tärkeää taata yhteisön tasolla postin yleispalvelu, joka käsittää kaikissa jäsenvaltioissa kaikkien käyttäjien saatavilla olevien kohtuuhintaisten, tietyn laatuisten palvelujen vähimmäisvalikoiman, riippumatta siitä, missä kohdin yhteisön aluetta käyttäjät ovat maantieteellisesti, 12) yleispalvelun tarkoituksena on tarjota kaikille käyttäjille vaivaton pääsy postiverkkoon tarjoamalla erityisesti riittävä määrä lähetyspaikkoja ja varmistamalla, että keräily ja jakelu tapahtuvat riittävän usein; yleispalvelujen tarjoamisen on vastattava perustarpeeseen varmistaa toiminnan jatkuvuus samalla, kun se on voitava edelleen mukautua käyttäjien tarpeisiin sekä taattava heille asianmukainen ja syrjimätön kohtelu, 13) yleispalvelun on käsitettävä sekä kotimaan- että ulkomaanpalveluja, 14) yleispalvelujen käyttäjille tulee antaa asianmukaisia tietoja tarjottavien palvelujen valikoimasta, niiden toimittamista ja käyttöä koskevista ehdoista, tarjottavien palvelujen laadusta sekä hinnoista, 15) yleispalvelun tarjoamista koskevat tämän direktiivin säännökset eivät rajoita yleispalvelun tarjoajien oikeutta neuvotella sopimuksia erikseen kunkin asiakkaan kanssa, 16) sellaisten palvelujen valikoiman säilyttäminen, jotka voidaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti mutta kilpailua koskevien sääntöjen soveltamista kuitenkaan rajoittamatta varata, on ilmeisesti perusteltua tasapainoisten rahoitusedellytysten vallitessa toteutettavan yleispalvelun toiminnan varmistamiseksi; vaputumiskehitys ei saisi rajoittaa tiettyjen jäsenvaltioissa käyttöön otettujen sokeille ja heikkonäköisille henkilöille tarkoitettujen ilmaispalvelujen edelleen tarjoamista, 17) vähintään 350 grammaa painavien kirjelähetysten osuus on alle 2 prosenttia kirjepostin määrästä ja alle 3 prosenttia julkisten toimijoiden tuloista; hinnan määräytymisperusteen (viisinkertainen perushinta) avulla voidaan paremmin tehdä ero varatun palvelun ja vapautetun pikalähetyspalvelun välillä, 18) koska tärkein pikapostipalvelun ja postin yleispalvelun välinen ero on pikapostipalvelun asiakkaille tuottamassa ja asiakkaiden toteamassa (millaisessa muodossa hyvänsä esiintyvässä) lisäarvossa, tehokkain tapa määritellä todettu lisäarvo on selvittää sen lisähinnan suuruus, jonka asiakkaat ovat valmiita siitä maksamaan, mutta joka ei kuitenkaan saa vaikuttaa varattujen palvelujen alan enimmäishintaa, jota on noudatettava, 19) on kohtuullista sallia väliaikaisesti, että suoramainontaposti ja ulkomaanposti voidaan edelleen varata säädettyjä hinta- ja painorajoja noudattaen; Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi seuravana askeleena kohti psotipalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamista viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2000 tehtävä tätä alaa koskevan selvityksen pohjalta tehtävän komission ehdotuksen perusteella päätös postimarkkinoiden asteittaisen ja säännellyn vapauttamisen jatkamisesta, erityisesti ulkomaanpostin ja suoramainonnan osalta, sekä hinta ja painorajojen edelleen tarkistamisesta, 20) jäsenvaltioilla voi yleisen järjestyksen ja turvallisuuden vuoksi olla perusteltuja syitä myöntää yhdelle tai useammalle nimeämälleen taholle oikeus postilähetysten vastaanottamiseen tarkoitettujen postilaatikoiden sijoittamiseen yleisille alueille; samoista syistä niillä on oikeus nimetä yksi tai useampi taho, joiden tehtävänä on huolehtia lähtömaan osoittavien postimerkkien liikkeelle laskemisesta, sekä ne tahot, joiden tehtävänä on huolehtia kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti oikeudellisissa ja hallinnollisissa menettelyissä käytettävien kirjattuja lähetyksiä koskevien palvelujen tarjoamisesta; ne voivat myös osoittaa jäsenyytensä Euroopan unionissa 12 tähteä käsittävää symbolia käyttämällä, 21) uudet palvelut (palvelut, jotka selvästi eroavat perinteisistä palveluista) ja asiakirjojen vaihto eivät kuulu yleispalveluun, eikä sen vuoksi ole perusteltua varata niitä yleispalvelun tarjoajille; tämä koskee myös itse tuotettua palvelua (postin lähettäjänä olevan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön hoitamia postipalveluja tai näiden lähetysten noutamista ja kuljettamista yksinomaan mainitun henkilön puolesta toimivan sivullisen toimesta), joka ei kuulu palvelujen ryhmään, 22) jäsenvaltioiden olisi voitava alueellaan asianmukaista valtuutusmenettelyä noudattaen säännellä niiden postipalvelujen tarjontaa, joita ei ole varattu yleispalvelun tarjoajille, näiden menettelyjen on oltava avoimia, syrjimättömiä sekä suhteellisia ja niiden on perustuttava objektiivisiin arviointiperusteisiin, 23) jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus asettaa toimilupien myöntämisen edellytyseksi joko yleispalvelujen tarjoaminen tai tukiosuuksien maksaminen korvausrahastoon, jonka tarkoituksena on maksaa yleispalvelun tarjoajalle korvaus niiden palvelujen tarjoamisesta, joista aiheutuu kohtuuton taloudellinen rasite; jäsenvaltioiden olisi voitava sisällyttää valtuutuksiin velvoite, jonka mukaan valtuutuksen piiriin kuuluvat toiminnot eivät saa loukata yleispalvelun tarjoajien varattuja palveluja varten saamia yksinoikeuksia tai erityisoikeuksia; valvontaa varten voidaan ottaa käyttöön suoramainontapostin tunnistamisjärjestelmä siltä osin, kuin suoramainontaposti on vapautettu, 24) on hyväksyttävä tarpeellisia toimenpiteitä jäsenvaltioiden säätämien niiden valtuutusmenettelyjen yhdenmukaistamiseksi, jotka koskeva sellaisten palvelujen kaupallista yleisölle tarjoamista, jotka eivät ole varattuja, 25) on hyväksyttävä toimenpiteitä yleiseen postiverkkoon pääsyä jäsenvaltioissa koskevien edellytysten avoimuuden ja syrjimättömyyden varmistamiseksi, jos tämä osoittautuu tarpeelliseksi, 26) yleispalvelun moitteettoman hoidon varmistamiseksi ja kilpailun vääristymien välttämiseksi olisi yleispalvelun hinnoittelun oltava objektiivista, avointa, syrjimätöntä ja kustannuksiin sovitettua, 27) yhteisön sisäisistä ulkomaan postipalveluista perittävä korvaus olisi sovitettava kattamaan jakelukustannukset, joita yleispalvelun tarjoajalle aiheutuu vastaanottajamaassa; korvauksen olisi myös kannustettava parantamaan ulkomaanpalvelun laatua tai säilyttämään se käyttämällä palvelun laatutavoitteita; tämän perusteella voitaisiin luoda sopivia järjestelmiä, joilla varmistetaan, että kustannukset katetaan asianmukaisella tavalla, ja jotka liittyvät erityisesti saavutettuun palvelujen laatutasoon, tämän kuitenkaan rajoittamatta Maailman postiliiton säännöistä johtuvien vähimmäisvelvoitteiden soveltamista, 28) eri varattuja palveluja ja muita kuin varattuja palveluja koskevan laskennan pitäminen erillään on välttämätöntä, jotta eri palvelujen todelliset kustannukset olisivat selkeästi nähtävissä, ja sen varmistamiseksi, että varattujen palvelujen alalta muiden kuin varattujen palvelujen alalle siirrettävät avustukset eivät vaikuta haitallisesti viimeksi mainitun kilpailuolosuhteisiin, 29) kolmessa edellä olevassa kappaleessa esitettyjen periaatteiden soveltamisen varmistamiseksi yleispalvelujen tarjoajien olisi kohtuullisessa ajassa otettava käyttöön kustannuslaskentajärjestelmät, jotka voivat olla riippumattoman tarkastuksen kohteina ja joiden avulla kustannukset voidaan selkeiden menettelyjen perusteella mahdollisimman tarkasti kohdistaa eri palveluihin; nämä vaatimukset voidaan täyttää esimerkiksi soveltamalla täysin eritellyn kustannuslaskelman periaatetta; tällaisia kustannuslaskentajärjestelmiä ei saa vaatia, jos vapaan kilpailun edellytykset ovat aidosti olemassa, 30) olisi kiinnitettävä huomiota korkealaatuisiin palveluihin oikeutettujen käyttäjien etuihin; tämän vuoksi on kaikin keinoin pyrittävä parantamaan ja nostamaan yhteisön tasolla tarjottavien palvelujen laatua; tämä laadun parantaminen edellyttää, että jäsenvaltiot asettavat standardeja, jotka yleispalvelujen tarjoajien on täytettävä tai ylitettävä niiden palvelujen osalta, jotka kuuluvat yleispalveluun, 31) käyttäjien edellyttämä palvelun laatu on olennainen osa tarjottua palvelua; tämän palvelun laadun arvioinnissa käytettävät standardit sekä saavutetut laatutasot on käyttäjien edun vuoksi julkaistava; on välttämätöntä, että saatavilla on yhdenmukaistettuja palvelun laatua koskevia standardeja ja yhteisiä mittausmenetelmiä, joilla voidaan arvioida palvelun laadun yhdenmukaistumista koko yhteisössä, 32) jäsenvaltioiden on määritettävä kansalliset laatustandardit, jotka vastaavat yhteisön vaatimustasoa; vähintään kahden, kahdesta eri jäsenvaltiosta olevan yleispalvelun tarjoajan yhdistettyjä ponnisteluja edellyttävien yhteisön sisäisten ulkomaanpalvelujen osalta laatustandardit on määriteltävä yhteisön tasolla, 33) näiden standardien noudattamista on tarkastettava riippumattomalla tavalla säännöllisesti ja yhdenmukaistetulta pohjalta; käyttäjillä tulee olla oikeus saada tietoja tämän tarkastuksen tuloksista, ja jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että oikaisutoimiin ryhdytään tulosten osoittaessa, että standardeja ei saavuteta, 34) kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY ( 7 ) sovelletaan postialan toimijoihin, 35) tarve parantaa laatua merkitsee, että erimielisyydet on ratkaistava nopeasti ja tehokkaasti; kansallisen ja yhteisön lainsäädännön nojalla käytettävissä olevien oikeussuojakeinojen lisäksi olisi säädettävä valitusten käsittelymenettelystä, jonka olisi oltava selkeä, yksinkertainen ja kustannuksiltaan kohtuullinen sekä kaikkien asianomaisten osapuolten käytettävissä, 36) edistyminen postiverkkojen yhteenliittämisessä sekä käyttäjien edut edellyttävät teknisen standardoinnin rohkaisemista; tekninen standardointi on välttämätöntä kansallisten verkkojen yhteentoimivuuden edistämiseksi ja tehokkaan yleispalvelun aikaansaamiseksi yhteisössä, 37) Euroopan tasolla tapahtuvan yhdenmukaistamisen yleislinjojen mukaisesti on erikoistunut tekninen standardointi annettava Euroopan standardointikomitean tehtäväksi, 38) olisi perustettava komitea, joka avustaa komissiota tämän direktiivin täytäntöönpanossa erityisesti kehitettäessä edelleen yhteisön ulkomaanpalvelujen laatua ja teknistä standardointia koskevia toimenpiteitä, 39) yleispalvelun moitteettoman toiminnan ja muiden kuin varattujen palvelujen alan vääristymättömän kilpailun varmistamiseksi on tärkeää erottaa toisistaan toisaalta sääntelijälle ja toisaalta toimijalle kuuluvat tehtävät; mikään postialan toimija ei voi olla sekä tuomari että asianosainen; jäsenvaltion asiana on vahvistaa perussääntö yhdelle tai useammalle kansalliselle sääntelyviranomaiselle, jollaiseksi voidaan valita julkinen viranomainen tai tätä varten nimetty riippumaton taho, 40) yhdenmukaistetuilla edellytyksillä olevia vaikutuksia postipalvelujen sisämarkkinoiden toimintaan on arvioitava; tämän vuoksi komissio antaa kolmen vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta, kuitenkin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2000 Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin soveltamista koskevan kertomuksen, johon sisältyvät asianmukaiset tiedot alan kehityksestä, erityisesti taloudellisista, yhteiskunnallisista sekä työllisyyttä ja teknologiaa koskevista näkökohdista ja palvelun laadusta, 41) tämä direktiivi ei vaikuta perustamissopimuksen sääntöjen, erityisesti sen kilpailusääntöjen soveltamiseen eikä palvelujen tarjoamisen vapauteen, 42) mikään ei estä jäsenvaltioita pitämästä edelleen voimassa tai ottamasta käyttöön sellaisia postialaa koskevia toimenpiteitä, jotka johtavat pidemmälle menevään alan vapauttamiseen kuin tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet, eikä, jos tämä direktiivi lakkaa olemasta voimassa, jatkamasta tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi toteuttamiaan toimenpiteitä edellyttäen, että kyseiset toimenpiteet ovat perustamissopimuksen mukaisia, 43) jolleivät Euroopan parlamentti ja neuvosto komission ehdotuksesta toisin päätä, tätä direktiiviä on aiheellista soveltaa 31 päivään joulukuuta 2004 saakka, 44) tätä direktiiviä ei sovelleta yhteisön oikeuden soveltamisalan ulkopuolelle jäävään, esimerkiksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V ja VI osaston alaan kuuluvaan toimintaan, eikä missään tapauksessa yleistä turvallisuutta, maanpuolustusta, valtion turvallisuutta (mukaan lukien valtion taloudellinen hyvinvointi silloin, kun toiminta liittyy valtion turvallisuuskysymyksiin) koskevaan toimintaan eikä valtion rikosoikeuden aloilla suorittamaan toimintaan, ja 45) tämä direktiivi ei estä hyväksymästä yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden yritysten osalta sellaisia sekä yhteisön oikeuden että olemassa olevien kansainvälisten velvoitteiden mukaisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on varmistaa jäsenvaltioiden kansalaisille yhdenvertainen kohtelu yhteisön ulkopuolisissa maissa; yhteisön yrityksien olisi saatava yhteisön ulkopuolisissa maissa samankaltainen kohtelu ja tosiasiallinen pääsy markkinoille kuin kyseisten yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisilla on yhteisön markkinoilla, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:







1

LUKU

Tavoitteet ja soveltamisala

▼M3

1 artikla

Tällä direktiivillä vahvistetaan yhteiset säännöt, jotka koskevat:

— postipalvelujen tarjoamisen edellytyksiä,

— postin yleispalvelujen tarjontaa yhteisössä,

— yleispalvelujen rahoitusta sellaisin edellytyksin, joilla taataan näiden palvelujen pysyvä tarjoaminen,

— yleispalvelun tarjoamisen hinnoitteluperiaatteita ja sitä koskevan laskennan avoimuutta,

— yleispalvelun tarjoamista koskevien laatustandardien vahvistamista ja niiden noudattamista koskevan järjestelmän perustamista,

— teknisten standardien yhdenmukaistamista,

— riippumattomien kansallisten sääntelyviranomaisten perustamista.

▼B

2 artikla

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

▼M3

1. ”postipalveluilla” palveluja, joihin kuuluu postilähetysten keräily, lajittelu, kuljetus ja jakelu,

▼M3

1 a ”postipalvelujen tarjoajalla” yritystä, joka tarjoaa yhtä tai useampaa postipalvelua,

▼B

2. ►M3 ”postiverkolla” ◄ yleispalvelun tarjoajan tai tarjoajien käyttämän järjestelmän ja keinojen kokonaisuutta, jonka avulla toteutetaan erityisesti: — yleispalvelun tarjoajan velvoitteisiin kuuluva postilähetysten keräily lähetyspaikoista koko alueella — näiden postilähetysten kuljetus ja käsittely postiverkon lähetyspaikasta jakelukeskukseen — jakelu lähetyksessä mainittuun osoitteeseen.

▼M3

3. ”lähetyspaikoilla” fyysisiä toimipaikkoja, myös joko yleisille alueille tai postipalvelun tarjoajien tiloihin sijoitettuja yleisön käyttöön tarkoitettuja postilaatikoita, joihin lähettäjät voivat jättää postiverkkoon toimitettavia postilähetyksiä,

4. ”keräilyllä” postipalvelun tarjoajan suorittamaa postilähetysten keräilyä,

▼B

5. ”jakelulla” toimenpiteitä alkaen jakelukeskuksissa tapahtuvasta postilähetysten lajittelusta ja päättyen niiden toimittamiseen vastaanottajille,

▼M3

6. ”postilähetyksellä” postipalvelun tarjoajan kuljetettavaa valmista lähetystä, joka on osoitettu jollekin vastaanottajalle. Tällaiset lähetykset voivat kirjelähetysten lisäksi olla esimerkiksi kirjoja, luetteloita, sanomalehtiä ja aikakausjulkaisuja sekä postipaketteja, jotka sisältävät joko kaupallista arvoa omaavaa tai sitä vailla olevaa tavaraa,

▼B

7. ”kirjelähetyksellä” minkä tahansa laatuiselle fyysiselle aluestalle kirjoitettua viestiä, joka kuljetetaan ja toimitetaan lähettäjän itse lähetykseen tai sen kuoreen merkitsemään osoitteeseen. Kirjoja, luetteloita, sanomalehtiä ja aikakausjulkaisuja ei pidetä kirjelähetyksinä,

▼M3 —————

▼B

9. ”kirjatulla lähetyksellä” lähetystä, jota koskee kiinteämääräinen vakuus lähetyksen katoamisen, varastamisen tai vahingoittumisen varalta ja josta lähettäjälle annetaan, tarvittaessa tämän sitä pyytäessä, kuitti postilähetyksen jättämisestä ja/tai sen toimittamisesta vastaanottajalle,

10. ”vakuutetulla lähetyksellä” lähetystä, jonka lähettäjä vakuuttaa ilmoittamastaan arvosta katoamis-, varkaus- tai vahingoittumistapauksen varalta,

11. ”ulkomaanpostilla” toisesta jäsenvaltiosta tai toiseen jäsenvaltioon tai komannesta maasta tai kolmanteen maahan lähetettävää postia,

▼M3 —————

▼M3

13. ”yleispalvelujen tarjoajalla” julkista tai yksityistä postipalvelun tarjoajaa, joka huolehtii jäsenvaltion alueella kokonaan tai osittain postin yleispalveluista ja joka on 4 artiklan mukaisesti ilmoitettu komissiolle,

14. ”valtuutuksella” mitä tahansa lupaa, jossa määritellään erityisesti postialaa koskevia oikeuksia ja velvoitteita ja jonka nojalla yritykset voivat tarjota postipalveluja sekä tarvittaessa perustaa ja/tai käyttää verkkojaan tällaisten palveluiden tarjoamiseen joko yleisvaltuutuksen tai yksittäisten toimilupien muodossa, sellaisina kuin ne ovat seuraavasti määriteltyinä: — ”yleisvaltuutuksella” tarkoitetaan valtuutusta, jota voidaan säännellä joko yleisellä toimiluvalla tai yleisellä lainsäädännöllä, jolloin ei ole merkitystä, edellyttääkö tämä sääntely rekisteröinti- tai ilmoitusmenettelyä, ja joka ei edellytä, että kyseisen postipalvelujen tarjoajan olisi saatava kansalliselta sääntelyviranomaiselta nimenomainen päätös ennen tästä valtuutuksesta johtuvien oikeuksien käyttämistä, — ”yksittäisellä toimiluvalla” kansallisen sääntelyviranomaisen myöntämää valtuutusta, jolla annetaan postipalvelujen tarjoajalle erityisiä oikeuksia tai jolla mahdollisesti sovellettavan yleisvaltuutuksen lisäksi tarvittaessa asetetaan yrityksen toiminnalle erityisiä velvoitteita, jolloin postipalvelujen tarjoajalla ei ole oikeutta käyttää kyseisiä oikeuksia ennen kuin se on saanut kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen asiasta,

▼B

15. ”päätemaksuilla” korvausta, joka suoritetaan muista jäsenvaltioista tai kolmansista maista saapuvia postilähetyksiä käsittävän ulkomaanpostin jakelusta huolehtiville yleispalvelujen tarjoajille,

16. ”lähettäjällä” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka lähettää postilähetyksen,

▼M3

17. ”käyttäjällä” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka lähettäjänä tai vastaanottajana käyttää hyväkseen tarjottuja postipalveluja,

▼B

18. ”kansallisella sääntelyviranomaisella” kussakin jäsenvaltiossa elintä tai elimiä, joille jäsenvaltio uskoo muun muassa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat sääntelytehtävät,

▼M3

19. ”olennaisilla vaatimuksilla” yleistä etua koskevia, muita kuin taloudellisia syitä, joiden vuoksi jäsenvaltio saattaa joutua säätämään postipalvelujen tarjoamista koskevia ehtoja. Näitä syitä ovat kirjesalaisuus, verkon turvallisuus vaarallista tavaraa kuljetettaessa, lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin ja/tai kansallisten työmarkkinaosapuolten neuvottelemiin työehtosopimuksiin perustuvien työehtojen ja työolojen ja sosiaaliturvajärjestelmien noudattaminen yhteisön ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ja perustelluissa tapauksissa tietosuoja, ympäristön suojelu ja aluesuunnittelu. Tietosuoja voi käsittää henkilötietojen suojaamisen, välitettyjen tai talletettujen tietojen luottamuksellisuuden sekä yksityiselämän suojaamisen,

▼M3

20. ”yksikköhintaan tarjotuilla palveluilla” postipalveluja, joiden hinta vahvistetaan yleispalvelun tarjoajia koskevissa yleisissä ehdoissa yksittäisten postilähetysten osalta.

▼B







2

LUKU

Yleispalvelu

3 artikla

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että käyttäjillä on oikeus yleispalveluun, johon sisältyy tietyn laatuisten postipalvelujen pysyvä tarjonta kaikille käyttäjille kohtuullisin hinnoin jäsenvaltioiden koko alueella.

2. Tätä varten jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä siitä huolehtimiseksi, että yhteyspisteiden ja lähetyspaikkojen tihdeydessä otetaan huomioon käyttäjien tarpeet.

▼M3

3. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä siitä huolehtimiseksi, että yleispalvelu on taattu vähintään viitenä työpäivänä viikossa, paitsi poikkeuksellisiksi katsotuissa tilanteissa tai maantieteellisissä olosuhteissa, ja että yleispalvelu kattaa vähintään:

— yhden keräilyn,

— yhden jakelun jokaiselle luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle perillekantona tai poikkeuksellisesti kansallisen sääntelyviranomaisen harkintansa mukaan määrittelemin ehdoin yhden jakelun asianmukaisesti asennettuihin laitteisiin.

▼B

Kansallisen sääntelyviranomaisen tämän kohdan mukaisesti myöntämistä poikkeuksista on ilmoitettava komissiolle ja kaikille kansallisille sääntelyviranomaisille.

4. Kunkin jäsenvaltion on annettava tarvittavat toimenpiteet huolehtiakseen siitä, että yleispalveluun kuuluvat vähintään seuraavat palvelut:

— enintään kahden kilogramman painoisten postilähetysten keräily, lajittelu, kuljetus ja jakelu

— enintään kymmenen kilogramman painoisten postipakettien keräily, lajittelu, kuljetus ja jakelu,

— kirjattuja ja vakuutettuja lähetyksiä koskevat palvelut.

▼M3

5. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat nostaa yleispalvelua koskevaa postipakettien painorajaa enintään 20 kg:aan asti ja määrätä tällaisten postipakettien perillekantoa koskevista erityisjärjestelyistä.

Huolimatta yksittäisen jäsenvaltion määräämästä yleispalvelua koskevasta postipakettien painorajasta jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että muista jäsenvaltioista tulevat enintään 20 kg:n painoiset postipaketit toimitetaan perille niiden alueella.

6. Kyseisten postilähetysten vähimmäis- ja enimmäiskoot ovat ne, jotka on vahvistettu Maailman postiliiton hyväksymissä asiaa koskevissa säännöksissä.

▼B

7. Tässä artiklassa määriteltyyn yleispalveluun kuuluvat sekä kotimaan- että ulkomaanpalvelut.

▼M3

4 artikla

1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että yleispalvelun tarjoaminen taataan, ja ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, joita jäsenvaltio on toteuttanut täyttääkseen tämän velvoitteen. Yleispalvelun tarjonnan varmistamiseksi toteutetuista jäsenvaltioiden toimenpiteistä on ilmoitettava 21 artiklassa tarkoitetulle komitealle.

2. Jäsenvaltiot voivat nimetä yleispalvelun tarjoajaksi yhden tai useamman yrityksen, jotta jäsenvaltion koko alue voi tulla katetuksi. Jäsenvaltiot voivat nimetä eri yrityksiä tarjoamaan yleispalvelun eri osatekijöitä ja/tai kattamaan jäsenvaltion alueen eri osia. Jos ne tekevät niin, niiden on yhteisön lainsäädännön mukaisesti vahvistettava yleispalvelun tarjoajia koskevat velvoitteet ja oikeudet, ja julkaistava ne. Jäsenvaltioiden on erityisesti toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ehdot, joilla yleispalvelu myönnetään, perustuvat avoimuuden, syrjimättömyyden ja suhteellisuuden periaatteisiin, ja että ne siten takaavat postin yleispalvelun tarjonnan jatkuvuuden, kun otetaan huomioon sen huomattava merkitys sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden kannalta.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle nimeämiensä yleispalvelun tarjoajien nimet. Yleispalvelun tarjoajan nimeämistä on tarkasteltava uudelleen määräajoin ja sitä on tutkittava tässä artiklassa vahvistetut ehdot ja periaatteet huomioon ottaen. Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava siitä, että nimeämiskauden pituus on riittävä investointien takaisin saamiseksi.

▼B

5 artikla

1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava toimenpiteitä huolehtiakseen siitä, että yleispalvelun saatavuus vastaa seuraavia vaatimuksia:

— se tarjoaa palvelun, jolla taataan olennaisten vaatimusten noudattaminen

— se tarjoaa samanlaisen palvelun samankaltaisessa asemassa oleville käyttäjille

— se on käytettävissä ilman minkäänlaista, erityisesti poliittisista, uskonnollisista tai aatteellisista syistä johtuvaa syrjintää

— se jatkuu keskeytyksittä eikä sitä lopeteta muutoin kuin ylivoimaisen esteen sattuessa

— se kehittyy teknisen, taloudellisen ja sosiaalisen ympäristön sekä käyttäjien tarpeiden mukaan.

▼M3

2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei estä sellaisia toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot toteuttavat perustamissopimuksessa ja erityisesti sen 30 ja 46 artiklassa tunnustettujen yleistä etua, muun muassa julkista moraalia, yleistä turvallisuutta, mukaan lukien rikosten tutkinta, ja yleistä järjestystä koskevien vaatimusten mukaisesti.

6 artikla

Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä huolehtiakseen siitä, että yleispalvelun tarjoaja tai tarjoajat antavat käyttäjille ja postipalveluja tarjoaville yrityksille säännöllisesti riittävän tarkkaa ja ajan tasalla olevaa tietoa tarjottavan yleispalvelun ominaisuuksista, erityisesti näiden palvelujen käytön yleisistä ehdoista sekä hinnoista ja laatutasosta. Nämä tiedot on julkaistava asianmukaisella tavalla.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, millä tavoin ensimmäisen kohdan mukaisesti julkaistavat tiedot asetetaan saataville.

▼B







3

LUKU

▼M3

Yleispalvelun rahoittaminen

7 artikla

1. Jäsenvaltiot eivät saa myöntää tai pitää voimassa postipalvelujen käyttöönottoa ja tarjontaa koskevia yksin- tai erityisoikeuksia. Jäsenvaltiot voivat rahoittaa yleispalvelun tarjonnan yhdellä tai useammalla 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuista tavoista tai muulla perustamissopimuksen mukaisella tavalla.

▼C1

2. Jäsenvaltiot voivat varmistaa yleispalvelun tarjonnan hankkimalla niihin kuuluvia palveluja noudattaen julkisiin hankintoihin sovellettavia sääntöjä, joihin kuuluvat julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY ( 8 ) mukaisesti kilpailuun perustuva neuvottelumenettely tai neuvottelumenettelyt, joissa hankintailmoitus joko julkaistaan tai ei julkaista.

▼M3

3. Jos jäsenvaltio toteaa, että yleispalveluvelvoitteet, joista on säädetty tässä direktiivissä, johtavat nettokustannuksiin, laskettuna siten, että otetaan liite I huomioon, ja aiheuttavat yleispalvelun tarjoajalle tai tarjoajille kohtuuttoman taloudellisen rasitteen, se voi ottaa käyttöön:

a) järjestelmän, jolla myönnetään asianomaisille yrityksille korvaus julkisista varoista; tai

b) järjestelmän, jolla yleispalveluvelvoitteiden nettokustannukset jaetaan palvelujen tarjoajien ja/tai käyttäjien kesken.

4. Jos nettokustannukset jaetaan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti, jäsenvaltiot voivat perustaa korvausrahaston, jota voidaan rahoittaa palveluntarjoajilta ja/tai käyttäjiltä perittävillä maksuilla ja jota tätä tarkoitusta varten hallinnoi edunsaajasta tai edunsaajista riippumaton elin. Jäsenvaltiot voivat asettaa 9 artiklan 2 kohdan mukaisen valtuutusten myöntämisen ehdoksi sen, että palvelun tarjoajat velvoitetaan maksamaan tukiosuus mainittuun rahastoon tai noudattamaan yleispalveluvelvoitteita. Edellä 3 artiklassa säädettyjä yleispalvelun tarjoajien yleispalveluvelvoitteita voidaan rahoittaa tällä tavalla.

5. Jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että korvausrahastoa perustettaessa sekä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen tukiosuuksien suuruutta vahvistettaessa noudatetaan avoimuuden, syrjimättömyyden ja suhteellisuuden periaatteita. Päätösten, jotka tehdään 3 ja 4 kohdan mukaisesti, on perustuttava objektiivisiin ja todennettaviin perusteisiin, ja ne on julkistettava.

▼B

8 artikla

Edellä olevan 7 artiklan säännöksillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta järjestää postilaatikkojen asettaminen yleisille alueille, postimerkkien liikkeeseen laskeminen ja oikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä käytettäviä kirjattuja lähetyksiä koskevat palvelut kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.







4

LUKU

▼M3

Postipalvelujen tarjoamisen ja postiverkkoon pääsyn ehdot

9 artikla

1. Jäsenvaltiot voivat ottaa yleispalvelun piiriin kuulumattomia palveluja varten käyttöön yleisvaltuutuksia, siinä laajuudessa kuin se on tarpeen olennaisten vaatimusten noudattamisen takaamiseksi.

2. Jäsenvaltiot voivat ottaa yleispalvelun piiriin kuuluvia palveluja varten käyttöön valtuutusmenettelyjä, yksittäiset toimiluvat mukaan lukien, siinä laajuudessa kuin se on tarpeen olennaisten vaatimusten noudattamisen takaamiseksi ja yleispalvelun tarjoamisen turvaamiseksi.

Valtuutusten myöntämisen ehdoksi voidaan

— määrätä yleispalveluvelvoitteita,

— tarvittaessa ja jos se on perusteltua asettaa kyseisten palvelujen laatua, saatavuutta ja tehokkuutta koskevia vaatimuksia,

— tarvittaessa määrätä velvoite maksaa tukiosuus 7 artiklassa tarkoitettuihin rahoitusjärjestelmiin, jos yleispalvelun tarjoaminen aiheuttaa nettokustannuksia ja kohtuuttoman rasituksen 4 artiklan mukaisesti nimetylle yleispalvelun tarjoajalle tai tarjoajille,

— tarvittaessa määrätä velvoite maksaa tukiosuus 22 artiklassa tarkoitettuihin kansallisten sääntelyviranomaisten toimintakustannuksiin,

— tarvittaessa velvoittaa tai määrätä noudattamaan kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä työehtoja.

Ensimmäisessä luetelmakohdassa ja 3 artiklassa tarkoitettuja velvoitteita ja vaatimuksia voidaan asettaa vain nimetyille yleispalvelun tarjoajille.

Lukuun ottamatta yrityksiä, jotka on nimetty yleispalvelun tarjoajiksi 4 artiklan mukaisesti, valtuutukset eivät saa

— olla määrällisesti rajoitettuja,

— edellyttää sekä yleispalveluvelvoitteita että velvollisuutta maksaa tukiosuus kustannustenjakomekanismiin samojen yleispalvelun osatekijöiden tai valtion alueen osien osalta,

— johtaa rinnakkaisiin ehtoihin, jotka ovat sovellettavissa yrityksiin muun kuin alakohtaisen kansallisen lainsäädännön perusteella,

— asettaa muita teknisiä tai toiminnallisia ehtoja kuin sellaisia, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi.

3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen menettelyjen, velvoitteiden ja vaatimusten on oltava avoimia, saatavilla, syrjimättömiä, oikeasuhteisia, täsmällisiä ja yksiselitteisiä, ne on julkistettava etukäteen ja niiden on perustuttava objektiivisiin perusteisiin. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että perusteet, joilla valtuutus on kokonaan tai osittain evätty tai peruttu, saatetaan hakijan tietoon, ja niiden on luotava muutoksenhakumenettely.

▼B

10 artikla

▼M3

1. Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät komission ehdotuksesta ja perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohdan sekä 55 ja 95 artiklan perusteella toimenpiteet, jotka ovat tarpeen 9 artiklassa tarkoitettujen, postipalvelujen kaupallista tarjoamista yleisölle koskevien menettelyjen yhdenmukaistamiseksi.

▼B

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut yhdenmukaistamistoimenpiteet koskevat erityisesti perusteita ja menettelyjä, joita postialan toimijan on noudatettava, tapaa, jolla nämä perusteet ja menettelyt julkaistaan, sekä noudatettavia muutoksenhakumenettelyjä.

▼M3

11 artikla

Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät komission ehdotuksesta ja perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohdan sekä 55 ja 95 artiklan perusteella yhdenmukaistamistoimenpiteet, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että käyttäjillä ja postipalvelun tarjoajalla tai tarjoajilla on pääsy postiverkkoon avoimin ja syrjimättömin edellytyksin.

▼M3

11 a artikla

Jos se on tarpeen käyttäjien edun suojelemiseksi ja/tai tehokkaan kilpailun edistämiseksi, ja kansalliset olosuhteet ja kansallinen lainsäädäntö huomioon ottaen, jäsenvaltioiden on varmistettava avoin ja syrjimätön pääsy postialan infrastruktuurin osiin tai yleispalvelun piirissä tarjottaviin palveluihin, joita ovat muun muassa postinumerojärjestelmä, osoitetietokanta, postilokerot, kirjelaatikot, osoitteenmuutostiedot, jälkilähetyspalvelu ja perille toimittamattomien lähetysten palautuspalvelu. Tällä säännöksellä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta toteuttaa toimenpiteitä postiverkkoon pääsyn varmistamiseksi avoimin, suhteellisin ja syrjimättömin ehdoin.

▼B







5

LUKU

Hinnoitteluperiaatteet ja laskennan avoimuus

▼M3

12 artikla

Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että kukin yleispalvelu hinnoitellaan seuraavien periaatteiden mukaisesti:

— hintojen on oltava kohtuulliset ja sellaiset, että palvelut ovat kaikkien käyttäjien saatavilla heidän maantieteellisestä sijainnistaan riippumatta ja kansalliset erityisolosuhteet huomioon ottaen. Jäsenvaltiot voivat pitää yllä tai ottaa käyttöön sokeille ja heikkonäköisille tarkoitettuja maksuttomia postipalveluja,

— hintojen on oltava kustannuslähtöisiä ja kannustettava tehokkaaseen yleispalvelun tarjontaan. Jos yleinen etu niin vaatii, jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa koko alueellaan ja/tai ulkomaanpalvelujen osalta yhtenäistä hinnoittelua yksikköhintaan tarjottaviin palveluihin ja muihin postilähetyksiin,

— yhtenäisen hinnoittelun käyttäminen ei poista yleispalvelujen tarjoajan tai tarjoajien oikeutta tehdä yksittäisiä hintasopimuksia käyttäjien kanssa,

— hinnoittelun on oltava avointa ja syrjimätöntä,

— jos yleispalvelun tarjoajat soveltavat erityishintoja, esimerkiksi yrityksille, joukkolähetysten postittajille tai eri käyttäjiltä saadun postin kokoajille tarjottavien palveluiden osalta, niiden on noudatettava avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteita sekä hintojen että niihin liittyvien ehtojen osalta. Hintoja ja niihin liittyviä ehtoja on sovellettava samalla tavalla sekä sellaisten kolmansien osapuolten välillä että kolmansien osapuolten ja yleispalvelun tarjoajien välillä, jotka tarjoavat vastaavia palveluja. Kaikkien tällaisten hintojen on oltava myös sellaisten käyttäjien, erityisesti yksityisten käyttäjien ja pienten ja keskisuurten yritysten, saatavilla, jotka lähettävät postilähetyksiä samoin ehdoin.

▼B

13 artikla

1. Ulkomaanpostin yleispalvelun tarjoamisen takaamiseksi jäsenvaltioiden on kannustettava yleispalvelun tarjoajiaan pitämään huolta siitä, että niiden tekemissä yhteisön sisäisen ulkomaanpostin päätemaksuja koskevissa sopimuksissa noudatetaan seuraavia periaatteita:

— päätemaksut on vahvistettava suhteessa saapuvan ulkomaanpostin käsittely- ja jakelukustannuksiin,

— maksujen suuruuden on oltava yhteydessä saavutettuun palvelun laatuun,

— päätemaksujen on oltava julkisia ja syrjimättömiä.

2. Näiden periaatteiden voimaansaattaminen voi käsittää siirtymäjärjestelyjä, joiden tarkoituksena on välttää haitalliset postimarkkinoiden häiriöt tai talouden toimijoihin kohdistuvat epäsuotuiset seuraukset, edellyttäen, että lähtömaan ja vastaanottajamaan toimijat ovat keskenään sopineet asiasta; tällaiset järjestelyt on kuitenkin rajoitettava vain näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavaan vähimmäismäärään.

14 artikla

▼M3

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yleispalvelun tarjoajat noudattavat tämän artiklan säännösten mukaista laskentajärjestelmää.

2. Yleispalvelun tarjoajien on sisäisessä laskennassaan pidettävä selkeästi erillään kukin sellainen palvelu ja tuote, joka on osa yleispalvelua, ja ne, jotka eivät ole osa sitä. Tätä eriytettyä laskentaa käytetään apuna jäsenvaltioiden laskiessa yleispalvelun nettokustannuksia. Näitä sisäisiä laskentajärjestelmiä on hoidettava johdonmukaisesti sovellettavien ja objektiivisesti perusteltavissa olevien kustannuslaskennan perusteiden mukaisesti.

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetuissa laskentajärjestelmissä kustannukset on kohdennettava seuraavasti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista:

a) tiettyyn palveluun tai tuotteeseen suoraan kohdistettavissa olevat kustannukset kohdistetaan siihen;

b) yleiskustannukset, joita ei voida suoraan kohdistaa tiettyyn palveluun tai tuotteeseen, kohdennetaan seuraavasti: i) yleiskustannukset kohdennetaan aina kun se on mahdollista niiden alkuperän välittömän selvittämisen perusteella, ii) jos välitön selvittäminen ei ole mahdollista, yleiset kustannusluokat kohdistetaan niiden epäsuorien yhteyksien perusteella, joita niillä on sellaiseen toiseen kustannusluokkaan tai kustannusluokkien ryhmään, joihin tapahtuva suora osoittaminen tai kohdistaminen ei ole mahdollista; epäsuoran yhteyden on perustuttava vertailtavissa oleviin kustannusrakenteisiin, iii) kun ei voida löytää suoria eikä epäsuoria kustannusten kohdentamiskeinoja, kustannusluokka kohdistetaan yleisen kustannusten kohdentamisperusteen mukaan, joka lasketaan käyttämällä kaikkien toisaalta kuhunkin yleispalveluun ja toisaalta muihin palveluihin suoraan tai epäsuorasti osoitettujen tai kohdistettujen kustannusten välistä suhdelukua, iv) yleiskustannukset, jotka ovat tarpeen sekä yleispalvelun että muun kuin yleispalvelun tarjoamiseksi, kohdennetaan asianmukaisesti; samoja kustannustekijöitä on sovellettava sekä yleispalveluun että muuhun kuin yleispalveluun.

▼B

4. Muita laskentamenetelmiä voidaan käyttää vain, jos ne ovat 2 kohdan säännösten mukaisia ja kansallinen sääntelyviranomainen on ne hyväksynyt. Komissiolle tehdään niistä ilmoitus ennen niiden käyttöönottoa.

5. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että yleispalvelun tarjoajasta riippumaton toimivaltainen elin tarkastaa, että jotakin 3 ja 4 kohdassa mainituista laskentamenetelmistä noudatetaan. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että noudattamista koskeva lausunto julkaistaan määräajoin.

6. Kansallisen sääntelyviranomaisen on pidettävä saatavilla riittävän yksityiskohtaisia tietoja yleispalvelun tarjoajan käyttämistä kustannuslaskentamenetelmistä ja sen pyynnöstä annettava nämä tiedot komissiolle.

7. Näiden järjestelmien perusteella saatavat yksityiskohtaiset laskentatiedot on pyynnöstä annettava luottamuksellisina sekä kansalliselle sääntelyviranomaiselle että komissiolle.

▼M3

8. Jos asianomainen jäsenvaltio ei ole käyttänyt 7 artiklan mukaista yleispalvelun rahoitusjärjestelmää ja jos kansallinen sääntelyviranomainen katsoo, ettei yksikään kyseisen jäsenvaltion nimetyistä yleispalvelun tarjoajista saa valtiolta piilo- tai muuta tukea ja että kilpailu markkinoilla on tehokasta, kansallinen sääntelyviranomainen voi päättää olla soveltamatta tämän artiklan vaatimuksia.

▼M3

9. Tätä artiklaa voidaan kuitenkin soveltaa yleispalvelun tarjoajaan, joka on nimetty ennen markkinoiden täydellisen avaamisen lopullista päivämäärää ja niin kauan kuin muita yleispalvelun tarjoajia ei ole nimetty. Kansallisen sääntelyviranomaisen on ilmoitettava komissiolle etukäteen tällaisen päätöksen tekemisestä.

10. Jäsenvaltio voi vaatia niitä postipalvelujentarjoajia, joita vaaditaan maksamaan tukiosuus korvausrahastoon, ottamaan käyttöön asianmukainen eriytetty laskenta rahaston toiminnan varmistamiseksi.

▼B

15 artikla

Kaikkien yleispalvelun tarjoajien tilinpäätökset on laadittava, annettava riippumattoman tilintarkastajan tarkastettavaksi ja julkaistava kaupallisia yrityksiä koskevan soveltuvan yhteisön ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti.







6

LUKU

Palvelujen laatu

16 artikla

Jäsenvaltioiden on korkealaatuisten postipalvelujen takaamiseksi varmistettava, että yleispalvelun laatustandardit asetetaan ja julkaistaan.

Laatustandardit koskevat erityisesti kuljetusaikoja sekä palvelujen säännöllisyyttä ja luotettavuutta.

Nämä standardit asettavat:

— jäsenvaltiot kansallisten palvelujen osalta;

▼M3

— Euroopan parlamentti ja neuvosto yhteisön sisäisten ulkomaanpalvelujen osalta (katso liite II). Tulevaisuudessa teknisen kehityksen ja markkinakehityksen johdosta tehtävät näiden standardien mukautukset toteutetaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun valvonnan käsittävän sääntelymenettelyn mukaisesti.

Ulkopuolisten elinten, joilla ei ole mitään yhteyksiä yleispalvelun tarjoajiin, on ainakin kerran vuodessa suoritettava riippumaton suoritustason arviointi 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun valvonnan käsittävän sääntelymenettelyn mukaisesti tarkemmin määrättävien yhdenmukaisten edellytysten vallitessa, ja arvioinnista on julkaistava kertomuksia ainakin kerran vuodessa.

▼B

17 artikla

Jäsenvaltioiden on vahvistettava kotimaan postin laatustandardit ja varmistettava, että ne vastaavat yhteisön sisäisille ulkomaanpalveluille vahvistettuja standardeja.

Jäsenvaltiot ilmoittavat kotimaanpalvelujen laatustandardinsa komissiolle, joka julkaisee ne samalla tavoin kuin 18 artiklassa tarkoitetut, yhteisön sisäisten ulkomaanpalvelujen standardit.

Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että suoritustason riippumaton tarkkailu suoritetaan 16 artiklan neljännen kohdan mukaisesti, että tulokset perustellaan ja että tarvittaessa ryhdytään oikaisutoimiin.

18 artikla

▼M3

1. Yhteisön sisäisten ulkomaanpalveluiden laatustandardit on vahvistettu 16 artiklan mukaisesti liitteessä II.

2. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat, jos poikkeukselliset infrastruktuuriin liittyvät tai maantieteelliset olosuhteet niin vaativat, myöntää vapautuksia liitteessä II säädetyistä laatustandardeista. Jos kansalliset sääntelyviranomaiset myöntävät tällä tavoin vapautuksia, niiden on ilmoitettava asiasta viipymättä komissiolle. Komissio antaa vuosittain 21 artiklan nojalla perustetulle komitealle tiedoksi kertomuksen 12 edeltävän kuukauden aikana saaduista ilmoituksista.

▼B

3. Komissio julkaisee kaikki yhteisön sisäisten ulkomaanpalveluiden laatustandardeihin tehdyt tarkennukset Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja toteuttaa toimenpiteet varmistaakseen säännöllisen riippumattoman tarkkailun sekä näiden standardien noudattamista ja saavutettua edistystä osoittavien tulosten julkaisemisen. Kansallisten sääntelyviranomaisten on huolehdittava, että tarvittaessa ryhdytään oikaisutoimiin.

▼M3

19 artikla

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki postipalvelujen tarjoajat tarjoavat käyttöön avoimet, yksinkertaiset ja huokeat menettelyt postipalvelujen käyttäjien valitusten käsittelemiseksi, erityisesti kun on kyse lähetysten katoamisesta, varastamisesta tai vahingoittumisesta tai palvelujen laatustandardien noudattamatta jättämisestä (mukaan lukien menettelyt vastuun määrittelemiseksi tapauksissa, joissa osapuolina on useampi kuin yksi toimija), sanotun kuitenkaan rajoittamatta korvausjärjestelmiä koskevia asiaankuuluvia kansainvälisiä ja kansallisia säännöksiä.

Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että riidat voidaan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettujen menettelyjen avulla ratkaista oikeudenmukaisesti ja joutuisasti ja että tarvittaessa käytössä on takaisinmaksu- ja/tai korvausjärjestelmä.

Jäsenvaltioiden on myös rohkaistava riippumattomien tuomioistuimen ulkopuolisten järjestelmien kehittämistä postipalvelujen tarjoajien ja käyttäjien välisten riitojen ratkaisemiseksi.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käyttäjät voivat yksittäin toimien tai, kansallisen lainsäädännön niin salliessa, yhdessä käyttäjien ja/tai kuluttajien etujärjestöjen kanssa saattaa toimivaltaisen kansallisen viranomaisen käsiteltäväksi tapaukset, joissa käyttäjät ovat esittäneet yleispalvelun piiriin kuuluvia postipalveluja tarjoaville yrityksille valituksia, joita ei ole tyydyttävästi ratkaistu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita kansallisen tai yhteisön lainsäädännön mukaisia muutoksenhakumahdollisuuksia.

Jäsenvaltioiden on 16 artiklan mukaisesti huolehdittava siitä, että yleispalvelun tarjoajat ja tarvittaessa yleispalvelun piiriin kuuluvia palveluja tarjoavat yritykset julkaisevat suoritustasonsa seurantaa koskevan vuosikertomuksen yhteydessä tiedot, joista käy ilmi valitusten määrä ja niiden käsittelytapa.

▼B







7

LUKU

Teknisten standardien yhdenmukaistaminen

20 artikla

Teknisten standardien yhdenmukaistamista jatketaan ottamalla huomioon erityisesti käyttäjien edut.

Postialalla sovellettavien teknisten standardien laatiminen annetaan Euroopan standardointikomitean tehtäväksi teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY ( 9 ) periaatteiden mukaisesti.

Tässä työssä otetaan huomioon kansainvälisellä tasolla hyväksytyt, erityisesti Maailman postiliitossa päätetyt yhdenmukaistamistoimenpiteet.

Sovellettavat standardit julkaistaan vuosittain Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Jäsenvaltioiden on varmitettava, että yleispalvelujen tarjoajat viittaavat Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistuihin standardeihin, jos se on käyttäjien edut huomioiden tarpeen, ja erityisesti antaessaan 6 artiklan mukaisia tietoja.

Jäljempänä 21 artiklassa tarkoitetulle komitealle annetaan tietoja Euroopan standardointikomiteassa käytävistä keskusteluista sekä sen tällä alalla aikaan saamasta edistyksestä.







8

LUKU

Komitea

▼M3

21 artikla

1. Komissiota avustaa komitea.

2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohdassa ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

▼B







9

LUKU

Kansallinen sääntelyviranomainen

▼M3

22 artikla

1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä postialaa varten yksi tai useampi kansallinen sääntelyviranomainen, joka on oikeudellisesti ja toiminnallisesti postialan toimijoista riippumaton. Niiden jäsenvaltioiden, jotka vielä omistavat postipalvelujen tarjoajia tai joilla on niitä koskevaa määräysvaltaa, on varmistettava, että sääntelytoiminta ja omistusoikeuteen tai määräysvaltaan liittyvä toiminta erotetaan rakenteellisesti tehokkaasti toisistaan.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tästä direktiivistä johtuvia tehtäviä hoitamaan nimeämänsä kansalliset sääntelyviranomaiset. Jäsenvaltioiden on julkaistava kansallisille sääntelyviranomaisille kuuluvat tehtävät helposti saatavilla olevassa muodossa, varsinkin jos tehtävät annetaan useammalle kuin yhdelle elimelle. Yhteisen edun mukaisissa asioissa jäsenvaltioiden on tarvittaessa huolehdittava näiden viranomaisten ja kilpailulainsäädännön ja kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten välisestä kuulemisesta ja yhteistyöstä.

2. Kansallisten sääntelyviranomaisten erityisenä tehtävänä on huolehtia tästä direktiivistä johtuvien velvoitteiden noudattamisesta ennen kaikkea luomalla seuranta- ja sääntelymenettelyjä yleispalvelun tarjonnan varmistamiseksi. Niiden tehtävänä voi olla myös kilpailusääntöjen noudattamisen varmistaminen postialalla.

Kansallisten sääntelyviranomaisten on asianmukaisissa olemassa olevissa elimissä tehtävä tiivistä yhteistyötä ja annettava keskinäistä apua tämän direktiivin soveltamisen helpottamiseksi.

3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kansallisella tasolla on käytössä tehokkaita menettelyjä, joiden mukaisesti jokaisella sellaisella käyttäjällä ja postipalvelujen tarjoajalla, johon kansallisen sääntelyviranomaisen tekemä päätös vaikuttaa, on oikeus hakea päätökseen muutosta asianomaisista osapuolista riippumattomalta muutoksenhakuelimeltä. Kansallisen sääntelyviranomaisen päätös on voimassa, kunnes muutoksenhaku on käsitelty, jollei muutoksenhakuelin toisin päätä.

▼M3







9 a

LUKU

Tietojen antaminen

22 a artikla

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että postipalvelujen tarjoajat antavat etenkin kansallisille sääntelyviranomaisille kaikki tiedot, myös taloudelliset tiedot ja yleispalvelun tarjoamista koskevat tiedot, erityisesti seuraaviin tarkoituksiin:

a) jotta kansalliset sääntelyviranomaiset voivat varmistaa tämän direktiivin säännösten tai sen perusteella tehtyjen päätösten noudattamisen;

b) selkeästi määriteltyihin tilastointitarkoituksiin.

2. Postipalvelujen tarjoajien on pyynnöstä ja tarvittaessa luottamuksellisesti toimitettava tällaiset tiedot viipymättä kansallisen sääntelyviranomaisen edellyttämän aikataulun mukaisesti ja sen vaatimalla tarkkuudella. Kansallisen sääntelyviranomaisen pyytämien tietojen on oltava oikeassa suhteessa sen tehtävien suorittamiseen nähden. Kansallisen sääntelyviranomaisen on perusteltava tietojen saantia koskeva pyyntönsä.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset toimittavat komissiolle sen pyynnöstä tarvittavat ja asiaankuuluvat tiedot, joita se tarvitsee suorittaakseen tämän direktiivin mukaiset tehtävänsä.

4. Jos kansallinen sääntelyviranomainen katsoo, että tiedot ovat liikesalaisuuksia koskevien yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisesti luottamuksellisia, komission ja kyseisten kansallisten sääntelyviranomaisten on säilytettävä tällainen luottamuksellisuus.

▼B







10

LUKU

Loppusäännökset

▼M3

23 artikla

Joka neljäs vuosi ja ensimmäisen kerran viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin soveltamista koskevan kertomuksen, johon sisältyvät asianmukaiset tiedot alan kehityksestä, erityisesti talouden, yhteiskunnan ja työllisyyden rakenteista ja teknologiaa koskevista näkökohdista sekä palvelun laadusta. Kertomukseen liitetään mahdolliset ehdotukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

▼M3

23 a artikla

Komissio avustaa jäsenvaltioita tämän direktiivin täytäntöönpanossa, yleispalvelun nettokustannusten laskeminen mukaan luettuna.

▼M3 —————

▼B

28 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

▼M3









LIITE I

Yleispalvelun mahdollisten nettokustannusten laskemista koskevat ohjeet

A osa: Yleispalveluvelvoitteen määritelmä

Yleispalveluvelvoitteilla tarkoitetaan 3 artiklassa tarkoitettuja velvoitteita, jotka jokin jäsenvaltio on asettanut postipalvelun tarjoajalle ja jotka koskevat postipalvelun tarjontaa tietyllä maantieteellisellä alueella, mukaan lukien tarvittaessa asianomaisella maantieteellisellä alueella tämän palvelun tarjontaan sovellettavat yhtenäiset hinnat tai tiettyjen sokeille tai heikkonäköisille tarkoitettujen maksuttomien palvelujen tarjoaminen.

Näihin velvoitteisiin voivat sisältyä muun muassa seuraavat:

— jakelupäivien lukumäärä, jos se ylittää direktiivissä säädetyn,

— yleispalveluvelvoitteiden täyttämiseksi vaadittava lähetyspaikkatiheys,

— yleispalvelun kohtuullinen hinnoittelu,

— yleispalvelun yhdenmukaiset hinnat,

— tiettyjen maksuttomien palvelujen tarjoaminen sokeille ja heikkonäköisille.

B osa: Nettokustannusten laskenta

Kansallisten sääntelyviranomaisten on harkittava kaikkia kannustimia, joilla postipalvelun tarjoajat (yleispalvelun tarjoajiksi nimetyt tai muut) saadaan tarjoamaan yleispalveluvelvoitteisiin kuuluvia palveluja kustannustehokkaasti.

Yleispalveluvelvoitteen nettokustannukset ovat kustannuksia, jotka liittyvät ja joita tarvitaan yleispalvelun toimintaan. Yleispalveluvelvoitteiden nettokustannukset on laskettava niiden nettokustannusten erotuksena, joita nimetylle yleispalvelun tarjoajalle aiheutuu toisaalta toiminnasta yleispalveluvelvoitteiden piirissä ja toisaalta toiminnasta ilman yleispalveluvelvoitteita.

Laskennassa on otettava huomioon kaikki muut asiaan vaikuttavat tekijät, myös kaikki yleispalvelua tarjoamaan nimetylle postipalvelujen tarjoajalle kertyvät aineettomat hyödyt ja markkinaedut, oikeus kohtuulliseen voittoon ja kannustimet kustannustehokkuuteen pyrkimiseksi.

On kiinnitettävä asianmukaista huomiota niiden kustannusten asianmukaiseen arviointiin, jotka nimetty yleispalvelun tarjoaja olisi välttänyt, jollei sillä olisi yleispalveluvelvoitteita. Nettokustannusten laskennassa olisi otettava huomioon yleispalvelua tarjoavan operaattorin saamat hyödyt, myös aineettomat.

Laskennan on perustuttava kustannuksiin, jotka aiheutuvat:

i) yksilöityjen palvelujen osatekijöistä, jos näitä palveluja voidaan tarjota ainoastaan tappiolla tai tavanomaisista kaupallisista ehdoista poikkeavin kustannuksin. Tähän ryhmään voi kuulua A osassa määriteltyjen palvelujen kaltaisia palvelujen osatekijöitä;

ii) tiettyjen käyttäjien tai käyttäjäryhmien palvelemisesta, jos heille voidaan tarjota palveluja ainoastaan tappiolla tai tavanomaisista kaupallisista ehdoista poikkeavin kustannuksin, kun otetaan huomioon tietyn palvelun tarjoamisesta aiheutuvat kustannukset, siitä syntyneet tulot ja jäsenvaltion mahdollisesti asettamat yhdenmukaiset hinnat.

Tähän kustannusluokkaan kuuluvat ne käyttäjät tai käyttäjäryhmät, joille yleispalveluvelvoitteista vapaa kaupallinen toimija ei tarjoaisi palvelua.

Yleispalveluvelvoitteiden tiettyjen osien nettokustannukset lasketaan erikseen, jottei mahdollisia suoria tai epäsuoria etuja ja kustannuksia lasketa kahteen kertaan. Kokonaiskustannukset, joita yleispalveluvelvoitteet aiheuttavat nimetylle yleispalvelun tarjoajalle, on laskettava siten, että yleispalveluvelvoitteiden erityisistä osatekijöistä aiheutuvat nettokustannukset lasketaan yhteen ja kaikki aineettomat hyödyt otetaan huomioon. Vastuu nettokustannusten tarkistamisesta on kansallisella sääntelyviranomaisella. Yleispalvelun tarjoajien on tehtävä yhteistyötä kansallisen sääntelyviranomaisen kanssa, jotta se voi tarkistaa nettokustannukset.

C osa: Yleispalveluvelvoitteista mahdollisesti aiheutuvien nettokustannusten kattaminen

Yleispalveluvelvoitteista mahdollisesti aiheutuvien nettokustannusten kattaminen tai rahoittaminen voi edellyttää, että nimetyt yleispalvelun tarjoajat saavat korvauksen palvelujen tarjoamisesta muin kuin kaupallisin ehdoin. Koska tällainen korvaus merkitsee varojen siirtoja, jäsenvaltioiden on varmistettava, että ne toteutetaan puolueettomasti, avoimesti, syrjimättömästi ja oikeasuhteisesti. Tämä tarkoittaa sitä, että varojen siirrosta saa aiheutua mahdollisimman vähän kilpailun tai käyttäjien kysynnän vääristymistä.

7 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun rahastoon perustuvan jakojärjestelmän toiminnassa olisi käytettävä avointa ja puolueetonta tapaa maksujen keräämiseksi, jotta vältetään maksujen periminen yrityksiltä sekä panoksista että tuotoksista.

Rahastoa hallinnoivan riippumattoman elimen vastuulla on periä maksut yrityksiltä, joiden on arvioitu kyseisessä jäsenvaltiossa olevan velvollisia osallistumaan yleispalveluvelvoitteiden nettokustannuksiin, ja valvoa varojen siirtoa niille yrityksille, joilla on oikeus saada maksuja rahastosta.

▼B









►M3 LIITE II ◄

Yhteisön sisäisen ulkomaanpostin laatustandardit

Yhteisön sisäistä ulkomaanpostia koskeva laatustandardi kussakin maassa määritellään suhteessa nopeimman vakioluokan postilähetysten kuljetuksen aikarajaan, joka lasketaan lähetyksen jättämisestä sen perille toimitukseen ( 10 ) kaavan D + n mukaan, jossa D tarkoittaa jättöpäivää ( 11 ) ja n kyseisen ajankohdan ja lähetyksen perille toimittamisen väliin jäävien työpäivien lukumäärää.







Yhteisön sisäisen ulkomaanpostin laatustandardit Aikaraja Tavoite D + 3 85 % lähetyksistä D + 5 97 % lähetyksistä

Standardit on saavutettava sekä koko yhteisön sisäisessä postissa että kahden jäsenvaltion välisessä postiliikenteessä.