2.2.

Jarrujärjestelmien ominaisuudet 2.2.1. M- ja N-luokan ajoneuvot 2.2.1.1. Ajoneuvossa olevan jarrulaitejärjestelmän on täytettävä käyttöjarrua, varajarrua ja seisontajarrua koskevat vaatimukset. 2.2.1.2. Käyttö-, vara- ja seisontajarrusta koostuvalla jarrulaitejärjestelmällä voi olla yhteisiä osia, jos ne täyttävät seuraavat edellytykset: 2.2.1.2.1. niissä on oltava ainakin kaksi käyttölaitetta, jotka ovat toisistaan riippumattomia ja helposti kuljettajan ulottuvilla hänen tavanomaisesta ajoasennostaan. Kaikissa ajoneuvoluokissa, paitsi M2 - ja M3 -luokassa, jokainen jarrun käyttölaite (hidastimen käyttölaitetta lukuun ottamatta) on suunniteltava siten, että ne vapautettuina palautuvat asentoon, jossa ne ovat täysin poissa päältä. Tätä vaatimusta ei sovelleta seisontajarrun käyttölaitteeseen (tai vastaavaan osaan yhdistetystä käyttölaitteesta), kun se on mekaanisesti lukittu käyttöasentoon; 2.2.1.2.2. käyttöjarrulaitteella ja seisontajarrulaitteella on oltava erilliset, toisistaan riippumattomat käyttölaitteet; 2.2.1.2.3. kun käyttö- ja varajarrulaitteella on yhteinen käyttölaite, tämän käyttölaitteen ja voimansiirtojärjestelmien osien välisen yhteyden tehokkuuden väheneminen tietyn käyttöajan jälkeen ei saa olla todennäköistä; 2.2.1.2.4. jos käyttö- ja varajarrulaitteella on yhteinen käyttölaite, seisontajarru on suunniteltava siten, että se voidaan kytkeä toimintaan ajoneuvon liikkuessa; Tätä vaatimusta ei sovelleta, kun varakäyttölaitteella voidaan käyttöjarrujärjestelmä kytkeä toimintaan ainakin osittaisesti, kuten liitteessä II olevassa 2.1.3.6 kohdassa määrätään. 2.2.1.2.5. jos muu kuin jarruihin kuuluva osa (sellaisena kuin se määritellään 1.6 kohdassa) tai muut kuin 2.2.1.2.7 kohdassa tarkoitetut osat vahingoittuvat tai käyttöjarru ei jostakin muusta syystä toimi (toimintahäiriö, jarrutukseen tarvittavan energian loppuminen osittain tai kokonaan), ajoneuvo on pystyttävä pysäyttämään varajarrun tai käyttöjarrun vielä toimintakunnossa olevan osan avulla varajarrun toiminnalta vaadittujen edellytysten mukaisesti; 2.2.1.2.6. erityisesti jos vara- ja käyttöjarrulaitteella on yhteinen käyttölaite ja voimansiirto: 2.2.1.2.6.1. jos käyttöjarrun käyttämiseen tarvittava energia saadaan kuljettajan lihasvoiman lisäksi yhdestä tai useammasta avustavasta energiavarastosta, vian ilmetessä avustavaan energiavarastoon varajarrua on pystyttävä käyttämään kuljettajan lihasvoimalla ja vielä mahdollisesti toimintakunnossa olevista energiavarastoista tuotetulla energialla siten, ettei käyttölaitteeseen vaikuttava voima ylitä suurinta sallittua arvoa, 2.2.1.2.6.2. jos käyttöjarrun ja voimansiirron vaatima voima saadaan yksinomaan kuljettajan hallitsemasta energiavarastosta, jarrulaitteilla on oltava vähintään kaksi täysin toisistaan riippumatonta energiavarastoa, joilla kummallakin on oma riippumaton voimansiirto; kumpikin niistä saa vaikuttaa vain kahden tai useamman pyörän jarruun, jotka on valittava siten, että varajarrun toiminnalle asetetut vaatimukset täyttyvät ajoneuvon liikevakautta huonontamatta jarrutuksen aikana; lisäksi nämä energiavarastot on varustettava 2.2.1.13 kohdan mukaisella varoituslaitteella; 2.2.1.2.7. tiettyjen osien, kuten polkimen ja sen laakerin, pääsylinterin ja sen männän tai mäntien (hydraulisissa järjestelmissä), käyttöjarruventtiilin (hydraulisissa ja/tai paineilmajärjestelmissä), jarrupolkimen ja pääsylinterin tai käyttöjarruventtiilin välisten liittimien, jarruslylinterien ja niiden mäntien (hydraulisissa ja/tai paineilmajärjestelmissä) sekä jarruvipujen ja jarrukenkien levitysmekanismien oletetaan pysyvän vahingoittumattomina, jos ne ovat tarkoituksenmukaisesti mitoitetut, helposti huollettavissa ja niissä on vähintään samanveroiset turvallisuusominaisuudet kuin muille ajoneuvon välttämättömille osille (kuten ohjauslaitteen vivustolle) vahvistetaan. Jos vika missä tahansa näistä osista tekisi mahdottomaksi saavuttaa vähintään varajarrulle vahvistetun jarrutustehon, on tämä osa tehtävä metallista tai materiaalista, jolla on vastaavat ominaisuudet, eikä siihen saa kohdistua huomattavaa vääntöä jarrutuslaitteiden tavanomaisessa käytössä. 2.2.1.3. Jos käyttö- ja varajarrulaitteilla on erilliset käyttölaitteet, molempien samanaikainen käyttö ei saa saattaa sekä käyttö- että varajarrulaitetta toimintakyvyttömiksi riippumatta siitä, ovatko ne molemmat käyttökunnossa vai ainoastaan toinen niistä. 2.2.1.4. Vian ilmetessä käyttöjarrun voimansiirron osaan jarrulaitteiden on täytettävä seuraavat edellytykset: 2.2.1.4.1. käyttöjarrun käyttölaitteella on edelleen pystyttävä kytkemään jarrutus riittävän moneen pyörään ajoneuvon kuormituksesta riippumatta; 2.2.1.4.2. nämä pyörät on valittava siten, että käyttöjarrulaitteen jäännösjarrutusteho on liitteessä II olevan 2.1.4 kohdan vaatimusten mukainen; 2.2.1.4.3. edellä olevia vaatimuksia ei kuitenkaan sovelleta puoliperävaunujen vetoautoihin, jos puoliperävaunun käyttöjarrulaitteella on vetoautosta riippumaton voimansiirto. 2.2.1.5. Jos käytetään muuta energianlähdettä kuin kuljettajan lihasvoimaa, ei tarvita enempää kuin yksi tällainen energianlähde (hydraulinen pumppu, paineilmakompressori jne.), mutta tavan, jolla tämän energianlähteen muodostamaa laitetta käytetään, on oltava turvallinen ja käyttökelpoinen. 2.2.1.5.1. Vian ilmetessä mihin tahansa ajoneuvon jarrulaitteiden voimansiirron osaan tehonsyötön on jatkuttava niihin vioittumattomiin osiin, joilla ajoneuvo pysäytetään jäännösjarrutusteholle ja/tai varajarrulle vahvistetun tehon mukaisesti. Tämä vaatimus on täytettävä joko sellaisten laitteiden avulla, jotka voidaan helposti kytkeä päälle kun ajoneuvo on liikkumaton, tai automaattisesti. 2.2.1.5.2 Lisäksi tämän laitteen alapiiriin sijoitettujen akkujen tilavuuden on oltava sellainen, että vian ilmetessä energian syötössä on vielä mahdollista pysäyttää ajoneuvo neljännen kerran jälkeen käyttöjarrun käyttölaitteella varajarrulle vahvistetulla teholla neljän liitteessä IV olevassa A ja B jaksossa vahvistetun täyden iskun jarrutuksen jälkeen. 2.2.1.5.3 Kuitenkin nämä vaatimukset katsotaan täytetyiksi varastoidulla energialla toimivien hydraulisten jarrulaitteiden osalta, jos liitteessä IV olevan C jakson 1.2.2 kohdan vaatimukset täytetään. 2.2.1.6. Edellä olevien 2.2.1.2, 2.2.1.4, ja 2.2.1.5 kohdan vaatimukset on täytettävä käyttämättä sellaista automaattista laitetta, jonka tehottomuus voisi jäädä huomaamatta sen vuoksi, että tavallisesti lepoasennossa olevat osat kytkeytyvät toimintaan ainoastaan jarrulaitteessa ilmenevän vian yhteydessä. 2.2.1.7. Käyttöjarrun on vaikutettava ajoneuvon kaikkiin pyöriin. 2.2.1.8. Käyttöjarrun jarrutusvoiman on jakauduttava tasaisesti akseleille. Jos ajoneuvossa on enemmän kuin kaksi akselia, saadaan jarrujen lukkiutumisen ja jarrupäällysteiden lasittumisen välttämiseksi tiettyjen akseleiden pyörien jarrutusvoima automaattisesti pudottaa nollaan tavallista huomattavasti kevyemmissä kuormitustiloissa, jos ajoneuvo täyttää kaikki liitteessä II vahvistetut tehovaatimukset. 2.2.1.9. Käyttöjarrun vaikutuksen on jakauduttava samassa akselissa oleville pyörille symmetrisesti suhteessa ajoneuvon pitkittäissuuntaiseen keskitasoon. 2.2.1.10 Käyttö- ja seisontajarrun on vaikutettava jarrutuspintoihin, jotka on yhdistetty pyöriin pysyvästi riittävän kestävillä osilla. Jarrutuspinnan ja pyörien kytkeminen toisistaan irti ei saa olla mahdollista; kuitenkin käyttöjarrun ja varajarrun osalta hetkellinen keskeytyminen on sallittua, esimerkiksi vaihdetta käytettäessä, jos käyttö- ja varajarrun teho on jälleenkytkennän jälkeen vaatimusten mukainen. Lisäksi seisontajarrun osalta tällainen keskeytyminen on sallittava, jos se on yksinomaan kuljettajan hallittavissa istuimeltaan sellaisen järjestelmän avulla, joka ei voi kytkeytyä toimintaan itsestään painevuodon takia ( 6 ). 2.2.1.11. Jarrujen kitkapinnan kuluminen on voitava helposti kompensoida joko käsikäyttöisen tai automaattisen säätölaitteen avulla. Lisäksi voimansiirron ja jarrujen käyttölaitteilla ja osilla on oltava sellainen liikevara ja tarpeen vaatiessa sopivat keinot tehon kompensoimiseen siten, että jarrujen kuumentuessa tai jarrupäällysteiden kuluessa tehokas jarrutus on varmistettu ilman välitöntä tarvetta jarrujen säätöön. 2.2.1.11.1 Käyttöjarrujen kulumissäädön on oltava automaattinen. Automaattinen kulumissäätölaite ei kuitenkaan ole pakollinen N2- ja N3-luokan maastoajoneuvoissa sekä M1- ja N1-luokan ajoneuvojen takajarruissa. Automaattisten kulumissäätölaitteiden on oltava sellaiset, että lämmittämisen jälkeen jäähdytetyillä jarruilla saadaan aikaan tehokas jarrutus. Ajoneuvoa on erityisesti pystyttävä käyttämään tavanomaiseen ajoon liitteessä II olevassa 1.3 kohdassa (tyyppi I -testi), 1.4 kohdassa (tyyppi II -testi) ja 1.6 kohdassa (tyyppi III -testi) tarkoitettujen testien jälkeen. Automaattinen kulumissäätölaite on testatava paineilmajarruissa tarkastamalla jarrusylinterin iskunpituus ja/tai välys. 2.2.1.11.2. Jarrupäällysteiden kuluminen on voitava tarkastaa helposti sekä ajoneuvon ulko- että sisäpuolelta käyttämällä ainoastaan ajoneuvon tavanomaisina varusteina olevia työkaluja ja laitteita; esimerkiksi sopivilla tarkastusrei'illä tai muilla tavoin. Vaihtoehtoisesti hyväksytään ääni- tai merkkilaite, joka varoittaa kuljettajaa tämän tavanomaisessa istuma-asennossa jarrupäällysteiden vaihtamisen tarpeellisuudesta. Etu- ja takapyörien poistaminen tätä tarkoitusta varten on sallittua vain M1- ja N1-luokan ajoneuvoissa. 2.2.1.12. Hydrauliset jarrulaitteet 2.2.1.12.1. Nestesäiliöiden täyttöaukkojen on oltava helposti käsillä; lisäksi varanesteen säiliöiden on oltava siten valmistettuja, että varanesteen pinnan taso voidaan helposti tarkistaa varanesteen säiliöitä avaamatta. Jos viimeksi mainittua edellytystä ei ole täytetty, kuljettajalle on ilmoitettava varoitusvalolla varanesteen pinnan laskemisesta tasolle, joka altistaa jarrulaitteen toimintahäiriölle. Kuljettajan on voitava helposti tarkastaa varoitusvalon toiminta. 2.2.1.12.2. Hydraulisen voimansiirtojärjestelmän osan vioittuminen ilmaistaan kuljettajalle laitteella, jossa on punainen varoitusvalo, joka syttyy viimeistään käyttölaitetta käytettäessä ja joka pysyy valaistuna niin kauan kuin vika on olemassa ja virtalukko on kytketty päälle. Kuitenkin laite, jossa on punainen varoitusvalo ja joka syttyy nesteen laskiessa laitteen säiliössä valmistajan määrittelemän tason alapuolelle, voidaan hyväksyä. Varoitusvalon on oltava nähtävissä myös päivänvalossa ja lampun kunnon on oltava kuljettajan helposti tarkastettavissa istuimeltaan. Laitteen osan vioittuminen ei saa johtaa kyseessä olevan jarrulaitteen kaiken tehon häviämiseen. 2.2.1.12.3. Nestevälitteisessä jarrujärjestelmässä käytettävä nestetyyppi on standardin ISO N:o 9128-1987 mukainen. Asianmukaiset tunnukset on kiinnitettävä kuvan 1 tai 2 mukaisesti näkyvään paikkaan ja pysyvästi 100 mm:n säteelle nestesäiliöiden täyttöaukoista; lisätietoja voi saada valmistajalta. 2.2.1.13. Kun vahvistettu jarrutusteho on mahdotonta saavuttaa ilman varastoidun energian käyttöä, jokaiseen ajoneuvoon, johon on asennettu jonkin energiavaraston aktivoima jarru, on asennettava painemittarin lisäksi varoituslaite, joka sytyttää merkkivalon tai antaa äänimerkin kun varastoitu energia laskee jossakin järjestelmän osassa tasolle, jolla säiliötä täydentämättä ja ajoneuvon kuormituksesta riippumatta voidaan neljän täyden työliikkeen jälkeen käyttöjarrulaitteen käyttölaitetta viidennen kerran käytettäessä saavuttaa varajarrulle määrätty suoritustaso (kun käyttöjarrun voimansiirrossa ei ole vikoja ja jarrut on säädetty mahdollisimman lähelle). Varoituslaitteen on oltava kytketty jarrupiiriin suoraan ja pysyvästi. Varoituslaite ei saa antaa merkkiä moottorin ollessa käynnissä tavanomaisissa toimintaolosuhteissa ja jarrulaitteen ollessa moitteettomassa kunnossa, lukuun ottamatta aikaa, joka moottorin käynnistyksen jälkeinen energiasäiliön latautuminen vaatii. 2.2.1.13.1. Kuitenkin niiden ajoneuvojen osalta, jotka ovat 2.2.1.5.1 kohdan vaatimusten mukaiset ainoastaan siksi, että ne täyttävät liitteessä IV olevan C jakson 1.2.2 kohdan vaatimukset, on hälytyslaitteessa oltava myös äänimerkki merkkivalon lisäksi. Näiden laitteiden ei tarvitse toimia samanaikaisesti, jos jokainen niistä täyttää edellä vahvistetut vaatimukset ja äänimerkki ei käynnisty ennen valomerkkiä. 2.2.1.13.2. Tämä akustinen laite voi olla toimimatta, kun seisontajarrua käytetään tai, valmistajan valinnan mukaan, kun automaattivaihteen valintakytkin on ”pysäköinti”-asennossa. 2.2.1.14. Rajoittamatta 2.1.2.3 kohdan vaatimusten soveltamista silloin, kun lisäenergianlähteen käyttö on jarrulaitteen toimimisen kannalta välttämätöntä, on energiavaraston oltava sellainen, että jarrutusteho riittää pysäyttämään ajoneuvon vahvistettujen vaatimusten mukaisesti moottorin sammuttuakin tai vian ilmetessä energianlähteen käyttötavassa. Lisäksi, jos seisontajarruun vaikuttaa kuljettajan lihasvoiman lisäksi jarrutehostin, on seisontajarrutuksen käynnistyminen varmistettava silloinkin, kun tähän tehostimeen tulee vika, tarvittaessa sellaisella varaenergialla, joka on riippumaton tehostinta normaalisti syöttävästä voimanlähteestä. Tämä varaenergia voi olla myös käyttöjarrutukseen tarkoitettu. Ilmaisu ”käynnistäminen” kattaa myös jarrun vapautuksen. 2.2.1.15. Sellaisen moottoriajoneuvon osalta, joka on hyväksytty vetoauton kuljettajan ohjaamalla jarrulla varustetun perävaunun vetoon, vetoauton käyttöjarrulaitteen on oltava varustettu siten suunnitellulla laitteella, joka varmistaa, että vian ilmetessä perävaunun jarrulaitteeseen tai vetoauton ja perävaunun välisen jarrujohdon (tai muun vastaavan liitännän) katketessa vetoautoa pystytään edelleen jarruttamaan varajarrulle vahvistettujen vaatimusten mukaisesti; tämän laitteen asentaminen vetoautoon on erityisen tärkeää ( 7 ). 2.2.1.16. Lisälaitteen on saatava energiansa ainoastaan sillä tavoin, että jopa energianlähteen vahingoittuessa sen toiminta ei voi aiheuttaa jarrulaitteiden energiavaran laskua 2.2.1.13 kohdassa tarkoitetun tason alapuolelle. 2.2.1.17. O3- tai O4-luokan perävaunujen käyttöjarrujärjestelmien on oltava joko jatkuvaa tai puolijatkuvaa tyyppiä. 2.2.1.18. O3- tai O4-luokan perävaunun vetoon hyväksytyn ajoneuvon jarrujärjestelmien on täytettävä seuraavat edellytykset: 2.2.1.18.1. vetoauton varajarrulaitetta käytettäessä myös perävaunua on jarrutettava portaattomasti; 2.2.1.18.2. jos vetoauton käyttöjarrulaite rikkoutuu ja jos tämä laite koostuu ainakin kahdesta toisistaan riippumattomasta osasta, vioittumattoman tai vioittumattomien osien on pystyttävä kokonaan tai osittain kytkemään perävaunun jarrut toimintaan. Tätä jarrutusta on pystyttävä säätelemään portaattomasti; jos tämä toiminta saavutetaan venttiilillä, joka tavallisesti on levossa, niin tämä venttiili voi olla kiinteä ainoastaan, jos kuljettaja voi helposti tarkistaa sen toiminnan ilman työkaluja joko ohjaamosta tai ajoneuvon ulkopuolelta; 2.2.1.18.3. kuljettajan on voitava kytkeä perävaunun jarrut kokonaan tai osittain myös jarrujohdon (tai jonkun muun vastaavan liitännän) murtuessa tai vuotaessa joko käyttöjarrulaitteen käyttölaitteen, varajarrulaitteen käyttölaitteen tai seisontajarrulaitteen käyttölaitteen avulla, ellei murtuma tai vuoto automaattisesti aiheuta perävaunun jarrutusta liitteessä II olevassa 2.2.3 kohdassa vahvistetun tehon mukaisesti; 2.2.1.18.4. kaksoisliitintä käyttävän ilmansyöttöjärjestelmän osalta 2.2.1.18.3 kohdan vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos seuraavat edellytykset täytetään: 2.2.1.18.4.1. kun edellä 2.2.1.18.3 kohdassa tarkoitettua käyttölaitetta käytetään kokonaisuudessaan, on syöttöjohdon paineen laskettava 1,5 baariin seuraavan kahden sekunnin kuluessa; 2.2.1.18.4.2. kun syöttöjohto tyhjentyy ainakin yhdellä baarilla sekunnissa, on perävaunun itsekytkeytyvän jarrutuksen alettava toimia ennen kuin syöttöjohdon paine laskee 2 baariin. 2.2.1.19. Seuraavien ajoneuvojen on täytettävä liitteessä II olevassa 1.5 kohdassa esitetyn tyyppi IIA -testin vaatimukset, mutta ei samassa liitteessä olevassa 1.4 kohdassa esitetyn tyyppi II -testin vaatimuksia. — M3-luokan lähiliikenteen ja kaukoliikenteen linja-autot — sekä O4-luokan perävaunun vetoon hyväksytyt N3-luokan moottoriajoneuvot. Jos ajoneuvon enimmäismassa on yli 26 000 kg, testimassa on rajoitettava 26 000 kg:n massaan, mutta jos kuormittamattoman ajoneuvon massa on yli 26 000 kg, tämä massa otetaan huomioon kokonaisuudessaan. 2.2.1.20. Sähköisellä jarrulaitteella varustetun perävaunun vetoon hyväksytyn moottoriajoneuvon on täytettävä seuraavat vaatimukset: 2.2.1.20.1. moottoriajoneuvon sähkönjakelulla (laturi tai akku) on oltava riittävästi tehoa antamaan virtaa sähköiselle jarrujärjestelmälle. Kun moottori käy valmistajan suosittelemalla joutokäyntinopeudella ja kaikki valmistajan normaalivarustuksena toimittamat ajoneuvon sähkölaitteet ovat kytkettyinä päälle, ei sähköjohtojen jännite sähköisen jarrujärjestelmän suurimmalla virrankulutuksella (15 A) saa laskea alle arvon 9,6 V liittännästä mitattuna. Sähköjohtoihin ei saa ylikuormitettuinakaan aiheutua oikosulkua; 2.2.1.20.2. silloin kun vetoauton käyttöjarrulaitteeseen tulee vika ja kun tämä laite koostuu kahdesta riippumattomasta yksiköstä, on yksikön tai yksikköjen, joihin vika ei ole vaikuttanut, pystyttävä osittain tai kokonaan käyttämään perävaunun jarruja; 2.2.1.20.3. jarruvalon katkaisijan ja sähköisen jarrulaitteen käynnistävän virtapiirin käyttäminen on sallittua vain, jos käyttöjohto ja jarruvalo on kytketty rinnakkain ja jarruvalon katkaisin ja virtapiiri pystyvät ottamaan vastaan ylimääräistä kuormaa. 2.2.1.21. Jos paineilmalla toimivassa käyttöjarrujärjestelmässä on kaksi tai useampi riippumatonta yksikköä, on vuodon näiden yksikköjen välillä käyttölaitteessa tai sen jälkeen päästävä ulos. 2.2.1.22. M2-, M3-, N2- ja N3-luokkiin kuuluvat enintään neliakseliset moottoriajoneuvot on varustettava 1-luokan lukkiutumattomilla jarruilla liitteen X vaatimusten mukaisesti. 2.2.1.23. Jos edellä 2.2.1.22 kohdassa mainitsematta jätetty moottoriajoneuvo on varustettu lukkiutumattomilla jarruilla, sen on täytettävä liitteen X vaatimukset. 2.2.1.24. Niiden moottoriajoneuvojen osalta, jotka on hyväksytty O3- tai O4-luokkaan kuuluvien perävaunujen vetoon, saa perävaunun käyttöjarrulaitetta käyttää ainoastaan yhdessä vetoajoneuvon käyttö-, vara- tai seisontajarrulaitteen kanssa. 2.2.1.25. Moottoriajoneuvot, jotka on hyväksytty lukkiutumattomilla jarruilla varustettujen perävaunujen vetoon, lukuun ottamatta M1- ja N1-luokkien ajoneuvoja, on varustettava perävaunun lukkiutumattomia jarruja varten erillisellä varoitusvalolla liitteessä X olevan 4.1, 4.2 ja 4.3 kohdan vaatimusten mukaisesti. Ne on myös erikseen varustettava perävaunun lukkiutumattomien jarrujen sähköisellä liittännällä tämän direktiivin liitteessä X olevan 4.4 kohdan mukaisesti. 2.2.1.26. M1-luokan moottoriajoneuvot voidaan varustaa tilapäisillä varapyörillä/-renkailla, jos ne täyttävät liitteen XIII vaatimukset. 2.2.2. O-luokan ajoneuvot 2.2.2.1. O1-luokan perävaunuissa ei tarvitse olla käyttöjarrulaitetta; jos tämän luokan perävaunu on kuitenkin varustettu käyttöjarrulaitteella, sen on täytettävä samat vaatimukset kuin O2-luokan perävaunujen. 2.2.2.2. Kaikki O2-luokan perävaunut on varustettava joko jatkuva-, puolijatkuva- tai inertiatyyppisellä käyttöjarrulaitteella. Viimeisenä mainittu tyyppi on sallittu ainoastaan muille perävaunuille kuin puoliperävaunuille. Liitteen XI vaatimusten mukaiset sähköiset jarrujärjestelmät ovat kuitenkin sallittuja. 2.2.2.3. Kaikki O3- tai O4-luokan perävaunut on varustettava jatkuva- tai puolijatkuvatyyppisellä käyttöjarrulaitteella. 2.2.2.4. Käyttöjarrulaitteen on vaikutettava perävaunun kaikkiin pyöriin. 2.2.2.5. Käyttöjarrulaitteen vaikutuksen on oltava sopivasti jakautunut eri akseleille. 2.2.2.6. Jokaisen jarrulaitteen vaikutuksen on oltava jakautunut kunkin akselin pyörille symmetrisesti ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon nähden. 2.2.2.7. Vahvistetun tehon saavuttamiseksi vaadittavien jarrutuspintojen on oltava jatkuvassa kosketuksessa pyöriin joko kiinteästi tai vioille altistumattomien osien välityksellä. 2.2.2.8. Jarrujen kitkapinnan kuluminen on voitava korjata helposti käsikäyttöisellä tai automaattisesti toimivalla säätöjärjestelmällä. Lisäksi voimansiirron ja jarrujen osilla ja käyttölaitteella on oltava liikevaraa ja tarvittaessa sopivat tasauskeinot, jotta jarrujen kuumentuessa tai jarrupäällysteiden saavuttaessa tietyn kulumispisteen tehokas jarrutus varmistetaan ilman, että välitön säätö on välttämätöntä. 2.2.2.8.1. Käyttöjarrujen kulumisen säädön on tapahduttava automaattisesti. Automaattiset säätölaitevarusteet ovat kuitenkin valinnaisia O1- ja O2-luokkien ajoneuvoille. Automaattisella kulumisen säätölaitteella varmistetaan tehokas jarrutus jarrujen kuumentumista seuraavan jäähtymisen jälkeen. Erityisesti ajoneuvon on pystyttävä toimimaan normaalisti myös liitteessä II olevan 1.3 kohdan (tyyppi I) ja 1.6 kohdan (tyyppi III) mukaisesti tehdyn testin jälkeen. 2.2.2.8.2. Käyttöjarrun päällysteiden, rumpujen ja levyjen kuluminen on voitava tarkistaa helposti ajoneuvon ulko- ja/tai alapuolelta käyttämällä ajoneuvon mukana yleensä toimitettavia työkaluja; ajoneuvo on esimerkiksi varustettava sopivalla tarkastusaukoilla. 2.2.2.9. Jarrulaitteen on oltava sellainen, että perävaunu pysähtyy automaattisesti, jos kytkentä irtoaa perävaunun liikkuessa. Tämä vaatimus ei kuitenkaan koske perävaunuja, joiden enimmäismassa ei ylitä 1,5:tä tonnia, jos perävaunuun on asennettu pääkytkennän lisäksi varakytkentä (ketju, kaapeli jne.), joka voi pääkytkennän vahingoittuessa estää vetoaisaa koskettamasta maata ja mahdollistaa perävaunun ohjauksen riittävässä määrin. 2.2.2.10. Kaikissa perävaunuissa, joihin on asennettava käyttöjarrulaite, seisontajarrun on toimittava myös perävaunun ollessa irrotettuna vetoautosta. Ajoneuvon vieressä seisovan henkilön on pystyttävä käyttämään seisontajarrua; henkilöiden kuljetukseen käytettävissä perävaunuissa seisontajarrua on kuitenkin pystyttävä käyttämään perävaunun sisäpuolelta. Ilmaisulla ”käyttää” tarkoitetaan myös jarrun vapautusta. 2.2.2.11. Jos perävaunu on varustettu laitteella, joka mahdollistaa jarrulaitteen (muun kuin seisontajarrulaitteen) paineilman avulla tapahtuvan toiminnan poiskytkemisen, laite on suunniteltava ja rakennettava siten, että se ehdottomasti palaa alkuasentoon silloin, kun paineilman syöttö jatkuu. 2.2.2.12. O3- ja O4-luokkien kaksoisliitännällä varustetulla paineilmajärjestelmällä varustettujen perävaunujen on täytettävä edellä 2.2.1.18.3 kohdassa vahvistetut edellytykset. 2.2.2.13. O3- ja O4-luokkiin kuuluvat perävaunut on varustettava lukkiutumattomilla jarruilla liitteen X vaatimusten mukaisesti. 2.2.2.14. Jos muu kuin edellä 2.2.2.13. kohdassa mainittu perävaunu on varustettu lukkiutumattomilla jarruilla, sen on täytettävä liitteen X vaatimukset. 2.2.2.15. Lisälaitteen on saatava energiaa siten, että sen käytön aikana käyttöjarrun energiavaraston paineen on oltava pysyvästi vähintään 80 prosenttia vetoauton vähimmäissyöttöpaineesta liitteen II lisäyksessä olevan 3.1.2.2 kohdan mukaisesti. 2.2.2.15.1 Lisälaitteen tai siihen liittyvien johtojen rikkoutuessa tai vuotaessa jarrutettuihin pyöriin kohdistuvien voimien summan on oltava vähintään 80 prosenttia liitteessä II olevassa 2.2.1.2.1 kohdassa perävaunuille vahvistetusta arvosta. Jos vika tai vuoto kuitenkin vaikuttaa liitteen II lisäyksessä olevassa 6 kohdassa vahvistetun lisälaitteen käyttösignaaliin, sovelletaan viimeksi mainitun kohdan tehovaatimuksia.