Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
"B NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2467/98
annettu 3 päivänä marraskuuta 1998,
lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
(EYVL L 312, 20.11.1998, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
"M1 Neuvoston asetus (EY) N:o 1669/2000 annettu 17 päivänä heinäkuuta
2000 L 193 8 29.7.20001998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 1
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2467/98
annettu 3 päivänä marraskuuta 1998,
lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
EUROOP AN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön persutamissopimuksen ja erityisesti sen 42
ja 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
sekä katsoo, että1) lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 25
päivänä syyskuuta 1989 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o
3013/89 (
3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (4), sen
vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava mainittu
asetus,
2) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen on
liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen ja siihen on
erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka
muoto voi vaihdella tuotteittain,
3) perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttamiseksi ja
erityisesti markkinoiden vakauttamiseksi ja lampaan- ja vuohenliha-
alan maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseksi on tarpeensäilyttää tietyt toimenpiteet, jotka helpottavat tarjonnan mukauttamistamarkkinoiden tarpeisiin; erityisesti olisi edelleen säädettävä tulonme-
netyksen korvaavan palkkion myöntämisestä yhteisön lampaan- ja
vuohenlihan tuottajille sekä interventiotoimenpiteistä,
4) olisi säädettävä perushinnan vahvistamisesta, jonka vallitessa inter-
ventiotoimenpiteet aloitetaan ja joka suojaa yhteisön markkinoita
tiettyjen alan tuotteiden maailmanmarkkinahinnan vaihteluilta,
5) tuottajille myönnettävän, yhtenäisen tulonmenetyksen perusteella
määritettävän palkkion suuruudessa on otettava huomioon tuotanto-
järjestelmien erilainen erikoistuminen yhteisössä; tämän alan talous-arviokustannusten kasvun rajoittamiseksi olisi säädettävä täysimää-räisen palkkion myöntämisen rajoittamisesta 1 000 eläimeen tuottajaa
kohden direktiivissä 75/268/ETY (
5) tarkoitetuilla epäsuotuisilla alu-
eilla ja 500 eläimeen tuottajaa kohden muilla alueilla; tätä suu-remmista määristä myönnetään 50 prosenttiin alennettua palkkiota,
6) hallinnollisten asioiden moitteettoman hoitamisen varmistamiseksi
palkkion maksun määräpäivä olisi ajoitettava tilikauden loppuun,
7) yhteisön uuhien määrän taipumuksella lisääntyä ja johtaa hintojen
huomattavaan alenemiseen on vakavat seuraamukset markkinatasa-
painolle; tämä kehitys, jota erityisesti hintojen ja vakauttajien osaltatäytäntöönpannut erilaiset toimenpiteet ovat osittain jarruttaneet, on
kuitenkin johtanut tuotannon ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja
tukirahaston (EMOTR) menojen lisääntymiseen,
8) näin ollen olisi, jollei tuottajaryhmittymiin sovellettavista erityis-
säännöksistä muuta johdu, edellytettävä markkinointivuonna 1991
kullekin tuottajalle myönnettyjen palkkioiden yhteismäärän perusteellalaskettua tuottajakohtaisesti tilakohtaista enimmäismäärää,
9) yhteisön tuotantosuuntien huomioon ottamiseksi olisi kuitenkin
kerrottava mainittu yhteismäärä kunkin jäsenvaltion osalta laaditullapalkkiokelpoisten uuhien yhteismäärän vuoden 1989, 1990 tai 1991!B
(1) EYVL C 313, 12.10.1998.
(2) EYVL C 214, 10.7.1998, s. 72.
(3) EYVL L 289, 7.10.1989, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 1589/96 (EYVL L 206, 16.8.1996, s. 25).
(4) Ks. liitteessä II oleva B osa.
(5) EYVL L 128, 19.5.1975, s. 1, direktiivi on korvattu asetuksella (EY) N:o 950/97
(EYVL L 142, 2.6.1997, s. 1).1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 2
alussa ja palkkioon markkinointivuonna 1991 oikeuttavan palkkiokel-
poisten eläinten yhteismäärän suhteen ilmaisevalla kertoimella; Saksanosalta on kuitenkin säädettävä erityissäännöksistä uusien osavaltioiden(Länder) erityisongelmien huomioon ottamiseksi,
10) uusia tuottajia tai nykyisiä tuottajia, joiden viitekarja ei vastaa uuhien
määrän tavanomaista kehitystä, ei pidä sulkea palkkio-oikeuden
ulkopuolelle; tämän vuoksi olisi säädettävä aluksi kaikkien tuottajien
tilakohtaisen enimmäismääristä perittävän kiinteän maksun avullatoteutettavan kansallisen varannon perustamisesta; olisi säädettävävarannon lisäämisestä epäsuotuisilla alueilla,
11) tietyt muutokset tuotannon tasolla voivat olla tarpeen palkkioon
oikeutettujen mahdollisten omaisuutta tai tuotantokapasiteettia koske-
vien muutosten vuoksi, olisi säädettävä, että tilakohtaisten enimmäis-
rajojen osalta saadut palkkio-oikeudet voitaisiin tietyin edellytyksinsiirtää toisille tuottajille; siirtojärjestelmän saattamiseksi niin jousta-vaksi kuin mahdollista olisi sallittava oikeuksien siirto myös tilaa
siirtämättä; siirtoon olisi sallittava oikeuksien siirto myös tilaa
siirtämättä; siirtoon olisi sovellettava sääntöjä, jotka sallivat tiettyjenoikeuksien luovuttamisen maksutta kansalliseen varantoon, jotta uudettulokkaat voisivat saada oikeuksia,
12) sen huomioon ottamiseksi, että tuottajien voidaan rajoitetuksi ajaksi
sallia vähentää tuotantoaan, jäsenvaltioille olisi annettava mahdolli-
suus varautua palkkio-oikeuksien väliaikaiseen siirtoon,
13) olisi luotava yhteys vaihteluille alttiiden alueiden ja lampaan- ja
vuohentuotannon välille tämän tuotannon jatkumisen varmistamiseksi
erityisesti alueilla, joilla ei ole muita vaihtoehtoja,
14) tuen tuottajakohtainen yksilöllinen kausiporrasteisuus johtaa palkkio-
kelpoisten uuhien ja vuohien määrän rajoittamiseen,
15) tämä toimenpide tekee alalla maksettavien palkkioiden määrittämi-
seksi päätä kohden asetetuista rajoista hyödyttömiä vaikuttamatta
tukioikeuteen, josta tuottajat jo hyötyvät; olisi säädettävä mahdollisuu-desta oikaista yksilöllisiä rajoja,
16) palkkioon oikeuttavan tuottajakohtaisen rajan myöntäminen on
lisännyt hallinnollisia ongelmia tiettyjen tuottajaryhmittymien kohdal-la, erityisesti perheenjäsenten muodostamien ryhmittymien palkkio-oikeuksia ryhmittymän jäsenten välillä siirrettäessä; moitteeton
hallinto edellyttäisi, että säädetään siitä, että tietyt ryhmittymät
voidaan vapauttaa tietyin edellytyksin kansalliseen varantoon oikeuk-sia luovutettaessa tilaoikeuksia siirtämättä säädetyn prosenttiosuuden
maksamisesta; tämä säädös ei saa johtaa kussakin jäsenvaltiossa
tosiasiallisesti myönnettävien yksilökohtaisten oikeuksien lisääntymi-seen eikä sellaisten uusien tuottajaryhmittymien perustamiseen, joidenainoana tarkoituksena on välttyä oikeuksien luovuttamisesta tila-
oikeuksia siirtämättä säädetyn prosenttiosuuden maksamisesta kansal-
liseen varantoon,
17) tuottajakohtainen raja on vahvistettu nimenomaisesti kullekin tuotta-
jalle markkinointivuonna 1991 yhteensä myönnettyjen palkkioidenpohjalta; koska tämä markkinointivuosi oli Italiassa ja Kreikassasiirtymävuosi kahden erilaisen palkkiojärjestelmän välillä, tietyt
tuottajat eivät ole voineet esittää markkinointivuodelta 1991 palkkio-
kelpoisten eläinten lukumäärää vastaavaa hakemusta; tämän tilanteenkorjaamiseksi olisi aiheellista perustaa Italialle ja Kreikalle omaerityinen, kyseisiltä tuottajilta mahdollisesti saamatta jääneiden
palkkioiden määrän suuruinen varanto; tämän vuoksi olisi aiheellista
säätää, että ensi vaiheessa kummankin jäsenvaltion toimivaltaisetviranomaiset voivat myöntää uusia oikeuksia edellä tarkoitetunerityisen varannon rajoissa ja että sen jälkeen, jollei näin myönnettyjen
oikeuksien moitteetonta soveltamista koskevasta komission tarkastuk-
sesta muuta johdu, voidaan kansallista varantoa korottaa erityisestiniiden Italian ja Kreikan alueiden osalta, joihin tämä tilanne on eniten
vaikuttanut määrällä, joka vastaa viimeksi annettuja, markkinointi-
vuodesta 1995 alkaen voimaan tulevia oikeuksia,
18) on tarpeen täsmentää ne edellytykset, joilla Saksa voi antaa erityis-
säännöksiä ottaakseen huomioon uusissa osavaltioissa edelleen
esiintyvät erityiset ongelmat,!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 3
19) siirtymisen helpottamisen varmistamiseksi voimassa olevista säännök-
sistä Saksan uusien osavaltioiden alueilla muualla yhteisössä sovellet-tavaan palkkiojärjestelmään, tietyt siirtymäkauden toimenpiteet voivatosoittautua tarpeellisiksi,
20) lampaan- ja vuohenlihan tuotannossa ympäristönsuojelusta on tullut
tärkeä huomioon otettava seikka; jäsenvaltioilla olisi oltava mahdolli-suus rajoittaa tai poistaa maksuja lampaan- ja vuohenlihan tuottajien
palkkiojärjestelmän puitteissa, jos kyseinen tuottaja ei täysin ole
noudattanut jäsenvaltioiden ympäristön alalla vahvistamia sääntöjä,jollei suhteellisuusperiaatteen noudattamisesta muuta johdu,
21) interventiotoimenpiteiden osalta olisi säädettävä palaamisesta yksityi-
sen varastoinnin tukemiseen, koska se vaikuttaa vähiten tuotteiden
tavanomaiseen kaupan pitämiseen,
22) pääsääntöisesti tiettyjen perusteiden täyttyessä markkinahintojen
osalta yksityisen varastoinnin tuen myöntäminen on päätettävä
tarjouskilpailumenettelyn yhteydessä; kuitenkin yksityisen varastoin-nin tuen myöntäminen tuen ennakkovahvistamisella saattaa parantaayksityiseen varastointiin kohdistuvan tukitoimenpiteen tehokkuutta
silloin, kun kiireellinen turvautuminen yksityiseen varastointiin
osoittautuu tarpeelliseksi yhdellä tai useammalla hinnanmäärittely-alueella vallitsevan erityisen vaikean markkinatilanteen vuoksi; näinollen on tarpeen antaa komissiolle lupa turvautua tuen ennakkovah-
vistamismenettelyyn tällaisen markkinatilanteen ilmetessä, vaikka
edellä tarkoitetut markkinahintojen perusteet eivät täyty,
23) palkkion tarkoituksena on taata tuottajalle kohtuulliset tulot; kuitenkin
ottaen huomioon tuotteiden menekki yhteisössä sekä yhteisön
kansainväliset sitoumukset on tärkeää olla edistämättä lampaan- javuohenlihan tuotantoa, kun eläinten määrä on suurempi kuinmarkkinatilanteen mukaan määrätty taso; tätä varten olisi säädettävä
kyseisillä toimenpiteillä annettavan takuun pienentämisestä; on
aiheellista vahvistaa taattu enimmäismäärä sen määrän suuruiseksi,joka on saatu uuhikatraasta kyseisillä alueilla 31 päivänä joulukuuta
1987, ja säätää sen tarkistamisesta määräajoin,
24) yksilöllisten tuottajakohtaisten rajojen käyttöönottamisen tuen myön-
tämisessä pitäisi karjan määrän nykyisellä tasollaan säilyttämällähuomattavasti vähentää talousarvion ylitysriskejä; näissä olosuhteissa
tämän asetuksen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun perushinnan
alennuskerroin olisi vahvistettava markkinointivuodeksi 1990 pää-tetylle tasolle,
25) kauppajärjestelmä, johon sisältyy tuontitullijärjestelmä, on periaat-
teessa yhdessä hinta-, tuki- ja interventiojärjestelmän kanssa omiaanvakauttamaan yhteisön markkinoita; tämä kauppajärjestelmä perustuuUruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä
tehtyihin sopimuksiin, jäljempänä ”GATT -sopimukset”,
26) toimivaltaisille viranomaisille olisi tehtävä mahdolliseksi seurata
jatkuvasti tuonti- ja vientikehitystä voidakseen arvioida markkinoiden
kehitystä ja mahdollisesti toteuttaakseen tässä asetuksessa säädetyt
kehityksen vaatimat toimenpiteet; tämän vuoksi olisi säädettävätuonti-, ja tarvittaessa vientitodistusten käyttämisestä, johon liittyytoimintojen, joita varten todistuksia pyydetään, toteuttamisen varmis-
tava vakuus,
27) tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaiku-
tusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhteisön markkinoilla yhden tai
useamman tällaisen tuotteen tuonnille olisi tiettyjen edellytysten
täyttyessä määrättävä lisätuontitulli,
28) on suotavaa antaa komissiolle toimivalta tiettyjen edellytysten
täyttyessä ottaa käyttöön ja hallinnoida GATT -sopimuksien sisältämiä
tariffikiintiöitä,
29) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on
tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta, olisi säädettävä
mahdollisuudesta käyttää sisäistä jalostusmenettelyä tai markkinati-
lanteen vaatiessa kieltää kokonaan tai osittain sisäisen jalostusmenet-telyn käyttö,
30) tullijärjestelmä tai tuontimaksujärjestelmä mahdollistaa luopumisen
kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla; yhteisten
hintojen, tullien ja tuontimaksujen mekanismi voi poikkeuksellisissa!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 4
olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi; yhteisön olisi
sallittava toteuttaa nopeasti kaikki tarvittavat toimenpiteet, jottayhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa tällaisten tapaustenmahdollisesti aiheuttamia häiriöitä vastaan, kun aikaisemmat tuonnin
esteet on poistettu; tällaisten toimenpiteiden on oltava GATT -sopi-
muksista johtuvien velvoitteiden mukaisia,
31) olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa toimenpiteitä, jos yhteisön
markkinat häiriintyvät tai ovat vaarassa häiriintyä huomattavanhintojen nousun vuoksi, tämä mahdollisuus olisi markkinatilanteen
vaatimuksesta laajennettava tilanteeseen, jossa hinnat laskevat merkit-
tävästi,
32) eläintautien leviämistä ehkäisevien toimenpiteiden soveltamisesta
aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hanka-luuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoille; on säädettävämahdollisuudesta toteuttaa poikkeustoimenpiteitä markkinoiden tuke-
miseksi, jotta tilanne korjautuisi,
33) suunniteltujen säännösten täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi sää-
dettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission
tiivis yhteistyö hallintokomiteassa,
34) lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä on
otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perusta-missopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet,
35) tiettyjen tukien myöntäminen vaarantaisi yhteisten hintojen järjestel-
mään perustuvien sisämarkkinoiden toiminnan; tämän vuoksi lam-
paan- ja vuohenliha-alalla olisi sovellettava niitä perustamissopimuk-
sen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämientukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevientukien kieltämisen, ja
36) jäsenvaltioille tämän asetuksen velvoitteiden soveltamisesta aiheutuvat
kustannukset kuuluvat yhteisölle yhteisen maatalouspolitiikan rahoi-
tuksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen
(ETY) N:o 729/70 (
1), mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
Soveltamisala
1 artikla
Lampaan- ja vuohenliha-alan yhteinen markkinajärjestely sisältää hinta- ja
kauppajärjestelmän, joka koskee seuraavia tuotteita:
CN-koodi Tavaran kuvaus
a) 0104 10 30 Karitsat (enintään vuoden ikäiset)
0104 10 80 Muut elävät lampaat, muut kuin puhdasrotuiset siitoseläimet
0104 20 90 Elävät vuohet, muut kuin puhdasrotuiset siitoseläimet
0204 Lampaan- ja vuohenliha, tuore, jäähdytetty tai pakastettu
0210 90 11 Lampaan- ja vuohenliha, luullinen, suolattu tai suolavedessä,
kuivattu tai savustettu
0210 90 19 Lampaan- ja vuohenliha, luuton, suolattu, suolavedessä,
kuivattu tai savustettu!B
(1) EYVL L 94, 28.4.1970, s. 13, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 1287/95 (EYVL L 125, 8.6.1995, s. 1).1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 5
CN-koodi Tavaran kuvaus
b) 0104 10 10 Elävät lampaat, puhdasrotuiset siitoseläimet
0104 20 10 Elävät vuohet, puhdasrotuiset siitoseläimet
0206 80 99 Lampaan ja vuohen muut syötävät osat, tuoreet tai jäähdytetyt,
muut kuin farmaseuttisten tuotteiden valmistukseen tarkoitetut
0206 90 99 Lampaan ja vuohen muut syötävät osat, pakastetut, muut kuin
farmaseuttisten tuotteiden valmistukseen tarkoitetut
0210 90 60 Lampaan ja vuohen muut syötävät osat, suolattu tai suolave-
dessä, kuivatut tai savustetut
ex 1502 00 90 Lampaan ja vuohen rasva, muut kuin nimikkeeseen 1503
kuuluvat
c) 1602 90 72
1602 90 74Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu lampaan-
tai vuohenlihasta tai muista osista, kypsentämättömät; kyp-sennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista eläimenosista sekäkypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä muistaeläimenosista tehdyt sekavalmisteet
d) 1602 90 76
1602 90 78Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu lampaan-
tai vuohenlihasta tai muista osista
II LUKU
Hinta-, palkkio- ja interventiojärjestelmä
2 artikla
Tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin helpottavien ammatil-
listen ja toimialojen aloitteiden rohkaisemiseksi voidaan toteuttaa seuraavat 1
artiklassa tarkoitettuja tuotteita koskevat yhteisön toimenpiteet:
a) toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan karjankasvatusta;b) toimenpiteet, joilla pyritään edistämään tuotannon, jalostuksen ja kaupan
pitämisen parempaa järjestäytymistä;
c) toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan laatua;d) toimenpiteet, joilla pyritään käytettävien tuotantokeinojen tuntemuksen
perusteella mahdollistamaan lyhyen ja pitkän aikavälin ennusteiden
laatiminen;
e) toimenpiteet, joilla pyritään helpottamaan markkinahintojen kehityksen
seurantaa.
Näitä toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt annetaan perustamissopimuksen
43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.
3 artikla
Perushinta vahvistetaan 504,07 euroksi 100 teuraspainokilolta markkinointi-
vuodeksi 2001 ja sitä seuraaviksi markkinointivuosiksi.
Kausittain tarkastettu perushinta, jossa otetaan huomioon lampaanlihan
markkinoiden tavallinen kausittainen vaihtelu, vahvistetaan viikkokohtaisestitämän asetuksen liitteen III mukaisesti.
Jollei neuvosto määräenemmistöllä komission ehdotuksesta toisin päätä,
markkinointivuosi alkaa tammikuun ensimmäisenä maanantaina ja päättyysitä edeltävänä päivänä seuraavana vuonna.!B
!M11998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 6
4 artikla
1. Tuoreiden tai jäähdytettyjen lampaan ruhojen viikottainen painotettu
keskihinta todetaan yhteisön edustavilla markkinoilla kunkin hinnanmää-rittelyalueen tai -alueiden edustavilla markkinoilla todettujen tuoreiden taijäähdytettyjen lampaan ruhojen yhteisön vakiolaadun hintojen perusteella
ottaen huomioon lampaanlihan kokonaistuotannon suhteellinen merkitys
kullakin hinnanmäärittelyalueella.
”Hinnanmäärittelyalueella” tarkoitetaan:— Isoa-Britanniaa
— Pohjois-Irlantia
— jokaista muuta jäsenvaltiota, kutakin erikseen.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu yhteisön vakiolaadun hinnanmäärittely
koskee yhteisössä keskimäärin laajimmalle levinnyttä painavien karitsojentuotantoon erikoistuneiden katraiden tuotantoa.
Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta:
— vakiolaadusta,— painaviksi ruhoiksi lihotettujen karitsojen määritelmästä.3. Kevyiden karitsojen tuottajina pidetään uuhenmaitoa tai uuhenmaito-
pohjaisia tuotteita kaupan pitäviä tuottajia. Muita lampaankasvattajia pidetään
painavien karitsojen tuottajina.
4. Jäsenvaltioiden on annettava komission hyväksymällä tavalla viimeistään
markkinointivuodeksi 1991 säännökset painavien ja kevyiden karitsojen
tuottajien erottamisesta tosistaan.
5. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 25
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5 artikla
1. Yhteisön lampaanlihan tuottajille myönnetään palkkio, kun on tarpeen
korvata kyseisten tuottajien tulonmenetys markkinointivuonna.
Tätä varten määritetään 100 teuraspainokilolta yhtenäinen tulonmenetys, joka
on 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun perushinnan ja 4 artiklan mukaisesti
todettujen viikottaisten markkinahintojen aritmeettisen keskiarvon erotus.
2. Edellä 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuille painavien karitsojen tuottajille
myönnettävän palkkion suuruus uuhta kohden saadaan kertomalla tämän
artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tulonmenetys kertoimella, joka kuvaa koko
yhteisön keskimääräistä vuosittaista karitsanlihan tuotosta painavia karitsojatuottavaa uuhta kohden ilmaistuna 100 teuraspainokilolta.
3. Edellä 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuille kevyiden karitsojen tuottajille
myönnettävän palkkion suuruus uuhta kohden saadaan kertomalla tämän
artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tulonmenetys kertoimella, joka on 80prosenttia tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti määritetystä kertoimesta.
4. Jokainen tuottaja saa sille luokalle lasketun palkkion, jonka tuottajaksi
tuottaja luokitellaan. Uuhenmaitoa tai uuhenmaitopohjaisia tuotteita kaupan
pitävä tuottaja voi kuitenkin saada hakemuksesta painavien karitsojentuottajille myönnettävää palkkiota suhteessa tilallaan syntyvien painaviksiruhoiksi lihotettavien karitsojen määrään, jos tuottaja pystyy todistamaan, että
vähintään 40 prosenttia tämän tilalla syntyneistä karitsoista on teurastettaviksi
lihotettavia painavia karitsoja.
5. Vuohenlihan tuottajille myönnetään palkkio näiden tulonmenetysten
korvaamiseksi:
a) liitteessä I tarkoitetuilla alueilla ja
b) maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 20 päivänä
toukokuuta 1997 annetun asetuksen (EY) N:o 950/97 (
1) 23 artiklan 1
kohdan mukaisilla vuoristoalueilla, lukuun ottamatta tämän asetuksen
liitteessä I tarkoitettuja alueita, kun samalla 25 artiklassa säädettyä!B
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 1.1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 7
menettelyä noudattaen todetaan, että näiden alueiden tuotanto täyttää
seuraavat kaksi perustetta:
— vuohia kasvatetaan ensisijaisesti vuohenlihan tuotantoon,— lampaanlihan ja vuohenlihan tuotantomenetelmät ovat samanlaiset.
Vuohesta myönnettävä palkkio on 80 prosenttia uuhta kohden 2 kohdan
mukaisesti myönnettävästä palkkiosta.
6. Komissio arvioi 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ennen
kunkin puolivuotiskauden loppua ennakoitavan tulonmenetyksen koko
markkinointivuodeksi ja palkkion ennakoitavan suuruuden.
Jäsenvaltioilla on oikeus maksaa tämän arvioidun tulonmenetyksen perus-
teella kaikille tuottajille puolivuosittaista ennakkopalkkiota, joka on 30
prosenttia säädetystä palkkiosta.
Jäsenvaltiot voivat määrätä, että nämä kaksi ennakkopalkkiota maksetaan
samalla kertaa toisen puolivuotiskauden lopussa.
Lopullisen palkkion suuruus vahvistetaan viipymättä kunkin markkinointi-
vuoden päätyttyä ja viimeistään 31 päivänä maaliskuuta. Jäännös voidaan
tarvittaessa maksaa ennen saman vuoden lokakuun 15 päivää.
Palkkio maksetaan siihen oikeutetuille tuottajille niiden uuhien ja/tai vuohien
määrän perusteella, joka pidetään tilalla 25 artiklassa säädettyä menettelyänoudattaen määritettävän vähimmäisajan.
7. Markkinointivuoden 1994 loppuun tässä artiklassa tarkoitettua lampaan-
ja vuohenlihan tuottajapalkkiota maksetaan täysimääräisesti enintään 1 000
eläimestä tuottajaa kohden direktiivin 75/268/ETY 3 artiklan 3, 4 ja 5kohdassa tarkoitetuilla epäsuotuisilla alueilla ja muilla alueilla enintään 500eläimestä tuottajaa kohden.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen rajojen yli menevältä osuudelta
maksettavaksi palkkioksi vahvistetaan markkinointivuoden 1994 loppuun 50
prosenttia laskettavasta palkkiosta.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja rajoja sovelletaan yksilöllisesti
kunkin tuottajajäsenen osalta tuottajaryhmittymissä, yhteenliittymissä tai
muunlaisissa tuottajien yhteistoimintamuodoissa.
8. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset
säännöt tässä artiklassa säädetyn järjestelmän soveltamisesta ja erityisestipalkkioon oikeutettujen tuottajien sekä palkkiokelpoisten uuhien ja vuohienmäärittelemisestä 5 kohdassa tarkoitetuilla alueilla.
Samaa menettelyä noudattaen neuvosto:
— voi laajentaa palkkion koskemaan tiettyjen vuoristorotujen uuhia, joita
kasvatetaan erityisen vaikeissa tuotanto-olosuhteissa tarkasti määritel-lyillä alueilla ja jotka eivät vastaa palkkiokelpoisten uuhien määritelmää;tällöin palkkion yksikkösumma on 70 prosenttia 2 kohdan mukaisesti
palkkiokelpoista uuhta kohden vahvistetusta palkkiosta,
— voi säätää, että palkkiota myönnetään ainoastaan tietyn vähimmäismää-
rän uuhia omistaville tuottajille tai 5 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tietynvähimmäismäärän uuhia ja/tai vuohia omistaville tuottajille.
9. Jäljempänä 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio:— vahvistaa tarvittaessa 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuille tuottajille uuhesta, 8
kohdassa tarkoitettua vuoristorodun uuhesta sekä 5 kohdassa tarkoite-
tuilla alueilla vuohesta maksettavat palkkiot,
— vahvistaa 2 kohdassa tarkoitetun kertoimen kullekin markkinointivuo-
delle,
— antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti
palkkiohakemuksista ja palkkion maksusta.
10. Tässä artiklassa säädetyn järjestelmän puitteissa aiheutuvat kustannukset
luetaan kuuluviksi maatalousalan markkinoiden sääntelemiseksi tehtäviininterventioihin.
6 artikla
1. Otetaan käyttöön tuottajakohtainen tilakohtainen enimmäismäärä 5
artiklassa tarkoitetun palkkion myöntämiseksi.!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 8
Ennen markkinointivuotta 1992 palkkion saaneille tuottajille palkkio
maksetaan markkinointivuonna 1993 ja seuraavina markkinointivuosina sen5 kohdassa tarkoitetulla kertoimella kerrotun eläinmäärän rajoissa, jolle tämäpalkkio on myönnetty markkinointivuonna 1991.
Jos tämä kerroin on suurempi kuin yksi, jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää
käyttää siitä johtuvan ylimääräisen palkkio-oikeuksien määrän kokonaan taiosittain 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kansallisen varannon ylläpitämi-
seksi.
Enimmäismääriä on vähennettävä siten, että 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu
kansallinen varanto voidaan perustaa.
2. Jos luonnonolosuhteet johtavat markkinointivuoden 1991 osalta palkkion
maksamatta jättämiseen tai maksamiseen alennettuna, on käytettävä lähim-pänä markkinointivuotena suoritettuja maksuja vastaavaa eläinmäärää.Palkkioita tätä varten säädettyjen seuraamusten soveltamisen vuoksi markki-
nointivuoden 1991 osalta maksamatta jätettäessä tai alennettuna maksettaessa
on käytettävä näihin seuraamuksiin johtaneen tarkastuksen yhteydessätodettua määrää.
3. Tuottajaryhmittymien, yhteenliittymien tai muunlaisten tuottajien yhteis-
toimintamuotojen osalta 1 kohdassa tarkoitettuja enimmäismääriä onsovellettava kuhunkin niihin liittyneeseen tuottajaan erikseen seuraavasti:
a) jos ryhmittymä on markkinointivuonna 1991 ilmoittanut toimivaltaiselle
viranomaiselle komission asetuksen (ETY) N:o 2385/91 (
1) 2 artiklan 2
kohdassa tarkoitetun jakomenettelyn, nämä enimmäisrajat on mainitunasetuksen 4 artiklan mukaisesti vahvistettava kunkin tuottajajäsenen
osalta tämän jakomenettelyn perusteella;
b) jos ryhmittymä ei markkinointivuonna 1991 ole ilmoittanut a alakohdassa
tarkoitettua jakomenettelyä, palkkio on maksettava ryhmittymälle sen
eläinmäärän rajoissa, jonka osalta ryhmittymälle on maksettu palkkio
markkinointivuonna 1991 sekä 1 kohdassa määriteltyjen sääntöjenmukaisesti. Jokaiselle tuottajajäsenelle on vahvistettava tilakohtainenenimmäismäärä markkinointivuonna 1993 ryhmittymän ilmoittaman
jakomenettelyn mukaisesti.
Ryhmittymän koostumuksen myöhemmin muuttuessa on palkkiota ryhmitty-
mälle maksettaessa otettava huomioon kunkin ryhmittymään liittyneen tai
siitä eronneen tuottajajäsenen tilakohtaista enimmäismäärää koskeva kirjan-
pito.
4. Oikeutta tukipalkkioon säännellään seuraavilla säännöillä:
a) Palkkio-oikeuden markkinointivuonna 1992 saavat tuottajat, joille
palkkio on myönnetty markkinointi-vuodelle 1991 ja jotka myös ovatesittäneet palkkiohakemuksen.
b) Jos tuottaja myy tai muulla tavoin siirtää tilansa, kaikki palkkio-oikeudet
voidaan siirtää tilanpidonjatkajalle.
Tuottaja voi myös siirtää oikeutensa kokonaan tai osittain muille
tuottajille tilaansa siirtämättä. Jäljempänä 25 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen komissio voi säätää osittain siirrettävään vähim-
mäismäärään liittyvistä erityissäännöistä.
Tilaa siirtämättä toteutettavan siirron osalta pienempi kuin 15 prosentin
suuruinen osa siirretystä palkkio-oikeudesta on luovutettava korvauksetta
sen jäsenvaltion kansalliseen varantoon, jossa tila sijaitsee, jaettavaksiilmaiseksi uusille tulokkaille tai muille 7 artiklan 2 kohdassa tarkoite-tuille etuuskohtelun alaisille tuottajille.
Kolmatta alakohtaa ei kuitenkaan markkinointivuodesta 1995 alkaen
sovelleta luovutettaessa oikeuksia saman ryhmittymän jäsenten välillätuottajaryhmittymiin, jotka täyttävät komission 25 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen vahvistamat edellytykset.
Näissä edellytyksissä on vähintään otettava huomioon:— ryhmittymän jäsenten asema,
— ryhmittymään kuulumisen ja osallistumisen ajallinen pituus,
— ryhmittymän koostumus,!B
(1) EYVL L 219, 7.8.1991, s. 15, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 2143/96 (EYVL L 286, 8.11.1996, s. 10).1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 9
siinä määrin, ettei kolmannen alakohdan säännösten soveltamista aseteta
kyseenalaiseksi.
c) Jäsenvaltiot:
— toteuttavat tarpeelliset toimenpiteet palkkion siirron estämiseksi
vaihteluille alttiiden alueiden tai sellaisten alueiden ulkopuolelle,joilla lampaantuotanto on erityisen tärkeää paikalliselle talouselä-
mälle,
— voivat säätää, että tilaa siirtämättä toteutettavat oikeudet siirretään
suoraan tuottajien kesken tai kansallisen varannon kautta.
d) Jäsenvaltiot voivat sallia sellaisen palkkio-oikeuksien osan, joita niihin
oikeutettu tuottaja ei aio käyttää, väliaikaiset siirrot ennen myöhemminvahvistettavaa päivämäärää.
e) Tuottajalle siirretyt tai väliaikaisesti luovutetut palkkio-oikeudet on
lisättävä tälle alun perin myönnettyihin palkkio-oikeuksiin.
f) Komissio antaa 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tämän
kohdan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisestisäännöt, jotka sallivat jäsenvaltioiden uuhikatraiden rakenteen huomioonottaen määrittää 1 kohdassa tarkoitetun alennuksen ja säännöt, jotka
sallivat jäsenvaltioiden ratkaista niiden maataomistamattomien tilojen
tuottajien palkkionsiirto-oikeuteen liittyvät erityisongelmat.
5. Edellä 1 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on laadittava kerroin,
joka ilmaisee:
a) palkkioon oikeutettujen tiloilla vuoden 1989, 1990 tai 1991 alussa
todetun palkkiokelpoisten eläinten palkkioon oikeuttaneen yhteismäärän
ja
b) palkkiokelpoisten eläinten palkkioon oikeuttaneen yhteismäärän markki-
nointivuonna 1991 suhteen.
Jäsenvaltioiden on ennen 31 päivää lokakuuta 1992 ilmoitettava komissiolle
valitsemansa a alakohdassa tarkoitettu vuosi.
6. Jäsenvaltioiden on laskettava yksilölliset rajat uudelleen siten, että 5
artiklan 7 kohdassa tarkoitettuja rajoja 1 000 ja 55 eläintä pienennetään 50
prosentilla. Uudelleenlaskettuja rajoja sovelletaan markkinointivuodesta
1995.
7 artikla
1. Jokaisen jäsenvaltion on perustettava vähintään yhtä ja enintään kolmea
prosenttia sen alueelle sijoittautuneisiin tuottajiin sovellettavien tilakohtaisten
enimmäisrajojen yhteismäärästä vastaava ensimmäinen kansallinen varanto.
Kansallisen varannon on myös saatava oikeudet 6 artiklan 4 kohdan balakohdan mukaisesti.
Saksan osalta ensimmäinen kansallinen varanto on laskettava Saksan
vanhoihin osavaltioiden sijoittautuneisiin tuottajiin sovellettavien tilakohtais-ten enimmäisrajojen summan perusteella. Tämä varanto koskee ainoastaannäitä tuottajia.
Tämän lisäksi Italialle ja Kreikalle perustetaan kummankin jäsenvaltion osalta
enimmäismäärältään 600 000 oikeuden erityinen varanto lisäpalkkioidenmyöntämistä varten niille tuottajille, jotka joutuivat kärsimään siitä, että
markkinointivuoden 1991 aikana yhtäältä palkkioeläinten kelpoisuus edelly-
tykset muuttuivat sekä toisaalta kyseisenä markkinointivuonna maksettujenpalkkioiden lukumäärään perustuvan yksilöllisen tuottajakohtaisen takuu-järjestelmän rajoitukset otettiin käyttöön.
Komissio tarkistaa, että säädettävinä olevat lisäpalkkiot rajoitetaan kyseisiin
tuottajiin ilman, että he saisivat suuremmat palkkiot kuin ne, jotka heille olisi
annettu, jos kolmannessa alakohdassa tarkoitettua tilannetta ei olisi syntynyt.
Jollei tästä tarkistuksesta muuta johdu ja kolmannessa alakohdassa tarkoitetun
erityisen varannon rajoissa, tämän artiklan säännösten mukaisesti perustettua
kansallista varantoa korotetaan määrällä, joka vastaa jaettavina olevien
lisäpalkkioiden yhteismäärää; tämä korotus ei vaikuta 3 kohdassa tarkoitet-tuun lisävarantoon.!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 10
2. Jäsenvaltioiden on käytettävä kansallisia varantojaan oikeuksien myön-
tämiseen näiden varantojen rajoissa erityisesti seuraaville tuottajille:
a) ennen markkinointivuotta 1992 palkkiohakemuksen esittäneet tuottajat,
jotka ovat osoittaneet toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla,
että enimmäisrajojen soveltaminen 6 artiklan mukaisesti uhkaisi heidänmaatilansa elinkelpoisuutta ottaen huomioon ennen 1 päivää tammikuuta1993 toteutetun sijoitusohjelman täytäntöönpanon lampaan- ja vuohen-
liha-alalla;
b) tuottajat, jotka markkinointivuonna 1991 ovat esittäneet palkkiohake-
muksen, joka poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi ei vastaa todellista
tilannetta sellaisena kuin se on edellisinä markkinointivuosina vahvistet-tuna;
c) tuottajat, jotka ovat säännöllisesti esittäneet palkkiohakemuksen, mutta
eivät kuitenkaan ole esittäneet palkkioanomusta markkinointivuonna1991;
d) tuottajat, jotka ovat esittäneet palkkiohakemuksen ensimmäisen kerran
markkinointivuonna 1993 tai seuraavina markkinointivuosina;
e) tuottajat, jotka ovat saaneet osan muiden tuottajien aikaisemmin lampaan
ja/tai vuohen kasvatukseen käyttämistä maista.
3. Perustetaan yhtä prosenttia kunkin jäsenvaltion epäsuotuisten alueiden
tuottajien tilakohtaisten enimmäisrajojen summasta vastaava lisävaranto; tästä
varannosta voidaan jakaa yksinomaan näiden samojen alueiden tuottajillejäsenvaltioiden määrittämien perusteiden mukaisesti.
Saksan osalta kansallinen lisävaranto vastaa yhtä prosenttia Saksan vanhojen
osavaltioiden epäsuotuisille alueille sijoittautuneisiin tuottajiin sovellettavientilakohtaisten enimmäisrajojen summasta. Tämä varanto koskee ainoastaannäitä tuottajia.
4. Rajoittamatta 6 artiklan 4 kohdan f alakohdan soveltamista 6 artiklan
soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt on annettava 25 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen.
Samaa menettelyä noudattaen on toteutettava toimenpiteet, joita on
sovellettava, jos jäsenvaltiossa ei käytetä kansallista varantoa.
8 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, Saksan uusien
osavaltioiden osalta:
a) vahvistetaan yhden miljoonan palkkiokelpoisen eläimen alueellinen
enimmäismäärä;
b) Saksan on määritettävä tämän enimmäismäärän jakoa ja sen alueellista
jakoa koskevat edellytykset.
2. Saksan on sovellettava Saksan uusien osavaltioiden alueella viimeistään
markkinointivuoden 2000 alusta muualla yhteisössä sovellettavia tuottajia
koskevia enimmäismääriä koskevia säännöksiä, jollei tämän artiklan
säännöksistä muuta johdu.
Saksan on ilmoitettava tuottajille heidän tuottajakohtaiset tilakohtaiset
enimmäismääränsä 5 artiklassa säädetyn palkkion myöntämisen osalta.
Tuottajakohtaisen enimmäismäärän määräytymisen perustana on käytettäväniiden uuhien lukumäärää, josta maksettiin palkkio sitä edeltävänä markki-
nointivuonna, jona tuottajille ilmoitettiin heitä koskevista enimmäismääristä.
3. Jos luonnon olosuhteet estivät palkkion maksamisen tai johtivat
alentuneeseen palkkioon viitevuonna, perustana käytetään eläinten lukumää-
rää, joka vastaa kaikkein viimeisimpänä markkinointivuonna suoritettuja
maksuja. Jos palkkion maksamattomuuden tai alentumisen syynä viitevuonnaon tätä tarkoitusta varten säädettyjen seuraamusten soveltaminen, perustanakäytetään seuraamuksiin johtaneen tarkastuksen aikana kirjattua lukumäärää.
4. Siinä tapauksessa, että Saksan uusien osavaltioiden alueella sijaitsevien
tuottajien tilakohtaisten enimmäismäärien kokonaismäärä on alempi kuin
tälle alueelle vahvistettu alueellinen enimmäismäärä, jäljelle jäävät oikeudet
lisätään 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun Saksan kansalliseen varantoon.Tällä tavoin syntynyttä uutta varantoa sovelletaan koko Saksan alueella.!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 11
5. Komissio antaa tarvittaessa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan
soveltamisesta 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9 artikla
Jäsenvaltiot voivat soveltaa aiheellisia ympäristönsuojelutoimenpiteitä mai-
den, joita palkkiojärjestelmästä hyötyvien palkkiokelpoisten lampaiden ja
vuohien kasvatus koskee, erityistilanteen perusteella.
Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät tätä mahdollisuutta, on vahvistettava aiheel-
liset rangaistukset, jotka ovat suhteessa mainittujen toimenpiteiden laimin-lyönnistä aiheutuvien ekologisten seurausten vakavuuteen. Rangaistuksissavoidaan säätää vastaaviin palkkiojärjestelmiin liittyvien etujen pienentämi-
sestä tai tarvittaessa poistamisesta. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle
tieto tämän artiklan mukaan toteutettavista toimenpiteistä.
10 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 6 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa, 4 kohdan a alakohdassa
sekä 5 ja 6 kohdassa säädetään, Itävallalle, Ruotsille ja Suomelle vahvistetaan
5 artiklassa tarkoitetun palkkion myöntämisen enimmäismäärä. Kyseiseenenimmäismäärään sisältyvien oikeuksien kokonaismäärä on:
— Itävallan osalta 204 651,— Ruotsin osalta 180 000,— Suomen osalta 80 000.Kyseiset luvut sisältävät sekä alun perin myönnettävät määrät että kyseisten
jäsenvaltioiden esittämät varaukset.
2. Tuottajakohtaiset enimmäismäärät myönnetään 1 kohdassa mainittujen
enimmäismäärien perusteella Itävallan, Ruotsin ja Suomen tuottajille
viimeistään:
— Itävallan osalta 31 päivänä joulukuuta 1996,— Ruotsin ja Suomen osalta 31 päivänä joulukuuta 1995.3. Komissio vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltami-
sesta ja erityisesti tarvittavat mukautus- ja siirtymätoimenpiteet 25 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen.
11 artikla
Interventiotoimenpiteitä voidaan toteuttaa karitsanruhojen ja niiden osien
yksityisen varastoinnin tukena.
12 artikla
1. Kun
— sekä edellä 4 artiklan mukaisesti todettu hinta, että— markkinahinta 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla hinnanmäärittely-
alueella
ovat alhaisemmat kuin 90 prosenttia 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta
kausittain tarkistetusta perushinnasta ja pysyvät todennäköisesti tällä tasolla,voidaan päättää 11 artiklassa säädetystä yksityisen varastoinnin tuestakyseisellä hinnanmäärittelyalueella.
2. Kun— yhtäältä 4 artiklan mukaisesti todettu hinta ja— toisaalta markkinahinta jollakin hinnanmäärittelyalueellaovat alhaisemmat kuin 70 prosenttia kausittain tarkistetusta perushinnasta ja
pysyvät todennäköisesti tällä tasolla, voidaan päättää 11 artiklassa säädetystä
yksityisen varastoinnin tuesta kyseisellä hinnanmäärittelyalueella; tällöintuesta voidaan päättää ainoastaan tarjouskilpailumenettelyn puitteissa.
Kuitenkin kyseisen tuen myöntämisestä ennakkovahvistamismenettelyn
yhteydessä saadaan päättää silloin, kun kiireellinen turvautuminen yksityisen
varastoinnin tukeen osoittautuu tarpeelliseksi yhdellä tai useammallahinnanmäärittelyalueella vallitsevan erityisen vaikean markkinatilanteen!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 12
vuoksi. Tällöin kyseisestä menettelystä voidaan päättää ainoastaan niiden
hinnanmäärittelyalueiden kohdalla, joilla tällainen markkinatilanne ontodettu.
3. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset
säännöt tämän artiklan soveltamisesta.
4. Jäljempänä 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen:a) päätetään, minkä tuotteiden ja laatujen yksityinen varastointi hyväksy-
tään;
b) päätetään 1 ja 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden aloittamisesta;c) päätetään yksityisen varastoinnin tuista, määristä, joiden varastointia
voidaan tukea sekä tukien soveltamisen lopettamisesta;
d) annetaan muut yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja
erityisesti interventiotoimenpiteiden täytäntöönpanon edellytyksistä.
13 artikla
1. Uuhien taattu enimmäismäärä vahvistetaan 63 400 000 eläimeksi.
2. Jokaisena markkinointivuonna,— kun uuhien arvioitu kokonaismäärä on suurempi kuin kyseiselle
markkinointivuodelle vahvistettu enimmäismäärä, 5 artiklassa tarkoitetun
palkkion suuruutta vähennetään sekä uuhien että vuohien osalta korjaa-
malla se kertoimella, jonka perushintaa yhdellä prosentilla vähentävävaikutus vastaa enimmäismäärän ylitystä yhdellä prosentilla,
— jos ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetty mekanismi uuhien tosi-
asialliseen kokonaismäärään edellisena markkinointivuonna sovellettuna
johtaa erisuuruiseen palkkioon kuin se, mikä on laskettu, korjaus tehdäänlopullisen kyseiselle markkinointivuodelle maksettavan uuhipalkkionvahvistamisen yhteydessä tai, jos tämä ei ole mahdollista, otetaan
huomioon seuraavan markkinointivuoden palkkiota laskettaessa.
Uuhien määrää arvioitaessa ja vahvistettaessa ei oteta huomioon entisen
Saksan demokraattisen tasavallan alueella kasvatettavien uuhien määrää.
3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti 2
kohdassa tarkoitetusta kertoimesta ja palkkion suuruudesta annetaan 25artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. Markkinointivuodesta 1993 2 kohdassa tarkoitettu perushinnan alennus-
kerroin on seitsemän prosenttia.
II LUKU
Kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan järjestelmä
14 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa tai niitä
yhteisöstä vietäessä voidaan vaatia tuonti- tai vientiluvan esittämistä.
Jäsenvaltiot myöntävät luvan hakemuksesta jokaiselle riippumatta siitä, mihin
hakija on sijoittautunut yhteisössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 17artiklan soveltamista.
Tuonti- ja vientiluvat ovat voimassa kaikkialla yhteisössä. Lupien myöntämi-
sen edellytykseksi voidaan asettaa vakuuden antaminen, jolla taataan tuonti-
ja vientisitoumuksen toteutuminen luvan voimassaoloaikana; lukuun otta-
matta ylivoimaista estettä vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jostoiminta ei toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu ainoastaan osittain.
2. Luettelo tuotteista, joilta vaaditaan vientilupa, lupien voimassaoloaika ja
muut yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 25
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
15 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin
sovelletaan yhteisen tullitariffin mukaisia tullimaksuja.!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 13
16 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista johtuvien
epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhteisön markki-
noilla yhden tai useamman tällaisen yhteisessä tullitariffissa säädetyn
tullimaksun alaisen tuotteen tuonnille määrätään lisätuontitulli, jos Uruguaynkierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä perustamissopi-muksen 228 artiklan mukaisesti tehdyn sopimuksen maataloudesta 5
artiklassa asetetut ehdot täyttyvät, paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse
yhteisön markkinoita tai jos vaikutukset ovat epäsuhteessa asetettuihintavoitteisiin.
2. Yhteisö antaa Maailman kauppajärjestölle tiedoksi kynnyshinnat, joita
alhaisemmista hinnoista voidaan määrätä lisätuontitulli.
Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli, määritetään
niiden kolmen vuoden tuonnin perusteella, jotka edelsivät vuotta, jolloin 1kohdassa tarkoitettuja epäsuotuisia vaikutuksia on ilmennyt tai todennäköi-sesti ilmenee.
3. Huomioon otettavat tuontihinnat lisätuontitullia määrättäessä määritetään
kyseisen tavaraerän cif-tuontihintojen perusteella.
Tätä tarkoitusta varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen
edustavan maailmanmarkkinahinnan tai tuotteen yhteisön tuontimarkkinoilla
vallitsevan edustavan hinnan perusteella.
4. Komissio hyväksyy yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltami-
sesta 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Yksityiskohtaisissa
säännöissä määritetään erityisesti:
a) tuotteet, joihin lisätuontitulleja sovelletaan sopimuksen maataloudesta 5
artiklan nojalla;
b) muut tarpeelliset ehdot sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelletaan
mainitun sopimuksen 5 artiklan mukaisesti.
17 artikla
1. Edellä 1 artiklassa luetelluille tuotteille Uruguayn kierroksen monenvä-
listen kauppaneuvottelujen yhteydessä tehdyissä sopimuksissa määrätyt
tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja niitä hallinnoidaan 25 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen laadittujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
2. Kiintiöitä voidaan hallinnoida soveltaen yhtä seuraavista menetelmistä tai
niiden yhdistelmää:
a) hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (”ensin tullutta
palvellaan ensin” -periaate);
b) menetelmä, jossa kiintiöt jaetaan suhteessa haettuihin määriin hakemus-
ten jättöhetkellä (”samanaikainen tutkimus” -menetelmä);
c) perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä (”perinteiset/
uudet toimijat” -menetelmä).
Myös muita sopivia menetelmiä voidaan käyttää.
Menetelmissä on vältettävä kaikenlaista toimijoihin kohdistuvaa syrjintää.
3. Käytettävässä hallinnointimenetelmässä on tarvittaessa otettava huomi-
oon yhteisön markkinoiden vaatima tarjonta ja tarve turvata markkinoiden
tasapaino turvautuen mahdollisesti samalla menetelmiin, joita aiemminkäytettiin 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksen monenvälisten neuvottelujen
yhteydessä tehdyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut yksityiskohtaiset säännöt, joissa säädetään
vuoden ajalle sopivasti jaettavista tarvittaessa käyttöön otettavista vuosittai-
sista kiintiöistä sekä sovellettava hallinnointimenetelmä, sisältävät seuraavatsäännökset:
a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöisyydestä ja alkuperästä ja jos on
aiheellista, perinteisten kaupankäyntimallien säilyttämisestä;
b) edellä a alakohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksyminen;
ja
c) tuontitodistusten myöntämisehdot ja voimassaoloaika.!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 14
18 artikla
1. Siinä määrin kuin on tarpeen lampaan- ja vuohenlihan yhteisen
markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta, neuvosto voi komis-sion ehdotuksesta ja perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa säädettyä
äänestysmenettelyä noudattaen erityistapauksissa ehkäistä sisäisen jalostus-
menetelmän käytön osittain tai kokonaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteidenosalta.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne syntyy erittäin kiireellisesti ja yhteisön
markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä sisäisen tai ulkoisen jalostus-menetelmän käytön seurauksena voidaan poiketa siitä, mitä 1 kohdassa
säädetään ja komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan
tarvittavista toimenpiteistä. Kyseisistä toimenpiteistä, jotka eivät saa ollavoimassa enempää kuin kuusi kuukautta ja joita sovelletaan välittömästi,ilmoitetaan neuvostolle ja jäsenvaltioille. Jos komissio saa jäsenvaltiolta
tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen viikon kuluessa pyynnön
vastaanottamisesta.
3. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen
neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa.Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komissionpäätöksen. Jos neuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden kuluessa,
komission päätös katsotaan kumotuksi.
19 artikla
1. Yhdistetyn nimikkeistön yleiset tulkintasäännöt ja erityiset säännöt sen
soveltamisesta koskevat tässä asetuksessa käsiteltävien tuotteiden luokitusta;
tämän asetuksen soveltamisesta syntyvä tariffinimikkeistö sisällytetään
yhteiseen tullitariffiin.
2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä toisin
säädetä, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa ovat kiellettyjä
seuraavat toimet:
a) kaikkien tulleja vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen;
b) kaikkien määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimen-
piteiden soveltaminen.
20 artikla
1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa
tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyävakavasti siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavutta-
minen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan
soveltaa aiheellisia toimenpiteitä, kunnes häiriö tai häiriön uhka on väistynyt.
Neuvosto antaa yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta komission
ehdotuksesta ja perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa säädettyä
äänestysmenettelyä noudattaen ja määrittää tapaukset ja rajat, joissajäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa komissio päättää jäsenvaltion
pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaantiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan välittömästi. Jos komissio saa
jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se teke asiasta päätöksen kolmen työpäivän
kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen
neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavien kolmen työpäivän
kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllämuuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen.
4. Tätä artiklaa sovelletaan ottaen huomioon perustamissopimuksen 228
artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat velvoitteet.!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 15
IV LUKU
Yleiset säännökset
21 artikla
Eläintautien leviämisen torjuntatoimenpiteistä mahdollisesti aiheutuvien
vapaan liikkuvuuden rajoitusten huomioon ottamiseksi voidaan toteuttaa 25
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen poikkeustoimenpiteitä niiden
markkinoiden tukemiseksi, joihin rajoitukset vaikuttavat. Kyseisiä toimenpi-teitä voidaan toteuttaa ainoastaan niin laajoina ja niin pitkäksi aikaa kuin onehdottomasti tarpeen markkinoiden tukemiseksi.
22 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94
artiklaa sovelletaan tämän asetuksen 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteidentuotantoon ja kauppaan.
23 artikla
Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen soveltamisen
kannalta tarpeelliset tiedot.
Yksityiskohtaiset säännöt tällaisten tietojen toimittamisesta ja jakelusta
annetaan 25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
25 artikla
1. Komissiota avustaa lampaiden ja vuohien hallintokomitea, jäljempänä
”komitea”.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7
artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
26 artikla
Komitea voi käsitellä muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen
käsiteltäväksi omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion edustajan pyynnös-
tä.
27 artikla
Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 39 ja 110
artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan samanaikaisesti ja asianmukaisellatavalla huomioon.
28 artikla
Neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmistöllä muuttaa liitettä I.
29 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 3013/89.
Viittauksia mainittuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen ja ne
luetaan liitteessä II olevassa A osassa olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
30 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä .!B
!M1
!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 16
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan
kaikissa jäsenvaltioissa.!B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 17
LIITE I
1. RANSKA: Korsika.
2. KREIKKA: koko alue.
3. ITALIA: Lazio, Abruzzo, Molise, Campania, Apulia, Basilicata,
Calabria, Sisilia ja Sardinia.
4. ESPANJA: seuraavat autonomiset alueet: Andalusia, Aragonia, Baleaa-
rit, Castilla-la Mancha, Castilla-Léon, Katalonia, Extrema-
dura, Galicia (lukuun ottamatta Coruñan ja Lugon maakun-tia), Madrid, Murcia, Rioja, Valencia ja Kanariansaaret.
5. PORTUGALI: koko alue Azoreita ja Madeiraa lukuun ottamatta.!
B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 18
LIITE II
A osa
VASTAA VUUSTAULUKKO
Asetus (ETY) N:o 3013/89 Tämä asetus
— I luku
1 artikla 1 artikla
— II luku2 artikla 2 artikla
I osasto —
3 artikla 3 artikla4 artikla 4 artikla
5 artiklan 1-4 kohta 5 artiklan 1-4 kohta
5 artiklan 5 kohdan 1 alakohdan ensim-
mäinen luetelmakohta5 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakoh-
dan a alakohta
5 artiklan 5 kohdan 1 alakohdan toinen
luetelmakohta5 artiklan 5 kohdan 1 ensimmäisen
alakohdan b alakohta
5 artiklan 5 kohdan 1 alakohdan toisen
luetelmakohdan a kohta5 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakoh-
dan b alakohdan ensimmäinen luetelma-kohta
5 artiklan 5 kohdan 1 alakohdan toisen
luetelmakohdan b kohta5 artiklan 5 kohdan 1 ensimmäisen
alakohdan b alakohdan toinen luetelma-kohta
5 artiklan 5 kohdan 2 alakohta 5 artiklan 5 kohdan toinen alakohta5 artiklan 6-10 kohta 5 artiklan 6-10 kohta
5 a artiklan 1, 2 ja 3 kohta 6 artiklan 1, 2 ja 3 kohta
5 a artiklan 4 kohdan a-d alakohta 6 artiklan 4 kohdan johdantokappale ja a-d
alakohta
5 a artiklan 4 kohdan e alakohdan 1
alakohta6 artiklan 4 kohdan e alakohta
5 a artiklan 4 kohdan e alakohdan 2
alakohta—
5 a artiklan 4 kohdan f alakohta 6 artiklan 4 kohdan f alakohta
5 a artiklan 5 kohta 6 artiklan 5 kohta5 a artiklan 6 kohta 6 artiklan 6 kohta5 b artiklan 1 kohdan 1 alakohta 7 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta
5 b artiklan 1 kohdan 2 alakohta 7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta
5 b artiklan 1 kohdan 3 alakohta 7 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta5 b artiklan, 1 kohdan 4 alakohta —
5 b artiklan 1 kohdan 5 alakohta —
5 b artiklan 1 kohdan 6 alakohta, lauseen
ensimmäinen osa—
5 b artiklan 1 kohdan 6 alakohta, ensim-
mäisen pilkun jälkeen tuleva osa7 artiklan 1 kohdan neljäs alakohta!
B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 19
Asetus (ETY) N:o 3013/89 Tämä asetus
5 b artiklan 1 kohdan 7 alakohta 7 artiklan 1 kohdan viides alakohta
5 b artiklan 2 kohta 7 artiklan 2 kohta
5 b artiklan 3 kohta 7 artiklan 3 kohta5 b artiklan 4 kohdan 1 alakohta 7 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta
5 b artikla 4 kohdan 2 alakohdan ensim-
mäinen luetelmakohta7 artiklan 4 kohdan toinen alakohta
5 b artiklan 4 kohdan 1 alakohdan toinen
luetelmakohta—
5 b artiklan 5 kohta —
5 c artikla 8 artikla5 d artikla 9 artikla
5 e artikla 10 artikla
6, 7 ja 8 artikla 11, 12 ja 13 artiklaII osasto III luku
9, 10 ja 11 artikla 14, 15 ja 16 artikla
12 artiklan 1 kohta 17 artiklan 1 kohta12 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan ensim-
mäisen luetelmakohta17 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ala-
kohdan a alakohta
12 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan toinen
luetelmakohta17 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ala-
kohdan b alakohta
12 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan kolmas
luetelmakohta17 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ala-
kohdan c alakohta
12 artiklan 2 kohdan 2 alakohta 17 artiklan 2 kohdan toinen alakohta
12 artiklan 2 kohdan 3 alakohta 17 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta12 artiklan 3 kohta 17 artiklan 3 kohta
12 artiklan 4 kohta 17 artiklan 4 kohta
13 artikla 18 artikla14 artiklan 1 kohta 19 artiklan 1 kohta14 artiklan 2 kohdan ensimmäinen luetel-
makohta19 artiklan 2 kohdan a alakohta
14 artiklan 2 kohdan toinen luetelmakohta 19 artiklan 2 kohdan b alakohta
15 artikla 20 artikla
III osasto —
21-25 artikla —IV osasto IV osasto
26 artikla 21 artikla
27 artikla 22 artikla28 artikla 23 artikla29 artiklan 1 kohta 24 artikla
29 artiklan 2 kohta —
30 artikla 25 artikla!
B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 20
Asetus (ETY) N:o 3013/89 Tämä asetus
31 artikla 26 artikla
32 artikla 27 artikla
33 artikla 28 artikla— 29 artikla
— 30 artikla
Liite I Liite I— Liite II
B osa
ASETUKSET, JOILLA ON MUUTETTU ASETUSTA (ETY) N:o 3013/89
Euroopan yhteisöjen virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
Neuvoston asetus (ETY) N:o 3577/90 annettu 4 päivänä joulukuuta 1990 L 353 23 17.12.1990
Neuvoston asetus (ETY) N:o 1741/91 annettu 13 päivänä kesäkuuta 1991 L 163 41 26.6.1991
Neuvoston asetus (ETY) N:o 1601/92 annettu 15 päivänä kesäkuuta 1992 L 173 13 27.6.1992Neuvoston asetus (ETY) N:o 2069/92 annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992 L 215 59 30.7.1992Komission asetus (ETY) N:o 3890/92 annettu 28 päivänä joulukuuta 1992 L 391 51 31.12.1992
Neuvoston asetus (ETY) N:o 363/93 annettu 10 päivänä helmikuuta 1993 L 42 1 19.2.1993
Neuvoston asetus (EY) N:o 233/94 annettu 24 päivänä tammikuuta 1994 L 30 9 3.2.1994Komission asetus (EY) N:o 1096/94 annettu 11 päivänä toukokuuta 1994 L 121 9 12.5.1994
Neuvoston asetus (EY) N:o 1886/94 annettu 27 päivänä heinäkuuta 1994 L 197 30 30.7.1994
Neuvoston asetus (EY) N:o 3290/94 annettu 22 päivänä joulukuuta 1994 L 349 105 31.12.1994Neuvoston asetus (EY) N:o 1265/95 annettu 29 päivänä toukokuuta 1995 L 123 1 3.6.1995
Neuvoston asetus (EY) N:o 1589/96 annettu 30 päivänä heinäkuuta 1996 L 206 25 16.8.1996!
B1998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 21
LIITE III
Kausittain tarkistettu perushinta
(euroa/100 teuraspainokiloa kohden)
Viikko Perushinta
1 515,06
2 518,58
3 522,674 525,59
5 528,51
6 531,427 534,35
8 537,27
9 539,61
10 541,9411 543,11
12 543,11
13 541,9414 540,30
15 538,09
16 534,9417 532,60
18 529,09
19 525,5920 520,92
21 515,08
22 509,2323 502,24
24 496,39
25 491,7226 487,0527 483,55
28 481,20
29 480,0130 479,45
31 478,83
32 478,8333 478,83
34 478,83
35 478,83!
M11998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 22
(euroa/100 teuraspainokiloa kohden)
Viikko Perushinta
36 478,83
37 478,83
38 478,8339 478,86
40 478,98
41 479,1042 479,20
43 479,30
44 480,0045 480,95
46 482,00
47 483,2048 486,10
49 490,75
50 496,6051 503,8552 511,50!
M11998R2467 — FI — 01.08.2000 — 001.001 — 23