1992L0079 — FI — 20.12.2003 — 003.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:

▼B

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/79/ETY,

annettu 19 päivänä lokakuuta 1992,

savukkeiden verojen lähentämisestä

EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ( 1 ) ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon ( 2 ), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 3 ), sekä katsoo, että sekä katsoo, että direktiiviin 72/464/ETY ( 4 ) sisältyvät valmistetun tupakan valmisteveroja koskevat yleiset säännökset sekä savukkeiden valmisteverojen rakennetta koskevat erityissäännökset, direktiivissä 79/32/ETY ( 5 ) määritellään valmistetun tupakan eri ryhmät, sisämarkkinoiden toteuttamiseksi 1 päivänä tammikuuta 1993 on savukkeille vahvistettava yleinen vähimmäisvalmistevero, Espanjan kuningaskunnalle on annettava kahden vuoden siirtymäkausi tämän yleisen vähimmäisvalmisteveron aikaansaamiseksi, Portugalin tasavallan olisi annettava soveltaa alennettua valmisteveron määrää pienten tuottajien valmistamiin ja Azorien ja Madeiran äärimmäisillä reuna-alueilla kulutettaviin savukkeisiin, ja olisi luotava menettely, jolla savukkeiden valmisteverojen kokonaisverotasoon ja rakenteeseen voidaan kahden vuoden välein tehdä tarvittavat mukautukset sisämarkkinoiden toimivuuden ja perustamissopimuksen yleisten tavoitteiden huomioon ottamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

1. Viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993 jäsenvaltioiden on ryhdyttävä soveltamaan savukkeisiin vähimmäiskulutusveroja tässä direktiivissä säädettyjen sääntöjen mukaisesti.

2. Edellä 1 kohtaa on sovellettava direktiivin 72/464/ETY mukaisesti savukkeista kannettaviin veroihin, jotka ovat:

a) tuoteyksikkökohtainen erityisvalmistevero,

b) suurimpaan vähittäismyyntihintaan perustuva suhteellinen valmistevero,

c) vähittäismyyntihintaan perustuva suhteellinen arvonlisävero.

▼M2

2 artikla

1. Kaikkien jäsenvaltioiden on sovellettava yleistä vähimmäisvalmisteveroa (paljouden perusteella kannettava valmistevero sekä arvon perusteella kannettava valmistevero, ei arvonlisävero), jonka vähimmäisvaikutus asetetaan 57 prosentin tasolle vähittäismyyntihinnasta (kaikki verot mukaan luettuina) sekä vähintään 60 euron määrään tuhatta kysytyimmän hintaluokan savuketta kohti. 1 päivästä heinäkuuta 2006 luku ”60 euroa” korvataan luvulla ”64 euroa”.

2. Niiden jäsenvaltioiden, jotka kantavat vähintään 95 euron yleistä vähimmäisvalmisteveroa tuhatta kysytyimmän hintaluokan savuketta kohti, ei tarvitse noudattaa veron 57 prosentin vähimmäisvaikutuksen vaatimusta. 1 päivästä heinäkuuta 2006 luku ”95 euroa” korvataan luvulla ”101 euroa”.

3. Savukkeiden yleinen vähimmäisvalmistevero määritetään kysytyimmän hintaluokan savukkeista kunkin vuoden tammikuun 1 päivää koskevien tietojen perusteella.

4. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot, jotka ovat 1 päivänä heinäkuuta 2001 soveltaneet alle 60 euron yleistä vähimmäisvalmisteveroa tuhatta kysytyimmän hintaluokan savuketta kohti, voivat lykätä 31 päivään joulukuuta 2004 asti 60 euron yleisen vähimmäisvalmisteveron soveltamista tuhatta kysytyimmän hintaluokan savuketta kohti.

5. Yleiseen vähimmäisvalmisteveroon sovellettavan euron arvo kansallisissa valuutoissa vahvistetaan kerran vuodessa. Sovellettavina vaihtokursseina käytetään lokakuun ensimmäisen arkipäivän vaihtokursseja, ja ne julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja tulevat voimaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun ensimmäisenä päivänä.

6. Edellisestä kohdasta poiketen niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole ottaneet käyttöön euroa, annetaan lupa soveltaa euron arvoa kansallisissa valuutoissa vuoden 2000 lokakuun ensimmäisenä arkipäivänä edellä 2 kohdassa mainitun 95 euron määrän muuntamiseksi. Tätä poikkeusta tarkastellaan uudelleen seuraavassa kertomuksessa, jonka komissio toimittaa 4 artiklan mukaisesti.

▼M1

2a artikla

1. Jos kysytyimmän hintaluokan savukkeiden vähittäismyyntihinta muuttuu jäsenvaltiossa ja sen perusteella yleisen vähimmäisvalmisteveron vaikutus heikkenee 2 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua tasoa alhaisemmalle tasolle, kyseinen jäsenvaltio voi enintään muutoksen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden tammikuun 1 päivään saakka olla mukauttamatta yleisen vähimmäisvalmisteveron vaikutusta.

2. Jos jäsenvaltio korottaa savukkeiden arvonlisäverokantaa, se voi alentaa yleisen vähimmäisvalmisteveron vaikutuksen siihen määrään asti, joka prosentteina vähittäismyyntihinnasta ilmoitettuna vastaa arvonlisäverokannan korotuksen vaikutusta, mikä myös ilmoitetaan prosentteina vähittäismyyntihinnasta, vaikka kyseinen mukautus heikentää yleisen vähimmäisvalmisteveron vaikutusta 2 artiklassa säädettyä alhaisemmalle tasolle.

3. Jos jäsenvaltio on 2 kohdan mukaisesti alentanut yleisen vähimmäisvalmisteveron vaikutuksen 2 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädettyä alhaisemmalle tasolle, sen on säädetyn tason saavuttamiseksi korotettava tätä vaikutusta uudelleen viimeistään alentamisen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden tammikuun 1 päivänä.

▼B

3 artikla

1. Espanjan kuningaskunnalle annetaan 1 päivästä tammikuuta 1993 alkava kahden vuoden siirtymäkausi 2 artiklassa säädetyn yleisen vähimmäisvalmisteveron aikaansaamiseksi.

2. Portugalin tasavalta saa soveltaa alennettua valmisteveron määrää, joka on enintään 50 prosenttia alhaisempi kuin 2 artiklassa säädetty valmisteveron määrä, Azorien ja Madeiran äärimmäisillä reuna-alueilla kulutettaviin savukkeisiin, jos nämä ovat sellaisten pienten tuottajien valmistamia, joiden kunkin vuosituotanto on enintään 500 tonnia.

▼M1

3. Edellä olevasta 2 artiklasta huolimatta Ruotsin kuningaskunta voi lykätä 31 päivään joulukuuta 2002 asti sen yleisen vähimmäisvalmisteveron soveltamista, joka vastaa 57 prosenttia kysytyimmän hintaluokan savukkeiden vähittäismyyntihinnasta (kaikki verot mukaan luettuina). Ruotsin kuningaskunta ei kuitenkaan voi alentaa yleistä valmisteveroa 1 päivänä elokuuta 1998 sovelletun tason alapuolelle.

▼M3

4. Poiketen siitä, mitä 2 artiklassa säädetään, Ranska voi jatkaa alennetun valmisteverokannan soveltamista Korsikan saarella markkinoille saatettuihin savukkeisiin 1 päivän tammikuuta 2003 ja 31 päivän joulukuuta 2009 välisen ajan. Alennetun verokannan soveltaminen rajoitetaan 1 200 tonnin vuotuiseen kiintiöön.

Aikana 1 päivästä tammikuuta 2003 31 päivään joulukuuta 2007 alennetun verokannan on oltava vähintään 35 prosenttia Korsikan saarella kysytyimmän hintaluokan savukkeiden hinnasta.

Aikana 1 päivästä tammikuuta 2008 31 päivään joulukuuta 2009 alennetun verokannan on oltava vähintään 44 prosenttia Korsikan saarella kysytyimmän hintaluokan savukkeiden hinnasta.

▼M2

4 artikla

Komissio toimittaa neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen tässä direktiivissä säädetyistä valmisteverokannoista sekä muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27 päivänä marraskuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/59/EY ( 6 ) 16 artiklassa määritetystä valmisteverojen rakenteesta. Neuvosto tarkastelee komission kertomusta ja ehdotusta ja hyväksyy Euroopan parlamenttia kuultuaan yksimielisesti tarvittavat toimenpiteet. Komission kertomuksessa ja neuvoston tarkastelussa otetaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, 2 artiklassa säädettyjen valmisteverokantojen todellinen arvo, joka lasketaan yksinomaan inflaation mukaan, ja perustamissopimuksen yleiset tavoitteet.

▼B

5 artikla

1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

6 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

( 1 ) EYVL N:o C 12, 18.1.1990, s. 4

( 2 ) EYVL N:o C 94, 13.4.1992, s. 35

( 3 ) EYVL N:o C 225, 10.9.1990, s. 56

( 4 ) EYVL N:o L 303, 31.12.1972, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 92/78/ETY (EYVL N:o L 316, 31.10.92, s. 5).

( 5 ) EYVL N:o L 10, 16.1.1979, s. 8

( 6 ) EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 1999/81/EY (EYVL L 211, 11.8.1999, s. 47).