2001R0539 — FI — 11.01.2011 — 007.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:





Muutettu:

►A1 L 236 33 23.9.2003





Oikaisu









▼B

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 539/2001,

annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001,

luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske







EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ( 1 ), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon ( 2 ), sekä katsoo seuraavaa: (1) Perustamissopimuksen 62 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti neuvosto vahvistaa enintään kolmeksi kuukaudeksi suunniteltua oleskelua varten myönnettäviä viisumeja koskevat säännöt. Neuvosto vahvistaa tätä varten muun muassa luettelon kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske. Perustamissopimuksen 61 artiklan mukaan luetteloiden vahvistaminen kuuluu niihin rinnakkaistoimenpiteisiin, jotka liittyvät suoraan henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen, vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. (2) Tämä asetus on Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia tehdyssä pöytäkirjassa, jäljempänä ”Schengen-pöytäkirja”, tarkoitettua Schengenin säännöstön kehittämistä. Se ei vaikuta jäsenvaltioiden velvoitteisiin, jotka johtuvat Schengenin säännöstöstä sellaisena kuin se määritellään Schengenin säännöstön määrittelemisestä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisen oikeusperustan vahvistamiseksi kullekin Schengenin säännöstöön kuuluvalle määräykselle tai päätökselle 20 päivänä toukokuuta 1999 tehdyssä päätöksessä 1999/435/EY ( 3 ). (3) Tämän asetuksen tarkoituksena on kehittää edelleen niitä säännöksiä, joiden osalta Schengen-pöytäkirjassa annetaan mahdollisuus tiiviimpään yhteistyöhön ja jotka kuuluvat tietyistä Euroopan unionin neuvoston, Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä näiden kahden valtion osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 17 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn päätöksen 1999/437/EY ( 4 ) 1 artiklan B kohdassa tarkoitettuun alaan. (4) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 artiklan mukaisesti Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät osallistu tämän asetuksen antamiseen. Tämän asetuksen säännöksiä ei näin ollen sovelleta Irlantiin eikä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, tämän kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista. (5) Ne kolmannet maat, joiden kansalaisilla on oltava viisumi, sekä ne maat, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, vahvistetaan muun muassa laitonta maahanmuuttoa, yleistä järjestystä ja turvallisuutta sekä Euroopan unionin ulkosuhteita näihin kolmansiin maihin koskevien perusteiden tapauskohtaisen arvioinnin perusteella. Samalla otetaan huomioon alueelliseen yhtenäisyyteen ja vastavuoroisuuteen liittyvät seikat. On aiheellista perustaa yhteisön järjestely vastavuoroisuuden periaatteen soveltamiseksi, jos jokin tämän asetuksen liitteessä II luetelluista kolmansista maista päättää vaatia viisumin yhden tai useamman jäsenvaltion kansalaisilta. (6) Koska Islannin, Liechtensteinin ja Norjan kansalaisten vapaa liikkuvuus turvataan Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa, näitä maita ei ole mainittu tämän asetuksen liitteessä II olevassa luettelossa. (7) Kansalaisuudettomien ja pakolaisaseman saaneiden henkilöiden viisumipakko tai viisumivapaus on määriteltävä sen kolmannen maan mukaan, jossa he oleskelevat ja joka on myöntänyt heidän matkustusasiakirjansa, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden allekirjoittamista kansainvälisistä sopimuksista ja erityisesti Strasbourgissa 20 päivänä huhtikuuta 1959 tehdystä, pakolaisten viisumivelvollisuuden poistamista koskevasta eurooppalaisesta sopimuksesta johtuvia velvoitteita. Koska kansalaisuudettomiin ja pakolaisaseman saaneisiin henkilöihin sovellettavien kansallisten säännösten välillä on eroavuuksia, voivat jäsenvaltiot kuitenkin määrittää, koskeeko viisumipakko näitä henkilöryhmiä, jos kolmas maa, jossa nämä henkilöt oleskelevat ja joka on myöntänyt heidän matkustusasiakirjansa, kuuluu niihin kolmansiin maihin, joiden kansalaisia viisumipakko ei koske. (8) Yksittäistapauksissa, joissa viisumien myöntämiseen on perusteltua soveltaa erityisjärjestelmää, jäsenvaltiot voivat erityisesti kansainvälisen oikeuden tai vakiintuneen tavan mukaisesti joko vapauttaa tiettyjä henkilöryhmiä viisumipakosta tai vaatia heiltä viisumin. (9) Järjestelmän avoimuuden ja asianomaisille henkilöille annettavan tiedotuksen varmistamiseksi jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle toimenpiteistä, joita ne ovat toteuttaneet tämän asetuksen nojalla. Nämä tiedot on samoista syistä myös julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. (10) Jäsenvaltioiden alueelle tulemista tai viisumien myöntämistä koskevat edellytykset eivät ole ristiriidassa matkustusasiakirjojen pätevyyden tunnustamista tällä hetkellä koskevien sääntöjen kanssa. (11) Perustamissopimuksen 5 artiklassa ilmaistun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti on yhteisen viisumijärjestelmän toimivuuden varmistamiseksi tärkeää ja tarkoituksenmukaista antaa asetus luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske. sekä katsoo seuraavaa: ▼M1 (12) Tällä asetuksella säädetään täydellisestä yhdenmukaistamisesta, joka koskee niitä kolmansia maita, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niitä kolmansia maita, joiden kansalaiset on vapautettu tästä vaatimuksesta, ▼B ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:







1 artikla

1. Tämän asetuksen liitteessä I olevassa luettelossa mainittujen kolmansien maiden kansalaisilla on oltava viisumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat.

▼C1

Pakolaisaseman saaneilla ja kansalaisuudettomilla henkilöillä on oltava viisumi heidän ylittäessään jäsenvaltion ulkorajan, mikäli kolmas maa, jossa he asuvat ja joka on myöntänyt heidän matkustusasiakirjansa, on liitteessä I mainittu kolmas maa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vaatimuksia, jotka johtuvat Strasbourgissa 20 päivänä huhtikuuta 1959 allekirjoitetusta pakolaisten viisumivelvollisuuden poistamista koskevasta eurooppalaisesta sopimuksesta.

▼B

2. ►M1 Liitteen II luettelossa mainittujen maiden kansalaiset vapautetaan 1 kohdassa säädetystä vaatimuksesta kun kyse on kokonaiskestoltaan enintään kolmen kuukauden oleskelusta. ◄

▼M5

Viisumipakko ei koske myöskään

— liitteessä I tarkoitettuja kolmansien maiden kansalaisia, joilla on paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn käyttöönotosta jäsenvaltioiden maaulkorajoilla sekä Schengenin yleissopimuksen säännösten muuttamisesta 20 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1931/2006 ( 5 ) nojalla myöntämä paikallisen rajaliikenteen lupa, kyseisten luvanhaltijoiden käyttäessä oikeuttaan paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn puitteissa,

— koululaisia, jotka ovat liitteessä I mainitun kolmannen maan kansalaisia ja oleskelevat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan 2 kohdan b alakohtaan perustuvasta yhteisestä toiminnasta jäsenvaltiossa oleskelevien kolmansista maista kotoisin olevien koululaisten matkustusmahdollisuuksista 30 päivänä marraskuuta 1994 tehtyä neuvoston päätöstä 94/795/YOS ( 6 ) soveltavassa jäsenvaltiossa, silloin kun he osallistuvat koulun järjestämään matkaan koululaisryhmän jäseninä ja kun ryhmän valvojana toimii koulun opettaja,

— pakolaisaseman saaneita ja kansalaisuudettomia henkilöitä sekä muita henkilöitä, joilla ei ole minkään maan kansalaisuutta, jotka oleskelevat jäsenvaltiossa ja joilla on kyseisen jäsenvaltion myöntämä matkustusasiakirja.

▼B

3. Niiden uusien kolmansien maiden kansalaisiin, jotka ovat syntyneet liitteissä I ja II luetelluissa maissa, sovelletaan 1 ja 2 kohdan säännöksiä, kunnes neuvosto asiaa koskevien perustamissopimuksen määräysten mukaista menettelyä noudattaen päättää toisin.

▼M3

4. Jos jokin liitteessä II mainittu kolmas maa ottaa käyttöön jonkin jäsenvaltion kansalaisia koskevan viisumipakon, sovelletaan seuraavia säännöksiä:

a) 90 päivän kuluessa siitä kun kolmas maa on ottanut käyttöön viisumipakon tai ilmoittanut siitä, asianomainen jäsenvaltio ilmoittaa asiasta kirjallisesti neuvostolle ja komissiolle; ilmoitus julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa. Ilmoituksessa on mainittava toimenpiteen täytäntöönpanopäivämäärä sekä niiden matkustusasiakirjojen ja viisumien tyyppi, joita se koskee. Jos kolmas maa päättää poistaa viisumipakon ennen tämän määräajan päättymistä, ilmoitusta ei tarvita;

b) välittömästi ilmoituksen julkaisemisen jälkeen ja asianomaista jäsenvaltiota kuultuaan komissio ottaa virallisesti yhteyttä kyseisen kolmannen maan viranomaisiin viisumivapauden palauttamiseksi;

c) 90 päivän kuluessa ilmoituksen julkaisemisesta komissio laatii kyseistä jäsenvaltiota kuultuaan neuvostolle kertomuksen. Kertomukseen voidaan liittää ehdotus kyseisen kolmannen maan kansalaisia koskevan viisumipakon ottamisesta tilapäisesti uudelleen käyttöön. Komissio voi myös tehdä tällaisen ehdotuksen neuvoston käsiteltyä sen kertomusta. Neuvosto päättää ehdotuksesta määräenemmistöllä kolmen kuukauden kuluessa;

d) jos se katsoo sen tarpeelliseksi, komissio voi tehdä c alakohdassa tarkoitetun ehdotuksen viisumivaatimuksen tilapäisestä uudelleen käyttöön ottamisesta kyseisen kolmannen maan kansalaisten osalta antamatta ensin kertomusta. Tällaiseen ehdotukseen sovelletaan c alakohdassa säädettyä menettelyä. Asianomainen jäsenvaltio voi ilmoittaa, toivooko se komission pidättyvän tällaisen viisumivaatimuksen tilapäisestä käyttöön ottamisesta antamatta ensin kertomusta;

e) edellä c ja d alakohdassa tarkoitettu menettely ei estä komissiota tekemästä ehdotusta tämän asetuksen muuttamisesta kyseisen kolmannen maan siirtämiseksi liitteeseen I. Jos on päätetty c tai d alakohdassa tarkoitetusta tilapäisestä toimenpiteestä, komissio tekee ehdotuksen tämän asetuksen muuttamisesta yhdeksän kuukauden kuluessa tilapäisen toimenpiteen voimaantulosta. Tällaiseen ehdotukseen on myös sisällyttävä säännökset c ja d alakohdassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti mahdollisesti käyttöön otettujen tilapäisten toimenpiteiden poistamisesta. Tällä välin komissio jatkaa ponnistelujaan saadakseen kyseisen kolmannen maan viranomaiset vapauttamaan asianomaisen jäsenvaltion kansalaiset jälleen viisumipakosta;

f) kun kyseinen kolmas maa poistaa viisumipakon, jäsenvaltio ilmoittaa välittömästi asiasta neuvostolle ja komissiolle. Ilmoitus julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa. Kaikkien d alakohdan nojalla päätettyjen tilapäisten toimenpiteiden voimassaolo päättyy seitsemän päivän kuluttua siitä, kun päätös on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Jos kyseinen kolmas maa on ottanut käyttöön viisumivaatimuksen kahden tai useamman jäsenvaltion kansalaisten osalta, tilapäisen toimenpiteen voimassaolo päättyy vasta sen jälkeen, kun niistä viimeistä koskeva päätös on julkaistu.

▼M3

5. Niin kauan kuin liitteessä II mainitun kolmannen maan ja jonkin jäsenvaltion välillä ei ole vastavuoroista viisumivapautta, komissio laatii kunkin parillisen vuoden 1 päivään heinäkuuta mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen vastavuoroisuuden puuttumistilanteesta ja tekee tarvittaessa asianmukaisia ehdotuksia.

▼B

2 artikla

Tässä asetuksessa tarkoitetaan ”viisumilla” jäsenvaltion myöntämää lupaa tai jäsenvaltion tekemää päätöstä, joka vaaditaan

— maahantuloon kaikkiaan enintään kolme kuukautta kestävää oleskelua varten kyseisessä yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa;

— maahantuloon kyseisen jäsenvaltion tai useamman jäsenvaltion alueen kauttakulkua varten, lukuun ottamatta lentokentillä tapahtuvaa kauttakulkua.

▼M5 —————

▼B

4 artikla

1. Jäsenvaltio voi säätää 1 artiklan 1 kohdassa säädettyä viisumipakkoa tai 1 artiklan 2 kohdassa säädettyä viisumivapautta koskevista poikkeuksista seuraavien henkilöiden osalta:

▼C1

a) diplomaattipassien, virkapassien/virkamatkapassien tai erityispassien haltijat, täytäntöönpanovallan varaamisesta neuvostolle viisumihakemusten käsittelyä koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen osalta 24 päivänä huhtikuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 789/2001 ( 7 ) 1 artiklan 1 kohdan tai 2 artiklan 1 kohdan menettelyjen mukaisesti;

▼B

b) alusten ja ilma-alusten siviilimiehistö;

c) avustus- tai pelastuslennon miehistö ja muu henkilöstö sekä muu katastrofi- ja onnettomuustapauksissa toimiva avustushenkilöstö;

d) kansainvälisillä jokireiteillä liikennöivien alusten siviilimiehistö;

e) tiettyjen kansainvälisten hallitustenvälisten järjestöjen virkamiehilleen myöntämien kulkulupien haltijat.

▼M5

2. Jäsenvaltio voi vapauttaa viisumipakosta

a) koululaiset, jotka ovat liitteessä I mainitun kolmannen maan kansalaisia ja oleskelevat liitteessä II mainitussa kolmannessa maassa tai Sveitsissä tai Liechtensteinissa, silloin kun he osallistuvat koulun järjestämään matkaan koululaisryhmän jäseninä ja kun ryhmän valvojana toimii koulun opettaja;

b) pakolaisaseman saaneet ja kansalaisuudettomat henkilöt, mikäli kolmas maa, jossa he oleskelevat ja joka on myöntänyt heille matkustusasiakirjan, on jokin liitteessä II mainituista kolmansista maista;

c) Naton tai rauhankumppanuusohjelman puitteissa matkustavat asevoimien jäsenet, joilla on 19 päivänä kesäkuuta 1951 tehdyn Pohjois-Atlantin yleissopimuksen sopimuspuolten joukkojen asemaa koskevan yleissopimuksen mukainen henkilöllisyystodistus ja matkustusasiakirjat.

▼B

3. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun viisumivapauteen sellaisten henkilöiden osalta, jotka työskentelevät korvausta vastaan oleskelunsa aikana.

5 artikla

1. Jäsenvaltioiden on kymmenen työpäivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 3 artiklan toisen luetelmakohdan ja 4 artiklan nojalla toteuttamistaan toimenpiteistä. Toimenpiteisiin myöhemmin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava viiden työpäivän kuluessa.

2. Komissio julkaisee 1 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

6 artikla

Tämä päätös ei vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaan tunnustaa valtioita ja alueita sekä näiden viranomaisten myöntämiä passeja ja matkustus- ja henkilöasiakirjoja.

7 artikla

1. Korvataan neuvoston asetus (EY) N:o 574/1999 ( 8 ) tällä asetuksella.

2. Muutetaan yhteisen konsuliohjeiston ja yhteisen käsikirjan lopulliset versiot, sellaisina kuin ne ovat Schengenin toimeenpanevan komitean 28 päivänä huhtikuuta 1999 tekemässä päätöksessä (SCH/Com-ex (99) 13), seuraavasti:

1) korvataan yhteisen konsuliohjeiston liitteessä 1 olevan I osan sekä yhteisen käsikirjan liitteessä 5 olevan I osan otsake seuraavasti: ”Yhteinen luettelo kolmansista maista, joiden kansalaisilta ne jäsenvaltiot, joita asetus (EY) N:o 539/2001 sitoo, vaativat viisumin” ,

2) korvataan yhteisen konsuliohjeiston liitteessä 1 olevassa I osassa sekä yhteisen käsikirjan liitteessä 5 olevassa I osassa oleva luettelo tämän asetuksen liitteessä I olevalla luettelolla,

3) korvataan yhteisen konsuliohjeiston liitteessä 1 olevan II osan sekä yhteisen käsikirjan liitteessä 5 olevan II osan otsake seuraavasti: ”Yhteinen luettelo kolmansista maista, joiden kansalaisilta ne jäsenvaltiot, joita asetus (EY) N:o 539/2001 sitoo, eivät vaadi viisumia” ,

4) korvataan yhteisen konsuliohjeiston liitteessä 1 olevassa II osassa sekä yhteisen käsikirjan liitteessä 5 olevassa II osassa oleva luettelo tämän asetuksen liitteessä II olevalla luettelolla,

5) kumotaan yhteisen konsuliohjeiston liitteessä 1 oleva III osa sekä yhteisen käsikirjan liitteessä 5 oleva III osa.

3. Kumotaan Schengenin toimeenpanevan komitean 15 päivänä joulukuuta 1997 tekemä päätös (SCH/Com-ex (97) 32) ja 16 päivänä joulukuuta 1998 tekemä päätös (SCH/Com-ex (98) 53, REV 2).

▼M1

8 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

▼B

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.









LIITE I

1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yhteinen luettelo

1. VALTIOT Afganistan ▼M7 ————— ▼B Algeria Angola ▼M5 ————— ▼B Arabiemiirikunnat Armenia Azerbaidžan ▼M5 ————— ▼B Bahrain Bangladesh ▼M5 ————— ▼B Belize Benin Bhutan ▼M5 Boliviaa ▼M7 ————— ▼B Botswana Burkina Faso Burma/Myanmar Burundi Djibouti Dominica Dominikaaninen tasavalta ▼M2 Ecuador ▼B Egypti ▼M6 ————— ▼B Eritrea Etelä-Afrikka Etiopia Fidži Filippiinit Gabon Gambia Georgia Ghana Grenada Guinea Guinea-Bissau Guyana Haiti Indonesia Intia Irak Iran Jamaika Jemen Jordania Kambodža Kamerun Kap Verde Kazakstan Kenia Keski-Afrikan tasavalta Kiina Kirgisia Kiribati Kolumbia Komorit Kongo Kongon demokraattinen tasavalta Kuuba Kuwait Laos Lesotho Libanon Liberia Libya Madagaskar Malawi Malediivit Mali Marokko Marshallinsaaret Mauritania ▼M5 ————— ▼B Mikronesia Moldova Mongolia ▼M6 ————— ▼B Mosambik Namibia Nauru Nepal Niger Nigeria Norsunluurannikko Oman Päiväntasaajan Guinea Pakistan Palau Papua-Uusi-Guinea Peru Pohjois-Korea ▼M8 ————— ▼B Qatar Ruanda ▼M5 ————— ▼B Saint Lucia Saint Vincent ja Grenadiinit Salomonsaaret Sambia Samoa São Tomé ja Príncipe Saudi-Arabia Senegal ▼M6 ————— ▼M5 ————— ▼B Sierra Leone Somalia Sri Lanka Sudan Suriname Swazimaa Syyria Tadžikistan Tansania Thaimaa ▼M5 Timor-Leste ▼B Togo Tonga Trinidad ja Tobago Tšad Tunisia Turkki Turkmenistan Tuvalu Uganda Urkaina Uzbekistan Valko-Venäjä Vanuatu Venäjä Vietnam Zimbabwe

2. YHTEISÖT JA ALUEELLISET VIRANOMAISET, JOITA VÄHINTÄÄN YKSI JÄSENVALTIO EI TUNNUSTA VALTIOIKSI ▼M2 ————— ▼B Palestiinalaishallinto ▼M8 ————— ▼M6 Kosovo sellaisena kuin se määritellään Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston 10 päivänä kesäkuuta 1999 hyväksymässä päätöslauselmassa 1244

▼M5

3. BRITTILÄISEN KANSALAISUUDEN OMAAVAT HENKILÖT, JOTKA EIVÄT OLE YHTEISÖN LAINSÄÄDÄNNÖSSÄ TARKOITETTUJA ISON-BRITANNIAN JA POHJOIS-IRLANNIN YHDISTYNEEN KUNINGASKUNNAN KANSALAISIA: British Overseas Territories Citizens (joilla ei ole asuinpaikkaoikeutta Yhdistyneessä kuningaskunnassa) British Overseas Citizens British Subjects (joilla ei ole asuinpaikkaoikeutta Yhdistyneessä kuningaskunnassa) British Protected Persons.

▼B









LIITE II

1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteinen luettelo

1. VALTIOT ▼M7 Albania ( 9 ) ▼B Andorra ▼M5 Antigua ja Barbuda ( 10 ) ▼B Argentiina Australia ▼M5 Bahama (10) Barbados (10) ▼M5 ————— ▼M7 Bosnia ja Hertsegovina (10) ▼B Brasilia ▼M5 Brunei Darussalam ▼M4 ————— ▼B Chile Costa Rica ▼M2 ————— ▼M6 entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ( 11 ) ▼B Etelä-Korea Guatemala Honduras Israel Japani Kanada Kroatia ▼A1 ▼B Malesia ▼A1 ▼M5 Mauritius (11) ▼B Meksiko Monaco ▼M6 Montenegro (11) ▼B Nicaragua Panama Paraguay ▼A1 ▼B Pyhä istuin ▼M4 ————— ▼B Salvador San Marino ▼M5 Saint Kitts ja Nevis (11) Seychellit (11) ▼M6 Serbia (lukuun ottamatta niitä Serbian passin haltijoita, joiden passin on myöntänyt Serbian koordinointiyksikkö (serbiaksi Koordinaciona uprava)) (11) ▼B Singapore ▼A1 ▼M2 ————— ▼A1 ▼B Uruguay Uusi-Seelanti Venezuela ▼A1 ▼B Yhdysvallat

2. KIINAN KANSANTASAVALLAN ERITYISHALLINTOALUEET Hongkongin erityishallintoalue ( 12 ) Macaon erityishallintoalue ( 13 ).

▼M5

3. BRITTILÄISEN KANSALAISUUDEN OMAAVAT HENKILÖT, JOTKA EIVÄT OLE YHTEISÖN LAINSÄÄDÄNNÖSSÄ TARKOITETTUJA ISON-BRITANNIAN JA POHJOIS-IRLANNIN YHDISTYNEEN KUNINGASKUNNAN KANSALAISIA: British Nationals (Overseas).

▼M8

4. YHTEISÖT JA ALUEELLISET VIRANOMAISET, JOITA VÄHINTÄÄN YKSI JÄSENVALTIO EI TUNNUSTA VALTIOIKSI Taiwan ( 14 )