1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON JA EUROOPAN PARLAMENTIN DIREKTIIVI 97/24/EY,
annettu 17 päivänä kesäkuuta 1997,
kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja ominaisuuksista
(EYVL L 226, 18.8.1997, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/51/EY, annettu 19
päivänä heinäkuuta 2002L 252 20 20.9.2002
►M2Komission direktiivi 2003/77/EY, annettu 11 päivänä elokuuta 2003 L 211 24 21.8.2003
Oikaistu:
►C1Oikaisu, EYVL L 6, 10.1.1998, s. 44 (97/24/EY)
►C2Oikaisu, EYVL L 65, 5.3.1998, s. 35 (97/24/EY)
►C3Oikaisu, EYVL L 244, 3.9.1998, s. 20 (97/24/EY)
►C4Oikaisu, EYVL L 21, 26.1.2000, s. 44 (97/24/EY)
▼B
NEUVOSTON JA EUROOPAN PARLAMENTIN DIREKTIIVI
97/24/EY,
annettu 17 päivänä kesäkuuta 1997,
kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja
ominaisuuksista
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO JA EUROOPAN PARLAMENTTI,
jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityi-
sesti sen 100 a artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
toimivat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä
noudattaen (3), sovittelukomitean 4 päivänä helmikuuta 1997 hyväk-
symän yhteisen ehdotuksen mukaisesti,
sekä katsovat, että
(1)on tärkeää päättää toimenpiteistä sisämarkkinoiden toiminnan
varmistamiseksi,
(2)kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen on tässä direktii-vissä tarkoitettujen osien ja ominaisuuksien osalta täytettävä
kussakin jäsenvaltiossa tietyt, pakottavin määräyksin vahvistetut
tekniset vaatimukset, jotka eroavat jäsenvaltioittain ja jotkaerilaisuutensa vuoksi haittaavat yhteisön sisäistä kauppaa;tällaiset sisämarkkinoiden toiminnan esteet voidaan poistaa, joskaikki jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset kansallisensääntelyn sijasta,
(3)näitä kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen osia jaominaisuuksia koskevien yhdenmukaistettujen vaatimusten
vahvistaminen on tarpeen kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajo-
neuvojen tyyppihyväksynnästä ►
C130 päivänä kesäkuuta 1992
annetun neuvoston direktiivin 92/61 /ETY (4) mukaisen, mainit-
tujen ajoneuvojen ja niiden osien tyyppihyväksynnäntäytäntöönpanemiseksi, ◄
(4)kolmansien maiden markkinoille pääsyn helpottamiseksi näyttää
tarpeelliselta vahvistaa tämän direktiivin liitteen 1 luvun
(renkaat), 2 luvun (valaisimet ja merkkivalolaitteet), 4 luvun
(taustapeilit) ja 11 luvun (turvavyöt) vaatimusten ja YK:n Euroo-pan talouskomission ►
C1sääntöjen ◄n:ot 30, 54, 64 ja 75
renkaiden osalta, n:ot 3, 19, 20, 37, 38, 50, 56, 57, 72 ja 82valaisinten ja merkkivalolaitteiden osalta, n:o 81 taustapeilien
osalta ja n:o 16 turvavöiden osalta, vaatimusten samanarvoisuus,
(5)siltä osin kuin on kyse ympäristönsuojeluun liittyvistä näkökoh-dista, kuten ilman pilaantumisesta ja melusta aiheutuvasta
haitasta, on tarpeen pyrkiä ympäristön tilan jatkuvan paranta-misen päämäärää kohti; tätä varten olisi vahvistettava ilmaapilaavien aineiden ja melutason raja-arvot niin, että ne tulisivatmahdollisimman pian sovellettaviksi; myöhemmin voidaan raja-arvojen alentamisesta ja testausmenettelyjen tarkistamisesta
päättää ainoastaan olemassa olevien ja kyseeseen tulevien tekno-
logioiden pohjalta toteutettavien tai näiden pohjalta jatkettavienselvitysten ja tutkimusten perusteella sekä näiden teknologioiden1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:o C 177, 29.6.1994, s. 1 ja
EYVL N:o C 21, 25.1.1996, s. 23.
(2) EYVL N:o C 195, 18.7.1994, s. 77.
(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 18 päivänä toukokuuta 1995 (EYVL
N:o C 151, 19.6.1995, s. 184), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 23päivänä marraskuuta 1995 (EYVL N:o C 190, 29.6.1996, s. 1) ja Euroopan
parlamentin päätös tehty 19 päivänä kesäkuuta 1996 (EYVL N:o C 198,
9.7.1996, s. 23). Euroopan parlamentin päätös tehty 24 päivänä huhtikuuta
1997. Neuvoston päätös tehty 12 päivänä toukokuuta.
(
4) EYVL N:o L 225, 10.8.1992, s. 72.
▼B
kustannus-hyötysuhdetta koskevien selvitysten perusteella
vahvistettujen rajojen mukaisten ajoneuvojen sarjatuotantomah-dollisuuksien erittelemiseksi; näistä myöhemmistä alentamisista
Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi tehtävä päätös
vähintään kolme vuotta ennen niiden voimaantuloa, jotta teolli-suus voisi toteuttaa välttämättömät toimenpiteet tuotantonsamukauttamiseksi kyseiseen päivämäärään mennessä yhteisönuusiin säännöksiin; Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös
tehdään komission niille aikanaan tekemien ehdotusten perus-
teella,
(6)tässä direktiivissä tarkoitettuja osia ja ominaisuuksia ei saa direk-
tiivin 92/61/ETY säännösten mukaisesti saattaa markkinoille ja
myydä jäsenvaltioissa, elleivät ne ole tämän direktiivinsäännösten mukaisia; jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavattoimenpiteet varmistaakseen tästä direktiivistä aiheutuvienvelvollisuuksien täyttämisen,
(7)jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus verohelpotuksiamyöntämällä edistää sellaisten ajoneuvojen liikkeelle laskemista,jotka jo ennakolta ovat yhteisön tasolla hyväksyttyjen, ilmaa
pilaavien aineiden päästöjä ja meluhaittoja koskevien vaati-
musten mukaisia,
(8)ajoneuvojen ja erillisten teknisten osien sähkömagneettisensäteilyn kestokyvyn mittausmenetelmät, joita tarvitaansähkömagneettista yhteensopivuutta koskevien määräysten (8luku) mukaisuuden toteamiseen, vaativat monimutkaisia jakalliita laitteistoja; on aiheellista säätää, että näiden menetelmiensoveltamista lykätään kolmella vuodella tämän direktiivin
voimaantulosta, jotta jäsenvaltioilla olisi mahdollisuus asentaa
nämä laitteistot paikoilleen,
(9)ottaen huomioon ehdotettujen toimien laajuus ja vaikutuksetkyseisellä alalla tässä direktiivissä tarkoitetut toimenpiteet ovattarpeellisia, jopa välttämättömiä asetetun tavoitteen saavuttami-seksi, toisin sanoen yhteisön tasolla tapahtuvantyyppihyväksynnän ajoneuvotyypeittäin; jäsenvaltiot eivät voierikseen saavuttaa tätä tavoitetta riittävällä tavalla,
(10)tekniikan kehitys tekee tarpeelliseksi tämän direktiivin liitteessäolevien teknisten vaatimusten nopean mukauttamisen; lukuun
ottamatta ilmaa pilaavien aineiden ja melutason raja-arvoja, olisi
menettelyn yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi uskottavatämä tehtävä komissiolle; tapauksissa, joissa Euroopan parla-mentti ja neuvosto antavat komissiolle valtuudet kaksi- jakolmipyöräisten moottoriajoneuvojen alalla annettujensäännösten täytäntöönpanoa varten, olisi säädettävä menettelystä,
jonka mukaan komissio ja jäsenvaltiot neuvottelevat ennakolta
keskenään erillisessä komiteassa,
(11)turvallisuutta tai ympäristöä koskevat vaatimukset johtavat rajoi-tusten asettamiseen tiettyjen kaksi- tai kolmipyöräistenmoottoriajoneuvojen virittämiselle; jotta rajoituksilla ei estettäisiajoneuvon omistajan suorittamaa kunnossapitoa ja huoltoa, olisitällaisten rajoitusten rajoituttava ainoastaan sellaiseen virittämi-seen, joka muuttaa huomattavalla tavalla ajoneuvon
suorituskykyä tai sen melupäästöjä taikka ilmaa pilaavien
aineiden päästöjä, ja
(12)jos ajoneuvot ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia,mikään jäsenvaltio ei saa kieltäytyä niiden rekisteröinnistä taiestää niiden käyttöä; tämän direktiivin vaatimusten tavoitteenaei pidä olla velvoittaa niitä jäsenvaltioita muuttamaansäännöstöään, jotka eivät alueellaan salli, että kaksi- tai kolmi-pyöräiset moottoriajoneuvot vetävät perässään perävaunua,1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 3
▼B
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tätä direktiiviä ja sen liitettä sovelletaan kaikkien direktiivin 92/61/
ETY 1 artiklassa määriteltyjen ajoneuvotyyppien
— renkaisiin
— valaisimiin ja merkkivalolaitteisiin
— ulkoneviin osiin
— taustapeileihin— ilman pilaantumista ehkäiseviin toimenpiteisiin
— polttoainesäiliöihin
— virityksen estäviin toimenpiteisiin— sähkömagneettiseen yhteensopivuuteen
— sallittuun melutasoon ja pakojärjestelmään
— kytkentä- ja kiinnityslaitteisiin— turvavöiden kiinnityspisteisiin ja turvavöihin
— laseihin, tuulilasin pyyhkimiin ja tuulilasin pesimiin sekä huurteen-
ja sumunpoistolaitteisiin.
2 artikla
Kolmen vuoden kuluessa 8 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa
tarkoitetusta päivästä komissio laatii perusteellisen selvityksen senarvioimiseksi, voidaanko ajoneuvojen, erityisesti tämän direktiivin liit-
teessä olevassa 7 luvussa tarkoitettujen A ja B ajoneuvojen virityksen
estäviä toimenpiteitä aiottujen päivämäärien kannalta pitää riittävinä,riittämättöminä tai liiallisina. Selvityksessä tehtävien päätelmienpohjalta komissio tekee tarvittaessa ehdotukset uusista lainsäädäntötoi-menpiteistä.
3 artikla
1. Tyyppihyväksynnän antamista koskeviin menettelyihin tiettyjen
kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvotyyppien renkaille, valaisi-mille ja merkkivalolaitteille, taustapeileille, polttoainesäiliöille,pakojärjestelmille, turvavöille ja laseille, sekä ajoneuvon osina
käytettäville renkaille, valaisimille ja merkkivalolaitteille, taustapei-
leille, polttoainesäiliöille, pakojärjestelmille, turvavöille tai laseillesamoin kuin näiden ajoneuvojen vapaaseen liikkeeseen ja osien vapaa-seen markkinoille saattamiseen sovelletaan direktiivin 92/61/ETY II jaIII luvun säännöksiä.
2. Tyyppihyväksynnän antamista koskeviin menettelyihin tiettyjen
kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvotyyppien ulkoneville osille,
ilman pilaantumista ehkäiseville toimenpiteille, virityksen estäville
toimenpiteille, sähkömagneettiselle yhteensopivuudelle, hyväksyttävällemelutasolle, perävaunujen kytkentälaitteille ja sivuvaunun kiinnikkeille,turvavöiden kiinnityksille, tuulilasin pyyhkimille ja tuulilasin pesimillesekä huurteen- ja sumunpoistolaitteille samoin kuin näiden ajoneuvojenvapaaseen liikkeeseen saattamisen edellytyksiin sovelletaan direktiivin
92/61/ETY II ja III luvun säännöksiä.
4 artikla
1. Direktiivin 92/61/ETY 11 artiklan säännösten mukaisesti vahvis-
tetaan, että tämän direktiivin lukujen 1 (renkaat), 2 (valaisimet ja
merkkivalolaitteet), 4 (taustapeilit) ja 11 (turvavyöt) vaatimukset
vastaavat seuraavia YK:n Euroopan talouskomission►
C1sääntöjen ◄sisältämiä vaatimuksia: n:ot 30(1), 54(2), 64 (3),1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 4
(1) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 29.
(2) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 53.
(3) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 63.
▼B
75 (1) renkaiden osalta, n:ot, 3 (2), 19 (3), 20(4), 37 (5), 38 (6), 50(7),
56 (8), 57(9), 72 (10)j a8 2(11) valaisimien ja merkkivalolaitteiden osalta,
n:o 81(12) taustapeilien osalta sekä n:o 16 (13) turvavöiden osalta, sell-
aisena kuin ne ovat voimassa tämän direktiivin antamispäivänä.
Sen soveltamiseksi, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään vastaa-
vuudesta, 1 ja 11 luvussa olevia asennusta koskevia vaatimuksia
sovelletaan myös Euroopan talouskomission vastaavien
►C1sääntöjen ◄mukaisesti tyyppihyväksyttyihin laitteisiin.
2. Jäsenvaltioiden viranomaisten, jotka myöntävät osan tyyppihyväk-
synnän, on hyväksyttävä 1 kohdassa mainittujen ►C1sääntöjen ◄
vaatimusten mukaisesti myönnetyt osien tyyppihyväksynnät ja tyyppi-hyväksyntämerkit tämän direktiivin vaatimusten mukaisestimyönnettyjen osien vastaavien tyyppihyväksyntöjen ja tyyppihyväk-syntämerkkien sijasta.
5 artikla
1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle 24
kuukauden kuluessa tämän direktiivin antamispäivästä ehdotuksen,
jonka se on laatinut tiukennettujen raja-arvojen soveltamisesta aiheutu-neita kustannuksia ja sillä saavutettuja etuja koskevan arvionperusteella, uudesta vaiheesta, jonka aikana vahvistettaisiin toimenpi-teet uusien täydentävien ilmaa pilaavia aineita ja melutasoa koskevienraja-arvojen tiukentamisesta tämän direktiivin 5 luvun liitteessä II
olevissa I ja II taulukoissa sekä 9 luvun liitteessä I tarkoitetuille
ajoneuvoille. Ehdotuksessaan komissio ottaa huomioon ja arvioi ilmaapilaavien aineiden ja melupäästöjen alentamista koskevien eri toimen-piteiden kustannus/vaikuttavuus-suhteen ja esittää aiottuihintavoitteisiin nähden oikeasuhteisia ja järkeviä toimenpiteitä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa komission ehdotuksen perusteella
tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä, joka tehdään1 päivään tammikuuta 2001 mennessä, otetaan huomioon tarve sisäl-lyttää myös muita osatekijöitä kuin pelkästään tiukennettuja raja-
arvoja. Kyseisessä päätöksessä määrättyjen toimenpiteiden soveltami-
sesta aiheutuvat kustannukset ja siitä saatava hyöty tutkitaan jaarvioidaan yhdessä asianomaisten osapuolten, kuten teollisuuden,käyttäjien ja kuluttajia tai kansalaisia edustavien ryhmien kanssa, janämä toimenpiteet suhteutetaan järkevästi tavoitteisiin.
6 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat säätää verohelpotuksista ainoastaan sellaisten
moottoriajoneuvojen osalta, jotka ovat tämän direktiivin 5 luvun liit-
teessä I olevassa 2.2.1.1.3 kohdassa, liitteessä II olevissa taulukoissa Ija II sekä 9 luvun liitteessä I vahvistettujen, ilman pilaantumista jameluhaittoja ehkäisevien toimenpiteiden mukaisia.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen verohelpotusten on oltava perus-
tamissopimuksen määräysten mukaisia ja niiden on täytettävä seuraavatedellytykset:
— niitä sovelletaan kaikkiin sellaisiin jäsenvaltion markkinoilla kaupan
pidettäviin uusiin ajoneuvoihin, jotka jo ►
C1ennakolta täyttävät 1
kohdassa tarkoitetut tämän direktiivin vaatimukset, ◄1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 5
(1) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 74.
(2) asiakirja E/ECE/TRANS/324/Add 2.
(3) asiakirja E/ECE/TRANS/324/Rev 1/Add 18.
(4) asiakirja E/ECE/TRANS/324/Rev 1/Add 19.
(5) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 36.
(6) asiakirja E/ECE/TRANS/324/Rev 1/Add 37.
(7) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 49.
(8) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 55.
(9) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 56.
(10) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 71.
(11) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 81.
(12) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 80.
(13) asiakirja E/ECE/TRANS/505/Rev 1/Add 15.
▼B
— ne päättyvät, kun 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden sovelta-
minen tulee pakolliseksi,
— ne ovat kunkin moottoriajoneuvotyypin osalta arvoltaan alhai-
semmat kuin käyttöön otetuista vahvistettujen raja-arvojen
noudattamiseen tähtäävistä teknisistä ratkaisuista ja niiden moottor-
iajoneuvoon asentamisesta aiheutuneet lisäkustannukset.
3. Komissiolle on ilmoitettava hyvissä ajoin suunnitelmista ottaa
käyttöön tai tarkistaa 1 kohdassa tarkoitettuja verohelpotuksia, jottakomissio voisi esittää asiasta omat huomionsa.
7 artikla
Tarvittavat muutokset:
— edellä 4 artiklassa tarkoitettuihin Yhdistyneiden Kansakuntien Eu-
roopan talouskomission ►
C1sääntöihin ◄tehtyjen tarkistusten
huomioon ottamiseksi, ja
— liitteen mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, lukuun ottamatta
ilman pilaantumista ja meluhaittoja koskevia raja-arvoja, jotka sisäl-tyvät 5 luvun liitteessä I olevaan 2.2.1.1.3 kohtaan, liitteessä IIoleviin taulukoihin I ja II sekä 9 luvun liitteeseen I,
annetaan moottoriajoneuvoja ja niiden perävaunuja koskevan jäsenval-
tioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970
annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY (
1) 13 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
8 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 18päivään joulukuuta 1998 mennessä. Niiden on viipymättä ilmoitettava
tästä komissiolle.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta päivästä alkaen
►
C1jäsenvaltiot eivät saa enää kieltää ◄tämän direktiivin tai sen
tiettyjen lukujen määräysten mukaisten ajoneuvojen ensimmäistä liik-keelle laskemista.
Niiden on sovellettava näitä määräyksiä 17 päivästä kesäkuuta 1999
alkaen.
Tiettyjen luvuissa 5, 8 ja 9 olevien määräysten soveltamista lykätään
kuitenkin kyseisissä luvuissa olevien erityismainintojen mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa
säädöksissä on viitattava tähän direktiivin tai niihin on liitettävä
tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden onsäädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
9 artikla
1. Tämän direktiivin tullessa sovellettavaksi kumotaan kaksi- tai
kolmipyöräisten sivuvaunullisten tai sivuvaunuttomien moottoriajoneu-
vojen taustapeilejä ja niiden asennusta koskevan jäsenvaltioiden
lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä heinäkuuta 1980 annettuneuvoston direktiivi 890/780/ETY (
2).
2. Niitä osia, joille on myönnetty edellä 1 kohdassa tarkoitetun
direktiivin liitteessä I määrätty tyyppihyväksyntä, voidaan kuitenkinedelleen käyttää.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 6
(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 96/27/EY (EYVL N:o L 169, 8.7.1996, s. 1).
(2) EYVL N:o L 229, 30.8.1980, s. 49, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 80/1272/ETY (EYVL N:o L 375, 31.12.1980, s. 73).
▼B
3. Moottoripyörien sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 23 päivänä marraskuuta1978 annettu neuvoston direktiivi 78/1015/ETY (
1), kumotaan 8
artiklan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuna päivänä.
4. Direktiivissä 78/1015/ETY tarkoitettu osan tyyppihyväksyntä
voidaan 8 artiklan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun päiväänasti myöntää direktiivissä 92/61/ETY tarkoitettujen ajoneuvojen tyyppi-hyväksymistä varten 7 artiklassa mainittuun päivämäärään saakka.Sovelletaan direktiivin 78/1015/ETY liitteessä I olevassa ►
C32.1.1
kohdassa ◄vahvistettuja melutason raja-arvoja.
Näiden ajoneuvojen ensimmäisen liikkeelle laskemisen osalta sovelle-
taan direktiivin 92/61/ETY 15 artiklan 4 kohdan c alakohtaa.
5. Tämän direktiivin tultua voimaan sähkömagneettista yhteensopi-
vuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/336/ETY (
2) säännöksiä ei enää sovelleta ajoneuvoihin, jotka kuuluvat
tämän direktiivin soveltamisalaan.
10 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
11 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 7
(1) EYVL N:o L 349, 13.12.1978, s. 21, direktiivi sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 89/235/ETY (EYVL N:o L 98, 11.4.1989,
s. 1).
(2) EYVL N:o L 139, 23.5.1989, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 93/97/ETY (EYVL N:o L 290, 24.11.1993, s. 1).
▼B
1 LUKU
KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISTEN AJONEUVOJEN RENKAAT JA NIIDEN ASENNUS
LUETTELO LIITTEISTÄ
LIITE I Osan tyyppihyväksyntää koskevat hallinnolliset määräykset renkaiden osalta …
Lisäys 1 Kaksi- ja kolmipyöräisille moottoriajoneuvoille tarkoitettua rengastyyppiä
koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 2 Kaksi- ja kolmipyöräisille moottoriajoneuvoille tarkoitettujen renkaiden osan
tyyppihyväksyntätodistus …
LIITE II Määritelmät, merkinnät ja vaatimukset …
Lisäys 1 Selittävä kaavio …Lisäys 2 Renkaan merkintöjen järjestely …
Lisäys 3 Luettelo kantavuusluvuista ja vastaavista suurimmista sallituista massoista …
Lisäys 4 Tiettyjen rengastyyppien merkinnät ja mitat …Lisäys 5 Renkaan mittojen mittausmenetelmä …
Lisäys 6 Kuormitus-/nopeustestin menettely …
Lisäys 7 Kantavuuden vaihtelu nopeuteen vaikuttavana tekijänä …Lisäys 8 Renkaiden dynaamisen laajenemisen määrittämisen menetelmä …
LIITE III Ajoneuvoja koskevat vaatimukset renkaiden asentamisen osalta …
Lisäys 1 Kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvotyyppien renkaiden asennusta
koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 2 Ajoneuvon tyyppihyväksyntätodistus renkaiden asentamisen osalta kaksi- ja
kolmipyöräiseen moottoriajoneuvotyyppiin …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 8
▼B
LIITE I
OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT HALLINNOLLISET
MÄÄRÄYKSET RENKAIDEN OSALTA
1. OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS
1.1 Rengastyyppiä koskevan osan tyyppihyväksyntähakemuksessa on
oltava täsmälliset tiedot siitä rengastyypistä, jolle osan tyyppihyväk-
syntämerkintää haetaan.
1.2 Jokaisen rengastyypin kohdalla hakemuksessa on lisäksi oltava
täsmälliset tiedot:
1.2.1 renkaan kokomerkinnästä kuten liitteessä II olevassa 1.16 kohdassa
määritellään,
1.2.2 merkistä tai kaupallisesta merkistä,1.2.3 käyttöluokasta: normaali, erikois, talvi tai mopedi,1.2.4 renkaan rakenteesta (ristikudos, puolivyö, vyö),1.2.5 nopeusluokkatunnuksesta,
1.2.6 kantavuusluvun tunnuksesta,
1.2.7 siitä, onko rengas tarkoitettu käytettäväksi sisärenkaan kanssa vai
ilman sisärengasta,
1.2.8 siitä, onko rengas ”tavallinen” vai ”vahvistettu”,
1.2.9 kudoskerrosnumerosta moottoripyöräjohdannaisille,1.2.10 ulkomitoista: renkaan kokonaisleveys ja kokonaishalkaisija,1.2.11 vanteista, joille renkaan voi asentaa,
1.2.12 mitta- ja testivanteesta,
1.2.13 testi- ja mittauspaineesta,1.2.14 liitteessä II olevassa 1.19 kohdassa tarkoitetusta kertoimesta x,1.2.15 renkaan valmistajan antamasta suurimmasta sallitusta nopeudesta ja
suurimmasta sallitusta kantavuudesta tälle suurimmalle nopeudelle
koskien renkaita, jotka on merkitty kirjaimella ”V” kokomerkinnän
yhteyteen, ja jotka on tarkoitettu 240 km/h nopeuksille tai renkaita
jotka on merkitty kirjaimella ”Z” kokomerkinnän yhteyteen, ja jotka
on tarkoitettu yli 270 km/h nopeuksille. Suurin sallittu nopeus ja
vastaava kantavuus on ilmoitettava tyyppihyväksyntätodistuksessa
(tämän liitteen lisäys 2).
1.3 Osan tyyppihyväksyntähakemuksen mukana on oltava kolmena
kappaleena luonnokset tai valokuvat, joista käy ilmi kulutuspinnan
kuvio ja mittausvanteen päälle asennetun täytetyn renkaan vaippa,
josta näkyy hyväksyntää hakevan rengastyypin asiaankuuluvat mitat
(katso liitteessä II olevat 3.1.1 ja 3.1.2 kohta). Hakemuksen mukana
on lisäksi oltava hyväksytyn testilaboratorion antama testiraportti tai
kaksi näytekappaletta rengastyypistä toimivaltaisen viranomaisen
harkinnan mukaan.
1.4 Renkaan valmistaja voi pyytää osan EY-tyyppihyväksynnän laajenta-
mista koskemaan myös muita muunneltuja rengastyyppejä.
1.5 Tämä direktiivi ei koske uusia renkaita, jotka on suunniteltu vain
maastokäyttöön ja joissa on merkintä ”NHS” (ei maantiekäyttöön)
tai kilpailuihin.
2. MERKINNÄT
Rengastyypin näytekappaleissa, jotka on toimitettu osan tyyppi-
hyväksyntää varten, on oltava hakijan selvästi näkyvä ja pysyvästi
merkitty merkki tai kaupallinen merkki ja riittävästi tilaa osan tyyp-
pihyväksyntämerkille.
3. OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄMERKKI
Kaikissa sen tyypin mukaisissa renkaissa, jotka on osatyyppihyväk-
sytty tätä direktiiviä noudattaen, on oltava kaksi- ja kolmipyöräisten
mottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 30 päivänä kesäkuuta 19921997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 9
▼B
annetun direktiivin 92/61/ETY liitteessä V mainittu osan tyyppi-
hyväksynnän merkki.
Arvo ”a”, joka määrittää kolmion, lukujen ja kirjainten muodos-
taman merkin mitat ei saa olla pienempi kuin 2 millimetriä.
4. RENGASTYYPIN MUUTOS
4.1 Muutos renkaan kulutuspinnan kuvioinnissa ei edellytä liiteessä II
määrättyjen testien toistamista.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 10
▼B
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 11
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 12
▼B
LIITE II
MÄÄRITELMÄT, MERKINNÄT JA VAATIMUKSET
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä kappaleessa tarkoitetaan:
1.1 ”rengastyypillä” niitä renkaita, jotka eivät eroa toisistaan seuraavissa
asioissa:
1.1.1 merkki tai kaupallinen merkki;
1.1.2 renkaan kokomerkintä;1.1.3 käyttöluokka (tavallinen: tavanomaiseen maantiekäyttöön tarkoitetut
renkaat; erikoinen: erikoiskäyttöön tarkoitetut renkaat kuten esimer-
kiksi sekä tiekäyttöön että maastokäyttöön tarkoitetut renkaat;
talvirenkaat tai mopedin renkaat);
1.1.4 rakenne (ristikudos, puolivyö, vyö);1.1.5 nopeusluokkatunnus;
1.1.6 kantavuusluvun tunnus;
1.1.7 poikkileikkausmitat tiettyyn vanteeseen asennettuna;1.2 ”renkaan rakenteella” renkaan rungon teknisiä ominaisuuksia. Erityi-
sesti seuraavat rakenteet erotetaan toisistaan:
1.2.1 ”ristikudoksella” renkaan rakennetta, jossa kudoslangat ulottuvat
renkaan jalkaan ja ne on asetettu vuoroittaisiin kulmiin, jotka ovat
selvästi alle 90º renkaan kulututspinnan keskiviivasta;
1.2.2 ”puolivyöllä” ”ristikudostyyppisen” renkaan rakennetta, jossa runkoa
rajoittaa vyö, joka muodostuu kahdesta tai useammasta ehdottomasti
venymättömästä lankamateriaalista, jotka on asetettu vuoroittaisiin
kulmiin lähelle rungon kulmia;
1.2.3 ”vyöllä” renkaan rakennetta, jossa kudoslangat ulottuvat jalkoihin ja
ne on asetettu selvästi 90º kulmaan renkaan kulutuspinnan keskivii-
vaan nähden rungon ollessa vakiinnutettuna olennaisesti
venymättömällä kehänsuuntaisella vyöllä;
1.2.4 ”vahvistetulla” renkaan rakennetta, jossa runko on vastaavaa taval-
lista rengasta kestävämpi;
1.3 ”jalalla” muodoltaan ja rakenteeltaan sellaista renkaan osaa, joka
sopii vanteeseen ja pitää renkaan siinä (
1);
1.4 ”langoilla” säikeitä, jotka muodostavat kudoksen kankaan ilmaren-
kaassa (1);
1.5 ”kudoksella” kerrosta yhdensuuntaisia kumipäällystettyjä lankoja (1);
1.6 ”rungolla” renkaan osaa, joka kestää kuorman ja joka ei ole kulutus-
pintaa eikä sivua (1);
1.7 ”kulutuspinnalla” sitä osaa renkaasta, joka koskettaa maahan (1);
1.8 ”kyljellä” kulutuspinnan ja sen osan, jonka vanteen on tarkoitus
peittää; väliin jäävää osaa (1);
1.9 ”kulutuspinnan uralla” tilaa kahden vierekkäisen ulokkeen tai pala-
maisen elementin välissä kulutuspinnan kuviossa(1);
1.10 ”pääurilla” kulutuspinnan keskiosassa olevia leveitä uria;
1.11 ”poikkileikkausleveydellä (S)” suoraviivaista paineistetun renkaan
kylkien ulkopintojen välistä etäisyyttä ilman merkinnöistä, koris-
teista tai suojaavista nauhoista tai ulokkeista johtuvia ulkonemia (1);
1.12 ”kokonaisleveydellä” suoraviivaista paineistetun renkaan kylkien
ulkopintojen välistä etäisyyttä mukaan lukien merkinnät, koristeet ja
suojaavat nauhat tai ulkonemat (1); kokonaisleveys renkaalla, jonka
kulutuspinnan leveys on suurempi kuin poikkileikkausleveys, on
sama kuin kulutuspinnan leveys;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 13
(1) Ks. kaavio liitteessä 1.
▼B
1.13 ”poikkileikkauksen korkeudella (H)” etäisyyttä, joka on puolet
renkaan ulkohalkaisijan ja vanteen nimellisen halkaisijan erotuk-
sesta(1);
1.14 ”nimellisellä poikkileikkaussuhteella (Ra)” sadalla kerrottuna lukua,
joka saadaan jakamalla luku, joka kuvaa poikkileikkauksen nimel-
listä korkeutta, luvulla, joka kuvaa nimellistä poikkileikkausleveyttä
(S1), kun kummatkin ilmaistaan samassa mittayksikössä;
1.15 ”ulkohalkaisijalla (D)” paineistetun uuden renkaan kokonaishalkai-
sijaa (1);
1.16 ”renkaan kokomerkinnällä” merkintää, joka osoittaa;1.16.1 nimellisen poikkileikkauksen leveyden (S
1) (ilmaistuna millime-
treissä, paitsi kun on kyse renkaista, joille on tämän liitteen
lisäyksessä 4 olevien taulukoiden ensimmäisessä sarakkeessa esitetty
kokomerkintä);
1.16.2 nimellisen poikkileikkaussuhteen (Ra), paitsi kun on kyse renkaista,
joille on tämän liitteen lisäyksessä 4 olevien taulukoiden ensimmäi-
sessä sarakkeessa esitetty kokomerkintä;
1.16.3 tavanomaisen ”d” luvun, joka ilmaisee vanteen nimellisen halkai-
sijan ja vastaa tätä halkaisijaa ilmaistuna joko koodina (100:aa
pienempi numero) tai millimetreinä (100:aa suurempi numero).
1.16.3.1 ”D” merkin arvot millimetreinä koodin muodossa ilmaistuna ovat
seuraavat:
”d”
merkki ilmaistuna joko yhdellä
tai kahdella numerolla symbo-
lina vanteen nimellisestä halk-
aisijastaVastaava millimetreinä
4 102
5 127
6 152
7 178
8 203
9 229
10 254
11 279
12 305
13 330
14 356
15 38116 406
17 432
18 457
19 483
20 508
21 533
22 559
23 584
1.17 ”vanteen nimellisellä halkaisijalla (d)” vanteen halkaisijaa, jolle
rengas on suunniteltu asennettavaksi (
1);
1.18 ”vanteella” renkaan ja sisärenkaan tukea tai sisärenkaattomalle
renkaalle tukea, jolle renkaan jalat asetetaan (1);1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 14
(1) Ks. kaavio liitteessä 1.
▼B
1.19 ”teoreettisella vanteella” teoreettista vannetta, jonka leveys olisi x
kertaa nimellinen poikkileikkausleveys. Renkaan valmistajan on
määritettävä arvo x;
1.20 ”mittavanteella” vannetta, jolle rengas on asennettava koon mittaa-
mista varten;
1.21 ”testausvanteella” vannetta, jolle rengas on asennettava testausta
varten;
1.22 ”murenemisella” kuminpalasten irtoamista kulutuspinnasta;1.23 ”lankojen irtoamisella” lankojen irtoamista kumipäällysteestään;1.24 ”kudosten irtoamisella” kudosten irtoamista toisistaan;1.25 ”kulutuspinnan irtoamisella” kulutuspinnan irtoamista rungosta;1.26 ”kantavuusluvulla” lukua, joka liittyy suurimpaan sallittuun kuor-
maan, jonka rengas voi kestää nopeudella, joka vastaa sen
nopeustunnusta valmistajan määrittelemien käyttöolosuhteiden
mukaisesti. Liitteen II lisäys 3 sisältää luettelon luokista ja vastaa-
vista kuormituksista;
1.27 ”taulukolla kantavuuden vaihtelu nopeuden mukaan” liitteen II
lisäyksessä 7 olevaa taulukkoa, jossa on kantavuuslukujen ja nopeus-
luokkatunnusten mukaan kantavuuden vaihtelut, jotka rengas voi
kestää, kun sitä käytetään nopeuksilla, jotka poikkeavat sen nopeus-
luokkatunnusta vastaavasta nopeudesta;
1.28 ”nopeusluokalla”,1.28.1 jäljempänä 1.28.2 kohdassa olevalla nopeusluokkatunnuksella
ilmaistua nopeutta,
1.28.2 nopeusluokat ovat seuraavan taulukon mukaiset:
NopeusluokkatunnusVastaava nopeus
(km/h)
B5 0
F8 0
G9 0
J 100
K 110
L 120
M 130
N 140
P 150
Q 160
R 170
S 180
T 190
U 200
H 210
V 240
W 270
1.28.3 renkaat, jotka soveltuvat suuremmille nopeuksille kuin 240 km/h on
merkitty kirjaimella ”V” tai ”Z” renkaan kokomerkinnän yhteyteen
renkaan rakennetta koskevien merkintöjen eteen;
1.29 ”talvirenkaalla” rengasta, jonka kulutuspinnan kuvio ja rakenne on
suunniteltu ennen kaikkea varmistamaan tavanomaista rengasta
paremman käyttäytymisen mudassa, tuoreessa lumessa tai loskassa.
Talvirenkaiden kulutuspinnan kuvio koostuu tavallisesti urista ja/tai
kohoumista, jotka ovat harvemmassa kuin tavanomaisessa renkaassa;
1.30 ”MST:llä” (multiservice tyre eli monikäyttörengas) monikäyttöistä
rengasta, tai toisin sanoen rengasta, joka soveltuu sekä tiekäyttöön
että maastokäyttöön;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 15
▼B
1.31 ”suurimmalla kuormituksella” suurinta massaa, jonka rengas voi
kestää:
1.31.1 enintään 130 km/h olevilla nopeuksilla suurin kuormitus ei saa olla
suurempi kuin renkaan asianomaiseen kantavuuslukuun liittyvän
arvon prosenttiosuus, joka on osoitettu taulukossa ”Kantavuuden
vaihtelu nopeuden mukaan”, (katso kohta 1.27) renkaan nopeusluok-
katunnuksen ja ajoneuvon, johon rengas on asennettu, suurimman
nopeuden mukaisesti;
1.31.2 yli 130 km/h, mutta enintään 210 km/h oleville nopeuksille suurin
kuormitus ei saa olla suurempi kuin renkaan kantavuuslukuun
liittyvä massan arvo;
1.31.3 yli 210 km/h, mutta enintään 240 km/h oleville nopeuksille suunni-
teltujen renkaiden suurin kuormitus ei saa olla suurempi kuin
renkaan kantavuuslukuun liittyvän massan prosenttiosuus, joka on
osoitettu jäljempänä olevassa taulukossa renkaan nopeusluokkatun-
nuksen ja sen ajoneuvon, johon rengas on asennettava, suurimman
suunnitellun nopeuden mukaisesti;
Suurin nopeus
(km/h) (1)Suurin kuormitus
(%)
Nopeusluokka V Nopeusluokka W (3)
210 100 100
220 95 100
230 90 100
240 85 100
250 (80)(2)9 5
260 (75)(2)8 5
270 (70)(2)7 5
Huomautuksia:
(1) Suurimman kuormituksen suoraviivainen interpolaatio on sallittu väleissä
oleville suurimmille nopeuksille.
(2) Sovellettavissa ainoastaan renkaisiin, jotka on merkitty kirjaimella ”V”
kokomerkinnän yhteyteen, ja vain renkaan valmistajan määrittelemään
suurimpaan nopeuteen asti. (Katso liitteen I 1.2.15 kohta).
(3) Sovellettavissa myös renkaisiin, jotka on merkitty kirjaimella ”Z” koko-
merkinnän yhteyteen.
1.31.4 yli 270 km/h nopeuksilla kuormitus ei saa olla suurempi kuin massa,
jonka renkaan valmistaja on määrittänyt renkaan nopeuden mukai-
sesti;
270 km/h ja suurimman renkaan valmistajan salliman nopeuden
välissä oleville nopeuksille sovelletaan kuormituksen suoraviivaista
interpolaatiota;
1.32 ”mopedin renkaalla”
rengasta, joka on suunniteltu asennettavaksi mopediin;
1.33 ”moottoripyörän renkaalla”
rengasta, joka on suunniteltu ensisijaisesti asennettavaksi moottori-
pyörään;
1.34 ”renkaan vierintämatkalla (Cr)”
sitä teoreettista matkaa, jonka ajoneuvon pyörän keskus (akseli)
kulkee renkaan yhden täyden kierroksen aikana, ja joka saadaan
seuraavan kaavan avulla:
Cr= f × D, jossa
D on 3.1.2 kohdassa määritellyn renkaan kokomerkinnän mukainen
renkaan ulkohalkaisija
f = 3,02 renkaille, joiden vanteen halkaisijan koodi on suurempi
tai sama kuin 13
3,03 vyörenkaille, joiden vanteen halkaisijan koodi ei ole suur-
empi kuin 12
2,99 ristikudosrenkaille, joiden vanteen halkaisijan koodi ei ole
suurempi kuin 12.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 16
▼B
2. MERKINNÄT
2.1 Renkaassa on ainakin yhdessä kyljessä oltava seuraavat merkinnät:2.1.1 merkki tai kaupallinen merkki;2.1.2 edellä 1.16 kohdassa tarkoitettu renkaan kokomerkintä;2.1.3 rakenteen merkintä seuraavasti:2.1.3.1 ristikudosrenkaissa ei merkintää tai kirjain ”D” vanteen halkaisijan
koodin edessä;
2.1.3.2 puolivyörenkaissa kirjain ”B” vanteen halkaisijan koodin edessä ja
haluttaessa sanat ”BIAS-BELTED”;
2.1.3.3 vyörenkaissa kirjain ”R” vanteen halkaisijan koodin edessä ja halut-
taessa sana ”RADIAL”;
2.1.4 renkaan nopeusluokka, ilmaistuna 1.28.2 kohdassa tarkoitetulla
tunnuksella;
2.1.5 edellä 1.26 kohdassa tarkoitettu kantavuusluku;2.1.6 sana ”TUBELESS”, jos rengas on tarkoitettu käytettäväksi ilman
sisärengasta;
2.1.7 symboli ”REINFORCED” tai ”REINF”, jos rengas on vahvistettu
rengas;
2.1.8 valmistuspäivämäärä kolmen numeron ryhmänä, joista kaksi ensim-
mäistä osoittaa viikon ja kolmas vuoden. Tämän tiedon tarvitsee
näkyä vain yhdessä kyljessä;
2.1.9 talvirenkaiden osalta tunnus ”M + S” tai ”M.S” tai ”M & S”;2.1.10 monikäyttörenkaiden osalta tunnus ”MST”;2.1.11 mopedille suunnitellun renkaan osalta termi ”MOPED” tai ”CICLO-
MOTORE” tai ”CYCLOMOTEUR”;
2.1.12 Renkaat, jotka soveltuvat yli 240 km/h nopeuksille, on merkittävä
asianmukaisella kirjaimella ”V” tai ”Z” siten kuin ne merkitään
(katso osa 1.31.3) renkaan kokomerkinnän yhteyteen rakenteen
merkinnän eteen (katso osa 2.1.3).
2.1.13 Renkaissa, jotka soveltuvat yli 240 km/h nopeuksille (tai 270 km/h
nopeuksille) on oltava suluissa merkintä kantavuusluvusta (katso
2.1.5 kohta), joka on sovellettavissa 210 km/h nopeudelle (tai
240 km/h nopeudelle) ja vastaava nopeusluokkatunnus (katso 2.1.4
kohta) seuraavasti:
— ”V” renkaissa, joiden kokomerkinnän yhteydessä on kirjain ”V”.
— ”W” renkaissa, joiden kokomerkinnän yhteydessä on kirjain ”Z”.
2.2 Lisäyksessä 2 on esimerkki renkaan merkintöjen merkintätavasta.2.3 Edellä 2.1 kohdassa tarkoitetut merkinnät ja liitteen I 3 kohdassa
määrätty osan tyyppihyväksyntämerkki on valettava upotettuna tai
kohokuvioisena renkaisiin. Merkintöjen on oltava selvästi luetta-
vissa.
3. RENKAITA KOSKEVAT VAATIMUKSET3.1 Renkaan mitat
3.1.1 Poikkileikkausleveys3.1.1.1 poikkileikkausleveys lasketaan seuraavalla kaavalla:
S=S
1+K( A−A1)
missä:S = poikkileikkausleveys millimetreinä mittavanteella mitattuna
S
1= nimellinen poikkileikkausleveys (millimetreinä), joka on
ilmoitettu renkaan kyljessä olevassa kokomerkinnässä
A = mittavanteen leveys (millimetreinä), joka on ilmoitettu
valmistajan teknisessä kuvauksessa
A1= teoreettisen vanteen leveys millimetreinä ilmaistuna
S1:n arvoa kerrottuna renkaan valmistajan määrittämällä kertoimella
x käytetään A1:n arvona ja K:n arvona käytetään arvoa 0,4.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 17
▼B
3.1.1.2 Jos kuitenkin renkaan kokomerkintä on liitteen II lisäyksessä 4
olevien taulukoiden ensimmäisessä sarakkeessa, poikkileikkausle-
veys (S1) ja teoreettisen vanteen leveys (A1) on taulukoissa olevaa
renkaan kokomerkintää vastapäätä.
3.1.2 Renkaan ulkohalkaisija;3.1.2.1 Renkaan ulkohalkaisija saadaan seuraavalla kaavalla:
D=d+2 Hmissä:D = ulkohalkaisija, millimetreinä ilmaistuna
d = vanteen nimellinen halkaisija millimetreinä ilmaistuna
H = renkaan nimellinen korkeus
H=S
1× 0,1 Ra,
missä
S1= nimellinen poikkileikkausleveys
Ra = nimellinen poikkileikkaussuhde
kuten 2.1.3 kohdan mukaisessa renkaan kyljessä olevassa kuvauk-
sessa määritellään.
3.1.2.2 Niiden rengastyyppien, joiden kokomerkintä on tämän liitteen
lisäyksessä 4 olevien taulukoiden ensimmäisessä sarakkeessa, ulko-
halkaisija on taulukoissa olevaa renkaan kokomerkintää vastapäätä.
3.1.3 Renkaan mittausmenetelmä;
Renkaan mitat mitataan tämän liitteen lisäyksessä 5 määrätyllä
tavalla.
3.1.4 Renkaan poikkileikkausleveyttä koskevat eritelmät3.1.4.1 Renkaan kokonaisleveys saa olla pienempi kuin renkaan poikkileik-
kausleveys S, joka määrätään 3.1.1 kohdan mukaisesti.
3.1.4.2 Se saa ylittää tuon arvon tämän liitteen lisäyksessä 4 määrättyyn
arvoon saakka tai silloin, kun mainitussa lisäyksessä 4 ei ole renkaan
kokomerkintää, seuraavien prosenttimäärien verran:
3.1.4.2.1 mopedin renkaat, ja moottoripyörän tavanomaiseen maantiekäyttöön
tarkoitetut renkaat ja talvirenkaat:
+ 10 %, kun vanteen halkaisijan koodi on 13 ja sitä suurempi+ 8 %, kun vanteen halkaisijan koodi on korkeintaan 12
3.1.4.2.2 monikäyttörenkaat, jotka soveltuvat rajoitettuun maantiekäyttöön ja
jotka on merkitty merkinnällä MST + 25 %.
3.1.5 Renkaan ulkohalkaisijaa koskevat eritelmät3.1.5.1 Renkaan ulkohalkaisija ei saa alittaa tämän liitteen lisäyksessä 4
määrättyjä halkaisijan vähimmäisarvoja eikä ylittää halkaisijan enim-
mäisarvoja.
3.1.5.2 Jos renkaan kokomerkintää ei ole määrätty tämän liitteen lisäyksessä
4, renkaan ulkohalkaisija ei saa alittaa halkaisijan vähimmäisarvoja
eikä ylittää halkaisijan enimmäisarvoja, jotka saadaan seuraavaa
kaavaa soveltamalla:
D
min= d + (2H × a)
Dmax=d+( 2 H×b )
missä:H ja d ovat vastaavasti 3.1.2.1 kohdan määritelmän mukaisia sekä a
ja b ovat vastaavasti 3.1.5.2.1 ja 3.1.5.2.2 kohdan määritelmien
mukaisia.
3.1.5.2.1 mopedin renkaalle, tavanomaiseen maantiekäyttöön tarkoitetulle
renkaalle ja talvirenkaalle:
a
vanteen halkaisija 13 ja suurempi 0,97
vanteen halkaisija enintään 12 0,93
monikäyttörenkaalle 1,001997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 18
▼B
3.1.5.2.2 mopedin renkaalle ja moottoripyörän tavanomaiseen maantie-
käyttöön tarkoitetulle renkaalle:
b
vanteen halkaisija 13 ja suurempi 1,07
vanteen halkaisija enintään 12 1,10
talvi- ja monikäyttörenkaat 1,12
3.2 Kuormitus-/nopeustesti
3.2.1 Renkaalle on tehtävä kuormitus-/nopeustesti liitteen II lisäyksessä 6
määritellyn menetelmän mukaisesti.
3.2.1.1 Hakemuksen koskiessa renkaita, jotka on merkitty kirjaimella ”V”
kokomerkinnän yhteyteen, ja jotka on suunniteltu yli 240 km/h
nopeuksille tai renkaita, jotka on merkitty kirjaimella ”Z” kokomer-
kinnän yhteyteen, ja jotka soveltuvat yli 270 km/h nopeuksille (katso
liitteen I 1.2.15 kohta), yllä mainittu kuormitus-/nopeustesti suorite-
taan yhdellä renkaalla kuormitus- ja nopeusolosuhteissa, jotka on
merkitty sulkeissa renkaaseen (katso 2.1.13 kohta). Toinen kuor-
mitus-/nopeustesti on suoritettava toiselle saman tyyppiselle
renkaalle renkaan valmistajan määrittelemissä suurimmissa kuor-
mitus- ja nopeusolosuhteissa, mikäli sellaiset on annettu.
3.2.2 Onnistuneen kuormitus-/nopeustestin jälkeen renkaassa ei saa lain-
kaan esiintyä kulutuspinnan, kudosten, tai lankojen irtoamista, tai
murenemista tai lankojen murtumista.
3.2.3 Renkaan ulkohalkaisija ei saa olla vähintään kuusi tuntia kuormitus-/
nopeustestin jälkeen mitattuna enempää kuin ± 3,5 % suurempi tai
pienempi kuin ennen testiä mitattu ulkohalkaisija.
3.2.4 Renkaan kokonaisleveys, joka on mitattu kuormitus-/nopeustestin
lopussa ei saa ylittää 3.1.4.2 kohdassa määriteltyä arvoa.
3.3 Renkaiden dynaaminen kasvu
Liitteen II lisäyksen 8 1.1 kohdassa mainituilla renkailla, jotka ovat
läpäisseet 3.2.1 kohdassa vaaditun kuormitus-/nopeustestin, on suor-
itettava dynaaminen kasvutesti mainitussa lisäyksessä määritellyn
toimintamenetelmän mukaisesti.
3.4 Kun valmistaja tuottaa rengassarjan kuormitus-/nopeustestiä ja
dynaamista kasvutestiä ei ole tarpeen suorittaa sarjan jokaiselle
rengastyypille. Epäedullisimman tuloksen tuottavan renkaan valinta
jätetään osan tyyppihyväksynnästä vastaavan viranomaisen
harkinnan varaan.
3.5 Muutos renkaan kulutuspinnan kuviossa ei tee aiheelliseksi tämän
liitteen 3.2 ja 3.3 kohdassa määriteltyjen testien uusimista.
3.6 Hyväksynnän laajentaminen yli 240 km/h nopeuksille suunnitelluille
renkaille, jotka on merkitty kirjaimella ”V” kokomerkinnän yhtey-
teen (tai yli 270 km/h nopeuksille soveltuville renkaille, jotka on
merkitty kirjaimella ”Z” kokomerkinnän yhteyteen, jolla haetaan
todistusta poikkeaville suurimmille nopeuksille ja/tai kuormituksille,
myönnetään siinä tapauksessa, että testin suorittamisesta vastuussa
oleva tekninen laitos toimittaa uuden testiraportin, joka koskee uutta
suurinta nopeutta ja kuormitusta. Tällaiset tiedot uusista kuormitus-/
nopeuskyvyistä on eriteltävä liitteen I lisäyksessä 2.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 19
▼B
Lisäys 1
Selittävä kaavio
(katso tämän liitteen 1 kohta)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 20
▼B
Lisäys 2
Renkaan merkintöjen järjestely
Esimerkki merkinnöistä, jotka täytyy olla tyyppihyväksytyissä rengastyypeissä
b 100/80 B 18 53 S TUBELESS M + S 013
Näillä merkinnöillä tarkoitetaan rengasta,
— jonka nimellinen poikkileikkausleveys on 100
— jonka nimellinen poikkileikkaussuhde on 80
— joka on rakenteeltaan puolivyörengas (B)— jonka vanteen halkaisija on 457 mm, ja koodi tälle on 18— jonka kantavuus on 206 kg, joka vastaa kantavuuslukua 53 (katso lisäyksen
3 luettelo)
— joka on luokiteltu nopeusluokkaan S (suurin nopeus 180 km/h)
— joka voidaan asentaa ilman sisärengasta (tubeless)
— joka on talvirengas (M + S)— joka on valmistettu viikolla 1 (01) vuonna 1993 (3).
Renkaan merkintöjen sijainti ja järjestys on seuraava:
a) kokomerkintä, joka sisältää nimellisen poikkileikkausleveyden, nimellisen
poikkileikaussuhteen, rakenteen merkin (tarvittaessa) ja vanteen nimellisen
halkaisijan on oltava edellä esitetyn esimerkin mukainen s.o. 100/80 B 18;
b) kantavuusluku ja nopeusluokkatunnus on asetettava renkaan kokomerkinnän
lähelle. Ne saavat olla joko sen edellä tai jäljessä tai asetettuna ylä- tai
alapuolelle;
c) merkinnät ”TUBELESS” ja ”REINFORCED” tai ”REINF” ja ”M + S” tai
”M.S.” tai ”M & S” ja ”MST” ja/tai ”MOPED”, ”CICLOMOTORE” tai
”CYCLOMOTEUR” saavat olla etäämmällä kokomerkinnöistä;
d) yli 240 km/h nopeuksille soveltuvissa renkaissa kirjaimet ”V” tai ”Z” on
tarvittaessa merkittävä rakennemerkinnän eteen (esim. 140/60ZR18). Viit-
teellinen kantavuusluku ja nopeusluokkatunnus on tarvittaessa merkittävä
sulkuihin (katso liitteen II 2.1.13 kohta).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 21
▼B
Lisäys 3
Luettelo kantavuusluvuista ja vastaavista suurimmista sallituista massoista
A = kantavuusluku
B = vastaava suurin sallittu massa (kg)
AB
04 5
1 46,22 47,5
3 48,7
45 0
5 51,5
65 3
7 54,5
85 6
95 8
10 60
11 61,5
12 63
13 65
14 67
15 69
16 71
17 73
18 75
19 77,5
20 8021 82,5
22 85
23 87,5
24 90
25 92,5
26 95
27 97,5
28 100
29 103
30 106
31 109
32 112
33 115
34 118
35 121
36 125
37 128
38 132
39 136
40 140
41 14542 1501997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 22
▼B
AB
43 155
44 16045 16546 17047 17548 18049 18550 19051 19552 20053 20654 21255 21856 22457 23058 23659 24360 25061 257
62 265
63 27264 28065 29066 30067 30768 31569 32570 33571 34572 35573 36574 37575 38776 40077 41278 42579 43780 45081 462
82 475
83 48784 50085 51586 53087 54588 56089 58090 6001997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 23
▼B
AB
91 615
92 630
93 650
94 670
95 690
96 710
97 730
98 750
99 775
100 800
101 825
102 850
103 875
104 900
105 925
106 950
107 975
108 1 000109 1 030
110 1 060
111 1 090
112 1 120
113 1 150
114 1 180
115 1 215
116 1 250
117 1 285
118 1 320
119 1 360
120 1 4001997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 24
▼B
Lisäys 4
Tiettyjen rengastyyppien merkinnät ja mitat
(Katso liite II, 3.1.1.2, 3.1.2.2, 3.1.4.2 ja 3.1.5.1 kohta)
TAULUKKO 1 A
mopedin renkaat
merkinnät ja vanteen halkaisija koodiin 12 saakka
Renkaan
kokomerkintäTeoreettisen
vanteen
leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm) Nimellinen
poikkileik-
kausleveys
(S1)
(mm)Suurin koko-
naisleveys
(mm) DminDDmax
2 —12 1.35 413 417 426 55 59
2¼—12 1.50 425 431 441 62 672½— 8 1.75 339 345 356 70 76
2½— 9 1.75 365 371 382 70 76
2¾— 9 1.75 375 381 393 73 79
3 —10 2.10 412 418 431 84 91
3 —12 2.10 463 469 482 84 911997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 25
▼B
TAULUKKO 1 B
Moottoripyörän renkaat
Merkinnät ja vanteen halkaisija koodiin 12 saakka
Renkaan koko-
merkintäTeoreettisen
vanteen leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm) Nimellinen
poikkileikkaus-
leveys
(S1)
(mm)Suurin kokonai-
sleveys
(mm) DminDDmax
2.50— 8
1.50328 338 352
65 702.50— 9 354 364 378
2.50—10 379 389 403
2.50—12 430 440 451
2.75— 8
1.75338 348 363
71 772.75— 9 364 374 383
2.75—10 389 399 4082.75—12 440 450 462
3.00— 4
2.10241 251 264
80 863.00— 5 266 276 291
3.00— 6 291 301 314
3.00— 7 317 327 3423.00— 8 352 362 3783.00— 9 378 388 401
3.00—10 403 413 422
3.00—12 454 464 473
3.25— 8
2.50362 372 386
88 953.25— 9 388 398 412
3.25—10 414 424 441
3.25—12 465 475 492
3.50— 4
2.50264 274 291
92 993.50— 5 289 299 316
3.50— 6 314 324 3413.50— 7 340 350 367
3.50— 8 376 386 397
3.50— 9 402 412 4303.50—10 427 437 448
3.50—12 478 488 506
4.00— 5
2.50314 326 346
105 1134.00— 6 339 351 368
4.00— 7 365 377 394
4.00— 8 401 415 4274.00—10 452 466 478
4.00—12 505 517 538
4.50— 6
3.00364 376 398
120 1304.50— 7 390 402 424
4.50— 8 430 442 4644.50— 9 456 468 490
4.50—10 481 493 515
4.50—12 532 544 568
5.00— 8
3.50453 465 481
134 145 5.00—10 504 516 532
5.00—12 555 567 5831997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 26
▼B
Renkaan koko-
merkintäTeoreettisen
vanteen leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm) Nimellinen
poikkileikkaus-
leveys
(S1)
(mm)Suurin kokonai-
sleveys
(mm) DminDDmax
6.00— 6
4.00424 436 464
154 1666.00— 7 450 462 490
6.00— 8 494 506 534
6.00— 9 520 532 5621997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 27
▼B
TAULUKKO 2
Moottoripyörän ja mopedin renkaat
Tavallinen profiili
Renkaan
kokomerkintäTeoreettisen
vanteen
leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm)Nimellinen
poikkileik-
kausleveys
(S1)
(mm)Suurin koko-
naisleveys
(mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(1)(2)
1¾—19 1.20 582 589 597 605 50 54 58
2 —14
1.35461 468 477 484
55 58 632 —15 486 493 501 509
2 —16 511 518 526 534
2 —17 537 544 552 5602 —18 562 569 577 5852 —19 588 595 603 6112 —20 613 620 628 6362 —21 638 645 653 661
2 —22 663 670 680 686
2¼—14
1.50474 482 492 500
62 66 712¼—15 499 507 517 525
2¼—16 524 532 540 5502¼—17 550 558 566 5762¼—18 575 583 591 6012¼—19 601 609 617 6272¼—20 626 634 642 6522¼—21 651 659 667 677
2¼—22 677 685 695 703
2½—14
1.60489 498 508 520
68 72 782½—15 514 523 533 545
2½—16 539 548 558 5702½—17 565 574 584 5962½—18 590 599 609 6212½—19 616 625 635 6472½—20 641 650 660 6722½—21 666 675 685 697
2½—22 692 701 711 723
2¾—14
1.85499 508 518 530
75 80 862¾—15 524 533 545 555
2¾—16 549 558 568 580
2¾—17 575 584 594 606
2¾—18 600 609 621 631
2¾—19 626 635 645 657
2¾—20 651 660 670 682
2¾—21 676 685 695 707
2¾—22 702 711 721 733
3 —16
1.85560 570 582 594
81 86 933 —17 586 596 608 620
3 —18 611 621 633 6453 —19 637 647 659 6711997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 28
▼B
Renkaan
kokomerkintäTeoreettisen
vanteen
leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm)Nimellinen
poikkileik-kausleveys
(S
1)
(mm)Suurin koko-
naisleveys
(mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(1)(2)
3¼—16
2.15575 586 598 614
89 94 1023¼—17 601 612 624 640
3¼—18 626 637 651 6653¼—19 652 663 675 691
(1) tavanomaiseen käyttöön tarkoitetut renkaat
(2) monikäyttö- ja talvirenkaat1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 29
▼B
TAULUKKO 3
Moottoripyörän renkaat
Tavallinen profiili
Renkaan
kokomer-
kintäTeoreettisen
vanteen
leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm)Nimellinen
poikkileik-
kausleveys
(S1)
(mm)Suurin kokonaisleveys
(mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(3)(4)(5)
2.00—14
1.20460 466 478
52 57 60 652.00—15 485 491 503
2.00—16 510 516 5282.00—17 536 542 5542.00—18 561 567 5792.00—19 587 593 605
2.25—14
1.60474 480 492 496
61 67 70 752.25—15 499 505 517 521
2.25—16 524 530 542 5462.25—17 550 556 568 5722.25—18 575 581 593 5972.25—19 601 607 619 623
2.50—14
1.60486 492 506 508
65 72 75 792.50—15 511 517 531 533
2.50—16 536 542 556 558
2.50—17 562 568 582 5842.50—18 587 593 607 6092.50—19 613 619 633 6352.50—21 663 669 683 685
2.75—14
1.85505 512 524 530
75 83 86 912.75—15 530 537 549 555
2.75—16 555 562 574 5802.75—17 581 588 600 6062.75—18 606 613 625 6312.75—19 632 639 651 6572.75—21 682 689 701 707
3.00—14
1.85519 526 540 546
80 88 92 973.00—15 546 551 565 571
3.00—16 569 576 590 5963.00—17 595 602 616 6223.00—18 618 627 641 6473.00—19 644 653 667 6733.00—21 694 703 717 7233.00—23 747 754 768 774
3.25—14
2.15531 538 552 560
89 98 102 1083.25—15 556 563 577 585
3.25—16 581 588 602 6103.25—17 607 614 628 6363.25—18 630 639 653 6613.25—19 656 665 679 6873.25—21 708 715 729 7371997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 30
▼B
Renkaan
kokomer-
kintäTeoreettisen
vanteen
leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm)Nimellinen
poikkileik-kausleveys
(S
1)
(mm)Suurin kokonaisleveys
(mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(3)(4)(5)
3.50—14
2.15539 548 564 572
93 102 107 1133.50—15 564 573 589 597
3.50—16 591 598 614 622
3.50—17 617 624 640 6483.50—18 640 649 665 6733.50—19 666 675 691 6993.50—21 716 725 741 749
3.75—16
2.15601 610 626 634
99 109 114 1213.75—17 627 636 652 660
3.75—18 652 661 677 6853.75—19 678 687 703 711
4.00—16
2.50611 620 638 646
108 119 124 1304.00—17 637 646 664 672
4.00—18 662 671 689 6974.00—19 688 697 715 723
4.25—16
2.50623 632 650 660
112 123 129 1374.25—17 649 658 676 686
4.25—18 674 683 701 7114.25—19 700 709 727 737
4.50—16
2.75631 640 658 665
123 135 141 1424.50—17 657 666 684 694
4.50—18 684 691 709 7194.50—19 707 717 734 745
5.00—16
3.00657 666 686 698
129 142 148 1575.00—17 683 692 710 724
5.00—18 708 717 735 7495.00—19 734 743 761 775
(1) tavanomaiseen maantiekäyttöön tarkoitetut renkaat
(2) erikoiskäyttöön tarkoitetut ja talvirenkaat
(3) tavanomaiseen maantiekäyttöön tarkoitetut renkaat nopeusluokka P:hen asti se mukaan lukien
(4) tavanomaiseen maantiekäyttöön tarkoitetut renkaat nopeusluokka P:n jälkeen ja talvirenkaat
(5) erikoiskäyttöön tarkoitetut renkaat1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 31
▼B
TAULUKKO 4
Moottoripyörän renkaat
Matala profiili
Renkaan
kokomer-
kintäTeoreettisen
vanteen
leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm)Nimellinen
poikkileik-
kausleveys
(S1)
(mm)Suurin kokonaisleveys
(mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(3)(4)(5)
3.60—18
2.15605 615 628 633
93 102 108 1133.60—19 631 641 653 658
4.10—18
2.50629 641 654 663
108 119 124 1304.10—19 655 667 679 688
5.10—16
3.00615 625 643 651
129 142 150 157 5.10—17 641 651 670 677
5.10—18 666 676 694 702
4.25/85—18 2.50 649 659 673 683 112 123 129 137
4.60—16
2.75594 604 619 628
117 129 136 1424.60—17 619 630 642 654
4.60—18 644 654 670 678
(1) tavanomaiseen maantiekäyttöön tarkoitetut renkaat
(2) erikoiskäyttöön tarkoitetut ja talvirenkaat
(3) tavanomaiseen maantiekäyttöön tarkoitetut renkaat nopeusluokka P:hen asti se mukaan lukien
(4) tavanomaiseen maantiekäyttöön tarkoitetut renkaat nopeusluokka P:n jälkeen ja talvirenkaat
(5) erikoiskäyttöön tarkoitetut renkaat1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 32
▼B
TAULUKKO 5
Moottoripyöräjohdannaisten renkaat
Renkaan koko-
merkintäTeoreettisen
vanteen leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm) Nimellinen
poikkileikkaus-
leveys
(S1)
(mm)Suurin kokonai-
sleveys
(mm) DminDDmax
3.00— 8C
2.10359 369 379
80 86 3.00—10C 410 420 430
3.00—12C 459 471 479
3.50— 8C
2.50376 386 401
92 99 3.50—10C 427 437 452
3.50—12C 478 488 513
4.00— 8C
3.00405 415 427
108 117 4.00—10C 456 466 478
4.00—12C 507 517 529
4.50— 8C
3.50429 439 453
125 135 4.50—10C 480 490 504
4.50—12C 531 541 555
5.00— 8C
3.50455 465 481
134 1455.00—10C 506 516 532
5.00—12C 555 567 581
TAULUKKO 6
Moottoripyörän matalapaineiset renkaat
Renkaan koko-
merkintäTeoreettisen
vanteen leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm) Nimellinen
poikkeileikkaus-
leveys
(S1)
(mm)Suurin kokonai-
sleveys
(mm) DminDDmax
5.4— 6
4.00373 379 395
135 1465.4—10 474 481 497
5.4—12 525 532 5475.4—14 576 582 5985.4—16 626 633 649
6.7—10
5.00532 541 561
170 1846.7—12 583 592 612
6.7—14 633 642 6621997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 33
▼B
TAULUKKO 7
Moottoripyörän renkaat
Amerikkalaisten renkaiden merkinnät ja mitat
Renkaan kokomer-
kintäTeoreettisen
vanteen leveys
(koodi)
(A1)Kokonaishalkaisija (mm) Nimellinen
poikkileikkaus-
leveys
(S1)
(mm)Suurin koko-
naisleveys
(mm) DminDDmax
MH90—21 1.85 682 686 700 80 89
MJ90 —18 2.15 620 625 640
89 99MJ90 —19 2.15 645 650 665
ML90 —18 2.15 629 634 650
93 103ML90 —19 2.15 654 659 675
MM90—19 2.15 663 669 685 95 106
MN90—18 2.15 656 662 681 104 116
MP90 —18 2.15 667 673 692 108 120
MR90 —18 2.15 680 687 708 114 127
MS90 —17 2.50 660 667 688 121 134
MT90 —16 3.00 642 650 672
130 144MT90 —17 3.00 668 675 697
MU90 —15M/C 3.50 634 642 665
142 158MU90 —16 3.50 659 667 690
MV90 —15M/C 3.50 643 651 675 150 172
MP85 —18 2.15 654 660 679 108 120
MR85 —16 2.15 617 623 643 114 127
MS85 —18 2.50 675 682 702 121 134
MT85 —18 3.00 681 688 709 130 144
MV85 —15M/C 3.50 627 635 658 150 1721997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 34
▼B
Lisäys 5
Renkaan Mittojen Mittausmenetelmä
1. Rengas asennetaan mittausvanteelle ja paineistetaan valmistajan osoittamaan
paineeseen (1).
2. Vanteelleen asennettua rengasta pidetään ympäröivän laboratorion lämpöti-
lassa vähintään 24 tuntia.
3. Paine säädetään uudestaan 1 kohdan mukaiseen arvoon.
4. Kokonaisleveys mitataan tulkilla kuudesta tasavälisestä pisteestä ulokkeet ja
nauhat mukaan lukien.
Suurin näin saatu mittaustulos otetaan kokonaisleveydeksi.
5. Ulkohalkaisija määritetään seuraavasti: mitataan suurin kehän pituus ja näin
saatu luku jaetaan π:llä (3.1416).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 35
(1) Rengaspaineet voidaan määrittää myös seuraavasti:
Rengastyyppi Nopeusluokan tunnusPaine
baaria kPa
MOPEDIT
Vakio B 2,25 225
Vahvistettu B 2,80 280
MOOTTORIPYÖRÄT F, G, J, K, L, M, N, P, Q, R, S 2,25 225
Vakio T, U, H, V, W
2,80 280
VahvistettuF:stä P:hen
Q, R, S, T, U, H 3,30 330
MOOTTORIPYÖRÄJOH-
DANNAISET4PR
F:stä M:ään3,50 350
6PR 4,00 4008PR 4,50 450
Muut rengastyypit on paineistettava valmistajan osoittamaan ilmanpaineeseen.
▼B
Lisäys 6
Kuormitus-/nopeustestin menettely
1. RENKAALLE SUORITETTAVAT VALMISTELUT
1.1 Rengas asennetaan valmistajan osoittamalle testivanteelle.
1.2 Se paineistetaan jäljempänä olevan taulukon mukaiseen tarvittavaan
paineeseen:
ILMANPAINE TESTAUKSEN AIKANA
Rengastyyppi NopeusluokkaPaine
baaria kPa
MOPEDIT
Vakio B 2,25 225
Vahvistettu B 3,00 300
MOOTTORIPYÖRÄT
VakioF, G, J, K 2,50 250
L, M, N, P 2,50 250
Q, R, S 3,00 300
T, U, H, V(1) 3,50 350
VahvistettuF, G, J, K, L, M, N, P 3,30 330
Q, R, S, T, U, H 3,90 390
MOOTTORIPYÖRÄJOH-
DANNAISET4PR
F, G, J, K, L, M3,70 370
6PR 4,50 450
8PR 5,20 520
(1) Yli 240 km/h nopeuksille testipaine on 3,20 baaria (320 kPa).
Muut rengastyypit paineistetaan valmistajan osoittamaan ilmanpai-
neeseen.
1.3 Renkaan valmistaja saa perustellusta syystä käyttää 1.2 kohdasta
poikkeavia täyttöpaineita. Silloin rengas paineistetaan tuohon painee-
seen (katso liitteessä I oleva 1.2.13 kohta).
1.4 Renkaan ja vanteen kokoonpanoa pidetään testaushuoneen lämpöti-
lassa vähintään kolme tuntia.
1.5 Paine säädetään 1.2 tai 1.3 kohdan mukaiseen arvoon.
2. TESTIN SUORITUS
2.1 Renkaan ja vanteen kokoonpano asennetaan testiakselille ja paine-
taan sileäpintaista vauhtipyörää vasten, jonka halkaisija on 1,7 m
± 1 % tai 2,0 m ± 1 %.
2.2 Kuormitetaan testiakselia kuormalla, joka on 65 % seuraavasta:
2.2.1 Kuormasta, joka vastaa aina nopeusluokkatunnuksella ”H” varustet-
tujen renkaiden kantavuuslukua.
2.2.2 Kuormasta, joka vastaa nopeusluokkatunnuksella ”V” varustettujen
renkaiden suurinta nopeutta 240 km/h (katso tämän liitteen 1.31.3
kohta).
2.2.3 Kuormasta, joka vastaa nopeusluokkatunnuksella ”W” varustettujen
renkaiden suurinta nopeutta 270 km/h (katso tämän liitteen 1.31.3
kohta).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 36
▼B
2.2.4 Kuormasta, joka vastaa yli 240 km/h (tai tarvittaessa yli 270 km/h)
nopeuksille tarkoitettujen renkaiden valmistajan osoittamaa suurinta
nopeutta (katso 3.2.1.1 kohta).
2.2.5 Mopedirenkailla (nopeusluokkatunnus B) testikuormitus on 65 %
testirummulla, jonka halkaisija on 1,7 m, ja 67 % testirummulla,
jonka halkaisija on 2,0 m.
2.3 Testin kuluessa renkaan painetta ei saa korjata ja testikuorma on
pidettävä vakiona.
2.4 Testin aikana testaushuoneen lämpötila on pidettävä välillä 20 ºC ja
30 ºC tai korkeammassa lämpötilassa, jos valmistaja suostuu.
2.5 Testi suoritetaan keskeytyksittä seuraavien kriteerien mukaisesti:
2.5.1 Aika, joka kuluu nopeudesta 0 testin alkamisnopeuteen: 20
minuuttia;
2.5.2 Testin alkamisnopeus: renkaan tyypin suurimmalle nopeudelle
määritetty nopeus vähennettynä 30 km/h nopeudella, jos testi suori-
tetaan halkaisijaltaan 2 m:n rummulla, tai 40 km/h nopeudella jos
testi suoritetaan halkaisijaltaan 1,7 m:n rummulla;
2.5.2.1 Suurin nopeus, jota käytetään toiseen testiin yli 240 km/h nopeuk-
sille tarkoitetuille renkaille, jotka on merkitty kirjaimella ”V”
kokomerkinnän yhteyteen (tai yli 270 km/h nopeuksille tarkoitetuille
renkaille, jotka on merkitty kirjaimella ”Z”), on renkaan valmistajan
osoittama suurin nopeus (katso liitteessä I oleva 1.2.15 kohta);
2.5.3 nopeusasteikon välit: 10 km/h;2.5.4 testin kesto kullekin nopeudelle: 10 minuuttia;
2.5.5 testin kokonaiskesto: yksi tunti;
2.5.6 suurin testinopeus: renkaalle määritetty suurin nopeus, jos testi suor-
itetaan halkaisijaltaan 2 m:n rummulla ja renkaalle määritetty suurin
nopeus vähennettynä 10 km/h nopeudella, jos testi suoritetaan halk-
aisijaltaan 1,7 m:n rummulla;
2.5.7 mopedin renkailla (nopeusluokkatunnus B) testinopeus on 50 km/h
kiihtyvyyteen 0:sta 50 km/h:iin kuluvan ajan ollessa 10 minuuttia,
ja vakionopeus sen jälkeen pidetään yllä 30 minuuttia, jolloin testin
kokonaiskesto on 40 minuuttia.
2.6 Suoritettaessa toinen testi huipusuoritusten arvioimiseksi renkailla,
jotka on tarkoitettu yli 240 km/h nopeuksille, testimenettely on seur-
aava:
2.6.1 Kaksikymmentä minuuttia kiihtyä nollasta testin alkamisnopeuteen2.6.2 Kaksikymmentä minuuttia testin alkamisnopeudessa
2.6.3 Kymmenen minuuttia kiihtyä suurimpaan testinopeuteen
2.6.4 Viisi minuuttia suurimmassa testinopeudessa.
3. VASTAAVAT TESTAUSMENETELMÄT
Jos käytetään muuta kuin 2 kohdassa esitettyä testausmenetelmää,
sen vastaavuus on osoitettava.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 37
▼B
Lisäys 7
Kantavuuden vaihtelu nopeuteen vaikuttavana tekijänä
Nopeus
(km/h)Muutos kantavuudessa (%)
MopediVanteen halkaisijan koodi
≤12Vanteen halkaisijan koodi ≥13
Nopeustunnus Nopeustunnus
BJKLJKLM NP ja siitä
eteenpäin
30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30
50 0 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 3060 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23 + 2370 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16
80 + 10 + 10 + 10 + 10 + 10 + 10 + 10 + 10 + 14
90 + 5 + 5 + 7,5 + 5 + 5 + 7,5 + 7,5 + 7,5 + 12
1 0 0 0 0 +5 0 0 +5 +5 +5 +1 0110 − 7 0 + 2,5 0 + 2,5 + 2,5 + 2,5 + 8
120 − 15 − 6 0 0 0 0 + 6
130 − 25 − 12 − 5 0 0 + 4140 001997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 38
▼B
Lisäys 8
Renkaiden dynaamisen laajenemisen määrittämisen menetelmä
1. ALA JA LAAJUUS
1.1 Tätä testausmenetelmää sovelletaan tämän lisäyksen 3.4.1 kohdassa
mainittuihin moottoripyörän rengastyyppeihin.
1.2 Sen tarkoituksena on määrittää renkaassa keskipakoisvoiman vaiku-
tuksesta suurimmassa sallitussa nopeudessa tapahtuva
maksimilaajeneminen.
2. TESTIKÄYTÄNNÖN KUVAUS
2.1 Testiakseli ja vanne tarkastetaan ja varmistutaan, että pyörän epäkes-
kisyys on alle ± 0,5 mm ja sivupoikkeama on alle ± 0,5 mm vanteen
olkapään ulommasta kehästä mitattuna.
2.2 Renkaan ääriviivan mittauslaite
Mikä tahansa laite (kamera, jossa on vertailuruudukko, valospotti ja
muut sellaiset laitteet), joka mahdollistaa renkaan poikkileikkauksen
ulomman reunan ääriviivojen tarkan määrittämisen tai vaipan kaaren
määrittämisen, ja joka on oikeassa kulmassa renkaan keskiviivaan
nähden kulutuspinnan muodon suurimman poikkeaman hetkellä.
Tämä laite vähentää kaikki poikkeamat minimiin ja varmistaa
(tunnetun) vakiosuhteen (K) piirrettyjen ääriviivojen ja renkaan
todellisten mittojen välillä.
Tämä laite mahdollistaa renkaan ääriviivojen määrittelemisen
suhteessa pyörän akseliin.
3. TESTIN SUORITTAMINEN
3.1 Testin aikana testaushuoneen lämpötila on pidettävä välillä 20 ºC ja
30 ºC tai korkeammassa lämpötilassa, jos valmistaja suostuu.
3.2 Testattavien renkaiden on täytynyt käydä läpi lisäyksen 6 mukainen
kuormitus-/nopeustesti ilman minkään virheellisyyden ilmituloa.
3.3 Testattava rengas asennetaan pyörään, jonka vanne on sovellettavien
standardien mukainen.
3.4 Rengaspaine (testipaine) säädetään 3.4.1 kohdassa ilmoitettuihin
arvoihin.
3.4.1 Ristikudosrenkaat ja puolivyörenkaat
Nopeusluokan
tunnusRengastyyppiTestipaine
baaria kPa
P/Q/R/S vakio 2,50 250
T ja siitä
eteenpäinvakio 2,90 290
3.5 Renkaan ja vanteen kokoonpanoa pidetään testaushuoneen lämpöti-
lassa vähintään kolme tuntia.
3.6 Varastointiajan jälkeen paine säädetään 3.4.1 kohdan mukaiseen
arvoon.
3.7 Renkaan ja vanteen kokoonpano asennetaan testiakselille ja sen
vapaa pyöriminen tarkistetaan. Rengasta voi pyörittää testiakselia
pyörittävä moottori tai muutoin testirumpuun kohdistuva paine.
3.8 Koko laite kiihdytetään keskeytyksettä siten, että renkaan suurin
nopeus saavutetaan viidessä minuutissa.
3.9 Renkaan ääriviivan mittauslaite asennetaan huolehtien siitä, että se
on oikeassa kulmassa testattavan renkaan kulutuspinnan pyörimis-
suuntaan nähden.
3.10 On tarkistettava, että kulutuspinnan äärireunan nopeus on yhtä suuri
kuin renkaan suurin nopeus ± 2 %. Laitetta pidetään vakionopeu-
dessa ainakin viisi minuuttia ja sen jälkeen renkaan1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 39
▼B
poikkileikkauksen ääriviivat piirretään suurimman poikkeaman
kohdalle, tai on tarkistettava, ettei rengas ylitä vaipan kaarta.
4. TULOSTEN ARVOINTI
4.1 Renkaan ja vanteen kokoonpanon vaipan on oltava alla olevan
esimerkin mukainen.
Ottaen huomioon tämän liitteen 3.1.4 ja 3.1.5 kohta vaipan äärivii-vojen raja-arvot ovat seuraavat:
Renkaan nopeusluokkaHdyn(mm)
Käyttöluokka: tavano-
mainenKäyttöluokka: Talvi- ja
erikois
P/Q/R/S H × 1,10 H × 1,15
T/U/H H × 1,13 H × 1,18
Yli 210 km/h H × 1,16 —
4.1.1 Vaipan kaaren päämitat on säädettävä tarvittaessa ottaen huomioon
vakiosuhde K (katso 2.2 kohta yllä).
4.2 Renkaan ääriviivan poikkeama suurimmassa nopeudessa ei saa
ylittää vaipan ääriviivoja renkaan akseliin suhteutettuna.
4.3 Renkaalla ei tehdä muita testejä.
5. VASTAAVAT TESTAUSMENETELMÄT
Jos muuta kuin 2 kohdassa esitettyä testausmenetelmää käytetään,
sen vastaavuus on osoitettava.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 40
▼B
LIITE III
AJONEUVOJA KOSKEVAT VAATIMUKSET RENKAIDEN ASENTA-
MISEN OSALTA
1. YLEISTÄ
1.1 Jokaisen ajoneuvoon asennettavan renkaan, mukaan lukien vararen-
kaat, on oltava tyyppihyväksytty tämän direktiivin määräysten
mukaisesti, jollei 2 kohdan määräyksistä muuta johdu.
1.2 Renkaan asentaminen
1.2.1 Kaikkien ajoneuvoon asennettujen renkaiden on oltava liitteessä II
olevassa 1.1.5 kohdassa mainittujen seikkojen suhteen samanlaisia.
1.2.2 Kaikkien tietylle akselille asennettujen renkaiden on oltava
tyypiltään samoja (katso liitteessä II oleva 1.1 kohta).
1.2.3 Ajoneuvon valmistajan on määriteltävä renkaan tai renkaiden
merkintä tai merkinnät tämän kappaleen vaatimusten mukaisesti.
Tämän renkaan tai näiden renkaiden, jotka renkaan valmistaja on
tehnyt liitteessä II olevassa 3.1.4, 3.1.5 ja 3.3 kohdassa määriteltyjen
sallittujen mittapoikkeamien puitteissa, on liikuttava vapaasti niille
tarkoitetussa tilassa. Tilan, jossa rengas pyörii, on oltava sellainen,
että se sallii esteettömän liikkeen, kun käytetään suurimpia sallittuja
rengaskokoja ajoneuvon valmistajan antamien jousituksen, ohjauksen
ja hammaspyörän kopan rajoitusten puitteissa.
1.3 Kuormitettavuus
1.3.1 Jokaisen renkaan, jolla ajoneuvo on varustettu, suurimman kuormi-
tuksen, kuten se liitteessä II olevassa 1.31 kohdassa määritellään ja
ottaen huomioon liitteessä II olevassa lisäyksessä 7 annetut
määräykset, on oltava ainakin sama kuin:
— suurin sallittu akselikuorma, kun akselissa on vain yksi rengas;
— puolet suurimmasta sallitusta akselikuormasta, kun akselissa on
kaksi rengasta yksittäisasennettuina;
— 0,54 kertaa suurin sallittu akselikuorma, kun akselissa on kaksi
rengasta pariasennettuina;
— 0,27 kertaa suurin sallittu akselikuorma, kun akselissa on kahdet
renkaat pariasennettuina;
ajoneuvon valmistajan antaman suurimman sallitun akselikuorman
mukaan.
1.4 Nopeusluokka
1.4.1 Renkaalla, jolla ajoneuvo on tavallisesti varustettu, on oltava
ajoneuvon suurinta rakenteellista nopeutta (ajoneuvon valmistajan
ilmoittama mukaan lukien sallittu mittapoikkeama, joka on sallittu
sarjatuotannon vaatimuksenmukaisuuden tarkastuksissa) vastaava
nopeusluokkatunnus tai soveltuva kuormitus/nopeusyhdistelmä
(katso liitteessä II oleva 1.27 kohta).
1.4.2 Mitä edellä määrätään, ei sovelleta: tavallisilla renkailla tavallisesti
varustettuihin ajoneuvoihin, jotka ajoittain varustetaan talvi- tai
monikäyttörenkailla.
Tässä tapauksessa talvi- tai monikäyttörenkaiden nopeusluokkatun-
nuksen on kuitenkin vastattava joko suurempaa kuin ajoneuvon
suurinta rakenteellista nopeutta (ajoneuvon valmistajan ilmoittama)
tai vähintään 130 km/h nopeutta (tai molempia).
Jos kuitenkin ajoneuvojen suurin rakenteellinen nopeus (ajoneuvon
valmistajan ilmoittama) on suurempi kuin talvirenkaiden tai moni-
käyttörenkaan nopeusluokkatunnusta vastaava nopeus, suurimman
nopeuden varoitusmerkin, jossa ilmoitetaan talvirenkaiden suurin
nopeudenkesto, on oltava ajoneuvon sisällä ja sijaittava näkyvällä
paikalla kuljettajan helposti havaittavissa.
2. ERITYISTAPAUKSET
2.1 Direktiivin 92/93/ETY mukaisesti osatyyppihyväksytyt renkaat
voidaan asentaa myös sivuvaunullisiin moottoripyöriin, kolmipyöräi-
siin mopedeihin, kolmipyöriin ja nelipyöriin.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 41
▼B
2.2 Moottoripyörän renkaat voidaan asentaa myös mopediin.
2.3 Ajoneuvoon, jossa on erityisten käyttöolosuhteiden vuoksi muut kuin
moottoripyörän renkaat tai henkilöauton renkaat tai hyötyajoneuvon
renkaat (esimerkiksi maatalous- ja teollisuustyökoneiden renkaat,
maastoajoneuvon renkaat), liitteen II vaatimuksia ei sovelleta, jos
hyväksyntäviranomainen hyväksyy, että asennetut renkaat ovat
sopivia ajoneuvon käyttöolosuhteisiin.
2.4 Alhaisen suorituskyvyn mopedeihin asennettavat renkaat, kuten ne
on määritelty direktiivin 92/61/ETY liitteen 1 huomautuksessa kaksi-
ja kolmipyöräisten ajoneuvojen tyyppihyväksynnästä voivat poiketa
niistä tyypeistä, joita tämän luvun määräykset koskevat erityisolo-
suhteista johtuen siinä tapauksessa että ajoneuvon
tyyppihyväksynnästä vastuussa olevalle viranomaiselle annetaan
vakuutus siitä, että asennetut renkaat ovat ajoneuvon käyttöolosuh-
teissa asianmukaiset.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 42
▼B
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 43
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 44
▼B
2 LUKU
KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN VALAISIMET JA MERK-
KIVALOLAITTEET
LUETTELO LIITTEISTÄ
LIITE I Yleiset vaatimukset, joita sovelletaan kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneu-
vojen valaisimien ja merkkivalolaitetyyppien osan tyyppihyväksynnässä …
Lisäys 1 Valojen värit — kolmivärikoordinaatit …
Lisäys 2 Esimerkkejä tyyppihyväksyntämerkkien malleista …
LIITE II Osan tyyppihyväksyntään liittyvät vaatimukset etu(sivu)valaisimista, takavalai-
simista, jarruvalaisimista, suuntavalaisimista, takarekisterikilven valaisimista,
etusumuvalaisimista, takasumuvalaisimista, peruutusvalaisimista sekä kaksi- ja
kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin asennettavista takaheijastimista …
Lisäys 1 Valokentän laajuuden vaaka-(h) ja pystysuorat (v) vähimmäiskulmat …
Lisäys 2 Valotekniset mittaukset …
Lisäys 3 Takarekisterikilven valaisimen valotekniset mittaukset …
Lisäys 4 Ilmoituslomake …
Lisäys 5 Osan tyyppihyväksyntätodistus …
LIITE III Osan tyyppihyväksyntään liittyvät vaatimukset kaksi- ja kolmipyöräisiin moot-
toriajoneuvoihin asennettavista laitteista (ajovalaisimet), joissa käytetäänhehku- ja halogeenihehkulamppuja, jotka lähettävät lähi- ja/tai kaukovalaistusta
LIITE III-A Mopojen ajovalaisimet …
Lisäys 1 S
3-j aS4-luokan hehkulampuilla varustettujen ajovalaisimien valotekniset testit
…
Lisäys 2 HS2-luokan halogeenihehkulampuilla varustettujen ajovalaisimien valotekniset
testit …
Lisäys 3 Ilmoituslomake mopoihin tarkoitetusta ajovalaisintyypistä …
Lisäys 4 Osan tyyppihyväksyntätodistus mopoihin tarkoitetusta ajovalaisintyypistä …
LIITE III-B Moottoripyörien ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ajovalaisimet, jotka
lähettävät symmetristä lähi- ja kaukovalaistusta hehkulamppujen avulla …
Lisäys 1 Valotekniset testit …
Lisäys 2 Toiminnassa olevien ajovalaisimien valoteknisen käyttäytymisen vakaustesti …
Lisäys 3 Vaatimukset valaisimista, joissa on muovilasi — Lasi- tai materiaalinäytteen ja
valaisinyksikön testaus …
Lisäys 4 Ilmoituslomake moottoripyöriin ja kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin
tarkoitetusta ajovalaisintyypistä, jossa käytetään epäsymmetristä lähi- ja kauko-
valaistusta lähettäviä hehkulamppuja …
Lisäys 5 Osan tyyppihyväksyntätodistus moottoripyöriin ja kolmipyöräisiin moottoriajo-
neuvoihin tarkoitetusta ajovalaisintyypistä, jossa käytetään epäsymmetristä lähi-
ja kaukovalaistusta lähettäviä hehkulamppuja …
LIITE III-C Moottoripyörien ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ajovalaisimet, jotka
lähettävät epäsymmetristä lähi- ja kaukovalaistusta halogeenihehkulamppujen
avulla (HS1-lamput) …
Lisäys 1 Mittauskangas …
Lisäys 2 Toiminnassa olevien ajovalaisimien valoteknisen suorituskyvyn vakaustesti …
Lisäys 3 Vaatimukset valaisimista, joissa on muovilasi — Lasi- tai materiaalinäytteen ja
valaisinyksikön testaus …
Lisäys 4 Ilmoituslomake moottoripyöriin ja kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin
tarkoitetusta ajovalaisintyypistä, jossa käytetään epäsymmetristä lähi- ja kauko-
valaistusta lähettäviä halogeenihehkulamppuja …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 45
▼B
Lisäys 5 Osan tyyppihyväksyntätodistus moottoripyöriin ja kolmipyöräisiin moottoriajo-
neuvoihin tarkoitetusta ajovalaisintyypistä, jossa käytetään epäsymmetristä lähi-
ja kaukovalaistusta lähettäviä halogeenihehkulamppuja …
LIITE III-D Moottoripyörien ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ajovalaisimet, jotka
lähettävät epäsymmetristä lähi- ja kaukovalaistusta muiden halogeenihehku-
lamppujen kuin HS1-lamppujen avulla …
Lisäys 1 Mittauskangas …
Lisäys 2 Toiminnassa olevien ajovalaisimien valoteknisen suorituskyvyn vakaustesti …
Lisäys 3 Vaatimukset valaisimista, joissa on muovilasi — Lasi- tai materiaalinäytteen ja
valaisinyksikön testaus …
Lisäys 4 Ilmoituslomake moottoripyöriin ja kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin
tarkoitetusta ajovalaisintyypistä, jossa käytetään epäsymmetristä lähi- ja kauko-
valaistusta lähettäviä halogeenihehkulamppuja …
Lisäys 5 Osan tyyppihyväksyntätodistus moottoripyöriin ja kolmipyöräisiin moottoriajo-
neuvoihin tarkoitetusta ajovalaisintyypistä, jossa käytetään epäsymmetristä lähi-
ja kaukovalaistusta lähettäviä halogeenihehkulamppuja …
LIITE IV Mopojen, moottoripyörien ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen osan tyyppi-
hyväksyttyihin valaisimiin tarkoitetut hehkulamput …
Lisäykset 1—22 (katso liite IV) …
Lisäys 23 Esimerkki tyyppihyväksynnän mallista …
Lisäys 24 Hehkulankojen valokeskus ja muodot …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 46
▼B
LIITE I
YLEISET VAATIMUKSET, JOITA SOVELLETAAN KAKSI- JA
KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN VALAISIMIEN JA
MERKKIVALOLAITETYYPPIEN OSAN TYYPPIHYVÄKSYNNÄSSÄ
1. Tässä luvussa ’laitetyypillä’ tarkoitetaan laitteita, jotka eivät poikkea
toisistaan seuraavien oleellisten ominaisuuksien osalta:
1.1 tuotenimi tai tavaramerkki;1.2 optisen järjestelmän ominaisuudet;1.3 sellaisten osien lisäys tai poisto, jotka saattavat muuttaa optisia
tuloksia toiminnan aikana tapahtuvan heijastuksen, valon taittumisen
tai absorption ja/tai vääristymisen vuoksi;
1.4 laitteiden suunniteltu käyttövasemman- tai oikeanpuoleisessa liiken-
teessä tai molemmissa;
1.5 lasien ja mahdollisten pinnoitteiden materiaalit.
2. LAITETYYPIN OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS
2.1 Kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä
30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/61/ETY
3 artiklan mukaisesti tehtävässä osan tyyppihyväksyntähakemuksessa
on lisäksi oltava seuraavat yksityiskohdat:
2.1.1 laitteen toimintatarkoitus/-tarkoitukset;2.1.2 jos kyseessä on ajovalaisin, onko se suunniteltu vasemman- vai
oikeanpuoleiseen liikenteeseen vai molempiin;
2.1.3 jos kyseessä on suuntavalaisin: sen luokka.2.2 Kaikista laitetyypeistä, joille osan tyyppihyväksyntää haetaan, hake-
mukseen on liitettävä:
2.2.1 piirustukset, kolmena kappaleena ja riittävän yksityiskohtaisina, jotta
niistä käy ilmi tyyppi, geometriset ehdot joiden mukaan laite asenne-
taan ajoneuvoon, sekä havaintosuunta, jota on pidettävä
vertailuakselina testien aikana (vaakasuora kulma H = 0, pystysuora
kulma V = 0), ja piste jota on pidettävä vertailukeskipisteenä näiden
testien aikana; jos kyseessä on ajovalaisin, piirustuksissa on oltava
vertikaali(aksiaali)leikkaus sekä keulakuva, josta tarvittaessa käy
ilmi lasiurien yksityiskohdat; piirustuksissa on myös ilmaistava
pakolliselle komponenttien tyyppihyväksyntämerkille ja muille
tarvittaville mainitun merkin suorakulmioon liittyville symboleille
suunniteltu kohta;
2.2.2 lyhyt tekninen kuvaus, jossa erityisesti ilmaistaan suunniteltu (tai
suunnitellut) hehkulamppuluokat, lukuun ottamatta hehkulamppuja,
joiden valonlähde ei ole vaihdettava.
2.3 Hakijoiden on liitettävä mukaan kaksi näytekappaletta laitteesta,
jolle osan tyyppihyväksyntää haetaan.
2.4 Sen muovin testaamiseksi, josta ajovalaisimien (
1) ja etusumuvalaisi-
mien lasit tehdään, on liitettävä mukaan seuraavaa:
2.4.1 kolmetoista lasia;
2.4.1.1 laseista kuusi kappaletta voidaan korvata kuudella vähintään
60 × 80 mm kokoisella materiaalinäytteellä, joissa on tasainen tai
kupera ulkopinta sekä keskellä huomattavan tasainen alue (kaare-
vuussädevähintään300mm),jokaonkooltaanvähintään15×15mm;
2.4.1.2 jokainen lasi tai materiaalinäyte on tuotettava sarjatuotannossa
käytettävällä menetelmällä;
2.4.2 heijastin johon lasi voidaan asentaa valmistajan ohjeiden mukaan.2.5 Lasien ja mahdollisten pinnoitteiden materiaalien mukana on oltava
materiaalien ja pinnoitteiden testitulokset, mikäli ne on jo testattu.
2.6 Toimivaltaiset viranomaiset varmistavat, että järjestelyt tuotannon
vaatimustenmukaisuuden tehokkaan valvonnan varmistamiseksi ovat
riittävät, ennen kuin tyyppihyväksyntä myönnetään.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 47
(1) Liitteissä III-B, III-C ja III-D tarkoitetut ajovalaisimet.
▼B
3. LISÄVAATIMUKSET LAITTEIDEN MERKINNÄSTÄ JA
MERKEISTÄ
3.1 Laitteissa on oltava seuraavat merkinnät, jotka ovat selvästi
nähtävillä ja joita ei voi muuttaa:
3.1.1 merkki tai tuotenimi;3.1.2 maininta hehkulamppuluokasta (-luokista): tämä ei päde hehkulamp-
puihin, joiden valonlähde ei ole vaihdettava;
3.1.3 jos kyseessä on hehkulamppu, jonka valonlähde ei ole vaihdettava,
nimellisjännite ja nimelliswattiluku;
3.1.4 direktiivin 92/61/ETY 8 artiklan säännösten mukainen osan tyyppi-
hyväksyntämerkki. Jos kyseessä on ajovalaisin, merkki on laitettava
lasiin tai valaisinrunkoon (heijastin käsitetään valaisinrungoksi). Jos
lasia ei voi irrottaa rungosta, merkki lasissa riittää. Merkin paikka
käy ilmi piirustuksista, joihin viitattiin edellä kohdassa 2.2.1.
4. LAITTEEN OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
4.1 Vähintään kahden laitteen muodostaessa saman laitteen osan voidaan
osan tyyppihyväksyntä myöntää vain, jos jokainen laite täyttää
tämän luvun vaatimukset.
5. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN VALVONTA-
MENETTELYÄ KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET
5.1 Yleistä
5.1.1 Yhdenmukaisuusvaatimuksia pidetään mekaanisesti ja geometrisesti
tyydyttävinä, jos erot eivät ylitä tämän direktiivin vaatimusten
mukaisia väistämättömiä tuotantopoikkeamia.
5.1.2 Valoteknisen suorituskyvyn osalta sarjatuottettujen laitteitten vaati-
mustenmukaisuutta ei kiistetä, jos yksikään mitta-arvo ei poikkea
epäsuotuisasti yli 20 prosenttia tässä direktiivissä säädetyistä vähim-
mäisarvoista testattaessa minkä tahansa satunnaisesti valitun laitteen
valoteknistä suorituskykyä, sekä kun kyseessä ovat merkkivalot,
ajovalaisimet ja etusumuvalaisimet, joissa on standardihehkulamppu.
5.1.3 Jos edellä esitetyn testin tulokset eivät täytä vaatimuksia, on merkki-
valojen, ajovalaisimien tai etusumuvalaisimien tapauksessa testit
suoritettava uudelleen toista standardihehkulamppua käyttäen.
5.1.4 Selvästi viallisia laitteita ei oteta huomioon.5.1.5 Värikoordinaatteja on noudatettava, kun kyseessä ovat merkkivalot,
ajovalaisimet tai etusumuvalaisimet, joissa on A-standardin
värilämpötilan mukaiset hehkulamput.
5.2 Valmistajan vaatimustenmukaisuuden tarkastuksia koskevat
vähimmäisvaatimukset
Hyväksyntämerkin haltijan on tehtävä jokaisesta laitetyypistä
vähintään seuraavat testit sopivin väliajoin. Testit on tehtävä tämän
direktiivin säännösten mukaisesti.
Jos jokin näytekappale ei ole yhdenmukainen asianomaisen testin
tyypin kanssa, on otettava lisää näytteitä ja testattava ne. Valmistajan
on ryhdyttävä toimenpiteisiin asianomaisen tuotteen vaatimustenmu-
kaisuuden takaamiseksi.
5.2.1 Testien luonne
Tämän direktiivin vaatimustenmukaisuustestit kattavat moottori-
pyörien ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ajovalaisimien
valotekniset ja väritekniset ominaisuudet sekä lämmöstä aiheutuvan
valorajan reunan pystysuoran asennon muutoksen tarkistuksen.
5.2.2 Testeissä käytettävät menetelmät
5.2.2.1 Testit tehdään yleisesti tässä direktiivissä esitettyjen menetelmien
mukaisesti.
5.2.2.2 Valmistajan tekemissä vaatimustenmukaisuustesteissä voidaan
käyttää vastaavia menetelmiä tyyppihyväksyntätesteistä vastaavien
toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella. Valmistajan vastuulla
on todistaa, että sovelletut menetelmät vastaavat tässä direktiivissä
säädettyjä menetelmiä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 48
▼B
5.2.2.3 Kohtien 5.2.2.1 ja 5.2.2.2 soveltaminen vaatii testauslaitteiston
jatkuvaa kalibrointia sekä sen korrelointia toimivaltaisen virano-
maisen tekemiin mittauksiin.
5.2.2.4 Kaikissa tapauksissa vertailumenetelminä on käytettävä tämän direk-
tiivin menetelmiä erityisesti hallinnollista tarkastusta ja näytteenottoa
varten.
5.2.3 Näytteenoton luonne
Laitteiden näytekappaleet valitaan sattumanvaraisesti yhdenmukai-
sesta tuotantoerästä. Yhdenmukainen erä tarkoittaa valmistajan
tuotantomenetelmien mukaisesti määriteltyä samantyyppisten lait-
teiden ryhmää.
Arviointi kattaa yleensä yksittäisten tehtaitten sarjatuotannon.
Valmistaja voi kuitenkin kerätä yhteen saman laitetyypin tietoja
monilta tehtailta, jos nämä tehtaat toimivat saman laatujärjestelmän
ja laatujohtamisen alaisina.
5.2.4 Mitatut ja kirjatut valo- ja väritekniset ominaisuudet
Näytelaitteelle tehdään valotekniset mittaukset asianmukaisten liit-
teiden edellyttämissä pisteissä ellei toisin säädetä.
Kolmivärikoordinaatteja on noudatettava.
5.2.5 Hyväksyttävyyttä säätelevät perusteet
Valmistaja vastaa testitulosten tilastollisesta tutkimuksesta sekä
yhdessä toimivaltaisen viranomaisen kanssa tuotteidensa hyväksyttä-
vyyttä säätelevien perusteiden määrityksestä, jotta direktiivin 92/61/
ETY liitteessä VI määrätyt eritelmät tuotteiden vaatimustenmukai-
suuden tarkastamisesta täyttyvät.
Hyväksyttävyyttä säätelevien perusteiden on oltava sellaiset, että 95
prosentin varmuudella 6 kohdan (ensimmäinen näytteenotto)
mukaisen pistokokeen läpäisemisen vähimmäistodennäköisyys on
0,95.
6. TARKASTAJAN TEKEMÄÄ NÄYTTEENOTTOA KOSKEVAT
VÄHIMMÄISVAATIMUKSET
6.1 Yleistä
6.1.1 Yhdenmukaisuusvaatimusten katsotaan mekaanisesti ja geometrisesti
täytetyiksi, jos erot eivät ylitä väistämättömiä tuotantopoikkeamia
tämän direktiivin vaatimusten puitteissa.
6.1.2 Valoteknisen suorituskyvyn osalta sarjatuotettujen laitteitten yhden-
mukaisuutta ei kiistetä, mikäli yksikään mitta-arvo ei poikkea
epäsuotuisasti yli 20 prosenttia tässä direktiivissä säädetyistä vähim-
mäisarvoista, kun testataan minkä tahansa satunnaisesti valitun
laitteen valoteknistä suorituskykyä, sekä kun kyseessä ovat merkki-
valot, ajovalaisimet ja etusumuvalaisimet, joissa on
standardihehkulamppu.
6.1.3 Kolmivärikoordinaatteja on noudatettava, kun kyseessä ovat merkki-
valot, ajovalaisimet tai etusumuvalaisimet, joissa on A-standardin
värilämpötilan mukaiset hehkulamput.
6.2 Ensimmäinen näytteenotto
Ensimmäisessä näytteenotossa valitaan sattumanvaraisesti neljä
laitetta. Ensimmäinen kahden laitteen näyte merkitään A:ksi, toinen
kahden laitteen näyte B:ksi.
6.2.1 Vaatimustenmukaisuutta ei kiistetä.
6.2.1.1 Tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenetelmän mukai-
sesti massatuotettujen laitteiden yhdenmukaisuutta ei kiistetä, mikäli
laitteen mitta-arvojen poikkeamat epäsuotuisiin suuntiin ovat:
6.2.1.1.1 näyte A
A1: yksi laite 0 prosenttia
yksi laite korkeintaan 20 prosenttia
A2: molemmat laitteet yli 0 prosenttia
mutta korkeintaan 20 prosenttia1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 49
▼B
6.2.1.1.2 näyte B
B1: molemmat laitteet 0 prosenttia
6.2.2 Vaatimustenmukaisuus kiistetään
6.2.2.1 Tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenetelmän mukai-
sesti massatuotettujen laitteiden vaatimustenmukaisuus kiistetään ja
valmistajaa kehotetaan saattamaan tuotantonsa vastaamaan vaati-
muksia (oikaisu), mikäli laitteiden mitta-arvojen poikkeamat ovat:
6.2.2.1.1 näyte A
A3: yksi laite korkeintaan 20 prosenttia
yksi laite yli 20 prosenttia
mutta korkeintaan 30 prosenttia
6.2.2.1.2 näyte B
B2: A2:n tapauksessa
yksi laite yli 0 prosenttiamutta korkeintaan 20 prosenttia
yksi laite korkeintaan 20 prosenttia
B3: A2:n tapauksessa
yksi laite 0 prosenttia
yksi laite yli 20 prosenttia
mutta korkeintaan 30 prosenttia
6.2.3 Peruutettu hyväksyntä
Vaatimustenmukaisuus kiistetään ja neuvoston direktiivin 92/61/ETY
10 artiklaa sovelletaan, mikäli tämän liitteen kuvan 1 näytteenotto-
menetelmän mukaisesti laitteiden mitta-arvojen poikkeamat ovat:
6.2.3.1 näyte A
A4: yksi laite korkeintaan 20 prosenttia
yksi laite yli 30 prosenttia
A5: molemmat laitteet yli 20 prosenttia
6.2.3.2 näyte B
B4: A2:n tapauksessa
yksi laite yli 0 prosenttia
mutta korkeintaan 20 prosenttia
yksi laite yli 20 prosenttia
B5: A2:n tapauksessa
molemmat laitteet yli 20 prosenttia
B6: A2:n tapauksessa
yksi laite 0 prosenttia
yksi laite yli 30 prosenttia
6.3 Uusintanäytteenotto
Tapauksissa A3, B2 ja B3 uusintanäytteenotto, mukaan lukien
kolmas näyte C kahdesta laitteesta sekä neljäs näyte D kahdesta
erityisestä varoitusvalosta, jotka valitaan tarkistuksen jälkeen valmis-
tetusta varastotavarasta, on tarpeen kahden kuukauden kuluessa
ilmoituksesta.
6.3.1 Vaatimustenmukaisuutta ei kiistetä1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 50
▼B
6.3.1.1 Tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenetelmän mukai-
sesti massatuotettujen laitteiden yhdenmukaisuutta ei kiistetä, mikäli
laitteen mitta-arvojen poikkeamat ovat:
6.3.1.1.1 näyte C
C1: yksi laite 0 prosenttia
yksi laite korkeintaan 20 prosenttia
C2: molemmat laitteet yli 0 prosenttia
mutta korkeintaan 20 prosenttia
6.3.1.1.2 näyte D
D1: C2:n tapauksessa
molemmat laitteet 0 prosenttia
6.3.2 Vaatimustenmukaisuus kiistetään
6.3.2.1 Tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenetelmän mukai-
sesti massatuotettujen laitteiden vaatimustenmukaisuus kiistetään ja
valmistajaa kehotetaan saattaamaan tuotantonsa vastaamaan vaati-
muksia (oikaisu), mikäli laitteiden mitta-arvojen poikkeamat ovat:
6.3.2.1.1 näyte D
D2: C2:n tapauksessa
yksi laite yli 0 prosenttiamutta korkeintaan 20 prosenttia
yksi laite korkeintaan 20 prosenttia
6.3.3 Peruutettu hyväksyntä
Vaatimustenmukaisuus kiistetään ja direktiivin 92/61/ETY 10
artiklaa sovelletaan, mikäli tämän liitteen kuvan 1 näytteenottomene-
telmän mukaisesti laitteiden mitta-arvojen poikkeamat ovat:
6.3.3.1 näyte C
C3: yksi laite korkeintaan 20 prosenttia
yksi laite yli 20 prosenttia
C4: molemmat laitteet yli 20 prosenttia
6.3.3.2 näyte D
D3: C2:n tapauksessa
yksi laite 0 tai yli 0 prosenttia
yksi laite yli 20 prosenttia1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 51
▼B
Kuva 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 52
▼B
Lisäys 1
Valojen värit
Kolmivärikoordinaatit
PUNAINEN: raja-arvo keltaiseen: y ≤0,335
raja-arvo purppuranpunaiseen: z ≤0,008
VALKOINEN: raja-arvo siniseen: x ≥0,310
raja-arvo keltaiseen: x ≤0,500
raja-arvo vihreään: y ≤0,150 + 0,640 ×
raja-arvo vihreään: y ≤0,440
raja-arvo purppuranpunaiseen: y ≥0,050 + 0,750 ×
raja-arvo punaiseen: y ≥0,382
RUSKEANKELTAINEN: raja-arvo keltaiseen: y ≤0,429
raja-arvo punaiseen: y ≥0,398
raja-arvo valkoiseen: z ≤0,007
Edellä olevien raja-arvojen tarkastamiseksi voidaan käyttää värilämpötilan 2 856 K valonlähdettä
(Kansainvälisen valaistustoimikunnan [KVT] valonlähde A yhdessä asianmukaisten suodattimienkanssa).
Takaheijastimiin laite valaistaan KVT-standardin mukaisella valonlähde A:lla hajontakulman ollessa
1/3º ja valaistuskulman V = H = 0º tai, mikäli tämä tuottaa värittömän pintaheijasteen, valaistus-
kulman V = ± 5º, H = 0º, täytyy heijastetun valovirran kolmivärikoordinaattien olla edellä olevien
raja-arvojen sisällä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 53
▼B
Lisäys 2
Esimerkkejä tyyppihyväksyntämerkkien malleista
Kuva 1
Laite, jossa on edellä esitetty tyyppihyväksyntämerkki, on luokan 11 suuntava-
laisin, joka Alankomaissa (e4) on hyväksytty numerolla 00243.
Tyyppihyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä lukua osoittavat, että hyväksyntä
on myönnetty tämän direktiivin, sellaisena kuin se on alkuperäisessä muodos-
saan, liitteen II vaatimusten mukaisesti.
Suuntavalaisimen osalta nuoli osoittaa, että valon hajaantuminen on vaakasuor-
asti epäsymmetrinen ja että valotekniset arvot ovat vaatimusten mukaiset aina
80º kulmaan asti oikealle, kun laitetta katsotaan valon suunnan kanssa vastakkai-
sesta suunnasta. Esimerkissä suuntavalaisin on asennettu ajoneuvon oikealle
puolelle.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 54
▼B
Ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen valaisimien yksin-
kertaistettu merkintä, kun kaksi tai useampia valaisimia kuuluu samaan
kokonaisuuteen
Kuva 1a
(Pysty- ja vaakasuorat viivat kuvaavat merkkivalolaitteen muotoa. Ne eivät
kuulu tyyppihyväksyntämerkkiin)
Huom.
Nämä kolme esimerkkiä tyyppihyväksyntämerkistä (mallit A, B ja C) koskevat
kolmea mahdollista muunnosta valaisimen merkinnästä, kun kaksi tai useampia
valoja kuuluu samaan ryhmiteltyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistet-
tyjen valaisimien kokonaisuuteen.
Ne osoittavat, että laite on hyväksytty Alankomaissa (e4) tyyppihyväksyntänu-
merolla 3333 ja että siihen kuuluu:
— luokan 1 takaheijastin, joka on hyväksytty direktiivin 76/757/ETY alkuperä-
isen version mukaisesti,
— punainen taka(sivu)valaisin (R), joka on hyväksytty tämän direktiivin alku-
peräisen version liitteen II mukaisesti,
— takasumuvalaisin (F), joka on hyväksytty direktiivin 77/538/ETY alkuperä-
isen version mukaisesti,
— peruutusvalaisin (AR), joka on hyväksytty direktiivin 77/539/ETY alkuperä-
isen version mukaisesti,
— jarruvalaisin (S), joka on hyväksytty tämän direktiivin, sellaisena kuin se on
alkuperäisessä muodossaan, liitteen II mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 55
▼B
EY-tyyppihyväksyntämerkin malli
Kuva 1b
Kuva 1c
 Kuva 1d
Heijastin, jossa on yllä esitetty EY-tyyppihyväksyntämerkintä, kuuluu luokkaan 1 ja on Alankomaissa
(4) hyväksytty osan ETY-tyyppihyväksyntänumerolla 216 direktiivin 76/757/ETY mukaisesti, tämän
direktiivin liitteen II 9.1 kohdan heijastimien osalta mitta a ≥4 mm.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 56
▼B
Kuva 2
Ajovalaisin, jossa on edellä esitetty tyyppihyväksyntämerkki, on hyväksytty
Alankomaissa (e4) tämän direktiivin alkuperäisen version liitteen III mukaisesti
tyyppihyväksyntänumerolla 00243. Tyyppihyväksyntänumeron kaksi ensim-
mäistä lukua osoittavat, että hyväksyntä on myönnetty tämän direktiivin,
sellaisena kuin se on alkuperäisessä muodossaan, mukaisesti.
Kuva 3
Ajovalaisin, jossa on edellä esitetty tyyppihyväksyntämerkki, täyttää tämän
direktiivin alkuperäisen version liitteen III-B vaatimukset ja se on suunniteltu
yksinomaan oikeanpuoleiseen liikenteeseen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 57
▼B
Kuva 4
 Kuva 5
Ajovalaisin, jossa on edellä esitetty tyyppihyväksyntämerkki, täyttää tämän direktiivin alkuperäisen version liitteen
III-B vaatimukset ja se on suunniteltu:
yksinomaan vasemmanpuoleiseen liikenteeseen. sekä oikean- että vasemmanpuoleiseen liikenteeseen
säätämällä asianmukaisella tavalla optisen järjestelmän
tai lampun asentoa ajoneuvossa.
Kuva 6
Ajovalaisimeen, jossa on yllä esitetty tyyppihyväksyntämerkki, kuuluu muovi-
lasi, ja se täyttää tämän direktiivin alkuperäisen version liitteen III-C
vaatimukset.
Ajovalaisin on suunniteltu siten, että lähivalon hehkulanka voidaan sytyttää
yhtäaikaa kaukovalon ja/tai muun rakenteellisesti yhdistetyn valotoiminnon
kanssa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 58
▼B
Kuva 7
 Kuva 8
Ajovalaisin jossa on yllä esitetty tyyppihyväksyntämerkki, täytää tämän direktiivin, sellaisena kuin se on alkuperäi-
sessä muodossaan, liitteen III-D vaatimukset:
ainoastaan lähivalojen osalta ainoastaan kaukovalojen osalta.
ja suunniteltuna ainoastaan vasemmanpuoleiseen liikenteeseen.
Kuva 9
 Kuva 10
Ajovalaisimeen, jossa on yllä esitetty tyyppihyväksyntämerkki, kuuluu muovilasi, ja se täyttää tämän direktiivin
alkuperäisen version liitteen III-D vaatimukset ainostaan lähivalojen osalta ja on suunniteltu:
sekä vasemman- että oikeanpuoleiseen liikenteeseen. ainoastaan oikeanpuoleiseen liikenteeseen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 59
▼B
Ryhmiteltyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen valojen yksinker-
taistettu merkintä
Kuva 11
(Pysty- ja vaakasuorat viivat kuvaavat merkivalolaitteen muotoa. Ne eivät kuulu
tyyppihyväksyntämerkkiin)
Huom.
Edellä esitetyt neljä esimerkkiä koskevat valaisinta, jossa on tyyppihyväksyntä-
merkki seuraavien laitteiden osalta:
— etuvalaisin (A), joka on hyväksytty tämän direktiivin alkuperäisen version
liitteen II mukaisesti,
— ajovalaisin (HCR), jossa on sekä oikean- että vasemmanpuoleiseen liikentee-
seen suunniteltu lähivalo ja kaukovalo, jonka suurin valovoima on 86.250 ja
101.250 kandelan välillä (kuten numero 30 osoittaa), ja joka on hyväksytty
tämän direktiivin alkuperäisen version liitteen III-D mukaisesti ja johon
kuuluu muovilasi,
— etusumuvalaisin (B), joka on hyväksytty direktiivin 76/762/ETY alkuperä-
isen version mukaisesti ja johon kuuluu muovilasi,
— etusuuntavalaisin, joka kuuluu luokkaan 11 ja joka on hyväksytty tämän
direktiivin alkuperäisen version liitteen II mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 60
▼B
Kuva 12
 Kuva 13
Ajovalaisin, jossa on yllä esitetty tyyppihyväksyntämerkki, täyttää direktiivin 76/761/ETY vaatimukset:
ainoastaan lähivalojen osalta ja suunniteltuna yksinomaan
vasemmanpuoleiseen liikenteeseen.ainoastaan kaukovalojen osalta.
Kuva 14
 Kuva 15
Ajovalaisin, johon kuuluu muovilasi ja joka täyttää direktiivin 76/761/ETY vaatimukset tämän direktiivin alkuperä-
isen version liitteen III-D lisäyksen 3 osalta:
sekä lähi- että kaukovalojen osalta ja suunniteltuna
ainoastaan oikeanpuoleiseen liikenteeseen.ainoastaan lähivalojen osalta ja suunniteltuna ainoastaan
vasemmanpuoleiseen liikenteeseen.
Lähivalon hehkulanka ei syty samanaikaisesti kaukovalon hehkulangan ja/tai minkään muun ajovalaisimen kanssa,
johon se on rakenteellisesti yhdistetty.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 61
▼B
LIITE II
OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄÄN LIITTYVÄT VAATIMUKSET ETU(SI-
VU)VALAISIMISTA, TAKAVALAISIMISTA, JARRUVALAISIMISTA,
SUUNTAVALAISIMISTA, TAKAREKISTERIKILVEN VALAISIMISTA,
ETUSUMUVALAISIMISTA, TAKASUMUVALAISIMISTA, PERUUTUS-
VALAISIMISTA SEKÄ KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISIIN MOOTTORIA-
JONEUVOIHIN ASENNETTAVISTA TAKAHEIJASTIMISTA
1. MÄÄRITELMÄT
Kaksi- ja kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin asennettavista valai-
simista ja merkkivalolaitteista 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun
neuvoston direktiivin 93/92/ETY liitteessä I annettuja määritelmiä
sovelletaan.
1.1 ’Lasilla’ tarkoitetaan valaisimen (laitteen) ulommaista osaa, joka
lähettää valoa valaisevan pinnan läpi;
1.2 ’Pinnoitteella’ tarkoitetaan mitä tahansa tuotetta tai tuotteita, joita
lisätään yhtenä tai useampana kerroksena lasin ulkopinnalle;
1.3 ”Erityyppiset laitteet” ovat laitteita, jotka poikkeavat toisistaan sell-
aisilta olennaisilta osin kuten:
1.3.1 tuotenimi tai tavaramerkki;1.3.2 optisen järjestelmän ominaisuudet;1.3.3 sellaisten osien lisäys tai poisto, jotka saattavat muuttaa optisia
tuloksia toiminnan aikana tapahtuvan heijastuksen, valon taittumisen,
absorption ja/tai vääristymisen vuoksi;
1.3.4 hehkulampun tyyppi;1.3.5 lasien ja mahdollisten pinnoitteiden materiaalit.
2. SUUNTAVALAISIMIEN OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄMERKIN
LISÄTIEDOT:
2.1 Yleensä suuntavalaisimissa numero, joka osoittaa että kyseessä on
etusuuntavalaisin (luokka 11) tai takasuuntavalaisin (luokka 12) on
oltava kiinnitettynä lähelle osan tyyppihyväksyntämerkin suorakul-
miota ja toisella puolella kuin osan tyyppihyväksyntänumero.
2.2 Suuntavalaisimessa, joka ei kohdan 4.7.1 mukaisesti saavuta yhdellä
puolella vaadittavaa vähimmäisvalovoimaa kulmaan H = 80º, on
osan tyyppihyväksyntämerkin suorakulmion alapuolelle kiinnitettävä
vaakasuora nuoli, jonka kärki osoittaa siihen suuntaan, jossa kohdan
4.7.1 mukainen vähimmäisvalovoima saavutetaan vähintään kulmaan
H = 80º.
3. YLEISET VAATIMUKSET
Laitteet on suunniteltava ja rakennettava siten, että normaaleissa
käyttöoloissa ja huolimatta mahdollisista värähtelyistä niiden moit-
teeton toiminta säilyy vahingoittumatta ja ne säilyttävät tässä
liitteessä vaaditut ominaisuutensa.
4. SÄTEILEVÄN VALON VOIMAKKUUS
Kahdesta kummankaan laitteen säteilemän valon valovoima vertai-
luakselilla ei saa olla pienempi kuin jäljempänä taulukossa
määritetty vähimmäisvalovoima eikä suurempi kuin enimmäisvalo-
voima. Missään suunnassa ei annettuja enimmäisarvoja saa ylittää.
vähintään
(cd)korkeintaan
(cd)
4.1 Taka(sivu)valaisimet 4 12
4.2 Etu(sivu)valaisimet 4 60
4.3 Jarruvalaisimet 40 100
4.4 Suuntavalaisimet4.4.1 Etu (luokka 11)
(katso lisäys 1)90 700(
1)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 62
▼B
vähintään
(cd)korkeintaan
(cd)
4.4.2 Taka (luokka 12)
(katso lisäys 1)50 200
(1) Koskee vain aluetta, joka jää pisteiden V = 0º ja H = ± 5º läpi kulkevan
kahden pystysuoran viivan ja pisteiden V = ± 10º ja H = 0º läpi kulkevan
kahden vaakasuoran viivan väliin. 400 cd:n ylärajaa sovelletaan kaikkiinmuihin suuntiin.
4.5 Vertailuakselin ulkopuolella ja lisäyksen 1 piirrosten määrittelemien
kulmien alueilla säteilevän valon valovoiman on kunkin lisäyksen 2
valonjakautumistaulukossa määritetyn pisteen suuntaan oltava
vähintään edellä kohdissa 4.1—4.4 annettujen vähimmäisarvojen
tuotoksen suuruinen sekä tässä taulukossa annetun prosenttiluvun
suuruinen kyseessä olevaan suuntaan.
4.6 Poikkeuksena edellä 4.1 kohtaan 60 cd:n enimmäisvalovoima salli-
taan taka(sivu)valaisimille, jotka on rakenteellisesti yhdistetty
jarruvalaisimien kanssa sen tason alapuolella, joka muodostaa 5º
kulman vaakatasosta alaspäin.
4.7 Lisäksi4.7.1 Kaikilla lisäyksessä 1 määritellyillä alueilla säteilevän valon voimak-
kuuden on oltava sivuvalaisimissa vähintään 0,05 cd ja
jarruvalaisimissa ja suuntavalaisimissa vähintään 0,3 cd.
4.7.2 Kun sivuvalaisimet on ryhmitetty tai rakenteellisesti yhdistetty jarru-
valaisimeen, on näiden kahden samanaikaisesti sytytetyn valon
mitatun todellisen valovoiman suhteen yksin palavan takavalaisimen
voimakkuuden oltava vähintään 5:1 lisäyksessä 2 määritellyissä
yhdessätoista mittauspisteessä, jotka sijaitsevat valonjakautumistau-
lukossa esitetyllä alueella, joka rajoittuu pisteen 0º V ja ± 10º H
kautta kulkeviin pystysuoriin viivoihin sekä pisteen ± 5º V ja 0º Hkautta kulkeviin vaakasuoriin viivoihin.
4.7.3 Lisäyksen 2 kohdan 2.2 vaatimukset valovoiman paikallisista vaihte-
luista on täytettävä.
4.8 Valovoimat on mitattava lampun palaessa yhtäjaksoisesti. Valojen
vilkkutoiminnossa on huolehdittava, ettei laite ylikuumene.
4.9 Lisäyksessä 2, johon viitataan edellä kohdassa 4.5, on tarkempia
tietoja käytettävistä mittausmenetelmistä.
4.10 Takarekisterikilven valaisimen on täytettävä lisäyksen 3 edellytykset.4.11 Useilla valonlähteillä varustettujen hehkulamppujen valotekninen
suorituskyky tarkastetaan lisäyksen 2 vaatimusten mukaisesti.
5. TESTIOLOSUHTEET
5.1 Kaikki mittaukset on suoritettava värittömällä standardihehkulam-
pulla, joka kuuluu laitteeseen tarkoitettujen hehkulamppujen
luokkaan ja joka säädetään lähettämään kyseiseltä hehkulampulta
vaadittavaa referenssivalovirtaa. Hehkulampuilla, joiden valonlähteet
eivät ole vaihdettavia, kaikki mittaukset kuitenkin tehdään joko
jännitteellä 6,75 V tai 13,5 V.
5.2 Laitteen valoa lähettävän pinnan pysty- ja vaakasuorat reunat
määritetään ja mitoitetaan suhteessa sen vertailukeskipisteeseen.
6. SÄTEILEVÄN VALON VÄRI
Jarru- ja takavalaisimet lähettävät punaista valoa, etuvalaisimet valk-
oista valoa ja suuntavalaisimet ruskeankeltaista valoa.
Säteilevän valon värin, joka mitataan valmistajan erittelemään
hehkulamppuluokkaan kuuluvaa hehkulamppua käyttäen, on oltava
liitteen I lisäyksessä 1 vaadittujen kolmivärikoordinaattien raja-
arvojen sisällä silloin, kun hehkulamppua käytetään testijännitteellä
liitteen IV erittelyn mukaisesti.
Hehkulamppujen, joiden valonlähteet eivät ole vaihdettavia, värite-
kniset ominaisuudet on kuitenkin tarkastettava niillä valonlähteillä,
jotka hehkulampuissa ovat jännitteillä 6,75 V, 13,5 V tai 28,0 V.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 63
▼B
7. ETU- JA TAKASUMUVALAISIMET
Direktiivin 76/762/ETY vaatimuksia etusumuvalaisimista sekä direk-
tiivin 77/538/ETY vaatimuksia takasumuvalaisimista sovelletaan.
8. PERUUTUSVALAISIMET
Direktiivin 77/539/ETY vaatimuksia peruutusvalaisimista sovelle-
taan.
9. TAKAHEIJASTIMET9.1 Polkimien takaheijastimet
9.1.1 Takaheijastimien on oltava muodoltaan sellaisia, että ne mahtuvat
suorakulmioon, jonka sivumittojen suhde on korkeintaan 8.
9.1.2 Polkimien takaheijastimien on oltava direktiivin 76/757/ETY liitteen
VIII vaatimusten mukaan ruskeankeltaiset.
9.1.3 Jokaisen neljän polkimen takaheijastimen toimivan heijastavan pinta-
alan on oltava vähintään 8 cm
2.
9.2 Muut takaheijastimet
Direktiivin 76/757/ETY vaatimuksia takaheijastimista sovelletaan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 64
▼B
Lisäys 1
Valokentän laajuuden vaaka- (H) ja pystysuorat (V) vähimmäiskulmat
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 65
▼B
Lisäys 2
Valotekniset mittaukset
1. MITTAUSMENETELMÄT
1.1 Häiriöheijasteet valoteknisen mittauksen aikana on estettävä asian-
mukaisella suojauksella.
1.2 Jos mittaustulokset kyseenalaistetaan, on mittaukset suoritettava
siten, että:
1.2.1 mittausetäisyys on sellainen, että etäisyyden käänteisneliösääntöä
voidaan soveltaa;
1.2.2 mittauslaitteisto on sellainen, että ilmaisimen avauskulma valaisimen
vertailukeskipisteestä katsottuna on kulman kymmenen minuutin ja
yhden asteen välissä;
1.2.3 Annetun havaintosuunnan voimakkuusvaatimus on tyydyttävä,
mikäli vaatimus täytetään suunnassa, joka poikkeaa havaintosuun-
nasta korkeintaan neljäsosa-asteella.
2. VALON JAKAUTUMISEN VAKIOTAULUKKO
2.1 Suunta H = 0º ja V = 0º vastaa vertailuakselia (ajoneuvossa se on
vaakasuora ja yhdensuuntainen ajoneuvon pituussuuntaisen tason
keskiviivan kanssa sekä osoittaa vaaditun näkökentän suuntaan). Se
kulkee vertailukeskipisteen kautta. Taulukon arvoista saadaan eri
mittaussuuntiin vähimmäisvoimakkuudet prosentteina akselin kunkin
valaisimen vähimmäisvaatimuksista (suunnassa H = 0º ja V = 0º).
2.2 Jaksossa 2 olevan piirroksen rasterilla esitetyn valon jakautumisa-
lueen sisällä valonjakautumisen täytyy olennaisilta osin olla
yhdenmukainen siten, että valovoima rasterin viivojen rajaaman
alueen osan jokaisessa suunnassa saavuttaa vähintään prosenttilukuna
annetun alimman vähimmäisarvon, (tai alimman mahdollisen arvon)
rasterin niillä viivoilla, jotka ympäröivät kyseessä olevaa suuntaa.
3. USEALLA VALONLÄHTEELLÄ VARUSTETTUJEN HEHKU-
LAMPPUJEN VALOTEKNINEN MITTAUS
Valotekninen suorituskyky tarkastetaan:
3.1 muiden kuin vaihdettavien (kiinteiden) hehkulamppujen tai muiden
valonlähteiden osalta:
valmistajan määräämällä jännitteellä; tekninen laitos voi vaatia
valmistajalta erityisvirtalähdettä, jota tarvitaan tällaisten hehkulamp-
pujen virransyöttöön.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 66
▼B
3.2 Vaihdettavien hehkulamppujen osalta;
sarjatuotantohehkulampuilla jännitteillä 6,75 V, 13,5 V tai 28,0 V,
jolloin valovoima-arvojen on oltava tässä liitteessä annetun suur-
imman ja pienimmän raja-arvon välissä lisättynä valitulle
hehkulampputyypille sallitulla valovirtapoikkeamalla kuten liitteessä
IV todetaan tavanomaisten hehkulamppujen osalta; vaihtoehtoisesti
voidaan käyttää standardihehkulamppua vuoron perään kussakin
yksittäisessä asennossa vertailuvalovirralla, jolloin kunkin asennon
yksittäiset mittaukset lasketaan yhteen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 67
▼B
Lisäys 3
Takarekisterikilven valaisimen valotekniset mittaukset
1. VALAISTAVA ALUE
Laitteet voivat kuulua luokkaan 1 tai 2. Luokan 1 laitteet on suunniteltava
siten, että ne valaisevat vähintään 130 × 240 mm kokoisen alueen, ja luokan
2 laitteet siten, että ne valaisevat vähintään 200 × 280 mm kokoisen alueen.
2. SÄTEILEVÄN VALON VÄRI
Laitteessa käytetyn lampun säteilemän valon on oltava valkoista, mutta
riittävän neutraalia, jotta se ei aiheuta mitään huomattavaa muutosta rekister-
ikilven värissä.
3. VALOINSIDENSSI
Valaisimen valmistajan on määrättävä ehdot mainitun laitteen asentamisesta
suhteessa rekisterikilvelle suunniteltuun paikkaan. Laitteen on oltava sellai-
sessa paikassa, että missään kohdassa valaistavaa pintaa valon
kohtaamiskulma kilven pinnassa ei ylitä 82º, kun tuo kulma mitataan
suhteessa laitteen valoa antavan pinnan ääripäähän, joka on kauimpana kilven
pinnasta. Mikäli optisia komponentteja on enemmän kuin yksi, koskee tämä
vaatimus vain sitä kilven osaa, joka valaistaan asiaankuuluvalla komponen-
tilla.
Laitteen on oltava suunniteltu siten, että yhtään valonsädettä ei tule suoraan
kohti takaosaa, poikkeuksena punaiset valonsäteet, mikäli laite on yhdistetty
tai liitetty takavalaisimeen.
4. MITTAUSMENETELMÄ
Luminanssitasot mitataan puhtaanvalkoisella imupaperiarkilla, jonka hajahei-
jasteen minimifaktori on 70 prosenttia, ja joka on rekisterikilven kokoinen ja
asetetaan rekisterikilven paikalle, mutta 2 mm sen kannattimen eteen.
Luminanssitasot mitataan oikeissa kulmissa paperin pintaan nähden pisteissä,
jotka näkyvät diagrammissa kohdassa 5 jäljempänä, jokaisen pisteen edus-
taessa pyöreätä aluetta, jonka halkaisija on 25 mm.
5. VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Luminanssin B on oltava vähintään 2 cd/m2jokaisessa allamääritellyssä
mittauspisteessä.
Kuva 1
Mittauspisteet 1 luokalle
Kuva 2
Mittauspisteet 2 luokalle
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 68
▼B
Luminanssigradientti arvojen B1ja B2välillä mitattuna missä tahansa
kahdessa pisteessä 1 ja 2, jotka valitaan edellämainittujen pisteiden joukosta,
ei saa ylittää 2 × Bo/cm, kun Boon eri mittauspisteissä kirjattu vähimmäislu-
minenssi, eli toisin sanoen
B2/C0B1
et¨aisyys 1—2 senteiss¨ a/C202/C2Bo=cm1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 69
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 70
▼B
Lisäys 5
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 71
▼B
LIITE III
OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄÄN LIITTYVÄT VAATIMUKSET KAKSI-
JA KOLMIPYÖRÄISIIN MOOTTORIAJONEUVOIHIN ASENNETTA-
VISTA LAITTEISTA (AJOVALAISIMET), JOISSA KÄYTETÄÄN
HEHKU- TAI HALOGEENIHEHKULAMPPUJA, JOTKA LÄHETTÄVÄT
LÄHI- JA/TAI KAUKOVALAISTUSTA
1. MÄÄRITELMÄT
Direktiivin 92/92/ETY liitteessä I annettuja määritelmiä sovelletaan.
1.1 ’Lasilla’ tarkoitetaan ajovalaisimen (laitteen) ulommaista osaa, joka
lähettää valoa valaisevan pinnan läpi;
1.2 ’Pinnoitteella’ tarkoitetaan mitä tahansa tuotetta tai tuotteita, joita
lisätään yhtenä tai useampana kerroksena lasin ulkopinnalle;
1.3 ”Erityyppiset ajovalaisimet” ovat ajovalaisimia, jotka poikkeavat
toisistaan sellaisilta oleellisilta osin kuten:
1.3.1 tavaramerkki tai kauppanimitys;
1.3.2 optisen järjestelmän ominaisuudet;
1.3.3 sellaisten osien lisääminen tai poistaminen, jotka saattavat muuttaa
optisia tuloksia toiminnan aikana tapahtuvan heijastuksen, valon tait-
tumisen, absorption ja/tai vääristymisen vuoksi. Sellaisten
suodattimien lisääminen tai poistaminen, jotka on suunniteltu muut-
tamaan valokeilan väriä, ei valon hajontaa, ei kuitenkaan aiheuta
tyyppimuutosta;
1.3.4 sopivuus oikean- tai vasemmanpuoleiseen liikenteeseen tai molem-
piin;
1.3.5 valokeilan laji (kaukovalo, ajovalo tai molemmat);
1.3.6 pesä johon asianmukaisen luokan hehkulamppu (tai -lamput) sopii;
1.3.7 lasien ja mahdollisten pinnoitteiden materiaalit.
2. AJOVALAISIMET
Seuraavat ajovalaisimet on pidettävä erillään:
2.1 Mopojen ajovalaisimet
(katso liite III-A)
2.1.1 yksilankaisella hehkulampulla 15 W (luokka S3)
2.1.2 kaksilankaisella hehkulampulla 15/15 W (luokka S4)
2.1.3 yksilankaisella halogeenihehku-
lampulla 15 W (luokka HS2)
2.2 Moottoripyörien ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ajova-
laisimet
(katso liitteet III-B ja III-C)
2.2.1 kaksilankaisella hehkulampulla 25/25 W (luokka S1)
2.2.2 kaksilankaisella hehkulampulla 35/35 W (luokka S2)
2.2.3 kaksilankaisella halogeeniheh-
kulampulla 35/35 W (luokka HS1)
2.2.4 kaksilankaisella hehkulampulla 40/45 W (luokka R2)
2.3 Moottoripyörien ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ajova-
laisimet
(katso liite III-D — ajovalaisimet joissa on muu kuin HS1-halogeeni-
hehkulamppu)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 72
▼B
2.3.1 yksilankaisella hehkulampulla 55 W (luokka H1)
2.3.2 yksilankaisella hehkulampulla 55 W (luokka H2)
2.3.3 yksilankaisella hehkulampulla 55 W (luokka H3)
2.3.4 yksilankaisella hehkulampulla 60 W (luokka HB3)
2.3.5 yksilankaisella hehkulampulla 51 W (luokka HB4)
2.3.6 yksilankaisella hehkulampulla 55 W (luokka H7)
2.3.7 yksilankaisella hehkulampulla 55/60 W (luokka H4)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 73
▼B
LIITE III-A
MOPOJEN AJOVALAISIMET
1. YLEISET VAATIMUKSET
1.1 Ajovalaisimet on suunniteltava ja valmistettava siten, että tavano-
maisissa käyttöoloissa ja huolimatta mahdollisesta tärinästä ne
toimivat jatkuvasti asianmukaisesti sekä säilyttävät tässä liitteessä
vaaditut ominaisuutensa.
1.2 Hehkulampun kiinnittämiseen tarkoitetut osat on suunniteltava siten,
että hehkulampun voi kiinnittää asianmukaisella tavalla paikalleenjopa pimeässä.
2. ERITYISVAATIMUKSET
2.1 Lasin oikea paikka optiseen järjestelmään nähden on oltava selvästi
merkitty ja lukittu paikalleen rotaation välttämiseksi käytön aikana.
2.2 Lisäyksissä 1 ja 2 kuvattua mittakangasta ja standardivalaisinta,
jossa käytetään sileää ja väritöntä hehkulamppua, joka kuuluu yhteen
2.1 kohdassa ja liitteessä III esitetyistä luokista, on käytettävä ajova-
laisimen valaisukyvyn tarkistamiseksi.
Standardivalaisimet on säädettävä asianmukaiseen viitevalovirtaan
niiden arvojen mukaan, jotka säädetään niille ajovalaisimille asiaa
koskevassa teknisessä asiakirjassa (katso liite IV).
2.3 Lähivalokeilan on tuotettava niin tarkka leikkaus, että oikea säätöon
sen avulla käytännössä mahdollista. Leikkauksen on oltava selvästi
vaakasuora ja mahdollisimman suorasti yli ± 900 mm vaakasuoraa
pituutta mitattuna 10 metrin etäisyydestä (halogeenihehkulampun
tapauksessa: pituus vähintään ± 2250 mm mitattuna 25 metrin
etäisyydestä; katso lisäys 2). Lisäyksen 1 mukaisesti säädettyinä
ajovalaisimet täyttävät niille siinä asetetut ehdot.
2.4 Valon hajonta ei saa vaihdella lateraalisesti siten, että se heikentäisi
hyvää näkyvyyttä.
2.5 Valaistus kankaalla, josta mainitaan 2.2 kohdassa, on mitattava valo-
mittarin avulla käytettävän alueen ollessa 65 mm neliön rajoissa.
3. LISÄVAATIMUKSET, JOTKA LIITTYVÄT KAIKKIIN
MAHDOLLISIIN TARKASTUKSIIN, JOITA TOIMIVALTAISET
VIRANOMAISET VOIVAT SUORITTAA TUOTANNON VAATI-
MUSTENMUKAISUUDEN TARKASTAMISEKSI LIITTEESSÄ I
OLEVAN 5.2.4 KOHDAN MUKAISESTI
Kaikki ajovalaisimien valoteknisten ominaisuuksien kirjaukset, jotka
on tehty vaatimustenmukaisuuden testaamista koskevien yleisten
vaatimusten mukaisesti, on rajoitettava pisteisiin HV — LH — RH
— L 600 — R 600 (katso kuva lisäyksessä 1).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 74
▼B
Lisäys 1
S3-j aS4-luokan hehkulampuilla varustettujen ajovalaisimien valotekniset
testit
1. Mittauksia varten mittakankaan on oltava kymmenen metrin etäisyy-
dellä ajovalaisimen edessä ja oikeissa kulmissa siihen viivaan
nähden, joka yhdistää valaisimen kaukovalokeilan ja pisteen HV
(katso kuva jäljempänä); viivan H—H on oltava vaakatasossa.
2. LÄHIVALOON LIITTYVÄT VAATIMUKSET
2.1 Ajovalaisin on asennettava lateraalisesti niin suoraan, että sen valo-
keila on mahdollisimman symmetrinen suhteessa viivaan V—V.
2.2 Ajovalaisin on säädettävä pystysuoraan siten, että sen leikkaus on
100 mm viiivan H—H alapuolella.
2.3 Kun ajovalaisin on säädetty kohtien 2.1 ja 2.2 edellä mukaisesti,
valaistusarvojen on oltava seuraavat:
2.3.1 Viivalla H—H ja sen yläpuolella: korkeintaan 2 luksia;
2.3.2 Viivalla, joka on 300 mm viivan H—H alapuolella ja yli 900 mm
levyinen pystysuoran viivan V—V molemmin puolin: vähintään 8
luksia;
2.3.3 Viivalla 600 mm viivan H—H alapuolella ja yli 900 mm levyinen
pystysuoran viivan V—V molemmin puolin: vähintään 4 luksia.
3. KAUKOVALAISINTA (JOS SELLAINEN ON) KOSKEVAT
VAATIMUKSET
3.1 Kun ajovalaisimet on asennettu kohtien 2.1 ja 2.2 edellä mukaisesti,
niiden on täytettävä seuraavat kaukovalaisinta koskevat vaatimukset:
3.1.1 Viivojen H—H ja V—V leikkauspisteen (HV) on oltava isoluksin
rajoissa, joka osoittaa 80 prosenttia enimmäisvalaistuksesta.
3.1.2 Kaukovalaisimen enimmäisvalaistuksen (Emax) on oltava vähintään
50 luksia.
3.1.3 Lähtien pisteestä HV kaukovalaisimen valaistuksen vasemmalle ja
oikealle on oltava vähintään Emax/4 0,90 metrin etäisyyteen asti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 75
▼B
MITTAKANGAS
(mitat millimetreissä yli kymmenen metrin etäisyydessä)
Kuva
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 76
▼B
Lisäys 2
HS2-luokan halogeenihehkulampuilla varustettujen ajovalaisimien valote-
kniset testit
1. Mittauksia varten mittakankaan on oltava 25 metrin etäisyydellä
ajovalaisimen edessä ja oikeissa kulmissa siihen viivaan nähden,
joka yhdistää hehkulampun langan ja pisteen HV (katso kuva
jäljempänä); viivan H—H on oltava vaakasuora.
2. Ajovalaisin on asennettava lateraalisesti niin suoraan, että sen valo-
keilan hajonta on mahdollisimman symmetrinen suhteessa viivaan
V—V.
3. Ajovalaisin on säädettävä pystysuoraan siten, että sen leikkaus on
250 mm viivan H—H alapuolella. Sen on myös oltava mahdolli-
simman vaakasuora.
4. Kun ajovalaisin on säädetty 2 ja 3 kohdan mukaisesti, täytetään seur-
aavat vaatimukset:
MittauspisteValaistus E/
luksia
Jokainen piste viivalla H—H ja sen yläpuolella ≤0,7
Jokainen piste viivalla 35L—35R paitsi 35V ≥1
Piste 35V ≥2
Jokainen piste viivalla 25L—25R ≥2
Jokainen piste viivalla 15L—15R ≥0,5
5. Mittakangas1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 77
▼B
MITTAKANGAS
(mitat millimetreissä yli 25 metrin etäisyydessä)
Kuva
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 78
▼B
Lisäys 3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 79
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 80
▼B
LIITE III-B
MOOTTORIPYÖRIEN JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEU-
VOJEN AJOVALAISIMET, JOTKA LÄHETTÄVÄT SYMMETRISTÄ
LÄHI- JA KAUKOVALAISTUSTA HEHKULAMPPUJEN AVULLA
1. LISÄVAATIMUKSET TIETTYJEN LAITTEIDEN MERKEISTÄ
JA MERKITSEMISESTÄ
1.1 Ajovalaisimissa on oltava selvästi luettavissa ja pysyvästi kirjaimet
”MB” (ajovalaisimen symboli) vastapäätä osan tyyppihyväksyntä-
merkkiä.
1.2 Ajovalaisimet, jotka on suunniteltu siten, että lähivalolangan tai
minkä tahansa muun valonlähteen, joihin ne on integroitu, samanai-
kainen sytytys estetään, voidaan merkitä vinoviivalla (/)
ajovalaisinsymbolin (MB) perään osan tyyppihyväksyntämerkissä.
1.3 Muovilasilla varustetuissa ajovalaisimissa on oltava kirjaimet ”PL”
lähellä 1.1 kohdassa esitettyä symbolia.
2. YLEISET VAATIMUKSET
2.1 Jokaisen näytteen on täytettävä 3 kohdassa esitetyt laatuvaatimukset.2.2 Ajovalaisimet on suunniteltava ja valmistettava siten, että tavano-
maisissa käyttöoloissa ja huolimatta mahdollisesta tärinästä ne
toimivat jatkuvasti asianmukaisesti sekä säilyttävät vaaditut ominai-
suutensa.
2.2.1 Ajovalaisimet asennetaan laitteella, joka mahdollistaa niiden
säätämisen ajoneuvossa niitä koskevien sääntöjen mukaan. Tällaista
laitetta ei tarvita, mikäli ajovalaisinyksiköt koostuvat umpiosta ja
lasista, joita ei voida erottaa, kun tämänkaltaisten yksikköjen käyttö
rajoittuu ajoneuvoihin, joissa ajovalaisimet säädetään muilla tavoin.
Jos erityisesti kaukovalotoimintaa ja erityisesti lähivalotoimintaa
varten suunnitellut ajovalaisimet, joista molemmissa on oma hehku-
lamppunsa, ja jotka on ryhmitetty yhteen tai rakenteellisesti
yhdistetty yhdeksi laitteeksi, asetuslaite mahdollistaa jokaisen
optisen järjestelmän säätämisen yksitellen virallisten asetusarvojen
saavuttamiseksi.
2.2.2 Nämä vaatimukset eivät kuitenkaan koske ajovalaisinkokonai-
suuksia, joiden umpiot ovat jakamattomat. Tämäntyyppiseen
kokonaisuuteen sovelletaan jäljempänä 3.3 kohdassa esitettyjä vaati-
muksia. Kun käytetään useampaa kuin yhtä valonlähdettä
kaukovalon tuottamiseen, käytetään yhdistettyjä toimintoja suur-
imman valaistusarvon (E
max) määrittämiseksi.
2.3 Hehkulampun kiinnittämiseen tarkoitetut osat on suunniteltava siten,
että hehkulampun voi kiinnittää asianmukaisella tavalla paikalleen
jopa pimeässä.
2.4 Lisäyksen 2 vaatimusten mukaiset testit on suoritettava sen varmista-
miseksi, ettei valotekniikassa ole käytön aikana liikaa poikkeamia.
2.5 Jos ajovalaisimen lasi on muovinen, tehdään ylimääräisiä testejä
lisäyksen 3 vaatimusten mukaisesti.
3. ERITYISVAATIMUKSET
3.1 Lasin oikea paikka optiseen järjestelmään nähden on oltava selvästi
merkitty ja lukittu paikalleen rotaation välttämiseksi käytön aikana.
3.2 Lisäyksessä 1 kuvattua mittakangasta ja standardivalaisinta (S1ja/tai
S2, katso liite IV), jossa käytetään sileää ja väritöntä hehkulamppua,
on käytettävä ajovalaisimen valaisukyvyn tarkistamiseksi.
Standardivalaisimet on säädettävä asianmukaiseen viitevalovirtaan
ajovalaisimilta vaadittavien arvojen mukaan.
3.3 Lähivalokeilan on tuotettava niin tarkka leikkaus, että oikea säätöon
sen avulla käytännössä mahdollista. Leikkauksen on oltava mahdol-
lisimman suora ja vaakasuora ja vähintään ± 5º vaakasuoraa pituutta.
Lisäyksen 1 mukaisesti säädettyinä ajovalaisimet täyttävät niille
siinä asetetut ehdot.
3.4 Valon hajonta ei saa vaihdella lateraalisesti siten, että se heikentäisi
hyvää näkyvyyttä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 81
▼B
3.5 Valaistus kankaalla, josta mainittiin kohdassa 3.2, on mitattava
pintatoimintavalokennon avulla 65 mm neliön rajoissa.
4. LISÄVAATIMUKSET, JOTKA LIITTYVÄT KAIKKIIN
MAHDOLLISIIN TARKASTUKSIIN, JOITA TOIMIVALTAISET
VIRANOMAISET VOIVAT SUORITTAA TUOTANNONYHDENMUKAISUUDEN TARKISTAMISEKSI LIITTEEN I
KOHDAN 5.1 MUKAISESTI
4.1 Vyöhykkeen III arvossa epäsuotuisa enimmäispoikkeama voi olla
seuraavaa:
— 0,3 luksia vastaava 20 prosenttia
— 0,45 luksia vastaava 30 prosenttia
4.2 jos, kaukovalaistuksen tapauksessa, HV:n ollessa isoluksin 0,75 E
maxrajoissa, sallittu mittapoikkeama + 20 prosenttia enimmäisarvoille ja
− 20 prosenttia vähimmäisarvoille havaitaan valoteknisillä arvoilla
missä tahansa mittauspisteessä, jotka eritellään tämän direktiivin
lisäyksessä 1 4.3 ja 4.4 kohdassa.
4.3 Kuumuudesta aiheutuvan pystysuoran asennon leikkausviivamuu-
toksen varmistamiseksi sovelletaan seuraavaa käytäntöä:
Yksi ajovalaisinnäytteistä testataan lisäyksen 2 2.1 kohdassa kuvatun
käytännön mukaisesti sen jälkeen kun se on ollut kolme perättäistä
kertaa syklissä, joka kuvataan lisäyksen 2 2.2.2 kohdassa.
Ajovalaisinta ei tule pitää hyväksyttävänä, jos ∆r ei ylitä 1,5 mrad.
Jos tämä arvo ylittää 1,5 mrad mutta on korkeintaan 2,0 mrad, toinen
ajovalaisin on testattava, minkä jälkeen molemmista näytteistä kirjat-
tujen absoluuttisten arvojen keskiarvon ei tule ylittää 1,5 mrad.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 82
▼B
Lisäys 1
Valotekniset testit
1. Säätötarkoituksiin asianmukaisen mittakankaan on oltava vähintään 10
metrin etäisyydellä ajovalaisimen edessä viivan h—h ollessa vaakasuora.
Mittauksia varten valokennon on oltava 25 metriä ajovalaisimen edessä
ja oikeissa kulmissa siihen viivaan nähden, joka yhdistää hehkulampun ja
pisteen HV.
2. Ajovalaisin on asennettava lateraalisesti niin suoraan, että sen kaukova-
laistuskeilan hajonta on mahdollisimman symmetrinen suhteessa viivaan
V—V.
3. Ajovalaisin on säädettävä pystysuoraan siten, että sen leikkaus on 250 mm
viivan h—h alapuolella (25 metrin etäisyydessä).
4. Kun ajovalaisin on säädetty kohtien 2. ja 3. edellä mukaisesti, kaukova-
laistukseen liittyvien ehtojen tapaan seuraavat ehdot on täytettävä:
4.1 kaukovalon valaisukeskuksen on oltava korkeintaan 0,6º viivan h—h
alapuolella;
4.2 kaukovalon tuottaman valaisun on saavutettava maksimiarvonsa (Emax)
koko valohajonnan keskuksessa ja sen on vähennyttävä lateraalisesti;
4.3 kaukovalon enimmäisvalaisun (Emax) on oltava vähintään 32 luksia;
4.4 kaukovalon tuottaman valaisun täytyy vastata seuraavia arvoja:
4.4.1 viivojen h—h ja v—v leikkauspisteessä HV on isoluksin rajoissa 90
prosentilla enimmäisvalaisustaan;
4.4.2 lähtien HV:stä vaakasuorasti oikealle ja vasemmalle kaukovalon tuot-
taman valaisun on oltava vähintään 12 luksia 1,125 metrin etäisyyteen ja
vähintään 3 luksia 2,25 metrin etäisyyteen saakka.
4.5 Lähivalon tuottaman valaisun on vastattava seuraavia arvoja:
Jokainen piste viivalla hh ja sen yläpuolella ≤0,7 luksia
Jokainen piste viivalla 50L—50R paitsi 50V(1) ≥1,5 luksia
Piste 50V ≥3,0 luksia
Jokainen piste viivalla 25L—25R ≥3,0 luksia
Kaikki pisteet vyöhykkeellä IV ≥1,5 luksia
(1) Intensiteetti50R
50V¼0;25 min :1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 83
▼B
5. KANKAAN MITTAUS JA SÄÄTÖ
(mitat millimetreissä 25 metrin etäisyydelle)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 84
▼B
Lisäys 2
Toiminnassa olevien ajovalaisimien valoteknisen käyttäytymisen vakaustesti
Tämän lisäyksen vaatimustenmukaisuus ei ole riittävä peruste muovilaseilla
varustettujen ajovalaisimien osan tyyppihyväksyntään.
Katso liitteen III-D lisäys 2.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 85
▼B
Lisäys 3
Vaatimukset valaisimista, joissa on muovilasi
Lasi- tai materiaalinäytteiden ja valaisinyksikön testaus
Katso liitteen III-D lisäys 3.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 86
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 87
▼B
Lisäys 5
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 88
▼B
LIITE III-C
MOOTTORIPYÖRIEN JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEU-
VOJEN AJOVALAISIMET, JOTKA LÄHETTÄVÄT EPÄSYMME-
TRISTÄ LÄHI- JA KAUKOVALAISTUSTA HALOGEENIHEHKU-
LAMPPUJEN AVULLA (HS1-HEHKULAMPUT) TAI R2-LUOKAN
HEHKULAMPPUJEN AVULLA
1. MERKINTÖJÄ JA LAITTEIDEN MERKITSEMISTÄ KOSKEVAT
LISÄVAATIMUKSET
1.1 Ajovalaisimissa, jotka on suunniteltu täyttämään vain yhden liiken-
nesäännön vaatimukset (joko vasemmanpuoleista tai oikeanpuoleista
liikennettä varten), täytyy olla rajamerkintä alueesta, joka voidaan
peittää tienkäyttäjien häikäisemisen välttämiseksi maissa, joiden
liikennesääntöon erilainen kuin se, jonka vaatimusten mukaan
ajovalaisin on suunniteltu. Jos mainittu alue on kuitenkin selvästi
havaittavissa rakenteen perusteella, kyseinen raja ei ole tarpeen.
1.2 Ajovalaisimissa, jotka on suunniteltu täyttämään sekä oikeanpuo-
leisen liikenteen vaatimukset että vasemmanpuoleisen liikenteen
vaatimukset, on oltava merkintä jonka avulla voidaan paikallistaa
asennot valoyksikön asentamiseksi paikalleen ajoneuvoon tai hehku-
lampun asentamiseksi umpioon; kyseiset merkinnät koostuvat
kirjaimista ”R/D” asennolle oikeanpuoleista liikennettä varten ja
kirjaimet ”L/G” asennolle vasemmanpuoleista liikennettä varten.
1.3 Kaikkien ajovalaisimien, jotka on suunniteltu siten, että ne estävät
ajovalohehkulampun ja muun niihin mahdollisesti liittyvän valoläh-
teen samanaikaisen sytyttämisen, tyyppihyväksyntämerkintään
merkitään vinoviiva (/) ohitusvaloajovalaisimen symbolin jälkeen.
1.4 Mikäli valaisimet täyttävät vain vasemmanpuoleisen liikenteen vaati-
mukset, tyyppihyväksyntämerkinnän alapuolelle merkitään
vaakasuora nuoli, joka katsottuna suoraan edestä osoittaa oikeaan
eli kohti tien sitä puolta, jolla liikennöidään.
1.5 Jos ajovalaisimet täyttävät molempien liikenneohjesääntöjen vaati-
mukset valaisimen tai hehkulampun säädön tarkoituksellisen
muutoksen jälkeen, tyyppihyväksyntämerkinnän alapuolelle
merkitään vaakasuora nuoli, jossa on kaksi kärkeä, joista toinen
osoittaa vasemmalle ja toinen oikealle.
1.6 Ajovalaisimiin, joissa on HS1-hehkulamppu, merkitään kirjaimet
”MBH” tyyppihyväksyntämerkintää vastapäätä.
1.7 Edellä mainittujen merkintöjen on oltava selvästi nähtävissä ja
pysyviä.
1.8 Ajovalaisimiin, joissa on muovinen lasi, merkitään kirjaimet ”PL”
lähelle kohdissa 1.2—1.7 kuvattuja symboleja.
2. YLEISET VAATIMUKSET
2.1 Jokaisen näytteen on täytettävä 3—5 kohdan määräykset.
2.2 Ajovalaisimet on suunniteltava ja valmistettava siten, että tavano-
maisissa käyttöolosuhteissa ja huolimatta mahdollisesta tärinästä ne
toimivat jatkuvasti asianmukaisesti sekä säilyttävät vaaditut ominai-
suutensa.
2.2.1 Ajovalaisimissa on oltava säätölaite, joka mahdollistaa valaisimien
säätämisen ajoneuvossa niitä koskevien määräysten mukaisesti. Lait-
teen ei tarvitse olla kiinteä osa sellaista ajovalaisinyksikköä, joka
koostuu umpiosta ja diffuusiolasista, joita ei voida erottaa, edel-
lyttäen että ajovalaisinyksikön käyttö on rajoitettu ajoneuvoihin,
joissa ajovalaisimia voidaan säätää muilla keinoin.
Jos ajovalaisin, joka lähettää kaukovaloa, sekä ajovalaisin, joka
lähettää lähivaloa, on yhdistetty kaksoisyksiköksi, ja jos molemmissaajovalaisimissa on oma hehkulamppu, säätölaitteella on voitava
säätää jokainen erillinen optinen järjestelmä asiaankuuluvalla tavalla.
2.2.2 Nämä määräykset eivät kuitenkaan koske sellaisia ajovalaisinyk-
siköitä, joissa on kiinteä umpio. Tällaisissa tapauksissa sovelletaan
tämän liitteen 2 kohdan määräyksiä. Mikäli ajovalokeila saadaan
useammasta kuin yhdestä valolähteestä, lähteiden on oltava yhdis-
tetty suurimman mahdollisen valaistusarvon saamiseksi (E
max).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 89
▼B
2.3 Osat, joilla hehkulamppu on tarkoitus kiinnittää umpioon, on valmis-
tettava siten, että hehkulamppu voidaan asentaa pimeässäkin
vaikeuksitta oikeaan asentoon.
2.4 Lasin oikea asento optiseen järjestelmään nähden on merkittävä
selvästi ja lasi on lukittava oikeaan asentoon rotaation välttämiseksi.
2.5 Jos ajovalaisimet on valmistettu sekä oikean- että vasemmanpuo-
leisen liikenteen vaatimukset täyttäviksi, valaisin säädetään annetun
liikennesäännön mukaiseksi asianmukaisella alkuasennuksella
ajoneuvoa varustettaessa tai käyttäjän tarkoituksellisella toiminnalla.
Mainittu alkuasennus tai tarkoituksellinen toiminta voi olla esimer-
kiksi joko valaisinyksikön asennus ajoneuvoon tai lampun asennus
mainittuun kokonaisuuteen erityisellä kulma-asetuksella. Kaikissa
tapauksissa mahdollisia asentoja saa olla ainoastaan kaksi, jotka on
määritelty selvästi ja jotka ovat liikenneohjesäännön mukaisia
(oikean- tai vasemmanpuoleista liikennettä varten), ja niiden asenta-
minen väliasentoon on tehtävä mahdottomaksi. Jos hehkulampulla
voi olla kaksi erilaista asentoa, osat, joilla hehkulamppu kiinnitetään
umpioon, on suunniteltava ja valmistettava siten, että molemmissa
asennoissa hehkulamppu on asennettavissa samalla tarkkuudella
kuin mitä vain yhden liikenneohjesäännön vaatimukset täyttävältä
hehkulampulta vaaditaan. Yhdenmukaisuus tarkastetaan visuaalisesti
ja, tarpeen vaatiessa, testiasennuksen avulla.
2.6 Jotta varmistettaisiin, ettei menettely aiheuta liiallisia muutoksia
valoteknisen suorituskyvyn määrässä, tehdään myös lisäyksen 2
mukaiset lisätestit.
2.7 Jos ajovalaisimen lasi on muovinen, tehdään ylimääräisiä testejä
lisäyksen 3 vaatimusten mukaisesti.
3. VALAISTUSTA KOSKEVAT VAATIMUKSET3.1 Yleiset vaatimukset
3.1.1 Ajovalaisimet on suunniteltava siten, että varustettuina riittävillä
HS
1- tai R2-hehkulampuilla ne lähettävät valoa, joka ei häikäise,
mutta on riittävä lähivaloksi ja valaisee hyvin kaukovalona.
3.1.2 Ajovalaisimesta lähtevän valon tarkistamiseen on käytettävä
kangasta, joka asetetaan kohtisuoraan 25 metrin päähän ajovalaisi-
mesta lisäyksen I mukaisesti.
3.1.3 Ajovalaisimia tutkittaessa on käytettävä nimelliselle 12 voltin jännit-
teelle suunniteltua väritöntä vertailuhehkulamppua. Hehkulampun
liitäntänavoissa ajovalaisintestin aikana kulkeva jännite säädetään
seuraavasti:
Luokka HS1Virrankulutus
watteinaValovirta lume-
neina
Lähivalohehkulanka
 35 450
Kaukovalohehkulanka
 35 700
Luokka R2Virrankulutus
watteinaValovirta lume-
neina
Lähivalohehkulanka
 40 450
Kaukovalohehkulanka
 45 700
Ajovalaisinta pidetään hyväksyttävänä, jos se on kohdan 3 vaati-
musten mukainen verrattuna ainakin yhteen vertailuvalaisimeen,
joka voidaan antaa testattavan ajovalaisimen yhteydessä.
3.1.4 Mitat, jotka määräävät hehkulankojen sijainnin HS1- tai R2-vertailu-
hehkulampun sisällä, sisältyvät liitteeseen IV.
3.1.5 Vertailuhehkulampun kuvun on oltava muodoltaan ja optisilta
ominaisuuksiltaan sellainen, että siitä aiheutuu mahdollisimman
vähän heijastusta tai valon taittumista, jolla voi olla valon hajaantu-
mista heikentävä vaikutus.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 90
▼B
3.2 Lähivaloja koskevat määräykset
3.2.1 Lähivalokeilan on tuotettava niin selvä leikkaus, että säätöä voidaan
muuttaa oikein sanotun leikkauksen avulla. Leikkauksen on oltava
suora vaakasuora viiva vastakkaisella puolella tietä verrattuna siihen
liikenneohjesääntöön, jota varten hehkulamppu on tarkoitettu.
Toisella puolen leikkaus ei saa ylittää katkoviivaa HV H1ja H4,
joka muodostuu suorasta viivasta H1—H4, joka on 45 asteen
kulmassa vaakasuoraan tasoon, ja suorasta viivasta H1 H4, joka on
siirtynyt 1 prosentilla suorasta linjasta hh, tai suorasta viivasta HV
H315 asteen kulmassa vaakasuoraan tasoon (katso lisäys I). Leik-
kaus, joka ylittää sekä viivan HV—H2että viivan H2—H4ja joka
johtuu yllämainituista siirtymistä, ei ole hyväksyttävä.
3.2.2 Ajovalaisin on asennettava siten että:
3.2.2.1 jos ajovalaisin on suunniteltu täyttämään oikeanpuoleisen liikenteen
vaatimukset sen tuottaman valokeilan leikkauksen kankaan vasem-
malla puolella on oltava vaakasuora, ja oikeanpuoleisen liikenteen
vaatimukset täyttävän ajovalaisimen valokeilan tuottaman leik-
kauksen kankaan oikealla puolella on oltava vaakasuora. Kankaan
on oltava tarpeeksi leveä, jotta leikkauksen tutkiminen vähintään 5
asteen verran linjan vv molemmin puolin on mahdollista;
3.2.2.2 kankaalla leikkauksen vaakasuoran osan on oltava 25 cm ajovalai-
simen kiintopisteen läpi kulkevan vaakasuoran tason alapuolella
(katso lisäys 1);
3.2.2.3 leikkauksen kärjen on oltava suoralla linjalla vv. Jos valokeila ei
tuota leikkausta, jolla on selvä kulma, sivusuuntainen säätötehdään
siten, että se parhaiten vastaa valaistusvaatimuksia koskien pisteitä
75 R ja 50 R oikeanpuoleista liikennettä varten ja pisteitä 75 L ja
50 L vasemmanpuoleista liikennettä varten.
3.2.3 Ajovalaisimen on näin asennettuna täytettävä vaatimukset, jotka
määritellään 3.2.5—3.2.7 kohdassa ja 3.3 kohdassa.
3.2.4 Jos valaisin ei edellä kuvatun mukaisesti asennettuna täytä
3.2.5—3.2.7 kohdassa sekä 3.3 kohdassa määrättyjä vaatimuksia,
voidaan asennusta muuttaa, edellyttäen että valokeilan akseli ei siirry
sivusuunnassa enempää kuin yhden asteen (= 44 cm) oikealle tai
vasemmalle. Väärän asennuksen 1 asteen raja oikealle tai vasem-
malle ei ole yhtäläinen pystysuoran väärän asennuksen kanssa, jota
rajoittavat vain 3.3 kohdan määräykset. Leikkauksen vaakasuora osa
ei kuitenkaan saa ylittää linjaa hh. Leikkauksen avulla tehdyn asen-
nuksen helpottamiseksi voidaan ajovalaisin peittää osittain, jotta
leikkaus olisi selvärajaisempi.
3.2.5 Lähivalojen kankaalle heittämän valokeilan on täytettävä seuraavassa
taulukossa määritellyt vaatimukset:
Piste mittauskankaallaVaadittu
valaistus
lukseinaAjovalaisimet oikeanpuo-
leista liikennettä vartenAjovalaisimet vasemman-
puoleista liikennettä varten
Piste B 50 L Piste B 50 R ≤0,3
Piste B 75 R Piste B 75 L ≥6
Piste B 50 R Piste B 50 L ≥6
Piste B 25 L Piste B 25 R ≥1,5
Piste B 25 R Piste B 25 L ≥1,5
Kaikki vyöhykkeen III sisällä olevat
kohdat≤0,7
Kaikki vyöhykkeen IV sisällä olevat
kohdat≥2
Kaikki vyöhykkeen I sisällä olevat kohdat ≤20
3.2.6 Vyöhykkeissä I, II, III ja IV ei saa olla sivuttaista vaihtelua, joka
heikentää hyvää näkyvyyttä.
3.2.7 Ajovalaisimien, jotka on suunniteltu täyttämään sekä oikeanpuo-
leisen liikenteen vaatimukset että vasemmanpuoleisen liikenteen
vaatimukset on valaisinyksikön tai hehkulampun kahden asennon1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 91
▼B
osalta täytettävä edellä mainitut tarkoitettua asentoa vastaavan
liikennesäännön vaatimukset.
3.3 Kaukovaloja koskevat määräykset
3.3.1 Kaukovalojen kankaalle heittämä valokeila mitataan käyttämällä
samoja ajovalaisinasetuksia kuin 3.2.5—3.2.7 kohdassa määrätyissä
mittauksissa.
3.3.2 Kaukovalojen kankaalle lähettämän valokeilan on täytettävä seur-
aavat vaatimukset:
3.3.2.1 Linjojen hh ja vv leikkauspisteenä on isoluksi, joka vastaa 90
prosenttia enimmäisvalaistuksesta. Enimmäisarvo Em on vähintään
32 luksia. Sen arvo ei saa ylittää 240 luksia.
3.3.2.2 Lähtien vaakasuorasti HV-pisteestä vasemmalle ja oikealle, valais-
tuksen on oltava vähintään 16 luksia 1,125 metrin etäisyydellä ja
vähintään 4 luksia 2,25 metrin etäisyydellä.
3.4 Edellä 3.2.5—3.2.7 kohdassa määritelty kankaalle heijastuva
valaistus mitataan valomittarilla, jonka hyötypinnan sivun pituus on
alle 65 millimetriä.
4. VERTAILUAJOVALAISIN
Ajovalaisinta:
4.1 joka täyttää jäljempänä esitetyt tyyppihyväksyntävaatimukset,4.2 jonka keskiläpimitta on vähintään 160 mm,
4.3 joka lähettää, vertailuhehkulampulla varustettuna, kohdassa 3
määriteltyihin eri vyöhykkeiden eri pisteisiin valoa,
4.3.1 joka on vähintään 90 % enimmäisarvoista ja
4.3.2 vähintään 120 % 3.2.5 kohdan taulukossa määritellyistä vähimmäi-
sarvoista, pidetään vertailuajovalaisimena.
5. KAIKKIA SELLAISIA TARKASTUKSIA KOSKEVAT LISÄVAA-
TIMUKSET, JOTKA TOIMIVALTAINEN VIRANOMAINEN VOI
SUORITTAA TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN
TARKASTAMISEKSI LIITTEEN I KOHDAN 5.1 MUKAISESTI
5.1 Arvojen B 50 L (tai R) ja vyöhykkeen III enimmäispoikkeama saa
olla järjestyksessä
— B 50 L (tai R): 0,2 luksi vastaa 20 %
0,3 luksi vastaa 30 %
— Vyöhyke III: 0,3 luksi vastaa 20 %
0,45 luksi vastaa 30 %
5.2 Lähivalojen suhteen tässä direktiivissä määrätyt arvot toteutuvat
pisteessä HV (0,2 luksin toleranssilla) ja tähän pisteeseen suhteute-
taan ainakin yksi piste (25 metrin etäisyydellä olevan) mittakankaan
jokaiselta alueelta, joka rajoittuu 15 cm säteellä pisteiden B 50 L (tai
R) (0,1 luksin toleranssilla), 75 R (tai L), 50 R(tai L), 25 R ja 25 L
ympärille sekä vyöhykkeen IV siltä alalta, joka on korkeintaan
22,5 cm linjan 25 R—25 L yläpuolella.
5.2.1 Kun HV on isoluksin 0,75 E
maxrajoissa, mikäli kaukovalojen suhteen
havaitaan valoteknisissä arvoissa missä tahansa kohdassa 3.2.5
määritellyssä mittapisteessä yli + 20 prosentin toleranssi enimmäisar-
voihin nähden ja yli − 20 prosentin toleranssi vähimmäisarvoihin
nähden, vertailumerkkiä ei oteta huomioon.
5.3 Jos edellä esitettyjen testien tulokset eivät vastaa vaatimuksia, ajova-
laisimien säätöä voidaan muuttaa, edellyttäen että valokeilan akseli
ei siirry sivusuunnassa enempää kuin yhden asteen vasemmalle tai
oikealle.
5.4 Ajovalaisimia, joissa on selviä vikoja, ei oteta huomioon.
5.5 Vertailumerkkiä ei oteta huomioon.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 92
▼B
Lisäys 1
Mittauskangas
YHTENÄINEN EUROOPPALAINEN VALOKEILA
Ajovalaisin oikeanpuoleista liikennettä varten (1)
(mitat millimetreinä)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 93
(1) Mittauskangas vasemmanpuoleista liikennettä varten on symmetrinen tässä liitteessä olevan diagrammin kanssa.
▼B
Lisäys 2
Toiminnassa olevien ajovalaisimien valoteknisen suorituskyvyn vakaustesti
Vaatimusten täyttäminen ei ole riittävä kriteeri sellaisten ajovalaisimien osien
tyyppihyväksynnälle, joissa on muovilasit.
Katso lisäys 2 liitteessä III-D.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 94
▼B
Lisäys 3
Vaatimukset valaisimista, joissa on muovilasi
Lasi- tai materiaalinäytteen ja valaisinyksikön testaus
Katso lisäys 3 liitteessä III-D.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 95
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 96
▼B
Lisäys 5
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 97
▼B
LIITE III-D
MOOTTORIPYÖRIEN JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEU-
VOJEN AJOVALAISIMET, JOTKA LÄHETTÄVÄT EPÄSYMME-
TRISTÄ LÄHI- JA KAUKOVALAISTUSTA MUIDEN HALOGEENI-
HEHKULAMPPUJEN KUIN HS1-LAMPPUJEN AVULLA
1. MERKINTÖJÄ JA MERKINTÄLAITTEITA KOSKEVAT
LISÄVAATIMUKSET
1.1 Ajovalaisimissa, jotka on suunniteltu täyttämään vain yhden liiken-
nesäännön vaatimukset (joko vasemmanpuoleista tai oikeanpuoleista
liikennettä varten), täytyy olla rajamerkintä alueesta, joka voidaan
peittää tienkäyttäjien häikäisemisen välttämiseksi maissa, joiden
liikennesääntöon erilainen kuin se, jonka vaatimusten mukaan
ajovalaisin on suunniteltu. Jos mainittu alue on kuitenkin selvästi
havaittavissa rakenteen perusteella, kyseinen raja ei ole tarpeen.
1.2 Ajovalaisimissa, jotka on suunniteltu täyttämään sekä oikeanpuo-
leisen liikenteen vaatimukset että vasemmanpuoleisen liikenteen
vaatimukset, on oltava merkintä jonka avulla voidaan paikallistaa
asennot valoyksikön asentamiseksi paikalleen ajoneuvoon tai hehku-
lampun asentamiseksi umpioon; sanotut merkinnät koostuvat
kirjaimista ”R/D” asennolle oikeanpuoleista liikennettä varten ja
kirjaimet ”L/G” asennolle vasemmanpuoleista liikennettä varten.
1.3 Kaikkien ajovalaisimien, jotka on suunniteltu siten, että ne estävät
ajovalohehkulampun ja muun niihin mahdollisesti liittyvän valoläh-
teen samanaikaisen sytyttämisen, tyyppihyväksyntämerkintään
merkitään vinoviiva (/) lähivaloajovalaisimen symbolin jälkeen.
1.4 Mikäli ajovalaisimet täyttävät vain vasemmanpuoleisen liikenteen
vaatimukset, tyyppihyväksyntämerkinnän alapuolelle merkitään
vaakasuora nuoli, joka katsottuna suoraan edestä osoittaa oikeaan
eli kohti tien sitä puolta, jolla liikennöidään.
1.5 Jos ajovalaisimet täyttävät molempien liikennesääntöjen vaatimukset
valaisimen tai lampun säädön tarkoituksellisen muutoksen jälkeen,
tyyppihyväksyntämerkinnän alapuolelle merkitään vaakasuora nuoli,
jossa on kaksi kärkeä, joista toinen osoittaa vasemmalle ja toinen
oikealle.
1.6 Seuraava lisäsymboli tai seuraavat lisäsymbolit:
1.6.1 ajovalaisimiin, jotka täyttävät vain vasemmanpuoleisen liikenteen
vaatimukset, merkitään tyyppihyväksyntämerkinnän alapuolelle
vaakasuora nuoli, joka katsottuna suoraan edestä osoittaa oikeaan
eli kohti tien sitä puolta, jolla liikennöidään;
1.6.2 ajovalaisimiin, jotka on suunniteltu molempien liikennejärjestelmien
vaatimukset täyttäviksi asianmukaisen optisen yksikön tai hehku-
lampun säätämisen jälkeen, merkitään vaakasuora nuoli, jolla on
kaksi kärkeä, joista toinen osoittaa vasemmalle ja toinen oikealle;
1.6.3 ajovalaisimiin, jotka täyttävät tämän direktiivin vaatimukset vain
lähivalaisimien osalta merkitään kirjaimet ”HC”;
1.6.4 ajovalaisimiin, jotka täyttävät tämän direktiivin vaatimukset vain
kaukovalaisimien osalta, merkitään kirjaimet ”HR”;
1.6.5 ajovalaisimiin, jotka täyttävät tämän direktiivin vaatimukset sekä
lähi- että kaukovalaisimien osalta, merkitään kirjaimet ”HCR”;
1.6.6 ajovalaisimiin, joissa on muovinen lasi, merkitään kirjaimet ”PL”
lähelle kohdissa 1.6.3—1.6.5 kuvattuja symboleja.
2. YLEISET VAATIMUKSET
2.1 Jokaisen näytteen on oltava alla 6—8 kohdan vaatimusten mukainen.
2.2 Ajovalaisimet on suunniteltava siten, että ne säilyttävät valotekniset
ominaisuutensa ja pysyvät käyttökelpoisina normaalikäytössä huoli-
matta niihin mahdollisesti kohdistuvasta tärinästä.
2.2.1 Ajovalaisimissa on oltava säätölaite, joka mahdollistaa niiden asenta-
misen ajoneuvoon niitä koskevien määräysten mukaisesti. Säätölait-
teen ei tarvitse olla kiinteä osa sellaista ajovalaisinyksikköä, joka
koostuu umpiosta ja diffuusiolasista, joita ei voida erottaa, edel-
lyttäen että ajovalaisinyksikön käyttö on rajoitettu ajoneuvoihin,
joissa ajovalaisimia voidaan säätää muilla keinoin. Jos ajovalaisin,1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 98
▼B
josta lähtee kaukovalokeila, sekä ajovalaisin, josta lähtee lähivalo-
keila, on yhdistetty kaksoisyksiköksi, ja molemmissa ajovalaisimissa
on oma hehkulamppu, säätölaitteella on voitava säätää jokainen eril-
linen optinen järjestelmä asiaankuuluvalle tavalla. Nämä määräykset
eivät kuitenkaan koske sellaisia ajovalaisinyksiköitä, joiden umpioita
ei voida erottaa. Tällaisia kokonaisuuksia 6 kohdan määräykset.
2.3 Osat, joilla hehkulamppu (-lamput) asennetaan umpioon, valmiste-
taan siten, että hehkulamppua ei pimeässäkään voi asentaa muuhun
kuin oikeaan asentoon (1)(2).
Hehkulampun pitimen on oltava yhdenmukainen CIE:n julkaisun
61—2 tietolehtien mittaominaisuuksien kanssa:
Hehkulamppu Pidin Tietolehdet
H1P 14.5s 7005.46.3
H2X 5111 7005.99.2
H3PK 22s 7005.47.1
HB3P 20d 7005.31.1
HB4P 22d 7005.32.1
H7PX 26d 7005.5.1
H4P43t-38 7005.39.2
2.4 Jos ajovalaisimet on valmistettu sekä oikean- että vasemmanpuo-
leisen liikenteen vaatimukset täyttäviksi, ajovalaisin säädetään
annetun liikennesäännön mukaiseksi asianmukaisella alkuasennuk-
sella ajoneuvoa varustettaessa tai käyttäjän tarkoituksellisella
toiminnalla. Mainittu alkuasennus tai tarkoituksellinen toiminta voi
olla esimerkiksi joko ajovalaisinyksikön asennus ajoneuvoon tai
hehkulampun asennus mainittuun kokonaisuuteen erityisellä kulma-
asetuksella. Kaikissa tapauksissa mahdollisia asentoja saa olla
ainoastaan kaksi, jotka on määritelty selvästi ja jotka ovat liiken-
nesäännön mukaisia (oikean- tai vasemmanpuoleista liikennettä
varten), ja asentaminen vahingossa väliasentoon on tehtävä mahdot-
tomaksi. Jos lampulla voi olla kaksi erilaista asentoa, osat, joilla
hehkulamppu kiinnitetään umpioon, on suunniteltava ja valmistet-
tava siten, että molemmissa asennoissa lamppu on asennettavissa
samalla tarkkuudella kuin mitä vain yhden liikennesäännön vaati-
mukset täyttävältä lampulta vaaditaan. Yhdenmukaisuus tarkastetaan
visuaalisesti ja, tarpeen vaatiessa, testiasennuksen avulla.
2.5 Koskee vain sellaisia ajovalaisimia, joissa on yksi halogeenihehku-
lamppu: Sellaisiin ajovalaisimiin, jotka lähettävät vuorotellen lähi-
ja kaukovaloa, yhdistettyjen mekaanisten, sähkömekaanisten tai
muiden valojen vaihtamiseen tarvittavien laitteiden (3) on oltava
rakenteeltaan sellaisia että:
2.5.1 laite on tarpeeksi kestävä, jotta sitä voidaan käyttää 50000 kertaa
ilman että siitä koituu haittaa huolimatta siihen normaalikäytössä
mahdollisesti kohdistuvasta tärinästä;
2.5.2 häiriön sattuessa lähivalojen sytyttäminen automaattisesti on mahdol-
lista;
2.5.3 joko lähivalot tai kaukovalot voidaan aina sytyttää ilman että meka-
nismi juuttuu kahden asennon väliin;
2.5.4 käyttäjä ei voi tavallisilla työkaluilla muuttaa liikkuvien osien
muotoa tai asentoa.
2.6 Lisäyksessä 2 mainitut lisätestit tehdään sen varmistamiseksi, että
valotekninen suorituskyky ei muutu mainittavasti käytössä.
2.7 Jos ajovalaisimen lasi on muovia, testit tehdään liitteen lisäyksen 3
mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 99
(1) Hehkulamppuja koskevat tekniset vaatimukset: katso liite IV.
(2) Ajovalaisinta pidetään tämän kohdan vaatimukset täyttävinä, jos hehkulamppu voidaan
kiinnittää helposti ajovalaisimeen ja kiinnitystapit voidaan kiinnittää oikein reikiinsämyös pimeässä.
(
3) Nämä määräykset eivät koske ohjauskytkintä.
▼B
3. VALAISTUS
3.1 Yleiset määräykset
3.1.1 Ajovalaisimet on suunniteltava siten, että varustettuina riittävillä H1,
H2,H3,H B3,H B4,H7ja tai H4-hehkulampuilla ne antavat valoa, joka
ei häikäise, mutta on riittävä lähivaloksi ja valaisee hyvin kaukova-
lona.
3.1.2 Ajovalaisimesta lähtevän valon tarkistamiseen on käytettävä
kangasta, joka asetetaan kohtisuoraan 25 metrin päähän ajovalaisi-
mesta (katso lisäys 1).
3.1.3 Ajovalaisimia tutkittaessa on käytettävä nimelliselle 12 voltin jännit-
teelle suunniteltua väritöntä vertailuhehkulamppua. Hehkulampun
liitäntänavoissa ajovalaisintestin aikana kulkeva virta on asetettava
seuraavasti:
HehkulamputLikimääräinen
syöttöjännite
(voltteina)
mittauksen
aikanaValovirta
lumeneina
H112 1150
H212 1300
H312 1100
HB312 1300
HB412 825
H712 1100
H4lähi 12 750
kauko 12 1250
Ajovalaisinta pidetään hyväksyttävänä, jos se on kohdan 3 vaati-
musten mukainen verrattuna ainakin yhteen vertailuvalaisimeen,
joka voi olla testattavan etuvalaisimen mukana.
3.1.4 Mitat, jotka määrittelevät hehkulangan sijainnin standardin 12 voltin
hehkulampun (vertailuhehkulampun) sisällä, on lueteltu liitteessä 4
asianmukaisella tietolehdellä.
3.1.5 Vertailuhehkulampun kuvun on oltava muodoltaan ja optisilta
ominaisuuksiltaan sellainen, että siitä aiheutuu mahdollisimman
vähän heijastusta tai valon taittumista, jolla voi olla valon hajaantu-
mista heikentävä vaikutus. Tämän vaatimuksen täyttyminen on
tarkistettava mittaamalla valokenttä, joka saadaan, kun standardin-
mukaiseen ajovalaisimeen asennetaan standardi (vertailu-)
hehkulamppu.
3.2 Lähivaloja koskevat määräykset
3.2.1 Lähivalokeilan on tuotettava niin selvä leikkaus, että asennusta
voidaan säätää oikein sanotun leikkauksen avulla. Leikkauksen on
oltava vaakasuora viiva vastakkaisella puolella tietä verrattuna siihen
liikenneohjesääntöön, jota varten valaisin on tarkoitettu. Toisellapuolen leikkaus ei saa ylittää katkoviivaa HV H
1ja H4, joka
muodostuu suorasta viivasta H1—H4, joka on 45 asteen kulmassa
vaakasuoraan, ja suorasta viivasta H1H4, joka on siirtynyt 1 prosen-
tilla suorasta linjasta hh, tai suorasta viivasta HV H315 asteen
kulmassa vaakasuoraan (katso lisäys 1). Leikkaus, joka ylittää sekä
viivan HV—H2että viivan H2—H4ja joka johtuu yllämainituista siir-
tymistä, ei ole hyväksyttävä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 100
▼B
3.2.2 Ajovalaisin on asennettava siten, että:
3.2.2.1 Jos ajovalaisin on suunniteltu täyttämään oikeanpuoleisen liikenteen
vaatimukset, valokeilan leikkauksen kankaan vasemmalla puolella (1)
on oltava vaakasuora, ja oikeanpuoleisen liikenteen vaatimukset
täyttävän ajovalaisimen valokeilan tuottaman leikkauksen kankaan
oikealla puolella on oltava vaakasuora;
3.2.2.2 leikkauksen vaakasuora osa sijaitsee 25 cm viivan hh alapuolella
(katso lisäys 1);
3.2.2.3 leikkauksen kulma on linjalla vv(2).
3.2.3 Näin asennettuna ajovalaisimen on oltava vain 3.2.5—3.2.7 kohdassa
ja 4.4 kohdassa annettujen määräysten mukainen, mikäli hyväk-
syntää haetaan vain lähivaloille (3).
3.2.4 Jos valaisin ei edellä kuvatun mukaisesti asennettuna täytä
3.2.5—3.2.7 kohdassa sekä 3.3 kohdassa määrättyjä vaatimuksia,
voidaan säätöä muuttaa, edellyttäen että valokeilan akseli ei siirry
sivusuunnassa enempää kuin yhden asteen (= 44 cm) oikealle tai
vasemmalle (4). Leikkauksen avulla tehdyn asennuksen helpottami-
seksi voidaan ajovalaisin peittää osittain, jotta leikkaus olisi
selvärajaisempi.
3.2.5 Lähivalojen kankaalle heittämän valokeilan on täytettävä seuraavassa
taulukossa määritellyt vaatimukset:
Piste mittauskankaalla
Vaadittu valaistus lukseinaAjovalaisimet oikeanpuoleista
liikennettä vartenAjovalaisimet vasemmanpuo-
leista liikennettä varten
Piste B 50L Piste B 50R ≤0,4
Piste B 75R Piste B 75L ≥12
Piste B 75L Piste B 75R ≤12
Piste B 50L Piste B 50R ≤15
Piste B 50R Piste B 50L ≥12
Piste B 50V Piste B 50V ≥6
Piste B 25L Piste B 25R ≥2
Piste B 25R Piste B 25V ≥2
Kaikki vyöhykkeen III sisällä olevat kohdat ≤0,7
Kaikki vyöhykkeen IV sisällä olevat kohdat ≥3
Kaikki vyöhykkeen I sisällä olevat kohdat ≤2×( E50Rtai E50L)(1)
(1)E50 Rja E50 Lovat varsinaisesti mitatut valaistusarvot.
3.2.6 Vyöhykkeissä I, II, III ja IV ei saa olla sivuttaista vaihtelua, joka
heikentää hyvää näkyvyyttä.
3.2.7 Liitteessä IV kuviossa C annetut valaistusarvot vyöhykkeillä ”A” ja
”B” tarkistetaan mittaamalla kuvion pisteiden 1—8 valotekniset
arvot; näiden arvojen on oltava seuraavien raja-arvojen sisällä:
— 0,7 luksia ≥1, 2, 3, 7 ≥0,1 luksia1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 101
(1) Testikankaan on oltava tarpeeksi leveä, jotta leikkauksen tutkiminen vähintään 5 asteen
verran linjan vv molemmin puolin on mahdollista.
(2) Jos sellaisten ajovalaisimien, jotka on suunniteltu täyttämään tämän direktiivin vaati-
mukset ainoastaan lähivalojen osalta, polttoakselin suunta poikkeaa huomattavastivalokeilan yleisestä suunnasta, tai jos, koskien mitä tahansa ajovalaisimia (vain lähiva-
loja tai sekä lähi- että kaukovaloa lähettävää) valokeilan leikkauksella ei ole selvää
kulmaa, lateraalista suuntausta muutetaan tavalla, joka vastaa parhaiten valaistukselleasetettuja vaatimuksia pisteissä 75R ja 50R oikeanpuoleisen liikenteen suhteen japisteissä 75L ja 50L vasemmanpuoleisen liikenteen suhteen.
(
3) Lähivalona käytettäväksi suunnitellussa ajovalaisimessa voi olla kaukovalotoiminto,
joka ei vastaa tämän asetuksen vaatimuksia.
(4) 1 asteen oikaisuraja oikealle tai vasemmalle on yhtäläinen vertikaalisen väärän asen-
nuksen kanssa, jota rajoittavat vain 3.3 kohdan määräykset. Leikkauksen vaakasuoraosa ei kuitenkaan saa ylittää linjaa hh (3.3 kohdan määräykset eivät koske ajovalai-simia, jotka on tarkoitettu ainoastaan tässä liitteessä määrättyjen lähivaloja koskevien
vaatimusten mukaisiksi).
▼B
— 0,7 luksia ≥4, 5, 6, 8 ≥0,2 luksia.
3.2.8 Ajovalaisimien, jotka suunniteltu täyttämään sekä oikeanpuoleisen
liikenteen vaatimukset että vasemmanpuoleisen liikenteen vaati-
mukset, on optisen yksikön tai valaisimen kahden asennon osalta
täytettävä yllämainitut tarkoitettua asentoa vastaavan liiken-
nesäännön vaatimukset.
3.3 Kaukovaloja koskevat määräykset
3.3.1 Jos ajovalaisin on suunniteltu käytettäväksi sekä lähi- että kaukova-
lona, kaukovalon kankaalle heijastama valaistus mitataan samoilla
säädöillä kuin edellä 3.2.5—3.2.7 kohdassa määrätyt mittaukset. Jos
ajovalaisin toimii vain kaukovalona, se pitää säätää siten, että enim-mäisvalaistusvyöhykkeen keskuksena on viivojen hh ja vv
leikkauspiste. Tällaisen ajovalaisimen on täytettävä ainoastaan 3.3
kohdassa mainitut vaatimukset.
3.3.2 Kaukovalojen kankaalle heittämän valokeilan on täytettävä seuraavat
vaatimukset:
3.3.2.1 Linjojen hh ja vv leikkauspisteenä (HV) on isoluksi, joka vastaa 90
prosenttia enimmäisvalaistuksesta. Maksimiarvo E
maxon vähintään
48 luksia. Sen arvo ei saa ylittää 240 luksia. Lisäksi, koskien yhdis-
tettyä lähi- ja kaukovalovalaisinta, mainittu enimmäisarvo ei saa olla
yli 16-kertainen verrattuna lähivalon tuottamaan valaistukseen
pisteessä 75 R (tai 75 L).
3.3.2.1.1 Kaukovalon enimmäisvalovoima (lmax) tuhansina kandeloina ilmoitet-
tuna lasketaan seuraavalla kaavalla:
lmax= 0,625 Emax
3.3.2.1.2 Viite (l ′max) joka ilmoittaa enimmäisvalovoimaa ja johon viitataan
edellä kohdassa 1.6, lasketaan seuraavalla kaavalla:
l0
max¼lmax
3¼0;208 Emax
arvo pyöristetään lähimpään lukuun seuraavista arvoista: 7,5; 10;
12,5; 17,5; 20; 25; 27,5; 30; 37,5; 40; 45; 50.
3.3.2.2 Lähtien vaakasuorasti HV-pisteestä vasemmalle ja oikealle, valais-
tuksen on oltava vähintään 16 luksia 1,125 metrin etäisyydellä ja
vähintään 4 luksia 2,25 metrin etäisyydellä.
3.4 Edellä 3.2.5—3.2.7 ja 3.3 kohdassa määritelty kankaalle heijastuva
valaistus mitataan valomittarilla, jonka hyötypinnan sivun pituus on
alle 65 millimetriä.
4. HÄIKÄISYTASON MITTAAMINEN
Ajovalaisimien lähivalokeilan aiheuttama häikäisy mitataan.
5. STANDARDIAJOVALAISIN
5.1 Ajovalaisinta pidetään standardiajovalaisimena (vertailuajovalaisi-
mena), jos:
5.1.1 se täyttää edellä esitetyt tyyppihyväksyntävaatimukset;
5.1.2 sen keskiläpimitta on vähintään 160 mm;
5.1.3 se lähettää, standardihehkulampulla varustettuna, kohdassa 3
määriteltyihin eri vyöhykkeiden eri pisteisiin valoa joka vastaa:
5.1.3.1 vähintään 90 % enimmäisarvoista ja
5.1.3.2 vähintään 120 % 3.2.5 kohdan taulukossa määritellyistä vähimmäi-
sarvoista.
6. KAIKKIA SELLAISIA TARKASTUKSIA KOSKEVAT LISÄVAA-
TIMUKSET, JOTKA TOIMIVALTAINEN VIRANOMAINEN VOI
SUORITTAA TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN
TARKISTAMISEKSI LIITTEESSÄ I OLEVAN 5.1 KOHDAN
MUKAISESTI
6.1 Arvojen B 50 L (tai R) ja vyöhykkeen III enimmäispoikkeama saa
olla järjestyksessä1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 102
▼B
— B 50 L (tai R): 0,2 luksia vastaa 20 %
0,3 luksia vastaa 30 %
— Vyöhyke III: 0,3 luksia vastaa 20 %
0,45 luksia vastaa 30 %
6.2 Lähivalojen suhteen tässä direktiivissä määrätyt arvot toteutuvat
pisteessä HV (0,2 luksin toleranssilla) ja tähän pisteeseen suhteute-
taan ainakin yksi piste (25 metrin etäisyydellä olevan) mittakankaan
jokaiselta alueelta, joka rajoittuu 15 cm säteellä pisteiden B 50 L (tai
R) (0,1 luksin toleranssilla), 75 R (tai L), 50 R (tai L), 25 R ja 25 L
ympärille, sekä vyöhykkeen IV siltä alalta, joka on korkeintaan
22,5 cm linjan 25 R—25 L yläpuolella.
6.2.1 Kun HV on isoluksin 0,75 Emaxrajoissa, mikäli kaukovalojen suhteen
havaitaan valoteknisissä arvoissa missä tahansa 3.2.5 kohdassa
määritellyssä mittapisteessä yli + 20 prosentin toleranssi enimmäisar-
voihin nähden ja yli − 20 prosentin toleranssi vähimmäisarvoihin
nähden, viitettä ei oteta huomioon.
6.3 Jos edellä esitettyjen testien tulokset eivät vastaa vaatimuksia, ajova-
laisimien säätöä voidaan muuttaa, edellyttäen että valokeilan akseli
ei siirry sivusuunnassa enempää kuin yhden asteen vasemmalle tai
oikealle.
6.4 Ajovalaisimia, joissa on selviä vikoja, ei oteta huomioon.
6.5 Vertailumerkkiä ei oteta huomioon.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 103
▼B
Lisäys 1
Mittakangas
Standardi eurooppalainen valokeila
A. Ajovalaisin oikeanpuoleista liikennettä varten
(mitat millimetreinä)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 104
▼B
B. Ajovalaisin vasemmanpuoleista liikennettä varten
(mitat millimetreinä)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 105
▼B
C. Valaistusarvojen mittauskohdat
Huomattavaa:
Kuvio C sisältää mittauskohdat oikeanpuoleista liikennettä varten. Vasemman-
puoleista liikennettä varten pisteet 7 ja 8 siirretään kuvan oikealle puolelle
vastaavalle paikalle.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 106
▼B
Lisäys 2
Toiminnassa olevien ajovalaisimien valoteknisen suorituskyvyn vakaustesti
VALAISINYKSIKÖITÄ KOSKEVAT TESTIT
Kun valotekniset arvot on mitattu tämän direktiivin vaatimusten mukaisesti,
pisteessä Emaxkaukovalojen suhteen ja pisteissä HV, 50 R, B 50 L lähivalojen
suhteen (tai HV, 50 L, B 50 R vasemmanpuoleista liikennettä varten tarkoitet-
tujen valojen suhteen), testataan ajovalaisinyksikön vakaus tai valotekninen
suorituskyky. ’Ajovalaisinyksiköllä’ tarkoitetaan valaisinta itseään sekä niitä
sitä ympäröiviä rakenneosia ja ajovalaisimia joilla voi olla vaikutusta sen
lämpöhäviöön.
1. VALOTEKNISEN SUORITUSKYVYN STABILITEETIN
TESTAUS
Testit tehdään kuivassa ja tasaisessa ympäristössä, jonka lämpötila
on 23 ºC ± 5 ºC, ja ajovalaisinyksikkökiinnitetään kantaan, joka
vastaa oikeaa asennusta ajoneuvoon.
1.1 Puhdas ajovalaisin
Ajovalaisinta käytetään 12 tuntia 1.1.1 alakohdassa esitetyllä tavalla
ja se tarkistetaan 1.1.2 alakohdassa määrätyllä tavalla.
1.1.1 Testaustapa
Ajovalaisinta käytetään määrätty aika, siten että:
1.1.1.1 a) jos hyväksyttävänä on vain yksi valaistustoiminto (lähi- tai
kaukovalo), vastaava hehkulanka sytytetään määrätyksi ajaksi (1);
b) jos kyseessä on lähi- ja kaukovalojen keskinäinen yhdistelmä
(kaksoishehkulamppu tai kaksi hehkulamppua):
— Jos hakija ilmoittaa, että lamppu on tarkoitettu käytettäväksi
siten, että ainoastaan yksi hehkulanka kerrallaan on syty-
tettynä (2), testi tehdään tätä toimintoa koskevien määräysten
mukaisesti, aktivoimalla (1) jokainen määritelty toiminto
ajaksi, joka on pituudeltaan puolet 1.1 kohdassa määrätystä
ajasta.
— Kaikissa muissa tapauksissa (2)(1), ajovalaisinta käytetään
jaksoittain seuraavasti kunnes määrätty aika on kulunut:
— 15 minuuttia, lähivalohehkulanka sytytettynä
— 5 minuuttia, kaikki hehkulangat sytytettyinä;
c) yhdistettyjen valaistustoimintojen suhteen kaikki yksittäiset
toiminnot käynnistetään samanaikaisesti yksittäisiä valaistustoi-
mintoja koskevien määräysten mukaiseksi ajaksi
a) ottaen huomioon myös keskinäisesti yhdistetyt valaistustoi-
minnot
b) valmistajan ohjeiden mukaan.
1.1.1.2 Testijännite
Jännite säädetään siten, että se lähettää vähintään 90 prosenttia liit-
teessä IV määrätystä wattimäärästä. Wattimäärän on kaikissa
tapauksissa vastattava 12 voltin hehkulampun nimellisjännitettä,
paitsi mikäli hyväksyntää hakeva hakija mainitsee erityisesti, että
lamppua voidaan käyttää eri jännitteellä.
Viimeksimainitussa tapuksessa testi suoritetaan käyttämällä hehku-
lamppua, jolla on korkein mahdollinen käytettävissä oleva wattiluku.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 107
(1) Kun testattava ajovalaisin on ryhmitelty tai yhdistetty keskinäisesti merkkivaloihin,
merkkivalot sytytetään testin ajaksi. Jos kyseessä on suuntavilkku, käynnistetään senvilkkutoiminto, joka vilkkuu suhteessa yksi yhteen.
(
2) Jos ajovalaisimen vilkkutoimintoa käytettäessä syttyy samanaikaisesti kaksi tai
useampia hehkulankoja, tätä ei katsota normaaliksi hehkulankojen samanaikaiseksi
käytöksi.
▼B
1.1.2 Testitulokset
1.1.2.1 Ulkoinen tarkastus
Kun lamppu on sopeutettu ympäristön lämpötilaan, lampun lasi ja
ulkoinen lasi, mikäli sellainen on olemassa, pyyhitään puhtaalla,
kostealla kankaalla. Tämän jälkeen lamppu tarkastetaan ulkoisesti;
lampussa tai ulkoisessa lasissa ei saa olla paljain silmin havaittavia
vääristymiä, epämuodostumia, halkeamia eikä värivirheitä.
1.1.2.2 Valotekniset testit
Valotekniset arvot tarkastetaan seuraavista pisteistä tämä direktiivin
vaatimusten mukaisesti:
Lähivalot:
— 50 R — B 50 L — HV oikeanpuoleista liikennettä varten suun-
nitelluille ajovalaisimille
— 50 L — B 50 R — HV vasemmanpuoleista liikennettä varten
suunnitelluille ajovalaisimille.
Kaukovalot:
— Piste Emax
Toinen säätövoidaan suorittaa mahdollisen ajovalaisimen kannan
kuumuudesta johtuvan epämuodostuman huomioimiseksi (leik-
kauslinjan sijainnin muutoksesta säädetään tämän lisäyksen 2
kohdassa).
Ennen testiä mitattujen arvojen ja valoteknisten ominaisuuksien
välillä sallitaan kymmenen prosentin poikkeama, mukaanlukien
valoteknisen testin sallima toleranssi.
1.2 Likainen ajovalaisin
Kun ajovalaisin on testattu edellä 1.1 alakohdassa kuvatun mukai-
sesti, sitä käytetään 1 tunnin ajan 1.1.1 alakohdassa kuvatulla
tavalla, sen jälkeen kun se on valmisteltu 1.2.1 alakohdan mukai-
sesti, ja se tarkistetaan 1.1.2 alakohdassa määrätyllä tavalla.
1.2.1 Ajovalaisimen esivalmistelu
1.2.1.1 Testiseos
Ajovalaisimelle levitettävän veden ja likaavan aineen seos koostuu
yhdeksästä osasta kvartsihiekkaa, jonka raekoko on 0—100 µm,
yhdestä paino-osasta kasvihiilipölyä, jonka raekoko on 0—100 µm,
0,2 paino-osasta NaCMC:tä (1) ja asianmukaisesta määrästä tislattua
vettä, jonka johtavuus on alle 1 mS/m tämän testin tarkoituksen
kannalta.
Seos ei saa olla yli 14 päivää vanha.
1.2.1.2 Testiseoksen levittäminen ajovalaisimeen
Testiseos levitetään tasaisesti koko ajovalaisimen valoa lähettävälle
pinnalle ja sen annetaan kuivua. Käsittelyä toistetaan, kunnes valais-
tusarvot ovat pudonneet 15—20 prosenttiin seuraavissa pisteissä 1
kohdassa kuvatuissa olosuhteissa mitatuista valaistusarvoista:
—Emaxlähi/kaukovalovalaisimen kaukovalokeilasta,
—Emaxvain kaukovalovalaisimen kaukovalokeilasta.
— 50R ja 50V(2) vain lähivalovalaisimelle, joka on suunniteltu
oikeanpuoleiseen liikenteeseen,
— 50L ja 50V vain lähivalovalaisimelle, joka on suunniteltu vasem-
manpuoleiseen liikenteeseen.
1.2.1.3 Mittauslaitteisto
Mittauslaitteisto vastaa ajovalaisimen hyväksyntätestin mittauslait-
teistoa. Valotekniseen tarkistukseen käytetään standardihehku-
lamppua (vertailuhehkulamppua).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 108
(1) NaCMC on karboksimetyyliselluloosan natriumsuolaa, josta käytetään yleisesti lyhen-
nettä NaCMC. Seoksessa käytettävän NaCMC:n substituutioaste (DS) on 0,6—0,7 javiskositeetti 200—200 cP 2 prosentin liuoksella 20 ºC:n lämpötilassa.
(
2) 50V sijaitsee 375 mm pisteen HV alapuolella pystysuoralla viivalla v—v kankaalla,
joka on 25 metrin etäisyydellä.
▼B
2. LEIKKAUSLINJAN PYSTYSUORAN ASEMAN MUUTTUMISTA
KUUMUUDEN VAIKUTUKSESTA MITTAAVA TESTI
Tällä testillä tarkistetaan, että lähivalon leikkauslinjan pystysuora
kuumuuden vaikutuksesta johtuva sivupoikkeama ei ylitä toimin-
nassa olevalle ajovalaisimelle määrättyä arvoa.
Edellä 1 kohdassa määrätyn mukaisesti testattava valaisin testataan
2.1 kohdan mukaisesti irrottamatta sitä testipitimestä tai muuttamatta
sen asentoa testipitimen suhteen.
2.1 Testi
Testi tehdään kuivassa ja tasaisessa ympäristössä, jonka lämpötila on
23 ºC ± 5 ºC.
Käyttäen joukkotuotantohehkulamppua, jota on seisotettu ainakin
yhden tunnin ajan, ajovalaisimen kaukovalo sytytetään irrottamatta
valaisinta testipitimestä tai muuttamatta sen asentoa testipitimen
suhteen. (Tähän tarkoitukseen jännite säädetään 1.1.1.2 kohdan
mukaiseksi). Leikkausviivan vaakasuoran osan (viivan V—V ja
pisteen B 50 R läpi kulkevan pystysuoran viivan välillä, vasemman-
puoleista liikennettä varten, ja viivan V—V pisteen B 50 L läpi
kulkevan pystysuoran viivan välillä, oikeanpuoleista liikennettä
varten) sijainti tarkistetaan 3 minuuttia (r3) ja 60 minuuttia (r60)
menettelyn jälkeen.
Leikkausviivan aseman poikkeama mitataan edellä kuvatulla tavalla
millä tahansa menetelmällä, joka takaa riittävän tarkkuuden ja tois-
tettavissa olevat tulokset.
2.2 Testitulokset
Milliradiaaneina (mrad) ilmoitettua testitulosta pidetään hyväk-
syttävänä, kun ajovalaisimesta mitattu absoluuttinen arvo
∆r1¼r3/C0r60 jj
ei ole enempää kuin 1,0 milliradiaania ( ∆r1≤1,0 mrad).
2.2.1 Jos mainittu arvo on kuitenkin yli 1,0 milliradiaania, mutta ei
enempää kuin 1,5 milliradiaania (1,0 mrad < ∆r1≤1,5 mrad),
testataan toinen ajovalaisin 2.1 kohdassa esitetyllä tavalla, sen
jälkeen kun sitä on käytetty jaksoittain kolme kertaa alla kuvatulla
tavalla, jotta oikeata ajoneuvoasennusta vastaavassa pitimessä olevan
ajovalaisimen mekaanisten osien asema vakaantuisi;
— Lähivalolamppua käytetään tunnin ajan (jännite säädetään 1.1.1.2
kohdan määräysten mukaiseksi).
— Tunnin mittainen tauko.
Ajovalaisintyyppiä pidetään hyväksyttävänä, mikäli keskiarvo abso-
luuttisista arvoista ∆r1, joka mitataan ensimmäisestä näytteestä, ja
∆r11, joka mitataan toisesta näytteestä, on korkeintaan 1,0 millira-
diaania.
∆r1þ∆r11
2/C201;0 mrad1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 109
▼B
Lisäys 3
Vaatimukset valaisimista, joissa on muovilasi
Lasi- tai materiaalinäytteen ja valaisinyksikön testaus
1. YLEISET MÄÄRÄYKSET
1.1 Kohdan 2.4 mukaisesti testattavaksi jätettyjen näytteiden on täytettävä
alla kohdissa 2.1—2.5 määritellyt vaatimukset.
1.2 Liitteen I kohdan 2.3 mukaisesti testattavista valaisinyksiköistä, joissa
on muovisia osia, testataan lasin materiaalin osalta kaksi näytekappa-
letta, joiden on täytettävä alla kohdassa 2.6 määritellyt vaatimukset.
1.3 Muovilasi- tai materiaalinäytteille, yhdessä sen umpion kanssa, johon
lasi on tarkoitus kiinnittää, tehdään hyväksyntätestit lisäyksessä 3.1
olevassa taulukossa ilmoitetussa kronologisessa järjestyksessä.
1.4 Jos valaisimen valmistaja voi kuitenkin todistaa, että tuote on jo
läpäissyt alla 2.1—2.5 kohdissa määrätyt testit, tai vastaavat testit jonkin
toisen direktiivin mukaisesti, mainittuja testejä ei tarvitse toistaa; vain
lisäyksessä 3.1 taulukossa B ilmoitetut testit ovat pakollisia.
2. TESTIT
2.1 Resistanssi lämpötilan vaihteluille
2.1.1 Testit
Kolme uutta näytettä (lasia) testataan viiden lämpötilan ja ilman suhteel-
lisen kosteuden (SK = suhteellinen kosteus) vaihteluiden kannalta
seuraavan ohjelman mukaisesti:
— 3 tuntia lämpötilassa 40 ºC ± 2 ºC, 85—95 prosentin SK;
— 1 tunti lämpötilassa 23 ºC ± 5 ºC, 60—75 prosentin SK;— 15 tuntia lämpötilassa − 30 ºC ± 2 ºC;
— 1 tunti lämpötilassa 23 ºC ± 5 ºC, 60—75 prosentin SK;
— 3 tuntia lämpötilassa 80 ºC ± 2 ºC;— 1 tunti lämpötilassa 23 ºC ± 5 ºC, 60—75 prosentin SK.
Ennen kyseistä testiä näytteitä pidetään ainakin neljän tunnin ajan
ympäristössä, jonka lämpötila on 23 ºC ± 5 ºC ja ilman suhteellinen
kosteus 60—75 prosenttia.
Huomattavaa:Näytteiden tunnin kestävä säilytys lämpötilassa 23 ºC ± 5 ºC sisältää
siirtymävaiheet lämpötilasta toiseen, jotka ovat tarpeen lämpöiskun
välttämiseksi.
2.1.2 Valotekniset mittaukset
2.1.2.1 Mittaustapa
Valotekniset arvot mitataan näytteistä ennen testiä ja sen jälkeen.Mittaukset suoritetaan käyttämällä standardivalaisinta seuraavista
pisteistä:
B 50 L ja B 50 R lähivalovalaisimen tai lähi/kaukovalovalaisimen
lähivalokeilasta (B 50 R ja B 50 L jos valaisin on tarkoitettu vasemman-
puoleiseen liikenteeseen), tai B 50 ja B 50 R/L symmetrisen lähivalon
osalta;
E
max-reitti kaukovalovalaisimen tai lähi/kaukovalovalaisimen kaukovalo-
keilasta;
HV ja Emaxvyöhyke D etusumuvalosta.
2.1.2.2 Tulokset
Jokaisesta näytteestä ennen testiä ja sen jälkeen mitattujen valoteknisten
arvojen poikkeama, mukaanlukien valoteknisen testin toleranssi, ei saa
ylittää kymmentä prosenttia.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 110
▼B
2.2 Resistanssi ilman epäpuhtauksille ja kemiallisille aineille
2.2.1 Resistanssi ilman epäpuhtauksille
Kolme uutta näytettä (lasia tai materiaalinäytettä) altistetaan säteilylle,
jonka lähteen sepktraalienergiajakauma on samanlainen kuin mustalla
kappaleella lämpötilassa 5 500—6000 kelviniä. Säteilylähteen ja
näytteiden väliin asetetaan asianmukaiset suodattimet sellaisen säteilyn,
jonka aallonpituus on alle 295 nanometriä ja yli 2 500 nanometriä,
vähentämiseksi minimiin. Näytteet altistetaan suurenergiselle valolle,
jonka teho on 1 200 W/m2± 200 W/m2, niin pitkäksi aikaa, että niiden
saama valoenergia vastaa 4 500 MJ/m2± 200 MJ/m2. Testitilassa
näytteiden tasolle asetetulta mustalta paneelilta mitatun lämpötilan on
oltava 50 ºC ± 5 ºC. Tasaisen säteilylle altistumisen varmistamiseksi
näytteet kiertävät säteilylähdettä nopeudella, joka on vähintään 1 ja
enintään 5 l/min.
Näytteisiin suihkutetaan tislattua vettä, jonka johtokyky on alle 1 mS/m
lämpötilassa 23 ºC ± 5 ºC seuraavissa jaksoissa:
— suihkutus: 5 minuuttia
— kuivuminen: 25 minuuttia
2.2.2 Resistanssi kemiallisille aineille
Edellä 2.2.1 kohdassa kuvatun testin jälkeen ja jäljempänä 2.2.3.1
kohdassa kuvattujen mittausten jälkeen sanottuja kolmea näytettä
käsitellään 2.2.2.2 kohdassa kuvatulla tavalla jäljempänä 2.2.2.1
kohdassa määritellyllä seoksella.
2.2.2.1 Testiseos
Testiseos koostuu 51,5 prosentista typpiheptaania, 12,5 prosentista
tolueenia, 7,5 prosentista etyylitetrakloridia, 12,5 prosentista triklooriety-
leeniä ja 6 prosentista ksyleeniä (tilavuusprosentteina).
2.2.2.2 Testiseoksen levittäminen
Liota puuvillakangaspalaa (ISO 105) kunnes se on kostunut edellä
2.2.2.1 kohdassa kuvatusta seoksesta, ja hiero kangasta 10 minuutin
ajan näytteen ulkopintaan paineella 50 N/cm2, joka vastaa 100 newtonin
voimaa 14 × 14 millimetrin testipinnalla.
Mainitun kymmenen minuutin aikana kangasta on liotettava uudestaan
seoksessa siten, että levitettävän liuoksen koostumus on jatkuvasti ident-
tinen määräysten mukaisen testiseoksen kanssa.
Levityksen aikana on sallittua tarkistaa painetta, jotta estetään halkea-
mien syntyminen.
2.2.2.3 Puhdistus
Testiseoksen levityksen jälkeen näytteet kuivataan ulkoilmassa ja
pestään sen jälken 2.3 kohdassa (Resistanssi puhdistusaineille) kuvatulla
liuoksella lämpötilassa 23 ºC ± 5 ºC.
Testin lopuksi näytteet huuhdellaan huolellisesti lämpötilassa 23 ºC
± 5 ºC tislatulla vedellä, jossa saa olla korkeintaan 0,2 prosenttia
epäpuhtauksia, ja pyyhitään sen jälkeen pehmeällä kankaalla.
2.2.3 Tulokset
2.2.3.1 Resistanssia ilman epäpuhtauksille mittaavan testin jälkeen näytteiden
ulkopinnassa ei saa olla halkeamia, naarmuja, säröjä tai epämuodos-
tumia, ja läpäisevyyden keskivariaatio
∆t¼T2/C0T3
T2
mitattuna kolmesta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 3.2 kuvatulla
tavalla ei saa ylittää 0,020 ( ∆tm≤0,020).
2.2.3.2 Kemiallisten aineiden kestävyystestin jälkeen näytteissä ei saa olla jälkiä
kemiallisista aineista, jotka voivat aiheuttaa poikkeaman valon diffuu-
sioon, jonka keskivariaatio1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 111
▼B
∆d¼T5/C0T4
T2
mitattuna kolmesta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 3.2 kuvatulla
tavalla ei saa ylittää 0,020 ( ∆dm≤0,020).
2.3 Resistanssi puhdistusaineille ja hiilivedyille
2.3.1 Reisistanssi puhdistusaineille
Kolmen näytteen ulkopinta (lasi tai materiaalinäyte) kuumennetaan
lämpötilaan 50 ºC ± 5 ºC ja upotetaan sitten viideksi minuutiksi seok-
seen, jonka lämpötila on 23 ºC ± 5 ºC ja joka koostuu 99 osasta
tislattua vettä, joka sisältää korkeintaan 0,02 prosenttia epäpuhtauksia,
ja yhdestä osasta alkyyliaryylisulfonaattia.
Testin lopuksi näytteet kuivataan lämpötilassa 50 ºC ± 5 ºC. Näytteiden
pinta puhdistetaan kostealla kankaalla.
2.3.2 Resistanssi hiilivedyille
Näytteiden ulkopintaa hierotaan tämän jälkeen yhden minuutin ajan
puuvillakankaalla, jota on liotettu seoksessa, joka koostuu 70 prosentista
n-heptaania ja 30 prosentista tolueenia (tilavuusprosentteina), ja niiden
annetaan kuivua ulkoilmassa.
2.3.3 Tulokset
Kun yllämainitut kaksi testiä on suoritettu peräkkäin, läpäisevyyden
variaation keskiarvo
∆t¼T2/C0T3
T2
mitattuna kolmesta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 3.2 kuvatulla
tavalla ei saa ylittää 0,010 ( ∆tm≤0,010).
2.4 Resistanssi mekaaniselle kulumiselle
2.4.1 Mekaaninen kuluttamismenettely
Kolmen uuden näytteen (lasin) ulkopinta testataan yhdenmukaisella
mekaanista kulumista mittaavalla testillä tämän liitteen lisäyksessä 3.3
kuvatulla tavalla.
2.4.2 Tulokset
Tämän testin jälkeen, variaatiot:
läpäisevyydessä:
∆t¼T2/C0T3
T2
ja
diffuusiossa:
∆d¼T5/C0T4
T2
mitataan tämän liitteen lisäyksessä 3.2 kuvatulla tavalla edellä 2.2.4
kohdassa määrätyltä alalta. Kolmen näytteen keskiarvon on oltava sell-
ainen, että:
—∆tm≤0,100
—∆dm≤0,050.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 112
▼B
2.5 Mahdollisten pinnoitteiden pysyvyyttä mittaava testi
2.5.1. Näytteen valmistelu
Lasin pinnoitteeseen leikataan 20 mm × 20 mm:n alalle partaterällä tai
neulalla ristikko, jonka ruudut ovat kooltaan noin 2 mm × 2 mm. Terään
tai neulaan kohdistuvan paineen on oltava riittävä ainakin pinnoitteen
leikkaamiseksi.
2.5.2. Testikuvaus
Käytä tarranauhaa, jonka tartuntavoima on 2 N/(leveyssenttimetri) ± 20
prosenttia mitattuna tämän liitteen lisäyksessä 3.2 määrätyissä standardi-
soiduissa olosuhteissa. Kyseistä tarranauhaa, jonka on oltava ainakin
25 mm leveä, painetaan ainakin viiden minuutin ajan pintaan, joka on
valmistettu 2.5.1 kohdassa kuvatulla tavalla.
Tämän jälkeen tarranauhan päätä kuormitetaan siten, että tartuntavoi-
maan testattavaan pintaan nähden kohdistuu vastavoima, joka on
kohtisuorassa kyseisen pinnan suhteen. Tässä vaiheessa nauha irrotetaan
tasaisella nopeudella 1,5 m/s ± 0,2 m/s.
2.5.3 Tulokset
Rasteroitu alue ei saa olla näkyvästi huonontunut. Ruutujen leikkauspis-
teiden tai viiltojen reunojen vahingoittuminen sallitaan edellyttäen että
vahingoittunut alue ei ole suurempi kuin 15 prosenttia rasteroidusta
alueesta.
2.6 Sellaisia valaisinyksiköitä, joissa on muovilinssi, koskevat testit
2.6.1 Lasin pinnan resistanssi mekaaniselle kulumiselle
2.6.1.1 Testit
Näytevalaisimen n:o 1 lasi testataan edellä 2.4.1 kohdassa kuvatulla
tavalla.
2.6.1.2 Tulokset
Testin jälkeen valaisimelle tehtyjen tämän direktiivin mukaisten valote-
knisten mittausten tulokset eivät saa ylittää yli 30 prosentilla pisteille B
50 L ja HV määrättyjä enimmäisarvoja, eivätkä alittaa pisteelle 75 R
määrättyä vähimmäisarvoa yli kymmenellä prosentilla (vasemmanpuo-
leista liikennettä varten tarkoitettujen ajovalaisimien suhteen
käsiteltävät pisteet ovat B 50 R, HV ja 75 L). Symmetrisen ristikkäissä-
teen suhteen tarkastellaan pisteitä B 50 ja H.
2.6.2 Mahdollisten pinnoitteiden pysyvyyttä mittaava testi
Näytevalaisimen n:o 1 lasi testataan edellä 2.4.1 kohdassa kuvatulla
tavalla.
3. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN VARMISTA-
MINEN
3.1 Ottaen huomioon lasien valmistuksessa käytetyn materiaalin, valaisin-
sarjan katsotaan olevan tämän direktiivin vaatimusten mukainen jos:
3.1.1 Niiden testien jälkeen, joilla mitataan resistanssia kemiallisille aineille ja
resistanssia puhdistusaineille ja hiilivedyille, näytteiden ulkopinnassa ei
ole paljain silmin nähtäviä halkeamia, säröjä tai epämuodostumia (katso
2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2 kohta);
3.1.2 Edellä 2.6.1.1 kohdassa kuvatun testin jälkeen 2.6.1.2 kohdassa mainit-
tujen mittauspisteiden valotekniset arvot jäävät tässä direktiivissämäärättyjen tuotannon vaatimustenmukaisuutta koskevien rajojen sisälle.
3.2 Jos testitulokset eivät täytä vaatimuksia, testit toistetaan käyttäen toista
näyte-ajovalaisinta, joka valitaan satunnaisotoksella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 113
▼B
Lisäys 3.1
Hyväksymistestien kronologinen järjestys
A. Muoviosia koskevat testit (laseja tai materiaalinäytteitä jotka on jätetty testa-
ttavaksi lisäyksessä I olevan 1.2.4 kohdan mukaisesti)
TestitLasit tai materiaalinäytteet Lasit
123456789 1 0 1 1 1 2 1 3
1.1 Rajallinen fotometriikka
(kohta 2.1.2)xxx
1.1.1 Lämpötilan muutos (kohta 2.1.1) x x x
1.2 Rajallinen fotometriikka
(kohta 2.1.2)xxx
1.2.1 Läpäisevyysmittaus xxxxxxxxx
1.2.2 Diffuusiomittaus x x x x x x1.3 Ilman epäpuhtaudet (kohta 2.2.1) x x x
1.3.1 Läpäisevyysmittaus x x x
1.4 Kemialliset aineet
(kohta 2.2.2)xxx
1.4.1 Diffuusiomittaus x x x
1.5 Puhdistusaineet (kohta 2.3.1) x x x1.6 Hiilivedyt (kohta 2.3.2) x x x1.6.1 Läpäisevyysmittaus x x x
1.7 Kuluminen (kohta 2.4.1) x x x
1.7.1 Läpäisevyysmittaus x x x1.7.2 Diffuusiomittaus x x x1.8 Pysyvyys (kohta 2.5) x
B. Ajovalaisinyksiköitä koskevat testit (testataan lisäyksessä I olevan 1.2.3
kohdan 1 mukaisesti)
TestitAjovalaisinyksikkö
Näyte n:o
12
2.1 Kuluminen (kohta 2.6.1.1) x
2.2 Fotometriikka
(kohta 2.6.1.2)x
2.3. Pysyvyys (kohta 2.6.2) x1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 114
▼B
Lisäys 3.2
Valon diffuusion ja läpäisevyyden mittausmenettely
1. LAITTEISTO (katso kuva)
Kollimaatorin K valokeilaa, jolla on puolidivergenssi
β
2¼17;4/C210/C04rd
rajoittavan diafragman DT, jota vasten näytejalusta asetetaan, aukko
on 6 mm.
Konvergentti akromaattinen lasi L2, joka on korjattu pallopoik-
keaman varalta, yhdistää diafragman DTvastaanottimeen R; lasin L2läpimitan on oltava sellainen, ettei se himmennä näytteen hajoit-tamaa valokartiota, jonka kärkikulman puolikas
β
2¼14º:
Kulmadiafragma DD, jonka kulmat ovat
α0
2¼1º jaαmax
2¼12º
sijoitetaan lasin L2kuvapolttotasoon.
Diafragman läpinäkymätön keskiosa on välttämätön suoraan valoläh-
teestä saapuvan valon eliminoimiseksi. Diafragman keskiosa on
voitava poistaa valokeilasta siten, että se palaa täsmälleen alkuperäi-
seen asentoonsa.
Etäisyys L2DTja lasin L2polttoväli F2(1) valitaan siten, että kuva DTpeittää kokonaan vastaanottimen R.Kun alkutulovirta ilmoitetaan tuhansina yksikköinä, jokaisen
lukeman absoluuttisen tarkkuuden on oltava alle yksi yksikkö.
2. MITTAUKSET
Mitataan seuraavat lukemat:
Lukema näytteestä DD:n keskiosasta Ilmaisema määrä
T1ei ei Alkulukeman tulovalovirta
T2kyllä
(ennen testiä)ei Uuden materiaalin läpäisevä
valovirta kentässä 24 ºC:n
lämpötilassa
T3kyllä
(testin jälkeen)ei Testattavan materiaalin läpäisevä
valovirta kentässä 24 ºC:n
lämpötilassa
T4kyllä
(testin jälkeen)kyllä Uuden materiaalin hajottama
valovirta
T5kyllä
(testin jälkeen)kyllä Testattavan materiaalin hajot-
tama valovirta1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 115
(1) Lasille L2suositeltava polttoväli on noin 80 millimetriä.
▼B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 116
▼B
Lisäys 3.3
Suihkutestausmenetelmä
1. TESTAUSVÄLINEET
1.1 Sumutin
Käytettävässä sumuttimessa on oltava suutin, jonka läpimitta on
1,3 mm ja joka sallii virtausnopeuden 0,24 ± 0,02 l/minuutti 6 baarin
paineella + 0,5 baaria.
Mainituissa käyttöolosuhteissa saatavan viuhkamaisen suihkun on
oltava läpimitaltaan 170 mm ± 50 mm kulumiselle alttiilla pinnalla
380 mm ± 10 mm etäisyydeltä.
1.2 Testiseos
Testiseos koostuu:
— kvartsihiekasta, jonka kovuus on 7 Mohsin skaalalla ja jonka
raekoko on 0 ja 0,2 mm välillä ja distribuutio lähes normaali, ja
jonka kulmakerroin on 1,8—2;
— vedestä, jonka kovuus on enintään 205 g/m3seoksessa, joka
koostuu 25 grammasta hiekkaa litraa vettä kohti.
2. TESTI
Valaisimen lasien ulkopintaan kohdistetaan kerran tai useampia
kertoja edellä kuvatulla tavalla tuotettu hiekkasuihku. Suihku suihku-
tetaan lähes kohtisuoraan testattavaan pintaan nähden.
Kuluminen tarkistetaan yhden tai useamman lasinäytteen avulla,
jotka asetetaan vertailukohteeksi lähelle testattavaa lasia. Seosta
suihkutetaan pinnoille, kunnes lisäyksessä 2 kuvatulla tavalla mitattu
valon diffuusio näytteellä tai näytteillä on:
∆d¼T5/C0T4
T2¼0;0250 ± 0 ;0025 :
Sen tarkistamiseksi, että koko testattava pinta on kulunut tasaisesti,
voidaan käyttää useita pintanäytteitä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 117
▼B
Lisäys 3.4
Tarranauhan pysyvyystesti
1. TARKOITUS
Tämä metodi mahdollistaa tarranauhan pysyvyyden lineaarisen
voiman määrittämisen standardiolosuhteissa.
2. PERIAATE
Tarranauhan irrottamiseen lasilevystä 90 asteen kulmassa tarvittavan
voiman mittaus.
3. YMPÄRISTÖOLOSUHTEET
Ympäristön lämpötilan on oltava 23 ºC ± 5 ºC ja ilman suhteellisen
kosteuden (SK) 65 ± 15 prosenttia.
4. TESTIKAPPALEET
Ennen testausta tarranauharullaa mukautetaan määrättyyn
ympäristöön 24 tunnin ajan (katso 3 kohta).
Jokaisesta rullasta testataan viisi 400 millimetriä pitkää kappaletta.
Kappaleet otetaan rullasta kolmen ensimmäisen kerroksen jälkeen.
5. MENETTELY
Testi tehdään 3 kohdassa määritellyissä ympäristöolosuhteissa.
Ota viisi testikappaletta vetämällä nauhaa säteittäisesti nopeudella,
joka on noin 300 mm/s, ja kiinnitä nauha sitten 15 sekunnin sisällä
seuraavalla tavalla:
— Kiinnitä nauha lasilevyyn jatkuvalla pituussuuntaisella hierovalla
liikkeellä, painamatta sitä liiallisesti, siten että nauhan ja lasi-
levyn väliin ei jää ilmakuplia.
— Jätä kokonaisuus määrättyihin ympäristöolosuhteisiin 10 minuu-
tiksi.
— Irrota noin 25 mm testikappaletta levystä kohtisuorassa tasossa
kiinnitetyn kappaleen keskiviivaan nähden.
— Kiinnitä levy ja taivuta nauhan vapaata päätä taaksepäin 90
asteen kulmassa. Käytä voimaa siten, että nauhan ja lasin välisen
irrotuskohdan linja on kohtisuorassa käytettyyn voimaan ja
levyyn nähden.
— Irrota nauha vetämällä sitä nopeudella, joka on noin 300 mm/s ja
merkitse ylös vaadittu voima.
6. TULOKSET
Saadut viisi arvoa asetetaan suuruusjärjestykseen ja mittaustulok-
seksi otetaan arvojen mediaani. Tämä arvo ilmaistaan newtoneina
nauhan senttimetreinä ilmaistua leveyttä kohden.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 118
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 119
▼B
Lisäys 5
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 120
▼B
LIITE IV
MOPOJEN, MOOTTORIPYÖRIEN JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOT-
TORIAJONEUVOJEN OSAN TYYPPIHYVÄKSYTTYIHIN VALAISI-
MIIN TARKOITETUT HEHKULAMPUT
Lisäys 1 R2-luokan hehkulamput
Lisäys 2 H1-luokan hehkulamput
Lisäys 3 H2-luokan hehkulamput
Lisäys 4 H3-luokan hehkulamput
Lisäys 5 H4-luokan hehkulamput
Lisäys 6 HS1-luokan hehkulamput
Lisäys 7 HB3-luokan hehkulamput
Lisäys 8 HB4-luokan hehkulamput
Lisäys 9 H7-luokan hehkulamput
Lisäys 10 HS2-luokan hehkulamput
Lisäys 11 S1ja S2-luokkien hehkulamput
Lisäys 12 S3-luokan hehkulamput
Lisäys 13 S4-luokan hehkulamput
Lisäys 14 P21W-luokan hehkulamput
Lisäys 15 P21/5W-luokan hehkulamputLisäys 16 R5W-luokan hehkulamput
Lisäys 17 R10W-luokan hehkulamput
Lisäys 18 T4W-luokan hehkulamputLisäys 19 C5W-luokan hehkulamput
Lisäys 20 C21W-luokan hehkulamput
Lisäys 21 W3W-luokan hehkulamputLisäys 22 W5W-luokan hehkulamput
Lisäys 23 Esimerkki hehkulampun tyyppihyväksyntämallista
Lisäys 24 Valaisimien hehkulankojen valokeskus ja muodot
1. HEHKULAMPUN OSAN TYYPPIHYVÄKSYNNÄN SOVELTA-
MINEN
1.1 Direktiivin 92/61/ETY 3 artiklan mukaiseen hehkulampun osan
tyyppihyväksyntään lisätään seuraavat yksityiskohdat:
1.1.1 piirustukset, jotka ovat riittävän yksityiskohtaiset tyypin yksilöimi-
seksi, kolmena kappaleena,
1.1.2 lyhyt tekninen kuvaus,
1.1.3 viisi näytettä jokaisesta väristä, josta hakemus on jätetty.
1.2 Jos hehkulampputyyppi eroaa ainoastaan tuotenimen tai tavara-
merkin osalta tyypistä, joka jo on hyväksytty, riittää, kun
toimitetaan:
1.2.1 hehkulampun valmistajan tekemä ilmoitus siitä, että tyyppi on
samanlainen (paitsi tuotenimen tai tavaramerkin osalta) aiemmin
hyväksytyn tyyppin kanssa ja että se on saman valmistajan valmis-
tama, jolloin myöhemmin valmistettu tyyppi yksilöidään aiemman
tyyppihyväksyntänumerolla,
1.2.2 kaksi näytettä, joissa on uusi tuotenimi tai tavaramerkki.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 121
▼B
2. HEHKULAMPPUJEN MERKINTÄÄ JA MERKKEJÄ KOSKEVAT
LISÄVAATIMUKSET
2.1 Hehkulamppujen, joille tyyppihyväksyntää haetaan, kannassa tai
kuvussa (viimeksi mainitussa tapauksessa tämä ei saa vaikuttaa
epäedullisesti valaistusominaisuuksiin) on oltava:
2.1.1 hakijan tuotenimi tai tavaramerkki,
2.1.2 nimellisjännite,
2.1.3 asianmukaisen luokan kansainvälinen nimitys,2.1.4 nimelliswattiluku (kaksoishehkulankalampuissa peräkkäin päähehku-
lanka/apuhehkulanka); tätä ei tarvitse ilmoittaa erikseen, jos se
kuuluu kyseisen hehkulamppuluokan kansainväliseen nimitykseen,
2.1.5 riittävänkokoinen tila tyyppihyväksyntämerkille.
2.2 Edellä 2.1.5 kohdassa mainittu tila on osoitettava tyyppihyväk-
syntähakemuksen liitteinä olevissa piirustuksissa.
2.3 Muita kuin 2.1 kohdassa tarkoitettuja merkintöjä voidaan lisätä sillä
edellytyksellä, että ne eivät vaikuta epäedullisesti valaistusominai-
suuksiin.
3. HEHKULAMPUN OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
3.1 Jos edellä 1.1.3 tai 1.2.2 kohdan mukaisesti kaikki jostakin hehku-
lampputyypistä toimitetut näytekappaleet täyttävät tämän liitteen
vaatimukset, tyyppihyväksyntä myönnetään.
3.2 Direktiivin 92/61/ETY 8 artiklan vaatimusten mukainen osan tyyppi-
hyväksyntämerkki kiinnitetään 2.1.5 kohdassa tarkoitettuun tilaan.
3.3 Tämän liitteen lisäyksessä 24 annetaan esimerkki tyyppihyväksyntä-
merkin mallista.
4. TEKNISET VAATIMUKSET
4.1 Tekniset vaatimukset ovat samat kuin Yhdistyneiden Kansakuntien
Euroopan talouskomission (ECE) 37 säännön 2.1 ja 3 kohdassa, sell-
aisena kuin se on seuraavalla asiakirjalla konsolidoituna:
— tarkistus 2, johon sisältyy 02 ja 03 sarjan tarkistukset, korjaus 2
sekä 03 sarjan tarkistuksiin tehdyt lisäykset 1—9.
5. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
5.1 Tähän liitteeseen hyväksytyt hehkulamput on valmistettava siten,
että ne ovat yhdenmukaisia hyväksytyn tyypin kanssa ja täyttävät
edellä 2.1, 3.2 ja 4 kohdissa ja muissa tämän liitteen asianmukaisissa
lisäyksissä annetut merkintää ja teknisiä ominaisuuksia koskevat
vaatimukset.
5.2 Jotta voidaan tarkastaa täyttyvätkö5.1 kohdan vaatimukset,
tuotantoa valvotaan edellä 4.1 kohdassa määritellyn Yhdistyneiden
Kansakuntien Euroopan talouskomission (ECE) 37 säännön 4
kohdan ja liitteiden 6, 7, 8 ja 9 mukaisesti.
5.3 Tämän liitteen mukaisesti myönnetty hehkulampputyypin tyyppi-
hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos 5.1 ja 5.2 kohtien vaatimukset
eivät täyty tai jos hehkulamppu, jossa on tyyppihyväksyntämerkki,
ei ole yhdenmukainen hyväksytyn tyypin kanssa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 122
▼B
Lisäys 1
R2-luokan hehkulamput
ARKKI R2/1
Piirrosten tarkoitus on ainoastaan havainnollistaa hehkulamppujen oleellisia
mittoja.
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Normaalit hehkulamputStandardi hehku-
lamppu
Nimellisarvot Volttia 6 (1)1 2 (1)2 4 (1)1 2 (1)
Wattia 45 40 45 40 55 50 45 40
Testijännite Volttia 6,3 13,2 28 13,2
Tavoitearvot Wattia 53
max47
max57
max51
max76
max69
max52+0%
−1 0%46±5%
Valovirta
lm720
min570
±1 5%860
min675
±1 5%1 000
min860
±1 5%
Referenssivalovirta-arvot keskimäärin 12 V:n jännitteellä 700 450
(1) Vasemmalla ja oikealla annetut arvot viittaavat järjestyksessä lähivalohehkulankaan ja kaukovalohehkulankaan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 123
(1) Vertailuakseli on pystysuora perustasoon nähden ja se kulkee 45 millimetrin kannan
keskustan läpi.
(2) Säteilevän valon on oltava väriltään valkoista.
(3) Mikään kannan osa ei saa heijastamalla lähivalohehkulangan lähettämää valoa heijastaa
hajavaloa, kun hehkulamppu on ajoneuvossa normaalilla käyttöpaikallaan.
▼B
ARKKI R2/2
Heijastimen ja hehkulankojen sijainti ja mitat
Piirrokset eivät ole velvoittavia heijastimen ja hehkulankojen rakenteen suhteen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 124
▼B
ARKKI R2/3
Hehkulankojen ja heijastimen sijainti ja mitat (1)
Mitat millimetreinä Toleranssit
Normaali hehkulamppuStandardi
hehkulamppu
6 V 12 V 24 V 12 V
a 0,60 ± 0,35 ± 0,15
b1/30,0 (2)
b1/33,00,20
b1/30,0 mv (3)± 0,35 ± 0,15
b2/30,0 (2)
b2/33,00,20
b2/30,0 mv (3)± 0,35 ± 0,15
c/30,0 (2)
c/33,00,50
c/30,0 mv (3)± 0,30 ± 0,15
e 6 V, 12 V
24 V28,5
28,8± 0,35 ± 0,15
f 6 V, 12 V
24 V1,8
2,2± 0,40 ± 0,20
g 0 ± 0,50 ± 0,30
h/30,0 (2)
h/33,00
h/30,0 mv (3)± 0,50 ± 0,30
1/2 (p—q) 0 ± 0,60 ± 0,30
lc 5,5 ± 1,50 ± 0,50
γ(4) 15º nom.
IEC:n julkaisun N:o 61 (arkki 7004-95-4) mukainen kanta P45t-41
(1) Heijastimen ja hehkulankojen sijainti ja mitat tarkastetaan IEC:n julkaisussa 809 kuvatulla mittausmenetelmällä.
(2) Mitataan kauttaviivan jälkeen millimetreinä ilmoitetulta etäisyydeltä perustasosta.
(3) mv = mitattu arvo
(4) Kulma γon vain heijastimen rakennetta varten eikä sitä tarvitse mitata valmiista hehkulampuista.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 125
▼B
Lisäys 2
H1-luokan hehkulamput
ARKKI H1/1
(Mitat millimetreinä)
Piirrosten tarkoitus on ainoastaan havainnollistaa hehkulampun tärkeimpiä
mittoja.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 126
▼B
ARKKI H1/2
Mitat millimetreinä Toleranssit
Tavalliset hehkulamput Standardi-
hehku-
lamput 6V 1 2V 2 4V
b 0,7 f
e(5)(9) 25,0 (8) ± 0,15
f(5)(9) 6 V 4,5 ± 1,0
12 V 5,0 ± 0,5 + 0,5
0
24 V 5,5 ± 1,0
g(6) 0,5 d (7) ± 0,5 d ± 0,25 d
h10(8) ± 0,20 (4)
h2(8) ± 0,25 (4)
ε 45º ± 12º ± 3º
IEC:n julkaisun 61 (arkki 7004-46-1) mukainen kanta P14,5s
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Volttia 6 12 24 12
Wattia 55 70 55
Testijännite Volttia 6,3 13,2 28,0Tavoitearvot Wattia max.
63max.
68max.
84max.
68
13,2 V:lla
Valovirta lm 1 350 1550 1 900±% 1 5
Ajovalaisintesteissä käytettävä viitevalovirta: 1 150 lm keskimäärin 12 V:lla1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 127
▼B
ARKKI H1/3
Huom.
(1) Vertailuakseli on kohtisuora perustasoon verrattuna ja piste, jonka kautta se
kulkee, määritellään merkillä (1) merkittyjen mittojen avulla.
(2) Molemmat sisäänvientielektrodit sijoitetaan kupuun, pidempi elektrodi
hehkulangan yläpuolelle (katsottaessa hehkulamppua kuvan osoittamalla
tavalla). Hehkulampun sisäisen rakenteen on oltava sellainen, että hajavalo
ja heijastukset jäävät mahdollisimman vähäisiksi, esimerkiksi asentamalla
jäähdytysvaippa hehkulangan suorien osien ympärille.
(3) Kuvun sylinterimäinen osan pituuden ”f” yläpuolella on oltava sellainen,
ettei se vääristä heijastettua hehkulangan kuvaa siinä määrin, että se vaikut-
taisi optisiin tuloksiin.
(4) Epäkeskisyys mitataan hehkulampusta vain vaakasuoraan ja pystysuoraan
kuvan osoittamalla tavalla. Mittaukset tehdään pisteissä, joissa lähimpänä
perustasoa olevien tai siitä kauimpana olevien päätykierrosten projektio
ulkopuolelle ylittää hehkulangan akselin.
(5) Hehkulamppua katsotaan kohtisuoraan vertailuakseliin nähden, joka sisältyy
tasoon, jota määrittävät vertailuakseli ja toisen neulan keskusta.
(6) Hehkulangan siirtymä kuvun akseliin nähden mitattuna 27,5 mm:n etäisyy-
dellä perustasosta.
(7) d: hehkulangan läpimitta
(8) Tarkistetaan ”testilaatikon” avulla, arkki H1/4.
(9) Hehkulangan päillä tarkoitetaan pisteitä, joissa, katsottaessa hehkulamppua
yllä alaviitteessä 5 määritellystä suunnasta, lähimpänä perustasoa olevien
tai siitä kauimpana olevien päätykierrosten ulkopuolinen projektio ylittää
hehkulangan akselin (kaksoiskierukkahehkulankoja koskevia erityisohjeita
harkitaan).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 128
▼B
ARKKI H1/4
Pinnalle heijastumista koskevat vaatimukset
Tällä testillä määritellään, tarkistamalla onko hehkulanka oikeassa asennossa
vertailuakseliin ja perustasoon nähden, onko hehkulamppu vaatimusten
mukainen.
(Mitat millimetreinä)
a1a2b1b2c1c2
6V
1,4 d 1,9 d 0,256 3,5
12 V 6 4,5
24 V 7 4,5
d = hehkulangan läpimitta
Hehkulangan alkupään, arkin H1/1 alaviitteen 2/ mukaisesti, on oltava linjojen Z1ja Z2välissä.
Hehkulangan sijainti tarkistetaan ainoastaan suunnissa FV ja FV arkin H1/1
mukaisesti.
Hehkulangan on oltava kokonaan määriteltyjen rajojen sisällä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 129
▼B
Lisäys 3
H2-luokan hehkulamput
ARKKI H2/1
(Mitat millimetreinä)
Tarkoitus on ainoastaan havainnollistaa hehkulampun tärkeimpiä mittoja.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 130
▼B
ARKKI H2/2
Mitat millimetreinä Toleranssit
Tavalliset hehkulamput Standardi-
hehku-lamput 6V 1 2V 2 4V
e(6) 12,25 (5) ± 0,15
f(6)6 V 4,5
± 1,0 12 V
5,5± 0,50
24 V
g(1)(2) 0,5 d ± 0,5 d ± 0,25 d
h1(2)
7,1(5) ± 0,20
h2(4)(5) ± 0,25
h3(1)(2)
0,5 d(5) ± 0,20
h4(3)(4)(5) ± 0,25
IEC:n julkaisun n:o 61 (arkki 7004-99-2) mukainen kanta K.511
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Volttia 6 12 24 12
Wattia 55 70 55
Testijännite Volttia 6,3 13,2 28,0
Tavoitearvot Wattia max.
63max.
68max.
84max.
68
13,2 V:lla
Valovirta lm 1 300 1 800 2 150
±% 1 5
Ajovalaisintesteissä käytettävä viitevalovirta: 1 300 lm keskimäärin 12 V:lla1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 131
▼B
ARKKI H2/3
Huom.
(1) d: hehkulangan läpimitta
(2) Nämä siirtymät tulisi mitata poikkileikkauksesta, joka on kohtisuora kuvun
akseliin verrattuna ja kulkee sen hehkulangan pään (*) läpi, joka on
lähempänä kantaa.
(3) Kolme kantopinnalle merkittyä ristiä osoittavat tätä tasoa määrittelevien
kolmen nupin sijaintia telineessä. Näiden pisteiden ympärillä 3 millimetrinsäteellä ei tulisi olla näkyviä epämuodostumia eikä lovia, jotka vaikuttavat
hehkulampun asentamiseen paikoilleen.
(
4) Nämä siirtymät tulisi mitata poikkileikkauksesta, joka on kohtisuora kuvun
akseliin verrattuna ja kulkee sen hehkulangan pään (*) läpi, joka on kauim-
pana kannasta.
(5) Tarkistetaan ”testilaatikon” avulla, arkki H2/4.
(6) Hehkulangan päillä tarkoitetaan pisteitä, joissa, katsottaessa hehkulamppua
suunnasta ”D” (arkki H2/1), lähimpänä perustasoa olevien tai siitä kauim-
pana olevien päätykierrosten ulkopuolinen projektio ylittää viivan, joka on
samansuuntainen viivan ZZ kanssa ja sijaitsee siitä 7,1 millimetrin etäisyy-
dellä. (Kaksoiskierukkahehkulankoja koskevia erityisohjeita harkitaan).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 132
(*) Mittaukset tehdään pisteissä, joissa lähimpänä perustasoa olevien tai siitä kauimpana
olevien päätykierrosten ulkopuolinen projektio ylittää hehkulangan akselin.
▼B
ARKKI H2/4
Pinnalle heijastumista koskevat vaatimukset
Tällä testillä määritellään, tarkistamalla onko hehkulanka oikeassa asennossa
vertailuakseleihin x—x, y—y ja z—z nähden, onko hehkulamppu vaatimusten
mukainen (2).
(Mitat millimetreinä)
Hehkulangan pään, joka on lähempänä kantaa, on oltava B1:n ja B2:n välissä.
Hehkulangan on oltava kokonaan annettujen rajojen sisäpuolella (3).
6V 1 2V 2 4V
a1d + 0,50 d + 1,0
a2d + 1,0
b1,b20,25
d17,1
d20,5 d − 0,35
h6 7
d = hehkulangan läpimitta1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 133
(1) Katso arkki R2/1.
(2) Kantaa painetaan näihin suuntiin.
(3) Arkissa H2/3
▼B
Lisäys 4
H3-luokan hehkulamput
ARKKI H3/1
(Mitat millimetreinä)
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoista.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 134
▼B
ARKKI H3/2
Määrittely: kehän keskipiste ja vertailuakseli: (2)
Standardihehkulamppujen hehkulankojen mitat ja toleranssit — katso arkki H3/3
(Mitat millimetreinä)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 135
▼B
ARKKI H3/3
Mitat millimetreinäTavalliset hehkulamputStandardi hehku-
lamput6V 1 2V 2 4V
e 18,0 (5) 18,0
f(7) 3,0 min. 4,0 min. 5,0 ± 0,50
k
(5)0 ± 0,20
h10 ± 0,15 (6)
h3
h20 ± 0,25 (6)
h4
IEC:n julkaisun 61 (arkki 7004-47-2) mukainen kanta PK 22s
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Volttia 6 12 24 12
Wattia 55 70 55
Testijännite Volttia 6,3 13,2 28,0
Tavoitearvot Wattia max 63 max 68 max 84 max 68 13,2 V:lla
Valovirta lm 1 050 1 450 1 750±% 1 5
Ajovalaisintesteissä käytettävä viitevalovirta: 1 100 lm keskim. 12 V:lla1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 136
▼B
ARKKI H3/4
Huom.
(1) Kuvun tyven vääntymä ei saa näkyä mistään suunnasta 80 asteen kuolleen
kulman ulkopuolelta. Heijastimet eivät saa tuottaa häiritseviä heijastuksia.
Vertailuakselin ja jokaisen heijastimen tason välinen kulma, mitattuna
kuvun puolelta, ei saisi ylittää 90:tä astetta.
(2) Piirin keskustan suurin sallittu poikkeama vertailuakselista on 0,5 mm kohti-
suoraan viivaan Z—Z nähden ja 0,05 mm viivan Z—Z suuntaisesti.
(3) Vähimmäispituus valoa lähettävän keskuksen (”e”) yläpuolella, jolla kuvun
täytyy olla sylinterimäinen.
(4) Jousen osat tai pitimen komponentit eivät saa koskettaa esipolttopistettä
muualla kuin katkoviivalla merkityn suorakaiteen ulkopuolella.
(5) Nämä normaalihehkulamppujen mitat tulisi tarkistaa ”testilaatikon” avulla
(arkki H3/5).
(6) Standardihehkulampuista mitataan pisteet, joissa päätykierrosten ulkoinen
projektio ylittää hehkulangan akselin.
(7) Hehkulangan ensimmäisen ja viimeisen kierteen sijainti määritellään, tässä
järjestyksessä, ensimmäisen ja viimeisen valoa säteilevän kierteen ja sen
tason leikkauspisteinä, joka on samansuuntainen perustason kanssa ja
sijaitsee siitä 13 millimetrin etäisyydellä (kaksoiskierukkahehkulankoja
koskevia erityisohjeita harkitaan).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 137
▼B
ARKKI H3/5
Pinnalle heijastumista koskevat vaatimukset
Tällä testillä määritellään, tarkistamalla onko hehkulanka oikeassa asennossa
vertailuakseliin ja perustasoon nähden, onko hehkulamppu vaatimusten
mukainen.
(Mitat millimetreinä)
ackg
6V
1,8 d 1,6 d 1,02,0
12 V 2,824 V 2,9
d = hehkulangan läpimitta
Hehkulangan on oltava määrättyjen rajojen sisällä.Hehkulangan ytimen on oltava k-dimension sisällä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 138
▼B
Lisäys 5
H4-luokan hehkulamput
ARKKI H4/1
(Mitat millimetreinä)
Piirrokset eivät ole velvoittavia; niiden ainoa tarkoitus on osoittaa vahvistetut
mitat.
ViiteMitta Toleranssi
12 V 24 V 12 V 24 V
+ 0,45
e 28,5 29,0 − 0,25 ± 0,35
p 28,95 29,25 — —
m(1) max. 60,0 —
n(1) max. 34,5 —
s(2) 45,0 —
α(3) max. 40º —1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 139
▼B
ARKKI H4/2
Ominaisuudet
Normaalivalmisteiset hehkulamput Standardihehkulamput
Nimellisarvot Voltit 12 (4)2 4 (4)1 2 (4)
Watit 60 55 75 70 60 55
Testijännite Voltit 13,2 28Tavoitearvot Watit max
75max
68max
85max
80max 75
13,2 V:llamax 68
13,2 V:lla
Valovirta lm 1 650 1 000 1 900 1 200±% 1 5
Vertailuvalovirta keskimäärin 12 V lm 1250 750
Kanta P43t-38 IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-39-2) mukaan1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 140
▼B
ARKKI H4/3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 141
▼B
ARKKI H4/4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 142
▼B
ARKKI H4/5
ARKKEJA H4/3 JA H4/4 KOSKEVAT LISÄSELVITYKSET
Jäljempänä mainitut on mitattu kolmessa suunnassa:
mitat a, b1,c ,d ,e ,f ,lRja lC;
mitat g, h, p ja q;
mitat b2.
Mitat p ja q on mitattu tasolla, joka on samansuuntainen kuin vertailutaso ja
33 mm etäisyydellä siitä.
Mitat b1,b2, c ja h on mitattu tasoilla, jotka ovat samansuuntaisia kuin vertailu-
taso ja 29,5 mm (30,0 mm 24 voltin ajovalaisimissa) ja 33 mm etäisyydellä
siitä.
Mitat a ja g on mitattu tasoilla, jotka ovat samansuuntaisia kuin vertailutaso ja
26,0 mm ja 23,5 mm etäisyydellä siitä.
Huom:Ks. mittausmenetelmä IEC-julkaisun 809 lisäys E.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 143
▼B
ARKKI H4/6
Taulukko mitoista arkkien H4/3 ja H4/4 kaavioissa (mm)
Viite Mitta Toleranssit
12 V 24 V 12 V 24 VNormaalivalmisteiset hehku-
lamputStandardiheh-
kulamput
12 V 24 V 12 V
a/26 (*) 0,8 ± 0,35 ± 0,2
a/23,5 (*) 0,8 ± 0,60 ± 0,2
b1/29,5 (*) 30,0 (*) 0 ± 0,30 ± 0,35 ± 0,2
b1/33 (*) b1/
29,5 mv (**)30,0 mv (**) ± 0,30 ± 0,35 ± 0,15
b2/29,5 (*) 30,0 (*) 0 ± 0,30 ± 0,35 ± 0,2
b2/33 (*) b2/
29,5 mv (**)30,0 mv (**) ± 0,30 ± 0,35 ± 0,15
c/29,5 (*) 30,0 (*) 0,6 0,75 ± 0,35 ± 0,2
c/33 (*) c/
29,5 mv (**)30,0 mv (**) ± 0,35 ± 0,15
d min. 0,1 — —
e(7) 28,5 29,0 + 0,35
− 0,25± 0,35 + 0,2
− 0,0
f(5)(6)(8) 1,7 2,0 + 0,50
− 0,30± 0,40 + 0,3
− 0,1
g/26(*) 0 ± 0,5 ± 0,3
g/23,5 (*) 0 ± 0,7 ± 0,3
h/29,5 (*) 30,0 (*) 0 ± 0,5 ± 0,3
h/33(*) h/
29,5 mv (**)30,0 mv (**) ± 0,35 ± 0,2
lR(5)(8) 4,5 5,25 ± 0,8 ± 0,4
lC(5)(6) 5,5 5,25 ± 0,5 ± 0,8 ± 0,35
p/33(*) Riippuu heijastimen
muodosta——
q/33(*)pþq
2± 0,6 ± 0,3
(*) Mittaetäisyys vertailutasosta (mm) kauttaviivan jälkeen
(**) ”29,5 mv” tai ”30,0 mv” merkitsee 29,5 mm tai 30,0 mm etäisyydellä vertailutasosta mitattua arvoa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 144
▼B
ARKKI H4/7
Huom.
(1) Määreet ”m” ja ”n” kuvaavat valaisimen enimmäismittoja.
(2) Valaisin on sijoitettavissa vertailuakselin kanssa samankeskiseen sylin-
teriin, jonka läpimitta on ”s” ja jonka rajaa toisessa päässä vertailutason
kanssa samansuuntainen, 20 mm etäisyydellä oleva taso ja toisessa päässä
säteeltääns
2oleva puolipallo.
(3) Himmennys ulottuu ainakin hehkulampun sylinteriosaan saakka. Se ulottuu
myös sisäheijastimen päälle kun heijastinta katsotaan vertailuakseliin
nähden suorassa kulmassa. Himmennyksen avulla tavoiteltu vaikutus
voidaan saavuttaa myös muulla tavoin.
(4) Vasemmanpuoleisen sarakkeen osoittamat arvot koskevat kaukovaloja.
Oikeanpuoleisen sarakkeen osoittamat arvot koskevat lähivaloja.
(5) Hehkulankojen päätykierrokset määräyttyvät ensimmäisen ja viimeisen
valokierroksen mukaan, jotka ovat pääasiallisesti oikeassa spiraalikulmassa.
Kaksoiskierukkahehkulangoissa kierrokset määräytyvät ensiökäämin
päällyksen mukaan.
(6) Lähivalojen hehkulangassa mitattavat kohdat ovat kilven ulkoreunan ja
alaviittessä 5 määriteltyjen päätykierrosten ulkopuolen risteyskohdat, suun-
nassa
 katsottuna.
(7) Määre ”e” merkitsee etäisyyttä vertailutasosta lähivalojen hehkulangan
alkuun yllä määritellyn tavan mukaisesti.
(8) Kaukovalojen hehkulangassa mitattavat kohdat ovat tason HH kanssa
samansuuntaisen ja 0,8 mm sen alapuolella sijaitsevan tason sekä alaviit-
teessä 5 määriteltyjen päätykierrosten risteyskohdat, suunnassa
katsottuna.
(9) Vertailuakseli on viiva, joka kulkee suorassa kulmassa vertailutasoon
nähden ja halkaisijaltaan ”M” olevan ympyrän läpi (ks. arkki H4/1).
(10) Taso VV on vertailutasoon nähden suorassa kulmassa oleva taso, joka
kulkee vertailuakselin läpi sekä halkaisijaltaan ”M” olevan ympyrän ja
vertailukorvakkeen akselin risteyskohdan läpi.
(11) Taso HH on sekä vertailutasoon että tasoon VV nähden suorassa kulmassa
oleva taso, joka kulkee vertailuakselin läpi.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 145
▼B
Lisäys 6
HS1-luokan hehkulamput
ARKKI HS1/1
(Mitat millimetreinä)
Piirrokset eivät ole velvoittavia; niiden ainoa tarkoitus on osoittaa vahvistetut
mitat.
ViiteMitta Toleranssi
6V 1 2V 6V 1 2V
o 28,5 + 0,45
− 0,25
p 28,95 —
m(1) max. 60,0 —
n(1) max. 34,5 —
s(2) 45,0 —
α(3) max. 40º —1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 146
▼B
ARKKI HS1/2
Ominaisuudet
Normaalivalmisteiset hehkulamput Standardihehkulamput
Nimellisarvot Voltit 6 (4)1 2 (4)1 2 (4)
Watit 35 35 35 35 35 35
Testijännite Voltit 6,3 13,2Tavoitearvot Watit 35 35 35 35 35
13,2 V:lla35
13,2 V:lla
± % 5555 5 5
Valovirta lm 700 440 825 525
±% 1 5
Vertailuvalovirta keskimäärin 12 V lm 700 450Kanta PX43t-38 IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-39-2) mukaan1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 147
▼B
ARKKI HS1/3
Taulukko mitoista arkkien HS1/4 ja HS1/5 kaavioissa (mm)
Viite Mitta Toleranssit
6 V1 2 V6 V1 2 VNormaalivalmisteiset hehku-
lamputStandardiheh-
kulamput
6V 1 2V 1 2V
a/26 (*) 0,8 ± 0,35 ± 0,2
a/25 (*) 0,8 ± 0,55 ± 0,2
b1/29,5 (*) 0 ± 0,35 ± 0,2
b1/33 (*) b1/29,5 mv ± 0,35 ± 0,15
b2/29,5 (*) 0 ± 0,35 ± 0,2
b2/33 (*) b2/29,5 mv ± 0,35 ± 0,15
c/29,5 (*) 0,5 ± 0,35 ± 0,2
c/31 (*) c/29,5 mv ± 0,30 ± 0,15
d min. 0,1
max. 1,5——
e(7) 28,5 + 0,45
− 0,25+ 0,2
− 0,0
f(5)(6)(8) 1,7 + 0,50
− 0,30+ 0,3
− 0,1
g/25(*) 0 ± 0,5 ± 0,3g/25(*) 0 ± 0,7 ± 0,3
h/29,5 (*) 0 ± 0,5 ± 0,3
h/31(*) h/29,5 ± 0,30 ± 0,2
l
R(5)(8) 3,5 4,0 ± 0,8 ± 0,4
lC(5)(6) 3,3 4,5 ± 0,8 ± 0,35
p/33(*) Riippuu heijastimen
muodosta——
q/33(*)pþq
2± 0,6 ± 0,3
(*) Mittaetäisyys vertailutasosta (mm) kauttaviivan jälkeen1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 148
▼B
ARKKI HS1/4
Hehkulankojen paikka (*)
(Mitat millimetreinä)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 149
(*) Piirros ei ole velvoittava heijastimen muotoilun suhteen.
▼B
ARKKI HS1/5
Heijastimen asento (*)
(Mitat millimetreinä)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 150
(*) Piirros ei ole velvoittava heijastimen muotoilun suhteen.
▼B
ARKKI HS1/6
ARKKEJA HS1/4 JA HS1/5 KOSKEVAT LISÄSELVITYKSET
Alla mainitut mitat on mitattu kolmessa suunnassa:
mitat a, b1,c ,d ,e ,f ,lRja lC;
mitat g, h, p ja q;
mitat b2.
Mitat p ja q on mitattu tasolla, joka on samansuuntainen kuin vertailutaso ja
33 mm etäisyydellä siitä.
Mitat b1,b2on mitattu tasoilla, jotka ovat samansuuntaisia kuin vertailutaso ja
29,5 mm ja 33 mm etäisyydellä siitä.
Mitat a ja g on mitattu tasoilla, jotka ovat samansuuntaisia kuin vertailutaso ja
25 mm ja 26 mm etäisyydellä siitä.
Mitat c ja h on mitattu tasoilla, jotka ovat samansuuntaisia kuin vertailutaso ja
29,5 mm ja 31 mm etäisyydellä siitä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 151
▼B
ARKKI HS1/7
Huom.
(1) Määreet ”m” ja ”n” kuvaavat ajovalaisimen enimmäismittoja.
(2) Ajovalaisin on sijoitettavissa vertailuakselin kanssa samakeskiseen sylin-
teriin, jonka halkaisija on ”s” ja jonka rajaa toisessa päässä vertailutason
kanssa samansuuntainen, 20 mm etäisyydellä oleva taso ja toisessa päässä
säteeltääns
2oleva puolipallo.
(3) Himmennys ulottuu ainakin hehkulampun sylinteriosaan saakka. Se ulottuu
myös sisäkilven päälle kun katsotaan kilpeä vertailuakseliin nähden suor-
assa kulmassa. Himmennyksen avulla tavoiteltu vaikutus voidaan
saavuttaa myös muulla tavoin.
(4) Vasemmanpuoleisen palstan osoittamat arvot koskevat kaukovaloja.
Oikeanpuoleisen palstan osoittamat arvot koskevat lähivaloja.
(5) Hehkulankojen loppukierrokset määräytyvät ensimmäisen ja viimeisen
valokierroksen mukaan, jotka ovat pääasiallisesti oikeassa spiraalikulmassa.
Kierretyissä hehkulangoissa kierrokset määräytyvät ensisijaisen kierteen
päällyksen mukaan.
(6) Lähivalojen hehkulangassa mitattavat kohdat ovat kilven ulkoreunan ja
alaviitteessä 5 määriteltyjen päätykierrosten ulkopuolen risteyskohdat,
suunnassa
 katsottuna.
(7) Määre ”e” merkitsee etäisyyttä vertailutasosta lähivalojen hehkulangan
alkuun yllä määrittelyn tavan mukaisesti.
(8) Kaukovalojen hehkulangassa mitattavat kohdat ovat tason HH kanssa
samansuuntaisen ja 0,8 mm sen alapuolella sijaitsevan tason sekä alaviit-
teessä 5 määriteltyjen päätykierrosten risteyskohdat, suunnassa
katsottuna.
(9) Vertailuakseli on viiva, joka kulkee suorassa kulmassa vertailutasoon
nähden ja vertailuakselin sekä halkaisijaltaan ”M” olevan ympyrän keski-
pisteen läpi (ks. arkki 1).
(10) Taso VV on vertailutasoon nähden suorassa kulmassa oleva taso, joka
kulkee vertailuakselin läpi sekä halkaisijaltaan ”M” olevan ympyrän ja
vertailukiinnikkeen akselin risteyskohdan läpi.
(11) Taso HH on sekä vertailutasoon että tasoon VV nähden suorassa kulmassa
oleva taso, joka kulkee vertailuakselin läpi.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 152
▼B
Lisäys 7
HB3-luokan hehkulamput
ARKKI HB3/1
(Mitat millimetreinä)
Piirrosten tarkoituksena on ainoastaan osoittaa hehkulampun oleelliset mitat.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 153
▼B
ARKKI HB3/2
Mitat mm (11)Toleranssit
Normaalivalmisteiset
hehkulamputStandardihehkulamput
e(8)(4) 31,5 (7) ± 0,16
f(8)(4) 5,1 (7) ± 0,16
h1,h20(7) ± 0,15 (3)
h30(7) ± 0,08 (3)
γ1(5) 45º min. — —
γ2(5) 52º min. — —
Kanta P 20d IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-31-1) mukaan
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 12 12
Watit 60 60
Testijännite Voltit 13,2 13,2
Tavoitearvot Watit 73 max. 73 max.
Valovirta lm 1860±% 1 2
Vertailuvalovirta ajovalaisimen testauksessa: 1 300 lm n. 12 V:lla1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 154
▼B
ARKKI HB3/3
Huom.
(1) Vertailutaso on kannan kiinnikekohtien muodostama taso.
(2) Vertailuakseli on suorassa kulmassa vertailutasoon nähden oleva ja saman-
keskinen kiinnikkeen 17,46 mm halkaisijan kanssa.
(3) Epäkeskisyys mitataan ainoastaan tarkasteltaessa suuntia (*) A ja B arkin
HB3/1 kaavion esittämällä tavalla. Mitattavat kohdat määräytyvät niiden
kohtien mukaan, joissa vertailutasoa lähimpänä tai kauimmaisena olevapäätykierrosten ulkoreunan projektio leikkaa hehkulangan akselin.
(
4) Tarkastelusuunta on suunta (*) B arkin HB3/1 kaavion osoittamalla tavalla.
(5) Lasikuvun on oltava optisesti vääristymätön kulmien γ1jaγ2välisellä
alueella. Tämä vaatimus pätee koko kuvun ulkokehään kulmien γ1jaγ2välisellä alueella. Säteilevä valo on väriltään valkoinen.
(6) Lasikuvun ja tukirakenteiden ei tule ylittää päällystä eikä häiritä hehku-
lampun asentamista pidikkeen ohi. Päällys on samankeskinen
vertailuakselin kanssa.
(7) Tarkistetaan ”testilaatikon” avulla, ks. arkki HB3/4 (*).
(8) Hehkulangan päät määritellään pisteiksi, joissa, tarkastelusuunnan (*)
ollessa alaviitteen 4 mukainen, loppukierrosten ulkoreunan projektio
leikkaa hehkulangan akselin.
(9) Kiilaura on pakollinen.
(10) Hehkulamppua käännetään mittauskiinnikkeessä kunnes vertailukorvake
koskettaa kiinnikkeen tasoa C.
(11) Mitat tarkistetaan O-rengas on poistettuna.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 155
(*) Valmistajat voivat valita toisen sarjan suorakulmaisia tarkastelusuuntia. Valmistajan
määrittelemiä tarkastelusuuntia käytetään testauslaboratoriossa testattaessa hehku-
langan mittoja ja paikkaa.
▼B
ARKKI HB3/4
Pinnalleheijastuksen vaatimukset
Tätä testiä käytetään silloin kun määritellään, onko hehkulamppu määräysten
mukainen tarkistamalla hehkulangan sijainti suhteessa vertailuakseliin ja vertai-
lutasoon.
(Mitat millimetreinä)
pqrstuv
12 V 1,3 d 1,6 d 3,0 2,9 0,9 0,4 0,7
d on hehkulangan läpimitta
Hehkulangan sijainti tarkistetaan ainoastaan suunnissa A ja B arkin HB3/1
esittämällä tavalla.
Arkissa HB3/3, kohdassa 8 määritellyn hehkulangan alkupää on osassa ”B” ja
hehkulangan loppupää osassa ”C”.
Hehkulanka sijaitsee kokonaan esitettyjen rajojen sisällä. Osa ”A” ei sisällä
mitään hehkulangan keskustalle asetettuja vaatimuksia.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 156
▼B
Lisäys 8
HB4-luokan hehkulamput
ARKKI HB4/1
(Mitat millimetreinä)
Piirrosten ainoa tarkoitus on osoittaa hehkulampun oleelliset mitat.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 157
▼B
ARKKI HB4/2
Mitat mm (12)Toleranssit
Normaalivalmisteiset
hehkulamputStandardihehkulamput
e(4)(9) 31,5 (8) ± 0,16
f(4)(9) 5,1 (8) ± 0,16
h1,h20(8) ± 0,15 (3)
h30(8) ± 0,08 (3)
g(4) 0,75 ± 0,5 ± 0,3
γ1(5) 50º min. — —
γ2(5) 52º min. — —
γ3(7) 45º ± 5º ± 5º
Kanta P 22d IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-32-1) mukaan
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 12 12
Watit 51 51
Testijännite Voltit 13,2 13,2Tavoitearvot Watit 62 max. 62 max.
Valovirta lm 1095
±% 1 5
Vertailuvalovirta ajovalaisimen testauksessa: 825 lm n. 12 V:lla1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 158
▼B
ARKKI HB4/3
Huom.
(1) Vertailutaso on kannan kiinnikekohtien muodostama taso.
(2) Vertailuakseli on suorassa kulmassa vertailutasoon nähden oleva ja saman-
keskinen kiinnikkeen 19,46 mm halkaisijan kanssa.
(3) Epäkeskisyys mitataan ainoastaan tarkasteltaessa suuntia (*) A ja B arkin
HB4/1 kaavion esittämällä tavalla. Mitattavat kohdat määräytyvät niiden
kohtien mukaan, joissa vertailutasoa lähimpänä tai kauimmaisena olevapäätykierrosten ulkoreunan projektio leikkaa hehkulangan akselin.
(
4) Tarkastelusuunta on suunta (*) B arkin HB4/1 kaavion osoittamalla tavalla.
(5) Lasikuvun on oltava optisesti vääristymätön kulmien γ1jaγ2välisellä
alueella. Tämä vaatimus pätee koko kuvun ulkokehään kulmien γ1jaγ2välisellä alueella. Säteilevä valo on väriltään valkoinen.
(6) Lasikuvun ja tukirakenteiden ei tule ylittää päällystä eikä häiritä hehku-
lampun asentamista pidikkeen ohi. Päällys on samankeskinen
vertailuakselin kanssa.
(7) Himmennys ulottuu ainakin kulmaan γ3ja se on ainakin yhtä kaukana kuin
kulman γ1määrittelemä lasikuvun vääristymätön osa.
(8) Tarkistetaan ”testilaatikon” avulla, ks. arkki HB4/4 (*).
(9) Hehkulangan päät määräytyvät niiden kohtien mukaan, joissa, tarkastelu-
suunta (*) on alaviitteen 5 mukainen, päätykierrosten ulkoreunan projektio
leikkaa hehkulangan akselin.
(10) Kiilaura on pakollinen.
(11) Hehkulamppua käännetään mittauskiinnikkeessä kunnes vertailukiinnike
koskettaa kiinnikkeen tasoa C.
(12) Mitat tarkastetaan O-rengas poistettuna.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 159
(*) Valmistajat voivat valita toisen sarjan suorakulmaisia tarkastelusuuntia. Valmistajan
määrittelemiä tarkastelusuuntia käytetään testauslaboratoriossa testattaessa hehku-
langan mittoja ja paikkaa.
▼B
ARKKI HB4/4
Pinnalleheijastuksen vaatimukset
Tätä testiä käytetään silloin kun määritellään, onko hehkulamppu määräysten
mukainen tarkistamalla hehkulangan sijainti suhteessa vertailuakseliin ja vertai-
lutasoon.
(Mitat millimetreinä)
pqrstuv
12 V 1,3 d 1,6 d 3,0 2,9 0,9 0,4 0,7
d on hehkulangan läpimitta
Hehkulangan sijainti tarkistetaan ainoastaan suunnissa A ja B arkin HB4/1
esittämällä tavalla.
Arkissa HB4/3, kohdassa 9 määritellyn hehkulangan alkupää on osassa ”B” ja
hehkulangan loppupää osassa ”C”.
Hehkulanka sijaitsee kokonaan esitettyjen rajojen sisällä. Osa ”A”ei sisällä
mitään hehkulangan keskustalle asetettuja vaatimuksia.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 160
▼B
Lisäys 9
H7-luokan hehkulamput
ARKKI H7/1
Kaavio 1: Pääkaavio
(Mitat millimetreinä)
Piirrosten ainoa tarkoitus on osoittaa hehkulampun oleelliset mitat.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 161
▼B
ARKKI H7/2
Nimellisjännite 12 V
Mitat mmToleranssit
Normaalivalmisteiset
hehkulamputStandardihehkulamput
e(7) 25,0 (8) ± 0,1
f(7) 4,1 (8) ± 0,1
g(10) 0,5 min. u.c.
h1(9)0 (8) ± 0,1
h2(9)0 (8) ± 0,15
γ1(4) 40º min. — —
γ2(4) 50º min. — —
γ3(5) 30º min. — —
Kanta PX 26d IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-5-1) mukaan
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 12 12
Watit 55 55
Testijännite Voltit 13,2 13,2
Tavoitearvot Watit max. 58 max. 58
valovirta lm 1500±% 1 0
Vertailuvalovirta ajovalaisimen testauksessa: 1 100 lm n. 12 V:lla1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 162
▼B
ARKKI H7/3
Huom.
(1) Vertailutaso määritellään niiden kiinnikkeen pinnalla olevien pisteiden
mukaan, joissa kannan renkaan kolme tukinastaa sijaitsevat.
(2) Vertailuakseli on suorassa kulmassa vertailutasoon nähden ja se leikkaa
kahden kohtisuoran leikkauspisteen arkin H7/1 kaavion 3 osoittamalla
tavalla.
(3) Lasikuvun ja tukirakenteiden ei tule ylittää päällystä arkin H7/1 kaavion 2
osoittamalla tavalla. Päällys on samankeskinen vertailuakselin kanssa.
(4) Lasikuvun on oltava optisesti vääristymätön kulmien γ1jaγ2välisellä
alueella. Tämä vaatimus pätee koko kuvun ulkokehään kulmien γ1jaγ2välisellä alueella.
(5) Himmennyksen on ulotuttava vähintään kulmaan γ3sekä vähintään kuvun
lieriömäiseen osaan koko kuvun ulkokehässä.
(6) Hehkulampun sisärakenteen on oltava sellainen, että hajavalokuvioita ja
heijastumia ilmenee ainoastaan itse hehkulangan yläpuolella vaakasuun-
nasta katsottuna. (Suunta
 arkin H7/1 kaaviossa
 ). Muita
metalliosia kuin hehkulangan kierroksia ei saa sijaita arkin H7/1 kaaviossa
5 esitetyillä varjostetuilla alueilla.
(7) Hehkulangan päät määritellään pisteinä, joissa arkin H7/1 kaavion 1 osoit-
tamassa tarkastelusuunnassa
 , päätykierrosten ulkoreunan projektio
leikkaa hehkulangan akselin.
(8) Tarkistetaan ”testilaatikon” avulla, arkki H7/4.
(9) Hehkulangan siirtymä vertailuakselin suhteen mitataan ainoastaan tarkas-
teltaessa suuntia
 ja
 arkin H7/1 kaavion 1 osoittamalla tavalla.
Mitattavat pisteet määräytyvät niiden pisteiden mukaan, joissa vertailutasoa
lähimpänä tai kauimmaisena oleva päätykierrosten ulkoreunan projektio
leikkaa hehkulangan akselin.
(10) Hehkulangan siirtymä lasikuvun akselin suhteen mitataan niillä kahdella
vertailutason suuntaisella tasolla, joissa vertailutasoa lähimpänä tai kauim-
maisena oleva päätykierrosten ulkoreunan projektio leikkaa hehkulangan
akselin.
(11) Säteilevä valo on väriltään valkoinen.
(12) Hehkulangan läpimittaa koskevia huomautuksia
— mitään varsinaisia rajoituksia läpimitalle ei ole voimassa, mutta tavoite
tulevaisuudessa on d max. = 1,3 mm
— yhdellä valmistajalla standardihehkulampun (étalon) ja normaalivalmis-
teisen hehkulampun muotoiluläpimitan on oltava sama.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 163
▼B
ARKKI H7/4
Pinnalleheijastuksen vaatimukset
Tätä testiä käytetään silloin kun määritellään, onko hehkulamppu määräysten
mukainen tarkistamalla hehkulangan sijainti suhteessa vertailuakseliin ja vertai-
lutasoon.
(Mitat millimetreinä)
a1a2b1b2c1c2
12 V d + 0,30 d + 0,50 0,2 4,6 4,0
d on hehkulangan läpimitta
Arkilla H7/3, alaviitteessä (7) määritellyt hehkulangan päät sijaitsevat viivojen Z1ja Z2välissä sekä viivojen Z3ja Z4välissä.
Hehkulangan paikka tarkistetaan ainoastaan suunnista
 ja
arkin H7/
1 kaavion 1 osoittamalla tavalla.
Hehkulanka sijaitsee kokonaan esitettyjen rajojen sisällä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 164
▼B
Lisäys 10
HS2-luokan hehkulamput
ARKKI HS2/1
Mitat (mm)Normaalivalmisteiset hehkulamputStandardihehku-
lamputmin. nimellis max.
e 11,0 (3) 11,0 ± 0,15
f( 6V )(6) 1,5 2,5 3,5 2,5 ± 0,15
f (12 V) (6) 2,0 3,0 4,0
h1,h2(3) 0 ± 0,15
α(4)4 0
β(5) − 15º 90º + 15º 90º ± 5º
γ1(7) 15º 15º min.
γ2(7) 40º 40º min.
Kanta P × 13,5s IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-35-1) mukaan
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit (6) 6 12 6
Watit 15 15 151997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 165
▼B
Mitat (mm)Normaalivalmisteiset hehkulamputStandardihehku-
lamputmin. nimellis max.
Testijännite Voltit 6,75 13,5
Tavoitearvot Watit 15 15 15,0 6,75 V:lla
±% 6 6 6Valovirta lm 320 320± % 15 15
Tavoitevalovirta: 320 lm n. 6,75 V:lla
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 166
▼B
ARKKI HS2/2
Huom.
(1) Vertailuakseli on suorassa kulmassa vertailutasoon nähden ja se kulkee
vertailutason ja kannan renkaan akselin leikkauskohdan kautta.
(2) Pidätetään.
(3) Tarkistetaan ”testilaatikon” avulla, arkki HS2/3.
(4) Kaikkien niiden osien, jotka voivat himmentää valoa tai vaikuttaa sätei-
levään valoon, on sijaittava kulman αalueella.
(5) Kulma βosoittaa tason paikan sisäjohtimen läpi vertailukolon suhteen.
(6) Äkillisen hehkulamppuvian välttämiseksi käyttöjännitteen ei tule ylittää
8,5 V:a 6 V:n hehkulampun ja 15 V:a 12 V:n hehkulampuissa.
(7) Kulmien γ1jaγ2ulkokylkien välisellä alueella kuvussa ei saa olla optisesti
vääristäviä alueita ja kuvun kaarevuuden säteen on oltava vähintään 50 %
kuvun todellisesta halkaisijasta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 167
▼B
ARKKI HS2/3
Pinnalleheijastuksen vaatimukset
Tätä testiä käytetään silloin, kun määritellään, onko hehkulamppu määräysten
mukainen tarkistamalla hehkulangan sijainti suhteessa vertailuakseliin ja vertai-
lutasoon.
(Kaikki mitat millimetreinä)
Suunta A + B
a1a2b1b2c1(6 V) c1(12 V) c2
12 V d + 1,0 d + 1,4 0,25 0,25 4,0 4,5 1,75
d = hehkulangan varsinainen läpimitta
Hehkulanka sijaitsee kokonaan esitettyjen rajojen sisällä.Hehkulangan alkupää sijaitsee viivojen Z
1ja Z2välissä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 168
▼B
Lisäys 11
S1ja S2-luokkien hehkulamput
ARKKI S1/S2/1
(Mitat millimetreinä)
Huom.
Taso V—V sisältää vertailuakselin ja korvakkeiden keskiviivan.Taso H—H (heijastimen normaalipaikka) on suorassa kulmassa tasoon V—V
nähden ja sisältää vertailuakselin.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 169
▼B
ARKKI S1/S2/2
Kategoriat S1ja S2-hehkulamput — Mitat
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput (5)Standardihehku-
lamputmin. nimellis max.
e 32,35 32,70 33,05 32,7 ± 0,15
f 1,4 1,8 2,2 1,8 ± 0,2
l 4 5,5 7 5,5 ± 0,5
c(3) 0,2 0,5 0,8 0,5 ± 0,15
b(3) − 0,15 0,2 0,55 0,2 ± 0,15
a(3) 0,25 0,6 0,95 0,6 ± 0,15
h − 0,5 0 0,5 0 ± 0,2g − 0,5 0 0,5 0 ± 0,2
β(
3)(4) − 2º 30 ′ 0º 2º 30 ′ 0º ± 1º
Kanta BA 20d IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-12-5) mukaan1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 170
▼B
ARKKI S1/S2/3
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
S1-kategoria: hehkulamput
Normaalivalmisteiset hehkulamput (5)Standardihehku-
lamput
Nimellisarvot Voltit 6 12 6
Watit 25 25 25 25 25 25
Testijännite Voltit 6,75 13,5 —Tavoitearvot Watit 25 25 25 25 25 25
6,75 V:lla
±% 5 5 5Valovirta (lm) 435 315 435 315 —± % 20 20 —
Vertailuvalovirta: 398 lm ja 284 lm keskimäärin 6 V:lla
S
2-kategoria: hehkulamput
Normaalivalmisteiset hehkulamput (5)Standardihehku-
lamput
Nimellisarvot Voltit 6 12 12
Watit 35 35 35 35 35 35
Testijännite Voltit 6,3 13,5 —Tavoitearvot Watit 35 35 35 35 35 35
13,5 V:lla
±% 5 5 5Valovirta (lm) 650 465 650 465 —± % 20 20 —
Vertailuvalovirta: 568 lm ja 426 lm keskimäärin 12 V:lla
Huom.
(
1) Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.
(2) Vertailutaso on suorassa kulmassa vertailuakseliin nähden ja koskettaa
leveydeltään 4,5 mm olevaa korvakkeen yläpintaa.
(3) Mitat a, b, c ja βviittaavat vertailutasoon nähden suorassa kulmassa olevaan
tasoon ja ne leikkaavat heijastimen kahta reunaa e + 1,5 mm etäisyydellä.
(4) Heijastintason paikan sallittu kulmapoikkeama normaalipaikasta.
(5) Tyyppihyväksyntävaatimukset. Tuotannon yhdenmukaisuusvaatimuksia
kehitellään.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 171
▼B
Lisäys 12
S3-luokan hehkulamput
ARKKI S3/1
(Mitat millimetreinä)
Mitat (mm)Normaalivalmisteiset hehkulamputStandardihehku-
lamputmin. nimellis max.
e(2) 19,0 19,5 20,0 19,5 ± 0,25
f (6 V) 3,0 2,5 ± 0,5
f (12 V) 4,0
d1,d2(3) − 0,5 0 + 0,5 ± 0,3
Kanta P26s IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-36-1) mukaan
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 6
Watit 15 15
Testijännite Voltit 6,75 13,5 —
Tavoitearvot Watit 15 15,0
6,75 V:lla
±% 6 6
Valovirta lm 240 —± % 15 —
Vertailuvalovirta: 240 lm keskimäärin 6,75 V:lla
Huom.
(
1) Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.
(2) Valopainopisteeseen liittyvä etäisyys
(3) Hehkulangan akselin sivupoikkeama vertailuakselin suhteen. Poikkeaman
tarkistus kahdella käänteisesti suorakulmaisella tasolla on riittävä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 172
▼B
Lisäys 13
S4-luokan hehkulamput
ARKKI S4/1
(Mitat millimetreinä)
Huom.
Taso VV sisältää vertailuakselin ja vertailukorvakkeen keskiviivan.
Taso HH sisältää vertailuakselin ja se on suorassa kulmassa tasoon VV nähden.
Tason SS tavoiteasento tason HH suuntaisten heijastimen reunojen kautta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 173
▼B
ARKKI S4/2
S4-kategoria: Mopedin etulyhtyjen hehkulamppu
Mitat (mm)Normaalivalmisteiset hehkulamputStandardihehku-
lamputmin. nimellis max.
e 33,25 33,6 33,95 33,6 ± 0,15
f 1,45 1,8 2,15 1,8 ± 0,2
lC,lR2,5 3,5 4,5 3,5 ± 0,5
c(2) 0,05 0,4 0,75 0,4 ± 0,15
b(2) − 0,15 0,2 0,55 0,2 ± 0,15
a(2) 0,25 0,6 0,95 0,6 ± 0,15
h − 0,5 0 0,5 0 ± 0,2g − 0,5 0 0,5 0 ± 0,2
β(
2)(5) − 2º 30 ′ 02 º 3 0 ′ 0±1 º
Kanta BAX 15d (1)
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisjännite Voltit 6 12 6
Nimellisteho (6) Watit 15 15 15 15 15 15
Testijännite Voltit 6,75 13,5Tavoiteteho (
6) Watit 15 15 15 15 15 15
6,75 V:lla
Toleranssi ± % 6 6 6Tavoitevalo-
virtaValovirta
lm (
4)(6)180 125 190 180 125 190
min. min. max. min. min. max.
Vertailuvalovirta: 240 lm (kaukovalo), 160 lm (lähivalo) keskimäärin 6 V:lla (4)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 174
▼B
ARKKI S4/3
Huom.
(1) Kanta IEC-julkaisun 61 mukaan vireillä.
(2) Mitat a, b, c ja βviittaavat vertailutasoon nähden suorassa kulmassa olevaan
tasoon ja ne leikkaavat heijastimen kahta reunaa e + 1,5 mm etäisyydellä.
(3) Vertailutaso on suorassa kulmassa vertailuakseliin nähden ja koskettaa
leveydeltään 2 mm olevaa nastan yläpintaa.
(4) Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.
(5) Tason sallittu poikkeama heijastimen reunojen kautta tavoitepaikasta.
(6) Vasemman palstan arvot viittaavat kaukovalohehkulankaan ja oikean palstan
arvot lähivalohehkulankaan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 175
▼B
Lisäys 14
P21W-luokan hehkulamput
ARKKI P21W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-lamput min. nimellis max.
e 31,8 (3) 31,8 ± 0,3
f12 V 5,5 6,0 7,0 6,0 ± 0,5
6, 24 V(4) 7,0
β 75º 90º 105º 90º ± 5º
Sivupoikkeama (1)(3) 0,3 max.
Kanta BA 15s IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-11A-7) mukaan (2)
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 24 12
Watit 21 21
Testijännite Voltit 6,75 13,5 28,01997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 176
▼B
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-lamput min. nimellis max.
Tavoitearvot Watit 26 25 28 25
13,5 V:lla
±% 6 6Valovirta lm 460
±% 1 5
Vertailuvalovirta: 460 lm keskimäärin 13,5 V:lla
(1) Hehkulangan keskustan enimmäissivupoikkeama kahdesta käänteisesti suorakulmaisesta
tasosta, joista molemmat sisältävät kannan vertailuakselin ja toinen nastojen akselin.
(2) BA 15d-kantaisia hehkulamppuja voidaan käyttää erityistarkoituksia varten: niiden
mitat ovat samat.
(3) Tarkistetaan ”testilaatikon” avulla, arkki P21W/2.
(4) Lisämääräyksiä kehitellään niitä 24 voltin suurtehohehkulamppuja varten, joiden
hehkulanka on muodoltaan erilainen.
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 177
▼B
ARKKI P21W/2
Pinnalleheijastuksen vaatimukset
Tätä testiä käytetään silloin kun määritellään onko hehkulamppu määräysten
mukainen tarkistamalla hehkulangan sijainti suhteessa vertailuakseliin ja
vertailutasoon sekä hehkulangan akselin suorakulmaisuus, ± 15º, nastojen
keskustan kautta kulkevaan tasoon ja vertailuakseliin nähden.
(Mitat millimetreinä)
Viite a b h k
Mitta 3,5 3,0 9,0 1,0
Testimenettely ja vaatimukset
1. Lamppu sijoitetaan pidikkeeseen (pesään), jota voidaan kääntää akselinsa
ympäri ja jossa on joko kalibroitu asteikko tai pykälät kulmasiirron tolerans-
sirajojen mukaan, ± 15º. Sen jälkeen pidikettä käännetään siten, että
hehkulangan päätykuvio näkyy kankaalla, johon hehkulangan kuva heijaste-
taan. Hehkulangan päätykuvion on oltava nähtävissä kulmasiirron
toleranssirajojen välillä (± 15º).
2. Sivukuva
Kun lamppu on asetettu kanta alaspäin, vertailuakseli pystysuuntaisesti, ja
hehkulankaa tarkastellaan takaapäin, hehkulangan projektio sijaitsee koko-
naan korkeudeltaan ”a” ja leveydeltään ”b” olevan suorakulmion sisällä
siten, että suorakulmion keskipiste on hehkulangan keskustan teoreettisessa
sijaintipaikassa.
3. Etukuva
Kun lamppu on asetettu kanta alaspäin, vertailuakseli pystysuuntaisesti, ja
lamppua tarkastellaan hehkulangan akseliin nähden kohtisuoraan:
3.1 hehkulangan projektio sijaitsee kokonaan korkeudeltaan ”a” ja leveydeltään
”b” olevan suorakulmion sisällä siten, että suorakulmion keskipiste on
hehkulangan keskustan teoreettisessa sijaintipaikassa; sekä
3.2 hehkulangan keskustan ei tulisi olla siirtynyt kauemmas kuin etäisyyden ”k”
päähän vertailuakselista.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 178
▼B
Lisäys 15
P21/5W-luokan hehkulamput
ARKKI P21/5W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-
lamput min. nimellis max.
e 31,8 (1) 31,8 ± 0,3
f 7,0 (1) 7,0 − 0
−2
Sivupoikkeama (1) 0,3 ma-
x.(2)
x, y (1) 2,8 ± 0,3
β 75º (1) 90º 105º (1) 90º ± 5º
Kanta BAY 15d IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-11B-5) mukaan
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 24(3)1 2
Watit 21 5 21 5 21 5 21/5
Testijännite Voltit 6,75 13,5 28,0
Tavoitearvot Watit 26 6 25 6 28 10 25 ja 6
13,5 V:lla
± % 6 10 6 10 6 10 6 ja 10
Valovirta lm 440 35 440 35 440 40
± % 15 20 15 20 15 20
Vertailuvalovirta: 440 lm ja 35 lm n. 13,5 V:lla
(1) Nämä mitat tarkistetaan ”testilaatikon” avulla (P21/5W/2, P21/5W/3) yllä esitettyjen
mittojen ja toleranssien mukaan. ”x” ja ”y” viittavat päähehekulankaan (korkea teho),ei lampun akseliin (P21/5W/2). Keinoja hehkulangan sijoitustarkkuuden parantamiseksi
ja kannan kiinnikkeiden kokoamiseen kehitellään.
(
2) Päähehkulangan (korkea teho) keskustan enimmäissivupoikkeama kahdesta keskenään
suorakulmaisesta tasosta, joista molemmat sisältävät vertailuakselin ja toinen nastojenakselin.
(
3) 24 voltin hehkulamppua ei suositella uusiin asennuksiin.
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 179
▼B
ARKKI P21/5W/2
Pinnalleheijastuksen vaatimukset
Tätä testiä käytetään silloin kun määritellään, onko hehkulamppu määräysten
mukainen tarkistamalla:
(a) päähehkulangan (korkea teho) oikea sijainti suhteessa vertailuakseliin ja
vertailutasoon sekä hehkulangan akselin suorakulmaisuus, ± 15º, nastojen
keskustan kautta kulkevaan tasoon ja vertailuakseliin nähden; sekä
(b) apuhehkulangan (matala teho) oikea sijainti suhteessa päähehkulankaan
(korkea teho).
Testimenettely ja vaatimukset
1. Lamppu sijoitetaan pidikkeeseen (pesään), jota voidaan kääntää akselinsa
ympäri ja jossa on joko kalibroitu asteikko tai pykälät kulmasiirron toler-
anssirajojen mukaan, ± 15º. Sen jälkeen pidikettä käännetään siten että
päähehkulangan (korkea teho) päätykuvio näkyy kankaalla johon hehku-
langan kuva heijastetaan. Päähehkulangan (korkea teho) päätykuvion on
oltava nähtävissä kulmasiirron toleranssirajojen välillä (± 15º).
2. Päätykuva
Kun lamppu on asetettu kanta alaspäin, vertailuakseli pystysuuntaisesti, ja
hehkulankaa tarkastellaan takaapäin:
2.1 päähehkulangan (korkea teho) projektio sijaitsee kokonaan korkeudeltaan
”a” ja leveydeltään ”b” olevan suorakulmion sisällä siten, että suorakul-
mion keskipiste on hehkulangan keskustan teoreettisessa sijaintipaikassa;
2.2 apuhehkulanka (matala teho) sijaitsee kokonaan;
2.2.1 leveydeltään ”c” ja korkeudeltaan ”d” olevan suorakulmion sisällä siten,
että suorakulmion keskipiste on etäisyydellä ”v” oikealle ja etäisyydellä
”u” ylöspäin päähehkulangan (korkea teho) keskustan teoreettisesta sijain-
tipaikasta;
2.2.2 päähehkulangan (korkea teho) projektion yläreunan kanssa tangentiaalisen
ja 25º:n kulmassa vasemmalta oikealla nousevan suoran yläpuolella;
2.2.3 päähehkulangan (korkea teho) projektion oikealla puolella.
3. Etukuva
Kun lamppu on asetettu kanta alaspäin, vertailuakseli pystysuuntaisesti, ja
lamppua tarkastellaan päähehkulangan (korkea teho) akseliin nähden
kohtisuoraan:
3.1 päähehkulangan (korkea teho) projektio sijaitsee kokonaan korkeudeltaan
”a” ja leveydeltään ”b” olevan suorakulmion sisällä siten, että suorakul-
mion keskipiste on hehkulangan keskustan teoreettisessa sijaintipaikassa;
sekä
3.2 päähehkulangan (korkea teho) keskusta ei ole siirtynyt kauemmas kuin
etäisyyden ”k” päähän vertailuakselista;
3.3 apuhehkulangan (matala teho) keskusta ei ole siirtynyt vertailuakselista
enempää kuin ± 2 (± 0,4 mm standardihehkulampuissa).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 180
▼B
ARKKI P21/5W/3
Sivukuva
(Mitat millimetreinä)
Viite a b c d u v
Mitta 3,5 3,0 4,8 2,8
Etukuva
Viite a h k
Mitta 3,5 9,0 1,01997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 181
▼B
Lisäys 16
R5W-luokan hehkulamput
ARKKI R5W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-lamput min. nimellis max.
e 17,5 19,0 20,5 19,0 ± 0,3
Sivupoikkeama (2) 1,5 0,3 max.
β 60º 90º 120º 90º ± 5º
Kanta BA 15s IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-11A-6) mukaan (1)
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 24 (3)1 2
Watit 5 5
Testijännite Voltit 6,75 13,5 28,0Tavoitearvot Watit 5 7 5
13,5 V:lla
± % 10 10Valovirta lm 50
±% 2 0
Vertailuvalovirta: 50 lm keskimäärin 13,5 V:lla
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.
Huom.
(
1) BA 15d-kantaisia hehkulamppuja voidaan käyttää erityistarkoituksia varten:
niiden mitat ovat samat.
(2) Hehkulangan keskustan enimmäissivupoikkeama kahdesta käänteisesti suor-
akulmaisesta tasosta, joista molemmat sisältävät kannan vertailuakselin ja
toinen nastojen akselin.
(3) Lisämääräyksiä kehitellään niitä 24 voltin suurtehohehkulamppuja varten,
joiden hehkulanka on muodoltaan erilainen.
(4) Ks. lisäys 241997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 182
▼B
Lisäys 17
R10W-luokan hehkulamput
ARKKI R10W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-lamput min. nimellis max.
e 17,5 19,0 20,5 19,0 ± 0,3
Sivupoikkeama (2) 1,5 0,3 max.
β 60º 90º 120º 90º ± 5º
Kanta BA 15s IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-11A-6) mukaan (1)
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 24 (3)1 2
Watit 10 10
Testijännite Voltit 6,75 13,5 28,0Tavoitearvot Watit 10 12,5 10
13,5 V:lla
± % 10 10Valovirta lm 125±% 2 0
Vertailuvalovirta: 125 lm keskimäärin 13,5 V:lla
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.
Huom.
(
1) BA 15d-kantaisia hehkulamppuja voidaan käyttää erityistarkoituksia varten:
niiden mitat ovat samat.
(2) Hehkulangan keskustan enimmäissivupoikkeama kahdesta käänteisesti suor-
akulmaisesta tasosta, joista molemmat sisältävät kannan vertailuakselin ja
toinen nastojen akselin.
(3) Lisämääräyksiä kehitellään niitä 24 voltin suurtehohekulamppuja varten,
joiden hehkulanka on muodoltaan erilainen.
(4) Ks. lisäys 241997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 183
▼B
Lisäys 18
T4W-luokan hehkulamput
ARKKI T4W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-lamput min. nimellis max.
e 13,5 15,0 16,5 15,0 ± 0,3
Sivupoikkeama (1) 1,5 0,5 max.
β 90º 90º ± 5º
Kanta BA 9s IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-14-6) mukaan (3)
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 24 12
Watit 4 4
Testijännite Voltit 6,75 13,5 28,0
Tavoitearvot Watit 4 5 4
13,5 V:lla
± % 10 10
Valovirta lm 35
±% 2 0
Vertailuvalovirta: 35 lm keskimäärin 13,5 V:lla
Huom.
(1) Hehkulangan keskustan enimmäissivupoikkeama kahdesta käänteisesti suor-
akulmaisesta tasosta, joista molemmat sisältävät kannan vertailuakselin ja
toinen nastojen akselin.
(2) Ks. lisäys 24
(3) Kannan sallitun enimmäisläpimitan ylittäviä ulokkeita tai juotosjälkiä ei tule
esiintyä koko kannan pituudella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 184
▼B
Lisäys 19
C5W-luokan hehkulamput
ARKKI C5W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-
lamppu min. nimellis max.
b(1) 34,0 35,0 36,0 35 ± 0,5
f(2)(3) 7,5(4)1 5 (5) 9 ± 1,5
Kanta SV 8,5 IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-81-3) mukaan
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 24 12
Watit 5 5
Testijännite Voltit 6,75 13,5 28,0
Tavoitearvot Watit 5 7 5
13,5 V:lla
± % 10 10
Valovirta lm 45±% 2 0
Vertailuvalovirta: 45 lm keskimäärin 13,5 V:lla
(1) Tämä mitta vastaa etäisyyttä kahden läpimitaltaan 3,5 mm olevan aukon välillä, jotka
koskettavat kukin yhtä kantaa.
(2) Hehkulanka sijaitsee 19 mm pitkässä sylinterissä, joka on samankeskeinen hehku-
lampun akselin kanssa ja sijoitettu symmetrisesti hehkulampun keskustan ympärille.Sylinterin läpimitta 6 voltin ja 12 voltin hehkulampuissa: d + 4 mm (standardihehku-lampuissa: d + 2 mm) ja 24 voltin hehkulampuissa: d + 5 mm, jolloin ”d” onvalmistajan esittämä hehkulangan nimellisläpimitta.
(
3) Hehkulangan keskustan poikkeama hehkulampun pituuden puolivälistä ei ole enempää
kuin ± 2 mm (standardihehkulampuissa ± 0,5 mm) vertailuakselin suuntaan mitattuna.
(4) 4,5 mm 6 voltin hehkulampuissa
(5) 16,5 mm 24 voltin hehkulampuissa
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 185
▼B
Lisäys 20
C21W-luokan hehkulamput
ARKKI C21W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-
lamppu min. nimellis max.
b(1) 40,0 41,0 42,0 41 ± 0,5
f(2) 7,5 10,5 8 ± 1
Kanta SV 8,5 IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-81-3) mukaan
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 12 12
Watit 21 21
Testijännite Voltit 13,5Tavoitearvot Watit 25 25
13,5 V:lla
±% 6 6Valovirta lm 460±% 1 5
Vertailuvalovirta: 460 lm keskimäärin 13,5 V:lla
(1) Tämä mitta vastaa etäisyyttä kahden läpimitaltaan 3,5 mm olevan aukon välillä.
(2) Hehkulangan sijainti tarkistetaan ”testilaatikon” avulla, arkki C21W/2.
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 186
▼B
ARKKI C21W/2
Pinnalleheijastuksen vaatimukset
Tätä testiä käytetään silloin kun määritellään, onko hehkulamppu
määräysten mukainen tarkistamalla hehkulangan sijainti suhteessa vertai-
luakseliin ja hehkulampun pituuden puoliväliin.
(Mitat millimetreinä)
ahk
12 V 4,0 + d 14,5 2,0
d = valmistajan esittämä hehkulangan nimellisläpimitta
Standardihehkulampuissa: a = 2,0 + d k = 0,5
Testimenettely ja vaatimukset
1. Lamppu sijoitetaan pidikkeeseen (pesään), jota voidaan kääntää 360º vertai-
luakselin ympäri siten, että etukuva näkyy kankaalla, jolle hehkulangan
kuvio on heijastettu. Vertailutaso kankaalla kulkee hehkulampun keskustan
kautta. Tavoiteltu keskiakseli kulkee kankaalla lampun pituuden puolivälin
kautta.
2. Etukuva
2.1 Hehkulangan projektio sijaitsee kokonaan suorakulmion sisällä kun lamppua
käännetään 360º.
2.2 Hehkulangan keskusta ei ole siirtynyt kauemmas kuin etäisyyden ”k”
päähän tavoitellusta keskiakselista.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 187
▼B
Lisäys 21
W3W-luokan hehkulamput
ARKKI W3W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-
lamppu min. nimellis max.
e 11,2 12,7 14,2 12,7 ± 0,3
Sivupoikkeama (2) 1,5 0,5 max.
β − 15º 0º + 15º 0º ± 5º
Kanta W 2,1 × 9,5d IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-91-2) mukaan (1)
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 24 12
Watit 3 3
Testijännite Voltit 6,75 13,5 28,0
Tavoitearvot Watit 3 4 3
13,5 V:lla
± % 15 15
Valovirta lm 22±% 3 0
Vertailuvalovirta: 22 lm keskimäärin 13,5 V:lla
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.
Huom.
(
1) Tämä tyyppi on patenttisuojattu; ISO/IEC-ehdot ovat voimassa.
(2) Hehkulangan keskustan enimmäissivupoikkeama kahdesta käänteisesti suor-
akulmaisesta tasosta, joista molemmat sisältävät kannan vertailuakselin ja
toinen akselin XX.
(3) Ks. lisäys 241997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 188
▼B
Lisäys 22
W5W-luokan hehkulamput
ARKKI W5W/1
Mitat mmNormaalivalmisteiset hehkulamput Standardi-
hehku-
lamppu min. nimellis max.
e 11,2 12,7 14,2 12,7 ± 0,3
Sivupoikkeama (2) 1,5 0,5 max.
β − 15º 0º + 15º 0º ± 5º
Kanta W 2,1 × 9,5d IEC-julkaisun 61 (arkki 7004-91-2) mukaan (1)
SÄHKÖISET JA VALOTEKNISET OMINAISUUDET
Nimellisarvot Voltit 6 12 24 12
Watit 5 5
Testijännite Voltit 6,75 13,5 28,0Tavoitearvot Watit 5 7 5
13,5 V:lla
± % 10 10Valovirta lm 50±% 2 0
Vertailuvalovirta: 50 lm keskimäärin 13,5 V:lla
Säteilevän valon on oltava väriltään valkoinen.
Huom.
(
1) Tämä tyyppi on patenttisuojattu; ISO/IEC-ehdot ovat voimassa.
(2) Hehkulangan keskustan enimmäissivupoikkeama kahdesta käänteisesti suor-
akulmaisesta tasosta, joista molemmat sisältävät kannan vertailuakselin ja
toinen akselin XX.
(3) Ks. lisäys 241997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 189
▼B
Lisäys 23
Esimerkki tyyppihyväksyntämerkin mallista
Edellä esitetty tyyppihyväksyntämerkki hehkulamppuun kiinnitettynä osoittaa,
että lamppu on hyväksytty Saksassa (e1) tyyppihyväksyntänumerolla A3. Tyyp-
pihyväksyntänumeron ensimmäinen numero (0) osoittaa, että hyväksyntä on
myönnetty tämän direktiivin, sellaisena kuin se on alkuperäisessä muodossaan,
liitteen IV vaatimusten mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 190
▼B
Lisäys 24
Valaisimien hehkulankojen valokeskus ja muodot
Ellei erikseen ole osoitettu lamppuja koskevaa tietoa sisältävillä arkeilla, tämä
standardi on voimassa määriteltäessä erimuotoisten hehkulankojen valokes-
kustaa, edellyttäen että hehkulanka esitetään omana kohtanaan ainakin yhdellä
lamppuja käsittelevällä arkilla.
Valokeskustan sijanti riippuu hehkulangan muodosta.
N:o Hehkulankojen muodot Huomautuksia
1
 Kun b > 1,5 h, hehkulangan akselin poik-
keama vertailuakselin normaaliin tasoon
nähden ei saa ylittää 15º:a
2
 Voimassa vain niissä hehkulangoissa,
jotkavoidaanpiirtääsuorakulmioonb>3h
3
 Voimassa hehkulangoissa, jotka voidaan
piirtää suorakulmioon b < 3 h; mutta k
<2h
Kohtien 2 ja 3 ympäröidyn suorakulmion sivujanat ovat samansuuntaisia ja
suorakulmaisia vertailuakselin suhteen.
Valokeskusta on viiva-piste -viivojen leikkauskohta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 191
▼B
3 LUKU
ULKONEVAT OSAT KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISISSÄ MOOTTORIAJONEUVOISSA
LIITELUETTELO
LIITE I Korittomien kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ulkonevia osia
koskevat vaatimukset …
Lisäys Testauslaite ja testiolosuhteet …
LIITE II Korillisten kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ulkonevia osia koskevat
vaatimukset
Lisäys Ulkonevuuden ja välien mittaus …
LIITE III …Lisäys 1 Ilmoituslomake kaksi- ja kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin ulkone-
ville osille
Lisäys 2 Osan tyyppihyväksyntätodistus kaksi- ja kolmipyöräisen moottoriajoneuvo-
tyypin ulkoneville osille …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 192
▼B
LIITE I
KORITTOMIEN KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJO-
NEUVOJEN ULKONEVIA OSIA KOSKEVAT VAATIMUKSET
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä liitteeessä tarkoitetaan:
1.1 ”ajoneuvon ulkoisilla osilla”: ajoneuvon niitä osia, jotka todennäköisesti
joutuvat kosketuksiin ulkoisten esineiden kanssa törmäystilanteessa;
1.2 ”kosketuksella”: mitä tahansa kontaktia, joka tietyissä olosuhteissa
saattaa aiheuttaa vahinkoa repimällä;
1.3 ”törmäyksellä”: mitä tahansa kontaktia, joka tietyissä olosuhteissa
saattaa aiheuttaa vahinkoa lävistämällä;
1.4 ”ajoneuvotyypillä ulokkeiden suhteen”: ajoneuvoja, jotka eivät olennai-
sesti eroa toisistaan, erityisesti ajoneuvon ulkoisten osien muodon,
mittojen, matkasuunnan ja kovuuden suhteen;
1.5 ”kaarevuussäteellä”: sitä ympyrän kaaren sädettä ”r”, joka on lähimpänä
tarkasteltavan osan pyöristettyä muotoa.
2. KRITEERIT, JOILLA EROTETAAN ”KOSKETUS” JA ”TÖRMÄYS”
2.1 Kun koelaitetta (esitetty lisäyksen kuvassa A) liikutetaan ajoneuvoa
pitkin kuten jäljempänä 4.2 kohdassa kuvataan, laitteen koskettamat
ajoneuvon osat katsotaan kuuluviksi:
2.1.1 ryhmään 1: jos ajoneuvon osat koskettavat koelaitetta, tai2.1.2 ryhmään 2: jos ajoneuvon osat törmäävät koelaitteeseen.
2.1.3 Jotta pystyttäisiin yksiselitteisesti erottelemaan toisistaan ryhmään 1 ja
ryhmään 2 kuuluvat osat, koelaitetta tulee soveltaa seuraavan kaavion
kuvaamalla tavalla:
3. YLEISET VAATIMUKSET
3.1 Sen estämättä, mitä 3.2 kohdan vaatimuksissa määrätään, minkääntyyp-
pisen ajoneuvon ulkopuolella ei saa olla kärjellisiä, teräviä tai
ulostyöntyviä osia, jotka osoittavat ulospäin, tai mitään sellaista muotoa,
ulottuvuutta, suunnan tai kovuuden kulmaa, joka lisää ruumiinvammojen
riskiä tai niiden vakavuutta kelle tahansa jota ajoneuvo onnettomuusti-
lanteessa tönäisee tai koskettaa.
3.2 Ajoneuvot tulee suunnitella siten, että ne osat, joiden kanssa muut tiellä-
liikkujat todennäköisesti joutuvat kosketuksiin ovat soveltuvin osin 5 ja
6 kohdan mukaisia.
3.3 Kaikkien tämän liitteen tarkoittamien ulkonevien osien katsotaan
täyttävän 5 ja 6 kohdan vaatimukset, jos niiden materiaalina tai päällys-
teenä on pehmeä kumi tai muovi, jonka 60 Shore A-kovuus on enintään
60.
3.4 Seuraavat täsmennykset eivät kuitenkaan koske sivuvaunun ja moottori-
pyörän välistä tilaa moottoripyöräyhdistelmissä.
3.5 Jos mopediin on asennettu polkimet, on kaikkien niiden vaatimusten tai
vaatimusten osien, jotka tässä direktiivissä annetaan ja jotka koskevat1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 193
▼B
polkimia, noudattaminen vapaaehtoista. Mikäli vaatimuksia ei noudateta,
valmistajien tulee ilmoittaa asiasta ajoneuvotyypin ulkonevien osien
osan tyyppihyväksyntähakemuksen vastaanottaville viranomaisille ja
samalla kuvailla turvatoimenpiteitä.
4. TESTAUSMENETELMÄT4.1 Testauslaite ja testausolosuhteet
4.1.1 Testauslaitteen tulee olla lisäyksen kuvan A mukainen.4.1.2 Testattava ajoneuvo pidetään suorassa ja pystyasennossa siten, että
molemmat pyörät koskettavat maata. Ohjauslaitteen tulee olla vapaasti
liikutettavissa normaalin kaarensa puitteissa.
AM 50-prosenttinen ihmisnukke tai vastaavanlaiset fyysiset ominai-
suudet omaava henkilöasetetaan koeajoneuvoon normaaliin
ajoasentoon siten, että se ei estä ohjauslaitteen vapaata liikkumista.
4.2 Testausmenettely
Testauslaitetta liikutetaan testattavan ajoneuvon etuosasta takaosaan ja
ohjauslaitetta (jos se voi koskettaa testauslaitetta) pyöritetään sen lukit-
tuun asentoon asti. Testauslaitteen tulee pysyä kosketuksessa ajoneuvoon
(katso lisäyksen kuva B). Testi suoritetaan ajoneuvon kummallakin
puolella.
5. ARVOSTELUPERUSTEET
5.1 Arvosteluperusteet, jotka tässä kohdassa määritellään, eivät koske
jäljempänä 6 kohdan vaatimusten tarkoittamia osia.
5.2 Edellä 3.3 kohdassa tarkoitettua poikkeusta lukuun ottamatta sovelletaan
seuraavia vähimmäisperusteita:
5.2.1 Ryhmän 1 osia koskevat vaatimukset
5.2.1.1 Kilvet:
— yksittäisen kilven kulmien kaarevuussäteen tulee olla vähintään 3 mm
— yksittäisen kilven reunojen kaarevuussäteen tulee olla vähintään
0,5 mm.
5.2.1.2 Varret:
— varren halkaisijan tulee olla vähintään 10 mm
— varren päiden kulmien kaarevuussäteen tulee olla vähintään 2 mm.
5.2.2 Ryhmän 2 osia koskevat vaatimukset:
5.2.2.1 Kilvet:
— reunojen ja kulmien kaarevuussäteen tulee olla vähintään 2 mm.
5.2.2.2 Varret:
— eivät saa olla pitempiä kuin puolet varren halkaisijasta, jos halkaisija
on vähemmän kuin 20 mm
— varren päiden reunojen kaarevuussäteen tulee olla vähintään 2 mm,
jos varren halkaisija on vähintään 20 mm.
6. ERITYISVAATIMUKSET
6.1 Tuulilasin tai tuulisuojan yläreunan kaarevuussäteen tulee olla vähintään
2 mm tai sen tulee olla päällystetty reunasuojausmateriaalilla 3.3 kohdan
mukaisesti.
6.2 Kytkimen ja jarruvivun ulkoreunojen tulee olla havaittavasti pyöreät ja
niiden kaarevuussäteen tulee olla vähintään 7 mm.
6.3 Eturoiskesuojan kaarevuussäteen tulee olla vähintään 2 mm.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 194
▼B
6.4 Polttoainesäiliön yläpinnalla sijaitsevan täyttökorkin takareuna, johon
kuljettaja voi osua törmäyksessä, ei saa kohota ympäröivästä pinnasta
enempää kuin 15 mm; liitosten ympäröivään pintaan tulee olla sileitä
tai havaittavasti pyöreitä. Jos 15 mm:n vaatimusta ei voida toteuttaa,
muita varotoimenpiteitä - kuten suojain täyttökaulan takana - tulee
tehdä (katso esimerkiksi seuraava hahmotelma).
6.5 Virta-avaimissa tulee olla suojattu pää. Vaatimus ei koske kokoontait-
tuvia avaimia tai avaimia, jotka asettuvat pinnan mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 195
▼B
Lisäys
Koelaite ja koeolosuhteet
Kuva A
Kuva B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 196
▼B
LIITE II
KORILLISTEN KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN
ULKONEVIA OSIA KOSKEVAT VAATIMUKSET
YLEISTÄ
Direktiivissä 74/483/ETY (1) säädettyjä (M1luokan) moottoriajoneuvojen ulko-
neviin osiin liittyviä vaatimuksia sovelletaan korillisiin kolmipyöräisiin
moottoriajoneuvoihin, jotka on tarkoitettu matkustajien kuljetukseen.
Seuraavia vaatimuksia sovelletaan korillisiin kolmipyöräisiin moottoriajoneu-
voihin, jotka on tarkoitettu tavarankuljetukseen.
1. LAAJUUS
1.1 Tätä liitettä sovelletaan hytin takarintapellin etupuolisiin ulkoneviin
osiin tavarankuljetukseen tarkoitetuissa ajoneuvoissa ja vain niihin ulko-
neviin osiin, jotka sijaitsevat ulkopinnalla, kuten jäljempänä
määritellään. Sitä ei sovelleta taustapeileihin varsineen, eikä radioanten-
nien ja taakkatelineiden kaltaisiin lisävarusteisiin.
1.2 Tavoitteena on vähentää vammojen riskiä tai niiden vakavuutta kelle
tahansa, joka on kosketuksissa ajoneuvon ulkopinnan kanssa törmäysti-
lanteessa.
2. MÄÄRITELMÄT
Tässä liitteessä tarkoitetaan:
2.1 ”ulkopinnalla” ajoneuvon ohjaamon takaseinän etupuolella olevaa osaa,
sellaisena kuin se jäljempänä 2.4 kohdassa määritellään, lukuun otta-
matta itse takaseinää, mutta mukaan lukien osat kuten etulokasuoja(t)
ja etupuskuri, sekä etupyörä(t), jos sellaisia on asennettu;
2.2 ”ajoneuvotyypillä ulkonevien osien suhteen” ajoneuvoja, jotka eivät
olennaisesti eroa toisistaan, erityisesti ajoneuvon ulkonevien osien
muodon, mittojen, matkasuunnan ja kovuuden suhteen;
2.3 ”ohjaamolla” sitä korin osaa, joka muodostaa kuljettajalle ja matkusta-
jalle varatun tilan mukaan lukien ovet;
2.4 ”ohjaamon takaseinällä” sitä osaa, joka sijaitsee taaimmaisena kuljetta-
jalle ja matkustajalle varatun tilan ulkopinnalla;
2.5 ”vertailutasolla” vaakasuoraa tasoa, joka kulkee etupyörän tai etupyörien
keskeltä, tai 50 cm maanpinnan yläpuolella olevaa vaakasuoraa tasoa;
näistä alempi otetaan huomioon. Taso määritetään kuormitetusta ajoneu-
vosta;
2.6 ”lattialinjalla” seuraavasti määriteltyä linjaa: määrittelemättömän
korkuista kartiota, jossa on pystyakseli ja jonka puolikulma on 15º,
liikutetaan kauttaaltaan ajoneuvon ulkorakenteen ympäri siten, että se
sivuaa joka puolelta ja niin alhaalta kuin mahdollista korin ulkopintaa.
Lattialinja on sivuamispisteiden geometrinen viiva.
Lattialinjaa määriteltäessä ei oteta huomioon pakoputkia, pyöriä tai
paikallisia mekaanisia osia, jotka ovat kiinni lattialevyssä, kuten nosto-
korvakkeita, jousituskiinnikkeitä, hinaus- tai kuljetuskiinnikkeitä.
Oletetaan, että välittömästi pyöräkotelon yläpuolella olevat mahdolliset
välit täyttää kuvitteellinen pinta, joka jatkuu suoraan viereisestä ulkopin-
nasta. Lattialinjaa määritettäessä tarkasteltavasta ajoneuvotyypistä
riippuen otetaan huomioon korilevyn profiilin ääripää, mahdolliset loka-
suojat sekä mahdollisen puskuriosan ulkokulmat. Jos sivuamispisteitä
samanaikaisesti on kaksi tai useampia, niistä alempi tai alin määrittelee
lattialinjan;
2.7 ”kaarevuussäteellä” sitä ympyrän kaaren sädettä, joka on lähinnä tarkas-
teltavan osan pyöristettyä muotoa;
2.8 ”kuormitetulla ajoneuvolla” teknisesti suurimmalla sallitulla painolla
kuormitettua ajoneuvoa, jonka painon on jakauduttava akseleiden kesken
valmistajan ohjeiden mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 197
(1) EYVL N:o L 266, 2.10.1974, s. 4
▼B
3. YLEISET VAATIMUKSET
3.1 Tämän liitteen määräyksiä ei sovelleta ajoneuvon ”ulkopinnan” niihin
osiin, jotka ajoneuvon ollessa kuormaamattomana ja ovien, ikkunoiden
ja ohjaamoon pääsyyn tarvittavien luukkujen jne. ollessa suljettuina
sijaitsevat:
3.1.1 sen alueen ulkopuolella, jonka ylärajana on vaakasuora taso 2 metrin
korkeudella maanpinnasta ja jonka alaraja, valmistajan valinnasta riip-
puen, on joko edellä 2.5 kohdassa määritelty vertailutaso tai 2.6
kohdassa määritelty lattialinja,
tai
3.1.2 siten, ettei halkaisijaltaan 100 mm:n pallo kosketa niitä liikkumatto-
mana;
3.1.3 jos vertailutaso muodostaa alueen alemman rajan, on myös otettava
huomioon ne ajoneuvon osat, jotka sijaitsevat vertailutason alapuolella
kahden pystysuoran pinnan välissä, toinen kosketuspiste ajoneuvon ulko-
pinnalla ja toinen samansuuntainen ja 80 mm:n etäisyydellä ajoneuvon
sisustaa kohti kohdasta, jossa vertailutaso koskettaa ajoneuvon koria.
3.2 Ajoneuvon ”ulkopinnalla” ei saa olla mitään osaa, joka osoittaa ulospäin
ja voisi tarttua jalankulkijoihin, polkupyöräilijöihin tai moottoripyöräili-
jöihin.
3.3 Mikään jäljempänä 4 kohdassa määritellyistä osista ei saa sisältää
mitään kärjellistä, terävää ulospäin suunnattua osaa, tai mitään ulko-
nevaa osaa, muotoa, ulottuvuutta, suuntaa tai kovuutta, joka
todennäköisesti lisäisi ruumiinvammojen riskiä tai vakavuutta henkilölle,jota ajoneuvon ulkopinta törmäystilanteessa tönäisee tai koskettaa.
3.4 Ulkopinnalta ulkoneville osille, joiden Shore A-kovuus on enintään 60,
sallitaan pienempi kaarevuussäde kuin mitä jäljempänä 4 kohdassa on
määritelty.
3.5 Jos 4 kohdasta poikettaessa jonkin ulkonevan osan kaarevuussäde on
pienempi kuin 2,5 mm, se on päällystettävä 3.4 kohdan mukaisella
suojalla.
4. ERITYISET VAATIMUKSET
4.1 Koristeet, tavaramerkit, tuotemerkkilogokirjaimet ja numerot
4.1.1 Koristeiden, tavaramerkkien, tuotemerkkilogokirjaimien ja numeroiden
kaarevuussäde ei saa olla pienempi kuin 2,5 mm. Tätä vaatimusta ei
sovelleta osiin, jotka ulkonevat ympäröivästä pinnasta alle 5 mm, jos
niissä ei ole viiltäviä reunoja, jotka osoittavat ulospäin.
4.1.2 Koristeiden, tavaramerkkien, tuotemerkkilogokirjainten ja numeroiden,
jotka ulkonevat ympäröivästä pinnasta yli 10 mm, tulee painua sisään,
irrota tai taittua kun 10 daN:in voima kohdistetaan niiden mihin tahansa
suuntaan osoittavaan uloimpaan kärkeen tason mukaisesti, joka on
karkeasti samansuuntainen niiden liittymäpinnan kanssa.
10 daN:in voima kohdistetaan lattapäisen meistin avulla, jonka enim-
mäishalkaisija on 50 mm. Jos tämä ei ole mahdollista, käytetään
vastaavaa menetelmää. Kun koristeet ovat painuneet sisään, irronneet
tai taipuneet, jäljellejäävät osat eivät saa kohota enempää kuin 10 mm
tai sisältää mitään kärjellisiä, teräviä tai viiltäviä reunoja.
4.2 Ajovalaisimien päät ja ympärykset
4.2.1 Ulkonevat päät tai ympärykset sallitaan ajovalaisimille, kunhan ne eivät
ulkone enempää kuin 30 mm ajovalon läpinäkyvästä ulkopinnasta ja
niiden kaarevuussäde ei missään kohtaa ole pienempi kuin 2,5 mm.
4.2.2 Sisäänvedettävien ajovalojen on täytettävä edellä 4.2.1 kohdassa
määrätyt vaatimukset sekä käyttö- että piiloasennossaan.
4.2.3 Edellä 4.2.1 kohdan määräyksiä ei sovelleta ajovaloihin, jotka on sisen-
netty tai upotettu korirakenteeseen, jos tämä on edellä 3.2 kohdan
mukaista.
4.3 Säleiköt
Säleikköjen osien kaarevuussäteen tulee olla
— vähintään 2,5 mm, jos perättäisten osien etäisyys ylittää 40 mm
— vähintään 1 mm, jos kyseinen etäisyys on 25 mm:n ja 40 mm:n
välillä
— vähintään 0,5 mm, jos kyseinen etäisyys alittaa 25 mm.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 198
▼B
4.4 Tuulilasin ja ajovalojen pesin/pyyhinjärjestelmä
4.4.1 Edellämainitut laitteet tulee kiinnittää siten, että pyyhkimen sulan kara
on päällystetty suojaimella, jonka kaarevuussäde on vähintään 2,5 mm
ja alaltaan vähintään 150 mm2, joka mitataan ulokkeen muodosta
kohdasta, joka on enintään 6,5 mm ulkonevimmasta pisteestä.
4.4.2 Tuulilasin- ja ajovalonpyyhkimien suuttimien kaarevuussäteen tulee olla
vähintään 2,5 mm. Jos ne ulkonevat vähemmän kuin 5 mm, niiden
terävien reunojen, jotka osoittavat ulospäin, tulee olla sileiksi hiotut.
4.5 Lokasuoja (jos on)
Jos lokasuoja on ajoneuvon kaikkein etummaisin osa ohjaamon edessä,
sen osat tulee suunnitella siten, että kaikkien ulkopuolisten jäykkien
osien kaarevuussäde on vähintään 5mm.
4.6 Suojalaitteet (puskurit) (jos on)
4.6.1 Etusuojalaitteiden ääripäiden tulee olla taivutettuina korin ulkopintaa
vasten.
4.6.2 Etusuojalaitteiden osien on oltava rakenteeltaan sellaisia, että kaikkien
taipumattomien osien, jotka osoittavat ulospäin, kaarevuussäde on
vähintään 5 mm.
4.6.3 Hinauskoukut ja vintturit eivät saa työntyä puskurien etupintaa ulom-
maksi. Vintturit saavat kuitenkin työntyä puskureiden etupintaa
ulommaksi, jos ne on suojattu soveliaalla suojaimella, jonka kaare-
vuussäde on vähintään 2,5 mm, silloin kun niitä ei käytetä.
4.6.4 Edellä 4.6.2 kohdassa säädetyt vaatimukset eivät koske puskureihin liit-
tyviä tai kuuluvia osia, eivätkä sellaisia osia, jotka ovat kiinteä osa
puskureita eivätkä ulkone enempää kuin 5 mm. Vähemmän kuin 5 mm
ulostyöntyvien osien reunojen tulee olla sileiksi hiotut. Puskureihin liit-
tyvien osien osalta sovelletaan erityisiä vaatimuksia, joihin muissa
tämän liitteen osissa viitataan.
4.7 Ovien kahvat, saranat ja painikkeet, tavaratilan kannet, konepellit,
sisääntulosulkimet ja läpät ja tarttumiskahvat
4.7.1 Painikkeet eivät saa työntyä esiin enempää kuin 30 mm, tarttumiskahvat
ja konepellin lukituskahvat enempää kuin 70 mm, ja kaikki muut osat
enintään 50 mm. Niiden kaarevuussäteen tulee olla vähintään 2,5 mm.
4.7.2 Jos sivuovien kahvat ovat pyörivät, niiden tulee täyttää jokin seuraavista
ehdoista:
4.7.2.1 kun kahvat ovat samansuuntaiset ovilevyn kanssa kahvan avoimen pään
tulee osoittaa taaksepäin. Pään tulee kääntyä kohti ovilevyä ja sijaita
suojapesässä tai olla syvennetty;
4.7.2.2 kahvojen, jotka osoittavat ulospäin erisuuntaisesti ovilevyn kanssa, tulee
suljetussa asennossaan olla suojapesässä tai syvennyksessä. Avoimen
pään tulee osoittaa taaksepäin tai alaspäin. Kahvat, jotka eivät noudata
jälkimmäistä vaatimusta voidaan hyväksyä, jos:
— niissä on erillinen palautusmekanismi,
— kun palautusmekanismi ei ole toiminnassa ne eivät työnny ulospäin
enempää kuin 15 mm,
— avoimessa asennossa niiden kaarevuussäde on vähintään 2,5 mm
(tämä ehto ei ole voimassa, jos ulostyöntymä täysin avoimessa asen-
nossa alittaa 5 mm, missä tapauksessa ulospäin osoittavien osien
kulmien täytyy olla tasaisiksi hiottuja),
— niiden vapaa ääriasento on vähintään 150 mm2mitattuna lähempää
kuin 6,5 mm siitä pisteestä, joka työntyy kaikkein etummaiseksi.
4.8 Sivuilmanohjaimet ja sivusateenohjaimet ja ikkunalianohjaimet
Ulospäin osoittavien reunojen kaarevuussäteen tulee olla vähintään
1 mm.
4.9 Metallilevyjen reunat
Metallilevyjen reunat sallitaan sillä ehdolla, että ne on päällystetty
suojaimella, jonka kaarevuussäde on vähintään 2,5 mm tai materiaalilla,
joka täyttää 3.4 kohdan vaatimukset.
4.10 Pyörien mutterit, pölykapselit ja suojalaitteet
4.10.1 Pyörien muttereissa, pölykapseleissa ja suojalaitteissa ei saa olla mitään
evänmuotoisia ulkonemia.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 199
▼B
4.10.2 Kun ajoneuvo etenee suoraan eteenpäin mikään pyörien osa, joka
sijaitsee niiden pyörimisakselin läpi kulkevan vaakatason yläpuolella ei,
renkaita lukuun ottamatta, saa vaakatasossa ylittää pyörän yläpuolella
olevan helmapellin pystysuoran kuvauksen reunaa. Mikäli käytännön
syyt kuitenkin niin vaativat, pyörien muttereiden ja pölykapseleiden
suojalaitteet saavat ylittää reunan pystysuoran kuvauksen, kunhan ulos-
työntyvän osan pinnan kaarevuussäde on vähintään 5 mm eikä
ulkonema missään tilanteessa ylitä 30 mm suhteessa helmapellin reunan
pystysuoraan kuvaukseen.
4.10.3 Kun mutterit ja pultit ulkonevat renkaiden vaakapinnalle tehdyn
kuvauksen ulkopuolelle (renkaiden osasta, joka sijaitsee pyörien pyörin-
täakselin kautta kulkevana vaakatason yläpuolella), tulee niihin asentaa
suojalaite tai suojalaitteita, jotka ovat edellä 4.10.2 kohdan mukaisia.
4.11 Nostokorvakkeet ja pakoputket
4.11.1 Nostokorvakkeet ja pakoputket, jos sellaisia on, eivät saa ylittää
enempää kuin 10 mm lattialinjan pystykuvausta eivätkä vertailutason ja
ajoneuvon ulkopinnan leikkauskohtaa.
4.11.2 Jos tästä vaatimuksesta poiketaan, pakoputki saa muodostaa 10 mm
ylittävän kuvauksen, kunhan sen terävät ääripäät on pyöristetty
vähintään 2,5 mm.
4.12 Kuvaukset ja etäisyydet mitataan lisäyksessä mainittujen vaatimusten
mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 200
▼B
Lisäys
Ulkonevuuden ja välien mittaus
1. ULKOPINTAAN KIINNITETYN OSAN ULKONEVUUDEN ASTEEN
MÄÄRITTELY
1.1 Kuperaan levyyn kiinnitetyn osan ulkonevuus voidaan määritellä joko
suoraan tai tutkimalla hahmotelmaa sopivasta osan kohdasta asennettuna.
1.2 Jos muuhun kuin kuperaan levyyn kiinnitetyn osan ulkonevuuden astetta ei
voida selvittää yksinkertaisella mittauksella, se täytyy mitata suhteessa ulko-
pinnan nimellislinjan ja halkaisijaltaan 100 mm suuruisen pallonkeskipisteen enimmäiseroon, kun palloa pyöritetään osan ympäri, niin että
se jatkuvasti sivuaa kyseistä osaa. Esimerkki tämän mentelmän käytöstä on
kuvassa 1.
1.3 Ulkonevuuden aste erityisesti tarttumiskahvoissa tulee mitata suhteessa
tasoon, joka kulkee halki kahvojen kiinityskohtien. Kuvassa 2 on esimerkki.
2. AJOVALOJEN JA YMPÄRYSTEN ULKONEVUUDEN ASTEEN
MÄÄRITTELY
2.1 Ajovalon ulkopinnan ylittävä ulkonema mitataan vaakatasossa halkaisijal-
taan 100 mm suuruisen pallon sivuamispisteen avulla, kuten kuvassa 3
näytetään.
3. SÄLEIKÖN OSIEN VÄLIEN KOON MÄÄRITTELY
3.1 Säleikön osien välien koko tulee määritellä kahden tason välisen etäisyyden
avulla, jotka kulkevat läpi pallon sivuamispisteiden ja jotka ovat suorassa
kulmassa nämä sivuamispisteet yhdistävän suoran suhteen. Kuvat 4 ja 5
antavat tästä esimerkin.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 201
▼B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 202
▼B
LIITE III
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 203
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 204
▼B
4 LUKU
TAUSTAPEILIT KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISISSÄ MOOTTORIAJONEUVOISSA
LUETTELO LIITTEISTÄ
LIITE I Määritelmät …
Lisäys Menettely taustapeilin heijastavan pinnan kaarevuussäteen ”r” määrittele-
miseksi …
LIITE II Taustapeilien osan tyyppihyväksyntää koskevat rakenteelliset ja testausvaa-
timukset
Lisäys 1 Heijastuvuuden määrittelemiseksi tarkoitettu testimenetelmä …
Lisäys 2 Taustapeilien osan tyyppihyväksyntä ja merkintä …Lisäys 3 Kaksi- ja kolmipyöräisiä moottoriajoneuvoja varten tarkoitettua taustapeili-
tyyppiä koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 4 Kaksi- ja kolmipyöräisiä moottoriajoneuvoja varten tarkoitettua taustapeili-
tyyppiä koskeva todistus osan tyyppihyväksynnästä …
LIITE III Taustapeilien ajoneuvoihin asentamista koskevat vaatimukset …Lisäys 1 Taustapeilin tai taustapeilien asentamista kaksi- ja kolmipyöräiseen moot-
toriajoneuvotyyppiin koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 2 Kaksi- ja kolmipyöräistä moottoriajoneuvotyyppiä varten tarkoitetun taus-
tapeilin tai taustapeilien asentamista koskeva todistus osan tyyppihyväk-
synnästä …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 205
▼B
LIITE I
MÄÄRITELMÄT
1. ’Taustapeilillä’ tarkoitetaan laitetta, joka ei ole kompleksinen optinen
järjestelmä, kuten periskooppi, ja jonka tarkoituksena on taata selkeä
näkyvyys kohti ajoneuvon peräosaa.
2. ’Sisäpuolisella taustapeilillä’ tarkoitetaan 1 kohdassa määriteltyä laitetta,
joka on tarkoitettu, mahdollisuuksien mukaan, asennettavaksi ajoneuvon
matkustajatilaan.
3. ’Ulkopuolisella taustapeilillä’ tarkoitetaan 1 kohdassa määriteltyä laitetta,
joka on tarkoitettu asetettavaksi ajoneuvon ulkopinnalle.
4. ’Taustapeilin tyypillä’ tarkoitetaan laitteita, jotka eivät poikkea
merkittävästi toisistaan seuraavien olennaisten ominaisuuksien suhteen:
4.1 Taustapeilin heijastavan pinnan mitat ja kaarevuussäde;
4.2 Taustapeilien rakenne ja muoto ja niissä käytetyt materiaalit, sekä niiden
kiinnitys ajoneuvoon.
5. ’Taustapeilin luokalla’ tarkoitetaan kaikkia niitä laitteita, joille on yhteistä
tietyt ominaisuudet tai toiminnot, jotka jaotellaan seuraavasti:
Luokka I: Sisäpeilit,Luokka L: ”Tärkeimmät” ulkopeilit.
6. ”r” tarkoittaa heijastavalla pinnalla 2 kohdan liitteessä 1 kuvatun mene-
telmän mukaisesti mitattujen kaarevuussäteiden keskiarvoa.
7. ’Pääkaarevuussäteellä heijastavan pinnan pisteessä’ tarkoitetaan liitteessä 1
määriteltyä laitetta käyttämällä saatuja arvoja, jotka on mitattu heijastavan
pinnan pääkaarella, joka kulkee pinnan keskustan kautta ja sijaitsee pysty-
tasolla (r
i), joka kulkee pinnan keskustan kautta, ja sijaitsee vaakatasolla
(r′i), sekä pääkaarella, joka on kohtisuorassa asennossa kyseisen segmentin
kanssa.
8. ’Kaarevuussäteellä heijastavan pinnan pisteessä (rp)’ tarkoitetaan kaare-
vuussäteiden rija r′iaritmeettista keskiarvoa, toisin sanoen:
rp¼riþr0
i
2
9. ’Heijastavan pinnan keskipisteellä’ tarkoitetaan heijastavan pinnan
näkyvän vyöhykkeen painopistettä.
10. ’Taustapeilin pääosan kaarevuussäteellä’ tarkoitetaan sädettä c ympyrän
kehällä, joka on lähinnä tarkasteltavan osan pyöristetyä muotoa.
11. ’Ajoneuvotyypillä taustapeilien suhteen’ tarkoitetaan moottoriajoneuvoja,
jotka eivät poikkea toisistaan seuraavien olennaisten ominaisuuksien
suhteen:
11.1 Ajoneuvojen ominaisuudet, jotka voivat kaventaa näkökenttää ja vaikuttaa
taustapeilien asentamiseen;
11.2 Lakisääteisten ja vapaaehtoisten taustapeilien paikat ja tyypit, silloin kun
viimeksi mainittuja asennetaan.
12. ’Kuljettajan näköpisteillä’ tarkoitetaan kahta 65 mm etäisyydellä olevaa
pistettä, jotka sijaitsevat 635 mm vertikaalisesti pisteen R yläpuolella
tämän liitteen lisäyksessä määritellyn ajoasennon mukaisesti. Niitä
yhdistävä suora viiva on suorassa kulmassa ajoneuvon vertikaaliseen pitkit-
täiskeskitasoon nähden. Janan, jonka ääripisteinä on kaksi näköpistettä,
keskipiste sijaitsee vertikaalisella pitkittäistasolla, jonka tulee kulkea
kuljettajan istuinpaikan keskipisteen kautta valmistajan erittelyn mukai-
sesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 206
▼B
13. ’Ambinokulaarisella näöllä’ tarkoitetaan näkökenttää, joka saadaan asetta-
malla päällekkäin oikean ja vasemman silmän monokulaariset kentät (ks.
kuva alla).
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 207
▼B
Lisäys
Menettely taustapeilin heijastavan pinnan kaarevuussäteen ”r” määrittele-
miseksi
1. MITAT
1.1 Laite
Käytetään kuvassa 1 kuvailtua laitetta eli ”sferometria”.
1.2 Mittauskohdat
1.2.1 Pääkaarevuussäteet mitataan kolmessa pisteessä niin lähellä kuin mahdol-
lista yhtä kolmasosaa, puolikasta ja kahta kolmasosaa heijastavan pinnan
pääkaaren pituudesta, joka kulkee pinnan keskipisteen kautta vertikaali-
sella tasolla, tai pääkaaresta, joka kulkee pinnan keskipisteen kautta
horisontaalisella tasolla, mikäli viimeksi mainittu on pidempi.
1.2.2 Kuitenkin, mikäli on mahdotonta heijastavan pinnan mittojen vuoksi saada
7 kohdassa määriteltyjä mittoja, testauksesta vastuussa olevat tahot voivat
toimia tässä kohdin mitoilla kahdessa kohtisuorassa suunnassa, jotka ovat
niin lähellä edellä edellytettyjä kuin mahdollista.
2. KAAREVUUSSÄTEEN ”r” LASKEMINEN
”r”, millimetreissä ilmaistuna, lasketaan seuraavan kaavan mukaan:
r¼rp1þrp2þrp3
3
jossa
rp1ensimmäisen mittauspisteen kaarevuussäde,
rp2toisen mittauspisteen kaarevuussäde,
rp3kolmannen mittauspisteen kaarevuussäde.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 208
▼B
Kuva 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 209
▼B
LIITE II
TAUSTAPEILIEN OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT
RAKENTEELLISET JA TESTAUSVAATIMUKSET
1. YLEISET VAATIMUKSET
1.1 Kaikkien peilien on oltava säädettäviä.1.2 Heijastavan pinnan ulkoreunat on suljettu suojaavan kotelon sisään
(kupuun tms) jolla on, koko kehänsä mitalta, kaikissa pisteissä ja
kaikissa suunnissa arvo ”c” vähintään 2,5 millimetriä. Mikäli heijas-
tava pinta ylittää suojaavan kotelon, kaarevuussäde ”c” kehällä, jolla
suojaava kotelo ylitetään, on vähintään 2,5 mm ja heijastava pinta
vetäytyy sisään suojakoteloon kun kotelon suhteen ulommaiseen
pisteeseen horisontaalisella tasolla likimäärin ajoneuvon keskipitkit-
täistason suuntaisesti kohdistetaan 50 Newtonin voima.
1.3 Kun taustapeili on asetettu tasaiselle pinnalle kaikilla laitteen osilla
kaikissa säätöasennoissa ja kaikilla laitteen 4.2 kohdan mukaisen testin
jälkeen kannatintasoon kiinni jäävillä osilla, joihin staattisissa olosuh-
teissa todennäköisesti kohdistuu, sisäpuolisten taustapeilien ollessa
kyseessä, 165 mm halkaisijaltaan olevan pallon isku ja ulkopuolisten
taustapeilien ollessa kyseessä halkaisijaltaan 100 mm olevan pallon
isku, tulee olla vähintään 2,5 mm:n kaarevuussäde ”c”.
1.3.1 Suurimmalta vinolta halkaisijaltaan alle 12 mm olevien kiinnitysauk-
kojen tai välien reunojen ei tarvitse täyttää 1.3 kohdassa esitettyjä
sädevaatimuksia edellyttäen että reunat on pyöristetty.
1.4 Laite, jota käytetään taustapeilin asentamisessa ajoneuvoon on suunni-
teltava siten, että säteeltään 50 mm oleva sylinteri, jonka akseli on
yksi niistä ohjaus- tai kiertoakseleista, jotka mahdollistavat taustapeilin
heilahtamisen kokonaisuudessaan tutkittavaan suuntaan iskuhetkellä,
leikkaa ainakin osittain pinnan, johon laite on kiinnitetty.
1.5 1.2 ja 1.3 kohdassa mainitut ulkopuolisten taustapeilien osat, joiden
Shore A-kovuus on enintään 60, jäävät vastaavien vaatimusten ulko-
puolelle.
1.6 Ne sisäpuolisten taustapeilien osat, joiden Shore A-kovuus on alle 50
ja jotka on kiinnitetty jäykkiin tukiin, eivät ole 1.2 ja 1.3 kohdan
määräyksille alisteisia lukuun ottamatta käytettyjä tukia.
2. MITAT2.1 Sisäpuoliset taustapeilit (luokka I)
Heijastavan pinnan mitat ovat sellaiset, että sille on mahdollista
sijoittaa suorakulmio, joka on toiselta sivultaan 40 mm:n pituinen ja
toiselta sivultaan ”a”:
a¼150 mm /C2
1
1þ1000
r
2.2 ”Pääasialliset ulkopuoliset taustapeilit” (luokka L)
2.2.1 Heijastavan pinnan vähimmäismittojen on oltava seuraavat:
2.2.1.1 Pinnan ala on vähintään 6900 mm2,
2.2.1.2 Pyöreiden peilien halkaisija on vähintään 94 mm,2.2.1.3 Muiden kuin pyöreiden taustapeilien mitat mahdollistavat halkaisijal-
taan 78 mm olevan ympyrän sijoittamisen heijastavalle pinnalleen.
2.2.2 Heijastavan pinnan enimmäismittojen on oltava seuraavat:2.2.2.1 Minkään pyöreän taustapeilin halkaisija ei ylitä 150 mm,
2.2.2.2 Kaikkien ei-pyöreiden taustapeilien heijastava pinta mahtuu mitoiltaan
120 mm × 200 mm olevan suorakulmion sisään.
3. HEIJASTAVAA PINTA JA HEIJASTUSKERTOIMET
3.1 Peilin heijastavan pinnan on oltava kupera.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 210
▼B
3.2 Arvon ”r” on oltava vähintään:
3.2.1 1 200 mm sisäpuolisissa taustapeileissä (luokka I);
3.2.2 Kaarevuussäteen keskiarvon ”r” heijastavalla pinnalla mitattuna on
oltava vähintään 1000 mm ja enintään 1500 mm luokan L taustapei-
leissä.
3.3 Suunnatun heijastuksen kerroinarvon, joka on määritelty tämän liitteen
lisäyksessä 1 esitetyn menetelmän mukaisesti, on oltava vähintään 40
prosenttia. Mikäli heijastava pinta on kestopäällystetty (”päivä”- ja
”yö”-asennolla), sen on ”päivä”-asennossa mahdollistettava tieliiken-
nemerkkien värien tunnistaminen. Suunnatun heijastuksen kerroinarvo
”yö”-asennossa on oltava vähintään 4 prosenttia.
3.4 Heijastava pinta säilyttää 3.3 kohdassa esitettyjen vaatimusten
mukaiset ominaisuudet myös pitkällisen huonolle säälle altistamisen
jälkeen tavanomaisissa käyttöolosuhteissa.
4. TESTIT
4.1 Taustapeileille suoritetaan 4.2 ja 4.3 kohdassa esitetyt testit.
4.1.1 Jäljempänä 4.2 kohdassa esitetty testi ei ole pakollinen kaikille niille
ulkopuolisille taustapeileille, joiden kaikki osat ovat vähintään 2 m
etäisyydellä maasta riippumatta valitusta sijainnista kun ajoneuvo on
lastattu teknisesti suurimpaan sallittuun painoonsa.
Yllä mainittu poikkeus on voimassa myös silloin kun ulkopuolisen
taustapeilin kiinnikkeet (kiinnikelaatat, uumat, pallonivelet jne.) ovat
vähintään 2 m etäisyydellä maanpinnasta eivätkä ylitä ajoneuvon
kokonaisleveyttä. Leveys mitataan poikittaisella vertikaalisella tasolla,
joka kulkee alimpien peilin kiinnikkeiden kautta tai minkä tahansa
tämän tason edellä olevan pisteen kautta kun viimeksi mainittu
muodostelma on kokonaisuudessaan leveämpi.
Tässä tapauksessa mukaan on liitettävä teksti, josta käy nimenomaan
ilmi taustapeilin asentaminen siten, että sen kiinnikepiste sijaitsee
ajoneuvolla edellä esitetyn mukaisesti.
Kun mainittu poikkeus on voimassa, uuma merkitään lähtemättömästi
symbolilla
 johon tulee myös viitata todistuksessa osan tyyppi-
hyväksynnästä.
4.2 Iskutesti
4.2.1 Testilaitteen kuvaus4.2.1.1 Testilaite käsittää heilurin, joka voi heilahtaa kahden toisiinsa suorassa
kulmassa olevan horisontaalisen akselin ympäri, joista toinen on suor-
assa kulmassa heilurin paluuliikeradan sisältävän tason suhteen.
Heilurin pää käsittää vasaran, johon sisältyy halkaisijaltaan 165 ± 1 mm
oleva taipumaton pallo, jonka päällyksenä on 5 mm paksuinen ja
Shore A-kovuudeltaan 50 oleva kumikerros. Vapautustasolla
määriteltävän uuman omaksuman enimmäiskulman mahdollistavaa
laitetta kehitellään.
Heiluriin jäykästi kiinnitetty tuki kiinnittää koekappaleet 4.2.2.6
kohdassa esitetyissä iskuolosuhteissa.
Kuvassa 1 alla esitetään koelaitteen mitat ja sen erityiset rakenneomi-
naisuudet.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 211
▼B
Kuva 1
4.2.1.2 Heilurin iskukeskus on identtinen vasarana toimivan pallon keskipis-
teen kanssa. Sen etäisyys ”l” heiluriakselista vapautustasolla on 1 m
± 5 mm. Heilurin redusoitu massa on mo= 6,8 ± 0,05 kg (”mo” riippuu
heilurin kokonaismassaan ”m” ja heilurin painopisteen ja sen kiertoas-
kelin väliseen etäisyyteen ”d” suhteessa
mo¼md
lÞ:
4.2.2 Testin kuvaus
4.2.2.1 Taustapeili kiinnitetään alustaansa laitteen valmistajan tai, mikäli
mahdollista, ajoneuvon kokoajan tunnustaman menetelmän avulla.
4.2.2.2 Taustapeilin suuntaaminen testiä varten
4.2.2.2.1 Peili kohdistetaan heiluriin testilaitteessa siten, että peiliä ajoneuvoon
asennettaessa hakijan ohjeiden mukaan horisontaalinen ja vertikaalinen
akseli ovat selkeästi samassa paikassa.
4.2.2.2.2 Kun peili on säädettävissä alustaansa nähden testi suoritetaan vähiten
hyväksyttävässä taivutetussa asennossa hakijan esittämien säätörajojen
puitteissa.
4.2.2.2.3 Kun taustapeiliä voidaan siirtää lähemmäs tai kauemmas alustastaan,
laite asetetaan asentoon, jossa kotelon ja alustan välinen etäisyys on
lyhyimmillään.
4.2.2.2.4 Kun taustapeiliä voidaan siirtää kotelon sisällä, sen asento on sell-
ainen, että ajoneuvosta kauimpana oleva yläreuna on kotelon suhteen
ulommaisimmassa asennossa.
4.2.2.3 Lukuun ottamatta testiä N:o 2 sisäpeileille (ks. 4.2.2.6.1 kohta) heiluri
on vertikaalisessa asennossa jolloin vasaran keskipisteen kautta kulk-
evan horisontaalisen ja vertikaalisen pitkittäistason tulee kulkea
liitteessä 1 olevan 9 kohdan määrittelemän heijastavan pinnan keski-
pisteen kautta. Heilurin pitkittäisheilahdussuunnan tulee olla
ajoneuvon keskipitkittäistason suuntainen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 212
▼B
4.2.2.4 Kun taustapeilin komponentit rajoittavat vasaran paluuliikettä 4.2.2.1
ja 4.2.2.2 kohdassa esitettyjen asennusolosuhteiden vallitessa, iskupis-
tettä tulee oikaista tarkasteltavaan kierto- tai ohjausakseliin nähden
kohtisuoraan suuntaan.
Tämän oikaisun tulee olla ehdottoman välttämätön testin suorittamisen
kannalta. Sen tulee olla rajoitettu siten, että:
— vasaraa ympäröivä pallo ainakin sivuaa 1.4 kohdassa määriteltyä
sylinteriä,
— tai vasaran kosketuspiste on ainakin 10 mm:n päässä heijastavan
pinnan kehästä.
4.2.2.5 Testissä vapautetaan vasara 60 asteen heilurikulmaa vastaavalta
korkeudelta kohtisuoralle siten, että vasara iskee taustapeiliin silloin
kun heiluri saavuttaa vertikaalisen asentonsa.
4.2.2.6 Peileihin isketään seuraavissa erilaisissa olosuhteissa:4.2.2.6.1 Sisäpuoliset taustapeilit (Luokka I)
Testi N:o 1: Iskupiste on 4.2.2.3 kohdan mukainen ja isku sellainen,
että vasara iskee taustapeiliin heijastavan pinnan puolella.
Testi N:o 2: Suoritetaan suojaavan kotelon reunaan siten, että tulok-
sena oleva isku on 45 asteen kulmassa heijastavan pinnan tasoon
nähden ja pinnan keskipisteen kautta kulkevan horisontaalisen tason
suuntainen. Isku suunnataan heijastavan pinnan puolelle.
4.2.2.6.2 Ulkopuoliset taustapeilit (Luokka L)
Testi N:o 1: Iskupiste on 4.2.2.3 tai 4.2.2.2 kohdan mukainen, ja isku
sellainen, että vasara iskee taustapeiliin sen heijastavan pinnan
puolella.
Testi N:o 2: Iskupiste on 4.2.2.3 tai 4.2.2.4 kohdan mukainen, ja isku
sellainen, että vasara iskee taustapeiliin sen heijastavan pinnan vastak-
kaisella puolella.
4.3 Uumaan kiinnitettyyn suojakoteloon suoritettava taivutuskoe
4.3.1 Testin kuvaus
Suojakotelo sijoitetaan horisontaalisesti laitteeseen siten, että kiin-
nikkeen tukisäätimet voidaan lukita kiinteästi. Kotelon suurimman
mitan suunnassa tuen säätimen kiinnikekohtaa lähinnä sijaitseva pää
kiinnitetään liikkumattomaksi 15 mm leveän jäykän pidäkkeen avulla,
joka kattaa kotelon koko leveyden.
Toisessa päässä sijoitetaan edellä mainitun suhteen identtinen pidäke
vaippaan määritellyn kuormitustestin soveltamiseksi (kuva 2).
Testattavaa päätä vastakkainen vaipan pää voidaan pikemminkin lukita
kuin pitää paikallaan kuvassa 2 esitetyllä tavalla.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 213
▼B
Kuva 2
Esimerkki taustapeilin taivutuskoelaitteesta
4.3.2 Testikuorma painaa 25 kg ja sitä ylläpidetään yhden minuutin ajan.
5. TESTITULOKSET
5.1 Edellä 4.2 kohdassa esitetyissä testeissä heiluri jatkaa heilumistaan
siten, että projektio vapautustasolla ja uuman omaksuma paikka
muodostavat kohtisuoran kanssa ainakin 20 asteen kulman.
Kulma mitataan ± 1 asteen tarkkuudella.
5.1.1 Tämä vaatimus ei koske tuulilasiin kiinnitettyjä taustapeilejä. Tässä
tapauksessa 5.2 kohdassa esitetyt vaatimukset ovat voimassa testin
suorittamisen jälkeen.
5.2 Edellä 4.2 kohdassa esitetyn testin aikana tuen murtumisen jälkeen
tuulilasiin liimatusta taustapeilistä jäljellejäävä osa ei ylitä alustaansa
enempää kuin 1 cm ja sen muoto testin jälkeen noudattaa 1.3 kohdassa
esitettyjä vaatimuksia.
5.3 Edellä 4.2 ja 4.3 kohdassa esitettyjen testien jälkeen heijastavan
pinnan ei tule säröillä. Heijastavan pinnan säröily on kuitenkin
sallittua mikäli jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:
5.3.1 sirpaleet pysyvät kiinni vaipan alustassa tai pinnassa, joka on kiinteästi
yhdistetty siihen; lasin osittainen irtoaminen on sallittua edellyttäen
että se ei ylitä 2,4 mm säröjen kummaltakaan puolen. Pienten lastujen
irtoaminen lasipinnasta iskuhetkellä on sallittua;
5.3.2 heijastava pinta on valmistettu turvalasista.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 214
▼B
Lisäys 1
Heijastuvuuden määrittelemiseksi tarkoitettu testimenetelmä
1. MÄÄRITELMÄT
1.1 Standardoitu CIE A(1) valaiseva kolorimetrinen valaisuaine, joka esittää
mustan kappaleen lämpötilassa T68= 2 855,6 Kelvin.
1.2 Standardoitu CIE A(1): kaasukehävolframilamppu, joka toimii arvioidussa
värilämpötilassa T68= 2 855,6 Kelvin.
1.3 CIE 1931 (1) viitekolometrinen huomioitsija: säteilyvastaanotin, jonka kolor-
imetriset ominaisuudet vastaavat kolmivärisiä spektrikomponentteja xðλÞ;
yðλÞ;zðλÞ(ks. taulukko).
1.4 CIE kolmiväriset spektrikomponentit: kolmivärisiä komponentteja, jotka
noudattavat CIE (XYZ)-systeemiä tasaenergisen spektrin yksivärisistä
osista.
1.5 Fotooppinen näkö(1): normaalinäkösopeuduttaessa kirkkaustasoon, joka
vastaa ainakin useampaa candelaa neliömetrillä.
2. LAITE
2.1Yleistä
Laite sisältää valonlähteen, koekappaleen tuen, valokennovastaanottimen ja
indikaattorin (ks. kuva 1), sekä hajavalon vaikutuksen vaimentamiseen
tarvittavat laitteet.
Vastaanotin voi sisältää Ulbricht-pallon ei-tasaisten (so. kuperien) taustapei-
lien heijastuskertoimen mittaamisen helpottamiseksi (ks. kuva 2).
2.2Valonlähteen ja vastaanottimen spektriominaisuudet
Valonlähde on standardoitu CIE A-lähde liitettynä optiseen järjestelmään,
joka mahdollistaa lähes samansuuntaisia valonsäteitä sisältävän sädekimpun
tuottamisen. On suositeltavaa, että käytetään jännitestabilisaattoria tasaisen
lamppujännitteen säilyttämiseksi koko laitteen käytön ajan.
Vastaanotin sisältää valokennon, jonka spektrinen herkkyys on suhteessa
CIE (1931)-viitekolorimetrisen havainnoitsijan fotooppiseen kirkkausfunk-
tioon (ks. taulukko). Muita valaisuaine-suodin-vastaanotin-yhdistelmiä,
joilla saavutetaan kokonaisuudessaan standardoitu CIE A-valaisu- ja fotoop-
pinen näkö, voidaan myös käyttää. Mikäli vastaanotin sisältää Ulbricht-
pallon, pallon sisäpinta on päällystetty matta (diffuusio) valkoisella ei-selek-
tiivisellä maalilla.
2.3Geometriset olosuhteet
Tulosädekimpun tulee mieluiten muodostaa ( Θ ) 0,44 ± 0,09 radiaanin
(25 ± 5º) kulma testipinnan suhteen kohtisuoran kanssa; tämän kulman ei
kuitenkaan tule ylittää toleranssin ylärajaa, so. 0,53 radiaania tai 30º.
Vastaanottimen akselin tulee muodostaa kulma ( Θ) ,joka on samanar-
voinen tulosädekimpun mainitun kohtisuoran suhteen muodostaman kulman
kanssa (ks. kuva 1). Saapuessaan testipinnalle tulosädekimpun tulee olla
halkaisijaltaan ainakin 19 mm. Heijastuneen kimpun ei tule olla leveämpi
kuin valokennon valoherkkä pinta, sen tulee peittää vähintään 50 % kysei-
sestä pinnasta ja sen tulee, mikäli mahdollista, peittää sama osuus pinnasta
kuin instrumentin kalibroinnissa käytetyn kimpun.
Mikäli vastaanotin sisältää Ulbricht-pallon, sen tulee olla halkaisijaltaan
vähintään 127 mm. Pallon pintaan koekappaletta ja tulosädekimppua varten
tehtyjen aukkojen tulee olla riittävän suuria päästääkseen tulosäteet ja
heijastussäteet lävitseen kokonaisuudessaan. Valokennon tulee olla sijoitettu
siten, että se ei vastaanota suoraan tulo- tai heijastussäteistä tulevaa valoa.
2.4Kennon ja indikaattorin yhdistelmän sähköiset ominaisuudet
Indikaattorissa näkyvän valokennon voimakkuuden tulee toimia valoherk-
kyyspinnan valovoiman lineaarisena funktiona. Kalibroinnin säätöjen
vapautuksessa, nollauksessa ja säätämisessä käytettäviä (sähköisiä ja optisia)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 215
(1) Määritelmät CIE-julkaisusta 50 (45), kansainvälinen sähkötekninen sanasto, ryhmä 45,
valaistus
▼B
menetelmiä on käytettävä. Näiden menetelmien ei tule vaikuttaa instru-
mentin lineaarisuuteen tai spektriominaisuuksiin. Vastaanottimen ja
indikaattorin yhdistelmän tarkkuus on ± 2 prosenttia täydellä asteikolla tai
± 10 prosenttia pienimmän arvon kanssa yhtäpitävästi mitatusta arvosta.
2.5Koekappaleen tuki
Sen mekanismien tulee mahdollistaa näytteen sijoittamisen siten, että lähde-
varren ja vastaanotinvarren akselit kohtaavat heijastavan pinnan tasolla.
Heijastava pinta voi sijaita taustapeilin tai sen kahden sivun sisällä, riippuen
siitä onko kyseessä ensisijainen vai toissijainen pintapeili vai ”flip”-tyyppiä
oleva prismapeili.
3. MENETTELYTAPA
3.1Suorakalibrointimenetelmä
Suorakalibrointimenetelmää käytettäessä viitteenä on ilma. Tätä menetelmää
voidaan käyttää instrumenteilla, jotka on suunniteltu siten, että täyden
asteikon kalibrointi voidaan suorittaa kohdistamalla vastaanotin suoraan
valojen akselin kanssa (ks. kuva 1).
Tietyissä tapauksissa (esimerkiksi mitattaessa matalan heijastuvuuden
pintoja) tämä menetelmä mahdollistaa välikalibrointipisteen valitsemisen (0
ja 100 prosentin välisellä asteikolla). Näissä tapauksissa on tarpeellista
asettaa väliin tietyn lähetyskertoimen optisella liikeradalla omaava harmaa-
suodin ja säätää kalibrointijärjestelmää kunnes indikaattori osoittaa
harmaasuodinta vastaavan lähetysosuuden. Suodin tulee poistaa ennen
heijastuvuusmittausten aloittamista.
3.2Epäsuora kalibrointimittaus
Tätä kalibrointimenetelmää käytetään instrumenttien kanssa, joilla on tietyn
geometrisen muodon omaava lähde ja vastaanotin. Menetelmä vaatii sopi-
vasti kalibroidun ja ylläpidetyn heijastusstandardin. Kyseinen standardi on
mieluiten tasotaustapeili, jonka heijastuskerroin on mahdollisimman lähellä
testattujen kappaleiden kertoimia.
3.3Tasotaustapeilin mittaus
Tasopeilien koekappaleiden heijastuskerroin voidaan mitata käyttämällä
instrumentteja, jotka noudattavat suoran tai epäsuoran kalibroinnin periaa-
tetta. Heijastuskertoimen arvo luetaan suoraan instrumentin osoitintaulusta.
3.4Ei-tasaisen (kuperan) taustapeilin mittaus
Ei-tasaisten (kuperien) taustapeilien heijastuskertoimen mittaus edellyttää
vastaanottimeen kuuluvan Ulbricht-pallon sisältävien instrumenttien käyttöä
(ks. kuva 2). Mikäli standardipeilissä, jonka heijastuskerroin on E %, pallon
lukema antaa nejakoa tuntemattoman peilin kanssa, nxjakoa vastaa heijas-
tuskerrointa X % seuraavan kaavan mukaisesti:
X¼Enx
ne1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 216
▼B
Kuva 1:Kahta kalibrointimenetelmää käyttävän heijastuvuuden mittauslait-
teen yleissuunnitelmapiiros
Kuva 2: Vastaanottimessa Ulbricht-palloa käyttävän heijastuvuuden mitta-
laitteen yleissuunnitelmapiirros
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 217
▼B
CIE 1931 (1)-kolorimetrisen viitehavainnoitsijan kolmiväristen spektrikom-
ponenttien arvot
Taulukko CIE-julkaisusta 50 (45) — 1970
λ
pmxðλÞ yðλÞ zðλÞ
380 0,001 4 0,000 0 0,006 5
390 0,004 2 0,000 1 0,020 1
400 0,014 3 0,000 4 0,067 9
410 0,043 5 0,001 2 0,207 4
420 0,134 4 0,004 0 0,645 6
430 0,283 9 0,011 6 1,385 6440 0,348 3 0,023 0 1,747 1
450 0,336 2 0,038 0 1,772 1
460 0,290 8 0,060 0 1,669 2
470 0,195 4 0,091 0 1,287 6
480 0,095 6 0,139 0 0,813 0
490 0,032 0 0,208 0 0,465 2
500 0,004 9 0,323 0 0,272 0
510 0,009 3 0,503 0 0,158 2
520 0,063 3 0,710 0 0,078 2
530 0,165 5 0,862 0 0,042 2
540 0,290 4 0,954 0 0,020 3
550 0,433 4 0,995 0 0,008 7
560 0,594 5 0,995 0 0,003 9
570 0,762 1 0,952 0 0,002 1
580 0,916 3 0,870 0 0,001 7
590 1,026 3 0,757 0 0,001 1
600 1,062 2 0,631 0 0,000 8
610 1,002 6 0,503 0 0,000 3
620 0,854 4 0,381 0 0,000 2630 0,642 4 0,265 0 0,000 0
640 0,447 9 0,175 0 0,000 0
650 0,283 5 0,107 0 0,000 0
660 0,164 9 0,061 0 0,000 0
670 0,087 4 0,032 0 0,000 0
680 0,046 8 0,017 0 0,000 0
690 0,022 7 0,008 2 0,000 0
700 0,011 4 0,004 1 0,000 0
710 0,005 8 0,002 1 0,000 0
720 0,002 9 0,001 0 0,000 0
730 0,001 4 0,000 5 0,000 0
740 0,000 7 0,000 2 (*) 0,000 0
750 0,000 3 0,000 1 0,000 0
760 0,000 2 0,000 1 0,000 0
770 0,000 1 0,000 0 0,000 01997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 218
(1) Mukailtu taulukko. Arvot xðλÞ;yðλÞjazðλÞon pyöristetty neljään desimaaliin.
▼B
λ
pmxðλÞ yðλÞ zðλÞ
780 0,000 0 0,000 0 0,000 0
(*) Muutettu vuonna 1966 (3:sta 2:een).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 219
▼B
Lisäys 2
Taustapeilien osan tyyppihyväksyntä ja merkintä
1. MERKINTÄ
Osan tyyppihyväksyntään alistetuissa taustapeilityypin näytteisiä tulee olla,
selkeästi nähtävällä ja luettavalla tavalla, valmistajan tavara- tai polttolei-
mausmerkki sekä riittävän suuruinen tila osan tyyppihyväksyntämerkintää
varten; tämä tila tulee osoittaa osan tyyppihyväksyntäpyynnön mukana seur-
aavissa piirroksissa.
2. OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
2.1 Anomukseen osan tyyppihyväksynnästä liitetään neljä taustapeiliä: kolme
testejä varten ja yksi säilytettäväksi laboratoriossa mahdollisia myöhemmin
tarpeelliseksi osoittautuvia testejä varten. Laboratorion pyynnöstä voidaan
vaatia myös useampien kappaleiden toimittamista.
2.2 Silloin kun 1 kohdan mukaisesti hyväksyntään alistettu taustapeilityyppi
vastaa liitteen II vaatimuksia, osan tyyppihyväksyntä myönnetään ja anne-
taan osan tyyppihyväksyntänumero.
2.3 Tätä numeroa ei myöhemmin anneta toisentyyppiselle taustapeilille.
3. MERKINNÄT
3.1 Kaikissa tämän luvun mukaisesti osan tyyppihyväksyttyä tyyppiä olevissa
taustapeileissä on liitteessä V kuvattu neuvoston direktiiviä 92/61/ETY
30.6.1992 kaksi- ja kolmipyöräisistä moottoriajoneuvoista noudattava osan
tyyppihyväksyntämerkintä. Suorakulmion mitat ja merkinnän muodostavat
numerot ja kirjaimet määrittelevä arvo ”a” on suuruudeltaan vähintään
6 mm.
3.2 Osan tyyppihyväksyntämerkintä saa lisäsymbolin I tai L, josta ilmenee
kyseessä oleva taustapeilityyppi. Lisäsymboli sijoitetaan kirjainta ”e”
ympäröivän suorakulmion läheisyyteen ja sen suhteen vapaasti valittavaan
paikkaan.
3.3 Osan tyyppihyväksyntämerkintä ja lisäsymboli kiinnitetään taustapeilin
suurempaan osaan pysyvästi ja niiden tulee näkyä selkeästi taustapeiliä
ajoneuvoon kiinnitettäessä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 220
▼B
Lisäys 3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 221
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 222
▼B
LIITE III
TAUSTAPEILIEN AJONEUVOIHIN ASENTAMISTA KOSKEVAT
VAATIMUKSET
1. ASENTO
1.1 Kaikki taustapeilit asennetaan siten, että ne pysyvät vakaassa asen-
nossa normaaleissa ajoneuvon ajo-olosuhteissa.
1.2 Korittomien ajoneuvojen taustapeili(t) tulee kiinnittää tai säätää siten,
että heijastavan pinnan keskipiste sijaitsee vähintään 280 mm
ajoneuvon keskipoikittaistason ulkosivuun päin. Ennen mittausta
ohjaustangon tulee pysyä asennossa, joka vastaa ajoneuvon liikkumista
suorassa linjassa ja taustapeili(t) tulee säätää normaaliin käyttöasen-
toonsa.
1.3 Taustapeilit tulee sijoittaa siten, että kun kuljettaja istuu kuljettajan
istuimella normaalissa ajoasennossa, on esteetön näkyvyys tielle
ajoneuvon takaosan ja sivu(je)n suuntaan.
1.4 Ulkopuolisten taustapeilien tulee näkyä sivuikkunan tai sen tuulilasin
osan läpi, jota tuulilasinpyyhin pyyhkii.
1.5 Niissä ajoneuvoissa, jotka ovat alusta-/ohjaamomuotoisia näkökenttää
mitattaessa, valmistajan tulee esittää kappaleen vähimmäis- ja enim-
mäisleveys sekä, mikäli tarpeen, simuloida mallilevyillä. Kaikkien
testien aikana tutkittavien ajoneuvojen ja peilimuodostelmien tulee
näkyä ajoneuvojen taustapeilien asentamista koskevassa EY-tyyppi-
hyväksyntätodistuksessa (ks. liite 2).
1.6 Edellä määritellyn ajoneuvon kuljettajan puolisen ulkopuolisen tausta-
peilin tulee olla siten sijoitettu, että ajoneuvon vertikaalisen
keskipitkittäistason ja taustapeilin keskipisteen sekä kuljettajan kahta
okulaaripistettä yhdistävän 65 mm pituisen suoran keksipisteen läpi
kulkevan vertikaalisen tason väliin muodostuu enintään 55º:n kulma.
1.7 Taustapeilien ei tule työntyä ulos ajoneuvon ulkokorista enempää kuin
on tarpeen, jotta kohdassa 4 mainitut näkökenttävaatimukset toteu-tuvat.
1.8 Kun ulkopuolisen taustapeilin alareuna on alle 2 m:n etäisyydellä
maasta ajoneuvon ollessa lastattuna sallitulla maksimikuormallaan,
taustapeilin ei tule ylittää ajoneuvon kokonaisleveyttä enempää kuin
0,20 m ilman taustapeilejä mitattuna.
1.9 Edellä 1.7 ja 1.8 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukaan taustapeilit
voivat ylittää ajoneuvojen sallitut maksimileveydet.
2. LUKUMÄÄRÄ2.1 Korittomia ajoneuvoja varten vaadittu taustapeilien vähimmäislu-
kumäärä
AjoneuvoluokkaPääasialliset ulkopuoliset tausta-
peili(t)
Luokka L
Mopedi 1
Moottoripyörä 2
Kolmipyörä 21997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 223
▼B
2.2 Korilla varustettuja ajoneuvoja varten vaadittu taustapeilien
vähimmäislukumäärä
AjoneuvoluokkaSisäpeili
Luokka IPääasialliset ulkopuoliset
taustapeili(t)
Luokka L
Kolmipyöräinen
mopedi (mukaan
lukien kevyet neli-
pyörät) ja kolmipyörät1(1) 1 mikäli on sisäpuo-
linen taustapeili;
2 mikäli ei sisäpuo-
lista taustapeiliä
(1) Mikäli 4.1 kohdassa mainittuja näkyvyysvaatimuksia ei voida noudattaa,
taustapeiliä ei vaadita. Siinä tapauksessa vaaditaan kaksi ulkopuolista tausta-
peiliä, toinen ajoneuvon oikealle ja toinen vasemmalle puolen.
2.3 Yksittäistä taustapeiliä asennettaessa peili sijaitsee ajoneuvon vasem-
malla puolen oikeanpuoleista liikennettä noudattavissa jäsenvaltioissa
ja ajoneuvon oikealla puolen vasemmanpuoleista liikennettä noudatta-
vissa jäsenvaltioissa.
2.4 Moottoriajoneuvojen taustapeilejä koskevan direktiivin 71/127/ETY
määräyksiä noudattavia, luokan I ja III tyyppihyväksyttyjä tausta-
peilejä, voidaan käyttää myös mopedeissa, moottoripyörissä ja
kolmipyöräisissä moottoripyörissä.
2.5 Vapaaehtoisten taustapeilien enimmäislukumäärä
2.5.1 Ulkopuolisen taustapeilin asentaminen mopediin 2.1 kohdassa main-
ittua pakollista taustapeiliä vastapäätä on sallittua.
2.5.2 Ulkopuolisen taustapeilin asentaminen korilla varustettuihin ajoneu-
voihin 2.2 kohdassa mainittua pakollista taustapeiliä vastapäätä on
sallittu.
2.5.3 Edellä 2.5.1 ja 2.5.2 kohdassa mainittujen taustapeilien tulee noudattaa
tässä luvussa esitettyjä määräyksiä.
3. SÄÄTÖ
3.1 Kuljettajien tulee kyetä säätämään taustapeilejä ajoasennossa. Korilla
varustetuissa kolmipyöräisissä ajoneuvoissa peiliä voidaan säätää ovi
suljettuna, mutta ikkuna avattuna. Peili voidaan joka tapauksessa lukita
asentoonsa ulkopuolelta.
3.2 Edellä 3.1 kohdan määräykset eivät koske niitä taustapeilejä, jotka
voidaan palauttaa alkuperäisasentoonsa ilman säätämistä niiden ollessa
taaksepäin työnnettyinä.
4. NÄKÖKENTTÄ KORILLA VARUSTETUISSA TAPAUKSISSA4.1 Sisäpuolinen taustapeili
4.1.1 Sisäpuolinen taustapeili (Luokka I)
Näkökentän tulee olla sellainen, että kuljettaja näkee tiestä vähintään
20 m levyisen laakean horisontaalisen kentän, jonka keskipiste
sijaitsee ajoneuvon vertikaalisella keskipitkittäistasolla ja ulottuu 60 m
kuljettajan okulaaripisteistä taaksepäin (kuva 1) kohti horisonttia.
4.2 Ulkopuolinen taustapeili
4.2.1 Pääasialliset ulkopuoliset taustapeilit (Luokat L ja III)
4.2.1.1 Tien oikealla puolen ajettavien ajoneuvojen vasemmanpuoleinen ulko-
puolinen taustapeili ja tien vasemmalla puolen ajettavien ajoneuvojen
oikeanpuoleinen ulkopuolinen taustapeili
4.2.1.1.1 Näkökentän tulee olla sellainen, että kuljettaja näkee tiestä vähintään
2,50 m levyisen laakean horisontaalisen osan, jota rajaa oikealla
(oikealla puolen ajettavissa ajoneuvoissa), tai vasemmalla (vasemmallapuolen ajettavissa ajoneuvoissa) ajoneuvon ulommaisen pisteen kautta
kulkevan vertikaalisen keskipitkittäistason suuntainen taso vasemmalla
(oikealla puolen ajettavissa ajoneuvoissa), tai oikealla (vasemmalla
puolen ajettavissa ajoneuvoissa), ja joka ulottuu 10 m kuljettajan
okulaaripisteistä taaksepäin kohti horisonttia (kuva 2).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 224
▼B
4.2.1.2 Tien oikealla puolen ajettavien ajoneuvojen oikeanpuoleinen ulkopuo-
linen taustapeili ja tien vasemmalla puolen ajettavien ajoneuvojen
vasemmanpuoleinen ulkopuolinen taustapeili
4.2.1.2.1 Näkökentän tulee olla sellainen, että kuljettaja näkee tiestä vähintään
4 m levyisen laakean horisontaalisen osan, jota rajaa vasemmalla
(oikealla puolen ajettavissa ajoneuvoissa), tai oikealla (vasemmalla
puolen ajettavissa ajoneuvoissa) ajoneuvon ulommaisen pisteen kautta
kulkevan vertikaalisen keskipitkittäistason suuntainen taso oikealla
(oikealla puolen ajettavissa ajoneuvoissa), tai vasemmalla (vasemmalla
puolen ajettavissa ajoneuvoissa), ja joka ulottuu 20 m kuljettajan
okulaaripisteistä taaksepäin kohti horisonttia (ks. kuva 2).
4.3 Ohjeita
4.3.1 Sisäpuolinen taustapeili (Luokka I)
4.3.1.1 Jonkin laitteen, kuten päätuen, häikäisysuojan, takaikkunan pyyhkimen
ja lämmityselementin, läsnäolon aiheuttama näkökentän kutistuminen
on sallittua, edellyttäen että kaikki edellä mainitut laitteet yhteensä
eivät pimennä näkökenttää yli 15 prosenttia.
4.3.1.2 Pimennysaste mitataan päätuet asennettuina alimpaan mahdolliseen
asentoonsa ja häikäisysuojat ylös käännettyinä.
4.3.2 Ulkopuoliset taustapeilit (Luokat L ja III)
Yllä määritellyissä näkökentissä korin ja joidenkin sen osien, kuten
ovenkahvojen, ääriviivojen merkkivalojen, suuntaviittojen ja takapus-
kureiden ulokkeiden, samoin kuin heijastavan pinnan
puhdistuskomponenttien, aiheuttamaa pimennystä ei huomioida mikäli
pimennys on kokonaisuudessaan alle 10 prosenttia määritellystä
näkökentästä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 225
▼B
Kaavio 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 226
▼B
Kaavio 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 227
▼B
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 228
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 229
▼B
5 LUKU
KAKSI- TAI KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN AIHEUTTAMIEN ILMAN-
SAASTEIDEN VASTAISET TOIMENPITEET
LUETTELO LIITTEISTÄ
LIITE I Mopedien aiheuttamien ilmansaasteiden vastaiset toimenpiteet …
Lisäys 1 I-tyypin testi …
— Alalisäys 1: Rullapenkin käyttökierros (I-tyypin testi) …— Alalisäys 2: Esimerkki 1 pakokaasujen keräysjärjestelmästä …
— Alalisäys 3: Esimerkki 2 pakokaasujen keräysjärjestelmästä …
— Alalisäys 4: Rullapenkin kalibrointimenettely …
Lisäys 2 II-tyypin testi …LIITE II Moottoripyörien tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen aiheuttamien ilman-
saasteiden vastaisia toimenpiteitä koskevat määräykset …
Lisäys 1 Testityyppi I …
— Alalisäys 1: Rullapenkin käyttökierros (I-tyypin testi) …
— Alalisäys 2: Esimerkki 1 pakokaasujen keräysjärjestelmästä …— Alalisäys 3: Esimerkki 2 pakokaasujen keräysjärjestelmästä …
— Alalisäys 4: Moottoripyöriä ja kolmipyöräisiä moottoriajoneu-
voja koskeva ajon aikana tapahtuvan vääntömo-
menttijarrun tehoabsorption kalibrointimenettely …
Lisäys 2 Testityyppi II …LIITE III Kaksi- tai kolmipyöräisten puristussytytysmoottorilla varustettujen moottoriajo-
neuvojen tuottamien näkyvien ilman epäpuhtauksien vastaisia toimenpiteitä
koskevat määräykset …
Lisäys 1 Vakaatoimintotesti kuormituskäyrällä …
Lisäys 2 Vapaakiihtyvyystesti …Lisäys 3 Vakaatoimintotestissä sovellettavat raja-arvot …
Lisäys 4 Savutusmittareita koskevat määräykset …
Lisäys 5 Savutusmittarin asennus ja käyttö…LIITE IV Vertailupolttoainetta koskevat määräykset …
LIITE V Ilmoitusasiakirja kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen aiheuttamien
ilmansaasteiden vastaisista toimenpiteistä …
LIITE VI Osan tyyppihyväksyntätodistus kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon
tuottamien ilmansaasteiden vastaisten toimenpiteiden osalta …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 230
▼B
LIITE I
MOPEDIEN AIHEUTTAMIEN ILMANSAASTEIDEN VASTAISET
TOIMENPITEET
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä luvussa tarkoitetaan:
1.1 ”Ajoneuvotyypillä moottorin tuottamien kaasumaisten ilmansaas-
teiden osalta” mopedeja, jotka eivät ole olennaisesti erilaisia,
erityisesti seuraavien olennaisten seikkojen suhteen:
1.1.1 Vastaava inertia suhteessa lisäyksessä 1 olevassa 5.2 kohdassa
määrättyyn vertailupainoon;
1.1.2 Liitteessä V määritellyt moottorin ja mopedin ominaisuudet;
1.2 ”Vertailupainolla” käyttökuntoisen mopedin painoa, johon on lisätty
yhtenäinen 75 kilon massa. Käyttökuntoisen mopedin paino on sen
yhteispaino ilman kuormaa, kun kaikki tankit on täytetty ainakin
90-prosenttisesti niiden maksimikapasiteettiin nähden;
1.3 Kaasumaiset epäpuhtaudet
’Kaasumaisilla epäpuhtauksilla’ tarkoitetaan hiilimonoksidia, hiili-
vetyjä ja typpidioksidin (NO2) ekvivalentteina ilmoitettuja typen
oksideja.
2. TESTAUSOHJEET
2.1 Yleistä
Osat, jotka saattavat vaikuttaa kaasumaisten epäpuhtauksien tuotta-
miseen, on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että
mopedi on normaalikäytössä huolimatta siihen mahdollisesti kohdis-
tuvasta tärinästä tämän liitteen vaatimusten mukainen.
2.2 Testien kuvaus
2.2.1 Mopedille tehdään I- ja II-tyypin testit jäljempänä määritellyn
mukaisesti:
2.2.1.1 I-tyypin testi (päästöjen keskimääräisten kaasumaisten epäpuhtauk-
sien tarkistus ruuhkaisella kaupunkialueella).
2.2.1.1.1 Ajoneuvo asetetaan dynamometripenkkiin, jossa on jarru ja vauh-
tipyörä. Yhteensä 448 sekuntia kestävä ja neljästä kierroksesta
koostuva testi suoritetaan yhtäjaksoisesti.
Jokaisessa kierroksessa on seitsemän vaihetta (joutokäynti, kiihdytys,
tasainen vauhti, hidastus, jne.). Testin aikana pakokaasut ohennetaan
ilmalla siten, että seoksen virtausvolyymi pysyy vakaana. Koko
testin ajan:
— pussiin lasketaan jatkuva virta seosnäytteitä siten, että hiilimo-
noksidin, palamattomien hiilivetyjen ja typen oksidien
konsentraatiot (keskimääräiset testiarvot) voidaan määritellä
järjestyksessä;
— seoksen kokonaistilavuus mitataan.
Testin lopuksi kirjataan todellinen ajettu matka rullan ohjaaman
kumulatiivisen kierrosmittarin osoittaman kierrosten kokonaismäärän
perusteella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 231
▼B
2.2.1.1.2 Testi suoritetaan lisäyksessä I esitettyä menettelytapaa käyttäen.
Kaasujen keräämiseen ja analysoimiseen käytetään esitettyjä menet-
telyjä.
2.2.1.1.3 Testi suoritetaan kolme kertaa ottaen huomioon 2.2.1.1.4 kohdan
määräykset. Joka testissä saatujen hiilimonoksidin, hiilivetyjen ja
typen oksidien massojen tulisi olla alle allaolevassa taulukossa
esitettyjen raja-arvojen.
Tyyppihyväksyntä ja tuotannon vaatimustenmu-
kaisuus
VaiheetCO
(g/km)
L1HC + NOx(g/km)
L2
24 kuukautta tämän
direktiivin antami-
sesta(1)6(1)3 (1)
►C236 kuukautta
ensimmäisen vaiheen
täytäntöönpanon
aloittamisesta (1)◄1(2) 1,2
(1) CO:n ja HC + NOx:n massojen raja-arvot kerrotaan kahdella, kun kyseessä
on kolmipyöräinen mopedi tai kevyt nelipyöräinen ajoneuvo.
(2) CO:n massan raja-arvo on 3,5 g/km, kun kyseessä on kolmipyöräinen
mopedi tai kevyt nelipyöräinen ajoneuvo.
2.2.1.1.3.1 Jokaisen aineen suhteen yksi kolmesta testituloksesta saa kuitenkin
ylittää kyseistä mopedia varten annetut raja-arvot korkeintaan
kymmenellä prosentilla, edellyttäen että kolmen testituloksen lasken-
nallinen keskiarvo on säädettyjä raja-arvoja pienempi. Jos säädetty
raja-arvo ylittyy useamman kuin yhden aineen suhteen, ei sillä,
tapahtuuko tämä saman vai eri testin aikana, ole merkitystä.
2.2.1.1.4 Edellä 2.2.1.1.3 kohdassa säädettyä testikertojen määrää vähennetään
allakuvatuissa olosuhteissa, joissa V1on ensimmäinen testitulos ja V2toinen testitulos kaikille aineille, joihin viitataan 2.2.1.1.3 kohdassa.
2.2.1.1.4.1 Jos V1≤0,70 L, vaaditaan vain yksi testi kaikkien kyseessä olevien
aineiden suhteen.
2.2.1.1.4.2 Jos V1≤0,85 L ja jos, vähintään yhdellä aineella, V1> 0,70 L,
vaaditaan vain kaksi testiä kaikkien kyseessä olevien aineiden
suhteen. Lisäksi kaikkien kyseessä olevien aineiden suhteen V2:n
arvon on toteutettava V1+V2< 1,70 L ja V2<L .
2.2.1.2 II-tyypin testi (hiilimonoksidipäästöt ja palamattomat hiilive-
typäästöt joutokäynnillä).
2.2.1.2.1 Moottorin ollessa joutokäynnillä sen päästämien hiilimonoksidin ja
palamattomien hiilivetyjen massat mitataan minuutin ajan.
2.2.1.2.2 Testi suoritetaan lisäyksessä II kuvatun menettelytavan mukaisesti.
3. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
3.1 Kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä
30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/61/ETY
liitteen VI 1 kohdan määräyksiä sovelletaan tuotannon vaatimusten-
mukaisuuden tarkistamiseen.
3.1.1 Tarkastettaessa vaatimustenmukaisuutta I-tyypin testin suhteen
käytetään kuitenkin seuraavaa tapaa:
3.1.1.1 ajoneuvo otetaan tuotantolinjalta ja testataan tämän liitteen 2.2.1.1
kohdassa kuvatulla tavalla. Määrätyt raja-arvot otetaan 2.2.1.1.3
kohdan taulukosta.
3.1.2 Jos tuotantolinjalta otettu ajoneuvo ei vastaa 3.1.1 kohdan vaati-
muksia, valmistaja voi vaatia, että näytteet otetaan ajoneuvo-otoksesta, joka otetaan samalta tuotantolinjalta kuin aluksi valittu
ajoneuvo. Valmistaja määrää otoksen suuruuden n. Hiilimonoksidin
päästöille sekä hiilivedyn ja typpioksidin yhteismäärälle määritellään
otoksen testitulosten laskennallinen keskiarvo
x ja tyypin S diver-
genssi.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 232
▼B
Sarjatuotannon katsotaan olevan vaatimustenmukaista, jos seuraava
ehto toteutuu:
x+k·S ≤L(1)
jossaL: on 2.2.1.1.3 kohdan taulukon vaatima raja-arvo hiilimonoksi-
dipäästöille ja hiilivetyjen ja typpioksidien kokonaispäästöille;
k: tilastollinen tekijä joka riippuu n:stä ja joka on annettu alla
olevassa taulukossa:
n234567891 0
k 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342 0,317 0,296 0,279n1 11 21 31 41 51 61 71 81 9
k 0,265 0,253 0,242 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
Jossa n≥20, k ¼
0;860ﬃﬃﬃnp
4. HYVÄKSYNNÄN LAAJUUDEN ULOTTAMINEN
4.1 Ajoneuvotyypit, joilla on eri vertailupaino
Hyväksyntä voidaan ulottaa koskemaan ajoneuvoja, jotka eroavat
hyväksytyistä ajoneuvotyypeistä vain vertailupainonsa suhteen, edel-
lyttäen että sen ajoneuvotyypin, jolle ulottamista haetaan,
vertailupaino edellyttää ainoastaan seuraavaksi suuremman tai
pienemmän hitausmassan vasta-arvon soveltamista.
4.2 Ajoneuvotyypit, joilla on erilainen välityssuhde
4.2.1 Ajoneuvotyypin hyväksyntä voidaan seuraavin ehdoin ulottaa koske-
maan sellaisia ajoneuvotyyppejä, jotka eroavat hyväksytystä tyypistä
ainoastaan kokonaisvälityssuhteen kannalta.
4.2.1.1 Jokaiselle I-tyypin testissä käytetylle vaihteelle
määritellään suhde
E¼V2/C0V1
V1
jossa V1ja V2ovat hyväksytyn ajoneuvotyypin ja sen ajoneuvo-
tyypin, jolle ulottamista haetaan, moottorin kierrosnopeutta
1 000 rpm vastaavat nopeudet.
4.2.2 Jos suhde E ≤8 % koskee jokaista vaihdetta, ulottaminen tulisi
hyväksyä ilman I tyypin testejä.
4.2.3 Jos ainakin yhden vaihteen välityssuhde on E > 8 % ja kaikkien
vaihteiden välityssuhde on E ≤13 %, tyypin I testit on toistettava;
ne voidaan kuitenkin suorittaa valmistajan itsensä valitsemassa
laboratoriossa, jonka toimivaltainen hyväksyntäviranomainen
hyväksyy. Testiraportti on lähetettävä tekniseen palveluun.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 233
(1)Xn
xi/C0x ðÞ2
S2¼i¼1
n
jossa xion mikä tahansa otoksella n saaduista yksittäisistä tuloksista ja
Xn
xi
x¼i¼1
n
▼B
4.3 Ajoneuvotyypit, joilla on eri vertailupaino ja erilaiset koko-
naisvälityssuhteet
Tyyppihyväksyntä voidaan ulottaa kattamaan ajoneuvotyypit, jotka
eroavat hyväksytystä tyypistä vain vertailupainon ja kokonaisvälitys-
suhteen osalta jos ne täyttävät 4.1 ja 4.2 kohdan vaatimukset.
4.4 Kolmipyöräiset mopedit ja kevyet nelipyöräiset ajoneuvot
Kaksipyöräisille mopedeille myönnetty hyväksyntä voidaan laajentaa
koskemaan kolmipyöräisiä mopedeja ja kevyitä nelipyöräisiä ajoneu-
voja, jos niissä käytetään samaa moottorityyppiä ja samaa
pakokaasujen poistojärjestelmää ja jos niissä on sama voimansiir-
tojärjestelmä, joka on erilainen vain välityssuhteen osalta
edellyttäen, että sen ajoneuvotyypin vertailupaino, jolle hyväksynnän
laajentamista haetaan, edellyttää ainoastaan seuraavaksi korkeamman
tai alemman inertiaekvivalentin soveltamista.
4.5 Edellä 4.1-4.4 kohdassa määrätyn mukaisesti laajennettua hyväk-
syntää ei voida laajentaa koskemaan muita ajoneuvotyyppejä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 234
▼B
Lisäys 1
I-tyypin testi
(keskimääräisten pakokaasupäästöjen tarkistus ruuhkaisella kaupunkialueella)
1. JOHDANTO
Liitteessä I olevassa 2.2.1.1 kohdassa kuvatun I-tyypin testin menet-
tely.
2. DYNAMOMETRIPENKIN KÄYTTÖKIERROS2.1 Kierroksen kuvaus
Dynamometrin käyttökierroksen on oltava seuraavan taulukon ja alali-
säyksessä 1 määrätyn mukainen.
Dynamometripenkin käyttökierros
Vaihe ToimintoKiihdytys Nopeus Kesto Kumul.aika
(m/s2) (km/h) (s) (s)
1 Tyhjäkäynti — — 8 8
2 Kiihdytys Täysi
kaasu0—max
57/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150—
3 Tasainen nopeus Täysi
kaasumax —
4 Hidastus − 0,56 max—20 65
5 Tasainen nopeus — 20 36 101
6 Hidastus − 0,93 20—0 6 107
7 Tyhjäkäynti — — 5 112
2.2 Yleiset edellytykset testikierroksen suorittamiselle
Alustavat testikierrokset suoritetaan tarpeen mukaan sen määrittelemi-
seksi, miten kaasupoljinta ja, jos tarpeen, vaihteita ja jarrua parhaiten
käytetään.
2.3 Vaihteiston käyttö
Vaihteistoa käytetään valmistajan antamien ohjeiden mukaan. Mikäli
valmistajan antamia ohjeita ei ole, noudatetaan seuraavia sääntöjä:
2.3.1 Käsivaihteisto
Tasaisella nopeudella 20 km/h moottorin nopeuden on mahdollisuuk-
sien mukaan pysyttävä 50 ja 90 prosentin välillä maksiminopeudesta.
Jos tämä nopeus saavutetaan käyttämällä useampaa kuin yhtä vaih-
detta, mopedi testataan käyttämällä suurinta vaihdetta.
Kiihdytyksen aikana mopedi testataan käyttämällä sitä vaihdetta, jolla
saadaan paras kiihtyvyys. Seuraavaksi suurinta vaihdetta käytetään
viimeistään silloin, kun moottorin nopeus on saavuttanut 110 % nimel-
lisestä enimmäistehosta. Hidastuksen aikana seuraavaksi suurinta
vaihdetta käytetään ennen kuin moottori alkaa täristä ja viimeistään
silloin kun moottorin nopeus on pudonnut 30 prosenttiin nimellisestä
enimmäistehosta. Ensimmäistä vaihdetta ei käytetä hidastuksen aikana.
2.3.2 Automaattivaihteisto ja hydrotransformaattori
Käytetään asentoa ”aja”.
2.4 Toleranssit
2.4.1 Kaikissa vaiheissa sallitaan toleranssi, joka on 1 km/h teoreettisen
nopeuden ylä- tai alapuolella.
Määrättyjä toleransseja suuremmat nopeuden toleranssit sallitaan
vaiheesta toiseen siirryttäessä, edellyttäen että toleranssit eivät missään
vaiheessa ylity yli 0,5 sekunnin ajaksi.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 235
▼B
Jos mopedin vauhti hidastuu odotettua enemmän eikä jarrua ole
käytetty, sovelletaan 6.2.6.3 kohdassa määrättyä menettelytapaa.
2.4.2 0,5 sekunnin toleranssi teoreettisten aikojen ylä- tai alapuolelle salli-
taan.
2.4.3 Nopeuden ja ajan toleranssit yhdistetään alalisäyksessä 1 esitetyllä
tavalla.
3. MOPEDI JA POLTTOAINE3.1 Testimopedi
3.1.1 Mopedi on tuotava testattavaksi hyvässä mekaanisessa kunnossa. Sen
on oltava sisäänajettu ja sillä on pitänyt ajaa vähintään 250 km ennen
testiä.
3.1.2 Pakokaasulaitteistossa ei saa olla vuotoja, jotka voivat vaikuttaa
kerättyjen kaasujen määrään, jonka on oltava moottorista peräisin
olevien kaasujen määrä.
3.1.3 Induktiojärjestelmän tiiviys voidaan tarkistaa sen varmistamiseksi, että
satunnainen ilmavirta ei pääse vaikuttamaan kaasutukseen.
3.1.4 Moottorin ja mopedin ohjauslaitteiden asetusten on oltava valmistajan
määräämiä. Tämä koskee myös erityisesti joutokäynnin säätöä (kier-
rosnopeutta ja pakokaasujen hiilimonoksidisisältöä),
automaattitikastinta ja pakokaasujen puhdistusjärjestelmää.
3.1.5 Laboratorio voi varmistaa, että mopedin suorituskyky vastaa valmis-
tajan ilmoitusta, että sitä voidaan käyttää tavanomaiseen ajamiseen ja
erityisesti että se käynnistyy kylmänä ja kuumana ja että se ei pysähdy
joutokäynnillä.
3.2 Polttoaine
Testissä käytetään viitepolttoainetta, jonka määrittely on liitteessä IV.
Jos moottorin voiteluaineena on jokin seos, viitepolttoaineeseen lisätyn
öljyn on oltava laadultaan ja määrältään valmistajan suositusten
mukaista.
4. TESTAUSLAITTEET
4.1 Dynamometripenkki
Dynamometripenkin on oltava pääominaisuuksiltaan seuraava:
— kuormituskäyrän tasoittaminen: penkin tulee pystyä tuottamaan,
alkunopeudesta 12 km/h, ± 15 prosentin toleranssilla moottorin
kehittämä voima mopedin kulkiessa tasaisella tiellä tuulen
nopeuden ollessa käytännössä nolla. Muutoin jarrujen absorboiman
voiman ja penkin sisäisen kitkan (P
A) on oltava:
nopeudella 0 < V ≤12 km/h:
0≤PA≤kV123+5%k V123+5%PV50(1)
nopeudella V > 12 km/h:
PA=k V3±5%k V3±5%PV50(1)
(1) Yhdelle rullalle, jonka läpimitta on 400 mm.
olematta negatiivinen (kalibrointimenetelmän on oltava alali-
säyksen 4 määräysten mukainen)
— perusinertia: 100 kg
— lisäinertiat (1): 10 kg kerrallaan
— rullassa on oltava kierroslaskija, joka voidaan nollata todella
kuljetun matkan mittaamiseksi.
4.2 Kaasunkeräyslaitteisto
Kaasunkeräyslaitteisto koostuu seuraavista komponenteista (katso
alalisäykset 2 ja 3):1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 236
(1) Nämä lisämassat voidaan mahdollisesti korvata sähköisellä laitteella edellyttäen että
tulosten vastaavuus näytetään toteen.
▼B
4.2.1 Laite, jolla kerätään kaikki testin aikana tuotetut pakokaasut,
ylläpitämällä ilmanpainetta mopedin pakoputkissa.
4.2.2 Putki, joka yhdistää pakokaasujenkeräyslaitteiston ja näytteenottojär-
jestelmän.
Yhdistävän putken on oltava ruostumatonta terästä tai muuta sellaista
materiaalia, joka ei vaikuta kerättyjen kaasujen koostumukseen ja joka
kestää niiden lämpötilan.
4.2.3 Laite, jolla imetään sisään ohennetut kaasut. Laitteen on taattava
tasainen virta riittävällä volyymillä sen varmistamiseksi, että kaikki
kaasut imetään sisään.
4.2.4 Kaasunkeräyslaitteiston ulkopuolelle kiinnitetty näytteenottokeräy-
sputki, jolla voidaan kerätä jatkuva näyte ohentavasta ilmasta
käyttämällä pumppua, suodatinta ja virtamittaria testin keston ajan.
4.2.5 Näytteenottokeräysputki, joka on sijoitettu vastavirtaan ohennettujen
kaasujen virtaussuuntaan nähden ja jolla otetaan näytteitä seoksesta
testin keston ajan tasaisella virtausnopeudella käyttämällä, mikäli
tarpeen, virtausmittaria ja pumppua. Kaasujen vähimmäisvirtausno-
peuden kahdessa ylläkuvatussa näytteenottojärjestelmässä on oltava
vähintään 150 l/h.
4.2.6 Kolmitieventtiilit edellä esitetyissä näytteenottojärjestelmissä, jotka
ohjaavat näytteiden virtaa joko ilmakehään tai vastaaviin näytepus-
seihin testin ajan.
4.2.7 Tiiviit näytteenottopussit, joihin kerätään ohennusilma ja ohennettu
kaasuseos, joihin kysessä olevat saasteet eivät vaikuta ja joiden kapa-
siteetti on riittävä eikä vaikuta näytteiden normaaliin virtaukseen.
Näytteenottopusseissa on oltava automaattiset sulkijat, jotka voidaan
sulkea nopeasti ja tiiviisti, joko näytteenottojärjestelmässä tai analy-
sointijärjestelmässä kokeen lopuksi.
4.2.8 On oltava menetelmä näytteenottolaitteen läpi testin aikana kulkevien
ohennettujen kaasujen kokonaistilavuuden mittaamiseksi.
4.3 Analyyttinen laitteisto
4.3.1 Näytteenottokeräysputki voi koostua näytteenottoputkesta, joka johtaa
keräyspusseihin, tai pussintyhjennysputkesta. Keräysputken on oltava
ruostumatonta terästä tai muuta materiaalia, joka ei vaikuta kaasujen
koostumukseen. Näytteenottokeräysputken ja sen analysaattoriin
yhdistävän putken on oltava ympäristön lämpötilassa.
4.3.2 Analysaattoreiden on oltava seuraavanlaisia:
— valoa hajottamatonta tyyppiä, jossa on infrapuna-absorptio hiilimo-
noksidille;
— liekki-ionisaatiotyyppi hiilivedyille
— kemiluminesenssityyppi typen oksideille
4.4 Instrumenttien ja mittausten tarkkuus
4.4.1 Koska jarrut kalibroidaan erillisessä testissä (5.1 kohta), ei ole
välttämätöntä osoittaa dynamometrin tarkkuutta. Pyörivien massojen
kokonaisinertia, mukaanlukien rullien ja jarrujen pyörivien osien
inertia, (katso 4.1 kohta), on annettava ± 5 kg:n tarkkuudella.
4.4.2 Mopedin kulkema matka määritellään rullan tekemien kierrosten
perusteella ± 10 metrin tarkkuudella.
4.4.3 Mopedin nopeus määritellään rullan pyörimisnopeuden perusteella.
Sen on oltava mitattavissa tarkkuudella, joka on + 1 km/h yli 10 km/
h nopeuksilla.
4.4.4 Ympäristön lämpötilan on oltava mitattavissa tarkkuudella ± 2º C.
4.4.5 Ilmanpaineen on oltava mitattavissa tarkkuudella ± 2 kPa.
4.4.6 Ympäröivän ilman suhteellisen kosteuden on oltava mitattavissa ± 5
prosentin tarkkuudella.
4.4.7 Riippumatta siitä tarkkuudesta, millä näytekaasut määritellään, eri
saastepitoisuuksia mitattaessa vaadittava tarkkuus on ± 3 %. Analyy-
sijärjestelmän kokonaisvastausajan on oltava alle minuutti.
4.4.8 Standardien (kalibrointi-) kaasujen koostumus saa poiketa korkeintaan
± 2 % kunkin kaasun viitearvosta. Ohentavana aineena on hiilimonok-
sideille ja typen oksideille typpi ja hiilivedyille (propaani) ilma.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 237
▼B
4.4.9 Jäähdytysilman nopeuden on oltava mitattavissa tarkkuudella ± 5 km/
h.
4.4.10 Kaasunkeräyskierrosten ja toimintojen keston sallittu toleranssi on ± 1
sekunti. Aikojen on oltava mitattavissa 0,1 sekunnin tarkkuudella.
4.4.11 Ohennettujen kaasujen kokonaistilavuuden on oltava mitattavissa ± 3
prosentin tarkkuudella.
4.4.12 Kokonaisvirran ja näytevirran on pysyttävä tasaisena ± 5 prosentin
tarkkuudella.
5. TESTAUSVALMISTELUT5.1 Jarrujen säätö
Jarrut on säädettävä siten, että toleranssilla ± 1 km/h mopedin nopeus
penkillä täydellä kaasulla vastaa sitä enimmäisnopeutta, mihin se
pystyy tien päällä. Enimmäisnopeus saa poiketa korkeintaan ± 2 km/h
valmistajan ilmoittamasta nimellisestä enimmäisnopeudesta. Jos mope-
diin on asennettu laite, jolla säädellään ajonopeutta, säätölaitteen
vaikutus on otettava huomioon.
Jarrut voidaan säätää eri tavalla, mikäli valmistaja osoittaa tavan
vastaavuuden.
5.2 Inertiaekvivalenttien mukauttaminen mopedin voimansiirron iner-
tioihin.
Yhtä tai useampaa vauhtipyörää on käytettävä pyörivien massojen
kokonaisinertian saamiseksi, joka on suhteessa mopedin vertailupai-
noon seuraavien rajojen puitteissa:
Mopedin vertailupaino
RM (kg)Vastaavat inertiat
(kg)
RM≤105 100
105 < RM ≤115 110
115 < RM ≤125 120
125 < RM ≤135 130
135 < RM ≤145 140
145 < RM ≤165 150
165 < RM ≤185 170
185 < RM ≤205 190
205 < RM ≤225 210
225 < RM ≤245 230
245 < RM ≤270 260
270 < RM ≤300 280
300 < RM ≤330 310
330 < RM ≤360 340
360 < RM ≤395 380
395 < RM ≤435 410
435 < RM ≤475 —
5.3 Mopedin jäähdyttäminen
5.3.1 Testin ajaksi mopedin eteen asetetaan ylimääräinen paineilmanvaihto-
laite siten, että jäähdyttävä ilmavirta ohjautuu moottoriin. Ilman
virtausnopeuden on oltava ± 5 km/h. Puhaltimen ilma-aukon läpileik-
kauksen on oltava vähintään 0,2 m2, sen tason on oltava kohtisuorassa
mopedin pituusakseliin nähden ja se asetetaan 30—45 cm:n etäisyy-
delle mopedin etupyörän eteen. Paineistetun ilmavirran lineaarista
nopeutta mittaava laite asetetaan ilmasuihkun keskelle 20 cm:n
päähän ilma-aukoista. Ilman nopeuden on pysyttävä mahdollisimman
tasaisena koko aukko-osan alueella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 238
▼B
5.3.2 Mopedi voidaan jäähdyttää myös käyttämällä jäljempänä kuvattua
vaihtoehtoista menettelytapaa. Mopediin suunnataan ilmavirta vaihtu-
valla nopeudella. Puhallinta säädellään siten, että toimintanopeudella,
vähintään 10 ja enintään 45 km/h, ilman lineaarinen nopeus puhal-
timen ilma-aukoissa vastaa vastaavaa rullan nopeutta tarkkuudella
± 5 km/h. Vastaavilla rullan nopeuksilla, jotka ovat alle 10 km/h,
paineistetun ilmavirran nopeus saa olla nolla. Puhaltimen ilma-aukon
poikkileikkauksen on oltava 0,2 m2ja sen alareunan on oltava
15—20 cm:n korkeudella maanpinnasta. Ilma-aukon tason on oltava
kohtisuorassa mopedin pituusakseliin nähden ja se sijoitetaan
30—45 cm:n etäisyydelle mopedin etupyörän eteen.
5.4 Mopedin vakioiminen
5.4.1 Välittömästi ennen ensimmäisen testikierroksen aloittamista mopedin
on moottorin lämmittämiseksi käytävä läpi neljä perättäistä testikier-
rosta, joista jokainen kestää 112 sekuntia.
5.4.2 Renkaiden paineiden on oltava valmistajan tavanomaiseen ajoon
suosittelema. Kuitenkin jos rullien läpimitta on alle 500 mm, rengas-
paineita voidaan nostaa 30—50 prosentilla.
5.4.3 Vetopyörän kuormitus: vetopyörän kuormituksen on vastattava ± 3
kilon tarkkuudella mopedin kuormitusta tavanomaisessa ajokäytössä,
kun ajaja painaa 75 kg, ± 5 kg, ja istuu suorassa.
5.5 Vastapaineen tarkastus
5.5.1 Alustavien testien aikana on tarkistettava, että näytteenottolaitteen
tuottama vastapaineen poikkeama ilmakehän paineesta on korkeintaan
± 0,75 kg kPa.
5.6 Analyysilaitteiston kalibrointi
5.6.1 Analysaattoreiden kalibrointi
Analysaattoriin tuodaan kaasunäyte ilmanpaineella, joka on todettu
yhteensopivaksi laitteiston oikean toiminnan kanssa virtamittarin ja
jokaiseen pulloon asennetun poistomittarin avulla. Laitteisto säädetään
osoittamaan vakiintuneena arvona standardikaasupullon osoittamaa
arvoa. Lähtien enimmäissisältöisestä pullosta saatavista asetusarvoista
analysaattorin poikkeamien käyrä piirretään käytettyjen standardikaa-
supullojen sisällön funktiona.
5.6.2 Laitteiston kokonaisvastausaika
Enimmäissisältöisen pullon kaasu tuodaan näytteenottokeräysputkeen.
Varmistetaan, että osoitettu enimmäispoikkeamaa vastaava arvo
saadaan alle minuutissa. Jos kyseistä arvoa ei saada, analyysijärjes-
telmä tutkitaan alusta loppuun vuotojen varalta.
6. PENKKITESTAUSMENETTELY6.1 Testikierroksen läpiviemistä koskevat erityisehdot
6.1.1 Rullapenkin sijaintipaikan lämpötilan on pysyttävä koko testin ajan 20
ja 30 ºC:n välillä.
6.1.2 Mopedin on oltava lähes vaakasuorassa testin ajan, jotta polttoaine tai
moottoriöljy jakaantuu tavanomaisesti.
6.1.3 Testin aikana nopeus piirretään ajan funktiona, jotta suoritettujen kier-
rosten oikeellisuus voidaan arvioida.
6.2 Moottorin käynnistys
6.2.1 Kun alustavat toimenpiteet kaasujen keräykseen, ohentamiseen, analy-
sointiin ja mittaukseen tarkoitetuilla laitteilla on suoritettu (katso
jäljempänä 7.1 kohta), moottori käynnistetään käynnistykseen tarkoi-
tukseen laitteilla, kuten esimerkiksi kuristimella, käynnistysventtiilillä
ja niin edelleen, valmistajan ohjeiden mukaisesti.
6.2.2 Näytteidenotto ja imulaitteen läpi kulkevan virtauksen mittaaminen on
aloitettava ensimmäisen testikierroksen alusta alkaen.
6.2.3 Joutokäynti
6.2.3.1 Käsivälitteinen vaihteisto:1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 239
▼B
Jotta kiihdytykset voivat tapahtua normaalitoiminnon mukaisesti,
ajoneuvon ensimmäinen vaihde laitetaan päälle, kytkin ylhäällä, viisi
sekuntia ennen tarkasteltavan tyhjäkäyntijakson jälkeisen kiihdytyksen
aloittamista.
6.2.3.2 Automaattivaihteisto ja hydrotransformaattori
Valitsimen on oltava kytketty päälle testin alussa. Jos asentoja on
kaksi, ”kaupunkiajo” ja ”maantieajo”, käytetään asentoa ”maantieajo”.
6.2.4 Kiihdytykset
Jokaisen joutokäyntiperiodin lopuksi kiihdytys suoritetaan avaamalla
kaasuvipu kokonaan ja, jos tarpeen, käyttämällä vaihteistoa siten, että
enimmäisnopeus saavutetaan mahdollisimman nopeasti.
6.2.5 Tasainen nopeus
Tasaista enimmäisnopeutta ylläpidetään pitämällä kaasuvipu täysin
auki seuraavaan hidastusvaiheeseen asti. Sen vaiheen aikana, jossa
ylläpidetään tasaista nopeutta 20 km/h, kaasuvivun asento pidetään
niin vakaana kuin mahdollista.
6.2.6 Hidastukset
6.2.6.1 Kaikki hidastukset tehdään sulkemalla kaasuvipu täysin kytkimen
pysyessä kytkettynä päälle. Moottori kytketään käsin päältä pois,
koskematta vaihdetankoon, nopeudessa 10 km/h.
6.2.6.2 Jos hidastusjakso on pidempi kuin vastaavalle vaiheelle määrätty aika,
käytetään mopedin jarruja, jotta pysytään testijakson aikataulussa.
6.2.6.3 Jos hidastusjakso on lyhyempi kuin vastaavalle vaiheelle määrätty
aika, teoreettisen testijakson ajoitus täsmäytetään joutokäyntijaksolla,
joka jatkuu seuraavana joutokäyntitoimintona. Tällaisessa tapauksessa
ei sovelleta 2.4.3 kohtaa.
6.2.6.4 Toisen hidastusjakson lopuksi (mopedin pysäyttäminen rullalla) vaihde
vaihdetaan vapaalle ja kytkin painetaan pohjaan.
7. NÄYTTEENOTTO- JA ANALYYSIMENETTELY
7.1 Näytteenotto
7.1.1 Näytteenotto alkaa heti testin alkaessa 6.2.2 kohdan mukaisesti.
7.1.2 Pussit suljetaan hermeettisesti heti niiden täytyttyä.7.1.3 Viimeisen testikierroksen lopuksi ohennettujen pakokaasujen ja ohen-
tavan ilman kokoamiseen tarkoitettu laite suljetaan ja moottorin
tuottamat kaasut päästetään ilmakehään.
7.2 Analyysi
7.2.1 Pussien sisältämät kaasut analysoidaan mahdollisimman nopeasti ja
joka tapauksessa viimeistään kaksikymmentä minuuttia pussien täytön
alkamisen jälkeen.
7.2.2 Jos näytteenottokeräysputkea ei jätetä pysyvästi pusseihin, on
vältettävä ilman pääsyä pusseihin keräysputken liittämisen jälkeen ja
kaasun karkaamista pusseista keräysputken poistamisen jälkeen.
7.2.3 Analysaattorin on osoitettava tasaista arvoa yhden minuutin kuluttua
siitä hetkestä, kun se liitetään pussiin.
7.2.4 Ohennettujen pakokaasunäytteiden ja ohentavaa ilmaa keräävien
pussien hiilimonoksidi-, hiilivety- ja typpioksidipitoisuudet määrätään
mittauslaitteiston osoittamista ja mittaamista arvoista soveltamalla
oikeata kalibrointikäyrää.
7.2.5 Kaasumaisten saasteiden pitoisuutta analysoiduissa kaasuissa kuvaa-
vaksi arvoksi otetaan mittauslaitteiston vakiintumisen jälkeen mitattu
arvo.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 240
▼B
8. TUOTETTUJEN KAASUMAISTEN ILMANSAASTEIDEN
MÄÄRÄN MÄÄRITTELY
8.1 Testin aikana tuotetun hiilimonoksidin massa määritetään kaavalla:
COM¼1
S/C1V/C1dCO/C1COc
106
jossa:
8.1.1 COMon testin aikana tuotetun hiilimonoksidin massa ilmoitettuna
yksiköllä g/km;
8.1.2 S on tosiasiassa kuljettu matka kilometreinä, joka saadaan kertomalla
kierrosmittarin osoittama kierrosten määrä rullan ympärysmitalla;
8.1.3 dCOon hiilimonoksidin tiheys, kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine
101,33 kPa (= 1,250 kg/m3);
8.1.4 COcon ohennettujen kaasujen hiilimonoksidin tilavuuskonsentraatio
miljoonasosina ilmoitettuna ja korjattuna siten, että otetaan huomioon
ohennusilman sisältämät saasteet:
COc¼COe/C0COd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.1.4.1 COeon pussiin Sa kerättyjen ohennettujen kaasunäytteiden hiilimonok-
sidikonsentraatio miljoonasosina;
8.1.4.2 COdon pussiin Sb kerättyjen ohennettujen kaasunäytteiden hiilimo-
noksidikonsentraatio miljoonasosina;
8.1.4.3 DF on jäljempänä 8.4 kohdassa määritelty kerroin;8.1.5 V on ohennettujen kaasujen kokonaistilavuus, ilmaistuna m
3/testi, stan-
dardilämpötilassa 0 ºC (273 ºK) ja standardipaineessa 101,33 kPa:
V¼Vo/C1NP a /C0Pi ðÞ /C1 273
101;33/C1Tpþ273 ðÞ
jossa:
8.1.5.1 Vo on pumpun P1yhden kierroksen aikana siirtämän kaasun tilavuus
ilmaistuna m3/kierros. Tämä tilavuus on pumpun tulo- ja poistoaukon
välisten ohjaavien paineiden funktio;
8.1.5.2 N on pumpun P1neljän testikierroksen aikana tekemien kierrosten
lukumäärä;
8.1.5.3 Pa on ilmanpaine ilmaistuna kilopondeina kPa;8.1.5.4 Pi on pumpun P
1tuloaukon paineenpudotuksen keskiarvo, ilmaistuna
kilopondeina kPa, neljän testikierroksen aikana;
8.1.5.5 Tp on pumpun P1tuloaukosta mitatun ohennetun kaasun lämpötila-
arvo neljän testikierroksen aikana.
8.2 Mopedin pakoputken kautta kulkevien palamattomien hiilivetyjen
massa testin aikana lasketaan kaavalla:
HCM¼1
S/C1V/C1dHC/C1HCc
106
jossa:
8.2.1 HCMon testin aikana tuotettujen hiilivetyjen massa, ilmaistuna
muodossa g/km;
8.2.2 S on 8.1.2 kohdassa määritelty matka;
8.2.3 dHCon hiilivetyjen tilavuus, kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine
101,33 kPa (hiilen keskimääräinen suhde vetyyn 1:1,85), tai 0,619 kg/
m3;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 241
▼B
8.2.4 HCcon ohennettujen kaasujen konsentraatio ilmaistuna hiiliekviva-
lentin miljoonasosina (esimerkiksi: propaanin konsentraatio kerrottuna
kolmella) ja korjattuna siten, että ohennusilma otetaan huomioon:
HCc¼HCe/C0HCd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.2.4.1 HCeon pussiin Sakerättyjen ohennettujen kaasujen hiilivetykonsen-
traatio hiiliekvivalentin miljoonasosina;
8.2.4.2 HCdon pussiin Sbkerätyn ohennusilman hiilivetykonsentraatio hiiliek-
vivalentin miljoonasosina;
8.2.4.3 DF on kohdassa 8.4 määrätty kerroin;
8.2.5 V on kokonaistilavuus (katso 8.1.5 kohta).8.3 Mopedin pakoputken kautta kulkevien typen oksidien massa testin
aikana lasketaan kaavalla:
NO
xM¼1
S/C1V/C1dNO2/C1NOxc/C1Kh
106
jossa:
8.3.1 NOxMon testin aikana tuotettujen typen oksidien massa, ilmaistuna g/
km;
8.3.2 S on 8.1.2 kohdassa määritelty matka;
8.3.3 dNO2on pakokaasujen typen oksidien tiheys, NO2-ekvivalentteina, kun
lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine 101,33 kPa (= 2,05 kg/m3);
8.3.4 NOxcon ohennettujen kaasujen typpioksidikonsentraatio miljoonaso-
sina ilmaistuna ja korjattuna siten, että ohennusilma otetaan huomioon:
NOxc¼NOxe/C0NOxd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.3.4.1 NOxeon pussiin Sakerättyjen ohennettujen kaasujen typpioksidikon-
sentraatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.3.4.2 NOxdon pussiin Sbkerättyjen ohennettujen kaasujen typpioksidikon-
sentraatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.3.4.3 DF on jäljempänä kohdassa 8.4 määrätty kerroin;8.3.5 Kh on ilmankosteuden korjauskerroin
Kh¼
1
1/C00;0329 H /C010;7 ðÞ
jossa:
8.3.5.1 H on absoluuttinen ilmankosteus ilmaistuna vesigrammoina kuivaa
ilmakiloa kohti
H¼6;2111 /C1U/C1Pd
Pa/C0PdU
100g=kgðÞ
jossa:
8.3.5.1.1 U on ilmankosteuspitoisuus prosentteina ilmaistuna;
8.3.5.1.2 Pd on kyllästetyn vesihöyryn paine, ilmaistuna kilopondeina kPa
testilämpötilassa;
8.3.5.1.3 Pa on ilmanpaine ilmaistuna kilopondeina kPa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 242
▼B
8.4 DF on kerroin, joka lasketaan kaavalla:
DF¼14;5
CO2þ0;5C O þHC
jossa:
8.4.1 CO, CO2ja HC ovat pussin Saohennettujen kaasujen hiilimonoksidi-,
hiilidioksidi- ja hiilivetykonsentraatiot prosentteina ilmaistuina.
9. TULOSTEN ESITTÄMINEN
Tulokset esitetään muodossa g/km:HC g/km = HC massa/S
CO g/km = CO massa/S
NO
xg/km = NOxmassa/S
jossa:
HC massa: katso määritelmä kohdassa 8.2
CO massa: katso määritelmä kohdassa 8.1NO
xmassa: katso määritelmä kohdassa 8.3
S: mopedin testin aikana kulkema todellinen matka.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 243
▼B
Alalisäys 1
Rullapenkin toimintakierros (I-tyypin testi)
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 244
▼B
Alalisäys 2
Esimerkki 1 pakokaasujen keräysjärjestelmästä
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 245
▼B
Alalisäys 3
Esimerkki 2 pakokaasujen keräysjärjestelmästä
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 246
▼B
Alalisäys 4
Rullapenkin kalibrointimenetelmä
1. TARKOITUS
Tässä alalisäyksessä kuvataan menetelmä, jota käytetään sen tarkistamiseen,
että rullapenkin absorboiman voiman käyrä vastaa lisäyksessä 1 olevassa 4.1
kohdassa vaadittua absorptiokäyrää.
Mitattu absorboitu voima sisältää kitkan ja jarrujen absorboiman voiman,
mutta ei renkaan ja rullan välisen kitkan viemää voimaa.
2. MENETELMÄN PERIAATE
Tällä menetelmällä on mahdollista laskea absorboitu voima mittaamalla
rullan hidastusaika. Laitteen kineettinen energia viedään jarruihin ja rulla-
penkin kitkaan. Menetelmä ei ota huomioon mopedin painosta johtuvia
rullan sisäisen kitkan variaatioita.
3. MENETTELY
3.1 Testattavan mopedin painoa vastaava inertiansimulaatiojärjestelmä käynnis-
tetään.
3.2 Jarrut asetetaan lisäyksessä 1 olevan 5.1 kohdan mukaisesti.3.3 Rullaa käännetään nopeudella v + 10 km/h.
3.4 Rullan ohjausjärjestelmä kytketään pois päältä ja rullan annetaan hidastaa
vapaasti.
3.5 Rullan vauhdin hidastumisen nopeudesta v + 0,1 v nopeuteen v − 0,1 v
merkitään ylös.
3.6 Absorboitu voima lasketaan kavalla:
P
A¼0;2/C2Mv2
t/C210/C03
jossa:
PA: on rullapenkin absorboima tejo kilowatteina kW
M: on ekvivalentti inertia kiloina
v: on testausnopeus, johon viitataan 3.3 kohdassa ilmaistuna muodossa
m/s
t: on sekunteina ilmaistu aika, jossa rullan nopeus hidastuu nopeudesta
v + 0,1 v nopeuteen v − 0,1 v.
3.7 Edellä 3.3—3.6 kohdassa esitetyt vaiheet toistetaan kattamaan nopeudet
kymmenestä viiteenkymmeneen kilometriin tunnissa 10 km/h:n yksikköinä
aina nopeuteen 10 km/h asti.
3.8 Absorboitua voimaa nopeuden funktiona kuvaava käyrä piirretään.
3.9 Varmistetaan, että käyrä on lisäyksessä 1 olevassa 4.1. kohdassa määrättyjen
toleranssien rajoissa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 247
▼B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 248
▼B
Lisäys 2
II-tyypin testi
(hiilimonoksidi- ja hiilivetypäästöjen mittaus joutokäynnin aikana)
1. JOHDANTO
Menettely liitteessä I olevassa 2.2.1.2 kohdassa määrätylle II-tyypin
testille.
2. MITTAUSOLOSUHTEET
2.1 Käytettävän polttoaineen on oltava lisäyksessä 1 olevassa 2.2.1.2
kohdassa määrättyä polttoainetta.
2.2 Myös käytetyn voiteluaineen on oltava lisäyksessä 1 olevan 3.2 kohdan
määräysten mukaista.
2.3 Hiilimonoksidi- ja hiilivetypäästöjen massa mitataan välittömästi lisäyk-
sessä 1 olevassa 2.1 kohdassa kuvatun I-tyypin testin jälkeen, kun arvot
ovat vakiintuneet, moottorin ollessa joutokäynnillä.
2.4 Jos mopedissa on käsivälitteinen vaihteisto, testi suoritetaan vaihde-
tanko asennossa ”vapaa” ja kytkin painettuna pohjaan.
2.5 Jos mopedissa on automaattivaihteisto, testi suoritetaan kytkimen
ollessa painettuna pohjaan ja ohjaustangon ollessa liikkumaton.
2.6 Joutokäyntijakson aikana moottorin joutokäyntinopeutta säädetään
valmistajan ohjeiden mukaisesti.
3. PAKOKAASUNÄYTTEIDEN OTTO JA ANALYSOINTI
3.1 Sähkömagneettiset venttiilit asetetaan asentoon, joka mahdollistaa ohen-
nettujen pakokaasujen ja ohentavan ilman suoran analyysin.
3.2 Analysaattorin on näytettävä vakaata arvoa yhden minuutin kuluessa
siitä hetkestä, kun se liitetään keräysputkeen.
3.3 Ohennettujen pakokaasunäytteiden ja ohentavan ilman hiilimonoksidi-
ja hiilivetypitoisuudet määrätään mittauslaitteiston osoittamien arvojen
perusteella soveltamalla oikeata kalibrointikäyrää.
3.4 Kaasumaisten saasteiden pitoisuutta analysoiduissa kaasuissa kuvaa-
vaksi arvoksi otetaan mittauslaitteiston vakiintumisen jälkeen mitattu
arvo.
4. TUOTETTUJEN KAASUMAISTEN ILMAN EPÄPUHTAUKSIEN
MÄÄRÄN MÄÄRITTÄMINEN
4.1 Testin aikana tuotetun hiilimonoksidin määrä lasketaan kaavalla:
COM¼V/C1dCO/C1COc
106
jossa:
4.1.1 COMon testin aikana tuotetun hiilimonoksidin massa ilmaistuna
muodossa g/min;
4.1.2 dCOon hiilimonoksidin tiheys, kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine
101,33 kPa (= 1,250 kg/m3);
4.1.3 COcon ohennettujen kaasujen hiilimonoksidin tilavuuskonsentraatio
miljoonasosina ja korjattuna siten, että ohentavan ilman sisältämät
epäpuhtaudet otetaan huomioon:
COc¼COe/C0COd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
4.1.3.1 COeon ohennettujen kaasunäytteiden hiilimonoksidikonsentraatio
miljoonasosina;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 249
▼B
4.1.3.2 COdon ohennusilmanäytteen hiilimonoksidikonsentraatio miljoonaso-
sina;
4.1.3.3. DF on 4.3 kohdassa määrätty kerroin;
4.1.4 V on ohennettujen kaasujen kokonaistilavuus m3/min standardilämpöti-
lassa 0 ºC (273 ºK) ja ilmanpaineen ollessa 101,33 kPa:
V¼Vo/C1NP a /C0Pi ðÞ /C1 273
101;33/C1Tpþ273 ðÞ
jossa:
4.1.4.1 Vo on pumpun P1yhdellä kierroksella siirtämän kaasun tilavuus ilmais-
tuna muodossa m3/kierros. Tämä tilavuus on pumpun tulo- ja
poistoaukkojen välisten ohjaavien paineiden funktio;
4.1.4.2 N on pumpun P1kierrosten lukumäärä joutokäyntitestin aikana jaettuna
minuutteina ilmaistulla ajalla;
4.1.4.3 Pa on ilmanpaine ilmaistuna kilopondeina kPa;
4.1.4.4 Pi on pumpun P1tuloaukon ilmanpaineen pudotuksen keskiarvo testin
aikana, joka ilmoitetaan kilopondeina kPa;
4.1.4.5 Tp on pumpun P1tuloaukosta mitatun ohennetun kaasun lämpötila-arvo
neljän testikierroksen aikana.
4.2 Mopedin pakoputken kautta kulkevien palamattomien hiilivetyjen
massa testin aikana lasketaan kaavalla:
HCM¼1
V/C1dHC/C1HCc
106
jossa:
4.2.1 HCMon testin aikana tuotettujen hiilivetyjen massa, ilmaistuna
muodossa g/min;
4.2.2 dHCon hiilivetyjen tiheys, kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine
101,33 kPa (hiilen suhde vetyyn keskimäärin 1:1,85) (= 0,619 kg/m3);
4.2.3 HCcon ohennettujen kaasujen konsentraatio hiiliekvivalentin miljoona-
sosina (esimerkiksi: propaanin konsentraatio kerrottuna kolmella) ja
korjattuna siten, että ohennusilma otetaan huomioon:
HCc¼HCe/C0HCd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
4.2.3.1 HCeon ohennetun kaasunäytteen hiilivetykonsentraatio hiiliekvivalentin
miljoonasosina;
4.2.3.2 HCdon ohennusilmanäytteen hiilivetykonsentraatio hiiliekvivalentin
miljoonasosina;
4.2.3.3 DF on 4.3 kohdassa määrätty kerroin.
4.2.4 V on kokonaistilavuus (katso 4.1.4 kohta).4.3 DF on kerroin, joka lasketaan kaavalla:
DF¼
14;5
CO2þ0;5C O þHC
jossa:
4.3.1 CO, CO2ja HC ovat ohennetun kaasunäytteen hiilimonoksidi-, hiili-
dioksidi- ja hiilivetykonsentraatiot prosentteina ilmaistuina.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 250
▼B
LIITE II
MOOTTORIPYÖRIEN TAI KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJO-
NEUVOJEN TUOTTAMIEN ILMAN EPÄPUHTAUKSIEN VASTAISIA
TOIMENPITEITÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä luvussa tarkoitetaan:
1.1 ”Ajoneuvotyypillä moottorin tuottamien kaasumaisten epäpuhtauk-
sien osalta” moottoripyöriä ja kolmipyöräisiä moottoriajoneuvoja,
jotka eivät ole olennaisesti erilaisia, erityisesti seuraavien kohtien
suhteen:
1.1.1 Vastaava inertia suhteessa vertailupainoon lisäyksessä 1 olevassa 5.2
kohdassa määrätyn mukaisesti;
1.1.2 Moottorin ja ajoneuvon ominaisuudet liitteessä V määrätyn mukai-
sesti.
1.2 ’Vertailupainolla’ tarkoitetaan käyttökuntoisen ajoneuvon painoa,
johon on lisätty yhtenäinen 75 kilon massa. Käyttökuntoisen moot-
toripyörän ja kolmipyöräisen moottoriajoneuvon paino on sen
yhteispaino ilman kuormaa, kun kaikki tankit on täytetty ainakin
90-prosenttisesti niiden maksimikapasiteettiin nähden;
1.3 ’Kampikammiolla’ tarkoitetaan moottorin sisäisiä tai ulkopuolisia
tiloja, jotka ovat yhteydessä öljypohjaan sisäisten tai ulkoisten
putkien kautta, joiden läpi kaasut ja höyryt pääsevät pakenemaan;
1.4 ’Kaasumaisilla epäpuhtauksilla’ tarkoitetaan pakokaasujen hiilimo-
noksidipäästöjä, typen oksidipäästöjä typpidioksidi-ekvivalenttina
(NO2) ilmaistuna ja hiilivetypäästöjä olettaen hiilivetysuhteeksi:
—C1H1,85bensiinin osalta,
—C1H1,86dieselpolttoaineen osalta;
1.5 ’Estolaitteella’ tarkoitetaan laitetta, joka mittaa tai havainnoi toimin-
tamuuttujia (esim. ajoneuvon nopeutta, moottorin pyörimisnopeutta,
vaihdetta, lämpötilaa, imusarjan painetta tai jotain muuta parametriä)
tai reagoi niihin aktivoidakseen tai pysäyttääkseen päästöjenrajoi-
tusjärjestelmän jonkin osan toiminnan tai muuttaakseen tai
viivästääkseen sitä siten, että päästöjenrajoitusjärjestelmän tehokkuus
vähenee olosuhteissa, joita kohdataan ajoneuvon tavanomaisen
käytön aikana, ellei tällaisen laitteen käyttö kuulu olennaisesti sovel-
lettavaan päästöjä koskevaa todistusta varten suoritettavaan
testausmenettelyyn;
1.6 ’Irrationaalisella päästöjenrajoitusjärjestelmällä’ tarkoitetaan järjes-
telmää tai toimenpidettä, joka ajoneuvolla normaaleissa
käyttöolosuhteissa ajettaessa vähentää päästöjenrajoitusjärjestelmän
tehokkuuden tasolle, joka on alhaisempi kuin sovellettavassa
päästötestijärjestelmässä edellytetty taso.
2. TESTAUSOHJEET
2.1 Yleistä
Osat, jotka saattavat vaikuttaa kaasumaisten epäpuhtauksien tuotta-
miseen on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että
moottoripyörä tai kolmipyöräinen moottoriajoneuvo on normaali-
käytössä, huolimatta siihen mahdollisesti kohdistuvasta tärinästä,
tämän liitteen vaatimusten mukainen.
2.2 Testien kuvaus
2.2.1 Jäljempänä kuvatun luokituksen mukaan moottoripyörille ja kolmi-
pyöräisille moottoriajoneuvoille tehdään alla määritellyt I- ja II-
tyypin testit:
2.2.1.1 I-tyypin testi (keskimääräisten pakokaasupäästöjen tarkistus)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 251
▼M1
▼B
▼M2
▼M2
Jäljempänä 2.2.1.1.5 kohdassa olevan taulukon rivillä A annettujen
päästörajojen mukaisesti testattavien ajoneuvotyyppien
— testi on toteutettava tekemällä kaksi yksinkertaista kaupunki-
sykliä esivakauttamista varten ja neljä yksinkertaista
kaupunkisykliä päästönäytteen ottoa varten. Päästönäytteen otto
on aloitettava välittömästi esivakauttamissyklien viimeisen jouto-
käyntijakson päätyttyä, ja se on lopetettava viimeisen
yksinkertaisen kaupunkisyklin viimeisen joutokäyntijakson
päätyttyä.
Jäljempänä 2.2.1.1.5 kohdassa olevan taulukon rivillä B annettujen
päästörajojen mukaisesti testattavien ajoneuvotyyppien,
— joiden moottoritilavuus on vähemmän kuin 150 cm3, testi on
toteutettava tekemällä kuusi yksinkertaista kaupunkisykliä.
Päästönäytteen otto on aloitettava ennen moottorin käynnistys-
menettelyä tai sen alussa, ja se on lopetettava viimeisen
yksinkertaisen kaupunkisyklin viimeisen joutokäyntijakson
lopussa;
— joiden moottoritilavuus on vähintään 150 cm3, testi on toteutet-
tava tekemällä kuusi yksinkertaista kaupunkisykliä ja yksi
maantiesykli. Päästönäytteen otto on aloitettava ennen moottorin
käynnistysmenettelyä tai sen alussa, ja se on lopetettava maantie-
syklin viimeisen joutokäyntijakson lopussa.
2.2.1.1.1 Testi suoritetaan lisäyksessä 1 esitettyä menettelyä noudattaen.
Kaasumaisten epäpuhtauksien keräämiseen ja analysoimiseen
käytetään kuvattuja menetelmiä.
2.2.1.1.2 Kuviossa I.2.2 esitetään I-tyypin testissä käytettävät reitit.
2.2.1.1.3 Ajoneuvo asetetaan alustadynamometrille, joka on varustettu
kuorma- ja inertiasimuloinnilla.
2.2.1.1.4 Testin aikana pakokaasut laimennetaan ja niistä kerätään edustava
näyte yhteen tai useampaan pussiin. Testattavan ajoneuvon pako-
kaasut laimennetaan, niistä otetaan näyte ja ne analysoidaan
jäljempänä esitetyn menettelyn avulla, ja laimennetun pakokaasun
kokonaistilavuus mitataan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 252
▼M1
▼M1
Kuvio I.2.2
I-tyypin testin vuokaavio
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 253
2.2.1.1.5 Jollei 2.2.1.1.6 kohdan vaatimuksista muuta johdu, testi toistetaan kolme kertaa. Kunkin testin tuloksena saatujen kaasumaisten pääst öjen massojen on oltava jäljempänä olevassa taulukossa
(rivi A vuodelle 2003 ja rivi B vuodelle 2006) esitettyjä raja-arvoja pienempiä.
LuokkaHiilimonoksidin (CO) massa Hiilivetyjen (HC) massa Typen oksidien (NOX) massa
L1(g/km)L2(g/km)L3(g/km)
(Kaksipyöräisiä) moottoripyöriä koskevat raja-arvot tyyppihyväksyntää ja tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamista varten
A (2003) I (< 150 cc) 5,5 1,2 0,3
II (≥150 cc) 5,5 1,0 0,3
B I (< 150 cc)
(UDC, kylmänä) (1)2,0 0,8 0,15
II (≥150 cc)
(UDC + EUDC, kylmänä) (2)2,0 0,3 0,15
Kolmi- ja nelipyöriä koskevat raja-arvot tyyppihyväksyntää ja tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamista varten (ottomoottorit)
A (2003) Kaikki 7,0 1,5 0,4
Kolmi- ja nelipyöriä koskevat raja-arvot tyyppihyväksyntää ja tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamista varten (dieselmoottorit)A (2003) Kaikki 2,0 1,0 0,65
(1) Testisykli: ECE R40 (päästöt mitattu kaikissa kuudessa tilassa — näytteenotto aloitetaan kohdassa T = 0).
(2) Testisykli: ECE R40 + maantieajosykli (päästöt mitattu kaikissa tiloissa — näytteenotto aloitetaan kohdassa T = 0) enimmäisnopeuden ollessa 120 k m/h.
►M2 ◄▼M11997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 254
▼M1
2.2.1.1.5.1 Sen estämättä, mitä 2.2.1.1.5 kohdassa säädetään, kunkin epäpuh-
tauden tai epäpuhtauksien yhdistelmän osalta sallitaan se, että yksi
tuloksena olevasta kolmesta massasta ylittää raja-arvon enintään 10
prosentilla edellyttäen, että kolmen tuloksen aritmeettinen keskiarvo
on pienempi kuin vahvistettu raja-arvo. Jos vahvistetut rajat ylittyvät
useamman kuin yhden epäpuhtauden osalta, on yhdentekevää, tapah-
tuuko ylitys samassa testissä vai eri testeissä.
2.2.1.1.5.2 Kun määritetään rivin B raja-arvoja vuodeksi 2006, moottoripyörien,
joiden suurin sallittu nopeus on 110 km/h, huippunopeudeksi vahvis-
tetaan maantiesyklissä 90 km/h.
2.2.1.1.6 Edellä 2.2.1.1.5 kohdassa säädettyjen testien lukumäärää vähen-
netään jäljempänä määritellyissä olosuhteissa, kun kunkin
epäpuhtauden osalta ensimmäisen testin tulos on V1ja toisen testin
tulos on V2.
2.2.1.1.6.1 Vain yksi testi tehdään, jos tulos kunkin epäpuhtauden osalta on
pienempi tai yhtä suuri kuin 0,70 L (eli V1≤0,70 L).
2.2.1.1.6.2 Jos edellä olevan 2.2.1.1.6.1 kohdan vaatimus ei täyty, suoritetaan
ainoastaan kaksi testiä, jos seuraavat vaatimukset täyttyvät kunkin
epäpuhtauden osalta:
V1≤0,85 L ja V1+V2≤1,70 L ja V2≤L.
2.2.1.1.7 Kirjatut tiedot merkitään sen asiakirjan asianomaisiin kohtiin, johon
viitataan direktiivin 2002/24/EY liitteessä VII.
2.2.1.2 II-tyypin testi (hiilimonoksiditesti joutokäynnillä) ja päästöjä
koskevat tiedot katsastusta varten
2.2.1.2.1 Tämä vaatimus koskee kaikkia ottomoottorilla varustettuja ajoneu-
voja, joille haetaan EY-tyyppihyväksyntää tämän direktiivin
mukaisesti.
2.2.1.2.2 Lisäyksen 2 (II-tyypin testi) mukaisessa testissä, joka tehdään tava-
nomaisella joutokäyntinopeudella, kirjataan muistiin
— pakokaasupäästöjen hiilimonoksidipitoisuus tilavuusyksikköä
kohti,
— moottorin pyörimisnopeus testin aikana, mukaan luettuna
mahdolliset toleranssit.
2.2.1.2.3 Suurella joutokäyntinopeudella (> 2000 min-1) suoritettavassa testissä
kirjataan
— pakokaasupäästöjen hiilimonoksidipitoisuus tilavuusyksikköä
kohti,
— moottorin pyörimisnopeus testin aikana, mukaan luettuna
mahdolliset toleranssit.
2.2.1.2.4 Moottoriöljyn lämpötila testin aikana on kirjattava (sovelletaan
ainoastaan nelitahtimoottoreihin).
2.2.1.2.5 Kirjatut tiedot merkitään sen asiakirjan asianomaisiin kohtiin, johon
viitataan direktiivin 2002/24/EY liitteessä VII.
2.3 Estolaitteen ja irrationaalisen päästöjenrajoitusjärjestelmän käyttö on
kielletty.
2.3.1 Ajoneuvoon voidaan asentaa moottorinohjauslaite, -toiminto, -järjes-
telmä tai -suure edellyttäen, että:
— se aktivoituu vain esimerkiksi moottorin suojaamisen, kylmä-
käynnistyksen tai lämmityksen yhteydessä, tai
— se aktivoituu toimimaan vain käyttöturvallisuuden tai laitteiden
toiminnan heikentymisen sitä edellyttäessä.
2.3.2 Moottorinohjauslaitteen, -toiminnon, -järjestelmän tai -suureen
käyttö, joka johtaa sovellettavien päästötestien aikana tavallisesti
käytetystä poikkeavan tai muunnetun moottorinohjausstrategian
käyttöön, sallitaan, jos kohdan 2.3.3 vaatimusten mukaisesti osoite-
taan aukottomasti, että laite ei vähennä päästöjenrajoitusjärjestelmän
tehokkuutta. Kaikissa muissa tapauksissa kyseisten laitteiden katso-
taan olevan estolaitteita.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 255
▼M2
▼M1
▼M2
▼M1
▼M1
2.3.3 Valmistajan on toimitettava tietopaketti, josta ilmenee järjestelmän
perusrakenne ja se, miten siinä toimii antomuuttujien suora tai välil-
linen säätö.
a) Virallisessa tietopaketissa, joka jätetään tekniselle laitokselle
samalla kun tyyppihyväksyntähakemus, on oltava täydellinen
kuvaus järjestelmästä. Tiedot voidaan esittää lyhyesti edellyttäen,
että niistä käy ilmi, että on yksilöity kaikki ne antomuuttujat,
jotka yksittäisten ottomuuttujien säätörajoista saatu taulukko
sallii.
Tietopaketissa on myös esitettävä perusteet moottorinohjauslait-
teen, -toiminnon, -järjestelmän tai -suureen käytölle ja siinä on
oltava lisäaineistoa ja testituloksia, jotka osoittavat ajoneuvoon
asennetun laitteen vaikutukset pakokaasupäästöihin. Tiedot on
liitettävä liitteessä V vaadittuihin asiakirjoihin.
b) Lisäaineisto, josta ilmenevät moottorinohjauslaitteen, -toiminnon,
-järjestelmän tai -suureen johdosta muuttuneet parametrit ja
rajaolosuhteet, joissa laitteet toimivat. Lisäaineistossa on oltava
kuvaus polttoainejärjestelmän ohjauslogiikasta, aikasäädöistä ja
kytkentäkohdista kaikkien käyntitapojen aikana. Tiedot ovat
ehdottoman luottamuksellisia ja niitä säilyttää valmistaja, mutta
ne on annettava tarkastettaviksi tyyppihyväksynnän yhteydessä.
3. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
3.1 Direktiivin 92/61/ETY liitteen VI 1 kohdan määräyksiä sovelletaan
tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseen.
3.1.1 Sarjasta otetaan ajoneuvo, jolle suoritetaan 2.2.1.1 kohdassa kuvattu
testi. Tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamisessa
käytettävät raja-arvot ilmoitetaan 2.2.1.1.5 kohdan taulukossa.
►M13.1.2◄Jos kuitenkin tuotantolinjalta valitun ajoneuvon tuottamien
hiilimonoksidin, hiilivetyjen tai typen oksidien massa ylittää
►M12.2.1.1.5 kohdan taulukossa ilmoitetut ◄rajat, sen valmis-
taja voi pyytää, että näytteet otetaan ajoneuvo-otoksesta, jotka
otetaan samalta tuotantolinjalta kuin aluksi valittu ajoneuvo. Valmis-
taja määrää otoksen suuruuden n. Jokaiselle kaasulle määritellään
otoksen testitulosten laskennallinen keskiarvo x ja näytteen standar-
dipoikkeama S(1). Sarjatuotannon katsotaan olevan
vaatimustenmukaista jos seuraava ehto toteutuu:
x+k·S ≤L(1)
jossaL: raja-arvot, jotka ilmoitetaan ►
M12.2.1.1.5 kohdan
taulukossa ◄otsikolla ”tuotannon vaatimustenmukaisuus”
jokaiselle tutkittavalle saastuttavalle kaasulle
k: tilastollinen tekijä, joka on sidoksissa tekijään n ja jonka arvot
on annettu seuraavassa taulukossa
n234567891 0
k 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342 0,317 0,296 0,2791997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 256
(1)Xn
xi/C0x ðÞ2
S2¼i¼1
n
jossa xion mikä tahansa otoksella n saaduista yksittäisistä tuloksista, ja
Xn
xi
x¼i¼1
n▼B
▼M1
▼B
▼B
n1 11 21 31 41 51 61 71 81 9
k 0,265 0,253 0,242 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
jossa n > 20, k ¼0;860ﬃﬃﬃnp
4. HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN
4.1 Ajoneuvotyypit, joilla on eri vertailupaino
Hyväksyntä voidaan laajentaa koskemaan ajoneuvoja, jotka eroavat
hyväksytyistä ajoneuvotyypeistä vain vertailupainonsa suhteen, edel-
lyttäen että sen ajoneuvotyypin, jolle laajentamista haetaan,
vertailupaino edellyttää ainoastaan seuraavaksi korkeamman tai
matalamman inertiaekvivalentin soveltamista.
4.2 Ajoneuvotyypit, joilla on erilainen välityssuhde
4.2.1 Ajoneuvotyypin hyväksyntä voidaan seuraavin ehdoin laajentaa
koskemaan sellaisia ajoneuvotyyppejä, jotka eroavat hyväksytystä
tyypistä ainoastaan kokonaisvälityssuhteen kannalta.
4.2.1.1 Jokaiselle I-tyypin testissä käytetylle vaihteelle
määritellään suhde
E¼V2/C0V1
V1
jossa V1ja V2ovat hyväksytyn ajoneuvotyypin ja sen ajoneuvo-
tyypin, jolle laajentamista haetaan, moottorin kierrosnopeutta
1 000 rpm vastaavat nopeudet.
4.2.2 Jos suhde E ≤8 % koskee jokaista vaihdetta, laajentaminen olisi
hyväksyttävä ilman I tyypin testejä.
4.2.3 Jos ainakin yhden vaihteen välityssuhde on E > 8 % ja kaikkien
vaihteiden välityssuhde on E ≤13 %, tyypin I testit on toistettava;
ne voidaan kuitenkin suorittaa valmistajan itsensä valitsemassa
laboratoriossa, jonka toimivaltainen hyväksyntäviranomainen
hyväksyy. Testiraportti on lähetettävä tekniseen palveluun.
4.3 Ajoneuvotyypit, joilla on eri vertailupaino ja erilaiset koko-
naisvälityssuhteet
Tyyppihyväksyntä voidaan laajentaa kattamaan ajoneuvotyypit, jotka
eroavat hyväksytystä tyypistä vain vertailupainon ja kokonaisvälitys-suhteen osalta, jos ne täyttävät 4.1 ja 4.2 kohdassa olevat
vaatimukset.
4.4 Kolmipyöräiset ja muut kuin kevyet nelipyöräiset ajoneuvot
Kaksipyöräisille mopedeille myönnetty hyväksyntä voidaan laajentaa
koskemaan kolmipyöräisiä ja nelipyöräisiä ajoneuvoja, jos niissä
käytetään samaa moottoria ja samaa pakokaasujen poistojärjestelmää
ja jos niissä on sama voimansiirtojärjestelmä, joka on erilainen vain
välityssuhteen osalta, edellyttäen, että sen ajoneuvotyypin vertailu-
paino, jolle hyväksynnän laajentamista haetaan, edellyttää
ainoastaan seuraavaksi korkeamman tai alemman inertiaekvivalentin
soveltamista.
4.5 Rajoitus
Edellä 4.1—4.4 kohdassa määrätyn mukaisesti laajennettua hyväk-
syntää ei voida laajentaa koskemaan muita ajoneuvotyyppejä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 257
▼B
Lisäys 1
I-tyypin testi (tämän liitteen 2.2.1.1.5 kohdassa olevan taulukon rivillä A
säädettyjen päästörajojen mukaisesti testattavat ajoneuvot)
(keskimääräisten pakokaasupäästöjen tarkistus)
1. JOHDANTO
Menettely liitteessä II olevassa 2.2.1.1 kohdassa esitetylle I-tyypin
testille
1.1 Moottoripyörä tai moottoroitu kolmipyöräinen ajoneuvo asetetaan
dynamometripenkkiin, jossa on jarru ja vauhtipyörä. Yhteensä 13
minuuttia kestävä ja neljästä testikierroksesta koostuva testi suoritetaan
yhtäjaksoisesti. Jokainen testikierros koostuu 15 toiminnosta (jouto-
käynti, kiihdytys, tasainen nopeus, hidastus ja niin edelleen). Testin
aikana pakokaasuja ohennetaan ilmalla siten, että seoksen virtaustila-
vuus pysyy vakaana. Koko testin ajan jatkuva seosnäytteiden virta
tuodaan pussiin siten, että hiilimonoksidin, palamattomien hiilivetyjen
typen oksidien ja hiilidioksidin konsentraatiot (keskimääräiset
testiarvot) voidaan määritellä järjestyksessä.
2. DYNAMOMETRIPENKIN KÄYTTÖKIERROS
2.1 Käyttökierroksen kuvaus
Dynamometrin käyttökierroksen on oltava seuraavassa taulukossa
näkyvä ja alalisäyksessä 1 määritelty kierros.
2.2 Yleiset edellytykset testikierroksen suorittamiselle
Alustavat testikierrokset suoritetaan tarpeen mukaan sen määrittelemi-
seksi, miten kaasupolkimen ja jarrujen ohjaimia parhaiten käytetään,
jotta saavutetaan kierros, joka vastaa teoreettista kierrosta määrätyissä
rajoissa.
2.3 Vaihteiston käyttö
2.3.1 Vaihteiston käyttömääritellään seuraavasti:2.3.1.1 Tasaisella nopeudella moottorin nopeuden on mahdollisuuksien
mukaan pysyttävä 50 ja 90 prosentin välillä enimmäisnopeudesta. Jos
tämä nopeus saavutetaan käyttämällä useampaa kuin yhtä vaihdetta,
moottoria testataan käyttämällä suurinta vaihdetta.
2.3.1.2 Kiihdytyksen aikana mopedi testataan käyttämällä sitä vaihdetta, jolla
saadaan paras kiihtyvyys. Seuraavaksi suurinta vaihdetta käytetään
viimeistään silloin, kun moottorin nopeus on saavuttanut 110
prosenttia nimellisestä enimmäistehosta. Jos moottoripyörä tai moot-
toroitu kolmipyöräinen ajoneuvo saavuttaa 20 km/h nopeuden
ensimmäisellä vaihteella tai 35 km/h toisella vaihteella, seuraavaksi
suurinta vaihdetta käytetään näillä nopeuksilla.
Näissä tapauksissa ei sallita muita vaihtoja suurempiin vaihteisiin. Jos
kiihdytysvaiheen aikana vaihdetta vaihdetaan moottoripyörälle tai
moottoroidulle kolmipyöräiselle ajoneuvolle määrätyillä nopeuksilla,
seuraavassa vakaan nopeuden vaiheessa käytetään vaihdetta, joka on
käytössä, kun moottoripyörä tai moottoroitu kolmipyöräinen ajoneuvo
aloittaa tasaisen vauhdin vaiheen, riippumatta moottorin kierrosnopeu-
desta.
2.3.1.3 Hidastuksen aikana seuraavaksi suurinta vaihdetta käytetään ennen
kuin moottori alkaa täristä ja viimeistään silloin kun moottorin nopeus
on pudonnut 30 prosenttiin nimellisestä enimmäistehosta, kumpi aikai-
semmin tapahtuukaan. Ensimmäistä vaihdetta ei käytetä hidastuksen
aikana.
2.3.2 Automaattivaihteistolla varustetut moottoripyörät ja kolmipyöräiset
moottoriajoneuvot testataan käyttämällä suurinta vaihdetta (”aja”).
Kaasupoljinta käytetään siten, että saadaan mahdollisimman tasainen
kiihdytys, jotta voimansiirto käyttää eri vaihteita tavanomaisessa
järjestyksessä. Jäljempänä 2.4 kohdassa määrättyjä toleransseja sovel-
letaan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 258
▼M2
▼B
▼B
2.4 Toleranssit
2.4.1 Kaikissa vaiheissa sallitaan toleranssi, joka on 1 km/h teoreettisen
nopeuden ylä- tai alapuolelle. Määrättyjä toleransseja suuremmat
nopeuden toleranssit sallitaan vaiheesta toiseen siirryttäessä, edel-
lyttäen että toleranssit eivät missään vaiheessa ylity yli 0,5 sekunnin
ajaksi, aina 6.5.2 ja 6.6.3 kohdan määräykset huomioon ottaen.
2.4.2 Sallitaan 0,5 sekunnin toleranssi teoreettisten aikojen ylä- tai alapuo-
lelle.
2.4.3 Nopeuden ja ajan toleranssit yhdistetään tämän liitteen alalisäyksessä 1
esitetyllä tavalla.
2.4.4 Kierroksen aikana kuljettu matka mitataan ± 2 prosentin toleranssilla.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 259
Dynamometripenkin käyttökierros
Toim. N:o Toiminnot VaiheKiihdytys
(m/s2)Nopeus
(km/h)Kesto toim.
(s)Kum. vaihe
(s)Aika
(s)Käsivaihteistolla käytettävä
vaihde
1 Joutokäynti 1 11 11 11 6 s PM/5 s K(1)
2 Kiihdytys 2 1,04 0—15 4 4 15
Ks. kohta 2.3/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C1503 Vakaa nopeus 3 15 8 8 23
4 Hidastus
4/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150− 0,69 15—10 2
5/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15025
5 Hidastus, kytkin ylh. − 0,92 10—0 3 28 K
6 Joutokäynti 5 21 21 49 16 s PM/5 s K7 Kiihdytys 6 0,74 0—32 12 12 61
Ks. kohta 2.3/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C1508 Vakaa nopeus 7 32 24 24 85
9 Hidastus
8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150− 0,75 32—10 8
11/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15093
10 Hidastus, kytkin ylh. − 0,92 10—0 3 96 K
11 Joutokäynti 9 21 21 117 16 s PM/5 s K
12 Kiihdytys 10 0,53 0—50 26 26 143
13 Vakaa nopeus 11 50 12 12 155
Ks. kohta 2.3/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15014 Hidastus 12 − 0,52 50—35 8 8 163
15 Vakaa nopeus 13 35 13 13 176
16 Hidastus
14/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150− 0,68 35—10 9
12/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150185 K
17 Hidastus, kytkin ylh. − 0,92 10—0 3 188
18 Joutokäynti 15 7 7 195 7 s PM
(1) PM = Vaihde vapaalla, kytkin alhaalla
K = Kytkin ylhäällä▼B1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 260
▼B
3. MOOTTORIPYÖRÄ TAI KOLMIPYÖRÄINEN MOOTTORIAJO-
NEUVO JA POLTTOAINE
3.1 Testimoottoripyörä tai kolmipyöräinen moottoriajoneuvo
3.1.1 Moottoripyörä tai kolmipyöräinen moottoriajoneuvo on tuotava testa-
ttavaksi hyvässä mekaanisessa kunnossa. Sen on oltava sisäänajettu ja
sillä on täytynyt ajaa vähintään 1000 km ennen testiä. Laboratorio voi
päättää, hyväksytäänkö moottoripyörä tai kolmipyöräinen moottoriajo-
neuvo, jolla on ajettu alle 1 000 km ennen testiä.
3.1.2 Pakokaasujenpoistojärjestelmässä ei saa olla vuotoja, jotka voivat
vaikuttaa kerättyjen kaasujen määrään, jonka on oltava moottorista pe-
räisin olevien kaasujen määrä.
3.1.3 Imujärjestelmän vuotamattomuus voidaan tarkistaa sen varmistami-
seksi, että satunnainen ilmavirta ei pääse vaikuttamaan kaasutukseen.
3.1.4 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon asetusten on
oltava valmistajan määräämiä.
3.1.5 Laboratorio voi varmistaa, että moottoripyörän tai kolmipyöräisen
moottoriajoneuvon suorituskyky vastaa valmistajan ilmoitusta, että
sitä voidaan käyttää tavanomaiseen ajamiseen ja erityisesti että se
käynnistyy kylmänä ja kuumana.
3.2 Polttoaine
Testissä käytetään viitepolttoainetta, jonka määrittely on liitteessä IV.
Jos moottorin voiteluaineena on jokin seos, viitepolttoaineeseen lisätyn
öljyn on oltava laadultaan ja määrältään valmistajan suositusten
mukaista.
4. TESTAUSLAITTEET
4.1 Dynamometripenkki
Penkin on oltava pääominaisuuksiltaan seuraavanlainen:
Rullan ja jokaisen pyörän välinen kontakti:
— rullan läpimitta ≥400 mm;
— kuormituskäyrän tasoittaminen: testipenkin on oltava mahdollista
tuottaa, alkunopeudesta 12 km/h, ± 15 prosentin toleranssilla moot-
torin kehittämä voima mopedin kulkiessa tasaisella tiellä tuulen
nopeuden ollessa käytännössä nolla. Jarrujen absorboima voima ja
penkin sisäinen kitka joko lasketaan lisäyksen 1 alalisäyksessä 4
olevan 11 kohdan määräysten mukaisesti tai jarrujen absorboiman
voiman ja penkin sisäisen kitkan on oltava:
KV3±5%o fKV3±5%o fPV50
— lisäinertiat: 10 kg kerrallaan (1).
4.1.1 Todellisuudessa kuljettu matka mitataan käyttämällä kierrosmittaria,
jota ohjaa rulla, joka ohjaa jarruja ja vauhtipyöriä.
4.2 Laitteisto, jolla otetaan näytteitä kaasuista ja mitataan niiden tila-
vuus
4.2.1 Alalisäyksissä 2 ja 3 on kaavio, joka sisältää periaatteet testin aikana
tapahtuvaa pakokaasujen keräämistä ja ohentamista, sekä näytteide-
nottoa ja pakokaasujen tilavuuden mittaamista varten.
4.2.2 Seuraavissa kohdissa kuvataan testilaitteiston osia (jokaisen kompo-
nentin kohdalla on alalisäysten 2 ja 3 piirroksissa käytetty lyhenne).
Testaava viranomainen voi hyväksyä erilaisen laitteiston käytön edel-
lyttäen että sillä saadaan vastaavat tulokset:
4.2.2.1 laite, jolla kerätään kaikki testin aikana tuotetut pakokaasut; tavalli-
sesti käytetään avointa laitetta, joka ylläpitää ilmanpainetta
pakoputkissa. Suljettua järjestelmää voidaan kuitenkin käyttää, edel-
lyttäen että vastapainetta koskevat ehdot täyttyvät (tarkkuudella
± 1,25 kPa). Kaasut täytyy kerätä siten, että tapahtuva kondensaatio
ei vaikuta merkittävästi pakokaasujen ominaisuuksiin testilämpötilassa;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 261
(1) Nämä ovat lisämassoja, jotka voidaan mahdollisesti korvata elektronisella laitteella,
edellyttäen että tulosten vastaavuus osoitetaan.▼M1
▼B
▼B
4.2.2.2 putki (Tu) joka yhdistää pakokaasujenkeräyslaitteiston ja näytteenot-
tojärjestelmän. Yhdistävän putken ja kaasunkeräyslaitteiston on oltava
ruostumatonta terästä tai muuta materiaalia, joka ei vaikuta kerättyjen
kaasujen koostumukseen ja kestää niiden lämpötilan;
4.2.2.3 lämpömuuttaja (Sc), jolla voidaan rajoittaa ohennettujen kaasujen
lämpötilan vaihteluiden rajaksi ± 5 ºC pumpun tuloaukossa testin
keston ajaksi. Lämpömuuttajassa on oltava esilämmitysjärjestelmä,
jolla voidaan nostaa kaasujen lämpötila sen toimintalämpötilaan (toler-
anssilla ± 5 ºC) ennen testauksen aloittamista;
4.2.2.4 poistopumppu (P1), joka imee ohennetut kaasut moottorin avulla, joka
toimii erilaisilla erittäin tasaisilla nopeuksilla. Pumpun on voitava taata
tasainen virtaus, jolla on riittävä tilavuus, jotta varmistetaan kaikkien
kaasujen imeminen. Laitetta, joka käyttää Venturin kriittistä uimuria,
voidaan myös käyttää;
4.2.2.5 laite joka pystyy jatkuvasti tallentamaan pumppuun tulevien ohennet-
tujen kaasujen lämpötilan;
4.2.2.6 kaasunkeräyslaitteiston ulkopuolelle kiinnitetty näytteenottokeräy-
sputkea S3, jolla voidaan kerätä jatkuva näyte ohentavasta ilmasta
käyttämällä pumppua, suodatinta ja virtamittaria testin keston ajan;
4.2.2.7 näytteenottokeräysputki (S2), joka on sijoitettu poistopumpun eteen
vastavirtaan ohennettujen kaasujen virtaussuuntaan nähden ja jolla
otetaan näytteitä seoksesta testin keston ajan tasaisella virtausnopeu-
della käyttämällä, mikäli tarpeen, virtausmittaria ja pumppua.
Kaasujen vähimmäisvirtausnopeuden kahdessa edellä kuvatussa
näytteenottojärjestelmässä on oltava vähintään 150 l/h;
4.2.2.8 kaksi suodatinta (F2ja F3), jotka on sijoitettu keräysputkien S2ja S3jälkeen vastaavassa järjestyksessä ja jotka on suunniteltu suodattamaan
pusseihin kerättyjen näytteiden virrasta kiinteät hiukkaset. On erityi-
sesti varmistettava, että ne eivät vaikuta näytteiden kaasumaisten
komponenttien konsentraatiohin;
4.2.2.9 kaksi pumppua, (P2ja P3), joilla otetaan näytteitä keräysputkista S2ja
S3tässä järjestyksessä ja joilla täytetään pussit Saja Sb;
4.2.2.10 kaksi käsin säädeltävää venttiiliä (V2ja V3), jotka on asennettu sarjaan
pumppujen P2ja P3kanssa tässä järjestyksessä ja joilla säädellään
pusseihin lähetettävän näytteen virtausta;
4.2.2.11 kaksi käyräinmittaria (R2ja R3), jotka on asennettu sarjaan ”keräy-
sputki, suodatin, pumppu, venttiili, pussi” (S2,F2,P2,V2,Saja S3,F3,
P3,V3,Sbtässä järjestyksessä) siten, että näytteen virtaus millä hetkellä
tahansa voidaan välittömästi tarkastaa visuaalisesti;
4.2.2.12 tiiviit näytteenottopussit, joihin kerätään ohennusilma ja ohennettu
kaasuseos, joihin kyseessä olevat saasteet eivät vaikuta ja joiden kapa-
siteetti on riittävä eikä vaikuta näytteiden normaaliin virtaukseen.Näytteenottopusseissa on oltava automaattiset sulkijat, jotka voidaan
sulkea nopeasti ja tiiviisti, joko näytteenottojärjestelmässä tai analy-
sointijärjestelmässä kokeen lopuksi;
4.2.2.13 kaksi ohjaavia paineita mittaavaa manometriä (g
1ja g2), jotka asenne-
taan:
g1— ennen pumppua P1, jotta voidaan mitata pakokaasuista ja
ohentavasta ilmasta koostuvan seoksen ja ilmakehän välisen
paineen vaihtelu;
g2— ennen pumppua P1ja sen jälkeen, jotta voidaan mitata kaasu-
virtaukseen kohdistuvan paineen lisäys;
4.2.2.14 kierrosmittari, jolla mitataan pyörivän poistopumpun P1kierrosten
määrä;
4.2.2.15 kolmitieventtiilit edellä esitetyssä näytteenottojärjestelmässä, joilla
ohjataan testin aikana näytteet joko ilmakehään tai oikeisiin näyttee-
nottopusseihin. Käytetään pikaventtiileitä, jotka on valmistettu
materiaaleista, jotka eivät vaikuta kaasujen koostumukseen; niiden
poistoaukkojen poikkileikkauksen ja muodon on pidettävä kuormi-
tushäviöniin pienenä kuin teknisesti mahdollista.
4.3 Analyyttinen laitteisto
4.3.1 Hiilivetykonsentraation mittaaminen4.3.1.1 Pusseihin S
aja Sbtestin aikana kerätyistä näytteistä mitataan palamat-
tomien hiilivetyjen konsentraatio liekki-ionisaatioanalysaattorilla.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 262
▼B
4.3.2 Hiilimonoksidi- ja hiilidioksidikonsentraatioiden mittaaminen
4.3.2.1 Pusseihin Saja Sbtestin aikana kerätyistä näytteistä mitataan hiilimo-
noksidin CO ja hiilidioksidin CO2konsentraatiot infrapuna-
absorptioanalysaattorilla, joka ei hajota valoa.
4.3.3 Typen oksidien NOxkonsentraatioiden mittaaminen
4.3.3.1 Pusseihin Saja Sbtestin aikana kerätyistä näytteistä mitataan typen
oksidien (NOx) konsentraatiot kemilumenesenssianalysaattorilla.
4.4 Instrumenttien ja mittausten tarkkuus
4.4.1 Koska jarrut kalibroidaan erillisessä testissä, ei ole välttämätöntä
osoittaa dynamometrin tarkkuutta. Pyörivien massojen kokonaisinertia,
mukaanlukien rullien ja jarrujen pyörivien osien inertia, (katso 5.2
kohta), on annettava ± 2 prosentin tarkkuudella.
4.4.2 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon nopeus mita-
taan jarruihin ja vauhtipyörään kytkettyjen rullien pyörimisnopeuden
perusteella. Sen on oltava mitattavissa ± 2 km/h tarkkuudella nopeuk-
silla 0—10 km/h ja ± 1 km/h tarkkuudella nopeuksilla, jotka ylittävät
10 km/h.
4.4.3 Lämpötilan, johon viitataan 4.2.2.5 kohdassa, on oltava mitattavissa
tarkkuudella ± 1 ºC. Lämpötilan, johon viitataan jäljempänä 6.1.1
kohdassa, on oltava mitattavissa tarkkuudella ± 2 ºC.
4.4.4 Ilman paineen on oltava mitattavissa tarkkuudella ± 0,133 kPa.4.4.5 Pumppuun P
1tulevien ohennettujen kaasujen seoksen paineen pudo-
tuksen (katso 4.2.2.13 kohta) ilmanpaineeseen verrattuna on oltava
mitattavissa tarkkuudella ± 0,4 kPa. Pumppua P1edeltäviin ja sen
jälkeisiin osiin (katso 4.2.2.13 kohta) tulevien ohennettujen kaasujen
paineen muutoksen on oltava mitattavissa tarkkuudella ± 0,4 kPa.
4.4.6 Jokaisen pumpun P1täydellisen kierroksen siirtämän kaasun tilavuuden
ja sen siirtoarvon, joka saadaan käydessä kierrosmittarin osoittamalla
hitaimmalla mahdollisella nopeudella, on mahdollistettava pumpun P1testin aikana siirtämän pakokaasujen ja ohentavan ilman seoksenkokonaistilavuuden määrittäminen ± 2 prosentin tarkkuudella.
4.4.7 Riippumatta siitä tarkkuudesta, millä standardikaasut määritellään,
analysaattoreiden mittausalan on oltava yhteensopiva eri saastepitoi-
suuksia mitattaessa vaadittavan mittaustarkkuuden kanssa ± 3
prosentin tarkkuudella.
Liekki-ionisaatioanalysaattorin, jolla mitataan hiilivetykonsentraatio,
on pystyttävä saavuttamaan 90 prosenttia maksimitehostaan alle
yhdessä sekunnissa.
4.4.8 Standardit (kalibrointi-) kaasut saavat poiketa kyseisten kaasujen
viitearvoista korkeintaan ± 2 prosenttia. Ohenteena on käytettävä
typpeä.
5. TESTAUSVALMISTELUT
5.1 Jarrujen säätö
5.1.1 Jarrut on säädettävä siten, että vakaan nopeuden vaiheen aikana moot-
toripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon nopeus pysyy 45 km/
h ja 55 km/h välillä tasaisella kuivalla tiellä.
5.1.2 Jarrut säädetään seuraavasti:5.1.2.1 Polttoaineensyöttölaitteeseen kiinnitetään säädettävä suljin enimmäis-
nopeuden pysyttämiseksi 45 km/h ja 55 km/h välillä. Moottoripyörän
tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon nopeus mitataan tarkkuustako-
metrilla tai johdetaan ajasta, joka mitataan kuivalla ja tasaisella tiellä
säädin suljettuna tietyltä matkalta molempiin suuntiin.
Mittaukset toistetaan molempiin suuntiin vähintään kolme kertaa ja ne
tehdään vähintään 22 metrin matkalla riittävän kiihdytysmatkan
jälkeen. Keskinopeus on mitattava.
5.1.2.2 Ajoneuvon liikkeellä pitämiseen tarvittavan voiman mittaaminen
voidaan suorittaa myös muilla tavoin (esimerkiksi mittaamalla
voimansiirron vääntömomentti, mittaamalla hidastus ja niin edelleen).
5.1.2.3 Moottoripyörä tai kolmipyöräinen moottoriajoneuvo asetetaan tämän
jälkeen dynamometripenkkiin ja jarru säädetään siten, että saadaan
sama nopeus kuin tietestissä saavutettu (polttoaineensyöttöä säätelevä
laite kiinni ja sama vaihde päällä). Jarrujen säädön on pysyttävä1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 263
▼B
samana koko testin ajan. Kun jarru on säädetty, polttoaineen syöttöä
säätelevä laite poistetaan.
5.1.2.4 Jarrun säätötietestin perusteella sallitaan vain jos tien ja dynamome-
trin sijaintitilojen välisen ilmanpaineen ero on korkeintaan ± 1,33 kPa
ja ilman lämpötilojen ero on korkeintaan ± 8 ºC.
5.1.3 Jos edellä esitettyä menetelmää ei voida käyttää, penkki säädetään
kohdan 5.2 taulukossa esitettyjen arvojen mukaisesti. Taulukossa
näkyvät voiman arvot vertailupainon funktiona nopeudella 50 km/h.
Kyseinen voima määritellään käyttämällä alalisäyksessä 4 kuvattua
menettelyä.
5.2 Inertiaekvivalenttien mukauttaminen moottoripyörän tai kolmi-
pyöräisen moottoriajoneuvon voimansiirron kitkoihin.
Yhtä tai useampaa vauhtipyörää on käytettävä, jotta saadaan pyörivien
massojen kokonaisinertia suhteutettuna moottoripyörän tai kolmipyörä-
isen moottoriajoneuvon vertailupainoon seuraavissa rajoissa:
Vertailupaino (RM)
(kg)Inertiaekvivalentti
(kg)Absorboitu voima
(kW)
RM≤105 100 0,88
105 < RM ≤115 110 0,90
115 < RM ≤125 120 0,91
125 < RM ≤135 130 0,93
135 < RM ≤150 140 0,94
150 < RM ≤165 150 0,96
165 < RM ≤185 170 0,99
185 < RM ≤205 190 1,02
205 < RM ≤225 210 1,05
225 < RM ≤245 230 1,09
245 < RM ≤270 260 1,14
270 < RM ≤300 280 1,17
300 < RM ≤330 310 1,21
330 < RM ≤360 340 1,26
360 < RM ≤395 380 1,33
395 < RM ≤435 410 1,37
435 < RM ≤480 450 1,44
480 < RM ≤540 510 1,50
540 < RM ≤600 570 1,56
600 < RM ≤650 620 1,61
650 < RM ≤710 680 1,67
710 < RM ≤770 740 1,74
770 < RM ≤820 800 1,81
820 < RM ≤880 850 1,89
880 < RM ≤940 910 1,99
940 < RM ≤990 960 2,05
990 < RM ≤1 050 1 020 2,11
1 050 < RM ≤1 110 1 080 2,18
1 110 < RM ≤1 160 1 130 2,24
1 160 < RM ≤1 220 1 190 2,30
1 220 < RM ≤1 280 1 250 2,37
1 280 < RM ≤1 330 1 300 2,42
1 330 < RM ≤1 390 1 360 2,49
1 390 < RM ≤1 450 1 420 2,54
1 450 < RM ≤1 500 1 470 2,57
1 500 < RM ≤1 560 1 530 2,621997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 264
▼B
Vertailupaino (RM)
(kg)Inertiaekvivalentti
(kg)Absorboitu voima
(kW)
1 560 < RM ≤1 620 1 590 2,67
1 620 < RM ≤1 670 1 640 2,72
1 670 < RM ≤1 730 1 700 2,77
1 730 < RM ≤1 790 1 760 2,83
1 790 < RM ≤1 870 1 810 2,88
1 870 < RM ≤1 980 1 930 2,97
1 980 < RM ≤2 100 2 040 3,06
2 100 < RM ≤2 210 2 150 3,13
2 210 < RM ≤2 320 2 270 3,20
2 320 < RM ≤2 440 2 380 3,34
2 440 < RM 2 490 3,48
5.3 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon vakioi-
minen
5.3.1 Ennen testiä moottoripyörää tai kolmipyöräistä moottoriajoneuvoa on
säilytettävä huoneessa, jossa lämpötila pysyy suhteellisen tasaisena 20
ja 30 ºC välillä. Tätä vakioimista jatketaan, kunnes moottoriöljyn ja
jäähdytysnesteen, jos sellaista on, lämpötila on huoneen lämpötila ± 2
Kelvin-astetta. ►M1Ennen pakokaasujen talteenottoa tehdään kaksi
täyttä esivakauttavaa sykliä. ◄
5.3.2 Jarrun säätämiseksi alustavan tietestin avulla rengaspaineen on oltava
valmistajan ilmoittama. Kuitenkin jos rullien läpimitta on alle
500 mm, rengaspainetta voidaan nostaa 30—50 prosenttia.
5.3.3 Vetopyörään kohdistuva paino vastaa painoa, joka syntyy kun moot-
toripyörää tai kolmipyöräistä moottoriajoneuvoa ajaa tavanomaisissa
olosuhteissa ajaja, joka painaa 75 kg.
5.4 Analyysilaitteiston kalibrointi
5.4.1 Analysaattoreiden kalibrointi
Analysaattoriin tuodaan kaasunäyte ilmanpaineella, joka on todettu
yhteensopivaksi laitteiston oikean toiminnan kanssa, virtamittarin ja
jokaiseen pulloon asennetun poistomittarin avulla. Laitteisto säädetään
osoittamaan vakiintuneena arvona standardikaasupullon osoittamaa
arvoa. Lähtien enimmäissisältöisestä pullosta saatavista asetusarvoista
anlysaattorin poikkeamien käyrä piirretään käytettyjen standardikaasu-
pullojen sisällön funktiona. Liekki-ionisaatio-analysaattoreiden
kalibroimiseksi asianmukaisesti, joka pitäisi suorittaa vähintään kerran
kuukaudessa, käytetään ilmasta ja propaanista (tai heksaanista) koos-
tuvaa seosta, jonka sisältämien hiilivetyjen nimelliskonsentraatiot
vastaavat 50—90 prosenttia käytettävän asteikon enimmäisarvosta.
Valoa hajottamattomien infrapuna-absorptioanalysaattoreiden kalibroi-
miseksi asianmukaisesti mitataan hiili-monoksidia ja hiilidioksidia
sisältävien typpiseosten nimelliskonsentraatiot, jotka vastaavat 10, 40,
60, 85 ja 90 prosenttia käytettävän asteikon enimmäisarvosta. Typen
oksidien kemilumenesenssianalysaattorin kalibroimiseksi käytetääntypellä ohennettua typpioksiduulia (NO), jonka nimelliskonsentraatiot
ovat 50 ja 90 prosenttia käytettävän asteikon enimmäisarvosta.
Kutakin testisarjaa edeltävän testikalibroinnin suorittamiseksi on
tarpeen käyttää mainitun kolmen analysaattorityypin suhteen seoksia,
joiden sisältämät mitattavien kaasujen konsentraatiot vastaavat 80
prosenttia käytettävän asteikon enimmäisarvosta. Laimennusainetta
voidaan käyttää 100 % kalibrointikaasun laimentamiseksi vaadittuun
konsentraatioon.
6. PENKKITESTAUSMENETTELY
6.1 Testikierrosten läpiviemisen erityisehdot
6.1.1 Rullapenkin sijaintipaikan lämpötilan on koko testin ajan pysyttävä 20
ja 30 ºC:n välillä, ja sen on oltava mahdollisimman lähellä sitä
lämpötilaa, jossa moottoripyrörä tai kolmipyöräinen moottoriajoneuvo
vakioitiin.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 265
▼B
6.1.2 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon on oltava lähes
vaakasuorassa testin ajan, jotta polttoaine tai moottoriöljy jakaantuu
tavanomaisesti.
6.1.3 Ennen ensimmäisen esivakauttavan syklin aloittamista moottori-
pyörään tai kolmipyöräiseen moottoriajoneuvoon kohdistetaan
ilmavirta muuttuvalla nopeudella. Sen jälkeen suoritetaan kaksi koko-
naista testisykliä, joiden aikana ei kerätä pakokaasuja.
Tuuletusjärjestelmässä on oltava mekanismi, jota ohjaa rullapenkin
nopeus siten, että nopeuksilla 10—50 km/h lineaarinen ilmannopeus
puhaltimen aukossa vastaa rullan suhteellista nopeutta 10 prosentin
tarkkuudella. Nopeuksille, jotka ovat alle 10 km/h, ilman nopeus saa
olla nolla. Puhallinlaitteen päädyn on oltava ominaisuuksiltaan seuraa-
vanlainen:
i) pinta-ala vähintään 0,4 m2;
ii) alareuna 0,15—0,20 metrin korkeudella maanpinnasta;
iii) etäisyys moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon
johtoreunasta 0,3—0,45 metriä.
6.1.4 Testin aikana nopeus piirretään ajan funktiona, jotta suoritettujen testi-
kierrosten oikeudellisuus voidaan arvioida.
6.1.5 Jäähdytysveden ja kampikammion öljyn lämpötila voidaan kirjata ylös.6.2 Moottorin käynnistys
6.2.1 Kun alustavat toimenpiteet kaasujen keräykseen, ohentamiseen, analy-
sointiin ja mittaukseen tarkoitetuilla laitteilla on suoritettu (katso
jäljempänä 7.1 kohta), moottori käynnistetään käynnistykseen tarkoi-
tukseen laitteilla kuten esimerkiksi kuristimella, käynnistysventtiilillä
ja niin edelleen valmistajan ohjeiden mukaisesti.
6.2.2 Ensimmäinen testikierros alkaa sillä hetkellä, kun näytteidenotto ja
pumpun kierrosten mittaus alkaa.
6.3 Käsikäyttöisen rikastimen käyttö
Rikastin kytketään pois päältä mahdollisimman pian ja periaatteessa
ennen kiihdytystä nollasta 50 kilometriin tunnissa. Jos tätä ehtoa ei
voida toteuttaa, ilmoitetaan todellinen ajankohta, jolloin rikastin
kytketään pois. Rikastin säädetään valmistajan antamien ohjeiden
mukaisesti.
6.4 Joutokäynti
6.4.1 Käsivälitteinen vaihteisto
6.4.1.1 Joutokäyntijaksojen aikana kytkimen on oltava alhaalla ja vaihteen
vapaalla.
6.4.1.2 Jotta kiihdytykset voivat tapahtua normaalin kierroksen mukaisesti
ajoneuvon ensimmäinen vaihde laitetaan päälle, kytkin ylhäällä, viisi
sekuntia ennen tarkasteltavan tyhjäkäyntijakson jälkeisen kiihdytyksen
aloittamista.
6.4.1.3 Ensimmäinen tyhjäkäyntijakso testikierroksen alussa koostuu kuusi
sekuntia kestävästä tyhjäkäynnistä vaihde vapaalla ja kytkin alhaalla,
ja viisi sekuntia kestävästä tyhjäkäynnistä ensimmäisellä vaihteella
kytkin ylhäällä.
6.4.1.4 Vastaavat ajat joka testikierroksen tyhjäkäyntijaksoja varten ovat 16
sekuntia vapaalla ja 5 sekuntia ensimmäisellä vaihteella kytkin
ylhäällä.
6.4.1.5 Testikierroksen viimeinen tyhjäkäyntijakso kestää seitsemän sekuntia
vaihteen ollessa vapaalla ja kytkimen alhaalla;
6.4.2 Puoliautomaattivaihteistot:
Noudatetaan valmistajan kaupunkiajoa varten antamia ohjeita, tai jos
sellaisia ei ole, käsivälitteisiin vaihteistoihin sovellettavia ohjeita.
6.4.3 Automaattivaihteistot:
Valitsinta ei käytetä missään vaiheessa testin aikana, ellei valmistaja
määrää toisin. Viimeksimainitussa tapauksessa sovelletaan käsikäyt-
töisiä vaihteistoja koskevaa menettelyä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 266
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
6.5 Kiihdytykset
6.5.1 Kiihdytykset suoritetaan siten, että kiihtymisnopeus pysyy koko ajan
mahdollisimman tasaisena.
6.5.2 Jos moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon kiihdytys-
kyky ei riitä kiihdytysjaksojen toteuttamiseksi määrätyillä
toleransseilla, moottoripyörää tai kolmipyöristä ajoneuvoa ajetaan
kaasuvivun ollessa täysin auki, kunnes saavutetaan kierrokselle
määrätty nopeus, ja kierrosta jatketaan sen jälkeen tavanomaiseen
tapaan.
6.6 Hidastukset
6.6.1 Kaikki hidastukset tehdään sulkemalla kaasuvipu täysin kytkimen
pysyessä alhaalla. Moottori kytketään päältä pois nopeudessa 10 km/h.
6.6.2 Jos hidastusjakso on pidempi kuin vastaavalle vaiheelle määrätty aika,
käytetään ajoneuvon jarruja, jotta pysytään testikierroksen aikatau-
lussa.
6.6.3 Jos hidastusjakso on lyhyempi kuin vastaavalle vaiheelle määrätty
aika, teoreettisen testijakson ajoitus täsmäytetään joutokäyntijaksolla,
joka jatkuu seuraavana joutokäyntitoimintona. Tällaisessa tapauksessa
ei sovelleta 2.4.3 kohtaa.
6.6.4 Toisen hidastusjakson lopuksi (moottoripyörän tai kolmipyöräisen
moottoriajoneuvon pysäyttäminen rullalla) vaihde vaihdetaan vapaalle
ja kytkin painetaan pohjaan.
6.7 Tasaiset nopeudet
6.7.1 ”Pumppausta” tai kaasuvivun sulkemista on vältettävä siirryttäessä
kiihdytyksestä sitä seuraavaan tasaiseen nopeuteen.
6.7.2 Vakaan nopeuden jaksot saadaan pitämällä kaasupoljin samassa asen-
nossa.
7. NÄYTTEENOTTOA JA PÄÄSTÖJEN ANALYSOINTIA SEKÄ
PÄÄSTÖJEN TILAVUUDEN MITTAUSTA KOSKEVA MENET-
TELY
7.1 Ennen moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon
käynnistämistä suoritettavat toiminnot
7.1.1 Näytteiden keräämiseen tarkoitetut pussit, Saja Sb, tyhjennetään ja
suljetaan.
7.1.2 Pyörivä poistopumppu P1aktivoidaan käynnistämättä kierrosmittaria.
7.1.3 Näytteidenotossa käytettävät pumput P2ja P3aktivoidaan venttiileillä,
jotka on asetettu ohjaamaan tuotetut kaasut ilmakehään; venttiilien V2ja V3kulkevaa virtausta säädellään.
7.1.4 Lämpötilan T ja paineen g1ja g2kirjauslaitteet käynnistetään.
7.1.5 Kierrosmittari CT ja rullan kierrosmittari nollataan.7.2 Näytteenoton ja tilavuuden mittauksen aloittaminen
7.2.1 Kahden esivakauttavan syklin jälkeen (ensimmäisen syklin alkuhetki)
7.2.2—7.2.5 kohdassa määritellyt toimet suoritetaan samanaikaisesti.
7.2.2 Jakajaventtiilit asetetaan keräämään näytteet, jotka on aikaisemmin
ohjattu ilmakehään, jatkuvasti keräysputkien S
2ja S3kautta pusseihin
Saja Sb.
7.2.3 Testin alkuhetki merkitään analogisiin kaavioihin, joihin merkitään
lämpötilamittarin T ja ohjaavien paineiden mittareista g1ja g2saatavat
tulokset.
7.2.4 Mittari, joka kirjaa ylös pumpun P1kokonaiskierrosmäärän, käynnis-
tetään.
7.2.5 Laite, johon viitataan 6.1.3 kohdassa ja joka ohjaa ilmavirran moottor-
ipyörään tai kolmipyöräiseen ajoneuvoon, käynnistetään.
7.3 Näytteenoton ja tilavuuden mittauksen lopettaminen
7.3.1 Neljännen testikierroksen lopussa suoritetaan jäljempänä 7.3.2—7.3.5
kohdassa esitetyt toimenpiteet täsmälleen samanaikaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 267
▼M1
▼B
▼B
7.3.2 Jakajaventtiilit asetetaan sulkemaan pussit Saja Sbja ohjaamaan pump-
pujen P2ja P3keräysputkien S2ja S3kautta imemät näytteet
ilmakehään.
7.3.3 Testin päättymishetki merkitään analogisiin kaavioihin, joihin viitataan
7.2.3 kohdassa.
7.3.4 Pumpun P1kierrosmittari pysäytetään.
7.3.5 Laite, johon viitataan kohdassa 6.1.3 ja joka ohjaa ilman virtausta
moottoripyörään tai kolmipyöräiseen moottoriajoneuvoon, pysäytetään.
7.4 Analyysi
7.4.1 Pussin sisältämät pakokaasut on analysoitava mahdollisimman pian ja
joka tapauksessa viimeistään 20 minuutin kuluttua testisyklin päätty-
misestä.
7.4.2 Ennen kunkin näytteen analysointia kullekin epäpuhtaudelle käytettävä
analysaattorin alue on nollattava asianmukaisella nollakaasulla.
7.4.3 Tämän jälkeen analysaattorit asetetaan kalibrointikäyrille käyttämällä
vertailukaasuja, jotka ovat nimellispitoisuuksiltaan 70—100 prosenttia
alueesta.
7.4.4 Seuraavaksi analysaattoreiden nollakohdat tarkistetaan. Jos lukema
eroaa alueella yli 2 prosentilla 7.4.2 kohdassa asetetusta, menettely
toistetaan.
7.4.5 Tämän jälkeen näytteet analysoidaan.7.4.6 Analyysin jälkeen nolla- ja vertailupisteet tarkistetaan samoja kaasuja
käyttäen. Jos tarkistuksissa saadut lukemat ovat 2 prosentin sisällä
7.4.3 kohdan lukemista, analyysiä voidaan pitää hyväksyttävänä.
7.4.7 Tämän kohdan kaikissa alakohdissa eri kaasujen virtaamien ja
paineiden on oltava samat kuin niiden kaasujen, joita käytettiin analy-
saattoreiden kalibroinnin aikana.
7.4.8 Kaasuissa mitattujen epäpuhtauksien pitoisuudeksi otettava lukema on
se, joka on luettu mittauslaitteen vakauttamisen jälkeen.
7.5 Kuljetun matkan mittaaminen
Todellisuudessa kuljettu matka, kilometreinä ilmaistuna, saadaan
kertomalla kierrosmittarin osoittama kierrosten kokonaismäärä rullan
koolla (katso 4.1.1 kohta).
8. TUOTETTUJEN KAASUMAISTEN EPÄPUHTAUKSIEN MÄÄRÄN
MÄÄRITTÄMINEN
8.1 Testin aikana tuotetun hiilimoniksidin määrä määritetään kaavalla:
CO
M¼1
S/C1V/C1dCO/C1COc
106
jossa:
8.1.1 COMon testin aikana tuotetun hiilimonoksidin massa ilmaistuna
muodossa g/km;
8.1.2 S on edellä kohdassa 7.5 määritelty matka;
8.1.3 dCOon hiilimonoksidin tiheys, kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine
101,33 kPa (= 1,250 kg/m3);
8.1.4 COcon ohennettujen kaasujen hiilimonoksidin tilavuuskonsentraatio
miljoonasosina ja korjattuna siten, että otetaan huomioon ohennu-
silman sisältämät saasteet:
COc¼COe/C0COd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.1.4.1 COeon pussiin Sbkerättyjen ohennettujen kaasunäytteiden hiilimonok-
sidikonsentraatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.1.4.2 COdon pussiin Sakerättyjen ohennettujen kaasunäytteiden hiilimonok-
sidikonsentraatio miljoonasosina ilmaistuna;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 268
▼M1
▼B
▼B
8.1.4.3 DF on jäljempänä kohdassa 8.4 määritelty kerroin;
8.1.5 V on ohennettujen kaasujen kokonaistilavuus, ilmaistuna m3/testi, stan-
dardilämpötilassa 0 ºC (273 ºK) ja standardipaineessa 101,33 kPa:
V¼Vo/C1NP a /C0Pi ðÞ /C1 273
101;33/C1Tpþ273 ðÞ
jossa:
8.1.5.1 Vo on pumpun P1yhden kierroksen aikana siirtämän kaasun tilavuus
ilmaistuna m3/kierros. Tämä tilavuus on pumpun tulo- ja poistoaukon
välisten ohjaavien paineiden funktio;
8.1.5.2 N on pumpun P1neljän testikierroksen aikana tekemien kierrosten
lukumäärä;
8.1.5.3 Pa on ilmanpaine ilmaistuna kilopondeina kPa;
8.1.5.4 Pi on pumpun P1tuloaukon paineenpudotuksen keskiarvo, ilmaistuna
kilopondeina kPa, neljän testikierroksen aikana;
8.1.5.5 Tp on pumpun P1tuloaukosta mitatun ohennetun kaasun lämpötila-
arvo neljän testikierroksen aikana.
8.2 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon pakoputken
kautta kulkevien palamattomien hiilivetyjen massa testin aikana laske-
taan kaavalla:
HCM¼1
S/C1V/C1dHC/C1HCc
106
jossa:
8.2.1 HCMon testin aikana tuotettujen hiilivetyjen massa, ilmaistuna g/km;
8.2.2 S on edellä 8.1.2 kohdassa määritelty matka;8.2.3 d
HCon hiilivetyjen tilavuus, kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine
101,33 kPa (hiilen keskimääräinen suhde vetyyn 1:1,85) (= 0,619 kg/
m3);
8.2.4 HCcon ohennettujen kaasujen konsentraatio hiiliekvivalentin miljoo-
nasosina (esimerkiksi: propaanin konsentraatio kerrottuna kolmella) ja
korjattuna siten, että ohennusilma otetaan huomioon:
HCc¼HCe/C0HCd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.2.4.1 HCeon pussiin Sbkerättyjen ohennettujen kaasujen hiilivetykonsen-
traatio hiiliekvivalentin miljoonasosina;
8.2.4.2 HCdon pussiin Sakerätyn ohennusilman hiilivetykonsentraatio hiiliek-
vivalentin miljoonasosina;
8.2.4.3 DF on 8.4 kohdassa määrätty kerroin;
8.2.5 V on kokonaistilavuus (katso 8.1.5 kohta).
8.3 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon pakoputken
kautta kulkevien typen oksidien massa testin aikana lasketaan
kaavalla:
NOxM¼1
S/C1V/C1dNO2/C1NOxc/C1Kh
106
jossa:
8.3.1 NOxMon testin aikana tuotettujen typen oksidien massa, ilmaistuna
muodossa g/km;
8.3.2 S on edellä 7.5 kohdassa määritelty matka;
8.3.3 dNO2on pakokaasujen typen oksidien tiheys, NO2-ekvivalentteina, kun
lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine 101,33 kPa (= 2,05 kg/m3);1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 269
▼B
8.3.4 NOxcon ohennettujen kaasujen typpioksidikonsentraatio miljoonaso-
sina ilmaistuna ja korjattuna siten, että ohennusilma otetaan huomioon:
NOxc¼NOxe/C0NOxd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.3.4.1 NOxeon pussiin kerättyjen ohennettujen kaasujen typpioksidikonsen-
traatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.3.4.2 NOxdon pussiin Sbkerättyjen ohennettujen kaasujen typpioksidikon-
sentraatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.3.4.3 DF on jäljempänä 8.4 kohdassa määrätty kerroin;
8.3.5 Kh on ilmankosteuden korjauskerroin
Kh¼1
1/C00;0329 H /C010;7 ðÞ
jossa:
8.3.5.1 H on absoluuttinen ilmankosteus ilmaistuna vesigrammoina kuivaa
ilmakiloa kohti
H¼6;2111 /C1U/C1Pd
Pa/C0PdU
100g=kgðÞ
jossa:
8.3.5.1.1 U on ilmankosteustilavuus prosentteina ilmaistuna;8.3.5.1.2 Pd on kyllästetyn vesihöyryn paine, ilmaistuna kilopondeina kPa
testilämpötilassa;
8.3.5.1.3 Pa on ilmanpaine ilmaistuna kilopondeina kPa.
8.4 DF on kerroin, joka lasketaan kaavalla:
DF¼
14;5
CO2þ0;5C O þHC
jossa:
8.4.1 CO, CO2ja HC ovat pussin Saohennettujen kaasujen hiilimonoksidi-,
hiilidioksidi- ja hiilivetykonsentraatiot prosentteina ilmaistuina.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 270
▼B
Alalisäys 1
Moottorinkäyttöjaksot I-tyypin testille
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 271
▼B
Alalisäys 2
Esimerkki 1 pakokaasujenkeräysjärjestelmästä
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 272
▼B
Alalisäys 3
Esimerkki 2 pakokaasujenkeräysjärjestelmästä
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 273
▼B
Alalisäys 4
Moottoripyöriä ja kolmipyöräisiä moottoriajoneuvoja koskeva dynamome-
trin ajon aikaisen tehoabsorption kalibrointi
Tässä alalisäyksessä esitetään menetelmä, jolla voidaan määritellä maantieajon
aikana absorboitava voima rullapenkin avulla.
Ajossa mitattuun voimaan kuuluu kitkan ja voimanabsorptiolaitteiston absor-
boima voima. Rullapenkkiä ajetaan testinopeuksia suuremmilla nopeuksilla.
Rullapenkin aktivoimiseen käytetty laite kytketään sen jälkeen irti penkistä ja
rullan (rullien) nopeus hidastuu.
Rullapenkin voimanabsorptioyksikköja rullapenkin kitka hajottavat laitteen
kineettisen energian. Tämä menetelmä ei ota huomioon rullan sisäisen kitkan
vaihteluita, jotka johtuvat moottorin tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon
pyörivästä painosta. Jos penkissä on kaksi rullaa, vapaan takarullan pysähtymi-
sajan ja moottorin ohjaaman eturullan pysähtymisajan välinen ero voidaan jättää
huomiotta.
Menetellään seuraavalla tavalla:
1. Rullan kierrosnopeus mitataan, jos sitä ei ole aikaisemmin tehty. Myös
ylimääräistä mittaavaa pyörää, kierrosmittaria tai muuta menetelmää
voidaan käyttää.
2. Moottoripyörä tai kolmipyöräinen moottoriajoneuvo asetetaan penkkiin tai
käytetään muuta menetelmää rullapenkin saattamiseksi toimintaan.
3. Käytetään vauhtipyörää tai muuta inertiansimulaatio-järjestelmää, jota
käytetään yleisimmin kyseessä olevan moottoripyörän tai kolmipyöräisen
moottoriajoneuvon yhteydessä käytettävän rullapenkin kanssa.
4. Rullapenkin nopeus nostetaan 50 kilometriin tunnissa.
5. Absorboitu voima kirjataan ylös.
6. Rullapenkin nopeus nostetaan 60 kilometriin tunnissa.7. Rullapenkin aktivoimiseen käytetty laite kytketään pois.8. Aika, jonka kuluessa rullapenkin nopeus hidastuu 55 kilometristä tunnissa
45 kilometriin tunnissa, merkitään ylös.
9. Voimanabsorptiolaite asetetaan eri tasolle.
10. Edellä esitetyt vaiheet 4—9 toistetaan niin monta kertaa kuin on tarpeen
kattamaan käytettyjen maantieajotehojen koko asteikko.
11. Absorboitu voima lasketaan kaavalla:
P
d¼M1V2
1/C0V2
2/C0/C1
2000 t¼0;03858 M 1
t
jossa:
Pd: teho, kW
M1: ekvivalentti inertia, kg
V1: lähtönopeus, m/s (55 km/h = 15,28 m/s)
V2: loppunopeus, m/s (45 km/h = 12,50 m/s)
t: aika, jonka kuluessa rulla hidastaa 55 kilometristä 45 kilometriin
tunnissa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 274
▼B
12. Kaavio, jossa näkyy rullapenkin absorboima voima testinopeudelle 50 km/h
indikoidun voiman mukaisesti, johon viitataan jäljempänä vaiheessa 4.
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 275
▼M2
Lisäys 1a
I-tyypin testi (tämän liitteen 2.2.1.1.5 kohdassa olevan taulukon rivillä B säädettyjen päästöra-
jojen mukaisesti testattavat ajoneuvot)
(keskimääräisten pakokaasupäästöjen tarkistus)
1 JOHDANTO
Menettely liitteessä II olevassa 2.2.1.1 kohdassa esitetylle I-tyypin
testille.
1.1 Moottoripyörä tai moottoroitu kolmipyöräinen ajoneuvo asetetaan
dynamometripenkkiin, jossa on jarru ja vauhtipyörä. Suoritetaan
yhtäjaksoisesti testi, joka koostuu luokan I moottoripyörien osalta
kuudesta yksinkertaisesta kaupunkisyklistä, joiden yhteiskesto on 1
170 sekuntia, tai luokan II moottoripyörien osalta kuudesta yksinker-
taisesta kaupunkisyklistä ja yhdestä maantiesyklistä, joiden
yhteiskesto on 1 570 sekuntia.
Testin aikana pakokaasuja ohennetaan ilmalla siten, että seoksen
virtaustilavuus pysyy vakaana. Koko testin ajan jatkuva seosnäyt-
teiden virta tuodaan yhteen tai useampaan pussiin siten, että
hiilimonoksidin, palamattomien hiilivetyjen typen oksidien ja hiili-
dioksidin konsentraatiot (keskimääräiset testiarvot) voidaan
määritellä järjestyksessä.
2 DYNAMOMETRIPENKIN KÄYTTÖSYKLI
2.1 Syklin kuvaus
Dynamometrin käyttösyklit on annettu alalisäyksessä 1.
2.2 Yleiset edellytykset syklin suorittamiselle
Alustavat testisyklit suoritetaan tarpeen mukaan sen määrittelemi-
seksi, miten kaasupolkimen ja jarrujen ohjaimia parhaiten
käytetään, jotta saavutetaan sykli, joka vastaa teoreettista sykliä
määrätyissä rajoissa.
2.3 Vaihteiston käyttö
2.3.1 Vaihteiston käyttömääritellään seuraavasti:
2.3.1.1 Tasaisella nopeudella moottorin nopeuden on mahdollisuuksien
mukaan pysyttävä 50 ja 90 prosentin välillä enimmäisnopeudesta.
Jos tämä nopeus saavutetaan käyttämällä useampaa kuin yhtä vaih-
detta, moottoria testataan käyttämällä suurinta vaihdetta.
2.3.1.2 Kaupunkisyklin osalta moottori on kiihdytyksen aikana testattava
käyttämällä sitä vaihdetta, jolla saadaan paras kiihtyvyys. Seuraa-
vaksi suurinta vaihdetta käytetään viimeistään silloin, kun moottorin
nopeus on saavuttanut 110 prosenttia siitä nopeudesta, jolla nimel-
linen enimmäisteho saavutetaan. Jos moottoripyörä tai moottoroitu
kolmipyöräinen ajoneuvo saavuttaa 20 km/h nopeuden ensimmäi-
sellä vaihteella tai 35 km/h toisella vaihteella, seuraavaksi suurinta
vaihdetta käytetään näillä nopeuksilla.
Näissä tapauksissa ei sallita muita vaihtoja suurempiin vaihteisiin.
Jos kiihdytysvaiheen aikana vaihdetta vaihdetaan moottoripyörälle
tai moottoroidulle kolmipyöräiselle ajoneuvolle määrätyillä nopeuk-
silla, seuraavassa tasaisen nopeuden vaiheessa käytetään vaihdetta,
joka on käytössä, kun moottoripyörä tai moottoroitu kolmipyöräinen
ajoneuvo aloittaa tasaisen vauhdin vaiheen, riippumatta moottorin
kierrosnopeudesta.
2.3.1.3 Hidastuksen aikana on käytettävä seuraavaksi pienintä vaihdetta,
ennen kuin moottori alkaa täristä tai kun moottorin nopeus on
pudonnut 30 prosenttiin nimellisen enimmäistehon nopeudesta sen
mukaan, kumpi tapahtuu aikaisemmin. Ensimmäistä vaihdetta ei
käytetä hidastuksen aikana.
2.3.2 Automaattivaihteistolla varustetut moottoripyörät ja kolmipyöräiset
moottoriajoneuvot testataan käyttämällä suurinta vaihdetta (”drive”).
Kaasupoljinta käytetään siten, että saadaan mahdollisimman tasainen
kiihdytys, jotta voimansiirto käyttää eri vaihteita tavanomaisessa
järjestyksessä. Sovelletaan jäljempänä 2.4 kohdassa määrättyjä toler-
ansseja.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 276
▼M2
2.3.3 Maantiesyklissä vaihteistoa on käytettävä valmistajan suositusten
mukaisesti.
Tämän liitteen lisäyksessä 1 esitettyjä vaihteen vaihtokohtia ei sovel-
leta; kiihdytyksen on jatkuttava koko sen ajan, jota edustaa kunkin
joutokäyntijakson lopun ja seuraavan tasaisen nopeuden jakson
yhdistävä suora viiva. Sovelletaan jäljempänä 2.4 kohdassa
määrättyjä toleransseja.
2.4 Toleranssit
2.4.1 Kaikissa vaiheissa pidetään yllä teoreettinen nopeus, jonka toleranssi
on ± 2 km/h. Määrättyjä toleransseja suuremmat nopeuden toler-
anssit sallitaan vaiheesta toiseen siirryttäessä, edellyttäen että
toleranssit eivät missään vaiheessa ylity enemmän kuin 0,5 sekunnin
ajaksi, kaikissa tapauksissa 6.5.2 ja 6.6.3 kohdan määräykset
huomioon ottaen.
2.4.2 Sallitaan 0,5 sekunnin toleranssi teoreettisten aikojen ylä- tai alapuo-
lelle.
2.4.3 Nopeuden ja ajan toleranssit yhdistetään tämän liitteen alalisäyksessä
1 esitetyllä tavalla.
2.4.4 Kierroksen aikana kuljettu matka mitataan ± 2 prosentin tolerans-
silla.
3 MOOTTORIPYÖRÄ TAI KOLMIPYÖRÄINEN MOOTTORIAJO-
NEUVO JA POLTTOAINE
3.1 Testimoottoripyörä tai kolmipyöräinen moottoriajoneuvo
3.1.1 Moottoripyörä tai kolmipyöräinen moottoriajoneuvo on tuotava
testattavaksi hyvässä mekaanisessa kunnossa. Sen olisi oltava
sisäänajettu ja sillä pitäisi ajaa vähintään 1 000 km ennen testiä.
Laboratorio voi päättää, hyväksytäänkömoottoripyö rä tai kolmi-
pyöräinen moottoriajoneuvo, jolla on ajettu alle 1 000 km ennen
testiä.
3.1.2 Pakokaasujenpoistojärjestelmässä ei saa olla vuotoja, jotka voivat
vaikuttaa kerättyjen kaasujen määrään, jonka on oltava moottorista
peräisin olevien kaasujen määrä.
3.1.3 Induktiojärjestelmän vuotamattomuus voidaan tarkistaa sen varmista-
miseksi, että satunnainen ilmavirta ei pääse vaikuttamaan
kaasutukseen.
3.1.4 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon asetusten on
oltava valmistajan ohjeiden mukaisia.
3.1.5 Laboratorio voi varmistaa, että moottoripyörän tai kolmipyöräisen
moottoriajoneuvon suorituskyky vastaa valmistajan ilmoitusta, että
sitä voidaan käyttää tavanomaiseen ajamiseen ja erityisesti että se
käynnistyy kylmänä ja kuumana.
3.2 Polttoaine
Testissä käytetään viitepolttoainetta, jonka määrittely on liitteessä
IV. Jos moottorin voiteluaineena on jokin seos, viitepolttoaineeseen
lisätyn öljyn on oltava laadultaan ja määrältään valmistajan suosi-
tusten mukaista.
4 TESTAUSLAITTEET
4.1 Dynamometri
Dynamometrin on oltava pääominaisuuksiltaan seuraavanlainen:
Rullan ja jokaisen pyörän renkaan välinen kontakti:
— rullan läpimitta ≥400 mm
— tehoabsorptiokäyrän laskeminen: testipenkin on voitava tuottaa,
moottorin kehittämä teho alkunopeudesta 12 km/h, ± 15
prosentin toleranssilla moottoripyörän tai kolmipyöräisen moot-
toriajoneuvon kulkiessa tasaisella tiellä tuulen nopeuden ollessa
käytännössä nolla. Jarrujen absorboima teho ja penkin sisäinen
kitka joko lasketaan lisäyksen 1 alalisäyksessä 4 olevan 111997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 277
▼M2
kohdan määräysten mukaisesti tai jarrujen absorboiman tehon ja
penkin sisäisen kitkan on oltava:
—KV3±5%PV50
— lisäinertiat: 10 kg kerrallaan (1).
4.1.1 Todellisuudessa kuljettu matka mitataan käyttämällä kierrosmittaria,
jota ohjaa rulla, joka ohjaa jarruja ja vauhtipyöriä.
4.2 Laitteisto, jolla otetaan näytteitä kaasuista ja mitataan niiden
tilavuus
4.2.1 Lisäyksen 1 alalisäyksissä 2 ja 3 on kaavio, joka sisältää periaatteet
testin aikana tapahtuvaa pakokaasujen keräämistä ja ohentamista
sekä näytteidenottoa ja pakokaasujen tilavuuden mittaamista varten.
4.2.2 Seuraavissa kohdissa kuvataan testilaitteiston osia (jokaisen kompo-
nentin kohdalla on lisäyksen 1 alalisäysten 2 ja 3 piirroksissa
käytetty lyhenne). Tekninen tutkimuslaitos voi hyväksyä erilaisen
laitteiston käytön edellyttäen, että sillä saadaan vastaavat tulokset:
4.2.2.1 laite, jolla kerätään kaikki testin aikana tuotetut pakokaasut; tavalli-
sesti käytetään avointa laitetta, joka ylläpitää ilmanpainetta
pakoputkessa(-putkissa). Suljettua järjestelmää voidaan kuitenkin
käyttää, edellyttäen että vastapainetta koskevat ehdot täyttyvät (±
1,25 kPa). Kaasut täytyy kerätä siten, että tapahtuva kondensaatio
ei vaikuta merkittävästi pakokaasujen ominaisuuksiin testilämpöti-
lassa;
4.2.2.2 putki (Tu) joka yhdistää pakokaasujen keräyslaitteiston ja näyttee-
nottojärjestelmän. Yhdistävän putken ja kaasunkeräyslaitteiston on
oltava ruostumatonta terästä tai muuta materiaalia, joka ei vaikuta
kerättyjen kaasujen koostumukseen ja kestää niiden lämpötilan;
4.2.2.3 lämpömuuttaja (Sc), jolla voidaan rajoittaa ohennettujen kaasujen
lämpötilan vaihteluiden rajaksi ± 5 ºC pumpun tuloaukossa testin
keston ajaksi. Lämpömuuttajassa on oltava esilämmitysjärjestelmä,
jolla voidaan nostaa kaasujen lämpötila toimintalämpötilaan (± 5
ºC) ennen testauksen aloittamista;
4.2.2.4 poistopumppu (P1), joka imee ohennetut kaasut moottorin avulla,
joka toimii erilaisilla erittäin tasaisilla nopeuksilla. Pumpun on
voitava taata tasainen virtaus, jolla on riittävä tilavuus, jotta varmis-
tetaan kaikkien kaasujen imeminen. Laitetta, joka käyttää kriittisen
virtauksen venturia, voidaan myös käyttää;
4.2.2.5 laite joka pystyy jatkuvasti tallentamaan pumppuun tulevien ohen-
nettujen kaasujen lämpötilan;
4.2.2.6 kaasunkeräyslaitteiston ulkopuolelle kiinnitetty näytteenottokeräy-
sputki S3, jolla voidaan kerätä jatkuva näyte ohentavasta ilmasta
käyttämällä pumppua, suodatinta ja virtamittaria testin keston ajan;
4.2.2.7 näytteenottokeräysputki (S2), joka on sijoitettu poistopumpun eteen
vastavirtaan ohennettujen kaasujen virtaussuuntaan nähden ja jolla
otetaan näytteitä seoksesta testin keston ajan tasaisella virtausnopeu-
della käyttämällä, mikäli tarpeen, virtausmittaria ja pumppua.
Kaasujen vähimmäisvirtausnopeuden kahdessa edellä kuvatussa
näytteenottojärjestelmässä on oltava vähintään 150 l/h;
4.2.2.8 kaksi suodatinta (F2ja F3), jotka on sijoitettu keräysputkien S2ja S3jälkeen vastaavassa järjestyksessä ja jotka on suunniteltu suodatta-
maan pusseihin kerättyjen näytteiden virrasta kiinteät hiukkaset. On
erityisesti varmistettava, että ne eivät vaikuta näytteiden kaasu-
maisten komponenttien konsentraatioihin;
4.2.2.9 kaksi pumppua (P2ja P3) joilla otetaan näytteitä keräysputkista S2ja
S3tässä järjestyksessä ja joilla täytetään pussit Saja Sb;
4.2.2.10 kaksi käsin säädeltävää venttiiliä (V2ja V3), jotka on asennettu
sarjaan pumppujen P2ja P3kanssa tässä järjestyksessä ja joilla
säädellään pusseihin lähetettävän näytteen virtausta;
4.2.2.11 kaksi rotametria (R2ja R3), jotka on asennettu sarjaan ”keräysputki,
suodatin, pumppu, venttiili, pussi” (S2,F2,P2,V2,Saja S3,F3,P3,V3,
Sbtässä järjestyksessä) siten, että näytteen virtaus millä hetkellä
tahansa voidaan välittömästi tarkastaa visuaalisesti;
4.2.2.12 tiiviit näytteenottopussit, joihin kerätään ohennusilma ja ohennettu
kaasuseos, joihin kyseessä olevat saasteet eivät vaikuta ja joiden
kapasiteetti on riittävä eikä vaikuta näytteiden normaaliin virtauk-1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 278
(1) Nämä ovat lisämassoja, jotka voidaan mahdollisesti korvata elektronisella laitteella,
edellyttäen että tulosten vastaavuus osoitetaan.
▼M2
seen. Näytteenottopusseissa on oltava automaattiset sulkijat, jotka
voidaan sulkea nopeasti ja tiiviisti, joko näytteenottojärjestelmässä
tai analysointijärjestelmässä kokeen lopuksi;
4.2.2.13 kaksi ohjaavia paineita mittaavaa manometria (g1ja g2), jotka asen-
netaan:
g1: ennen pumppua P1, jotta voidaan mitata pakokaasuista ja ohen-
tavasta ilmasta koostuvan seoksen ja ilmakehän välisen paineen
vaihtelu;
g2: ennen pumppua P1ja sen jälkeen, jotta voidaan mitata kaasu-
virtaukseen kohdistuvan paineen lisäys;
4.2.2.14 kierrosmittari, jolla mitataan pyörivän poistopumpun P1kierrosten
määrä;
4.2.2.15 kolmitieventtiilit edellä esitetyssä näytteenottojärjestelmässä, joilla
ohjataan testin aikana näytteet joko ilmakehään tai oikeisiin näyttee-
nottopusseihin. Käytetään pikaventtiileitä, jotka on valmistettu
materiaaleista, jotka eivät vaikuta kaasujen koostumukseen; niiden
poistoaukkojen poikkileikkauksen ja muodon on pidettävä kuormi-
tushäviöniin pienenä kuin teknisesti mahdollista.
4.3 Analyyttinen laitteisto
4.3.1 Hiilivetykonsentraation mittaaminen
4.3.1.1 Pusseihin Saja Sbtestin aikana kerätyistä näytteistä mitataan pala-
mattomien hiilivetyjen konsentraatio liekki-ionisaatioanalysaattorilla.
4.3.2 Hiilimonoksidi- ja hiilidioksidikonsentraatioiden mittaaminen
4.3.2.1 Pusseihin Saja Sbtestin aikana kerätyistä näytteistä mitataan hiilimo-
noksidin CO ja hiilidioksidin CO2konsentraatiot infrapuna-
absorptioanalysaattorilla, joka ei hajota valoa.
4.3.3 Typen oksidien (NOx) konsentraation mittaaminen
4.3.3.1 Pusseihin Saja Sbtestin aikana kerätyistä näytteistä mitataan typen
oksidien (NOx) konsentraatiot kemilumenesenssianalysaattorilla.
4.4 Instrumenttien ja mittausten tarkkuus
4.4.1 Koska jarrut kalibroidaan erillisessä testissä, ei ole välttämätöntä
osoittaa dynamometrin tarkkuutta. Pyörivien massojen kokonaisi-
nertia, mukaan lukien rullien ja jarrujen pyörivien osien inertia, (ks.
5.2 kohta), on annettava ± 2 prosentin tarkkuudella.
4.4.2 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon nopeus mita-
taan jarruihin ja vauhtipyörään kytkettyjen rullien
pyörimisnopeuden perusteella. Sen on oltava mitattavissa ± 2 km/h
tarkkuudella nopeuksilla 0—10 km/h ja ± 1 km/h tarkkuudella
nopeuksilla, jotka ylittävät 10 km/h.
4.4.3 Lämpötilan, johon viitataan 4.2.2.5 kohdassa, on oltava mitattavissa
tarkkuudella ± 1 ºC. Lämpötilan, johon viitataan 6.1.1 kohdassa, on
oltava mitattavissa tarkkuudella ± 2 ºC.
4.4.4 Ilmanpaineen on oltava mitattavissa tarkkuudella ± 0,133 kPa.
4.4.5 Pumppuun P1tulevien ohennettujen kaasujen seoksen paineen pudo-
tuksen (ks. 4.2.2.13 kohta) ilmanpaineeseen verrattuna on oltava
mitattavissa tarkkuudella ± 0,4 kPa. Pumppua P1edeltäviin ja sen
jälkeisiin osiin (katso 4.2.2.13 kohta) tulevien ohennettujen kaasujen
paineen muutoksen on oltava mitattavissa tarkkuudella ± 0,4 kPa.
4.4.6 Pumpun P1jokaisen täydellisen kierroksen siirtämän kaasun tila-
vuuden ja sen siirtoarvon, joka saadaan käydessä kierrosmittarin
osoittamalla hitaimmalla mahdollisella nopeudella, on mahdollistet-
tava pumpun P1testin aikana siirtämän pakokaasujen ja ohentavan
ilman seoksen kokonaistilavuuden määrittäminen ± 2 prosentin tark-
kuudella.
4.4.7 Riippumatta tarkkuudesta, jolla standardikaasut määritellään, analy-
saattoreiden mittausalan on oltava yhteensopiva eri
saastepitoisuuksia mitattaessa vaadittavan mittaustarkkuuden kanssa
± 3 prosentin tarkkuudella.
Liekki-ionisaatioanalysaattorin, jolla mitataan hiilivetykonsentraatio,
on pystyttävä saavuttamaan 90 prosenttia maksimitehostaan alle
yhdessä sekunnissa.
4.4.8 Standardit (kalibrointi-) kaasut saavat poiketa kyseisten kaasujen
viitearvoista korkeintaan ± 2 prosenttia. Ohenteena on käytettävä
typpeä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 279
▼M2
5 TESTAUSVALMISTELUT
5.1 Maantietesti
5.1.1 Tietä koskevat vaatimukset
Testitien on oltava tasainen, suora ja sileäksi päällystetty. Tien
pinnan on oltava kuiva eikä siinä saa olla esteitä tai tuuliesteitä,
jotka voivat haitata ajovastuksen mittausta. Kahden vähintään 2
metrin etäisyydellä toisistaan olevan pisteen välinen kaltevuus voi
olla enintään 0,5 prosenttia.
5.1.2 Maantietestin ympäristöolot
Tuulen on oltava tasaista tietojen keruujaksoina. Tuulen nopeus ja
suunta on mitattava jatkuvasti tai riittävin välein paikassa, jossa
tuulen voima rullauksen aikana on edustava.
Ympäristöolojen on oltava seuraavien raja-arvojen sisällä:
— tuulen enimmäisnopeus: 3 m/s
— tuulenpuuskien enimmäisnopeus: 5 m/s
— tuulen keskinopeus, samansuuntainen 3 m/s— tuulen keskinopeus, kohtisuora 2 m/s
— suhteellinen kosteus enintään: 95 prosenttia
— ilman lämpötila: 278—308 K.
Ympäristön vakio-olot ovat seuraavat:
— paine, p
0: 100 kPa
— lämpötila, T0: 293 K
— suhteellinen ilman tiheys, d0: 0,9197
— tuulen nopeus: ei tuulta
— ilman tiheys, ρ0: 1,189 kg/m3.
Moottoripyörää testattaessa vallitseva ilman suhteellinen tiheys, joka
lasketaan jäljempänä olevan kaavan mukaisesti, ei saa poiketa
enempää kuin 7,5 prosenttia vakio-olojen mukaisesta ilman
tiheydestä.
Ilman suhteellinen tiheys, dT, lasketaan kaavalla:
dT¼d0/C2pT
p0/C2T0
TT
jossa
dT= ilman suhteellinen tiheys testioloissa
pT= ilman paine testioloissa, kilopascalia
TT= absoluuttinen lämpötila testin aikana, kelvinasteita.
5.1.3 Viitenopeus
Viitenopeuden tai -nopeuksien on oltava testisyklin määrittelyjen
mukaisia.
5.1.4 Määränopeus
Määränopeus vtarvitaan, jotta voitaisiin laatia ajovastuskäyrä. Jotta
ajovastus voitaisiin määrittää moottoripyörän nopeuden funktiona
lähellä viitenopeutta v0, ajovastukset on mitattava määränopeudella
käyttämällä vähintään määränopeutta, viitenopeus(-nopeudet)
mukaan lukien. Määränopeuspisteiden alan (enimmäis- ja vähim-
mäispisteiden välin) on ulotuttava viitenopeuden tai
viitenopeusalueen, jos viitenopeuksia on enemmän kuin yksi,
kummallekin puolelle vähintään ∆v, kuten 5.1.6 kohdassa on
määritelty. Määränopeuspisteiden, joihin sisältyy viitenopeuspiste(-
pisteet), on oltava enintään 20 km/h:n etäisyydellä toisistaan, ja
määränopeuksien välien olisi oltava samansuuruisia. Ajovastus-
käyrästä voidaan laskea ajovastus viitenopeudella(-nopeuksilla).
5.1.5 Rullauksen aloitusnopeus
Rullauksen aloitusnopeuden on oltava enemmän kuin 5 km/h suur-
empi kuin korkein rullausajan mittauksen aloitusnopeus, sillä
tarvitaan riittävästi aikaa, jotta esimerkiksi sekä moottoripyörän että
sen kuljettajan asento voidaan vakauttaa ja jotta moottorin tehon
välitys voidaan katkaista, ennen kuin nopeus pienenee arvoon v1,
joka on nopeus, jossa rullausajan mittaus aloitetaan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 280
▼M2
5.1.6 Rullausajan mittauksen aloitus- ja lopetusnopeus
Jotta varmistettaisiin, että rullausajan ∆t, ja rullauksen nopeusvälin
2∆v, sekä aloitusnopeuden v1, ja lopetusnopeuden v2, kilometreinä
tunnissa, mittaukset ovat tarkkoja, seuraavien vaatimusten on
täytyttävä:
v1¼vþ∆v
v2¼v/C0∆v
∆v = 5 km/h kun v < 60 km/h
∆= 10 km/h kun v ≥60 km/h
5.1.7 Testimoottoripyörän valmistelu
5.1.7.1 Moottoripyörän on kaikkien osiensa suhteen vastattava tuotannossa
olevaa sarjaa, tai jos moottoripyörä eroaa tuotannossa olevasta
sarjasta, testiraportissa on annettava täydellinen kuvaus.
5.1.7.2 Moottorin, voimansiirron ja moottoripyörän oltava sisäänajettuja
valmistajan vaatimusten mukaisesti.
5.1.7.3 Moottoripyörä on säädettävä valmistajan vaatimusten mukaisesti,
esimerkiksi öljyn viskositeetin ja renkaiden paineen osalta, tai jos
moottoripyörä eroaa tuotannossa olevasta sarjasta, testiraportissa on
annettava täydellinen kuvaus.
5.1.7.4 Moottoripyörän ajokuntoisen massan on oltava tämän liitteen 1.2
kohdan mukainen.
5.1.7.5 Kokonaistestimassa, johon sisältyy kuljettajan ja laitteiden massa, on
mitattava ennen testin aloittamista.
5.1.7.6 Kuorman on jakauduttava pyörille valmistajan ohjeiden mukaisesti.5.1.7.7 Kun mittalaitteita asennetaan testimoottoripyörään on varmistettava,
että niiden vaikutus kuorman jakautumiseen pyörille jää mahdolli-
simman vähäiseksi. Kun moottoripyörän ulkopuolelle asennetaan
nopeusanturi, on varmistettava, että sen aiheuttama aerodynaaminen
hukka jää mahdollisimman vähäiseksi.
5.1.8 Kuljettaja ja ajoasento
5.1.8.1 Kuljettajan on käytettävä hyvin istuvaa (yksiosaista) ajopukua tai
vastaavia vaatteita, suojakypärää, suojalaseja, saappaita ja käsineitä.
5.1.8.2 Kuljettajan on 5.1.8.1 kohdassa annettujen edellytysten täyttyessä
oltava massaltaan 75 kg ± 5 kg ja pituudeltaan 1,75 m ± 0,05 m.
5.1.8.3 Kuljettajan on istuttava moottoripyörän istuimella, pidettävä jalkansa
jalkatuilla ja käsivartensa tavanomaisesti ojennettuina. Asennon on
oltava sellainen, että kuljettaja hallitsee moottoripyörän koko rullaus-
testin ajan.
Kuljettajan asennon on pysyttävä muuttumattomana koko mittauksen
ajan.
5.1.9 Rullausajan mittaaminen
5.1.9.1 Lämmittelyjakson jälkeen moottoripyörä kiihdytetään rullauksen
aloitusnopeuteen, jolloin rullaus aloitetaan.
5.1.9.2 Koska moottoripyörän rakenteen kannalta voi olla vaarallista ja
vaikeaa siirtää vaihteisto vapaalle, rullaus voidaan tehdä pelkästään
kytkin irrotettuna. Lisäksi niihin moottoripyöriin, joissa ei ole
mahdollisuutta katkaista moottoritehon välitystä rullauksen aikana,
sovelletaan menettelyä, jossa käytetään toista moottoripyörää veto-
voimana. Kun rullaustesti toistetaan alustadynamometrillä,
voimansiirron ja kytkimen on oltava samassa tilassa kuin maantietes-
tissä.
5.1.9.3 Moottoripyörän ohjausta on muutettava mahdollisimman vähän eikä
jarruja käytetä ennen rullausmittauksen loppua.
5.1.9.4 Määränopeutta v
jvastaava rullausaika ∆taion mitattava kuluneena
aikana moottoripyörän nopeudesta vj+∆v nopeuteen vj – ∆v.
5.1.9.5 Edellä 5.1.9.1—5.1.9.4 kohdassa kuvattu menettely on toistettava
vastakkaiseen suuntaan rullausajan ∆tbimittaamiseksi.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 281
▼M2
5.1.9.6 Kahden rullausajan ∆taija∆tbikeskiarvo ∆Tilasketaan seuraavalla
kaavalla:
∆Ti¼∆taiþ∆tbi
2
5.1.9.7 Suoritetaan vähintään neljä testiä ja keskimääräinen rullausaika ∆Tjlasketaan seuraavalla kaavalla:
∆Tj¼1
nXn
i¼1∆Ti
Testejä suoritetaan kunnes tilastollinen tarkkuus Pon yhtä suuri tai
pienempi kuin 3 prosenttia ( P= 3 %). Tilastollinen tarkkuus, P,
prosentteina, määritellään seuraavasti:
P¼tsﬃﬃﬃnp/C2100
∆Tj
jossa:
t = taulukossa 1 annettu kerroin;
s = keskihajonta, joka saadaan kaavalla
s¼ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
Xn
i¼1∆Ti/C0∆Tj/C0/C12
n/C01vuut
n = testin numero.
Taulukko 1
Tilastollisen tarkkuuden kerroin
nttﬃﬃﬃnp
4 3,2 1,60
5 2,8 1,256 2,6 1,06
7 2,5 0,94
8 2,4 0,859 2,3 0,77
10 2,3 0,73
11 2,2 0,66
12 2,2 0,6413 2,2 0,6114 2,2 0,59
15 2,2 0,57
5.1.9.8 Testiä toistettaessa on varmistettava, että ennen rullauksen aloitta-
mista on noudatettu samoja lämmittelyoloja ja samaa rullauksen
aloitusnopeutta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 282
▼M2
5.1.9.9 Useiden määränopeuksien rullausajat voidaan mitata jatkuvalla
rullauksella. Tällöin rullaus on aina toistettava samasta rullauksen
aloitusnopeudesta alkaen.
5.2 Tietojen käsittely
5.2.1 Ajovastuksen voiman laskeminen
5.2.1.1 Ajovastusvoima Fj, newtoneina, määränopeudella vjlasketaan seur-
aavasti:
Fj¼1
3;6mþmr ðÞ2∆v
∆Tj
jossa:
m = testimoottoripyörän massa, kilogrammoina, testin mukaisesti
kuljettaja ja laitteet mukaan lukien
mr= kaikkien pyörien ja pyörien mukana pyörivien moottori-
pyörän osien ekvivalentti inertiamassa maantierullauksen
aikana. mron soveltuvasti mitattava tai laskettava. Vaihtoeh-
toisesti mrvoidaan estimoida 7 prosentiksi
kuormaamattoman moottoripyörän massasta.
5.2.1.2 Ajovastuksen voima Fjon korjattava 5.2.2 kohdan mukaisesti.
5.2.2 Ajovastuskäyrän sovitus
Ajovastusvoima F lasketaan seuraavasti:
F¼f0þf2v2
Tällä summalla on tarkoitus korjata lineaarista regressioanalyysia
käyttämällä edellä saatu Fj-j avj-tietojoukko, jotta kertoimet f0ja f2voidaan määrittää,
jossa:
F = ajovastuksen voima, mukaan luettuna mahdollinen tuulen
nopeuden vastus, newtoneina
f0= vierintävastus, newtoneina
f2= ilmanvastuskerroin, newtonia kertaa tunti toiseen jaettuna
neliökilometrillä [N/(km/h)2].
Määritetyt kertoimet f0ja f2on korjattava ympäristön vakio-olosuh-
teisiin käyttämällä seuraavia kaavoja:
f/C3
0¼f01þK0TT/C0T0 ðÞ ½/C138
f/C3
2¼f2/C2TT
T0/C2p0
pT
jossa:
f*
0= korjattu vierintävastus ympäristön vakio-olosuhteissa,
newtonia
TT= ympäristön keskilämpötila, kelviniä
f*
2= korjattu ilmanvastuskerroin, newtonia kertaa tunti toiseen
jaettuna neliökilometrillä [N/(km/h)2].
pT= keskimääräinen ilmanpaine, kilopascalia
K0= vierintävastuksen lämpötilan korjauskerroin, joka voidaan
määritellä kyseisen moottoripyörän ja renkaiden empiirisistä
testitiedoista tai joka voidaan olettaa seuraavasti, jos tällaiset
tiedot eivät ole saatavilla: K0=6×1 0-3K-1.
5.2.3 Ajovastuksen tavoitevoima alustadynamometrin asetusta varten
Newtoneina ilmaistu ajovastuksen tavoitevoima F*(v0) alustadynamo-
metrillä moottoripyörän viitenopeudella (v0) määritetään seuraavasti:
F/C3v0ðÞ ¼f/C3
0þf/C3
2/C2v2
01997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 283
▼M2
5.3 Maantierullausmittauksista johdettu alustadynamometrin asetus
5.3.1 Laitteistovaatimukset
5.3.1.1 Nopeuden ja ajan mittalaitteiden tarkkuuden on oltava taulukossa 2
olevien a—f kohtien mukainen.
Taulukko 2
Mittauksilta vaadittava tarkkuus
Mitatulla arvolla Erottelukyky
a) Ajovastuksen voima, F + 2 % —
b) Moottoripyörän nopeus (v1,v2) ± 1 % 0,45 km/h
c) Rullauksen nopeusväli [2 ∆v=v1–v2] ± 1 % 0,10 km/h
d) Rullausaika ( ∆t) ± 0,5 % 0,01 s
e) Moottoripyörän kokonaismassa [mk+mrid] ± 1,0 % 1,4 kg
f) Tuulen nopeus ± 10 % 0,1 m/s
Alustadynamometrin rullien on oltava puhtaat ja kuivat eikä niissä
saa olla mitään, mikä voi aiheuttaa renkaan luistamista.
5.3.2 Inertiamassan asetus
5.3.2.1 Alustadynamometrin ekvivalentin inertiamassan on oltava vauhti-
pyörän ekvivalentti inertiamassa, mfi, joka on lähinnä
moottoripyörän todellista massaa, ma. Todellinen massa, ma, saadaan
lisäämällä etupyörän pyörivä massa, mrf, maantietestin aikana mitat-
tuun moottoripyörän, kuljettajan ja laitteiden kokonaismassaan.
Ekvivalentti inertiamassa mivoidaan vaihtoehtoisesti johtaa taulu-
kosta 3. Arvo mrfvoidaan tarvittaessa mitata tai laskea tai se
voidaan estimoida 3 prosentiksi m:stä.
Jos todellista massaa maei voida tasata vauhtipyörän ekvivalenttiin
inertiamassaan mi, jotta ajovastuksen tavoitevoima F*olisi yhtä suuri
kuin alustadynamometriin asetettava ajovastuksen voima FE,
korjattua rullausaikaa ∆TEvoidaan sovittaa seuraavasti rullauksen
tavoiteajan kokonaismassasuhteen ∆Troadmukaisesti:
∆Troad¼1
3;6maþmr1 ðÞ2∆v
F/C3
∆TE¼1
3;6miþmr1 ðÞ2∆v
FE
FE¼F/C3
∆TE¼∆Troad/C2mi/C2mr1
maþmr1
ja
0;95<miþmr1
maþmr1<1;05
ja jossa:
∆Troad= rullausajan tavoite
∆TE= korjattu rullausaika inertiamassalla (mi+mr1)
FE= alustadynamometrin ekvivalentti ajovastusvoima
mr1= takapyörän ja pyörän mukana pyörivien moottoripyörän
osien ekvivalentti inertiamassa rullauksen aikana. mrvoidaan soveltuvasti mitata tai laskea kilogrammoina.Vaihtoehtoisesti m
r1voidaan estimoida 4 prosentiksi
m:stä.
5.3.3 Ennen testiä alustadynamometri lämmitettävä soveltuvasti vakiintu-
neeseen kitkavoimaan Ff.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 284
▼M2
5.3.4 Renkaiden paineet on säädettävä valmistajan määritysten mukaisiksi
tai sellaisiksi, että moottoripyörän nopeus maantietestin aikana ja
alustadynamometrillä saavutettu moottoripyörän nopeus ovat yhtä
suuret.
5.3.5 Testimoottoripyörä on lämmitettävä alustadynamometrillä samoihin
olosuhteisiin kuin maantietestissä.
5.3.6 Alustadynamometrin asetusmenettelyt
Alustadynamometrin kuorma FEkoostuu sen rakenteen vuoksi koko-
naiskitkahäviöstä Ff, joka on alustadynamometrin pyörivän
kitkavastuksen, renkaiden vierintävastuksen ja moottoripyörän
ajojärjestelmän pyörivien osien kitkavastuksen sekä tehoa absor-
boivan yksikön (pau) Fpaujarruvoiman summa, kuten seuraavasta
kaavasta ilmenee:
FE¼FfþFpau
Edellä 5.2.3 kohdassa tarkoitettu ajovastuksen tavoitevoima F*olisi
toistettava alustadynamometrillä moottoripyörän nopeuden mukai-
sesti: Näin ollen:
FEviðÞ ¼F/C3viðÞ
5.3.6.1 Kokonaiskitkahäviön määrittäminen
Alustadynamometrin kokonaiskitkahäviöFfon mitattava 5.3.6.1.1 ja
5.3.6.1.2 kohdassa annetulla menetelmällä.
5.3.6.1.1 Alustadynamometrillä ajaminen
Tätä menetelmää sovelletaan ainoastaan alustadynamometreihin,
joilla voidaan ajaa moottoripyörää. Alustadynamometrin on ajettava
moottoripyörää tasaisesti viitenopeudella v0voimansiirto kytkettynä
ja kytkin irrotettuna. KokonaiskitkahäviöFf(v0) viitenopeudella v0saadaan alustadynamometrivoimasta.
5.3.6.1.2 Rullaus ilman absorptiota
Rullausajan mittausmenetelmää pidetään rullausmenetelmänä koko-
naiskitkahäviön Ffmittaamista varten.
Moottoripyörän rullaus suoritetaan alustadynamometrillä
5.1.9.1—5.1.9.4 kohdassa kuvatulla menettelyllä, jossa alustadyna-
mometrin absorptio on nolla, ja mitataan viitenopeutta v0vastaava
rullausaika ∆ti.
Mittaus on suoritettava vähintään kolme kertaa, ja keskimääräinen
rullausaika ∆t on laskettava kaavasta:
∆t¼1
nXn
i¼1∆ti
KokonaiskitkahäviöFf(v0) viitenopeudella v0lasketaan:
Ffv0ðÞ ¼1
3;6miþmr1 ðÞ2∆v
∆t
5.3.6.2 Tehoabsorptioyksikön voiman laskeminen
Voima, joka alustadynamometrin on absorboitava Fpau(v0) viitenopeu-
della v0lasketaan vähentämällä Ff(v0) ajovastuksen tavoitevoimasta
F*(v0):
Fpauv0ðÞ ¼F/C3v0ðÞ /C0Ffv0ðÞ
5.3.6.3 Alustadynamometrin asetukset
Alustadynamometrin tyypin mukaan se asetetaan jollakin
5.3.6.3.1—5.3.6.3.4 kohdassa kuvatuista menetelmistä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 285
▼M2
5.3.6.3.1 Alustadynamometri, jossa on polygonaalifunktio
Jos kyseessä on alustadynamometri, jossa on polygonaalinen funktio,
jolloin absorptio-ominaisuudet määritetään kuorman arvoilla useissa
nopeuspisteissä, asetuspisteiksi on valittava vähintään kolme
määränopeutta, myös viitenopeus. Alustadynamometri on kussakin
asetuspisteessä asetettava 5.3.6.2 kohdassa saatuun arvoon Fpau(vj).
5.3.6.3.2 Alustadynamometri, jossa on kertoimen valitsin
5.3.6.3.2.1 Jos kyseessä on alustadynamometri, jossa on kertoimen valitsin,
jolloin absorptio-ominaisuudet määritetään polynomifunktion
tietyillä kertoimilla, arvo Fpau(vj) kussakin määränopeudessa on
laskettava kohdissa 5.3.6.1 ja 5.3.6.2 annetulla menettelyllä.
5.3.6.3.2.2 Kun kuorman ominaisuuksiksi olete-
taan:FpauvðÞ ¼av2þbvþckertoimet a, b ja c on määritettävä
polynomisella regressiomenetelmällä.
5.3.6.3.2.3 Alustadynamometriin on asetettava 5.3.6.3.2.2 kohdassa saadut
kertoimet a,bjac.
5.3.6.3.3 Alustadynamometri, jossa on vastuksen F*polygonaalinen digitaalia-
setus
5.3.6.3.3.1 Jos kyseessä on alustadynamometri, jossa on vastuksen F*polygo-
naalinen digitaaliasetus, jolloin järjestelmään on liitetty tietokone,
F*annetaan suoraan ja ∆ti,Ffja Fpaumitataan ja lasketaan automaat-
tisesti, jotta alustadynamometriin voidaan asettaa ajovastuksen
tavoitevoima F*=f*
0+f*
2v2.
5.3.6.3.3.2 Tällöin F*
j-j avj-tietojoukot syöttävät suoraan useita pisteitä
peräkkäin digitaalisesti, rullaus suoritetaan ja rullausaika ∆timita-
taan. Kun sisäänrakennettu tietokone laskee seuraavan jakson
automaattisesti, Fpauasettuu automaattisesti muistiin moottoripyörän
nopeusväleillä, jotka ovat 0,1 km/h, ja kun rullaustesti on toistettu
useita kertoja, ajovastuksen asetus on valmis:
F/C3þFf¼1
3;6miþmr1 ðÞ2∆v
∆ti
Ff¼1
3;6miþmr1 ðÞ2∆v
∆ti/C0F/C3
Fpau¼F/C3/C0Ff
5.3.6.3.4 Alustadynamometri, jossa on f*
0,f*
2-kertoimen digitaaliasetus
5.3.6.3.4.1 Jos kyseessä on alustadynamometri, jossa on f*
0,f*
2-kertoimen digi-
taaliasetus, jolloin järjestelmään sisältyy tietokone, ajovastuksen
tavoitevoima F*=f*
0+f*
2v2asetetaan automaattisesti alustadynamo-
metriin.
5.3.6.3.4.2 Tällöin kertoimet f*
0ja f*
2syötetään suoraan digitaalisesti; rullaus
suoritetaan ja rullausaika ∆timitataan. Sisäänrakennettu tietokone
suorittaa laskemisen automaattisesti seuraavassa järjestyksessä, ja
Fpauasettuu automaattisesti ja digitaalisesti muistiin moottoripyörän
nopeusväleillä, jotka ovat 0,06 km/h, jolloin ajovastuksen asetta-
minen saadaan loppuun:
F/C3þFf¼1
3;6miþmr1 ðÞ2∆v
∆ti
Ff¼1
3;6miþmr1 ðÞ2∆v
∆ti/C0F/C3
Fpau¼F/C3/C0Ff
5.3.7 Alustadynamometrin varmennus
5.3.7.1 Heti alkuasetuksen jälkeen on mitattava viitenopeutta (v0) vastaava
rullausaika ∆tEalustadynamometrillä samalla menettelyllä kuin
5.1.9.1—5.1.9.4 kohdassa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 286
▼M2
Mittaus on suoritettava vähintään kolme kertaa, ja keskimääräinen
rullausaika ∆tEon laskettava tuloksista.
5.3.7.2 Alustadynamometriin asetettu ajovastuksen voima viitenopeudella
FE(v0) lasketaan seuraavalla kaavalla:
FEv0ðÞ ¼1
3;6miþmr1 ðÞ2∆v
∆tE
jossa:
FE= alustadynamometrin asetettu ajovastusvoima
∆tE= keskimääräinen rullausaika alustadynamometrillä.
5.3.7.3 Asetusvirhe εlasketaan seuraavasti:
ε¼FEv0ðÞ /C0F/C3v0ðÞ jj
F/C3v0ðÞ/C2100
5.3.7.4 Alustadynamometri säädetään uudestaan, jos asetusvirhe ei täytä
seuraavia vaatimuksia:
ε≤2 % kun v0≥50 km/h
ε≤3 % kun 30 km/h ≤v0< 50 km/h
ε≤10 % kun v0< 30 km/h
5.3.7.5 Edellä 5.3.7.1—5.3.7.3 kohdassa annettu menettely toistetaan,
kunnes asetusvirhe täyttää vaatimukset.
5.4 Alustadynamometrin asetus ajovastustaulukkoa käyttäen
Alustadynamometri voidaan asettaa käyttämällä rullausmenetelmästä
saadun ajovastusvoiman sijasta ajovastustaulukkoa. Taulukkomene-
telmässä alustadynamometri on asetettava viitemassalle riippumatta
kyseisen moottoripyörän ominaisuuksista.
Vauhtipyörän ekvivalentin inertiamassan mfion oltava taulukossa 3
annettu ekvivalentti inertiamassa mi. Alustadynamometri on asetet-
tava taulukossa 3 annetulla etupyörän ajovastuksella ”a” ja
ilmanvastuskertoimella ”b”.
Taulukko 3(1)
Ekvivalentti inertiamassa
Viitemassa mref(kg)Ekvivalentti inertiamassa
mi(kg)Etupyörän ajovastus ”a”
(N)Ilmanvastuskerroin ”b”
(N/(km/h)2)
95 < mref≤105 100 8,8 0,0215
105 < mref≤115 110 9,7 0,0217
115 < mref≤125 120 10,6 0,0218
125 < mref≤135 130 11,4 0,0220
135 < mref≤145 140 12,3 0,0221
145 < mref≤155 150 13,2 0,0223
155 < mref≤165 160 14,1 0,0224
165 < mref≤175 170 15,0 0,0226
175 < mref≤185 180 15,8 0,0227
185 < mref≤195 190 16,7 0,0229
195 < mref≤205 200 17,6 0,0230
205 < mref≤215 210 18,5 0,0232
215 < mref≤225 220 19,4 0,02331997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 287
▼M2
Viitemassa mref(kg)Ekvivalentti inertiamassa
mi(kg)Etupyörän ajovastus ”a”
(N)Ilmanvastuskerroin ”b”
(N/(km/h)2)
225 < mref≤235 230 20,2 0,0235
235 < mref≤245 240 21,1 0,0236
245 < mref≤255 250 22,0 0,0238
255 < mref≤265 260 22,9 0,0239
265 < mref≤275 270 23,8 0,0241
275 < mref≤285 280 24,6 0,0242
285 < mref≤295 290 25,5 0,0244
295 < mref≤305 300 26,4 0,0245
305 < mref≤315 310 27,3 0,0247
315 < mref≤325 320 28,2 0,0248
325 < mref≤335 330 29,0 0,0250
335 < mref≤345 340 29,9 0,0251
345 < mref≤355 350 30,8 0,0253
355 < mref≤365 360 31,7 0,0254
365 < mref≤375 370 32,6 0,0256
375 < mref≤385 380 33,4 0,0257
385 < mref≤395 390 34,3 0,0259
395 < mref≤405 400 35,2 0,0260
405 < mref≤415 410 36,1 0,0262
415 < mref≤425 420 37,0 0,0263
425 < mref≤435 430 37,8 0,0265
435 < mref≤445 440 38,7 0,0266
445 < mref≤455 450 39,6 0,0268
455 < mref≤465 460 40,5 0,0269
465 < mref≤475 470 41,4 0,0271
475 < mref≤485 480 42,2 0,0272
485 < mref≤495 490 43,1 0,02741997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 288
▼M2
Viitemassa mref(kg)Ekvivalentti inertiamassa
mi(kg)Etupyörän ajovastus ”a”
(N)Ilmanvastuskerroin ”b”
(N/(km/h)2)
495 < mref≤505 500 44,0 0,0275
10 kg:n välein 10 kg:n välein a = 0,088mi
Huom.:pyöristetään
kahteen desimaaliinb = 0,000015mi+ 0,0200
Huom.:pyöristetään
viiteen desimaaliin
(1) Jos valmistajan ilmoittama ajoneuvon huippunopeus on vähemmän kuin 130 km/h eikä tätä nopeutta voida saavuttaa
rullapenkillä, jossa on taulukossa 3 määritetyt testipenkkiasetukset, kerrointa b on sopeutettava siten, että huippuno-
peus saavutetaan.
5.4.1 Ajovastusvoiman asettaminen alustadynamometrillä ajovastustau-
lukon avulla
Alustadynamometrin ajovastuksen voima FEmääritetään seuraavalla
kaavalla:
FE¼FT¼aþb/C2v2
jossa:
FT= ajovastustaulukosta saatu ajovastusvoima, newtonia
A= etupyörän ajovastusvoima, newtonia
B= ilmanvastuskerroin, newtonia kertaa tunti toiseen jaettuna
neliökilometrillä [N/(km/h)2]
v= määränopeus, kilometriä tunnissa.
Ajovastuksen tavoitevoiman F*on oltava yhtä suuri kuin ajovastus-
taulukosta saatu ajovastusvoima FT, koska korjausta ympäristön
vakio-olosuhteisiin ei tarvita.
5.4.2 Alustadynamometrin määränopeus
Alustadynamometrin ajovastukset on tarkistettava määränopeudella
v. On tarkastettava vähintään neljä määränopeutta, viitenopeus(-
nopeudet) mukaan luettuina. Määränopeuspisteiden alan (enimmäis-
ja vähimmäispisteiden välin) on ulotuttava viitenopeuden tai viiteno-
peusalueen, jos viitenopeuksia on enemmän kuin yksi, kummallekin
puolelle vähintään ∆v, kuten 5.1.6 kohdassa on määritelty. Määräno-
peuspisteiden, joihin sisältyy viitenopeuspiste(-pisteet), on oltava
enintään 20 km/h:n etäisyydellä toisistaan, ja määränopeuksien
välien olisi oltava samansuuruisia.
5.4.3 Alustadynamometrin varmennus
5.4.3.1 Heti alkuasetuksen jälkeen on mitattava määränopeutta vastaava
rullausaika alustadynamometrillä. Moottoripyörää ei pidä asettaa
alustadynamometrille rullausajan mittauksen aikana. Kun alustadyna-
mometrin nopeus ylittää testisyklin enimmäisnopeuden, rullausajan
mittaus on käynnistettävä.
Mittaus on suoritettava vähintään kolme kertaa, ja keskimääräinen
rullausaika ∆tEon laskettava tuloksista.
5.4.3.2 Alustadynamometriin asetettu ajovastuksen voima määränopeudella
FE(vj) lasketaan seuraavalla kaavalla:
FEvj/C0/C1
¼1
3;6mi2∆v
∆tE
5.4.3.3 Asetusvirhe määränopeudella εlasketaan seuraavasti:
ε¼FEvj/C0/C1
/C0FT/C12/C12/C12/C12
FT/C21001997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 289
▼M2
5.4.3.4 Alustadynamometri on säädettävä uudestaan, jos asetusvirhe ei täytä
seuraavia vaatimuksia:
ε≤2 % kun v ≥50 km/h
ε≤3 % kun 30 km/h ≤v < 50 km/h
ε≤10 % kun v < 30 km/h
Edellä 5.3.4.1—5.3.4.3 kohdassa annettu menettely toistetaan,
kunnes asetusvirhe täyttää vaatimukset.
5.5 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon vakioi-
minen
5.5.1 Ennen testiä moottoripyörää tai kolmipyöräistä moottoriajoneuvoa
on säilytettävä tilassa, jossa lämpötila pysyy suhteellisen tasaisena
20 ja 30 ºC välillä. Tätä vakioimista jatketaan, kunnes moottoriöljyn
ja jäähdytysnesteen, jos sellaista on, lämpötila on kyseisen tilan
lämpötila ± 2 kelvinastetta.
5.5.2 Jarrun säätämiseksi alustavan tietestin avulla rengaspaineen on
oltava valmistajan ilmoittama. Jos rullien läpimitta on alle 500 mm,
rengaspainetta voidaan kuitenkin nostaa 30—50 prosenttia.
5.5.3 Vetopyörään kohdistuva massa vastaa massaa, joka syntyy kun
moottoripyörää tai kolmipyöräistä moottoriajoneuvoa ajaa tavano-
maisissa olosuhteissa ajaja, joka painaa 75 kg.
5.6 Analyysilaitteiston kalibrointi
5.6.1 Analysaattoreiden kalibrointi
Analysaattoriin tuodaan kaasunäyte ilmanpaineella, joka on todettu
yhteensopivaksi laitteiston oikean toiminnan kanssa, virtamittarin ja
jokaiseen pulloon asennetun poistomittarin avulla. Laitteisto
säädetään osoittamaan vakiintuneena arvona standardikaasupullon
osoittamaa arvoa. Lähtien enimmäissisältöisestä pullosta saatavista
asetusarvoista analysaattorin poikkeamien käyrä piirretään käytet-
tyjen standardikaasupullojen sisällön funktiona. Liekki-ionisaatio-
analysaattoreiden kalibroimiseksi asianmukaisesti, joka pitäisi suor-
ittaa vähintään kerran kuukaudessa, käytetään ilmasta ja propaanista
(tai heksaanista) koostuvaa seosta, jonka sisältämien hiilivetyjen
nimelliskonsentraatiot vastaavat 50—90 prosenttia käytettävän
asteikon enimmäisarvosta. Valoa hajottamattomien infrapuna-absorp-
tioanalysaattoreiden kalibroimiseksi asianmukaisesti mitataan
hiilimonoksidia ja hiilidioksidia sisältävien typpiseosten nimelliskon-
sentraatiot, jotka vastaavat 10, 40, 60, 85 ja 90 prosenttia käytettävän
asteikon enimmäisarvosta. Typen oksidien kemilumenesenssianaly-
saattorin kalibroimiseksi käytetään typellä ohennettua
typpioksiduulia (N2O), jonka nimelliskonsentraatiot ovat 50 ja 90
prosenttia käytettävän asteikon enimmäisarvosta. Kutakin testisarjaa
edeltävän testikalibroinnin suorittamiseksi on tarpeen käyttää main-
itun kolmen analysaattorityypin suhteen seoksia, joiden sisältämät
mitattavien kaasujen konsentraatiot vastaavat 80 prosenttia
käytettävän asteikon enimmäisarvosta. Laimennusainetta voidaan
käyttää 100-prosenttisen kalibrointikaasun laimentamiseksi vaadit-
tuun konsentraatioon.
6 DYNAMOMETRITESTIMENETTELY
6.1 Yleiset edellytykset syklin suorittamiselle
6.1.1 Dynamometripenkin sijaintipaikan lämpötilan on koko testin ajan
pysyttävä 20 ja 30 ºC:n välillä, ja sen on oltava mahdollisimman
lähellä sitä lämpötilaa, jossa moottoripyörä tai kolmipyöräinen moot-
toriajoneuvo vakioitiin.
6.1.2 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon on oltava
lähes vaakasuorassa testin ajan, jotta polttoaine tai moottoriöljy
jakaantuu tavanomaisesti.
6.1.3 Koko testin ajaksi moottoripyörän eteen on asetettava vaihtuvano-
peuksinen jäähdytyspuhallin siten, että jäähdytysilma kohdistuu
moottoripyörään tavalla, joka jäljittelee todellisia käyttöoloja. Puhal-
timen nopeuden on oltava sellainen, että puhaltimen poistoaukossa
ilman lineaarinen nopeus on ± 5 km/h vastaavasta rullan nopeudesta
toiminta-alueella 10—50 km/h. Yli 50 km/h:n toiminta-alueella line-
aarisen ilmannopeuden on oltava ± 10 prosenttia. Rullannopeuksilla,
jotka ovat alle 10 km/h, ilmannopeus voi olla nolla.
Edellä mainittu ilmannopeus on määritettävä yhdeksän mittauspis-
teen keskiarvona; nämä mittauspisteet sijaitsevat kunkin sellaisen1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 290
▼M2
suorakulmion keskipisteessä, jotka jakavat puhaltimen poistoaukon
yhdeksään alueeseen (puhaltimen poistoaukko jakautuu sekä pysty-
että vaakasuunnassa kolmeen yhtä suureen osaan). Kaikkien näistä
yhdeksästä pisteestä mitattujen arvojen on oltava 10 prosentin sisällä
saaduista keskiarvoista.
Puhaltimen poistoaukon on oltava läpileikkausalaltaan vähintään
0,4 m2ja puhaltimen poistoaukon alareunan on oltava 5—20 cm
korkeudella maanpinnasta. Puhaltimen poistoaukon on oltava suor-
assa kulmassa moottoripyörän pituusakseliin nähden 30—45 cm sen
etupyörän edessä. Lineaarisen ilmannopeuden mittaamiseen
käytettävän laitteen on oltava 0—20 cm etäisyydellä ilma-aukosta.
6.1.4 Testin aikana nopeus piirretään ajan funktiona, jotta suoritettujen
testikierrosten oikeudellisuus voidaan arvioida.
6.1.5 Jäähdytysveden ja kampikammion öljyn lämpötila voidaan kirjata
ylös.
6.2 Moottorin käynnistys
6.2.1 Kun alustavat toimenpiteet kaasujen keräykseen, ohentamiseen,
analysointiin ja mittaukseen tarkoitetuilla laitteilla on suoritettu (ks.
7.1 kohta), moottori käynnistetään käynnistykseen tarkoitukseen lait-
teilla kuten esimerkiksi kuristimella, käynnistysventtiilillä ja niin
edelleen valmistajan ohjeiden mukaisesti.
6.2.2 Ensimmäinen testisykli alkaa sillä hetkellä, kun näytteidenotto ja
pumpun kierrosten mittaus alkaa.
6.3 Käsikäyttöisen rikastimen käyttö
Rikastin kytketään pois päältä mahdollisimman pian ja periaatteessa
ennen kiihdytystä nollasta 50 kilometriin tunnissa. Jos tätä ehtoa ei
voida toteuttaa, ilmoitetaan todellinen ajankohta, jolloin rikastin
kytketään pois. Rikastin säädetään valmistajan antamien ohjeiden
mukaisesti.
6.4 Joutokäynti
6.4.1 Käsivälitteinen vaihteisto
6.4.1.1 Joutokäyntijaksojen aikana kytkimen on oltava alhaalla ja vaihteen
vapaalla.
6.4.1.2 Jotta kiihdytykset voivat tapahtua normaalin kierroksen mukaisesti
ajoneuvon ensimmäinen vaihde laitetaan päälle, kytkin ylhäällä, viisi
sekuntia ennen tarkasteltavan tyhjäkäyntijakson jälkeisen kiihdy-
tyksen aloittamista.
6.4.1.3 Ensimmäinen joutokäyntijakso testisyklin alussa koostuu kuusi
sekuntia kestävästä joutokäynnistä vaihde vapaalla ja kytkin alhaalla,
ja viisi sekuntia kestävästä joutokäynnistä ensimmäisellä vaihteella
kytkin ylhäällä.
6.4.1.4 Vastaavat ajat joka testisyklin tyhjäkäyntijaksoja varten ovat 16
sekuntia vapaalla ja 5 sekuntia ensimmäisellä vaihteella kytkin
ylhäällä.
6.4.1.5 Testisyklin viimeinen tyhjäkäyntijakso kestää seitsemän sekuntia
vaihteen ollessa vapaalla ja kytkimen alhaalla.
6.4.2 Puoliautomaattivaihteistot:
Noudatetaan valmistajan kaupunkiajoa varten antamia ohjeita, tai jos
sellaisia ei ole, käsivälitteisiin vaihteistoihin sovellettavia ohjeita.
6.4.3 Automaattivaihteistot:
Valitsinta ei käytetä missään vaiheessa testin aikana, ellei valmistaja
määrää toisin. Viimeksi mainitussa tapauksessa sovelletaan käsikäyt-
töisiä vaihteistoja koskevaa menettelyä.
6.5 Kiihdytykset
6.5.1 Kiihdytykset suoritetaan siten, että kiihtymisnopeus pysyy koko ajan
mahdollisimman tasaisena.
6.5.2 Jos moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon kiihdytys-
kyky ei riitä kiihdytysjaksojen toteuttamiseksi määrätyillä
toleransseilla, moottoripyörää tai kolmipyöristä ajoneuvoa ajetaan
kaasuvivun ollessa täysin auki, kunnes saavutetaan syklille määrätty
nopeus, ja kierrosta jatketaan sen jälkeen tavanomaiseen tapaan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 291
▼M2
6.6 Hidastukset
6.6.1 Kaikki hidastukset tehdään sulkemalla kaasuvipu täysin kytkimen
pysyessä alhaalla. Moottori kytketään päältä pois nopeudessa 10 km/
h.
6.6.2 Jos hidastusjakso on pidempi kuin vastaavalle vaiheelle määrätty
aika, käytetään ajoneuvon jarruja, jotta pysytään testisyklin aikatau-
lussa.
6.6.3 Jos hidastusjakso on lyhyempi kuin vastaavalle vaiheelle määrätty
aika, teoreettisen testisyklin ajoitus täsmäytetään vakiotilaisella tai
joutokäyntijaksolla, joka jatkuu seuraavana vakiotila- tai joutokäynti-
toimintona. Tällaisessa tapauksessa ei sovelleta 2.4.3 kohtaa.
6.6.4 Toisen hidastusjakson lopuksi (moottoripyörän tai kolmipyöräisen
moottoriajoneuvon pysäyttäminen rullalla) vaihde vaihdetaan
vapaalle ja kytkin painetaan pohjaan.
6.7 Tasaiset nopeudet
6.7.1 ”Pumppausta” tai kaasuvivun sulkemista on vältettävä siirryttäessä
kiihdytyksestä sitä seuraavaan tasaiseen nopeuteen.
6.7.2 Vakaan nopeuden jaksot saadaan pitämällä kaasupoljin samassa
asennossa.
7 NÄYTTEENOTTOA JA PÄÄSTÖJEN ANALYSOINTIA SEKÄ
PÄÄSTÖJEN TILAVUUDEN MITTAUSTA KOSKEVA MENET-
TELY
7.1 Ennen moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon
käynnistämistä suoritettavat toiminnot
7.1.1 Näytteiden keräämiseen tarkoitetut pussit, Saja Sb, tyhjennetään ja
suljetaan.
7.1.2 Pyörivä poistopumppu P1aktivoidaan käynnistämättä kierrosmittaria.
7.1.3 Näytteidenotossa käytettävät pumput P2ja P3aktivoidaan venttii-
leillä, jotka on asetettu ohjaamaan tuotetut kaasut ilmakehään;
venttiilien V2ja V3kulkevaa virtausta säädellään.
7.1.4 Lämpötilan T ja paineen g1ja g2kirjauslaitteet käynnistetään.
7.1.5 Kierrosmittari CT ja rullan kierrosmittari nollataan.7.2 Näytteenoton ja tilavuuden mittauksen aloittaminen
7.2.1 Jäljempänä 7.2.2—7.2.5 kohdassa määrätyt toiminnot suoritetaan
samanaikaisesti.
7.2.2 Jakajaventtiilit asetetaan keräämään näytteet, jotka on aikaisemmin
ohjattu ilmakehään, jatkuvasti keräysputkien S
2ja S3kautta pusseihin
Saja Sb.
7.2.3 Testin alkuhetki merkitään analogisiin kaavioihin, joihin merkitään
lämpötilamittarin T ja ohjaavien paineiden mittareista g1ja g2saatavat tulokset.
7.2.4 Käynnistetään mittari, joka kirjaa ylös pumpun P1kokonaiskier-
rosmäärän.
7.2.5 Käynnistetään laite, johon viitataan 6.1.3 kohdassa ja joka ohjaa
ilmavirran moottoripyörään tai kolmipyöräiseen ajoneuvoon.
7.3 Näytteenoton ja tilavuuden mittauksen lopettaminen
7.3.1 Testisyklin lopussa suoritetaan jäljempänä 7.3.2—7.3.5 kohdassa
esitetyt toimenpiteet samanaikaisesti.
7.3.2 Jakajaventtiilit asetetaan sulkemaan pussit Saja Sbja ohjaamaan
pumppujen P2ja P3keräysputkien S2ja S3kautta imemät näytteet
ilmakehään.
7.3.3 Testin päättymishetki merkitään analogisiin kaavioihin, joihin viita-
taan 7.2.3 kohdassa.
7.3.4 Pumpun P1kierrosmittari pysäytetään.
7.3.5 Pysäytetään laite, johon viitataan 6.1.3 kohdassa ja joka ohjaa ilma-
virran moottoripyörään tai kolmipyöräiseen ajoneuvoon.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 292
▼M2
7.4 Analysointi
7.4.1 Pussin sisältämät pakokaasut on analysoitava mahdollisimman pian
ja joka tapauksessa viimeistään 20 minuutin kuluttua testisyklin
päättymisestä.
7.4.2 Ennen kunkin näytteen analysointia kullekin epäpuhtaudelle
käytettävä analysaattorin alue on nollattava asianmukaisella vertailu-
kaasulla.
7.4.3 Tämän jälkeen analysaattorit asetetaan kalibrointikäyrille käyttämällä
vertailukaasuja, jotka ovat nimellispitoisuuksiltaan 70—100
prosenttia alueesta.
7.2.4 Seuraavaksi analysaattoreiden nollakohdat tarkistetaan. Jos lukema
eroaa alueella yli 2 prosentilla 7.4.2 kohdassa asetetusta, menettely
toistetaan.
7.4.5 Tämän jälkeen näytteet analysoidaan.7.4.6 Analyysin jälkeen nolla- ja vertailupisteet tarkistetaan samoja
kaasuja käyttäen. Jos tarkistuksissa saadut lukemat ovat 2 prosentin
sisällä 7.4.3 kohdan lukemista, analyysiä voidaan pitää hyväk-
syttävänä.
7.4.7 Tämän kohdan kaikissa alakohdissa eri kaasujen virtaamien ja
paineiden on oltava samat kuin niiden kaasujen, joita käytettiin
analysaattoreiden kalibroinnin aikana.
7.4.8 Kaasuissa mitattujen epäpuhtauksien pitoisuudeksi otettava lukema
on se, joka on luettu mittauslaitteen vakauttamisen jälkeen.
7.5 Kuljetun matkan mittaaminen
Todellisuudessa kuljettu matka S, kilometreinä ilmaistuna, saadaan
kertomalla kierrosmittarin osoittama kierrosten kokonaismäärä rullan
koolla (ks. 4.1.1 kohta).
8 TUOTETTUJEN KAASUMAISTEN EPÄPUHTAUKSIEN
MÄÄRÄN MÄÄRITTÄMINEN
8.1 Testin aikana tuotetun hiilimonoksidin määrä määritetään
kaavalla:
CO
M¼1
S/C2V/C2dCO/C2COc
106
jossa:
8.1.1 COMon testin aikana tuotetun hiilimonoksidin massa ilmaistuna
muodossa g/km;
8.1.2 S on edellä 7.5 kohdassa määritelty matka;
8.1.3 dCOon hiilimonoksidin tiheys, kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine
101,33 kPa (= 1,250 kg/m3);
8.1.4 COcon ohennettujen kaasujen hiilimonoksidin tilavuuskonsentraatio
miljoonasosina ja korjattuna siten, että otetaan huomioon ohennu-
silman sisältämät saasteet:
COc¼COe/C0COd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.1.4.1 COeon pussiin Sbkerättyjen ohennettujen kaasunäytteiden hiilimo-
noksidikonsentraatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.1.4.2 COdon pussiin Sakerättyjen ohennettujen kaasunäytteiden hiilimo-
noksidikonsentraatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.1.4.3 DF on jäljempänä kohdassa 8.4 määritelty kerroin;
8.1.5 V on ohennettujen kaasujen kokonaistilavuus, ilmaistuna m3/testi,
standardilämpötilassa 0 ºC (273 ºK) ja standardipaineessa 101,33
kPa:
V¼Vo/C2N/C2Pa/C0Pi ðÞ /C2273
101;33/C2Tpþ2731997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 293
▼M2
jossa:
8.1.5.1 Voon pumpun P1yhden kierroksen aikana siirtämän kaasun tilavuus
ilmaistuna m3/kierros. Tämä tilavuus on pumpun tulo- ja poistoaukon
välisten ohjaavien paineiden funktio;
8.1.5.2 N on pumpun P1kunkin testisyklivaiheen aikana tekemien kierrosten
lukumäärä;
8.1.5.3 Paon ilmanpaine ilmaistuna kilopascaleina kPa;
8.1.5.4 Pion pumpun P1tuloaukon paineenpudotuksen keskiarvo, ilmaistuna
kilopascaleina kPa, neljän testisyklin aikana;
8.1.5.5 Tpon pumpun P1tuloaukosta mitatun ohennetun kaasun lämpötila-
arvo neljän testisyklin aikana.
8.2 Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon pako-
putken kautta kulkevien palamattomien hiilivetyjen massa testin
aikana lasketaan kaavalla:
HCM¼1
S/C2V/C2dHC/C2HCc
106
jossa:
8.2.1 HCMon testin aikana tuotettujen hiilivetyjen massa, ilmaistuna g/km;
8.2.2 S on edellä 7.5 kohdassa määritelty matka;8.2.3 d
HCon hiilivetyjen tiheys, kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine
101,33 kPa (hiilen keskimääräinen suhde vetyyn 1:1,85) (= 0,619 kg/
m3);
8.2.4 HCcon ohennettujen kaasujen konsentraatio hiiliekvivalentin miljoo-
nasosina (esim. propaanin konsentraatio kerrottuna kolmella) ja
korjattuna siten, että ohennusilma otetaan huomioon:
HCc¼HCe/C0HCd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.2.4.1 HCeon pussiin Sbkerättyjen ohennettujen kaasujen hiilivetykonsen-
traatio hiiliekvivalentin miljoonasosina;
8.2.4.2 HCdon pussiin Sakerätyn ohennusilman hiilivetykonsentraatio
hiiliekvivalentin miljoonasosina;
8.2.4.3 DF on kohdassa 8.4 määritelty kerroin;8.2.5 V on kokonaistilavuus (ks. 8.1.5 kohta).
8.3. Moottoripyörän tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvon pako-
putken kautta kulkevien typen oksidien massa testin aikana
lasketaan kaavalla:
NO
xM¼1
S/C2V/C2dNO2/C2NOxc/C2Kh
106
jossa:
8.3.1 NOxMon testin aikana tuotettujen typen oksidien massa, g/km;
8.3.2 S on edellä 7.5 kohdassa määritelty matka;8.3.3 d
NO2on pakokaasujen typen oksidien tiheys, NO2-ekvivalentteina,
kun lämpötila on 0 ºC ja ilmanpaine 101,33 kPa (= 2,05 kg/m3);
8.3.4 NOxcon ohennettujen kaasujen typpioksidikonsentraatio miljoonaso-
sina ilmaistuna ja korjattuna siten, että ohennusilma otetaan
huomioon:
NOxc¼NOxe/C0NOxd1/C01
DF/C18/C19
jossa:
8.3.4.1 NOxeon pussiin Sakerättyjen ohennettujen kaasujen typpioksidikon-
sentraatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.3.4.2 NOxdon pussiin Sbkerättyjen ohennettujen kaasujen typpioksidikon-
sentraatio miljoonasosina ilmaistuna;
8.3.4.3 DF on jäljempänä 8.4 kohdassa määrätty kerroin;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 294
▼M2
8.3.5 Khon ilmankosteuden korjauskerroin
Kh¼1
1/C00;0329 /C2H/C010;7
jossa:
8.3.5.1 H on absoluuttinen ilmankosteus ilmaistuna vesigrammoina kuivaa
ilmakiloa kohti
H¼6;2111 /C2U/C2Pd
Pa/C0Pd/C2U
100 g =kgðÞ
jossa:
8.3.5.1.1 U on ilmankosteus prosentteina ilmaistuna;
8.3.5.1.2 Pdon kyllästetyn vesihöyryn paine, ilmaistuna kilopascaleina kPa,
testilämpötilassa;
8.3.5.1.3 Paon ilmanpaine kilopascaleina kPa;
8.4 DF on kerroin, joka lasketaan kaavalla:
DF¼14;5
CO2þ0;5C O þHC
jossa:
8.4.1 CO, CO2ja HC ovat pussin Saohennettujen kaasujen hiilimonoksidi-
, hiilidioksidi- ja hiilivetykonsentraatiot prosentteina ilmaistuina.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 295
Alalisäys 1a
I-TYYPIN TESTISSÄ KÄYTETTYJEN KÄYTTÖSYKLIEN JAOTTELU
Yksinkertaisen kaupunkisyklin käyttöjakso dynamometrillä
(ks. lisäyksen 1 kohta 2.1)
Yksinkertaisen kaupunkisyklin moottorin käyttöjakso I-tyypin testiä varten
(ks. lisäyksen 1 alalisäys 1)
Maantiesyklin käyttöjakso dynamometrillä
Toimen numero Toimi VaiheKiihdytys
(m/s2)Nopeus
(km/h)Kunkin käyttövaiheen kesto Kumulatiivinen
aika
(s)Käsivalintaisessa vaihteistossa käytettävä
vaihde(s) (s)
1 Joutokäynti 1 20 20 20 Ks. lisäyksessä 2 oleva 2.3.3 kohta —
maantiesyklissä vaihteistoa käytettävä
valmistajan suositusten mukaisesti2 Kiihdytys 0,83 0—15 5 25
3 Vaihteen vaihto 22 7
4 Kiihdytys 0,62 15—35 9 36
5 Vaihteen vaihto 2 2 41 38
6 Kiihdytys 0,52 35—50 8 467 Vaihteen vaihto 24 8
8 Kiihdytys 0,43 50—70 13 61
9 Tasainen vauhti 3 70 50 50 111
10 Hidastus 4 – 0,69 70—50 8 8 119
11 Tasainen vauhti 5 50 69 69 188
12 Kiihdytys 6 0,43 50—70 13 13 201
13 Tasainen vauhti 7 70 50 50 251
14 Kiihdytys 8 0,24 70—100 35 35 286
15 Tasainen vauhti 9 100 30 30 316
16 Kiihdytys 10 0,28 100—120 20 20 336▼M21997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 296
Toimen numero Toimi VaiheKiihdytys
(m/s2)Nopeus
(km/h)Kunkin käyttövaiheen kesto Kumulatiivinen
aika
(s)Käsivalintaisessa vaihteistossa käytettävä
vaihde(s) (s)
17 Tasainen vauhti 11 120 10 20 346
18 Hidastus – 0,69 120—80 16 362
19 Hidastus 12 – 1,04 80—50 8 34 370
20 Hidastus, kytkin irrotettuna – 1,39 50—0 10 380
21 Joutokäynti 13 20 20 400
Maantiesyklin moottorin käyttöjakso I-tyypin testiä varten
(ks. direktiivin 91/441/ETY (1) liitteen III lisäyksen 1 kohta 3)▼M21997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 297
(1) EYVL L 242, 30.8.1991, s. 1.
▼B
Lisäys 2
II-tyypin testi
(hiilimonoksidipäästöjen mittaus joutokäynnillä)
1. JOHDANTO
Menettely liitteessä II olevassa 2.2.1.2 kohdassa määritellylle II-tyypin
testille.
2. MITTAUSOLOSUHTEET
2.1 Käytettävän polttoaineen on oltava liitteessä IV määrättyä polttoainetta.
2.2 Liitteessä II olevassa 2.2.1.2 kohdassa tarkoitetun II-tyypin testin mittaukset
on tehtävä välittömästi I-tyypin testin jälkeen moottorin käydessä sekä
normaalilla että korkealla joutokäyntikierrosluvulla.
2.3 Jos moottoripyörässä tai kolmipyöräisessä moottoriajoneuvossa on käsivälit-
teinen tai puoliautomaattinen vaihteisto, testi suoritetaan vaihdetanko
asennossa ”vapaa” ja kytkimen ollessa alhaalla.
2.4 Jos moottoripyörässä tai kolmipyöräisessä moottoriajoneuvossa on auto-
maattivaihteisto, testi suoritetaan valitsin asennossa ”nolla” tai ”pysäköinti”.
3. KAASUNÄYTTEIDEN OTTO
3.1 Pakokaasujen poistoputkiin on kiinnitettävä riittävän tiivis jatkokappale,
jotta näytteenottokeräysputki voidaan työntää sisään ainakin 60 cm verran
nostamatta vastapainetta yli 1,25 kPa ja vaikuttamatta moottoripyörän tai
kolmipyöräisen moottoriajoneuvon toimintaan. Jatkokappaleen on kuitenkin
oltava muodoltaan sellainen, että se estää ilmaa ohentamasta pakokaasuja
merkittävästi näytteenottokeräysputken päässä. Jos moottoripyörässä tai
kolmipyöräisessä moottoriajoneuvossa on useampia kuin yksi pakokaasujen
poistoaukko, ne joko yhdistetään tavallisella putkella tai hiilimonoksidikon-
sentraatiot mitataan joka poistoaukossa, mittaustulosten ollessa näiden
konsentraatioiden laskennallinen keskiarvo.
3.2 Hiilimonoksidin CO (CCO) ja hiilidioksidin CO2(CCO2) konsentraatiot
määritellään instrumenttien tai kirjauslaitteiden osoittamista lukemista tai
käyttämällä asiaankuuluvia kalibrointitaulukkoja.
3.3 Kaksitahtimoottoreille korjatun hiilimonoksidikonsentraation on oltava:
CCOcorr¼CCO10
CCOþCCO2til:%ðÞ
3.4 Nelitahtimoottoreille korjatun hiilimonoksidikonsentraation on oltava:
CCOcorr¼CCO15
CCOþCCO2til:%ðÞ
3.5 Kohtien 3.3 tai 3.4 kaavojen mukaisesti mitatun hiilimonoksidin CCO(kohta
3.2) konsentraatiota ei tarvitse korjata, jos mitattujen konsentraatioiden
summa (CCO+CCO2) on 10 tai enemmän kaksitahtimoottoreiden osalta ja
15 tai enemmän nelitahtimoottoreiden osalta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 298
▼M1
▼B
▼B
LIITE III
KAKSI- TAI KOLMIPYÖRÄISTEN PURISTUSSYTYTYSMOOTTOR-
ILLA VARUSTETTUJEN MOOTTORIAJONEUVOJEN TUOTTAMIEN
NÄKYVIEN ILMAN EPÄPUHTAUKSIEN VASTAISIA TOIMENPI-
TEITÄ KOSKEVAT LISÄMÄÄRÄYKSET
1. MÄÄRITELMÄ
Tässä luvussa:
1.1 ’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan moottoriajoneuvoja, jotka eivät ole olen-
naisesti erilaisia liitteessä V määritellyn ajoneuvon ja moottorin
ominaisuuksien osalta.
2. TESTIMÄÄRÄYKSET
2.1 Yleistä
Komponentit, jotka mahdollisesti vaikuttavat näkyvien epäpuhtauksien
tuottamiseen, on suunniteltava, rakennettava ja koottava siten, että huoli-
matta ajoneuvoon tavanomaisessa käytössä mahdollisesti kohdistuvasta
tärinästä se on tämän liitteen vaatimusten mukainen.
2.2 Kylmäkäynnistyslaitetta koskevat määräykset
2.2.1 Kylmäkäynnistyslaite on suunniteltava ja rakennettava siten, että se ei
voi jatkaa toimintaansa tai sitä ei voida käynnistää moottorin toimiessa
normaalisti.
2.2.2 Edellä olevia 2.2.1 kohdan määräyksiä ei sovelleta, jos yksi tai useampi
seuraavista edellytyksistä täyttyy:
2.2.2.1 Kun kylmäkäynnistyslaite on käynnissä, moottorin toiminnan pysyessä
muuttumattomana sen tuottamien kaasujen valonabsorptiokerroin pysyy
lisäyksessä kolme määritellyissä rajoissa, lisäyksessä 1 määrätyn menet-
telyn mukaisesti mitattuna.
2.2.2.2 Kylmäkäynnistyslaitteen jatkuva käyttöaiheuttaa moottorin pysähty-
misen kohtuullisen ajan kuluttua.
2.3 Näkyvien epäpuhtauksien tuottoa koskevat määräykset
2.3.1 Tyyppihyväksyntää varten testattavan ajoneuvon tuottamien näkyvien
epäpuhtauksien määrä mitataan käyttämällä lisäyksissä 1 ja 2 esitettyä
kahta menetelmää, jotka tässä järjestyksessä kuvaavat testejä toiminnan
ollessa muuttumatonta ja testejä vapaan kiihdytyksen aikana.
2.3.2 Lisäyksessä 1 esitetyllä menetelmällä mitattujen näkyvien epäpuhtauk-
sien tuotto ei saa ylittää lisäyksessä 2 ilmoitettuja rajoja.
2.3.3 Jos moottorissa on turboahdin, neutraalin kiihdytyksen aikana mitattu
absorptiokerroin ei saa ylittää lisäyksessä 3 mainittua nimellisvirtausno-
peuden rajaa, joka vastaa suurinta muuttumattoman toiminnon testien
aikana mitattua absorptiokerrointa, johon lisätään 0,5 m−1.
2.3.4 Vastaavien mittauslaitteiden käyttösallitaan. Jos käytetään muuta kuin
lisäyksessä 4 kuvattua laitteistoa, on osoitettava sen vastaavuus kyseisen
moottorityypin suhteen.
3. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
3.1 Direktiivin 92/61/ETY liitteessä IV olevan 1 kohdan määräyksiä sovel-
letaan tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseen.
3.2 Edellä 3.1 kohdassa määrätyn ajoneuvon vaatimustenmukaisuuden
tarkastamiseksi otetaan yksi ajoneuvo sarjasta.
3.3 Ajoneuvon yhdenmukaisuus hyväksytyn tyypin kanssa tarkastetaan tyyp-
pihyväksyntälomakkeessa annetun kuvauksen perusteella. Sen lisäksi
suoritetaan tarkastustestejä seuraavissa olosuhteissa:
3.3.1 Ajoneuvo, jota ei vielä ole sisäänajettu, testataan lisäyksessä 2 säädetyllä
vapaakiihtyvyystestillä.
Ajoneuvon katsotaan olevan yhdenmukainen hyväksytyn tyypin kanssa,
jos määritetty absorptiokerroin ylittää absorptiokertoimen korjatun
arvon, joka on annettu tyyppihyväksyntälomakkeessa, korkeintaan
0,5 m−1:llä. Valmistajan pyynnöstä voidaan käyttää kaupallista polttoai-
netta viitepolttoaineen asemesta. Jos asiasta syntyy erimielisyyttä, on
käytettävä viitepolttoainetta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 299
▼B
3.3.2 Jos 3.3.1 kohdassa tarkoitettu testissä määritetty luku ylittää tyyppi-
hyväksyntälomakkeessa annetun luvun yli 0,5 m−1:llä, ajoneuvon
moottori testataan muuttumattomilla nopeuksilla täyskuormituskäyrällä,
kuten lisäyksessä 1 määrätään. Näkyvien päästöjen tasot eivät saa ylittää
lisäyksessä 3 säädettyjä raja-arvoja.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 300
▼B
Lisäys 1
Muuttumattoman toiminnon testi täysikuormituskäyränä
1. JOHDANTO
1.1 Menettely näkyvien epäpuhtauksien päästömäärän määrittämiseksi eri
olosuhteissa toiminnon pysyessä muuttumattomana täysikuormitus-
käyrällä.
1.2 Testi voidaan suorittaa joko moottorilla tai ajoneuvolla.
2. MITTAUSPERIAATE
2.1 Moottorin täydellä kuormalla muuttumattomassa tilassa tuottamien pako-
kaasujen läpinäkymättömyys mitataan.
2.2 Tehdään vähintään kuusi mittausta enimmäis- ja vähimmäisnimellisno-
peuksien välisillä nopeuksilla. Äärimmäisinä mittauspisteinä ovat kaksi
yllä määritellyn välin ääripistettä, ja yhden mittauspisteen on oltava
yhtäpitävä sen nopeuden kanssa, jolla moottori kehittää enimmäistehon ja
sen nopeuden kanssa, jolla se kehittää enimmäisvääntömomentin.
3. TESTAUSOLOSUHTEET3.1 Moottoriajoneuvo
3.1.1 Moottori tai ajoneuvo tuodaan testattavaksi hyvässä mekaanisessa
kunnossa. Moottorin on oltava ajettu sisään.
3.1.2 Moottori testataan liitteessä V määritellyllä laitteistolla.
3.1.3 Kun moottoria testataan, sen teho mitataan enimmäistehoa koskevan
erityisdirektiivin mukaisesti, mutta 3.1.4 kohdassa määrättyjä toleransseja
soveltaen. Ajoneuvoa testattaessa varmistetaan, että polttoaineen virtaus-
nopeus ei alita valmistajan määräämää virtausnopeutta.
3.1.4 Mitä tulee penkillä tasatoimintovaiheen aikana mitattavaan tehoon, muut-
tumattoman toiminnon testeillä täysikuormituskäyrällä, sallitaan seuraavat
toleranssit valmistajan ilmoittaman tehon mukaisesti:
— maksimiteho ± 2 %
— muissa mittauspisteissä + 6 %/− 2 %
3.1.5 Pakokaasujenpoistojärjestelmässä ei saa olla moottorin tuottamia kaasuja
mahdollisesti ohentavia vuotoja. Jos pakoaukkoja on enemmän kuin yksi,
ne yhdistetään yhdeksi pakoaukoksi, josta opasiteetti mitataan.
3.1.6 Moottorin säätöjen on oltava valmistajan tavanomaista käyttöä varten
määräämät. Erityisesti jäähdytysveden ja öljyn lämpötilan on oltava
molempien valmistajan määräämä normaalilämpötila.
3.2 Polttoaine
Testissä käytetään viitedieselpolttoainetta, jota koskevat määräykset on
ilmoitettu liitteessä IV.
3.3 Testilaboratorio
3.3.1 Moottoriin päästetyn ilman (
1) absoluuttinen lämpötila T, ilmaistuna kelvi-
neinä K, mitataan korkeintaan 15 cm ennen kuin ilma päästetään
suodattimeen tai, mikäli ilmansuodatinta ei ole, korkeintaan 15 cm:n
päässä ilman sisäänotosta. Myös kuiva ilmanpaine ps, ilmaistuna yksiköllä
kPa, mitataan ja ilmakehätekijä määrätään seuraavien määräysten mukai-
sesti:
fa¼99
ps/C18/C190;65
/C1T
298/C18/C190;51997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 301
(1) Testi voidaan suorittaa ilmastoidussa testitilassa, jossa ilmaolosuhteita voidaan kontrol-
loida.
▼B
jossa
ps = pb−p µ
pb= ilmanpaine
pµ = vesihöyryn paine
3.3.2 Jos testi tunnustetaan päteväksi, parametrin fa on oltava 0,98 < fa < 1,02.
3.4 Näytteenotto- ja mittauslaitteisto
Pakokaasujen valonabsorptiokerroin mitataan savutusmittarilla, joka
vastaa lisäyksen 4 määräyksiä ja joka asennetaan lisäyksen 5 määräysten
mukaisesti.
4. VALONABSORPTIOKERTOIMEN EVALUOINTI
4.1 Kaasun nimellisvirta lasketaan jokaiselle pyörimisnopeudelle, joiden
absorptiokerroin on mitattu yllä kohdan 2.2 mukaisesti, seuraavalla
kaavalla:
— kaksitahtimoottorit
G¼Vn
60
— nelitahtimoottorit
G¼Vn
120
jossa
G = kaasun nimellisvirta, litraa sekunnissa (l/s)
V = sylinterikapasiteetti litroina (l)
n = kierrosnopeus, kierrosta minuutissa rpm
4.2 Jos nimellisvirtausarvo ei vastaa jotakin lisäyksen 3 taulukosa annettua
arvoa, käytettävä raja-arvo määrätään interpoloimalla suhteellinen arvo.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 302
▼B
Lisäys 2
Vapaakiihtyvyystesti
1. TESTAUSOLOT
1.1 Testit suoritetaan joko testipenkkiin asennetulla moottorilla tai ajoneu-
volla.
1.1.1 Jos moottori testataan penkissä, se testataan mahdollisimman pian muuttu-
mattoman toiminnon täysikuormituskäyrätestin jälkeen opasiteetin
tarkistamiseksi. Erityisesti jäähdytysveden ja öljyn lämpötilan on oltava
valmistajan määräämä normaalilämpötila.
1.1.2 Jos moottori testataan liikkumattomasta ajoneuvosta, moottoria käytetään
ensin tavanomaisissa toimintaolosuhteissa joko tiellä tai dynaamisessa
testissä. Mittaustesti tehdään mahdollisimman pian mainitun lämmitys-
vaiheen jälkeen.
1.2 Palotilaa ei tule jäähdyttää tai kuormittaa liiallisella joutokäynnillä ennen
testiä.
1.3 Testissä sovelletaan lisäyksen 1 kohdissa 3.1, 3.2 ja 3.3 määrättyjä testieh-
toja.
1.4 Testissä sovelletaan lisäyksen 1 kohdassa 3.4 määrättyä näytteidenotto- ja
mittauslaitteistoa koskevia ehtoja.
2. TESTAUSMENETTELY
2.1 Kun testi suoritetaan penkillä, moottori kytketään irti jarrusta, jonka
korvaavat joko ajavat pyörivät osat vaihteiston ollessa vapaalla, tai inertia,
joka vastaa selvästi mainittujen osien inertiaa.
2.2 Kun testi suoritetaan ajoneuvolla, vaihteen on oltava vapaalla ja kytkimen
alhaalla.
2.3 Moottorin käydessä joutokäynnillä kaasuvipua käytetään nopeasti mutta
varovasti, jotta saadaan enimmäisvirta injektiopumpusta. Tätä asentoa
ylläpidetään kunnes saavutetaan moottorin enimmäisnopeus ja säädin
kytkeytyy päälle. Heti kun mainittu nopeus on saavutettu, kaasuvipu
vapautetaan, kunnes moottori on palannut joutokäynnille ja savutusmittari
kirjaa vastaavat mittaukset.
2.4 Edellä 2.5 kohdassa esitetty toiminto toistetaan ainakin kuusi kertaa pako-
kaasujärjestelmän puhdistamiseksi ja, jos tarpeen, mittauslaitteiston
nollaamiseksi. Jokaisella kiihdytyskerralla saatavat enimmäisopasiteet-
tiarvot kirjataan ylös, kunnes saavutetaan vakiintunut arvo. Jokaista
kiihdytysjaksoa seuraavan joutokäyntijakson aikana kirjattuja arvoja ei
oteta huomioon. Arvojen katsotaan vakiintuneen, kun neljän peräkkäisen
tuloksen hajonta on korkeintaan 0,25 m−1eivätkä arvot muodosta alenevaa
sarjaa. Kirjattava absorptiokerroin XMon mainitun neljän arvon laskennol-
linen keskiarvo.
2.5 Turboahtimella varustettuja moottoreita koskevat, mikäli tarpeen, seur-
aavat erityisehdot:
2.5.1 Jos moottorissa on turboahdin, jota käyttää joko automaattikytkin tai
moottori mekaanisesti ja joka voidaan kytkeä pois, suoritetaan kaksi koko-
naista testikierrosta joihin sisältyy alustava kiihdytys, kompressorin ollessa
toisen jakson aikana kytkettynä päälle ja toisen aikana pois päältä;
mittaustulokseksi otetaan saaduista kahdesta arvosta korkeampi;
2.5.2 Jos moottorissa on useampia kuin yksi pakokaasunpoistoaukko, testit suor-
itetaan yhdistämällä kaikki aukot yhdeksi laitteeksi, jossa kaasut
yhdistetään ja poistetaan ainoan jäljelläolevan aukon kautta; vapaakiihdy-
tystestit voidaan kuitenkin suorittaa kaikista aukoista, jolloin oikean
absorptiokertoimen laskemiseen käytettävä arvo on eri aukoista mitattujen
arvojen laskennallinen keskiarvo, ja testiä pidetään pätevänä ainoastaan
mikäli ääriarvot poikkeavat toisistaan korkeintaan 0,15 m−1.
3. ABSORPTIOKERTOIMEN KORJATUN ARVON MÄÄRITTÄMINEN
Näitä määräyksiä sovelletaan, jos tasaisen vaiheen absorptiokerroin on
saavutettu samalla moottorityypillä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 303
▼B
3.1 Symbolit
XM= absorptiokertoimen arvo neutraalilla kiihdytyksellä, mitattu 2.4
kohdan mukaisesti;
XL= absorptiokertoimen korjattu arvo vapaalla kiihdytyksellä;
SM= muuttumattoman toiminnon aikana (katso lisäyksessä 1 oleva 2.1
kohta) mitattu absorptiokertoimen arvo, joka on lähinnä
määrättyä samaa nimellisvirtaa vastaavaa raja-arvoa;
SL= lisäyksessä 1 olevassa 4.2 kohdassa määrätty absorptiokertoimen
arvo nimellisvirralle, joka vastaa sitä mittauspistettä, josta saatiin
arvo SM.
3.2 Koska absorptiokertoimet ilmoitetaan muodossa m−1, korjatuksi arvoksi XLannetaan pienempi seuraavalla kahdella tavalla saaduista arvoista:
XL¼SL/C1XM
SM
tai
XL=XM+ 0,51997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 304
▼B
Lisäys 3
Muuttumattoman toiminnon testeissä sovellettavat raja-arvot
Nimellisvirta G
litraa/sekuntiAbsorptiokerroin k
m−1
< 42 2,26
45 2,19
50 2,08
55 1,985
60 1,90
65 1,84
70 1,775
75 1,72
80 1,665
85 1,62
90 1,575
95 1,535
100 1,495
105 1,465
110 1,425115 1,395
120 1,37
125 1,345130 1,32
135 1,30
140 1,27145 1,25
150 1,225
155 1,205160 1,19
165 1,17
170 1,155175 1,14
180 1,125
185 1,11
190 1,095
195 1,08
> 200 1,065
Huomattavaa: Vaikka edellä mainitut arvot on pyöristetty lähimpään sadasosaan tai viiteen tuhanneso-
saan, se ei tarkoita että mittaukset on tehtävä tällä tarkkuudella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 305
▼B
Lisäys 4
Savutusmittareita koskevat määräykset
1. SOVELTAMISALA
Tässä lisäyksessä määritellään lisäyksissä 1 ja 2 esitetyissä testeissä
käytettäville savutusmittareille asetettavat vaatimukset.
2. SAVUTUSMITTARIEN PERUSOMINAISUUDET
2.1 Mitattava kaasu on suljettava tilaan, jonka sisäseinät ovat valoa heijasta-
mattomat.
2.2 Mitattavan kaasun läpi kulkevien valonsäteiden tehollinen matka
määritetään ottaen huomioon laitteen mahdolliset vaikutukset valoläh-
teen ja valosähköisen kennon suojelemiseksi. Tämä tehollinen matka on
merkittävä laitteeseen.
2.3 Savutusmittarin mittailmaisimessa on oltava kaksi asteikkoa, yksi abso-
luuttisina valoabsorptioyksikköinä, jonka rajat ovat nolla ja
 (m−1), ja
lineaarinen asteikko nollasta sataan; molemmilla asteikoilla nolla
osoittaa täyttä valoa ja enimmäisarvo valon täydellistä puuttumista.
3. TUOTANTOMÄÄRÄYKSET
3.1 Yleistä
Savutusmittarin on oltava sellainen, että vakionopeudella suoritettavissa
mittauksissa savukammio on täynnä savua, jolla on yhtenäinen opasi-
teetti.
3.2 Savukammion ja savutusmittarin sijoittaminen
3.2.1 Ylimääräisen valon mahdollisuus päästä valosähköiseen kennoon
sisäisen heijastuksen tai hajonnan vaikutusten johdosta on pidettävä
mahdollisimman pienenä (esimerkiksi maalaamalla sisäpinnat himmeän-
mustiksi ja jäjestämällä ne sopivalla tavalla).
3.2.2 Optisten ominaisuuksien on pidettävä hajonnan ja heijastuksen yhteis-
vaikutus pienempänä kuin yksi lineaarisen asteikon yksikkö, kun
savukammio on täynnä savua, jonka absorptiokerroin on noin 1,7 m−1.
3.3 Valolähde
Valolähteenä on oltava hehkulamppu, jonka värilämpötila on 2 800 —
3 250 ºK.
3.4 Vastaanotin
3.4.1 Vastaanottimeen on kuuluttava valosähköinen kenno, jonka spektrinen
vastekäyrä vastaa ihmissilmän valoherkkyyskäyrää (enimmäisvaste
alueella 550/570 nm, alle 4 % mainitusta enimmäisvasteesta alle
430 nm ja yli 680 nm).
3.4.2 Virtapiiri, jossa mittaindikaattori on, on rakennettava siten, että valosäh-
köisen kennon lähtövirta on kennon toimintalämpötiloilla saadun valon
intensiteetin lineaarinen funktio.
3.5 Mittausasteikot
3.5.1 Valonabsorptiokerroin k lasketaan kaavalla Ø = Øo·e−KL, jossa L on
mitattavan kaasun läpi kulkevien valonsäteiden tehollinen matka, Øoon
sisääntulovirta ja Ø on ulostuleva valovirta. Kun savutusmittarityypin
tehollista matkaa L ei voida arvioida suoraan sen geometrian perusteella,
tehollinen matka L määritetään:
— joko 4 jaksossa kuvatulla menetelmällä tai
— vertaamalla toiseen savutusmittarityyppiin, jonka tehollinen matka
tunnetaan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 306
▼B
3.5.2 Lineaarisen asteikon nollasta sataan ja absorptiokertoimen k suhde
saadaan seuraavalla kaavalla:
k¼/C01
Lloge1/C0N
100/C18/C19
jossa N on lukema lineaarisella asteikolla ja k absorptiokertoimen
vastaava arvo.
3.5.3 Savutusmittarin mittaindikaattorin on pystyttävä osoittamaan absorptio-
kerrointa 1,7 m−1tarkkuudella 0,025 m−1.
3.6 Mittauslaitteiston säätö ja testaus
3.6.1 Valosähköisen kennon ja indikaattorin virtapiirin on oltava säädettävissä
siten, että osoitin voidaan asettaa nollaan, kun valovirta kulkee puhdasta
ilmaa sisältävän tai ominaisuuksiltaan identtisen savukammion läpi.
3.6.2 Kun lamppu on sammutettu ja virtapiiri kytketty pois päältä tai oikosul-
jettuna, absorptiokerroinasteikon lukeman on oltava ∞, ja kun mittaava
virtapiiri on jälleen kytkettynä, arvon on yhä oltava ∞.
3.6.3 Väliarvon tarkastus on suoritettava asettamalla savukammioon suodatin,
joka vastaa kaasua jonka absorptiokertoimen, k, mitattuna 3.5.1
kohdassa kuvatulla tavalla, tiedetään olevan alueella 1,6 m−1—1,8m−1.
Kerroin k on tiedettävä tarkkuudella 0,025 m−1. Tarkastuksella varmiste-
taan, että arvo poikkeaa korkeintaan 0,05 m−1mittaindikaattorin arvosta,
kun suodatin on asetettu valolähteen ja valosähköisen kennon väliin.
3.7 Savutusmittarin herkkyys
3.7.1 Mittausvirtapiirin reaktioajan eli sen ajan, jonka kuluessa indikaattori
saavuttaa 90 prosentin poikkeaman kokonaisasteikolla, kun laitteistoon
tuodaan varjostin, joka peittää valosähköisen kennon kokonaan, on
oltava 0,9 ja 1,1 sekunnin välillä.
3.7.2 Sähköisen mittavirtapiirin heikentämisen on tapahduttava siten, että
lopullista vakioarvoa ei ylitetä syöttötehon hetkellisen muutoksen
jälkeen (esimerkiksi tarkistussuodatin) yli neljällä prosentilla lineaarisen
asteikon yksikköinä mitattuna.
3.7.3 Aika, jonka kuluessa savutusmittari reagoi savukammion fysikaalisiin
ilmiöihin, eli aika siitä hetkestä, jolloin kaasut saapuvat mittauslaittei-
siin, siihen hetkeen, jolloin ne täyttävät kammion kokonaan, saa olla
korkeintaan 0,4 sekuntia.
3.7.4 Näitä määräyksiä sovelletaan vain savutusmittareihin, joilla mitataan
opasiteetti vapaan kiihdytyksen aikana.
3.8 Mitattavan kaasun ja huuhteluilman paine
3.8.1 Savukammiossa olevien pakokaasujen paine saa ylittää ympäröivän
ilman paineen korkeintaan 0,75 kilopondilla.
3.8.2 Mitattavien kaasujen ja huuhteluilman paineen vaihtelut eivät saa
vaikuttaa absorptiokertoimeen siten, että se vaihtelee yli 0,05 m−1
kaasulla, joka vastaa absorptiokerrointa 1,7 m−1.
3.8.3 Savutusmittariin on liitettävä laitteet, jotka pystyvät mittaamaan savu-
kammion paineen.
3.8.4 Laitteen valmistajan on ilmoitettava savukammiossa olevan kaasun ja
huuhteluilman paineen vaihtelun rajat.
3.9 Mitattavan kaasun lämpötila
3.9.1 Koko savukammiossa mitattavan kaasun lämpötilan on oltava mittaush-
etkellä vähintään 70 ºC ja enintään savutusmittarin valmistajan
ilmoittama enimmäislämpötila, siten että mainitulla välillä lukemat vaih-
televat korkeintaan 0,1 m−1kun kammio on täynnä kaasua, jonka
absorptiokerroin on 1,7 m−1.
3.9.2 Savutusmittarissa on oltava laitteet, joilla mitataan savukammiossa
olevan kaasun lämpötila.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 307
▼B
4. SAVUTUSMITTARIN TEHOLLINEN MATKA ”L”
4.1 Yleistä
4.1.1 Tietyissä savutusmittarityypeissä valolähteen ja valosähköisen kennon
tai valolähdettä ja valosähköistä kennoa suojaavien läpikuultavien osien
välinen kaasu ei ole tasaisen läpikuultamatonta. Näissä tapauksissa
tehollinen matka L on sellaisen kaasupatsaan tehollinen matka ja siten
antaa saman valon absorption kuin kammioon tavallisesti jakautunut
kaasu.
4.1.2 Läpikulkevien valonsäteiden tehollinen matka saadaan vertaamalla tava-
nomaisesti toimivan savutusmittarin lukemaa N lukemaan No, joka
saadaan savutusmittarilla, jota on säädetty siten, että testikaasu täyttää
tarkkaan määritellyn matkan Lo.
4.1.3 Verrannolliset arvot otetaan nopeasti peräkkäin, jotta varmistetaan
nollan oikea paikka.
4.2 Tehollisen matkan L määritysmenetelmä
4.2.1 Testauskaasuina käytetään tasaisesti läpikuultamatonta kaasua tai valoa
absorboivaa kaasua, jotka tiheydeltään vastaavat pakokaasuja.
4.2.2 Kaasupatsas, jonka pituus vastaa savutusmittarin matkaa Lo, joka
voidaan täyttää tasaisesti testauskaasulla ja jonka päät ovat kohtisuorassa
valonsädettä vastaan, on määritettävä tarkasti. Pituuden Loon likimain
vastattava savutusmittarin tehollista matkaa.
4.2.3 Savukammiossa olevien testauskaasujen keskimääräinen lämpötila mita-
taan.
4.2.4 Näytteenottolinjaan, mahdollisimman lähelle keräysputkea, voidaan
tarvittaessa asentaa kompaktirakenteinen paisuntasäiliö, joka on kapasi-
teetiltaan riittävä paineen vaihtelujen neutralisoimiseksi. Myös
jäähdytin voidaan asentaa. Paisuntasäiliön ja jäähdyttimen lisäys ei saa
vaikuttaa aiheettomasti pakokaasujen koostumukseen.
4.2.5 Tehollisen matkan määrittämistesti muodostuu testikaasunäytteen
lähettämisestä vuorotellen tavanomaisesti toimivan savutusmittarin ja
4.1.2 kohdassa esitetyllä tavalla muunnetun saman laitteen läpi.
4.2.5.1 Savutusmittarin lukemat rekisteröidään jatkuvasti testin aikana piirtur-
ille, jonka vasteaika on mahdollisimman lähellä savutusmittarin
vasteaikaa.
4.2.5.2 Savutusmittarin toimiessa tavanomaisesti lineaarisen asteikon lukema on
N ja kaasujen keskilämpötila on T.
4.2.5.3 Samalla testauskaasulla täytetyllä kaasupatsaalla, jonka matka Lo, line-
aarisen asteikon lukema on Noja kelvineinä ilmoitettu kaasujen
keskilämpötila on To.
4.2.6 Tehollinen matka on:
L¼LoT
Tolog 1 /C0N
100/C18/C19
log 1 /C0No
10/C18/C19
4.2.7 Testi on toistettava ainakin neljällä testauskaasulla, jotka antavat tasai-
sesti jakautuneet lukemat lineaarisella asteikolla 20—80.
4.2.8 Savutusmittarin tehollinen matka L on 4.2.6 kohdan mukaisesti eri testa-
uskaasuilla saatujen tehollisten matkojen aritmeettinen keskiarvo.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 308
▼B
Lisäys 5
Savutusmittarin asennus ja käyttö
1. SOVELTAMISALA
Tässä lisäyksessä määritetään lisäyksissä 1 ja 2 esitetyissä testeissä
käytettävien savutusmittarien asennusta ja käyttöä koskevat määräykset.
2. NÄYTTEITÄ OTTAVA SAVUTUSMITTARI
2.1 Asennus vakionopeustestejä varten
2.1.1 Keräysputken poikkileikkauksen pinta-alan suhteen pakoputken poikki-
leikkauksen pinta-alaan on oltava vähintään 0,05. Pakoputken vastapaine
keräysputken sisäänmenosta mitattuna saa olla enintään 0,75 kPa.
2.1.2 Keräysputken on oltava putki, jonka avoin pää osoittaa eteenpäin pako-
putken akselilla tai jatkokappaletta käytettäessä jatkokappaleen akselilla.
Se on asetettava kohtaan, jossa kaasun jakauma on lähes yhtenäinen.
Tämän saavuttamiseksi keräysputki on asetettava mahdollisimman kauas
pakoputkesta kaasun virtaussuunnassa, tai jatkokappaletta käytettäessä
mahdollisimman kauas jatkokappaleesta, siten että jos D on pakoputken
poistoaukon läpimitta, keräysputken pää asetetaan suoraviivaiseen osaan,
jonka pituus on näytteenottokohdasta kaasun virtaussuuntaa vastaan
vähintään 6 D ja kaasun virtaussuunnassa vähintään 3 D. Jatkokappaletta
käytettäessä liitoskohdasta ei saa mennä ilmaa putken sisään.
2.1.3 Pakoputken paineen ja näytteenottolinjan paineenalennuksen laadun on
tehtävä mahdolliseksi sellaisen näytteen otto keräysputkella, joka vastaa
käytännössä isokineettisellä menetelmällä saatavaa näytettä.
2.1.4 Näytteenottolinjaan, mahdollisimman lähelle keräysputkea, voidaan tarvit-
taessa asentaa kompaktirakenteinen paisuntasäiliö, joka on kapasiteetiltaan
riittävä mahdollisten paineenvaihtelujen neutralisoimiseksi. Myös
jäähdytin voidaan asentaa. Paisuntasäiliön ja jäähdyttimen on oltava sell-
aiset, että ne eivät vaikuta aiheettomasti pakokaasujen koostumukseen.
2.1.5 Pakoputken sisään voidaan asentaa läppäventtiili tai vastaava laite, jolla
voidaan nostaa näytteenottopainetta, vähintään 3 D:n etäisyydelle keräy-
sputkesta kaasun virtaussuunnassa.
2.1.6 Keräysputken, jäähdyttimen, paisuntasäiliön (jos sellaista käytetään) ja
savutusmittarin välillä olevien yhdysputkien on oltava mahdollisimman
lyhyitä ja myös vastata lisäyksessä 4 olevia 3.8 ja 3.9 kohdassa määrättyjä
vaatimuksia. Putkien on oltava nousevia näytteenottokohdasta savutusmit-
tariin päin eikä niissä saa olla jyrkkiä mutkia, joihin noki voi kerääntyä.
Jos savutusmittariin ei kuulu ohitusventtiiliä, sellainen on asennettava
kaasun virtaussuuntaa vastaan.
2.1.7 Testin aikana on varmistettava, että lisäyksessä 4 olevan 3.8 kohdan
painetta koskevat vaatimukset ja 3.9 kohdan lämpötilaa koskevat vaati-
mukset täyttyvät.
2.2 Asennus vapaalla kiihtyvyydellä tapahtuvia testejä varten
2.2.1 Keräysputken poikkileikkauksen pinta-alan suhteen pakoputken poikki-
leikkauksen pinta-alaan on oltava vähintään 0,05. Pakoputken vastapaine
keräysputken sisäänmenosta mitattuna saa olla enintään 0,75 kPa.
2.2.2 Keräysputken on oltava putki, jonka avoin pää osoittaa eteenpäin pako-
putken akselilla tai jatkokappaletta käytettäessä jatkokappaleen akselilla.
Se on asetettava kohtaan, jossa kaasun jakauma on lähes yhtenäinen.
Tämä tapahtuu asettamalla keräysputki mahdollisimman kauas pakoput-
kesta kaasun virtaussuunnassa, tai jatkokappaletta käytettäessä
mahdollisimman kauas jatkokappaleesta, siten että jos D on pakoputken
poistoaukon läpimitta, keräysputken pää asetetaan suoraviivaiseen osaan,
jonka pituus on näytteenottokohdasta kaasun virtaussuuntaa vastaan
vähintään 6 D ja kaasun virtaussuunnassa vähintään 3 D. Jatkokappaletta
käytettäessä liitoskohdasta ei saa mennä ilmaa putken sisään.
2.2.3 Näytteenottojärjestelmän on oltava sellainen, että kaikilla moottorin kier-
rosnopeuksilla savutusmittarissa olevan näytteen paine pysyy lisäyksessä 4
olevassa 3.8.2 kohdassa määrätyissä rajoissa. Tämä voidaan tarkastaa
toteamalla näytteen paine joutokäyntinopeudella ja suurimmalla kierrosno-
peudella ilman kuormaa. Savutusmittarityypin mukaan näytteen painetta1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 309
▼B
voidaan hallita asentamalla pakoputkeen tai jatkokappaleeseen rengasvent-
tiili tai läppäventtiili. Mitä tahansa menetelmää käytettäessä pakoputkesta
keräysputken aukolta mitattu vastapaine ei saa ylittää 0,75 kPA.
2.2.4 Savutusmittariin liitettyjen putkien on oltava mahdollisimman lyhyitä.
Putken on oltava nouseva näytteenottokohdasta savutusmittariin eikä
siinä saa olla jyrkkiä mutkia, joihin noki voi kerääntyä. Savutusmittariin
voidaan asentaa ohitusventtiili pitämään pakokaasut erillään muulloin
kuin mittauksia tehtäessä.
3. TÄYSVIRTAUSSAVUTUSMITTARI
Vakionopeuden ja vapaan kiihtyvyyden aikana tehtävissä testeissä on kiin-
nitettävä huomiota ainoastaan seuraaviin yleisiin varotoimenpiteisiin:
3.1 Pakokaasujärjestelmän ja savutusmittarin yhdistävien putkien on oltava
sellaiset, ettei ulkopuolelta pääse niihin ilmaa.
3.2 Savutusmittariin liittyvien putkien on oltava mahdollisimman lyhyitä.
Putkien on oltava nousevia pakoputkesta savutusmittariin eikä niissä saa
olla jyrkkiä mutkia, joihin voi kerääntyä nokea. Ennen savutusmittaria
voidaan asentaa ohitusventtiili eristämään pakokaasuvirta muulloin kuin
mittauksia tehtäessä.
3.3 Ennen savutusmittaria kaasun virtaussuunnassa voi myös olla tarpeen
asentaa jäähdytin.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 310
▼M1
LIITE IV
VERTAILUPOLTTOAINEEN (BENSIINI) ERITELMÄT
Vertailupolttoaineena käytetään direktiivin 70/220/ETY liitteessä IX olevassa 1
osassa tarkoitettua polttoainetta.
VERTAILUPOLTTOAINEEN (DIESEL) ERITELMÄT
Vertailupolttoaineena käytetään direktiivin 70/220/ETY liitteessä IX olevassa 2
osassa tarkoitettua polttoainetta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 311
▼B
LIITE V
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 312
▼B
LIITE VI
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 313
▼B
6 LUKU
KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN POLTTOAINESÄILIÖT
LUETTELO LIITTEISTÄ
LIITE I Rakennevaatimukset …
Lisäys 1 Testauslaitteisto …Lisäys 2 Kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvotyyppien polttoainesäiliötyyp-
pien tietolomake …
Lisäys 3 Todistus kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvotyyppien polttoaine-
säiliöiden tyyppihyväksynnästä …
LIITE II Polttoainesäiliöiden ja polttoaineen syöttöjärjestelmien asennusta kaksi- tai
kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin koskevat vaatimukset …
Lisäys 1 Polttoainesäiliön tai -säiliöiden asennusta kaksi- tai kolmipyöräisiin moot-
toriajoneuvoihin koskeva tietolomake …
Lisäys 2 Todistus polttoainesäiliön tai -säiliöiden asennuksen ajoneuvon tyyppi-
hyväksynnästä kaksi- tai kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 314
▼B
LIITE I
RAKENNEVAATIMUKSET
1. YLEISTÄ
1.0 Tässä luvussa ’polttoainesäiliötyypillä’ tarkoitetaan saman valmistajan
valmistamia polttoainesäiliöitä, jotka suunnittelun ja rakenteen sekä
valmistusaineen osalta eivät eroa merkittävästi.
1.1 Polttoainesäiliöt valmistetaan materiaaleista, joiden lämpö-, mekaaninen ja
kemiallinen käyttäytyminen pysyy tarkoituksenmukaisena suunnitelluissa
käyttöolosuhteissa.
1.2 Polttoainesäiliöt ja niihin liittyvät osat suunnitellaan siten, etteivät ne
kehitä lainkaan elektrostaattista varausta, joka voisi aiheuttaa säiliön ja
ajoneuvon alustan välissä kipinöintiä, joka voisi todennäköisesti sytyttää
polttoaine/ilma -sekoituksen.
1.3 Polttoainesäiliöt valmistetaan siten, että ne kestävät korroosiota. Niiden
tulee läpäistä tiiviystestit, joissa käytetään kaksinkertaista painetta säiliön
suhteelliseen toimintapaineeseen nähden; paineen tulee joka tapauksessa
olla vähintään yhtä suuri kuin absoluuttinen 130 kPa:n paine. Tarkoituk-
senmukaiset apuvälineet (aukot, turvaventtiilit ja niin edelleen)
vapauttavat automaattisesti kaiken ylimääräisen paineen tai kaiken toimin-
tapaineen ylittävän paineen. Tuuletusaukot suunnitellaan siten, että ne
estävät syttymisriskin. Polttoaine ei saa valua ulos täyttökorkista tai lait-
teista, jotka on asennettu poistamaan ylimääräistä painetta silloinkin kun
säiliöon käännetty täydellisesti ympäri; korkeintaan 30 g/min tippuminen
sallitaan.
2. TESTIT
Mistä tahansa muusta aineesta kuin metallista valmistetut polttoainesäiliöt
tulee testata alla kuvatuilla tavoilla ja samassa järjestyksessä kuin ne on
tässä mainittu:
2.1 Läpäisevyystesti
2.1.1 Testausmenetelmä
Polttoainesäiliötestataan 313 K:n ± 2 K:n lämpö tilassa. Käytettävä testi-
polttoaine on samaa kuin suosituspolttoaine, joka on määritelty kaksi tai
kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ilmansaasteiden vastustamistoimen-
piteitä koskevassa luvussa 5.
Säiliötäytetään testipolttoaineella 50-prosenttisesti sille määrätystä kapasi-
teetista ja sen annetaan olla paikallaan ympäröivässä ilmassa, jonka
lämpötila on 313 K ± 2 K, kunnes painon aleneminen on jatkuvaa. Tämä
jakso on ainakin neljän viikon pituinen (varastointia edeltävä jakso). Säiliö
tyhjennetään ja täytetään uudelleen testipolttoaineella 50-prosenttisesti
sille määrätystä kapasiteetista.
Tämän jälkeen säiliötä säilytetään tasapainottavissa olosuhteissa 313 K:n
± 2 K:n lämpötilassa kunnes sen sisällön lämpötila on sama kuin
testilämpötilan. Tämän jälkeen säiliö suljetaan. Testin aikana säiliössä
tapahtuva paineen kasvu voidaan tasapainottaa. Diffuusion aiheuttama
painon lasku tulee määrittää kahdeksanviikkoisen testin aikana. Tämän
testin aikana saa korkeintaan 20 grammaa keskimäärin hävitä jokaisen
vuorokauden aikana. Jos diffuusiohäviöon suurempi, myö s polttoai-
nehäviö tulee määrittää ympäröivässä lämpötilassa, joka on 296 K ± 2 K,
kun kaikki muut olosuhteet pidetään samoina (313 K ± 2 K ennen varas-
tointia). Näissä olosuhteissa määritetty häviöei saa ylittää 10 grammaa
vuorokaudessa.
Kun testi toteutetaan käyttämällä sisäistä paineen tasapainottamista, mikä
tulee mainita testiraportissa, paineen tasapainottamisen aiheuttama polt-
toainehäviötulee ottaa huomioon diffuusiohäviö tä määritettäessä.
2.2 Iskutesti
2.2.1 Testausmenetelmä
Polttoainesäiliötäytetään sen nimelliskapasiteettiin asti sekoituksella,
jonka sisällöstä 50 prosenttia on vettä ja etyleeniglykolia tai mitä tahansa
muuta jäähdytysnestettä, joka ei syövytä säiliön materiaalia, ja jonka
kryoskooppinen piste on alempi kuin 243 K ± 2 K.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 315
▼B
Polttoainesäiliössä testin aikana olevien aineiden lämpötila on 253 K± 5 K.
Säiliö jäähdytetään vastaavan ympäröivän lämpötilan mukaisesti. On myös
mahdollista täyttää polttoainesäiliösopivasti jäähdytetyllä nesteellä, edel-
lyttäen, että polttoainesäiliötä pidetään testilämpötilassa vähintään tunnin
ajan.
Testissä käytetään heiluria. Sen lyöntipää on tasasivuisen kolmiopyra-
midin muotoinen ja sen kaarevuussäde on 3,0 mm huipulla ja kulmissa.
15 kg:n painoisen heilurin energia ei saa alittaa 30,0 J:a.
Polttoainesäiliön testattavat pisteet ovat ne, joita pidetään riskialttiina
johtuen sen asentamisesta ja sijainnista ajoneuvossa. Yksikään näihin
pisteisiin osunut isku ei saa aiheuttaa nestevuotoa.
2.3 Mekaaninen lujuus
2.3.1 Testausmenetelmä
Polttoainesäiliötäytetään sille määrättyyn kapasiteettiin asti käyttäen testi-
nesteenä vettä, jonka lämpötila on 326 K ± 2 K. Suhteellinen sisäinen
paine ei alita 30 kPa:a. Siellä missä polttoainesäiliön on suunniteltu
kestävän 15 kPa:a suurempaa suhteellista sisäistä käyttöpainetta, sovellet-
tava testauspaine on kaksinkertainen siihen suhteelliseen käyttöpaineeseen
nähden, jolle säiliöon suunniteltu. Säiliöpidetään suljettuna viiden tunnin
ajan.
Yksikään säiliöön mahdollisesti tuleva epämuodostuma ei saa tehdä sitä
käyttökelvottomaksi (säiliö ei esimerkiksi saa puhjeta). Asentamisen
erityisolosuhteet otetaan huomioon jos säiliön epämudostuneisuutta arvioi-
daan.
2.4 Polttoainekestävyystesti
2.4.1 Testausmenetelmä
Suorista tasoista otetaan kuusi keskimäärin samanpaksuista venyvää
kappaletta. Niiden vetolujuus ja kimmorajat asetetaan 296 K ± 2 K:n
lämpötilassa pidennysluvun ollessa 50 mm/min. Näitä arvoja verrataan
samanlaisista testeistä saatuihin vetolujuus- ja kimmoraja-arvoihin, jossa
on käytetty polttoainesäiliötä, jota on jo säilytetty esivarastoinnin ajan.
Materiaalia tulee pitää hyväksyttävänä, jos vetolujuuden erotus ei ole ollut
suurempi kuin 25 prosenttia.
2.5 Tulenkestävyystesti
2.5.1 Testausmenetelmä
Säiliön materiaali ei saa palaa liekillä, jonka nopeus ylittää 0,64 mm/s
testissä, joka on kuvattu lisäyksessä 1.
2.6 Korkealämpötilatesti
2.6.1 Testausmenetelmä
Polttoainesäiliössä, josta on täytetty 50 prosenttia sille määrätystä kapasi-
teetista 293 K ± 2 K:n lämpöisellä vedellä, ei saa näkyä plastisia
muodonmuutoksia tai vuotoja 343 K ± 2 K:n lämpöisessä ympäröivässä
ilmassa tapahtuneen tunnin pituisen varastoinnin jälkeen. Testin jälkeen
säiliön tulee olla täysin käyttökelpoinen. Testausarviossa otetaan
huomioon asennusolosuhteet.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 316
▼B
Lisäys 1
1. TESTAUSLAITTEISTO
1.1 Testauskammio
Täysin suljettu laboratorion kaasuuntumisenestosuoja, jossa
lämmönkestävä testinseuraamisikkuna. Tietyissä testialueissa voidaan
käyttää peiliä mahdollistamaan näytteen näkyminen takaapäin.
Kaasunpoistotuuletin suljetaan testin aikana ja se käynnistetään heti testin
jälkeen kaikkien myrkyllisten palamistuotteiden poistamiseksi.
Testi voidaan myös suorittaa kaasuuntumisenestosuojan alle asetetussa
metallilaatikossa kaasunpoistotuulettimen ollessa päällä.
Laatikon päälli- ja pohjaseinämissä tulee olla tuuletusaukot, jotka mahdol-
listavat palamiselle tarpeellisen ilman kulkemisen, mutta eivät altista
palavaa näytettä vedolle.
1.2 Kannatintaso
Laboratorion kannatintaso, jossa kaksi kahvaa, jotka voi saranoiden avulla
säätää mihin tahansa asentoon.
1.3 Lamppu
BUNSEN (tai TIRRIL) -tyyppinen kaasulamppu, jossa 10 mm:n suutin.Suuttimessa ei saa olla lisälaitteita.
1.4 Metalliverkko
Silmukan koko 20. 100 × 100 mm:n kokoinen neliö.
1.5 Ajastin
Ajastin tai vastaava laite, jossa mitta-asteikko ei ylitä yhtä sekuntia.
1.6 Vesihaude
1.7 Mitta-asteikko
Asteet millimetreissä.
2. TESTINÄYTE
2.1 Tyypillisestä polttoainesäiliöstä tulee suoraan ottaa ainakin 10 testinäy-
tettä, jotka ovat 125 ± 5 mm pitkiä ja 12,5 ± 0,2 mm leveitä.
Jos polttoainesäiliön muoto on esteenä, valetaan osasta säiliötä kolmen
millimetrin paksuinen ja tarpeeksi suuri laatta tarpeellisten näytteiden otta-
misen mahdollistamiseksi.
2.2 Näytteet tulee normaalisti testata niiden tyyyppihyväksyntätilassa, ellei
toisin määritellä.
2.3 Jokaiseen näytteeseen viilletään kaksi viivaa, ensimmäinen 25 mm:n ja
toinen 100 mm:n päähän sen samasta päästä.
2.4 Testinäytteiden reunat ovat selvärajaisia. Sahatut reunat hieno-hiekkakäsi-
tellään hiotun lopputuloksen aikaansaamiseksi.
3. TESTAUSMENETELMÄ
3.1 Näyte kiinnitetään toiseen kannattimen kädensijoista siitä päästä, joka on
100 mm:n merkkiä lähimpänä, pitkittäisakselin ollessa horisontaalinen ja
sitä leikkaavan akselin ollessa 45 asteen kulmassa horisontaaliseen
nähden. Testinäytteen alle kiinnitetään metallisuojus (noin 100 × 100 mm),
joka sijaitsee 10 mm horisontaalisesti näytteen reunan alla, pistäen
näytteen reunan alta esiin noin 13 mm (katso kuva 1). Suojukseen jäänyt
sakka poltetaan tai suojus vaihdetaan uuteen ennen jokaista testiä.
Kaasuuntumissuojapöydälle asetetaan vedellä täytetty amme siten, että
kaikki testin aikana mahdollisesti putoavat hehkuvat osaset jäävät siihen.
3.2 Lampun ilmansaanti järjestetään siten, että sen liekki on sininen ja noin
25 mm korkea.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 317
▼B
3.3 Lamppu asetetaan siten, että sen liekki koskettaa testinäytteen ulkoreunaa
kuten kuvassa 1 näytetään; ajastin käynnistetään samanaikaisesti.
Liekin annetaan osua näytteeseen 30 sekunnin ajan, ja jos näytteeseen
tulee epämuodostumia tai se sulaa tai vetäytyy pois liekistä, liekkiä siir-
retään, että kontakti voidaan säilyttää.
Näytteen huomattava epämuodostuminen saataa mitätöidä tuloksen.
Lamppu vedetään pois 30 sekunnin jälkeen tai kun liekin kärki osuu
25 mm:n merkkiin. Jos näin tapahtuu jo aikaisemmin, lamppua siirretään
ainakin 450 mm poispäin näytteestä ja kaasuuntumisenestosuoja suljetaan.
3.4 Liekin edettyä 25 mm:n merkkiin asti, aika merkitään ajastimeen sekunnin
tarkkuudella ja se saa arvon t1.
3.5 Ajastin pysäytetään kun palaminen (joko liekillä tai ilman) pysähtyy tai
osuu vapaasta päästä 100 mm:n päässä olevaan merkkiin.
3.6 Ajastimessa oleva aika merkitään sekunnin tarkkuudella ja se saa arvon t.3.7 Jos palaminen ei ole edennyt 100 mm:n merkkiin asti, mitataan palamaton
osa 100 mm:n merkistä näytteen alareunaa pitkin, ja tulos pyöristetään
lähimpään millimetriin.
Palanut pituus on sama kuin 100 mm vähennettynä palamattomalla osuu-
della millimetreinä.
3.8 Jos näyte on palanut kokonaan tai 100 mm:n merkin yli palamisaika on:
75
t/C0t1milimetrein¨ a sekunnissa
3.9 Testi toistetaan (3.1-3.8) kunnes kolme näytettä on palanut 100 millime-
trin merkkiin tai yli tai kunnes 10 näytettä on testattu.
Jos yksi kymmenestä näytteestä palaa 100 mm:n merkkiin asti tai yli, testi
uusitaan (3.1-3.8), kunnes kolme näytettä on palanut 100 mm:n merkkiin
asti tai 10 näytettä on testattu.
4. TULOSTEN MERKITSEMINEN
4.1 Jos ainakin kaksi näytettä on palanut 100 mm:n merkkiin asti keskimää-
räinen palamisaika, (millimetreinä sekunnissa) joka on ilmaistava, on
kaikkien merkkiin asti palaneiden näytteiden keskimääräinen palamisaika.
4.2 Keskimääräinen palamisaika ja palamispituus merkitään jos yksikään
kymmenestä näytteestä, tai 20:sta näytteestä korkeintaan yksi on palanut
100 mm merkkiin asti.
4.2.1 Keskimääräinen palamisaika (ACT) sekunneissa:
ACT ¼Xn
i¼1/C1ti/C030 ðÞ
n
kun n on näytteiden lukumäärä
pyöristettynä lähimpään 5 sekunnin kerrannaislukuun: näin ollen ”alle
viisi sekuntia” tulee merkitä, jos palaminen kestää korkeintaan kolme
sekuntia lampun siirtämisen jälkeen.
ACT-arvoksi ei tule antaa nollaa (0).
4.2.2 Keskimääräinen palamispituus (ACL) millimetreinä:
ACL ¼Xn
i¼1/C1100/C0palamaton pituus i ðÞ
n
kun n on näytteiden lukumäärä
pyöristettynä lähimpään 5 mm:n kerrannaislukuun; siellä missä palamispi-
tuudet ovat alle 3 mm merkitään tulokseksi ”alle 5 mm”. ACL-arvoksi ei
tule antaa nollaa (0).
Jos yksittäinen näyte palaa 100 mm:n merkkiin asti palamispituus luetaan
100:ksi millimetriksi.
4.3 Täydellisten tulosten tulee sisältää seuraavat tiedot:1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 318
▼B
4.3.1 Näytteen tunnistus, mikä sisältää valmistamisen ja varastoinnin mene-
telmät.
4.3.2 Näytteen keskimääräinen paksuus ± 1 prosenttia.
4.3.3 Testattujen näytteiden lukumäärä.
4.3.4 Palamisaika-arvojen hajonta.4.3.5 Palamispituusarvojen hajonta.4.3.6 Jos näyte ei tippumisen, sulamisen tai palaneiksi kappaleiksi hajoamisen
takia pala merkkiin asti, tämä tulee merkitä.
4.3.7 Jos punotun metallisuojuksen päällä oleva palava aines sytyttää näytteen
uudestaan, tämä tulee merkitä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 319
▼B
Kuva 1
Testausvälineet
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 320
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 321
▼B
Lisäys 3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 322
▼B
LIITE II
VAATIMUKSET, JOTKA KOSKEVAT POLTTOAINESÄILIÖIDEN JA
POLTTOAINEEN SYÖTTÖJÄRJESTELMIEN ASENTAMISTA KAKSI-
JA KOLMIPYÖRÄISIIN MOOTTORIAJONEUVOIHIN
1. POLTTOAINESÄILIÖ
Säiliön kiinnitysjärjestelmät suunnitellaan, valmistetaan ja asennetaan siten,
että ne täyttävät tarkoituksensa kaikissa ajo-olosuhteissa.
2. POLTTOAINEENSYÖTTÖJÄRJESTELMÄ
Moottorin polttoainejärjestelmän komponentit suojataan vaunukehyksen tai
korin avulla siten, että ne eivät voi osua maassa oleviin esteisiin. Suojausta
ei vaadita, jos kyseiset komponentit, silloin kun ne sijaitsevat ajoneuvon
alla, ovat kauempana maan pinnasta kuin niiden edellä oleva kehyksen tai
korin osa.
Polttoaineen syöttöjärjestelmä suunnitellaan, valmistetaan ja asennetaan siten,
että se kestää sisäistä ja ulkoista korroosiota, jolle se on alttiina. Ajoneuvon
rakenteen, moottorin ja vaihteiston vääntymisen, taipumisen tai tärinän
aiheuttama liike ei saa altistaa komponentteja epänormaalille hankaukselle
tai rasitukselle.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 323
▼B
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 324
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 325
▼B
7 LUKU
KAKSIPYÖRÄISTEN MOPOJEN JA MOOTTORIPYÖRIEN VIRITYKSEN ESTÄVÄT
TOIMENPITEET1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 326
▼B
LIITE
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä luvussa tarkoitetaan:
1.1 ”kaksipyöräisten mopojen ja moottoripyörien virityksen estävillä
toimenpiteillä” kaikkia niitä teknisiä vaatimuksia ja eritelmiä, joiden
tavoitteena on estää mahdollisimman tehokkaasti luvattomat
muutokset, joilla voi olla vaikutusta turvallisuuteen erityisesti, koska
ne lisäävät ajoneuvojen suorituskykyä, sekä ympäristöön,
1.2 ”ajoneuvon suorituskyvyllä” mopojen osalta suurinta rakenteellista
nopeutta ja moottoripyörien osalta moottorin tehoa,
1.3 ”ajoneuvoluokilla” ajoneuvojen jaottelua johonkin seuraavista
luokista:
1.3.1 A-luokan ajoneuvot eli mopot;1.3.2 B-luokan ajoneuvot eli moottoripyörät, joiden sylinteritilavuus on
korkeintaan 125 cm
3ja teho korkeintaan 11 kW;
1.3.3 C-luokan ajoneuvot eli moottoripyörät, joiden teho on korkeintaan
25 kW ja joiden teho/massa -suhde on korkeintaan 0,16 kW/kg,
ajokuntoisen ajoneuvon massa sellaisena kuin se direktiivin 92/61/
ETY liitteen II huomautuksessa d olevassa 2 kohdassa määritellään;
1.3.4 D-luokan ajoneuvot eli muut kuin luokkien B tai C moottoripyörät;1.4 ”luvattomalla muutoksella” muutosta, jota ei ole sallittu tämän
luvun määräyksissä,
1.5 ’osien vaihdettavuudella’ tarkoitetaan sellaisten osien vaihdetta-
vuutta keskenään, jotka eivät ole samanlaisia,
1.6 ”imuputkella” imukanavan ja imusarjan yhdistelmää,
1.7 ”imukanavalla” sylinterin, sylinterikannen tai kampikammion ilma-
nottokanavaa,
1.8 ”imusarjalla” osaa, joka yhdistää kaasuttimen tai ilmanohjausjärjes-
telmän sylinteriin, sylinterinkanteen tai kampikammioon,
1.9 ”ilmanottojärjestelmällä” imuputken ja imuäänenvaimentimen
muodostamaa kokonaisuutta,
1.10 ’pakojärjestelmällä’ tarkoitetaan pakoputken, paisuntakammion ja
äänenvaimentimen muodostamaa kokonaisuutta, joka on
välttämätön moottorin aiheuttaman melun vaimentamiseksi,
1.11 ’erikoistyökaluilla’ tarkoitetaan työkaluja, joka ajoneuvon valmistaja
on antanut yksinoikeudella luvan saaneiden jälleenmyyjien käyttöön
ja joita ei ole yleisön saatavilla.
2. YLEISVAATIMUKSET
2.1 Tyyppihyväksyttyjen ajoneuvojen muiden kuin identtisten osien
vaihdettavuus:
2.1.1 Kaikissa A- ja B-luokkien ajoneuvoissa seuraavien osien tai seuraa-
vista osista muodostuvan kokonaisuuden vaihdettavuus:
a) kaksitahtimoottoreissa: sylinteri/mäntä -kokonaisuus, kaasutin,
imusarja, pakojärjestelmä,
b) nelitahtimoottoreissa: sylinterinkansi, nokka-akseli, sylinteri/
mäntä -kokonaisuus, kaasutin, imusarja, pakojärjestelmä
tämän ajoneuvon ja saman valmistajan minkä tahansa toisen
ajoneuvon välillä ei ole sallittua, jos tällaisen vaihdettavuuden seur-
auksena A-luokan ajoneuvon suurin rakenteellinen nopeus nousee
yli 5 km/h ja B-luokan ajoneuvon teho kasvaa yli 10 %. Missään
tapauksessa ajoneuvoluokan suurinta rakenteellista nopeutta tai
moottorin suurinta nettotehoa ei saa ylittää.
Erityisesti direktiivin 92/61/ETY liitteen I huomautuksessa tarkoitet-
tujen pienitehoisten mopojen osalta suurin rakenteellinen nopeus on
25 km/t.
2.1.1.1 Sellaisiin B-luokan ajoneuvoihin, joista on olemassa neuvoston
direktiivin 92/61/ETY 2 artiklan mukaisia muunnoksia, jotka ovat
suurimmalta nopeudeltaan ja suurimmalta nettoteholtaan erilaisia
joidenkin jäsenvaltioiden yhteisön ajokortista 29 päivänä heinäkuuta1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 327
▼B
1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY (1) 3 artiklan 5
kohdan mukaisesti vaatimien lisävaatimusten vuoksi, 2.1.1 kohdan
a ja b alakohtien vaatimuksia ei sovelleta osien vaihdettavuuteen
paitsi, jos tämän vaihdettavuuden seurauksena ajoneuvon teho
ylittää 11 kW.
2.1.2 Niissä tapauksissa, joissa osien vaihdettavuus on mahdollista,
valmistajan tulee varmistua siitä, että toimivaltaiset viranomaiset
saavat tarpeelliset tiedot ja mahdollisesti tarvittavat ajoneuvot
voidakseen tarkistaa, että tämän kohdan vaatimuksia noudatetaan.
2.2 Valmistajan on ilmoitettava, että seuraavien ominaisuuksien muutta-
minen lisää moottoripyörän suurinta tehoa korkeintaan 10 % ja
mopon suurinta nopeutta kokeintaan 5 km/h ja että ajoneuvoluokan
suurinta rakenteellista nopeutta tai moottorin suurinta nettotehoa ei
missään tapauksessa ylitetä: sytytys (sytytysennakko, jne.), polttoai-
neensyöttö.
2.3 Kaikkien B-luokan moottoripyörien on oltava yhdenmukaisia
joidenkin kohdista 2.3.1, 2.3.2 tai 2.3.3 kanssa sekä kohtien 2.3.4
ja 2.3.5 kanssa.
2.3.1 Imuputkeen on sijoitettava holkki, jota ei voi irrottaa. Jos tämä
holkki sijaitsee imusarjassa, imusarja tulee kiinnittää moottoriin
murtopulteilla tai sellaisilla pulteilla, jotka voidaan irrottaa
ainoastaan erikoistyökaluilla.
Holkin kovuuden on oltava vähintään 60 HRC. Sen seinämän
paksuus kavennetussa kohdassa saa olla enintään 4 mm.
Kaiken holkin käsittelyn, jonka tarkoituksena on poistaa se tai
muuttaa sitä, on aiheutettava holkin ja sitä tukevan osan tuhoutu-
minen tai moottorin täydellinen ja pysyvä toimintakunnottomuus
siihen asti, kunnes holkki on saatettu uudestaan vaatimusten mukai-
seen kuntoon.
Holkin pinnassa tai sen läheisyydessä on oltava selvä merkintä, joka
osoittaa ajoneuvon kohdassa 1.3 määritellyn luokan tai määritellyt
luokat.
2.3.2 Imusarja on kiinnitettävä murtopulteilla tai pulteilla, jotka voidaan
irrottaa ainoastaan erikoistyökaluilla. Kavennettu osa, josta on
merkintä ulkopuolella, on sijoitettava putkien sisään, ja tässä
kohdassa seinämän paksuuden on oltava alle 4 mm tai 5 mm siinätapauksessa, että käytetään taipuisaa materiaalia kuten esimerkiksi
kumia.
Imusarjan sellaisen käsittelyn, jonka tarkoituksena on muuttaa
kavennettua osaa, on aiheutettava imusarjan tuhoutuminen tai moot-
torin täydellinen ja pysyvä toimintakunnottomuus siihen asti, kunnes
imusarja on saatettu uudestaan vaatimusten mukaiseen kuntoon.
Putkien pinnassa on oltava selvä merkintä, joka osoittaa ajoneuvon
kohdassa 1.3 määritellyn luokan tai määritellyt luokat.
2.3.3 Sylinterinkannessa sijaitsevassa imuputken osassa on oltava kaven-
nettu osa. Koko ilmanottojärjestelmässä ei saa olla kapeampaa osaa
(paitsi venttiilien istukkaosa).
Sellaisen käsittelyn, jonka tarkoituksena on muuttaa kavennettua
osaa, on aiheutettava putken tuhoutuminen tai moottorin täydellinen
ja pysyvä toimintakunnottomuus siihen asti, kunnes putki on
saatettu uudestaan vaatimustenmukaiseen kuntoon.
Sylinterinkannessa on oltava selvä merkintä, joka osoittaa
ajoneuvon kohdassa 1.3 määritellyn luokan.
2.3.4 Edellä 2.3.1, 2.3.2 ja 2.3.3 kohdassa tarkoitettujen kavennettujen
osien halkaisija vaihtelee moottoripyörätyypin mukaisesti.
2.3.5 Valmistajan on ilmoitettava kavennetun osan halkaisija ja todistet-
tava toimivaltaisille viranomaisille, että tämä kohta on kaasujen
kulun kannalta kaikkein kriittisin ja että ei ole mitään muuta osaa,
jota muuttamalla ajoneuvon suorituskykyä voisi lisätä yli 10 %.
Neljän vuoden kuluessa siitä, kun direktiivi on tullut voimaan, ja
valmistajan ilmoittamien kavennettujen osien halkaisijoiden perus-
teella toteutetaan 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen eri1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 328
(1) EYVL N:o L 237, 24.8.1991, s. 1
▼B
moottoripyörätyyppien kavennettujen osien suurimpien sallittujen
halkaisijakokojen määrittäminen.
2.4 Ilmansuodattimen poistaminen ei saa aiheuttaa mopon suurimman
rakenteellisen nopeuden kasvamista yli 10 %:lla.
3. A- JA B-LUOKAN AJONEUVOJEN ERITYISVAATIMUKSET
Tässä osassa annetut vaatimukset ovat velvoittavia ainoastaan, jos
ne erikseen tai yhdistettyinä osoittautuvat tarpeellisiksi sellaisen
virityksen estämiseksi, josta aiheutuu A-luokan ajoneuvon suur-
imman rakenteellisen nopeuden kasvaminen yli 5 km/h tai B-
luokan ajoneuvojen tehon lisääntyminen yli 10 %. Missään tapauk-
sessa ajoneuvoluokan suurin rakenteellinen nopeus tai moottorin
suurin nettoteho ei saa ylittyä.
3.1 Sylinterinkannen tiiviste: sylinterinkannen tiivisteen, jos sellainen
on, paksuus ei saa asennuksen jälkeen olla yli:
— 1,3 mm mopoissa,
— 1,6 mm moottoripyörissä.
3.2 Kaksitahtimoottoreiden sylinterin ja kampikammion välinen tiiviste:
tiivisteen, jos sellainen on, paksuus sylinteripohjan ja kampikam-
mion välissä ei saa asennuksen jälkeen olla yli 0,5 mm.
3.3 Kaksitahtimoottoreiden mäntä: mäntä ei saa yläkuolokohdassaan
peittää imuaukkoa. Sellaisissa ajoneuvoissa, joiden moottorissa on
siirtokanava ja siinä luistinohjattu imujärjestelmä, tätä vaatimusta
ei sovelleta siirtokanavan niihin osiin, jotka osuvat imuaukon
kohdalle.
3.4 Kaksitahtimoottoreissa männän kääntäminen 180 astetta ei saa lisätä
moottorin suorituskykyä.
3.5 Pakojärjestelmässä ei saa olla keinotekoisia esteitä sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta 2.3 kohdan määräyksiä.
Nelitahtimoottorin venttiilinohjaimia ei pidetä tässä merkityksessä
keinotekoisina esteinä.
3.6 Pakojärjestelmän äänenvaimentim(i)en sisään sijoitet(ut)tu osa(t),
jo(t)ka määrittävät pakoputken tosiasiallisen pituuden, on kiini-
tettävä äänenevaimentimeen tai -vaimentimiin tai
paisuntakammioon tai -kammioihin siten, että sitä (niitä) ei voi
poistaa.
3.7 Kaikki ne (mekaaniset, sähköiset, rakenteelliset jne.) osat, jotka
rajoittavat moottorin täyskuormitusta (kaasuvivun lukitsin, kierto-
kaasukahvan lukitsin jne.), ovat kiellettyjä.
3.8 Jos A-luokan ajoneuvossa on sen nopeutta rajoittavia sähköisiä/elek-
tronisia laitteita, valmistajan on annettava testauksesta vastaavien
laitosten käyttöön tietoja ja osia, jotka todistavat, että laitteen tai
sen johdotusjärjestelmän muuttaminen tai irtikytkentä ei lisää
mopon suurinta nopeutta yli 10 %:a.
Sähköiset/elektroniset laitteet, jotka katkaisevat ja/tai estävät syty-
tyksen, ovat kiellettyjä, jos niiden toiminta lisää polttoaineen
kulutusta tai palamatta jääneiden hiilivetyjen päästöjä.
Sähköiset/elektroniset laitteet, jotka muuttavat sytytysennakkoa, on
suunniteltava siten, että moottorin teho, kun se mitataan laitteiden
ollessa toiminnassa, ei eroa yli 10 % siitä moottorin tehosta, joka
mitataan saman laitteen ollessa irtikytkettynä ja kun sytytysennakko
on säädetty maantieajon suurimman nopeuden olosuhteisiin.
Maantieajon suurimman nopeuden olosuhteet toteutuvat silloin, kun
sytytysennakko on säädetty arvoon ± 5º suhteessa eriteltyyn suur-
imman tehon tuottamisarvoon.
3.9 Jos moottorissa käytetään luistiventtiiliä, tämä on kiinnitettävä
murtopulteilla, jotka estävät tukikappaleen uudelleenkäytön, tai sell-
aisilla pulteilla, jotka voidaan irrottaa vain erikoistyökaluilla.
3.10 Ajoneuvon moottorityypin tunnistamisvaatimukset
3.10.1 Alkuperäisten osien ja varaosien merkintä:
3.10.1.1 Joko ajoneuvon valmistajan tai näiden osien tai varaosien valmista-
jien on merkittävä jäljempänä luetellut osat ja varaosat kestävällä ja
muuttumattomalla tavalla niiden tunnistamiseen annetu(i)lla tunnus-
numero(i)lla tai symbol(e)illa. Tämä merkintä voidaan tehdä tarran1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 329
▼B
muodossa sillä edellytyksellä, että se normaalikäytössä säilyy luetta-
vana ja että se ei voi irrota tuhoutumatta.
Yleensä tämän merkinnän on oltava näkyvillä ilman että kyseistä
osaa tai muita ajoneuvon osia irrotetaan. Siinä tapauksessa, että
ajoneuvon kori tai jokin muu osa estää merkinnän näkymisen,
ajoneuvon valmistajan on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille
merkintöjen sijainti ja toimitettava kaikki kyseisten korinosien avaa-
mista tai irrottamista koskevat tiedot.
3.10.1.2 Kirjainten, numeroiden tai symbolien on oltava vähintään 2,5 mm
korkeita ja selvästi luettavia. Jäljempänä 3.10.1.3.7 ja 3.10.1.3.8
kohdissa eritelyjen osien merkinnässä vähimmäskorkeuden on
kuitenkin oltava 9 luvun vastaavien määräysten mukainen.
3.10.1.3 Edellä 3.10.1.1 kohdassa tarkoitetut osat ovat:
3.10.1.3.1 imuäänenvaimennin (ilmansuodatin),
3.10.1.3.2 kaasutin tai vastaava laite,
3.10.1.3.3 imusarja (mikäli sitä ei ole valmistettu yhtenä kappaleena kaasut-
timen, sylinterin tai kampikammion kanssa),
3.10.1.3.4 sylinteri,
3.10.1.3.5 sylinterinkansi,
3.10.1.3.6 kampikammio,
3.10.1.3.7 pakoputki tai -putket (mikäli ne ovat erillään äänenvaimentimesta),
3.10.1.3.8 äänenvaimennin,
3.10.1.3.9 voimansiirron siirtävä laite (eturatas tai etuhihnapyörä),
3.10.1.3.10 voimansiirron vastaanottava laite (takaratas tai takahihnapyörä),
3.10.1.3.11 moottorin toimintaa ohjaavat sähköiset/elektroniset laitteet (syty-
tystä, polttoaineensuihkutusta, jne.) ja kaikki eri piirilevyt, mikäli
on kyse avattavasta laitteesta,
3.10.1.3.12 kavennettu osa (holkki tai muu).
3.10.2 Viritykseneston valvontakilpi
3.10.2.1 Jokaiseen ajoneuvoon on tukevasti kiinnitettävä vähintään 60 mm
× 40 mm:n kokoinen kilpi (se voi olla tarra sillä edellytyksellä,
että sitä ei voi irrottaa ehjänä) ajoneuvon helposti päästävään
kohtaan.
Valmistajan on tässä kilvessä ilmoitettava:
3.10.2.1.1 nimi tai tavaramerkki,
3.10.2.1.2 ajoneuvoluokan kirjain,
3.10.2.1.3 rattaiden hampaiden lukumäärät tai hihnapyörien halkaisijat
voimansiirtolaitteissa,
3.10.2.1.4 edellä 3.10.1 kohdassa määrätyn mukaisesti merkittyjen osien
tunnusnumero(t) tai symboli(t).
3.10.2.2 Kirjainten, numeroiden ja symbolien korkeuden on oltava vähintään
2,5 mm, ja niiden on oltava selvästi luettavia. Kuvassa 1 annetaan
yksinkertainen kaavio osien tai varaosien ja niiden tunnusnumer-
oiden tai symbolien vastaavuudesta.
3.10.3 Muiden kuin alkuperäisten osien tai varaosien merkintä
3.10.3.1 Jos on kyse tämän luvun määräysten mukaisesti ajoneuvoa varten
tyyppihyväksytyistä osista, jotka ovat kohdassa 3.10.1.3 lueteltujenosien vaihtoehtoja ja joita ajoneuvon valmistaja myy, näiden vaih-
toehtojen tunnusnumero(ide)n tai symboli(e)n on oltava joko
valvontakilvessä tai tarraetiketissä (jonka on normaalikäytössä
säilyttävä luettavana ja jota ei voi irrottaa ehjänä), joka on toimitet-
tava yhdessä kyseisen osan kanssa ja kiinnitettävä valvontakilven
viereen.
3.10.3.2 Jos on kyse muista kuin alkuperäisistä varaäänenvaimentimista,
teknisten yksiköiden tunnusnumero(ide)n tai symboli(e)n on oltava
tarrassa (jonka on normaalikäytössä säilyttävä luettavana ja jota ei
voi ehjänä irrottaa), joka on toimitettava yhdessä kyseisen osan
kanssa ja kiinnitettävä valvontakilven viereen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 330
▼B
3.10.3.3 Jos edellä esitettyjä 3.10.3.1 ja 3.10.3.2 kohtia sovellettaessa muita
kuin alkuperäisiä osia on merkittävä, näiden merkintöjen on oltava
edellä esitettyjen 3.10.1.1 ja 3.10.2.2 kohtien määräysten mukaisia.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 331
▼B
Kuva 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 332
▼B
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 333
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 334
▼B
8 LUKU
KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN JA ITSENÄISTEN
TEKNISTEN SÄHKÖISTEN TAI ELEKTRONISTEN LAITTEIDEN SÄHKÖMAGNEET-
TINEN YHTEENSOPIVUUS
LIITELUETTELO
LIITE I Ajoneuvoihin ja itsenäisiin teknisiin sähköisiin tai elektronisiin laitteisiin
sovellettavat vaatimukset …
LIITE II Ajoneuvojen sähkömagneettisen laajakaistasäteilyn mittausmenettely …
LIITE III Ajoneuvojen sähkömagneettisen kapeakaistasäteilyn mittausmenettely …LIITE IV Ajoneuvojen sähkömagneettisen häiriönsiedon testausmenettely …LIITE V Teknisten erillislaitteiden (TEL) sähkömagneettisen laajakaistasäteilyn
mittausmenettely …
LIITE VI Teknisten erillislaitteiden (TEL) sähkömagneettisen kapeakaistasäteilyn
mittausmenettely …
LIITE VII Teknisten erillislaitteiden (TEL) sähkömagneettisen häiriönsiedon testaus-
menettelyt
LIITE VIII Ilmoituslomakkeen (lisäys 1) ja tyyppihyväksyntätodistuksen (lisäys 2)
mallit …
LIITE IX Teknistä erillislaitetta (TEL) koskevien ilmoituslomakkeen (lisäys 1) ja
tyyppihyväksyntätodistuksen (lisäys 2) mallit …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 335
▼B
LIITE I
AJONEUVOIHIN JA ITSENÄISIIN TEKNISIIN SÄHKÖISIIN TAI
ELEKTRONISIIN LAITTEISIIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET
1. MÄÄRITELMIÄ
Tässä kappaleessa tarkoitetaan:
1.1 ”Sähkömagneettisella yhteensopivuudella” ajoneuvon tai sen elektro-
nisten tai sähköisten järjestelmien kykyä toimia tarkoituksenmukaisesti
sähkömagneettisessa ympäristössään aiheuttamatta tässä viimemainitussa
sähkömagneettisia häiriöitä, joita ei voida hyväksyä.
Niiden osien tai kompleksisten järjestelmien osakokonaisuuksien
(sähkömoottorien, termostaattien, elektronisten korttien jne.), jotka
myydään suoraan lopulliselle käyttäjälle ja joita ei ole suunniteltu yksi-
nomaan asennettaviksi kaksi- ja kolmipyöräisiin ajoneuvoihin, on oltava
joko tämän direktiivin säännösten tai sähkömagneettista yhteensopi-
vuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
neuvoston 3 päivänä toukokuuta 1989 antaman direktiivin 89/336/ETY
säädösten mukaisia.
1.2 ”Sähkömagneettisella häiriöllä” jokaista sellaista sellaista sähkömagneet-
tista ilmiötä, jonka voi olettaa häiritsevän ajoneuvon tai sen
elektronisten tai sähköisten järjestelmien toimintaa. Sähkömagneettista
ääntä, epätoivottua signaalia tai mitä tahansa lähetysympäristön itsensä
muutosta pidetään sähkömagneettisina häiriöinä.
1.3 ”Sähkömagneettisella häiriönsiedolla” ajoneuvon tai minkä tahansa sen
elektronisen tai sähköisen järjestelmän kykyä toimia sähkömagneettisten
häiriöiden alaisuudessa ilman, että sen toiminta siitä häiriytyy.
1.4 ”Sähkömagneettisella ympäristöllä” määrätyssä ympäristössä tapahtu-
vien sähkömagneettisten ilmiöiden kokonaisuutta.
1.5 ”Vertailurajalla” sitä nimellistasoa, johon viitataan ajoneuvolle tyyppi-
hyväksyntää annettaessa sekä tuotannon yhdenmukaisuuden tarkkailuun
valittua raja-arvoa.
1.6 ”Vertailuantennilla” tasapainotettua resonoivaa dipolia, joka on viritetty
mitatulle taajuudelle.
1.7 ”Laajakaistasäteilyllä” sellaista sähkömagneettista säteilyä, jonka kais-
tanlaajuus on suurempi kuin vastaanottimen tai erityisen mittauslaitteen
kaistanlaajuus.
1.8 ”Kapeakaistasäteilyllä” sellaista sähkömagneettista säteilyä, jonka kais-
tanlaajuus on pienempi kuin vastaanottimen tai erityisen mittauslaitteen
kaistanlaajuus.
1.9 ”Itsenäisellä erillisellä teknisellä sähköisellä tai elektronisella laitteella
(TEL)” sellaista elektronista tai sähköistä osaa tai näiden osien sellaista
kokonaisuutta, joka on tarkoitettu asennettavaksi ajoneuvoon sen
sähkökytkennät ja siihen liittyvät kaapeloinnit mukaan lukien yhden tai
useamman tietyn toiminnon toteuttamiseksi.
1.10 ”TEL-testillä” yhdellä tai useammalla erityisellä TEL:llä tehtyä testiä.1.11 ”Ajoneuvotyypillä sähkömagneettisen yhteensopivuuden osalta” sellaisia
ajoneuvoja, joiden välillä ei ole olennaisia eroja, jotka voisivat koskea
erityisesti seuraavia kohtia:
1.11.1 elektronisten tai sähköisten osien yleinen sijoittelu,1.11.2 moottorin yleiskokonaismitat, yleisjärjestely ja yleismuoto ja korkeajän-
nitekaapeloinnin sijainti mikäli sellainen on,
1.11.3 se raaka-aine, josta sekä alusta että kori on rakennettu (esimerkiksi
alusta tai kori lasikuidusta, alumiinista, teräksestä jne.)
1.12 ”TEL-tyypillä sähkömagneettisen yhteensopivuuden osalta” sellaisia
TEL:ejä, jotka eivät eroa toisistaan pääkohdissaan, joita ovat:
1.12.1 TEL:n suorittama toiminto;1.12.2 elektronisten tai sähköisten osien yleinen sijoittelu.1.13 ”Ajoneuvon suoralla hallinnalla” ajoneuvon kuljettajan suorittamaa
hallintaa hänen käyttäessään ohjaus-, jarrutus- ja kaasutuslaitteita.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 336
▼B
2. TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS
2.1 Ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntähakemuksen liitteenä sähkömagneet-
tisen yhteensopivuuden osalta on oltava liitteen VIII lisäyksessä 1
mainittujen tietojen lisäksi:
2.1.1 luettelo kaikista erityisistä elektronisten tai sähköisten järjestelmien tai
TEL:ien yhdistelmistä sekä tyyppihyväksyttävän ajoneuvon tyyppi,
versiot ja muunnokset. Elektronisia tai sähköisiä järjestelmiä sekä
TEL:ejä sanotaan erityisiksi silloin, kun ne voivat tuottaa huomattavaa
laaja- tai kapeakaistasäteilyä tai silloin, kun ne voivat vaikuttaa
ajoneuvon suoraan hallintaan (ks. tämän liitteen 5.4.2.2 kohta),
2.1.2 yhteensopivuuskokeen kannalta edustava TEL, joka valitaan sarjatuo-
tantoa varten suunniteltujen erilaisten sähköisten tai elektronisten
järjestelmien yhdistelmien joukosta.
2.2 Teknisen erillislaitteen tyypin tyyppihyväksyntähakemuksen liitteenä
sähkömagneettisen yhteensopivuuden osalta on oltava liitteen IX
lisäyksen 1 mukaisten tietojen lisäksi:
2.2.1 TEL:n teknisiä ominaisuuksia koskeva aineisto,2.2.2 tyyppiä edustava TEL. Asianomainen viranomainen voi pyytää lisäkap-
paletta, mikäli pitää tätä tarpeellisena.
3. MERKITSEMINEN
3.1 Kaapeleita paitsi sytytyskaapeleita lukuunottamatta kaikissa TEL:eissä
tulee olla:
3.1.1 TEL:ien valmistajan tai niiden osien valmistajan merkki tai nimi;3.1.2 kaupallinen nimitys.3.2 Näiden merkkien on oltava lähtemättömiä ja selvästi luettavia.
4. AJONEUVOTYYPIN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
4.1 Jos testattava ajoneuvo vastaa tämän luvun määräyksiä, tyyppihyväk-
syntä myönnetään ja se koskee kaikkia 2.1.1 kohdassa tarkoitetun
luettelon erityisiä yhdistelmiä.
4.2 Kuitenkin tyyppihyväksyntäkokeet suoritettavakseen saanut tekninen
henkilökunta voi vapauttaa 5.4 kohdan tarkoittamasta häiriönsietotestistä
vain sellaiset ajoneuvot, joissa on sähköisiä tai elektronisia laitteita,
joiden mahdollinen epäkuntoon joutuminen ei uhkaa vaarantaa jarrutuk-
seen, valoilla tai äänimerkein suoritettavaan merkinantoon tai ajoneuvon
suoraan hallintaan liittyviä turvallisuustoimintoja. Nämä asianmukaisesti
perustellut vapautukset on mainittava erikseen kokeen pöytäkirjassa.
4.3 Ajoneuvon tyyppihyväksyntä
Kokonaisen ajoneuvon tyyppihyväksyntä voi tapahtua jollakin seuraa-
vista tavoista:
4.3.1 Ajoneuvon koko asennusten tyyppihyväksyntä
Ajoneuvon kokonaisasennus voi saada tyyppihyväksynnän suoraan, jos
se täyttää suoritetut kokeet 5 kohdassa määrättyjen rajojen ja mentette-
lyjen mukaisesti. Jos ajoneuvon rakentaja valitsee tämän tavan, yhtään
TEL-testiä ei vaadita.
4.3.2 Ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntä itsenäisiä TEL:ejä testaamalla
Ajoneuvon rakentaja voi saada ajoneuvolleen tyyppihyväksynnän, jos
osoittaa asianomaiselle viranomaiselle, että kaikki kyseessä olevat
TEL:t (ks. 2.1.1 kohta) on tyyppihyväksytty yksi kerrallaan tämän luvun
säännösten mukaisesti ja että ne on asennettu niiden ehtojen mukaisesti,
jotka on tätä varten annettu.
4.4 TEL:n tyyppihyväksyntä
TEL:lle voidaan myöntää tyyppihyväksyntä, jos se täyttää suoritetut
testit 5 kohdassa määrättyjen rajojen ja menettelyjen mukaisesti. Tyyp-
pihyväksyntä voidaan myöntää rakentajan pyynnön mukaisesti kaikkiin
ajoneuvotyyppeihin tai yhteen tyyppiin asentamista varten.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 337
▼B
5. VAATIMUKSET
5.1 Yleiset vaatimukset
Kaikki ajoneuvot tai TEL:t on suunniteltava ja rakennettava niin, että
tavanomaisissa käyttöolosuhteissa ne täyttävät tässä luvussa vaaditut
ehdot.
Kuitenkin ajoneuvojen ja TEL:ien sähkömagneettisen häiriönsiedon
tarkistusmittausmenetelmien, jotka on toistettu liitteissä IV ja VII, sovel-
tamista vaaditaan vain siitä alkaen, kun kolme vuotta on kulunut tämän
luvun voimaantulosta.
5.2 Ajoneuvojen laajakaistasäteilyä koskevat vaatimukset
5.2.1 Mittausmenetelmä
Testattavan ajoneuvotyypin aiheuttama sähkömagneettinen säteily on
mitattava liitteessä II kuvatun menetelmän mukaisesti.
5.2.2 Ajoneuvon laajakaistasäteilyn vertailurajat
5.2.2.1 Jos mittaus suoritetaan käyttämällä liitteessä II kuvattua menettelyä
ajoneuvon ja antennin välisen etäisyyden ollessa 10 ± 0,2 m, säteilyn
vertailuraja on 34 dB (µV/m) taajuusalueella 30—75 MHz ja
34—45 dB (µV/m) taajuusalueella 75—400 MHz. Kuten lisäyksestä 1
käy ilmi, tähän raja-arvoon lisätään taajuuden logaritmi taajuuksilla,
jotka ovat suurempia kuin 75 MHz. Taajuusalueella 400—1 000 MHz
raja pysyy vakiona arvossa 45 dB (µV/m).
5.2.2.2 Jos mittaus suoritetaan käyttämällä liitteessä II kuvattua menettelyä
ajoneuvon ja antennin välisen etäisyyden ollessa 3,0 ± 0,05 m, säteilyn
vertailurajat ovat 44 dB (µV/m) taajuusalueella 30—75 MHz ja
44—55 dB (µV/m) taajuusalueella 75—400 MHz. Kuten lisäyksestä 2
käy ilmi, tähän raja-arvoon lisätään taajuuden logaritmi taajuuksilla,
jotka ovat suurempia kuin 75 MHz. Taajuusalueella 400—1 000 MHz
raja pysyy vakiona arvossa 55 dB (µV/m).
5.2.2.3 Testattavaksi alistetun ajoneuvon, desibeleinä (µV/m) ilmaistujen
arvojen on oltava ainakin 2,0 dB alhaisempia kuin vertailurajan.
5.3 Ajoneuvojen kapeakaistasäteilyä koskevat vaatimukset
5.3.1 Mittausmenetelmä
Testattavan ajoneuvotyypin aiheuttama sähkömagneettinen säteily on
mitattava liitteessä III kuvatun menetelmän mukaisesti.
5.3.2 Ajoneuvon kapeakaistasäteilyn vertailurajat
5.3.2.1 Jos mittaus suoritetaan käyttämällä liitteessä III kuvattua menettelyä
ajoneuvon ja antennin välisen etäisyyden ollessa 10,0 ± 0,2 m, säteilyn
vertailuraja on 24 dB (µV/m) taajuusalueella 30—75 MHz ja 24—35 dB
(µV/m) taajuusalueella 75—400 MHz. Kuten lisäyksestä 3 käy ilmi,
tähän raja-arvoon lisätään taajuuden logaritmi taajuuksilla, jotka ovat
suurempia kuin 75 MHz. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja pysyy
vakiona arvossa 35 dB (µV/m).
5.3.2.2 Jos mittaus suoritetaan käyttämällä liitteessä III kuvattua menettelyä
ajoneuvon ja antennin välisen etäisyyden ollessa 3,0 ± 0,05 m, säteilyn
vertailurajat ovat 34 dB (µV/m) taajuusalueella 30—75 MHz ja
34—45 dB (µV/m) taajuusalueella 75—400 MHz. Kuten lisäyksestä 4
käy ilmi, tähän arvoon lisätään taajuuden logaritmi taajuuksilla, jotka
ovat suurempia kuin 75 MHz. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja
pysyy vakiona arvossa 45 dB (µV/m).
5.3.2.3 Testattavan ajoneuvon, desibeleinä (µV/m) ilmaistujen arvojen on oltava
ainakin 2,0 dB alhaisempia kuin vertailurajan.
5.4 Ajoneuvon sähkömagneettista häiriönsietoa koskevat vaatimukset
5.4.1 Mittausmenettely
Ajoneuvotyypin sähkömagneettisen häiriönsiedon määrittelyyn pyrkivä
testi on suoritettava liitteessä IV kuvatun menetelmän mukaisesti.
5.4.2 Ajoneuvon häiriönsiedon vertailuraja
5.4.2.1 Jos mittaus suoritetaan käyttämällä liitteessä IV kuvattua menetelmää,
kentän voimakkuuden vertailurajan efektiivinen arvo on 24 V/m yli
90 %:ssa taajuusalueesta 20—1 000 MHz ja 20 V/m koko taajuusa-
lueella 20—1000 MHz.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 338
▼B
5.4.2.2 Ajoneuvotyyppiä edustavan testattavan ajoneuvon kuljettaja tai kukaan
muu tienkäyttäjä ei saa havaita mitään havaittavaa heikentymistä
ajoneuvon suorassa hallinnassa silloin, kun kyseinen ajoneuvo on liitteen
IV 4 kohdassa määritellyssä kunnossa ja kun se on alistettuna sellaiselle
kentänvoimakkuudelle, joka V/m-yksikköinä ilmaistuna on 25 % suur-
empi kuin vertailuraja.
5.5 TEL:n laajakaistasäteilyä koskevat vaatimukset
5.5.1 Mittausmenettely
TEL-tyypin sähkömagneettisen häriönsiedon määrittelyyn pyrkivä testi
on suoritettava liitteessä V kuvatun menetelmän mukaisesti.
5.5.2 TEL:n laajakaistasäteilyn vertailuraja
5.5.2.1 Jos mittaus suoritetaan käyttämällä liitteessä V kuvattua menetelmää,
säteilyn vertailuraja on 64—54 dB (µV/m) taajuusalueella 30—75 MHz,
ja tästä rajasta vähennetään taajuuden logaritmi, ja 54—65 dB (µV/m)
taajuusalueella 75—400 MHz, ja tähän rajaan lisätään taajuuden logar-
itmi kuten lisäyksessä 5 ilmaistaan. Taajuusalueella 400—1000 MHz
raja pysyy vakiona arvossa 65 dB (µV/m).
5.5.2.2 Testattavan TEL:n desibeleinä (µV/m) ilmaistujen arvojen on oltava
ainakin 2,0 dB alhaisempia kuin vertailurajan.
5.6 TEL:n kapeakaistasäteilyä koskevat vaatimukset
5.6.1 Mittausmenettely
TEL:n sähkömagneettisen häiriönsiedon määrittelyyn pyrkivä testi on
suoritettava liitteessä VI kuvatun menetelmän mukaisesti.
5.6.2 TEL:n kapeakaistasäteilyn vertailuraja
5.6.2.1 Jos mittaus suoritetaan käyttämällä liitteessä VI kuvattua menetelmää,
säteilyn vertailuraja on 54—44 dB (µV/m) taajuusalueella 30—75 MHz,
ja tästä rajasta vähännetään logaritmi, ja 44—55 dB (µV/m) taajuusa-
lueella 75—400 MHz, ja tähän rajaan lisätään taajuuden logaritmi
kuten lisäyksessä 6 ilmaistaan. Taajuusalueella 400—1 000 MHz raja
pysyy vakiona arvossa 55 dB (µV/m).
5.6.2.2 Testattavan TEL:n desibeleinä (µV/m) ilmaistujen arvojen on oltava
ainakin 2,0 dB alhaisempia kuin vertailurajan.
5.7 TEL:n sähkömagneettista häiriönsietoa koskevat vaatimukset
5.7.1 Mittausmenettely
TEL:n sähkömagneettisen häiriönsiedon määrittelyyn pyrkivä koe on
suoritettava jonkin liitteessä VII kuvatun menetelmän mukaisesti.
5.7.2 TEL:n häiriönsiedon vertailuraja
5.7.2.1 Jos mittaus suoritetaan käyttämällä liitteessä VII kuvattua menetelmää,
häiriönsietotestin vertailutasot ovat 48 V/m 150 mm:n liuskajohtotes-
tissä, 12 V/m 800 mm:n liuskajohtotestissä, 60 V/m TEM-
kammiotestissä, 48 mA massavirtainjektiotestissä ja 24 V/m vapaa-
kenttätestissä.
5.7.2.2 Tyyppiä edustavien testattavien TEL:ien toiminnassa ei saa esiintyä
mitään sellaista toimintaepäsäännöllisyyttä, jonka voi olettaa vaikuttavan
kuljettajan tai jonkun muun tienkäyttäjän havaittavissa olevin määrin
ajoneuvon suoraan hallintaan silloin, kun mainittu ajoneuvo on liitteen
IV 4 kohdassa määritellyssä kunnossa ja kun se on alistettuna sellaiselle
kentänvoimakkuudelle tai sellaiselle sähkövirralle, joka asianmukaisina
lineaarisina mittayksikköinä ilmaistuna on 25 % suurempi kuin vertai-
luraja.
6. TUOTANNON YHDENMUKAISUUS
6.1 Ne toimenpiteet, jotka tähtäävät tuotannon yhdenmukaisuuden varmista-
miseen, toteutetaan direktiivin 92/61/ETY 4 artiklan säädösten
mukaisesti.
6.2 Ajoneuvon, osan tai teknisen erillislaitteen sähkömagneettisen yhteenso-
pivuuden osalta tuotannon yhdenmukaisuus tarkastetaan tämän
direktiivin liitteessä VIII ja/tai liitteessä IX olevien tyyppihyväksyntäto-
distuksessa tai -todistuksissa olevien tietojen pohjalta tapauksesta
riippuen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 339
▼B
6.3 Jos viranomainen ei ole tyytyväinen valmistajan tarkastusmenetelmään,
sovelletaan direktiivin 92/61/ETY 1.2.2 ja 1.2.3 kohtaa sekä tämän asia-
kirjan 6.3.1 ja 6.3.2 kohtaa jäljempänä.
6.3.1 Ajoneuvon, osan tai sarjatuotantoon otetun TEL:n yhdenmukaisuuden
tarkistamiseksi tuotantoa pidetään yhdenmukaisena tämän direktiivin
laaja- ja kapeakaistasäteilyemissioita koskevien määräysten kanssa, jos
mitatut tasot eivät ylitä enemmällä kuin 2 dB:llä (25 %:lla) 5.2.2.1,
5.2.2.2, 5.3.2.1 ja 5.3.2.2 kohdassa (tapauksesta riippuen) säädettyjä
vertailurajoja.
6.3.2 Ajoneuvon, osan tai sarjatuotantoon otetun TEL:n yhdenmukaisuuden
tarkistamiseksi tuotantoa pidetään yhdenmukaisena tämän direktiivin
sähkömagneettista häiriönsietoa koskevien määräysten kanssa, jos
ajoneuvossa, osassa tai TEL:ssä ei ilmene mitään ajoneuvon suoraan
hallintaan liittyvää kuljettajan tai jonkun muun tienkäyttäjän havaitta-
vissa olevaa heikentymistä silloin, kun ajoneuvo on liitteen IV 4
kohdassa määritellyssä tilassa ja alistettuna sellaiselle kentänvoimakkuu-
delle, joka V/m-yksikköinä ilmaistuna saavuttaa korkeintaan 80 %
tämän liitteen 5.4.2.1 kohdassa määrätyistä vertailuarvoista.
7. POIKKEUKSET
7.1 Puristussytytysmoottorien on vastattava 5.2.2 kohdan määräyksiä.7.2 Niiden ajoneuvojen tai TEL:ien, joissa ei ole elektronivärähtelijää, jonka
toimintataajuus on suurempi kuin 9 kHz, on täytettävä 5.3.2 kohdassa ja
liitteessä III tarkoitetut vaatimukset.
7.3 Ne ajoneuvot, joissa ei ole mitään herkkää elektronista laitetta, vapaute-
taan liitteessä IV tarkoitetuista kokeista.
7.4 Häiriönsietokokeen suorittaminen on vaihtoehtoista niissä tapauksissa,
joissa on kyse TEL:eistä, joiden toimintoja ei pidetä olennaisina
ajoneuvon suoran hallinnan kannalta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 340
▼B
Lisäys 1
Taajuus — megahertsi — logaritminen
(katso 5.2.2.1 kohta)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 341
▼B
Lisäys 2
Taajuus — megahertsi — logaritminen
(Katso 5.2.2.2 kohta)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 342
▼B
Lisäys 3
Taajuus — megahertsi — logaritminen
(Katso 5.3.2.1 kohta)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 343
▼B
Lisäys 4
Taajuus — megahertsi — logaritminen
(Katso 5.3.2.2 kohta)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 344
▼B
Lisäys 5
Taajuus — megahertsi — logaritminen
(Katso 5.5.2.1 kohta)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 345
▼B
Lisäys 6
Taajuus — megahertsi — logaritminen
(Katso 5.6.2.1 kohta)1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 346
▼B
LIITE II
AJONEUVOJEN SÄHKÖMAGNEETTISEN LAAJAKAISTASÄTEILYN
MITTAUSMENETTELY
1. YLEISTÄ
1.1 Mittauslaitteisto
Mittauslaitteiston on täytettävä kansainvälisen häiriönpoistokomitean
(Comité International Spécial des Perturbations Radio-électriques,
CISPR) julkaisun n:o 16 2. painoksen ehdot.
Laajakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaus on suoritettava
kvasihuipunilmaisimella.
1.2 Testausmenettely
Testi suunnitellaan kipinäsytytysjärjestelmien ja jatkuvaa käyttöä varten
suunniteltujen järjestelmien (sähkövetoiset moottorit, lämmitys- ja huur-
teenestojärjestelmien moottorit, polttoainepumput jne.) varusteina
olevien sähkömoottoreiden sähkömagneettisen säteilyn mittaamiseksi.
Ajoneuvon etäisyys vertailuantennista säädetään kymmeneksi tai
kolmeksi metriksi, ja valinta tehdään valmistajan ja teknisen henkilök-
unnan välisenä sopimuksena. Kummassakin tapauksessa on täytettävä
jäljempänä olevan 3 kohdan ehdot.
2. TULOSTEN ILMAISEMINEN
Mittausten tulokset ilmaistaan desibeleinä (µV/m) 120 kHz:n laajuisella
kaistalla. Jos tosiasiallinen (kHz:nä ilmaistu) kaistanlaajuus B ei ole
tasan 120 kHz, saadut arvot on normalisoitava vastaamaan 120 kHz:n
kaistanlaajuutta lisäämällä niihin arvo 20 log (120/B), jossa B:n on
oltava alhaisempi kuin 120 kHz.
3. TESTAUSOLOSUHTEET
3.1 Testausalueen on oltava horisontaalinen ja esteetön sekä vailla
sähkömagneettisia heijastuspintoja vähintään 30 metrin säteellä
ympyrässä, jonka keskipisteenä on piste ajoneuvon ja antennin
välimatkan puolivälissä (ks. lisäyksen 1 kaavio 1). Testausalue voi olla
myös mikä tahansa pinta, joka täyttää lisäyksen 1 kaaviossa 2 ilmaistut
vaatimukset.
3.2 Mittauslaitteisto ja testimatkustamo tai ajoneuvo, jossa mittauslaitteisto
on sijoitetaan lisäyksen 1 kaaviossa 1 ilmaistuun testausalueen osaan.
Siinä tapauksessa, että testausalue täyttää lisäyksen 1 kaavion 2 ehdot,
mittauslaitteisto on sijoitettava tämän kaavion osoittaman osan ulkopuo-
lelle.
3.3 Testi voidaan suorittaa suljetuissa tiloissa, mikäli voidaan osoittaa, että
mainittujen tilojen ja ulkopuolisen alueen välillä on vastaavuussuhde
sähkömagneettisen lähettämisen ja absorboinnin kannalta.
Nämä tilat eivät ole riippuvaisia lisäyksen 1 kaavioiden 1 ja 2 mittasuh-
teita koskevista vaatimuksista paitsi ajoneuvoa antennista erottavan
välimatkan ja antennin korkeuden osalta.
3.4 Jotta voitaisiin varmistaa, että ei ole olemassa mitään sellaista vierasta,
arvoltaan sellaista ääntä tai signaalia, joka voisi materiaalisesti vaikuttaa
mittauksiin, taustasäteily mitataan ennen varsinaista testiä ja sen jälkeen.
On varmistettava, että mikään ajoneuvosta lähtöisin oleva säteily ei
merkittävästi vaikuta mittauksiin (esimerkiksi ottamalla pois virta-avain
tai kytkemällä irti akku tai akut sen jälkeen, kun ajoneuvo on poistettu
testausalueelta). Molemmissa tapauksissa vieraiden äänten tai signaalien
tason on oltava vähintään 10 dB alhaisempi kuin liitteen I 5.2.2.1 tai5.2.2.2 kohdassa ilmaistujen arvojen lukuunottamatta ympäröiviä tahal-
lisia kapeakaistaemissioita.
4. AJONEUVON KUNTO TESTIN AIKANA
4.1 Moottori
Moottorin on käytävä normaalissa käyttölämpötilassaan ja vaihdelaa-
tikon (mikäli sellainen on) on oltava vapaalla. Jos tätä ehtoa ei voida
täyttää käytännön syistä johtuen, vaihtoehtoisia ratkaisuja on etsittävä1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 347
▼B
valmistajan ja teknisen henkilökunnan yhteisellä sopimuksella. On
huolehdittava siitä, että vaihteistomekanismilla ei ole mitään vaikutusta
ajoneuvon sähkömagneettiseen säteilyyn. Jokaisen mittauksen aikana
moottorin on toimittava seuraavalla tavalla:
Moottorityyppi Mittausmenetelmät
Kipinäsytytys Kvasihuippu
Yksi sylinteri 2 500 kierr/min ± 10 %
Useampi kuin yksi sylinteri 1 500 kierr/min ± 10 %
Sähkömoottorit ¾valmistajan ilmoittamasta
maksimitehosta
4.2 Kuljettajan tarkkailema varustus
Kuljettajan tarkkailema varustus suunnitellaan jatkuvaa käyttöä varten
(tähän kuuluvat myös sellaiset osat kuin lämmitys- ja ilmastointituuletti-
mien moottorit, mutta pois suljetaan istuimien säätömoottorit ja
tuulilasinpyyhkimien mootorit), ja sen on toimittava niin, että se
absorboi mahdollisimman paljon virtaa.
4.3 Testiä ei saa suorittaa sateessa eikä sateen lakkaamista seuraavina
kymmenenä minuuttina.
4.4 Kuljettajan on oltava sillä paikalla, joka on tarkoitettu ajoneuvon
hallintaa varten, jos teknisen henkilökunnan mielestä tämä tapaus on
epäsuotuisin.
5. ANTENNIN TYYPPI, SIJAINTI JA SUUNTAUS5.1 Antennityyppi
Mikä tahansa lineaaripolarisaatioantennityyppi on sallittu sillä ehdolla,
että se voidaan normalisoida vertailuantennin kanssa.
5.2 Mittauskorkeus ja -etäisyys
5.2.1 Mittauskorkeus
5.2.1.1 10 metrin testi
Antennin vaihekeskipisteen on oltava 3,00 ± 0,05 m sen tason yläpuo-
lella, jolla ajoneuvo on.
5.2.1.2 3 metrin testi
Antennin vaihekeskipisteen on oltava 1,80 ± 0,05 m sen tason yläpuo-
lella, jolla ajoneuvo on.
5.2.1.3 Antennin vastaanottoelementtien mikään osa ei saa olla lähempänä 0,25
metrin päässä siitä tasosta, jolla ajoneuvo on.
5.2.2 Mittausetäisyys
5.2.2.1 10 metrin testi
Antennin vaihekeskipisteen ajoneuvon ulkopinnasta erottavan horison-
taalisen etäisyyden on oltava 10,0 ± 0,2 m.
5.2.2.2 3 metrin testi
Antennin vaihekeskipisteen ajoneuvon ulkopinnasta erottavan horison-
taalisen etäisyyden on oltava 3,00 ± 0,05 m.
5.2.2.3 Jos testi on suoritettu suljetussa tilassa siinä tarkoituksessa, että radio-
sähköisiä aaltoja vastaan luodaan sähkömagneettinen suojakilpi,
antennin vastaanottoelementit eivät saa olla lähempänä kuin 0,5 metrin
päässä kaikesta sentyyppisestä aineesta, joka absorboi radiosähköisiä
aaltoja, eivätkä lähempänä kuin 1,5 metrin päässä kyseisen tilan
seinästä. Vastaanottoantennin ja testattavaksi alistetun ajoneuvon välillä
ei saa olla absorboivaa ainetta.
5.3 Antennin asettaminen suhteessa ajoneuvoon
Antenni on asetettava peräjälkeen ajoneuvon molemmille puolille
ajoneuvon keskisen pituusakselin suuntaisesti ja suorassa kulmassa
moottorin keskikohtaan nähden (ks. lisäyksen 1 kaavio 3).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 348
▼B
5.4 Antennin suuntaaminen
Lukemat otetaan jokaisesta mittauspisteestä niin, että antenni polarisoi-
daan peräjälkeen pysty- ja vaakatasossa (ks. lisäyksen 1 kaavio 3).
5.5 Mittaukset
5.3 ja 5.4 kohdan mukaisesti suoritettujen neljän mittauksen enimmäi-
sarvoa pidetään tämän taajuuden luonteenomaisena mittausarvona.
6. TAAJUUDET6.1 Mittaukset
Mittaukset tehdään taajuusalueella 30—1 000 MHz. Ajoneuvon katso-
taan vastaavan vaadittuja rajoja, jos se täyttää seuraavilta yhdeltätoista
taajuudelta vaaditut rajat: 45, 65, 90, 150, 180, 220, 300, 450, 600, 750
ja 900 MHz. Jos tämä raja ylittyy testin aikana, on varmistettava, että
tämä ylitys johtuu ajoneuvosta eikä ympäröivästä säteilystä.
6.2 Sallitut mittapoikkeamat
Ainoa taajuus
(MHz)Sallittu poikkeama
(MHz)
45, 65, 90, 150, 180 ja 220 ± 5
300, 450, 600, 750 ja 900 ± 20
Yllämainittuihin taajuuksiin sovellettavien sallittujen mittapoikkeamien
tarkoituksena on välttää nimellistaajuuksilla tai näiden läheisyydessä
tapahtuvien lähetysten aiheuttamia häiriöitä mittausten aikana.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 349
▼B
Lisäys 1
Kaavio 1
Ajoneuvon testausalue
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 350
▼B
Kaavio 2
Ajoneuvon testausalue
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 351
▼B
Kaavio 3
Antennin sijoittaminen suhteessa ajoneuvoon
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 352
▼B
LIITE III
AJONEUVOJEN SÄHKÖMAGNEETTISEN KAPEAKAISTASÄTEILYN
MITTAUSMENETTELY
1. YLEISTÄ
1.1 Mittauslaitteisto
Mittauslaitteiston on täytettävä kansainvälisen häiriönpoistokomitean
(Comité International Spécial des Perturbations Radio-électriques,
CISPR) julkaisun n:o 16 2. painoksen ehdot.
Kapeakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaus on suoritettava
keskiarvonilmaisimella.
1.2 Testausmenettely
Testi suunnitellaan mikroprosessorijärjestelmien tai muun kapeakais-
taisen säteilylähteen sähkömagneettisen kapeakaistasäteilyn
mittaamiseksi.
Ajoneuvon etäisyys vertailuantennista säädetään kymmeneksi tai
kolmeksi metriksi, ja valinta tehdään valmistajan ja teknisen henkilök-
unnan välisenä sopimuksena. Kummassakin tapauksessa jäljempänä
olevan 3 kohdan ehdot on täytettävä. Kun antennin polarisaatio on
valittu, on mahdollista ensi vaiheessa (2 tai 3 minuutin ajan) pyyhkiä
6.1 kohdassa määriteltyä taajuuksien valikoimaa spektrianalysaattorin
tai automaattivastaanottimen avulla maksimaalisten säteilytaajuuksien
määrittelemiseksi. Taajuuksien valinta kullakin kaistalla voi näin help-
ottua (ks. kohta 6).
2. TULOSTEN ILMAISEMINEN
Mittausten tulokset ilmaistaan desibeleinä (µV/m).
3. TESTAUSOLOSUHTEET
3.1 Testausalueen on oltava horisontaalinen ja esteetön sekä vailla
sähkömagneettisia heijastuspintoja vähintään 30 metrin säteellä
ympyrässä, jonka keskipisteenä on piste ajoneuvon ja antennin
välimatkan puolivälissä (ks. liitteen II lisäyksen 1 kaavio 1). Testausalue
voi olla myös mikä tahansa pinta, joka täyttää liitteen II lisäyksen 1
kaaviossa 2 ilmaistut vaatimukset.
3.2 Mittauslaitteisto ja testimatkustamo tai ajoneuvo, jossa mittauslaitteisto
on sijoitetaan liitteen II lisäyksen 1 kaaviossa 1 näytettyyn testausalueen
osaan. Siinä tapauksessa, että testausalue täyttää liitteen II lisäyksen 1
kaavion 2 ehdot, mittauslaitteisto on sijoitettava tämän kaavion osoit-
taman osan ulkopuolelle.
3.3 Testi voidaan suorittaa suljetuissa tiloissa, mikäli voidaan osoittaa, että
mainittujen tilojen ja ulkopuolisen alueen välillä on vastaavuussuhde
sähkömagneettisen lähettämisen ja absorboinnin kannalta.
Nämä tilat eivät ole riippuvaisia liitteen II lisäyksen 1 kaavioiden 1 ja 2
mittasuhteita koskevista vaatimuksista paitsi mitä tulee ajoneuvoa anten-
nista erottavaan välimatkaan ja antennin korkeuteen.
3.4 Jotta voitaisiin varmistaa, että ei ole olemassa mitään sellaista vierasta,
arvoltaan sellaista ääntä tai signaalia, joka voisi materiaalisesti vaikuttaa
mittauksiin, taustasäteily mitataan ennen varsinaista testiä ja sen jälkeen.
On varmistettava, että mikään ajoneuvosta lähtöisin oleva säteily ei
merkittävästi vaikuta mittauksiin (esimerkiksi ottamalla pois virta-avain
tai kytkemällä irti akku tai akut sen jälkeen, kun ajoneuvo on poistettu
testausalueelta). Molemmissa tapauksissa vieraiden äänten tai signaalien
tason on oltava vähintään 10 dB alhaisempi kuin liitteen I 5.3.2.1 tai
5.3.2.2 kohdan lukuunottamatta ympäröiviä tahallisia kapeakaistaemis-
sioita.
4. AJONEUVON KUNTO KOKEEN AIKANA
4.1 Ajoneuvon ollessa paikallaan sen elektronisten järjestelmien on oltava
niiden normaalissa toimintakunnossa.
4.2 Sytytyksen on oltava kytkettynä. Moottori ei saa olla käynnissä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 353
▼B
4.3 Testiä ei saa suorittaa sateessa eikä sateen lakkaamista seuraavina
kymmenenä minuuttina.
5. ANTENNIN TYYPPI, SIJAINTI JA SUUNTAUS
5.1 Antennityyppi
Mikä tahansa lineaaripolarisaatioantennityyppi on sallittu sillä ehdolla,
että se voidaan normalisoida vertailuantennin kanssa.
5.2 Mittauskorkeus ja -etäisyys
5.2.1 Mittauskorkeus
5.2.1.1 10 metrin testi
Antennin vaihekeskipisteen on oltava 3,00 ± 0,05 m sen tason yläpuo-
lella, jolla ajoneuvo on.
5.2.1.2 3 metrin testi
Antennin vaihekeskipisteen on oltava 1,80 ± 0,05 m sen tason yläpuo-
lella, jolla ajoneuvo on.
5.2.1.3 Antennin vastaanottoelementtien mikään osa ei saa olla lähempänä kuin
0,25 metrin päässä siitä tasosta, jolla ajoneuvo on.
5.2.2 Mittausetäisyys
5.2.2.1 10 metrin testi
Antennin vaihekeskipisteen ajoneuvon ulkopinnasta erottavan horison-
taalisen etäisyyden on oltava 10,0 m ± 0,2 m.
5.2.2.2 3 metrin testi
Antennin vaihekeskipisteen ajoneuvon ulkopinnasta erottavan horison-
taalisen etäisyyden on oltava 3,00 ± 0,05 m.
5.2.2.3 Jos testi on suoritettu suljetussa tilassa siinä tarkoituksessa, että radio-
sähköisiä aaltoja vastaan luodaan sähkömagneettinen suojakilpi,
antennin vastaanottoelementit eivät saa olla lähempänä kuin 0,5 metrin
päässä kaikesta sentyyppisestä aineesta, joka absorboi radiosähköisiä
aaltoja, eivätkä lähempänä kuin 1,5 metrin päässä kyseisen tilan
seinästä. Vastaanottoantennin ja testattavan ajoneuvon välillä ei saa olla
absorboivaa ainetta.
5.3 Antennin asettaminen suhteessa ajoneuvoon
Antenni on asetettava peräjälkeen ajoneuvon molemmille puolille
ajoneuvon keskisen pituusakselin suuntaisesti ja suorassa kulmassa
moottorin keskikohtaan nähden (ks. liitteen II lisäyksen 1 kaavio 3).
5.4 Antennin suuntaaminen
Lukemat otetaan jokaisesta mittauspisteestä niin, että antenni polarisoi-
daan peräjälkeen pysty- ja vaakatasossa (ks. liitteen II lisäyksen 1
kaavio 3).
5.5 Mittaukset
5.3 ja 5.4 kohdan mukaisesti suoritettujen kutakin taajuutta kohti
tehtyjen neljän mittauksen enimmäisarvoa pidetään tämän taajuuden
luonteenomaisena mittausarvona.
6. TAAJUUDET6.1 Mittaukset
Mittaukset tehdään taajuusalueella 30—1 000 MHz. Tämä alue jaetaan
yhteentoista kaistaan. Jokaisessa näistä suoritetaan testi sillä taajuudella,
jolla on korkein arvo sen tarkistamiseksi, että säteilyn taso on vaadi-
tuissa rajoissa. Ajoneuvon katsotaan pysyvän vaadituissa rajoissa, jos se
täyttää seuraavilta yhdeltätoista taajuusalueelta vaaditut rajat: 30—45,
45—80, 80—130, 130—170, 170—225, 225—300, 300—400,
400—525, 525—700, 700—850 ja 850—1 000 MHz.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 354
▼B
6.2 Jos 6.1 kohdan mukaisesti suoritetun ensimmäisen testin aikana kapea-
kaistasäteily millä tahansa 6.1 kohdassa määritellyistä taajuusalueista
on enemmän kuin 10 dB alle vertailuarvon, ajoneuvon katsotaan
täyttävän tämän liitteen kyseistä taajuusaluetta koskevat vaatimukset.
Tässä tapauksessa ei ole välttämätöntä suorittaa täydellistä testiä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 355
▼B
LIITE IV
AJONEUVOJEN SÄHKÖMAGNEETTISEN HÄIRIÖNSIEDON TESTA-
USMENETTELY
1. YLEISTÄ
1.1 Testausmenetelmä
Tämä testi suunnitellaan mittaamaan ajoneuvon vastustuskykyä kaikkea
sellaista ulkopuolista vaikutusta vastaan, joka voi muuttaa sen suoran
hallinnan ominaisuuksia. Ajoneuvo altistetaan tässä liitteessä kuvatuille
sähkömagneettisille kentille, ja sitä tarkkaillaan testin aikana.
2. TULOSTEN ILMAISEMINEN
Kentän voimakkuus ilmaistaan mittayksikköinä V/m.
3. TESTAUSOLOSUHTEET
Testauslaitteiston on tuotettava tässä liitteessä määritellyssä taajuusvali-
koimassa vaaditut kentän voimakkuudet ja täytettävä lakisääteiset
(kansalliset) ehdot, jotka koskevat sähkömagneettisten signaalien emis-
siota. Sähkömagneettiset kentät eivät saa vaikuttaa hallinta- ja
havaintolaitteistoon, tai muuten testi on arvoton.
4. AJONEUVON KUNTO TESTIEN AIKANA
4.1 Ajoneuvon massan on oltava sen massa sen ollessa käyttökunnossa.4.1.1 Moottorin on vedettävä vetopyöriä nopeudella, joka on vakio ja teknisen
henkilökunnan ennalta yhdessä ajoneuvon valmistajan kanssa määrit-
telemä. Ajoneuvo sijoitetaan asianmukaisesti kuormitettuun
dynamometripenkkiin tai, jos dynamometripenkkiä ei ole, sähkömag-
neettisesti eristetyille akselituille, jotka on sijoitettu vähimmäisyydelle
maasta.
4.1.2 Lähivalojen on oltava sytytettyinä.
4.1.3 Vasemman ja oikean suuntavilkun on oltava toiminnassa.
4.1.4 Kaikkien muiden järjestelmien on oltava ajoneuvon tavanomaista
toimintaa vastaavassa tilassa.
4.1.5 Ajoneuvo ei saa olla sähköisesti yhdistetty maahan eikä laitteistoihin
paitsi jos 4.1.1 ja 4.1.2 kohdassa niin säädetään. Pyörien kosketusta
maahan ei pidetä sähköisenä yhteytenä.
4.2 Jos ajoneuvossa on TEL:ejä, jotka vaikuttavat sen suoraan hallintaan ja
jotka eivät toimi 4.1.1 kohdassa kuvatuissa olosuhteissa, tekninen
henkilökunta voi alistaa ne erillistesteihin olosuhteissa, jotka on saatettu
voimaan yhteisellä sopimuksella ajoneuvon valmistajan kanssa.
4.3 Ajoneuvolle tehtyjen testien aikana voi käyttää vain niitä laitteistoja,
jotka eivät aiheuta mitään häiriötä (ks. kohta 8).
4.4 Tavanomaisissa olosuhteissa ajoneuvo on keula kohti antennia.
5. GENERAATTORIN TYYPPI, SIJOITTAMINEN JA SUUNTAA-
MINEN
5.1 Generaattorin tyyppi
5.1.1 Generaattorin on pystyttävä saavuttamaan vertailukohdassa vaadittu
kentänvoimakkuus (ks. 5.4 kohta) asianmukaisilla aallonpituuksilla.
5.1.2 Generaattorina voi olla joko yksi tai useampia antenneja tai välityslin-
jajärjestelmä.
5.1.3 Generaattorin on oltava siten rakennettu ja suunnattu, että kenttä on
polarisoitu niin vaaka- kuin pystysuunnassakin taajuusalueella
20—1 000 MHz.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 356
▼B
5.2 Mittauskorkeus ja -etäisyys
5.2.1 Mittauskorkeus
5.2.1.1 Kaikkien antennien vaihekeskipisteen on oltava vähintään 1,5 m sen
tason yläpuolella, jolla ajoneuvo on.
5.2.1.2 Antennin mikään säteilevä osa ei saa olla lähempänä kuin 0,25 metrin
päässä siitä tasosta, jolla ajoneuvo on.
5.2.2 Mittausetäisyys
5.2.2.1 Kentän parempi tasalaatuisuus voidaan ehkä saavuttaa asettamalla
generaattori mahdollisimman kauaksi ajoneuvosta. Tämän etäisyyden
on oltava 1—5 m.
5.2.2.2 Jos testi suoritetaan suljetuissa tiloissa siinä tarkoituksessa, että radio-
sähköisiä aaltoja vastaan luodaan sähkömagneettinen suojakilpi,
generaattorin säteilevät osat eivät saa olla lähempänä kuin 0,5 metrin
päässä kaikesta sellaisesta aineesta, joka absorboi radiosähköisiä aaltoja
eivätkä lähempänä kuin 1,5 metrin päässä kyseisen tilan seinästä.
Vastaanottoantennin ja testattavan ajoneuvon välillä ei saa olla absor-
boivaa ainetta.
5.3 Generaattorin asettaminen suhteessa ajoneuvoon
5.3.1 Generaattori on asetettava peräjälkeen ajoneuvon molemmille puolille
ajoneuvon keskisen pituusakselin suuntaisesti.
5.3.2 Sitä tasoa lukuunottamatta, jolla ajoneuvo on, TEL:ien mikään osa ei
saa olla lähempänä kuin 0,5 m:n päässä ajoneuvon mistä tahansa osasta.
5.3.3 Minkä tahansa ajoneuvoon sijoitetun generaattorin on katettava
vähintään 75 % tämän pituudesta.
5.4 Vertailupiste
5.4.1 Vertailupiste on se piste, jossa kentänvoimakkuudet mitataan ja joka
määritellään seuraavasti:
5.4.1.1 Vaakasuoraan vähintään 2 metrin päässä antennin vaihekeskipisteestä tai
pystysuoraan vähintään 1 metrin päässä välityslinjajärjestelmästä,
5.4.1.2 Ajoneuvon pitkittäismediaanitasolla,5.4.1.3 1,0 ± 0,05 metrin korkeudella sen tason yläpuolella, jolla ajoneuvo on,5.4.1.4 1,0 ± 0,2 metrin päässä etupyörän pystyakselista (lisäyksen 1 C kohta)
kolmipyörien tapauksessa,
tai:0,2 ± 0,2 metrin päässä etupyörän pystyakselista (lisäyksen 2 D kohta)
moottoripyörien tapauksessa.
5.5 Jos tekninen henkilökunta päätää alistaa säteilylle ajoneuvon takaosan,
vertailupiste valitaan kuten 5.4 kohdassa on osoitettu. Ajoneuvo suunna-
taan sitten niin, että sen keula osoittaa antennin suunnasta vastakkaiseen
suuntaan aivan kuin se olisi kääntynyt 180 astetta vaakatasossa.
Antennia ja ajoneuvon ulkopinnan lähintä osaa erottava etäisyys pysyy
muuttumattomana (ks. lisäys 3).
6. TESTAUSMENETTELY
6.1 Taajuusvalikoimat, testin kesto, polarisaatio
Ajoneuvo alistetaan sähkömagneettisille säteilyille taajuuksilla
20—1 000 MHz.
6.1.1 Testit tehdään seuraavilla kahdellatoista taajuudella: 27, 45, 65, 90, 150,
180, 220, 300, 450, 600, 750 ja 900 MHz ± 10 % 2 sekunnin ± 10 %
ajan jokaisella taajuudella.
6.1.2 Jokaisella taajuudella valmistaja ja tekninen henkilökunta valitsevat
keskenään sopimalla yhden 5.1.3 kohdassa kuvatuista polarisaatiota-
voista.
6.1.3 Kaikki muut testin suhdeluvut ovat ne suhdeluvut, jotka on määritelty
tässä liitteessä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 357
▼B
6.2 Testit, joiden tarkoituksena on tarkistaa ajoneuvon suoran hallinnan
häiriöt
6.2.1 Ajoneuvon katsotaan täyttävän vaaditut häiriönsietoehdot, jos tämän liit-
teen mukaisesti suoritettujen testien aikana ajoneuvon vetopyörien
nopeudessa ei tapahdu epätavallisia muutoksia, jos toiminnassa ei
esiinny mitään merkkiä sellaisesta heikkenemisestä, jonka voi olettaa
johtavan harhaan muita tienkäyttäjiä ja jos mitään sellaista ilmiötä,
jonka voi olettaa aiheuttavan ajoneuvon suorassa hallinnassa häiriöitä,
ei synny.
6.2.2 Ajoneuvon tarkkailussa on käytettävä vain 8 kohdassa kuvattuja tarkkai-
lulaitteita.
6.2.3 Jos ajoneuvo ei täytä 6.2 kohdassa määriteltyjä testejä, on tarkistettava,
että poikkeamat ovat syntyneet tavanomaisissa olosuhteissa ja että ne
eivät johdu häiriökentistä.
7. VAADITUN KENTÄNVOIMAKKUUDEN TUOTTAMINEN
7.1 Testausmenetelmä
7.1.1 Vaaditut kenttäehdot luodaan ns. substituutiomenetelmällä.7.1.2 Substituutiomenetelmä
Jokaisella vaadittavalla koetaajuudella generaattori säädetään sellaiselle
suurtaajuustehotasolle, että vertailupisteessä vaikuttava testauskenttä
saavuttaa ajoneuvon poissaollessa vaaditun voimakkuuden. Tämä suur-taajuustehotaso sekä kaikki muut suurtaajuusgeneraattorin vertailuarvot,
jotka siihen liittyvät, on kirjattava testistä tehtävään pöytäkirjaan (kali-
brointikäyrä). Näitä pöytäkirjan tietoja on käytettävä
tyyppihyväksynnässä. Jos testaustilan järjestelyssä tehdään muutoksia,
substituutiomenetelmä on aloitettava uudestaan.
7.1.3 Ajoneuvo tuodaan sitten testausalueelle ja asetetaan paikoilleen 5
kohdassa määriteltyjen ehtojen mukaisesti. Jokaista 6.1.1 kohdassa
määriteltyä taajuutta kohti 7.1.2 kohdassa määriteltyä tehoa sovelletaan
tällöin generaattoriin.
7.1.4 Mikä mittaluku valitaankin kentän luomiseen 7.1.2 kohdan mukaisesti,
samaa mittalukua on käytettävä testin alusta loppuun toivotun kentän-
voimakkuuden aikaansaamiseksi.
7.1.5 Testi on suoritettava samaa generaattoria ja samaa laitteiston sijoittelua
käyttäen kuin 7.1.2 kohtaa soveltaen suoritetuissa operaatioissa.
7.1.6 Kentänvoimakkuuden mittauslaite
Substituutiomenetelmässä kentänvoimakkuuden määrittelyyn kalibrointi-
vaiheessa käytetty laite on joko isotrooppinen kompaktimittaussondi tai
kalibroitu vastaanottoantenni.
7.1.7 Kalibrointivaiheen aikana mittauslaitteen vaihekeskipisteen on oltava
samassa kohdassa vertailupisteen kanssa.
7.1.8 Jos kalibroitua vastaanottoantennia käytetään mittauslaitteena, saadaan
lukemia kolmessa keskenään suorakulmaisessa suunnassa, ja näiden
mittausten vastaavaa isotrooppista arvoa pidetään kentän voimakkuu-
tena.
7.1.9 Ajoneuvon eri pinnanmuotojen huomioonottamiseksi on järjestettävä
useita vertailupisteitä kyseisessä testaustilassa.
7.2 Kentän voimakkuuden ääriviivat
7.2.1 Kalibrointivaiheen aikana (ennen ajoneuvon tuomista testausalueelle)
kentän voimakkuus ei saa olla pienempi kuin puolet kentän nimellisvoi-
makkuudesta seuraavissa kohdissa:
i) kaikilla generaattoreilla 1,00 ± 0,02 metrin päässä vertailupisteestä
sen kummallakin puolella tämän pisteen kautta kulkevalla linjalla,
joka on ajoneuvon keskisen pituusakselin kanssa kohtisuora;
ii) jos on kyse välityslinjajärjestelmästä, 1,50 ± 0,02 metrin päässä
vaakasuoralla linjalla, joka kulkee vertailupisteen kautta ja joka
sijaitsee ajoneuvon keskisellä pituusakselilla.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 358
▼B
7.3 Luotavan testaussignaalin ominaisuudet
7.3.1 Moduloidun testikentän enimmaisarvo
Moduloidun testauskentän enimmäisarvon on vastattava moduloimat-
toman testauskentän enimmäisarvoa, jonka tehoarvo (V/m) on
määritelty liitteen I 5.4.2 kohdassa.
7.3.2 Testisignaalin aallonmuoto
Testisignaalin on oltava sinimuotoinen radiosähköinen aalto, jonka
amplitudia moduloidaan 1 kHz:n siniaallolla, jonka modulaatiokerroin
m on 0,8 ± 0,04.
7.3.3 Modulaatiokerroin
Modulaatiokerroin m määritellään seuraavasti:
m¼verhoaallon enimm¨ aisarvo /C0verhoaallon v¨ ahimm¨aisarvo
verhoaallon enimm¨ aisarvo þverhoaallon v¨ ahimm¨aisarvo
Verhoaalto kuvaa oskillografin esittämiä moduloidun kantosignaalin
ulkoisia rajoja.
8. TARKAILULAITTEET
8.1 Ajoneuvon ja matkustajatilan tarkkailemiseksi ja sen määrittelemiseksi,
ovatko 6.2 kohdassa vaaditut ehdot täyttyneet, käytetään yhtä tai
useampaa videokameraa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 359
▼B
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 360
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 361
▼B
Lisäys 3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 362
▼B
LIITE V
TEKNISTEN ERILLISLAITTEIDEN (TEL) SÄHKÖMAGNEETTISEN
LAAJAKAISTASÄTEILYN MITTAUSMENETTELY
1. YLEISTÄ
1.1 Mittauslaitteisto
Mittauslaitteiston on täytettävä kansainvälisen häiriönpoistokomitean
(Comité International Spécial des Perturbations Radio-électriques, CISPR)
julkaisun n:o 16 2. painoksen ehdot. Laajakaistaisen sähkömagneettisen
säteilyn mittaus on suoritettava kvasihuipunilmaisimella.
1.2 Testausmenettely
Testi suunnitellaan kipinäsytytysjärjestelmien ja jatkuvaa käyttöä varten
suunniteltujen järjestelmien (sähkövetoiset moottorit, lämmitys- ja huur-
teenestojärjestelmien moottorit, polttoainepumput jne.) varusteina olevien
sähkömoottoreiden sähkömagneettisen laajakaistasäteilyn mittaamiseksi.
2. TULOSTEN ILMAISEMINEN
Mittausten tulokset ilmaistaan desibeleinä (µV/m) 120 kHz:n laajuisella
kaistalla. Jos tosiasiallinen (kilohertseinä ilmaistu) kaistanlaajuus B ei ole
tasan 120 kHz, saadut arvot on normalisoitava vastaamaan 120 kHz:n
kaistanlaajuutta lisäämällä niihin arvo 20 log (120/B), jossa B:n on oltava
alhaisempi kuin 120 kHz.
3. TESTAUSOLOSUHTEET
3.1 Testiä varten käytetyn paikan on täytettävä kansainvälisen häiriönpoisto-
komitean (Comité International Spécial des Perturbations Radio-
électriques, CISPR) julkaisun n:o 16 2. painoksessa vaaditut ehdot (ks.
tämän liitteen lisäyksen 1 kaavio 1).
3.2 Mittauslaitteisto ja testimatkustamo tai ajoneuvo, jossa mittauslaitteisto on
sijoitetaan lisäyksen 1 kaaviossa 1 näytettyyn testausalueen osaan. Siinä
tapauksessa, että testausalue täyttää lisäyksen 1 kaavion 2 ehdot, mittaus-
laitteisto on sijoitettava tämän kaavion osoittaman osan ulkopuolelle.
3.3 Testi voidaan suorittaa suljetuissa tiloissa, mikäli voidaan osoittaa, että
mainittujen tilojen ja ulkopuolisen alueen välillä on vastaavuussuhde
sähkömagneettisen lähettämisen ja absorboinnin kannalta. Näillä sulje-
tuilla tiloilla on se etu, että testit voidaan suorittaa valvotuissa oloissa
olivatpa sääolosuhteet mitkä tahansa ja paremmin toistettavina vakaam-
pien sähköisten ominaisuuksien ansiosta. Nämä tilat eivät ole riippuvaisia
lisäyksen 1 kaavion 1 mittasuhteita koskevista vaatimuksista paitsi TEL:n
antennista erottavan välimatkan ja antennin korkeuden osalta.
3.4 Jotta voitaisiin varmistaa, että ei ole olemassa mitään sellaista vierasta,
arvoltaan sellaista ääntä tai signaalia, joka voisi materiaalisesti vaikuttaa
mittauksiin, taustasäteily mitataan ennen varsinaista testiä ja sen jälkeen.
Molemmissa tapauksissa vieraiden äänten tai signaalien tason on oltava
vähintään 10 dB alhaisempi kuin liitteen I 5.2.2.1 tai 5.2.2.2 kohdan
lukuun ottamatta ympäröiviä tahallisia kapeakaistaemissioita.
4. TEL:N KUNTO TESTIN AIKANA
4.1 TEL:n on oltava tavanomaisessa käyttökunnossaan.
4.2 Testiä ei saa suorittaa sateessa eikä sateen lakkaamista seuraavina
kymmenenä minuuttina.
4.3 TEL ja sen kaapelikimput asetetaan tukieristimille 50 + 10/− 0 mm
massalevyn yläpuolelle. Kuitenkin jos jokin TEL:n osa on tarkoitettu
sähköisesti liitettäväksi ajoneuvon metallikoriin, tämä osa on sijoitettava
massalevylle ja liitettävä siihen sähköisesti.
Massalevy on metallipelti, jonka paksuus on vähintään 0,25 mm. Tämän
levyn vähimmäismitat riippuvat TEL:n koosta, mutta niiden on oltava
riittävät, jotta sille voitaisiin levittää TEL:n kaapelikimput ja osat. Massa-
levy on yhdistetty maajohtimeen. Sen on oltava 1,0 ± 0,1 m maanpinnan
yläpuolella ja maanpinnan kanssa samansuuntainen.
TEL:n on oltava toimintavalmis ja vaadittujen ehtojen mukaisesti kytketty.
Virransyöttökaapelit sijoitetaan antennia lähinnä olevan massalevyn
reunan suuntaisesti korkeintaan 100 mm:n päähän.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 363
▼B
TEL:n on oltava yhdistetty maahan valmistajan ohjeiden mukaisesti.
Mitään muuta maayhteyttä ei sallita.
TEL:n muista johtimista kuten koteloidun tilan seinistä (TEL:iä tukevaa
massalevyä kuitenkaan lukuunottamatta) erottava etäisyys on vähintään
1,0 m.
4.4 Erillinen tekninen yksikkösaa tehonsa jäljitellystä virtalähteestä (virtaläh-
desimulaattori), jossa on 5 mm2:n voimansiirtojohdot ja Y-tyyppinen
eristys. Virtalähteen jännite on pidettävä vakiona. Virtalähteen vakioidun
jännitteen poikkeamat erillisen teknisen yksikön nimelliskäyttöjännitteestä
saavat olla enintään ± 10 prosenttia erillisen teknisen yksikön nimellis-
käyttöjännitteestä. Virtalähteen jännitteen aaltoilu saa olla enintään 1,5
prosenttia erillisen teknisen yksikön nimelliskäyttöjännitteestä virtalähteen
valvonta-poistoaukosta mitattuna.
4.5 Jos TEL:ssä on useita osia, paras tapa niiden kytkemiseksi on ajoneuvossa
käytettäväksi tarkoitetun kaapelikimpun käyttö. Käytettyjen kaapeli-
kimpun kaapelien on toistettava mahdollisimman tarkkaan käytännön
olosuhteet, ja ne on mieluiten kytkettävä oikeisiin kuormituksiin ja oikei-
siin toimilaitteisiin ja -elimiin. Jos muut laitteiston osat, jotka eivät kuulu
mittauksiin, ovat välttämättömiä asianmukaiselle toiminnalle, näiden
vaikutus mitattuihin häiriösäteilyihin on otettava huomioon yleisissä tulok-
sissa.
5. ANTENNIN TYYPPI, SIJAINTI JA SUUNTAUS
5.1 Antennityyppi
Mikä tahansa lineaaripolarisaatioantennityyppi on sallittu sillä ehdolla,
että se voidaan normalisoida vertailuantennin kanssa.
5.2 Mittauskorkeus ja -etäisyys
5.2.1 Mittauskorkeus
Antennin vaihekeskipisteen on oltava 0,50 ± 0,05 m massalevyn yläpuo-
lella.
5.2.2 Mittausetäisyys
Antennin vaihekeskipisteen ja massalevyn reunan välinen vaakasuoraan
mitattu etäisyys on 1,00 ± 0,05 m. Mikään antennin osa ei saa olla
lähempänä kuin 0,5 m:n päässä massalevystä.
Antenni sijoitetaan rinnakkain massalevyn kanssa kohtisuoralle tasolle,
joka kulkee levyn sen reunan kautta, jota pitkin kimpun pääosa kulkee.
5.2.3 Jos testi suoritetaan suljetuissa tiloissa siinä tarkoituksessa, että radio-
sähköisiä aaltoja vastaan luodaan sähkömagneettinen suojakilpi, antennin
vastaanottoelementit eivät saa olla lähempänä kuin 0,5 metrin päässä
kaikesta sellaisesta aineesta, joka absorboi radiosähköisiä aaltoja, eivätkä
lähempänä kuin 1,5 metrin päässä kyseisen tilan seinästä. Vastaanottoan-
tennin ja testattavaksi alistetun TEL:n välillä ei saa olla absorboivaa
ainetta.
5.3 Antennin suuntaaminen
Lukemat otetaan jokaisesta mittauspisteestä niin, että antenni polarisoi-
daan peräjälkeen pysty- ja vaakatasossa.
5.4 Mittaukset
5.3 kohdan mukaisesti suoritettujen jokaista taajuutta kohti tehtyjen
kahden mittauksen enimmäisarvoa pidetään tämän taajuuden luonteeno-
maisena mittausarvona.
6. TAAJUUDET
6.1 Mittaukset
Mittaukset tehdään taajuusalueella 30—1000 MHz. TEL:n katsotaan
vastaavan vaadittuja rajoja koko taajuusvalikoimassa, jos se täyttää seur-
aavilta yhdeltätoista taajuudelta vaaditut rajat: 45, 65, 90, 150, 180, 220,
300, 450, 600, 750 ja 900 MHz. Jos tämä raja ylittyy testin aikana, on
varmistettava, että tämä ylitys johtuu ajoneuvosta eikä ympäröivästä sätei-
lystä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 364
▼B
6.2 Sallitut mittapoikkeamat
Ainoa taajuus
(MHz)Sallittu poikkeama
(MHz)
45, 65, 90, 150, 180 ja 220 ± 5
300, 450, 600, 750 ja 900 ± 20
Yllämainittuihin taajuuksiin sovellettavien sallittujen mittapoikkeamien
tarkoituksena on välttää nimellistaajuuksilla tai näiden läheisyydessä
tapahtuvien lähetysten aiheuttamia häiriöitä mittausten aikana.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 365
▼B
Lisäys 1
Kaavio 1
Testausalueen raja
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 366
▼B
LIITE VI
TEKNISTEN ERILLISLAITTEIDEN (TEL) SÄHKÖMAGNEETTISEN
KAPEAKAISTASÄTEILYN MITTAUSMENETTELY
1. YLEISTÄ
1.1 Mittauslaitteisto
Mittauslaitteiston on täytettävä kansainvälisen häiriönpoistokomitean
(Comité International Spécial des Perturbations Radio-électriques, CISPR)
julkaisun n:o 16 2. painoksen ehdot.
Kapeakaistaisen sähkömagneettisen säteilyn mittaus on suoritettava
keskiarvonilmaisimella.
1.2 Testausmenettely
Testi suunnitellaan mikroprosessorijärjestelmän tai muun kapeakaistasäte-
ilyn lähteen sähkömagneettisen kapeakaistasäteilyn mittaamiseksi. Kun
antennin polarisaatio on valittu, on mahdollista ensi vaiheessa (2 tai 3
minuutin ajan) pyyhkiä 6.1 kohdassa määriteltyä taajuuksien valikoimaa
spektrianalysaattorin tai automaattivastaanottimen avulla maksimaalisten
säteilytaajuuksien määrittelemiseksi. Taajuuksien valinta kullakin kaistalla
voi näin helpottua (ks. 6 kohta).
2. TULOSTEN ILMAISEMINEN
Mittausten tulokset ilmaistaan desibeleinä (µV/m).
3. TESTAUSOLOSUHTEET
3.1 Testiä varten käytetyn paikan on täytettävä kansainvälisen häiriönpoisto-
komitean (Comité International Spécial des Perturbations Radio-
électriques, CISPR) julkaisun n:o 16 2. painoksessa vaaditut ehdot (ks.
liitteen V lisäyksen 1 kaavio 1).
3.2 Mittauslaitteisto ja testausmatkustamo tai ajoneuvo, jossa mittauslaitteisto
on sijoitetaan liitteen V lisäyksen 1 kaavion 1 osoittamaan testausalueen
osaan.
3.3 Testi voidaan suorittaa suljetuissa tiloissa, mikäli voidaan osoittaa, että
mainittujen tilojen ja ulkopuolisen alueen välillä on vastaavuussuhde
sähkömagneettisen lähettämisen ja absorboinnin kannalta. Näillä sulje-
tuilla tiloilla on se etu, että testit voidaan suorittaa valvotuissa oloissa
olivatpa sääolosuhteet mitkä tahansa ja paremmin toistettavina vakaam-
pien sähköisten ominaisuuksien ansiosta. Nämä tilat eivät ole riippuvaisia
liitteen V lisäyksen 1 kaavion 1 mittasuhteita koskevista vaatimuksista
paitsi TEL:iä antennista erottavan välimatkan ja antennin korkeuden
osalta.
3.4 Jotta voitaisiin varmistaa, että ei ole olemassa mitään sellaista vierasta,
arvoltaan sellaista ääntä tai signaalia, joka voisi materiaalisesti vaikuttaa
mittauksiin, taustasäteily mitataan ennen varsinaista testiä ja sen jälkeen.
Molemmissa tapauksissa vieraiden äänten tai signaalien tason on oltava
vähintään 10 dB alhaisempi kuin liitteen I 5.6.2.1 tai 5.6.2.2 kohdan
lukuunottamatta ympäröiviä tahallisia kapeakaistaemissioita.
4. TEL:N KUNTO TESTIN AIKANA
4.1 TEL:n on oltava tavanomaisessa käyttökunnossaan.
4.2 Testiä ei saa suorittaa sateessa eikä sateen lakkaamista seuraavina
kymmenenä minuuttina.
4.3 TEL ja sen kaapelikimput asetetaan tukieristimille 50 + 10/− 0 mm
massalevyn yläpuolelle. Kuitenkin jos jokin TEL:n osa on tarkoitettu
sähköisesti liitettäväksi ajoneuvon metallikoriin, tämä osa on sijoitettava
massalevylle ja liitettävä siihen sähköisesti.
Massalevy on metallipelti, jonka paksuus on vähintään 0,25 mm. Tämän
levyn vähimmäismitat riippuvat TEL:n koosta, mutta niiden on oltava
riittävät, jotta sille voitaisiin levittää TEL:n kaapelikimput ja osat. Massa-
levy on yhdistetty maajohtimeen. Sen on oltava 1,0 ± 0,1 m maanpinnan
yläpuolella ja maanpinnan kanssa samansuuntainen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 367
▼B
TEL:n on oltava toimintavalmis ja vaadittujen ehtojen mukaisesti kytketty.
Virransyöttökaapelit sijoitetaan antennia lähinnä olevan massalevyn
reunan suuntaisesti korkeintaan 100 mm:n päähän.
TEL:n on oltava yhdistetty maahan valmistajan ohjeiden mukaisesti.
Mitään muuta maayhteyttä ei sallita.
TEL:n muista johtimista kuten koteloidun tilan seinistä (TEL:ä tukevaa
massalevyä kuitenkaan lukuunottamatta) erottava etäisyys on vähintään
1,0 m.
4.4 Erillinen tekninen yksikkösaa tehonsa jäljitellystä virtalähteestä (virtaläh-
desimulaattori), jossa on 5 mm2:n voimansiirtojohdot ja Y-tyyppinen
eristys. Virtalähteen jännite on pidettävä vakiona. Virtalähteen vakioidun
jännitteen poikkeamat erillisen teknisen yksikön nimelliskäyttöjännitteestä
saavat olla enintään ± 10 prosenttia erillisen teknisen yksikön nimellis-
käyttöjännitteestä. Virtalähteen jännitteen aaltoilu saa olla enintään 1,5
prosenttia erillisen teknisen yksikön nimelliskäyttöjännitteestä virtalähteen
valvontapoistoaukosta mitattuna.
4.5 Jos TEL:ssä on useita osia, paras tapa niiden kytkemiseksi on ajoneuvossa
käytettäväksi tarkoitetun kaapelikimpun käyttö. Käytettyjen kaapeli-
kimpun kaapelien on toistettava mahdollisimman tarkkaan käytännön
olosuhteet, ja ne on mieluiten kytkettävä oikeisiin kuormituksiin ja oikei-
siin toimilaitteisiin ja -elimiin. Jos muut laitteiston osat, jotka eivät kuulu
mittauksiin, ovat välttämättömiä asianmukaiselle toiminnalle, näiden
vaikutus mitattuihin häiriösäteilyihin on otettava huomioon yleisissä tulok-
sissa.
5. ANTENNIN TYYPPI, SIJAINTI JA SUUNTAUS5.1 Antennityyppi
Mikä tahansa lineaaripolarisaatioantennityyppi on sallittu sillä ehdolla,
että se voidaan normalisoida vertailuantennin kanssa.
5.2 Mittauskorkeus ja -etäisyys
5.2.1 Mittauskorkeus
Antennin vaihekeskipisteen on oltava 0,50 ± 0,05 m massalevyn yläpuo-
lella.
5.2.2 Mittausetäisyys
Antennin vaihekeskipisteen ja massalevyn reunan välisen vaakasuoraan
mitatun etäisyyden on oltava 1,00 ± 0,05 m. Mikään antennin osa ei saa
olla lähempänä kuin 0,5 m:n päässä massalevystä.
Antenni sijoitetaan rinnakkain massalevyn kanssa kohtisuoralle tasolle,
joka kulkee levyn sen reunan kautta, jota pitkin kimpun pääosa kulkee.
5.2.3 Jos testi suoritetaan suljetuissa tiloissa siinä tarkoituksessa, että radio-
sähköisiä aaltoja vastaan luodaan sähkömagneettinen suojakilpi, antennin
vastaanottoelementit eivät saa olla lähempänä kuin 0,5 metrin päässä
kaikesta sellaisesta aineesta, joka absorboi radiosähköisiä aaltoja, eivätkä
lähempänä kuin 1,5 metrin päässä kyseisen tilan seinästä. Vastaanottoan-
tennin ja testattavan TEL:n välillä ei saa olla absorboivaa ainetta.
5.3 Antennin suuntaaminen
Lukemat otetaan jokaisesta mittauspisteestä niin, että antenni polarisoi-
daan peräjälkeen pysty- ja vaakatasossa.
5.4 Mittaukset
5.3 kohdan mukaisesti suoritettujen kutakin taajuutta kohti tehtyjen
kahden mittauksen enimmäisarvoa pidetään tämän taajuuden luonteeno-
maisena mittausarvona.
6. TAAJUUDET6.1 Mittaukset
Mittaukset tehdään taajuusalueella 30—1000 MHz. Tämä alue jaetaan
yhteentoista kaistaan. Jokaisessa näistä suoritetaan testi sillä taajuudella,
jolla on korkein arvo sen tarkistamiseksi, että säteilyn taso on vaadituissa1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 368
▼B
rajoissa. TEL:n katsotaan pysyvän vaadituissa rajoissa koko taajuusvali-
koimassa, jos se täyttää vaaditut rajat jokaisessa niistä taajuuksista, jotka
on valittu seuraavista yhdestätoista taajuusalueesta: 30—45, 45—80,
80—130, 130—170, 170—225, 225—300, 300—400, 400—525,
525—700, 700—850 ja 850—1000 MHz.
6.2 Jos ensimmäisen 6.1 kohdan mukaisesti suoritetun testin aikana kapeakais-
tasäteily millä tahansa 6.1 kohdassa määritellyistä kaistoista on enemmän
kuin 10 dB alle vertailuarvon, TEL:n katsotaan täyttävän tämän liitteen
kyseistä taajuuskaistaa koskevat vaatimukset. Tässä tapauksessa ei ole
välttämätöntä suorittaa täydellistä testiä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 369
▼B
LIITE VII
TEKNISTEN ERILLISLAITTEIDEN (TEL) SÄHKÖMAGNEETTISEN
HÄIRIÖNSIEDON TESTAUSMENETTELYT
1. YLEISTÄ
1.1 Testausmenettelyt
TEL:ien on täytettävä yhden, valmistajan seuraavassa esitettyjen
testausmenetelmien joukosta valitseman testausmenetelmän rajat (ks.
liitteen I 5.7.2.1 kohta) alueella 20—1 000 MHz:
— 150 mm:n liuskajohtotesti: ks. lisäyksen 1 kaavio 1;
— 800 mm:n liuskajohtotesti: ks. lisäyksen 1 kaaviot 2 ja 3;— massavirtainjektiotesti: ks. lisäyksen 2 kaaviot 1 ja 2;— TEM-kammiotesti: ks. lisäyksen 3 kaavio 1;— vapaakenttätesti: ks. lisäyksen 4 kaavio 1.
Huom:Sähkömagneettisten kenttien säteilytyksen estämiseksi testien
aikana kaikki testit on suoritettava eristetyssä tilassa.
2. TULOSTEN ILMAISEMINEN
Kentänvoimakkuus ilmaistaan mittayksikköinä V/m.
3. TESTAUSOLOSUHTEET
3.1 Testauslaitteiston on tuotettava tässä liitteessä määritellyssä taajuus-
valikoimassa vaaditut kentän voimakkuudet ja täytettävä
lakisääteiset (kansalliset) ehdot, jotka koskevat sähkömagneettisten
signaalien emissiota.
3.2 Sähkömagneettiset kentät eivät saa vaikuttaa hallinta- ja havaintolait-
teistoon, tai muuten testi olisi arvoton.
4. TEL:N KUNTO TESTIN AIKANA
4.1 TEL:n on oltava tavanomaisessa käyttökunnossaan. Se on sijoitettava
tässä liitteessä osoitetulla tavalla paitsi jos erityisessä testausmene-
telmässä määrätään toisin.
4.2 TEL ja sen kaapelikimput asetetaan tukieristimille 50 ± 10 mm
massalevyn yläpuolelle. Kuitenkin jos jokin TEL:n osa on tarkoitettu
sähköisesti liitettäväksi ajoneuvon metallikoriin, tämä osa on sijoitet-
tava massalevylle ja liitettävä siihen sähköisesti.
Massalevy on metallipelti, jonka paksuus on vähintään 0,25 mm
paitsi jos koe toteutetaan TEM-kammiossa. Tämän levyn vähimmäis-
mitat riippuvat TEL:n koosta, mutta niiden on oltava riittävät, jotta
sille voitaisiin levittää TEL:n kaapelikimput ja osat. Massalevy on
yhdistetty maajohtimeen. Sen on oltava 1,0 ± 0,1 m maanpinnan
yläpuolella ja olla maanpinnan kanssa samansuuntainen.
Paitsi jos käytetään TEM-kammiota, TEL on sijoitettava vähintään
1,0 metrin päähän kaikista muista sähköä johtavista rakenteista
rakenteista kuten koteloidun tilan seinistä (poikkeuksena TEL:n alla
oleva massalevy).
4.3 TEL saa sähköisen syötteensä 50 µH:n keinoverkosta, joka on sähköi-
sesti kytketty massalevyyn. Syöttövirran jännite on pidettävä vakiona.
Syötön jännite ei saa poiketa enempää kuin 10 % TEL:n toiminnan
nimellisjännitteestä. Jännitteen vaihtelujen on oltava vähäisempiä
kuin 1,5 % TEL:n toiminnan nimellisjännitteestä, joka mitataan
sähkönsyötön tarkastusulostulokohdasta.
4.4 Kaikki muut laitteet, jotka ovat välttämättömiä TEL:n toiminnalle, on
asennettava kalibrointivaiheen aikana. Kalibroinnin aikana näiden
laitteiden on oltava vähintään 1 metrin päässä vertailupisteestä.
4.5 Tulosten toistettavuuden takaamiseksi signaalien generaattorin ja sen
sijoittelun kokeiden aikana on oltava samat kuin vastaavan kalibroin-
tivaiheen aikana (tämän liitteen 7.2, 8.2 ja 10.3 kohta).
5. MITTAUSTAAJUUDET, TESTIEN KESTO
5.1 Mittaukset suoritetaan taajuusalueella 20—1 000 MHz.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 370
▼B
5.2 Testit tehdään seuraavilla kahdellatoista taajuudella: 27, 45, 65, 90,
150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 ja 900 MHz ± 10 % 2 sekunnin
± 10 % ajan jokaisella taajuudella.
6. TUOTETTAVAN SIGNAALIN OMINAISUUDET
6.1 Moduloidun testikentän enimmäisarvo
Moduloidun testikentän enimmäisarvon on vastattava moduloimat-
toman testikentän enimmäisarvoa, jonka tehoarvo on määritelty
liitteen I 5.7.2 kohdassa.
6.2 Testisignaalin aallonmuoto
Testisignaalin on oltava sinimuotoinen radiosähköinen aalto, jonka
amplitudia moduloidaan 1 kHz:n siniaallolla, jonka modulaatioker-
roin m on 0,8 ± 0,04.
6.3 Modulaatiokerroin
Modulaatiokerroin m määritellään seuraavasti:
m¼verhoaallon enimm¨ aisarvo /C0verhoaallon v¨ ahimm¨aisarvo
verhoaallon enimm¨ aisarvo þverhoaallon v¨ ahimm¨aisarvo
Verhoaalto kuvaa oskillografin esittämiä moduloidun kantosignaalin
ulkoisia rajoja.
7. LIUSKAJOHTOTESTI
7.1 Testausmenetelmä
Tämä menetelmä koostuu TEL:n osia yhdistävien kaapelikimppujen
alistamisesta erikseen määritellyn vahvuiselle kentälle.
Sillä on mahdollista tuottaa yhdenmukaisia kenttiä aktiivisen
johtimen (liuskajohdon) ja massalevyn (asemointipöydän sähköä
johtavan pinnan) välillä, joiden väliin voidaan sijoittaa osa kaapeli-
kimpusta.
7.2 Liuskajohtopiirin kentänvoimakkuuden mittaus
Jokaista vaadittua taajuutta kohti johdetaan ensin TEL:n poissaollessa
liuskajohtopiiriin se suurtaajuus, joka on välttämätön koekohdassa
vaaditun kentänvoimakkuuden saavuttamiseksi. Tämä suurtaajuusteho
sekä kaikki muut suurtaajuustehogeneraattorin siihen liittyvät vertai-
luarvot kirjataan testistä tehtävään pöytäkirjaan (kalibrointikäyrä).
Näitä testauspöytäkirjaan tehtyjä merkintöjä on käytettävä tyyppi-
hyväksynnässä. Mikäli testausalueen järjestelyssä tehdään muutoksia,
liuskajohtopiiri on kalibroitava uudestaan.
7.3 TEL:n sijoittaminen
7.3.1 TEL:n elektroniohjain (tai ohjaimet) on sijoitettava massalevylle,
mutta liuskajohdon ulkopuolelle niin, että massalevyn yksi reuna on
sijoitettu samansuuntaiseksi kuin liuskajohdon aktiivinen johdin. Sen
etäisyyden massalevyssä suoraan aktiivijohtimen alle sijoitetusta
linjasta on oltava 200 ± 10 mm.
Sen etäisyyden, joka erottaa aktiivijohtimen minkä tahansa reunan
kaikista muista mittauksessa käytetyistä lisälaitteista, on oltava
vähintään 200 mm.
TEL:n kaapelikimppu on sijoitettava vaakasuoraan aktiivijohtimen ja
massalevyn väliin.
7.3.1.1 Liuskajohdon alle sijoitettavan kaapelikimpun, johon kuuluvat myös
elektronisen ohjauslaitteen sähkönsyöttökaapelit, vähimmäispituuden
on oltava 1,5 m, paitsi jos ajoneuvossa kimpun pituus on vähäisempi
kuin 1,5 m. Tässä tapauksessa kimpun pituuden on oltava yhtä suuri
kuin ajoneuvon laitteistoon kuuluvan pisimmän kimpun. Tämän
kimpun kaikki haarautumat on sijoitettava sen pituusakselin suuntai-
sesti.
7.3.1.2 Vaihtoehtoisesti kaapelikimpun pituus sen pisimmän haarautuman
pituus mukaanlukien on 1,5 m.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 371
▼B
8. VAIHTOEHTOINEN TESTI 800 MM:N LIUSKAJOHDOLLA
8.1 Testausmenetelmä
Liuskajohto koostuu kahdesta rinnakkaisesta metallilevystä, jotka
ovat 800 mm:n päässä toisistaan. Testattava laitteisto asetetaan
näiden kahden levyn väliin ja alistetaan sähkömagneettiselle kentälle
(ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kaaviot 2 ja 3).
Tämän menetelmän avulla on mahdollista testata kokonaisia elektro-
nisia järjestelmiä, joissa on antureita ja toimielimiä ja -laitteita, sekä
hallintalaitteita ja kaapelointia. Se voi sopia sellaisiin laitteistoihin,
joiden suurin mittasuhde on vähäisempi kuin ⅓levyjen välisestä
etäisyydestä.
8.2 Liuskajohtopiirin asentaminen
Liuskajohto sijoitetaan suojakilvellä varustettuun huoneeseen (jotta
ulkoiset emissiot voitaisiin estää), joka on sijoitettu 2 metrin päähän
seinistä ja kaikista metallikuorista sähkömagneettisten heijastumien
estämiseksi. Voidaan käyttää sellaista ainetta, joka absorboi pientaa-
juudet sen eristämiseksi näistä heijastumista. Liuskajohto asetetaan
sähköä johtamattomille tuille vähintään 0,4 metrin etäisyydelle maan-
pinnasta.
8.3 Liuskajohtopiirin kalibrointi
Kentänmittaussondi asetetaan rinnakkaisten levyjen välisen tilan
pituuden, korkeuden ja leveyden keskimmäiseen kolmannekseen, ja
testattava laite on tällöin poissa. Käytettävä mittauslaitteisto sijoite-
taan suojakilvellä varustetun huoneen ulkopuolelle.
Jokaista toivottua testitaajuutta varten liuskajohtopiiriin johdetaan se
teho, joka on välttämätön tuotettaessa antennille vaadittu kentänvoi-
makkuus. Tämä suora voimakkuustaso sekä kaikki muut mittaluvut,
jotka ovat suorassa suhteessa siihen suoraan tehoon, joka vaaditaan
kentän määrittelemiseksi, mitataan, ja tulokset merkitään muistiin.
Näitä tuloksia käytetään sitten tyyppitesteissä paitsi, jos tiloissa tai
varustuksessa ei ole tehty sellaisia muutoksia, jotka tekisivät toimen-
piteen uusimisen välttämättömäksi.
8.4 Testattavan TEL:n sijoittaminen
Pääohjainyksikkösijoitetaan rinnakkaisten levyjen välisen tilan
pituuden, korkeuden ja leveyden keskimmäiseen kolmannekseen. Se
on sähköä johtamattomasta materiaalista tehdyllä tuella.
8.5 Pääkaapelointi ja antureiden sekä toimielinten ja -laitteiden
kaapelit
Pääkaapelointi ja anturien ja toimielinten ja -laitteiden kaapelit
tulevat ulos pystysuorassa ohjausyksiköstä ylemmän massalevyn
suuntaan (mikä edesauttaa sähkömagneettisen kentän kanssa tehtävän
kytkennän maksimointia). Ne kulkevat sitten levyn alaosan päällä
kohti yhtä sen vapaista reunoista, jossa ne muodostavat silmukan ja
kulkevat massalevyn yläpuolella liuskajohtopiirin virransyöttökytken-
töihin asti. Kaapelit suunnataan sitten lisälaitteistoa kohti, joka on
sijoitettu sähkömagneettisen kentän vaikutuksen ulkopuoliselle
vyöhykkeelle, esimerkiksi maahan tai suojakilvellä varustettuun
tilaan, 1 metrin etäisyydellä liuskajohdosta sen pituussuunnassa.
9. MASSAVIRTAINJEKTIOTESTI9.1 Testausmenetelmä
Tämä häiriönsietotestin suoritustapa on sähkövirtojen suora syöttö
kaapelikimppuun käyttämällä tätä tarkoitusta varten virtainjektio-
sondia. Tämä sondi koostuu kytkentäpihdeistä, joiden välitse TEL:n
kaapelit kulkevat. Häiriönsietotesti suoritetaan tällöin varioimalla
syötettyjen signaalien taajuutta.
TEL voidaan sijoittaa joko 4.2 kohdassa kuvatun kaltaiselle massale-
vylle tai ajoneuvoon tämän viimemainitun suunnittelun
erikoispiirteiden mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 372
▼B
9.2 Massavirtainjektiosondin kalibrointi
Injektiosondi sijoitetaan tuelle lisäyksen 2 kaavion 2 mukaisesti.
Tällöin taajuusalue pyyhkäistään progressiivisesti. Injektiosondiin
syötettyä suurtaajuustehoa lisätään jokaista koetaajuutta kohti kunnes
sinetöityyn testikaapeliin syötetty virta saavuttaa liitteessä I säädetyn
arvon. Tämän aikaansaamisessa välttämätön suurtaajuusteho on
kirjattava testistä tehtävään pöytäkirjaan (kalibrointikäyrä). Tällä
menetelmällä välttämätön generaattorin tuottama suurtaajuusteho
tuotetaan kalibrointipiiriin syötetylle häiriövirralle. TEL:n häiriön-
sietoa testattaessa kalibrointioperaation aikana tuotettu
suurtaajuusteho syötetään tällöin injektiosondiin taajuudesta riippuen.
9.3 TEL:n asennus
Jos TEL on asennettu massalevylle kuten 4.2 kohdassa osoitetaan,
kimpun kaikkien kaapelien on päätyttävä mahdollisimman todenmu-
kaisesti, ja niissä on mieluummin oltava oikeat kuormitukset ja
toimielimet ja -laitteet. Sekä massalevylle asennettujen että ajoneu-
voon asennettujen TEL:ien ollessa kyseessä virtainjektiosondi
sijoitetaan vuoron perään kaikkien kimpun johtojen ympärille
100 ± 10 mm:n päähän TEL:n elektronisista hallintalaitteista, laitteis-
tomoduleista tai aktiivisista antureista kuten lisäyksen 2 kaavio 1
kuvaa.
9.4 Syöttö-, signaalien välitys- ja hallintakaapelit
Edellä 4.2 kohdan osoittamalla tavalla massalevyyn kiinnitetyn
TEL:n ollessa kyseessä kaapelikimpun on kytkettävä keinoverkko
pääasialliseen elektroniseen ohjausyksikköön. Tämä kimppu sijoite-
taan massalevyn reunan suuntaisesti 100 ± 10 mm:n päähän levystä.
Tähän kimppuun kuuluu sähkönsyöttökaapeli, jota käytetään
ajoneuvon akun yhdistämiseksi tähän ohjauslaitteeseen, sekä virran
paluujohto mikäli se on käytössä ajoneuvossa.
Se etäisyys, joka erottaa elektronisen ohjausyksikön keinoverkosta,
on yhtä suuri kuin joko 1,5 ± 0,1 m tai sen kaapelikimpun pituus,
joka yhdistää elektronisen ohjausyksikön ja ajoneuvossa käytetyn
akun mikäli sen arvo on tunnettu. Valitun etäisyyden on oltava
näistä kahdesta lyhyempi. Jos käytetään ajoneuvon kaapelikimppua,
kaikki tämän kimpun pituudella sijaitsevat haarautumat on ohjattava
massalevyn suuntaisesti mutta tämän reunan akselin kanssa kohti-
suoraan. Muissa tapauksissa TEL:n kaapeleiden haarautumisen on
tapahduttava keinoverkon tasolla.
10. TESTI TEM-KAMMIOSSA10.1 Testausmenetelmä
TEM (Transverse Electromagnetic Mode) -kammio kehittää yhden-
mukaisia kenttiä sisäisen johtimen (väliseinän) ja kotelon
(massalevyn) välillä. Sitä käytetään TEL:ien testaamiseksi.
10.2 Kentänvoimakkuuden mittaus TEM-kammiossa
Kentänvoimakkuuden mittauslaite asetetaan TEM-kammion yläosaan.
Kammion tässä osassa elektronisella ohjausyksiköllä tai elektronisilla
ohjausyksiköillä on vain heikko vaikutus mitattavaan kenttään.
Tämän laitteen ulostulosignaali ilmaisee kentänvoimakkuuden.
Sähkökenttä voidaan myös määritellä seuraavan kaavan avulla:
E¼
ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
P/C2Z ðÞp
d
jossa
E = sähkökentän voimakkuus (V/m)
P = kennon sisääntulovoimakkuus (W)
Z = kammion impedanssi (50 ohmia)d = etäisyys (m) yläseinän ja väliseinän välillä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 373
▼B
10.3 TEM-kammion mittasuhteet
Homogeenisen kentän ylläpitämiseksi TEM-kammiossa ja toistetta-
vissa olevien mittaustulosten saamiseksi TEL:n korkeus ei saa olla
suurempi kuin kolmannes kammion sisäkorkeudesta.
10.4 Syöttö-, signaalien välitys- ja hallintakaapelit
TEM-kammio kiinnitetään asennuslevylle, jossa on koaksiaali-istukka
ja joka on kytketty mahdollisimman läheltä kytkimeen, jossa on
riittävä määrä kosketintappeja. Sähkönsyöttö- ja signaalien välitys-johdot, jotka tulevat kammion seinään sijoitetusta kytkimestä, on
liitettävä suoraan TEL:iin.
Ulkoiset komponentit, kuten anturit, syöttölohkot ja säätölaitteet,
kytketään:
i) koteloidun lisälaitteen välityksellä;
ii) TEM-kammion lähellä olevan ajoneuvon kautta;
iii) suoraan koteloituun kytkentäpöytään.
TEM-kammio on kytkettävä lisälaitteisiin tai ajoneuvoon koteloitujen
kaapeleiden avulla.
11. VAPAAKENTTÄTESTI
11.1 Tällä menetelmällä testataan TEL:t alistamalla kokonainen TEL
sähkömagneettiselle säteilylle.
11.2 Generaattorin tyyppi, sijainti ja suuntaaminen11.2.1 Generaattorin tyyppi11.2.1.1 Generaattorin on pystyttävä saavuttamaan vaadittu kentänvoimakkuus
vertailupisteessä asianomaisilla taajuuksilla.
11.2.1.2 Generaattori voi olla joko yksi tai useampia antenneja tai levyan-
tenni.
11.2.1.3 Generaattori on rakennettava ja suunnattava siten, että kenttä on
polarisoitu niin vaaka- kuin pystysuunnassakin taajuusalueella
20—1 000 MHz.
11.2.2 Mittauskorkeus ja -etäisyys
11.2.2.1 Mittauskorkeus
11.2.2.1.1 Minkään antennin vaihekeskipiste ei saa olla lähempänä kuin 0,5
metrin päässä sen tason yläpuolella, jolla TEL on.
11.2.2.1.2 Mikään antennin säteilevä elementti ei saa olla lähempänä kuin 0,25
metrin päässä siitä tasosta, jolla TEL on.
11.2.2.2 Mittausetäisyys11.2.2.2.1 Kentän parempi tasalaatuisuus saavutetaan asettamalla generaattori
niin kauas TEL:istä kuin teknisesti mahdollista. Tämän etäisyyden
on oltava 1—5 m.
11.2.2.2.2 Jos testi toteutetaan suljetuissa tiloissa siinä tarkoituksessa, että radio-
sähköisiä aaltoja vastaan luodaan sähkömagneettinen suojakilpi,
generaattorin säteilevät elementit eivät saa olla lähempänä kuin 0,5
metrin päässä kaikesta sellaisesta aineesta, joka absorboi radio-
sähköisiä aaltoja, eivätkä lähempänä kuin 1,5 metrin päässä kyseisen
tilan seinästä. Vastaanottoantennin ja testattavan TEL:n välillä ei saa
olla absorboivaa ainetta.
11.2.3 Generaattorin sijoittaminen suhteessa TEL:iin11.2.3.1 Generaattori ei saa olla lähempänä kuin 0,5 metrin päässä massa-
levyn reunasta.
11.2.3.2 Generaattorin vaihekeskipisteen on oltava sellaisessa tasossa, joka:
i) on kohtisuora massalevyyn nähden;
ii) on kohtisuora massalevyyn siihen reunaan nähden, jolla kulkee
kaapelikimpun pääosa;
ja
iii) leikkaa massalevyn reunaa kaapelikimpun pääosan keskellä.
Generaattori on asetettava samansuuntaisesti massalevyn kanssa
kohtisuoran tason kanssa, joka osuu yhteen tämän viimemainitun
reunan kanssa, jota pitkin kimpun pääosa kulkee.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 374
▼B
11.2.3.3 Minkä tahansa massalevyn tai TEL:n yläpuolelle sijoitetun generaat-
torin on katettava tämä viimemainittu kokonaisuudessaan.
11.2.4 Vertailupiste
11.2.4.1 Vertailupiste on se piste, josta kentän voimakkuudet mitataan ja joka
määritellään seuraavalla tavalla:
11.2.4.1.1 vaakasuorassa vähintään 2 metrin päässä antennin vaihekeskipisteestä
tai pystysuoraan vähintään 1 metrin päässä levyantennin säteilevistä
osista;
11.2.4.1.2 Tasossa, joka:
i) on kohtisuora massalevyyn nähden;
ii) on kohtisuora massalevyyn siihen reunaan nähden, jolla kulkee
kaapelikimpun pääosa;
ja
iii) leikkaa massalevyn reunaa kaapelikimpun pääosan keskellä;
11.2.4.1.3 Vertailupiste on samassa kohtaa sen kimpun, joka kulkee pitkin
massalevyn lähinnä antennia sijaitsevaa reunaa, pääosan keskikohdan
kanssa ja 100 ± 10 mm:n päässä tämän levyn yläpuolella.
11.3 Vaaditun kentänvoimakkuuden tuottaminen
11.3.1 Testausmenetelmä
11.3.1.1 Vaaditut kenttäolosuhteet luodaan käyttämällä ns. substituutiomene-
telmää.
11.3.1.2 Substituutiomenetelmä
Jokaisella vaadittavalla testaustaajuudella generaattori säädetään sell-
aiselle suurtaajuusteholle, että se saavuttaa vertailupisteessä
välttämättömän testikentänvoimakkuuden TEL:n poissaollessa. Tämä
suurtaajuusteho sekä kaikki muut suurtaajuusgeneraattorin vertai-
luarvot, jotka siihen liittyvät, on kirjattava testistä tehtävään
pöytäkirjaan (kalibrointikäyrä). Näitä pöytäkirjan tietoja on
käytettävä tyyppihyväksynnässä.
Jos testaustilan järjestelyssä tehdään muutoksia, substituutiomene-
telmä on aloitettava uudestaan.
11.3.1.3 TEL, johon voi kuulua ylimääräinen massalevy, tuodaan sitten testa-
ustilaan ja pannaan paikalleen 11.2 kohdassa määriteltyjen ehtojen
mukaisesti. Jos käytetään toista massalevyä, sen on oltava enintään
5 mm:n päässä penkin massalevystä, johon levyyn sen on oltava
sähköisesti yhdistetty. Generaattoriin sovelletaan tällöin jokaisella
5.2 kohdassa osoitetuista taajuuksista 11.3.1.2 kohdassa määriteltyä
voimakkuutta, joka vaaditaan jokaiselta osoitetulta taajuudelta.
11.3.1.4 Kalibroinnin aikana kaikkien muiden laitteiden on oltava vähintään 1
metrin päässä vertailupisteestä.
11.3.1.5 Mikä mittaluku valitaankin kentän luomiseen 11.3.1.2 kohdan mukai-
sesti, samaa mittalukua on käytettävä kokeen koko ajan toivotun
kentänvoimakkuuden tuottamiseksi uudelleen.
11.3.1.6 Kentänvoimakkuuden mittauslaite
Substituutiometodissa kentänvoimakkuuden määrittelemiseksi kali-
brointivaiheessa käytetty laite on isotrooppinen kompaktimittasondi.
11.3.1.7 Kalibrointivaiheen aikana kentänvoimakkuuden mittauslaitteen vaihe-
keskipisteen on osuttava yhteen vertailupisteen kanssa.
11.3.2 Kentänvoimakkuuden muoto
11.3.2.1 Kalibrointivaiheen aikana (ennen TEL:n tuomista koealueelle) kentän
voimakkuus ei saa olla alhaisempi kuin puolet sen nimellisvoimak-
kuudesta 1,00 ± 0,05 m:n päässä vertailupisteen kummallakin
puolella sellaisella linjalla, joka kulkee tämän pisteen kautta ja joka
on yhdensuuntainen massalevyn antennia lähinnä olevan reunan
kanssa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 375
▼B
Lisäys 1
Kaavio 1
Liuskajohtotesti
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 376
▼B
Kaavio 2
800 mm:n liuskajohtotesti
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 377
▼B
Kaavio 3
800 mm:n liuskajohtopiirin mittasuhteet
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 378
▼B
Lisäys 2
Kaavio 1
Massavirtainjektiotesti
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 379
▼B
Kaavio 2
Sondin kalibrointipiiri kalibrointiasennus
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 380
▼B
Lisäys 3
Kaavio 1
TEM-kammiotesti
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 381
▼B
Lisäys 4
Kaavio 1
Vapaakenttätesti
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 382
▼B
LIITE VIII
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 383
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 384
▼B
LIITE IX
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 385
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 386
▼B
9 LUKU
KAKSI- TAI KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN SALLITTU MELUTASO
JA PAKOJÄRJESTELMÄ
LIITELUETTELO
LIITE I Kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin sallittua melutasoa
koskevat osan tyyppihyväksynnän dB(A) -yksikköinä mitatut raja-arvot ja
voimaantuloajat …
LIITE II Kaksipyöräisiä mopotyyppejä koskevat määräykset …
1. Määritelmät …
2. Kaksipyöräisen mopotyypin melutasoa ja sen alkuperäistä pakojärjes-
telmää teknisenä laitteena koskeva osan tyyppihyväksyntä …
3. Kaksipyöräisen mopotyypin ei-alkuperäisen pakojärjestelmätyypin tai
tämäntyyppisen laitteiston osien tyyppihyväksyntä teknisinä laitteina …
Lisäys 1 A Kaksipyöräisen mopotyypin sallittua melutasoa ja sen alkuperäistä pakojär-
jestelmää koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 1 B Kaksipyöräisen mopotyypin sallittua melutasoa ja sen alkuperäistä pakojär-
jestelmää tai sen alkuperäisiä pakojärjestelmiä koskeva osan tyyppihyväk-
syntätodistus …
Lisäys 2 A Kaksipyöräisten mopojen ei-alkuperäisen pakojärjestelmätyypin tai
tämäntyyppisen laitteiston osaa tai osia teknisenä laitteena tai teknisinä
laitteina koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 2 B Kaksipyöräisen mopon tai kaksipyöräisten mopojen ei-alkuperäistä
pakojärjestelmää koskeva osan tyyppihyväksyntätodistus …
LIITE III Moottoripyöriä koskevat määräykset …
1. Määritelmät …
2. Moottoripyörätyypin melutasoa ja sen alkuperäistä pakojärjestelmää
teknisenä laitteena koskeva osan tyyppihyväksyntä …
3. Moottoripyörien ei-alkuperäisen pakojärjestelmätyypin tai tämänta-
paisen laitteiston osien tyyppihyväksyntä teknisinä laitteina …
Lisäys 1 A Moottoripyörätyypin sallittua melutasoa ja sen alkuperäistä pakojärjes-
telmää koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 1 B Moottoripyörätyypin sallittua melutasoa ja sen alkuperäistä pakojärjes-
telmää tai sen alkuperäisiä pakojärjestelmiä koskeva osan tyyppihyväk-
syntätodistus …
Lisäys 2 A Moottoripyörien ei-alkuperäistä pakojärjestelmää tai tämän sen osaa tai
osia teknisenä laitteena tai teknisinä laitteina koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 2 B Moottoripyörän tai -pyörien ei-alkuperäistä pakojärjestelmää koskeva osan
tyyppihyväksyntätodistus …
LIITE IV Kolmipyöräisiä mopoja ja kolmipyöriä koskevat määräykset …
1. Määritelmät …
2. Kolmipyöräisten mopotyyppien ja kolmipyörätyyppien melutasoa ja
niiden alkuperäistä pakojärjestelmää teknisenä laitteena koskeva osan
tyyppihyväksyntä …
3. Kolmipyöräisten mopotyyppien ja kolmipyörätyyppien ei-alkuperäisten
pakojärjestelmätyyppien tai niiden osien tyyppihyväksyntä teknisinä
laitteina …
Lisäys 1 A Kolmipyöräisen mopotyypin ja kolmipyörätyypin sallittavaa melutasoa ja
alkuperäistä pakojärjestelmää koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 1 B Kolmipyöräisen moottoripyörätyypin tai kolmipyörätyypin sallittavaa
äänenvoimakkuutta ja alkuperäistä pakojärjestelmää tai alkuperäisiä
pakojärjestelmiä koskeva osan tyyppihyväksyntätodistus …
Lisäys 2 A Moottoripyörien ei-alkuperäistä pakojärjestelmää tai sen osaa tai osia
teknisenä laitteena tai teknisinä laitteina koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 2 B Moottoripyörän tai -pyörien ei-alkuperäistä pakojärjestelmää koskeva osan
tyyppihyväksyntätodistus …
LIITE V Tuotannon laadullista yhdenmukaisuutta koskevat määräykset …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 387
▼B
LIITE VI Merkintää koskevat määräykset …
LIITE VII Testirataa koskevat eritelmät …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 388
▼B
LIITE I
TYYPPIHYVÄKSYNNÄN dB(A) -YKSIKKÖINÄ MITATUT RAJA-
ARVOT JA NIIDEN VOIMAANTULOAJAT, JOTKA KOSKEVAT
KAKSI- TAI KOLMIPYÖRÄISEN MOOTTORIAJONEUVOTYYPIN
HYVÄKSYTTÄVÄÄ MELUTASOA
Ajoneuvo24 kuukauden kuluttua tämän direktiivin
antamisesta noudatettava melutason raja-
arvo
1. Mopot
— kaksipyöräiset≤25 km/h 66
> 25 km/h 71
— kolmipyöräiset 76
2. Moottoripyörät
≤80 cm
375
>8 0≤175 cm377
> 175 cm380
3. Kolmipyörät 801997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 389
▼B
LIITE II
KAKSIPYÖRÄISIÄ MOPOTYYPPEJÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä luvussa tarkoitetaan:
1.1 ”Kaksipyöräisellä mopotyypillä melutason ja pakojärjestelmän
osalta” sellaisia mopoja, jotka eivät eroa toisistaan seuraavilta olen-
naisilta osin:
1.1.1 moottorityyppi (kaksi- tai nelitahtimoottori, iskumäntä- tai
pyörivämäntämoottori, sylinterien lukumäärä ja tilavuus, kaasutti-
mien tai polttoaineensuihkutuslaitteiden lukumäärä ja tyyppi,
venttiilien sijainti, nettomaksimiteho ja vastaava kierrosluku).
Pyörivämäntämoottorien sylinteritilavuutena pidetään kammion tila-
vuutta kahdella kerrottuna;
1.1.2 voimansiirtojärjestelmä, erityisesti vaihteiden lukumäärä ja niiden
hidastusvaihteet;
1.1.3 pakojärjestelmien lukumäärä, tyyppi ja sijainti.
1.2 ”Pakojärjestelmällä” tai ”äänenvaimentimella” koko niiden osien
kokonaisuutta, jotka ovat tarpeen mopon moottorin ja sen pakokaa-
sujen poiston aikaansaaman äänen vaimentamiseksi.
1.2.1 ”Alkuperäisellä pakojärjestelmällä tai äänenvaimentimella” sentyyp-
pistä pakojärjestelmää, joka ajoneuvossa on ostajan sen ottaessa
vastaan tai sen vastaanottoa edelleen ulotettaessa. Se voi olla joko
ensimmäinen, alunperin asennettu tai tämän korvannut.
1.2.2 ”Ei-alkuperäisellä pakojärjestelmällä tai äänenvaimentimella” sell-
aista pakojärjestelmää, joka on toisentyyppinen kuin se, joka
ajoneuvossa on ostajan sen ottaessa vastaan tai sen vastaanottoa
edelleen ulotettaessa. Sitä voi käyttää ainoastaan korvaavana
pakojärjestelmänä tai äänenvaimentimena.
1.3 ”Eri pakojärjestelmätyypeillä” pakojärjestelmiä, jotka eroavat olen-
naisesti toisistaan jonkin seuraavan ominaisuuden osalta:
1.3.1 järjestelmät, jotka koostuvat eri valmistajien tai markkinoijien
valmistus- tai tavaramerkin omaavista osista;
1.3.2 järjestelmät, joissa minkä tahansa osan raaka-aineiden ominaisuudet
ovat erilaiset tai joiden osat ovat muodoltaan tai kooltaan erilaisia;
1.3.3 järjestelmät, joissa ainakin yhden osan toimintaperiaatteet ovat
erilaiset;
1.3.4 järjestelmät, joiden osat on yhdistelty keskenään eri tavalla.1.4 ”Pakojärjestelmän osalla” jotain niistä erillisistä osista, jotka yhdessä
muodostavat pakojärjestelmän (esimerkiksi pakoputket ja -aukot,
varsinainen äänenvaimennin) sekä imujärjestelmä (ilmansuodatin)mikäli tällainen on.
Mikäli moottorissa on varusteena imujärjestelmä (ilmansuodatin ja/
tai imuäänenvaimennin), joka on välttämätön melutason raja-arvojen
rajoissa pysymiseksi, tämän laitteen katsotaan olevan yhtä tärkeä
kuin varsinaisen pakojärjestelmän.
2. KAKSIPYÖRÄISEN MOPOTYYPIN MELUTASOA JA SEN
ALKUPERÄISTÄ PAKOJÄRJESTELMÄÄ TEKNISENÄ LAIT-
TEENA KOSKEVA OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
2.1 Liikkeessä olevan kaksipyöräisen mopon melu (Mittausolosuhteet
ja -menetelmä ajoneuvon tarkastamiseksi tyyppihyväksynnän yhtey-
dessä)
2.1.1 Raja-arvot: vrt. liite I.
2.1.2 Mittauslaitteet
2.1.2.1 Akustiset mittaukset
Akustisena mittauslaitteena käytetään kansainvälisen sähkötekniikan
komission (IEC) tarkkuusäänitasomittareita käsittelevän julkaisun
n:o 179 toisessa painoksessa kuvatun mallin mukaista tarkkuusääni-1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 390
▼B
tasomittaria. Mittauksissa käytetään myös tässä julkaisussa kuvattuja
äänitasomittarin ”fast” lukemaa sekä painotusverkostoa ”A”.
Jokaisen testisarjan alussa ja lopussa äänitasomittari kalibroidaan
valmistajan antamien ohjeiden mukaisesti käyttämällä asianmukaista
äänilähdettä (esim. mäntä-äänilähdettä).
2.1.2.2 Nopeusmittaukset
Moottorin kierrosnopeus ja mopon nopeus testiradalla määritellään
± 3 prosentin tarkkuudella.
2.1.3 Mittausolosuhteet
2.1.3.1 Mopon kunto
Mopossa käytetyn testivarustuksen ja kuljettajan yhteispaino ei saa
ylittää 90 kilogrammaa eikä alittaa 70 kilogrammaa. Mopoon
lisätään painoja, mikäli tätä 70 kilogramman alarajaa ei saavuteta.
Mitausten aikana mopon on oltava ajokunnossa (jäähdytysnes-
teineen, voiteluaineineen, polttoaineineen, työkaluineen,
varapyörineen ja kuljettajineen).
Ennen mittausten alkua mopon moottori saatetaan tavanomaiseen
toimintalämpötilaansa.
Jos mopossa on automaattisäätöisiä tuulettimia, näihin laitteisiin ei
saa koskea melutasomittauksen aikana. Sellaisissa mopedeissa, joissa
on useampi kuin yksi vetopyörä, käytetään vain normaalia tieajoa
varten tarkoitettua voimansiirtoa. Niissä tapauksissa, joissa mopossa
on sivuvaunu, tämä poistetaan testiä varten.
2.1.3.2 Testauspaikka
Testauspaikan on muodostettava keskiosa kiihdytyskaistasta, jota
ympäröi käytännöllisesti katsoen tasainen testialue. Kiihdytyskaistan
tulee olla tasainen; ajoalueen tulee olla kuiva ja niin suunniteltu, että
ajoäänet jäävät vähäisiksi.
Testauspaikalla vapaan äänikentän vaihtelu kiihdytyskaistan keskelle
sijoitetun äänenlähteen ja mikrofonin välillä ei saa ylittää 1 dB.
Tämän ehdon katsotaan täyttyvän silloin, kun alueella ei ole huomat-
tavia ääntäheijastavia pintoja, kuten pensasaitoja, kallioita, siltoja tai
rakennuksia 50 metrin säteellä kiihdytyskaistan keskeltä lukien.
Testialueen ajokaistan pinnoitteen tulee vastata liitteen VII
määräyksiä.
Mikrofonin lähettyvillä ei saa olla mitään sellaista estettä, jonka
voisi olettaa vaikuttavan akustiseen kenttään, ja kukaan ei saa
asettua mikrofonin ja äänenlähteen väliin. Mittauksia suorittavan
havainnoitsijan on asetuttava siten, että hän ei vaikuta mittauslaitteen
lukemiin.
2.1.3.3 Yleistä
Mittauksia ei saa suorittaa epäsuotuisissa sääolosuhteissa. Erityisesti
on varmistuttava siitä, että tuulenpuuskat eivät vaikuta testaustulok-
seen.
Mittauksissa muiden kuin kokeiltavana olevan ajoneuvon äänenläh-
teiden aiheuttaman painotetun äänenvoimakkuden (A) sekä tuulen
vaikutuksesta syntyvän äänentason on oltava ainakin 10 dB(A) alhai-sempia kuin mopoista aiheutuvan melutason. Mikrofonissa saa
käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos sen vaikutus mikrofonin herkkyy-
teen ja suuntausominaisuuksiin on otettu huomioon.
Jos ympäröivän melun ja mitatun melun ero on 10 ja 16 dB (A):n
välillä, on asianmukainen oikaisu tehtävä äänentason mittariin testi-
tulosten laskemiseksi seuraavan kuvion mukaisesti:1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 391
▼B
2.1.4 Mittaustapa
2.1.4.1 Mittausten luonne ja lukumäärä
Desibeleinä (dB) ilmaistu painotettu (A) maksimaalinen melutaso
mitataan sillä aikaa, kun mopo kulkee linjojen AA ′ja BB′(kaavio
1) välillä. Mittausta ei voida hyväksyä, jos kirjataan yleisestä
äänenvoimakkuudesta epänormaalisti poikkeava huippuarvo.
Mopon kummaltakin puolelta on tehtävä vähintään kaksi mittausta.
2.1.4.2 Mikrofonin sijoittaminen
Mikrofoni on sijoitettava 7,5 metrin etäisyydelle ± 0,2 m ajoneuvon
kulkulinjasta CC ′(kuvio 1) ja 1,2 metrin ± 0,1 m korkeudelle maan-
pinnasta.
2.1.4.3 Ajo-olosuhteet
Mopo lähestyy linjaa AA ′vakautetulla alkunopeudella
►C42.1.4.3.1 tai 2.1.4.3.2 kohdan mukaisesti. ◄Heti kun mopon
etuosa on saavuttanut linjan AA ′, kiihdytysohjain siirretään niin
nopeasti kuin vain käytännössä on mahdollista siihen asentoon, joka
vastaa täyttä kuormitusta. Kiihdytysohjain pidetään tässä asennossa
siihen hetkeen asti, jona mopon taka-osa saavuttaa linjan BB ′; tällöin
kiihdytysohjain siirretään niin nopeasti kuin mahdollista tyhjäkäyn-
tiasentoon.
Kaikissa mittauksissa mopoa kuljetetaan suorassa linjassa kiihdytys-
kaistalla niin, että mopon pituusakselin keskilinjan jatkeeksi
ajateltava suora viiva on mahdollisimman lähellä linjaa CC ′.
2.1.4.3.1 Lähestymisnopeus
Mopon on lähestyttävä linjaa AA ′sellaisella nopeudella, joka on
vakautettu 30 kilometriksi tunnissa, tai huippunopeudellaan, mikäli
tämä on alle 30 km/h.
2.1.4.3.2 Vaihteen valitseminen
— Jos mopossa on käsivalintainen vaihdelaatikko, valitaan korkein
niistä vaihdelaatikon välityssuhteista, joilla päästään linjalle AA ′
sellaisella kierrosluvulla, joka on vähintään puolet maksimikier-
rosluvusta.
— Jos mopossa on automaattivaihteisto, ohjattaessa käytetään
kohdassa 2.1.4.3.1 osoitettuja vaihteita.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 392
▼B
2.1.5 Tulokset (testausseloste)
2.1.5.1 Lisäyksessä 1 B tarkoitetun asiakirjan myöntämiseksi laaditussa
testausselosteessa on osoitettava tilanteet ja vaikutukset, jotka ovat
mittaustulosten kannalta tärkeitä.
2.1.5.2 Luetut arvot pyöristetään lähimpään desibeliin.
Jos desimaalipilkun jälkeinen luku on 0—4, tulos pyöristetään
alaspäin, ja jos se on 5—9, tulos pyöristetään ylöspäin.
Lisäyksessä 1 B tarkoitetun asiakirjan myöntämistä varten otetaan
huomioon vain ne mittausarvot, jotka on saatu kahdesta mittauk-
sesta, jotka on suoritettu mopon samalla puolella ja joiden välinen
ero ei ole suurempi kuin 2 dB(A).
2.1.5.3 Mittauksien epätarkkuuden huomioon ottamiseksi jokaisen
mittauksen tulos on yhtä suuri kuin se arvo, joka saadaan 2.1.5.2
kohdan mukaisesti ja josta vähennetään yksi dB(A).
2.1.5.4 Mikäli neljän tehdyn mittauksen ►C4joukossa keskiarvo on ◄
pienempi tai yhtä suuri kuin sen ajoneuvoluokan, johon kokeiltava
mopo kuuluu, suurin sallittava arvo, kohdassa 2.1.1 vahvistettujen
raja-arvojen katsotaan täyttyneen.
►C4Tämä keskiarvo muodostaa ◄testin tuloksen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 393
▼B
Kuvio 1
Liikkeessä olevan ajoneuvon testaus
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 394
▼B
Kuvio 2
Paikallaan olevan ajoneuvon testaus
2.2 Mopon melu ajoneuvon ollessa paikallaan (liikenteessä olevan
ajoneuvon testauksen mittausolosuhteet ja -metodi)
2.2.1 Akustisen paineen taso mopojen läheisyydessä
Lisäksi liikenteessä olevien mopojen myöhempää tarkastusta varten
akustisen paineen taso mitataan pakolaitteiston suuaukon (äänenvai-
mentimen) läheisyydestä tässä seuraavien määräysten mukaisesti, ja
mittauksen tulos kirjataan kokeen pöytäkirjaan lisäyksessä 1 B
tarkoitetun asiakirjan myöntämistä varten.
2.2.2 Mittauslaitteet
Mittaukset suoritetaan tarkkuusäänitasomittarilla kohdan 2.1.2.1
mukaisesti.
2.2.3 Mittausolosuhteet
2.2.3.1 Mopon kunto
Ennen mittausten alkua mopon moottori saatetaan normaaliin
toimintalämpötilaansa. Jos mopossa on automaattisäätöisiä tuulet-
timia, nähin laitteisiin ei saa koskea melutasomittauksen aikana.
Mittausten aikana vaihdelaatikon säädin on vapaalla. Siinä tapauk-
sessa, että vaihteistoa ei saa vapaalle, mopon vetopyörän tulee antaa
pyöriä tyhjää, esimerkiksi nostamalla mopo tuelle.
2.2.3.2 Testauspaikka (kuvio 2)
Testipaikkana voi käyttää mitä tahansa sellaista aluetta, johon ei
kohdistu suuria akustisia häriöitä. Betonin, asfaltin tai minkä tahansa
muun kovan pinnoitteen, joka heijastaa ääntä hyvin, peittämät
tasaiset pinnat ovat erityisen sopivia; jyrättyjä maakenttiä ei saa
käyttää. Testikentän tulee olla mittasuhteiltaan vähintäänkin sell-
ainen suorakulmio, jonka sivut ovat 3 metrin päässä mopon
ääriviivoista (ohjaustankoa lukuun ottamatta). Tämän neliön sisällä
ei saa olla mitään suurta estettä, kuten esimerkiksi havainnoitsijan
ja kuljettajan lisäksi toista ihmistä.
Mopo asetetaan edellä mainitun neliön sisään niin, että mittausmik-
rofoni on vähintään yhden metrin päässä mahdollisista
rajakiveyksistä.
2.2.3.3 Yleistä
Ympäristömelun ja tuulen aiheuttamien mittauslaitteiden lukemien
on oltava vähintään 10 dB(A) pienempiä kuin mitattavat melutasot.
Mikrofonissa saa käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos suojan vaikutus
mikrofonin herkkyyteen on otettu huomioon.
2.2.4 Mittausmenetelmä
2.2.4.1 Desibeleinä (dB) ilmaistu painotettu (A) maksimaalinen melutaso
mitataan kohdassa 2.2.4.3 annetun toiminta-ajan kuluessa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 395
▼B
Jokaisesta mittauskohdasta käsin suoritetaan vähintään kolme
mittausta.
2.2.4.2 Mikrofonin sijoittaminen (Kuvio 2)
Mikrofoni on sijoitettava pakoputken suuaukon korkeudelle, eikä se
saa missään tapauksessa olla korkeammalla kuin 0,2 metrin päässä
testialueen pinnasta. Mikrofonin kalvo tulee suunnata kohti pakokaa-
sujen poistoaukkoa, ja se tulee sijoittaa 0,5 metrin etäisyydelle tästä
aukosta. Mikrofonin maksimaalisen herkkyysakselin on oltava
samansuuntainen testiradan pinnan kanssa ja muodostaa 45 ± 10
asteen kulma siihen pystytasoon nähden, johon pakokaasujen poisto-
suunta kuuluu.
Tähän pystytasoon nähden mikrofoni tulee asettaa sille puolelle, jolla
saadaan aikaan mahdollisimman suuri etäisyys mikrofonin ja mopon
ääriviivojen (ohjaustankoa lukuunottamatta) välillä.
Mikäli pakojärjestelmässä on useampia aukkoja, joiden keskipisteet
eivät ole kauempana kuin 0,3 metrin päässä toisistaan, mikrofoni on
suunnattava kohti sitä aukkoa, joka on lähinnä mopon ääriviivoja
(ohjaustankoa lukuunottamatta) tai kohti sitä aukkoa, joka on
korkeimmalla testiradan pintaan nähden. Jos aukkojen keskipisteiden
välinen etäisyys on suurempi kuin 0,3 m, joka pakoaukon suhteen
tehdään erilliset mittaukset ja ainoastaan korkein arvo otetaan
huomioon.
2.2.4.3 Käyttöolosuhteet
Moottorin kierrosluku vakautetaan yhdeksi seuraavista arvoista:
—S
2mikäli S on suurempi kuin 5 000 rpm,
—3S
4mikäli S on pienempi tai yhtä suuri kuin 5 000 rpm,
jolloin ”S” on lisäyksessä 1 A olevassa 3.2.1.7 kohdassa tarkoitettu
kierrosluku.
Heti kun vakautettu kierrosluku on saavutettu, kiihdytysohjain
viedään nopeasti tyhjäkäyntiasentoon. Melutaso mitataan sellaisen
toimintajakson aikana, johon kuuluu kierrosluvun pitäminen vakau-
tettuna hetken ajan sekä koko hidastusjakso, ja pätevä mittaustulos
on se tulos, joka vastaa äänenvoimakkuusmittarin maksimilukemaa.
2.2.5 Tulokset (testausseloste)
2.2.5.1 Lisäyksessä 1 B tarkoitetun asiakirjan myöntämiseksi laaditussa
testausselosteessa on osoitettava kaikki olennaiset seikat ja erityisesti
ne, joilla on ollut merkitystä mitattaessa mopon ääntä sen ollessa
paikallaan.
2.2.5.2 Lähimpään täyteen desibeliin pyöristetyt arvot luetaan mittauslait-
teesta.
Huomioon otetaan vain kolmen peräkkäisen mittauksen jälkeen
saadut arvot, joiden väliset erot ovat enintään 2 dB(A).
2.2.5.3 Näistä kolmesta mittauksesta saatu korkein arvo muodostaa testaus-
tuloksen.
2.3 Alkuperäinen pakojärjestelmä (äänenvaimennin)
2.3.1 Vaimentavia kuitupitoisia aineksia sisältäviä äänenvaimentimia
koskevia määräyksiä.
2.3.1.1 Vaimentavissa kuitupitoisissa aineksissa ei saa olla asbestia, ja niitä
saa käyttää äänenvaimentimien valmistuksessa vain jos asiaankuu-
luvat laitteet takaavat, että nämä ainekset pysyvät paikoillaan
äänenvaimentimen koko käyttöajan ja jos missä tahansa 2.3.1.2,
2.3.1.3 tai 2.3.1.4 kohdan vaatimukset täytetään.
2.3.1.2 Äänenvoimakkuuden tulee täyttää 2.1.1 kohdassa esitetyt määräykset
sen jälkeen, kun kuitupitoiset ainekset on poistettu.
2.3.1.3 Kuitupitoisia aineksia ei voi sijoittaa äänenvaimentimen niihin osiin,
joiden läpi pakokaasut kulkeutuvat, ja niiden tulee täyttää seuraavat
ehdot:
2.3.1.3.1 ainekset on kuumennettu uunissa 650 ± 5 asteen lämpötilassa 4
tunnin ajan ilman että kuitujen keskipituus, läpimitta tai tiiviys on
vähentynyt;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 396
▼B
2.3.1.3.2 kun aineksia on kuumennettu uunissa 650 ± 5 asteen lämpötilassa 1
tunnin ajan vähintään 98 %:n aineksista tulee jäädä siivilään, jonka
reikien nimelliskoko on 250 µm ja joka täyttää normin ISO 3310/1
vaatimukset normin 2599 mukaisesti testattaessa;
2.3.1.3.3 aineksen painon vähentyminen saa olla enintään 10,5 % sen jälkeen,
kun ne on upotettu 24 tunniksi 90 ± 5 asteen lämpötilassa koostu-
mukseltaan seuraavanlaiseen synteettiseen nesteeseen:
— 1 N bromivetyhappoa (HBr): 10 ml
— 1 N rikkihappoa (H2SO4): 10 ml
— Tislattua vettä 1 000 millilitraan asti.
Huom.Ainekset on pestävä tislatulla vedellä ja kuivattava 105 ºC:n
lämpötilassa 1 tunnin ajan ennen punnitusta.
2.3.1.4 Ennen kuin järjestelmää testataan tässä liitteessä olevan 2.1 kohdan
mukaisesti, se on saatettava normaaliin käyttökuntoon noudattamalla
yhtä seuraavista menettelytavoista:
2.3.1.4.1 Vakauttaminen jatkuvan tieajon avulla
2.3.1.4.1.1 Vakauttamisjakson aikana ajettava vähimmäismatka on 2 000 km.
2.3.1.4.1.2 Tästä valmistelujaksosta 50 ± 10 % koostuu kaupunkiajosta, ja loppu
koostuu pitkän matkan ajoista; valmistelujakso jatkuvan tieajon
avulla voidaan korvata vastaavalla, testiradalla tapahtuvalla valmiste-
lulla.
2.3.1.4.1.3 Kyseessä olevia kahta kierroslukua tulee käyttää vuoron perään
ainakin kuusi kertaa.
2.3.1.4.1.4 Täydelliseen testisarjaan tulee kuulua vähintään 10 ainakin 3 tunnin
pituista pysähdystä jäähtymis- ja tiivistymisvaikutusten aikaansaami-
seksi.
2.3.1.4.2 Vakauttaminen tykytyksellä
2.3.1.4.2.1 Pakojärjestelmä tai sen osat tulee asentaa mopoon tai moottoriin.
Edellisessä tapauksessa mopo tulee sijoittaa telapäällysteiselle testi-
penkille. Jälkimmäisessä tapauksessa moottori tulee sijoittaa
testipenkkiin.
Kuviossa 3 yksityiskohtaisesti kuvattu testauslaitteisto, asetetaan
pakojärjestelmän poistoaukon kohdalle. Mikä tahansa muu tähän
vertautuvia tuloksia tuottava laitteisto voidaan hyväksyä.
2.3.1.4.2.2 Testilaitteisto on säädettävä niin, että pikaventtiili vuoroin katkaisee
ja yhdistää uudelleen pakokaasujen liikkeen 2 500 kertaa.
2.3.1.4.2.3 Venttiilin on auettava silloin, kun pakokaasujen vastapaine, joka
mitataan vähintään 100 mm:n päässä sisääntulolaipasta, saavuttaa
arvon, joka on lukemien 0,35 bar ja 0,40 bar välillä. Jos moottorin
ominaisuuksien vuoksi tätä arvoa ei voida saavuttaa, venttiilin on
auettava, kun kaasujen vastapaine saavuttaa arvon, joka on 90 %
mitattavissa olevasta maksimiarvosta, ennen kuin moottori pysähtyy.
Venttiilin on sulkeuduttava silloin, kun tämä paine eroaa enintään
10 % vakautetusta arvostaan venttiilin ollessa auki.
2.3.1.4.2.4 Aikaviivekytkin on säädettävä sitä pakokaasujen kestoaikaa varten,
joka johtuu 2.3.1.4.2.3 kohdassa olevista määräyksistä.
2.3.1.4.2.5 Moottorin kierrosluvun on oltava 75 % siitä kierrosluvusta (S), jolla
moottori kehittää maksimitehonsa.
2.3.1.4.2.6 Dynamometrin ilmoittaman voimakkuuden on oltava 50 % täydellä
kaasulla saadusta tehosta, joka on mitattu 75 %:lla moottorin kierro-
sluvusta (S).
2.3.1.4.2.7 Kaikkien poistoaukkojen on oltava suljettuina testin aikana.
2.3.1.4.2.8 Koko testi on suoritettava 48 tunnin aikana. Tarvittaessa, jokaisen
tunnin jälkeen on sallittava jäähtymisjakso.
2.3.1.4.3 Vakauttaminen testipenkissä
2.3.1.4.3.1 Pakojärjestelmä on asennettava sellaiseen moottoriin, joka edustaa
sitä moottorityyppiä, jollainen on siinä mopossa, jota varten järjes-
telmä on suunniteltu. Moottori sijoitetaan sen jälkeen testipenkkiin.
2.3.1.4.3.2 Vakauttamiseen kuuluu 3 testijaksoa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 397
▼B
2.3.1.4.3.3 Jokaisen testipenkissä suoritetun testijakson jälkeen on oltava
vähintään 6 tunnin jakso, jonka aikana moottori on pysäytettynä,
jäähtymis- ja tiivistymisvaikutusten aikaansaamiseksi.
2.3.1.4.3.4 Jokainen testipenkissä suoritettu testijakso toteutetaan kuusivaihei-
sena. Moottorin toimintaolosuhteet jokaisessa vaiheessa sekä
jokaisen vaiheen kesto ovat:
Vaihe EhdotJokaisen
vaiheen kesto
(minuuteissa)
1 Tyhjäkäynti 6
2 25 % kuormituksesta 75 %:lla
S:stä40
3 50 % kuormituksesta 75 %:lla
S:stä40
4 100 % kuormituksesta 75 %:lla
S:stä30
5 50 % kuormituksesta 100 %:lla
S:stä12
6 25 % kuormituksesta 100 %:lla
S:stä22
Kokonaiskesto: 2 h 30 min.
2.3.1.4.3.5 Tämän vakauttamismennettelyn aikana valmistajan pyynnöstä moot-
tori ja äänenvaimennin voidaan jäähdyttää, jotta sellaisessa pisteessä,
joka ei ole kauempana kuin 100 mm:n päässä pakokaasujen ulostu-
loaukosta, rekisteröity lämpötila ei ole korkeampi kuin se, joka
rekisteröidään silloin, kun mopo kulkee 75 %:lla S:stä suurimmalla
vaihteella. Mopon nopeus ja moottorin kierrosluku määritellään
± 3 %:n tarkkuudella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 398
▼B
Kuvio 3
Testauslaitteisto tykytyksellä tapahtuvaa vakauttamista varten
2.3.2 Kaavio ja merkinnät
2.3.2.1 Äänenvaimentimen kaaviokuva ja numeroitu läpileikkaus on
liitettävä lisäyksessä 1 A tarkoitettuun asiakirjaan.
2.3.2.2 Kaikissa alkuperäisissä äänenvaimentimissa on oltava merkittynä ”e”
merkki, sekä osan tyyppihyväksynnän myöntäneen maan tunnus.
Tämän viittauksen on oltava selvästi luettavissa ja lähtemätön sekä
myös näkyvä siinä asennossa, johon se kiinnitetään.
2.3.2.3 Kaikissa pakoäänenvaimentimien alkuperäisiä korvaavia laitteita
sisältävissä pakkauksissa on oltava merkintä ”alkuperäinen osa”
sekä sen merkki ja tyyppi selvästi luettavina merkintöinä yhdessä
”e” merkin sekä alkuperämaahan viittaavan merkinnän kanssa.
2.3.3 Imujärjestelmän äänenvaimennin
Jos moottorin imuletkussa on ilmansuodatin ja/tai imuäänenvai-
mennin, joka on välttämätön tai jotka ovat valttämättömiä
sallittavan äänentason säilyttämiseksi, tämän suodattimen ja/tai
tämän vaimentimen katsotaan olevan osa äänenvaimenninta, ja 2.3
kohdan vaatimuksia sovelletaan myös niihin.
3. KAKSIPYÖRÄISEN MOPOTYYPIN EI-ALKUPERÄISEN
PAKOJÄRJESTELMÄN TAI TÄMÄNTYYPPISTEN LAITTEIS-
TOJEN OSIEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ TEKNISINÄ LAITTEINA
Tätä kohtaa sovelletaan ei-alkuperäisinä korvaavina osina yhteen tai
useampaan määriteltyyn mopotyyppiin asennettaviksi tarkoitettujen
pakojärjestelmien tai niiden osien tyyppihyväksyntään teknisinä lait-
teina.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 399
▼B
3.1 Määritelmä
3.1.1 ’Ei-alkuperäisellä korvaavalla pakojärjestelmällä tai tämän osilla’
tarkoitetaan kaikkia niitä tämän liitteen 1.2 kohdassa määritellyn
pakojärjestelmän sellaisia osia, jotka on tarkoitettu korvaamaan
mopossa sentyyppisiä osia, jotka mopossa on silloin, kun lisäyksessä1 B tarkoitettu asiakirja myönnetään.
3.2 Osan tyyppihyväksyntähakemus
3.2.1 Korvaavaa pakojärjestelmää tai sen osia teknisinä laitteina koskevan
osan tyyppihyväksyntähakemuksen esittää laitteen valmistaja tai
tämän valtuuttama edustaja.
3.2.2 Jokaista sellaista korvaavaa pakojärjestelmätyyppiä tai sen kaikkien
sellaisten osien tyyppiä varten, jolle tyyppihyväksyntää haetaan,
tyyppihyväksyntähakemuksen liitteenä tulee olla seuraavassa main-
itut asiakirjat kolmena kappaleena ja seuraavat selvennykset:
3.2.2.1 — kuvaus siitä mopotyypistä tai niistä mopotyypeistä, johon tai
joihin kyseinen laitteisto tai sen osat on tarkoitettu niiden
ominaisuuksien osalta, jotka mainitaan tämän liitteen 1.1
kohdassa.
— On ilmoitettava numerot ja/tai symbolit, jotka luonnehtivat moot-
torin ja mopon tyyppiä;
3.2.2.2 — kuvaus korvaavasta pakojärjestelmästä, josta käy ilmi laitteiston
kunkin osan sijainti sekä kokoamisohjeet,
3.2.2.3 — piirrokset jokaisesta osasta, jotta ne olisi helppo havaita ja
tunnistaa, ja selonteko käytetyistä raaka-aineista. Näissä piirrok-
sissa tulee myös tehdä selkoa tyyppihyväksyntänumerolle, jonka
sijoittaminen laitteeseen on pakollista varatusta paikasta.
3.2.3 Teknisen yksikön pyynnöstä hakijan on toimitettava3.2.3.1 — kaksi kappaletta sitä laitetta, jolle tyyppihyväksyntää haetaan,3.2.3.2 — pakojärjestelmä, joka on samanlainen kuin se, joka mopossa alun
perin oli silloin, kun lisäyksessä 1 B tarkoitettu asiakirja
myönnettiin,
3.2.3.3 — mopo, joka on sitä tyyppiä, johon korvaava pakojärjestelmä on
tarkoitettu asennettavaksi, ja joka on sellaisessa kunnossa, että
kun siihen on asennettu samantyyppinen äänenvaimennin kuin
sen alunperin asennettu äänenvaimennin oli, se vastaa jommassa-
kummassa seuraavista alakohdista annettuja määräyksiä:
3.2.3.3.1 jos kohdassa 3.2.3.3 mainittu mopo on sellaista tyyppiä, jolle on
myönnetty hyväksyntä tämän luvun määräysten mukaisesti:
— siinä kokeessa, jossa se on liikkeellä, se ei ylitä enemmällä kuin
1 dB(A):lla tämän liitteen 2.1.1 kohdassa vahvistettua raja-arvoa,
— siinä kokeessa, jossa se on paikallaan, se ei ylitä enemmällä kuin
3 dB(A):lla sitä arvoa, joka määriteltiin mopoa hyväksyttäessä ja
joka on myös merkitty valmistajan asettamaan merkkilaattaan,
3.2.3.3.2 jos 3.2.3.3 kohdassa tarkoitettu mopo ei ole sellaista tyyppiä, jolle on
myönnetty hyväksyntä tämän luvun määräysten mukaisesti, se ei
ylitä enemmällä kuin 1 dB(A):lla tämäntyyppisiin mopoihin sovellet-
tavaa raja-arvoa silloin, kun se pannaan ensimmäistä kertaa
liikenteeseen;
3.2.3.4 — erillinen moottori, joka on samanlainen kuin edellämainitun
mopon moottori, mikäli asianomaiset viranomaiset katsovat sen
tarpeelliseksi.
3.3 Merkinnät ja kaiverrukset
3.3.1 Ei-alkuperäinen pakojärjestelmä tai sen osat on merkittävä liitteessä
VI annettujen määräysten mukaisesti.
3.4 Osan tyyppihyväksyntä
3.4.1 Tässä luvussa määrättyjen testien jälkeen asianomainen virano-
mainen laatii lisäyksessä 2 B olevan mallin mukaisen todistuksen.
Tyyppihyväksyntänumeron edellä tulee olla neliö, jossa on kirjain
”e”, jota seuraa tyyppihyväksynnän antaneen tai evänneen jäsenval-
tion tunnuksena toimiva numero tai kirjainsarja. Tyyppihyväksynnän
saanutta laitetta pidetään 7 luvun vaatimusten mukaisena.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 400
▼B
3.5 Eritelmät
3.5.1 Yleiset eritelmät
Äänenvaimentimen on oltava niin suunniteltu, niin rakennettu ja se
on oltava siten asennettu, että:
3.5.1.1 — mopo täyttää tämän luvun vaatimukset tavanomaisissa käyttöolo-
suhteissa ja erityisesti huolimatta siitä tärinästä, jonka kohteena
se saattaa olla,
3.5.1.2 — mopon käyttöolosuhteet huomioon ottaen saavutetaan kohtuul-
linen ruosteenestokyky,
3.5.1.3 — alkuperäisen äänenvaimentimen antama maavara ja mopon
mahdollinen kallistuskulma eivät vähene,
3.5.1.4 — pinnalla ei ole epätavallisen korkeita lämpötiloja,
3.5.1.5 — sen ääriviivoissa ei ole ulkonemia eikä teräviä reunoja,3.5.1.6 — iskunvaimentimille ja jousille on varattu tarpeeksi tilaa,
3.5.1.7 — putkilla ja johdoilla on riittävästi turvavaraa,
3.5.1.8 — se on iskunkestävä selvästi määriteltyjen asennus- ja huoltomää-
räysten kanssa yhtäpitävällä tavalla.
3.5.2 Äänenvoimakkuuksia koskevia eritelmiä
3.5.2.1 Korvaavan pakojärjestelmän tai sen osien akustinen tehokkuus
tarkastetaan tässä liitteessä olevassa 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 ja 2.1.5
kohdassa esitetyin menetelmin.
Kun korvaava pakojärjestelmä tai sen osa on asennettu 3.2.3.3
kohdassa mainittuun mopoon, saavutettujen melutasoarvojen tulee
täyttää seuraavat ehdot:
3.5.2.1.1 ne eivät saa 3.2.3.3 kohdan määräysten mukaisesti ylittää samalla
mopolla mitattuja arvoja sen liikkeellä tai paikallaan ollessa suorite-
tuissa kokeissa.
3.5.3 Mopon suorituskyvyn tarkastaminen
3.5.3.1 Korvaavan äänenvaimentimen on pystyttävä takaamaan mopolle sell-
ainen suorituskyky, että se on verrattavissa alkuperäisen
äänenvaimentimen tai tämän alkuperäislaitteiston jonkin osan avulla
saavutettuun suorituskykyyn.
3.5.3.2 Korvaavaa äänenvaimenninta verrataan alkuperäisen ja samoin
uudenveroisen äänenvaimentimen kanssa niin, että kumpikin
äänenvaimennin asennetaan vuorollaan 3.2.3.3 kohdassa kuvattuun
mopoon.
3.5.3.3 Tämä tarkastus on tehtävä mittaamalla moottorin tehokkuuskäyrä.
Korvaavan äänenvaimentimen ollessa asennettuna nettomaksimiteho
ja maksiminopeus samoissa olosuhteissa mitatusta maksiminettote-
hosta ja nopeudesta alkuperäisen äänenvaimentimen ollessa
asennettuna saavat olla enintään ± 5 %.
3.5.4 Äänenvaimentimia itsenäisinä teknisinä ja kuitupitoisia aineksia
sisältävinä laitteina koskevia lisäsäädöksiä.
Kuitupitoisia aineksia voi käyttää näiden äänenvaimentimien valmis-
tuksessa vain kun tässä liitteessä olevassa 2.3.1 kohdassa vahvistetut
vaatimukset täytetään.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 401
▼B
Lisäys 1 A
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 402
▼B
Lisäys 1 B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 403
▼B
Lisäys 2 A
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 404
▼B
Lisäys 2 B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 405
▼B
LIITE III
MOOTTORIPYÖRIÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä luvussa tarkoitetaan:
1.1 ”Moottoripyörätyypillä äänenvoimakkuuden ja pakojärjestelmän
osalta” sellaisia moottoripyöriä, jotka eivät eroa toisistaan seuraa-
vilta olennaisilta osin:
1.1.1 moottorityyppi (kaksi- tai nelitahtimoottori, iskumäntä- tai
pyörivämäntämoottori, sylinterien lukumäärä ja tilavuus, kaasutti-
mien tai polttoaineensuihkutuslaitteiden lukumäärä ja tyyppi,
venttiilien sijainti, nettomaksimiteho ja vastaava kierrosluku).
Pyörivämäntämoottorien kohdalla on syytä pitää sylinteritilavuu-
tena kammion tilavuutta kahdella kerrottuna;
1.1.2 voimansiirtojärjestelmä, erityisesti vaihteiden lukumäärä ja niiden
hidstusvaihteet;
1.1.3 pakojärjestelmien lukumäärä, tyyppi ja sijainti.
1.2 ”Pakojärjestelmällä” tai ”äänenvaimentimella” koko niiden osien
kokonaisuutta, jotka ovat tarpeen mopon moottorin ja sen pakokaa-
sujen poiston aikaansaamien äänien vaimentamiseksi.
1.2.1 ”Alkuperäisellä pakojärjestelmällä tai äänenvaimentimella”
sentyyppistä pakojärjestelmää, joka ajoneuvossa on ostajan sen
ottaessa vastaan tai sen vastaanottoa edelleen ulotettaessa. Se voi
olla joko ensimmäinen, alunperin asennettu tai tämän korvannut.
1.2.2 ”Ei-alkuperäisellä pakojärjestelmällä tai äänenvaimentimella” sell-
aista pakojärjestelmää, joka on toisentyyppinen kuin se, joka
ajoneuvossa on ostajan sen ottaessa vastaan tai tyyppihyväksyntää
laajennettaessa. Sitä voi käyttää ainoastaan korvaavana pakojärjes-
telmänä tai äänenvaimentimena.
1.3 ”Erityyppisillä pakojärjestelmillä” pakojärjestelmiä, joiden välillä
on olennaisia eroja, jotka erot voivat koskea seuraavia ominai-
suuksia:
1.3.1 järjestelmät, jotka koostuvat eri valmistajien tai markkinoijien
valmistus- tai tavaramerkin omaavista osista;
1.3.2 järjestelmät, joissa minkä tahansa osan raaka-aineiden ominai-
suudet ovat erilaiset tai joiden osat ovat muodoltaan tai kooltaan
erilaisia;
1.3.3 järjestelmät, joissa ainakin yhden osan toimintaperiaatteet ovat
erilaiset;
1.3.4 järjestelmät, joiden osat on yhdistelty keskenään eri tavalla.
1.4 ”Pakojärjestelmän osalla” jotain niistä erillisistä osista, jotka
yhdessä muodostavat pakojärjestelmän (esimerkiksi pakoputket ja
-aukot, varsinainen äänenvaimennin) sekä imujärjestelmä (ilman-
suodatin) mikäli tällainen on.
Jos moottorissa on varusteena imujärjestelmä (ilmansuodatin ja/tai
imuäänenvaimennin), joka on välttämätön äänenvoimakkuuden
raja-arvojen rajoissa pysymiseksi, tämän laitteen katsotaan olevan
yhtä tärkeä kuin varsinaisen pakojärjestelmän.
2. MOOTTORIPYÖRÄTYYPIN MELUTASOA JA SEN ALKU-
PERÄISTÄ PAKOJÄRJESTELMÄÄ TEKNISENÄ LAITTEENA
KOSKEVA OSAN TYPPIHYVÄKSYNTÄ
2.1 Liikkeessä olevan kaksipyöräisen moottoripyörän melu (Mittau-
solosuhteet ja -menetelmä ajoneuvon tarkastamiseksi tyyppihyväk-
synnän yhteydessä)
2.1.1 Raja-arvot: vrt. liite I.
2.1.2 Mittauslaitteet
2.1.2.1 Akustiset mittaukset1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 406
▼B
Akustisena mittauslaitteena käytetään kansainvälisen sähköte-
kniikan komission (IEC) tarkkuusäänitasomittaria käsittelevän
julkaisun n:o 179 toisessa painoksessa kuvatun mallin mukaista
tarkkuusäänitasomittaria. Mittauksissa käytetään myös tässä julkai-
sussa kuvattuja äänitasomittarin ”fast” lukemaa sekä
painotusverkostoa ”A”.
Jokaisen testisarjan alussa ja lopussa äänitasomittari kalibroidaan
valmistajan antamien ohjeiden mukaisesti käyttämällä asianmu-
kaista äänilähdettä (esim. mäntä-äänilähdettä).
2.1.2.2 Nopeusmittaukset
Moottorin käyntinopeus ja moottoripyörän nopeus testiradalla
määritellään yli tai alle 3 prosentin tarkkuudella.
2.1.3 Mittausolosuhteet
2.1.3.1 Moottoripyörän kunto
Mittausten aikana moottoripyörän on oltava ajokunnossa (jäähdy-
tysnesteineen, voiteluaineineen, polttoaineineen, työkaluineen,
varapyörineen ja kuljettajineen).
Ennen mittausten alkua moottoripyörän moottori saatetaan tavano-
maiseen toimintalämpötilaansa. Jos moottoripyörässä on
automaattisäätöisiä tuulettimia, näihin laitteisiin ei saa koskea
melutasomittauksen aikana. Sellaisissa moottoripyörissä, joissa on
useampi kuin yksi vetopyörä, käytetään vain normaalia tieajoa
varten tarkoitettua voimansiirtoa. Niissä tapauksissa, joissa moot-
toripyörässä on sivuvaunu, tämä poistetaan testiä varten.
2.1.3.2 Testauspaikka
Testauspaikan on muodostettava keskiosaltaan kiihdytyskaista, jota
ympäröi käytännöllisesti katsoen tasainen testikenttä. Kiihdytyskai-
stan on oltava tasainen, ajoalueen tulee olla kuiva ja niin
suunniteltu, että ajoäänet jäävät vähäisiksi.
Testipaikalla vapaan äänikentän vaihtelu kiihdytyskaistan keskelle
sijoittun äänenlähteen ja mikrofonin välillä ei saa ylittää 1 dB.
Tämän ehdon katsotaan täyttyvän silloin, kun alueella ei ole
huomattavia ääntäheijastavia pintoja, kuten pensaitoja, kallioita,
siltoja tai rakennuksia 50 metrin säteellä kiihdytyskaistan keskeltä
lukien. Testauspaikan ajokaistan pinnoitteen tulee vastata liitteen
VII määräyksiä.
Mikrofonin lähettyvillä ei saa olla mitään sellaista estettä, jonka
voisi olettaa vaikuttavan akustiseen kenttään, ja kukaan ei saa
asettua mikrofonin ja äänenlähteen väliin. Mittauksista vastaavan
havainnoitsijan on asetuttava niin, että hän ei vaikuta mittauslait-
teen lukemiin.
2.1.3.3 Yleistä
Mittauksia ei saa suorittaa epäsuotuisissa ilmasto-olosuhteissa.
Erityisesti on varmistuttava siitä, että tuulenpuuskat eivät vaikuta
testaustulokseen tuulenpuuskien aikana.
Mittauksissa muiden kuin kokeiltavana olevan ajoneuvon
äänenlähteiden aiheuttaman painotetun äänenvoimakkuuden sekä
tuulen vaikutuksesta syntyvän äänentason on oltava ainakin
10 dB(A) alhaisempia kuin moottoripyöristä aiheutuvan äänenvoi-
makkuuden. Mikrofonissa saa käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos sen
vaikutus mikrofonin herkkyyteen ja suuntausominaisuuksiin on
otettu huomioon.
Jos ympäröivän melun ja mitatun melun ero on 10 ja 16 dB(A):n
välillä, on asianmukainen oikaisu tehtävä äänitason mittariin testi-
tulosten laskemiseksi seuraavan kuvion mukaisesti:1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 407
▼B
2.1.4 Mittaustapa
2.1.4.1 Mittausten laatu ja määrä
Desibeleinä (dB) ilmaistu painotettu (A) maksimaalinen äänentaso
mitataan sillä aikaa, kun mootoripyörä kulkee linjojen AA ′ja BB′
(kaavio 1) välillä. Mittaus ei ole pätevä silloin, kun kirjataan ylei-
sestä äänentasosta epänormaalisti poikkeava huippuarvo.
Moottoripyörän kummaltakin puolelta on tehtävä vähintään kaksi
mittausta.
2.1.4.2 Mikrofonin sijoittaminen
Mikrofoni on sijoitettava 7,5 ± 0,2 metrin etäisyydelle vertailulin-
jasta CC ′(kuvio 1) ja 1,2 ± 0,1 metrin korkeudelle maanpinnasta.
2.1.4.3 Ajo-olosuhteet
Moottoripyörä lähestyy linjaa AA ′vakautetulla alkunopeudella
2.1.4.3.1 ja 2.1.4.3.2 kohdan mukaisesti. Heti kun moottoripyörän
etuosa on saavuttanut linjan AA ′, kiihdytysohjain siirretään niin
nopeasti kuin vain käytännössä on mahdollista siihen asentoon,
joka vastaa täyttä kuormitusta. Kiihdytysohjain pidetään tässä
asennossa siihen hetkeen asti, jona moottoripyörän takaosa on
saavuttanut linjan BB ′; tällöin kiihdytysohjain siirretään niin
nopeasti kuin mahdollista tyhjäkäyntiasentoon.
Kaikissa mittauksissa moottoripyörää kuljetetaan suorassa linjassa
kiihdytyskaistalla niin, että moottoripyörän pituusakselin jatkeeksi
ajateltava suora viiva on mahdollisimman lähellä linjaa CC ′.
2.1.4.3.1 Moottoripyörät, joissa ei ole automaattivaihteistoa.2.1.4.3.1.1 Lähestymisnopeus
Moottoripörä lähestyy linjaa AA ′vakionopeudella:
— joka on yhtä suuri kuin 50 km/h, tai
— joka vastaa moottorin sitä kierrosnopeutta, joka on yhtä suuri
kuin 75 % lisäyksen 1 A kohdan 3.2.1.7 tarkoittamasta kierro-
sluvusta.
Vähäisempi nopeus valitaan.
2.1.4.3.1.2 Vaihteen valitseminen2.1.4.3.1.2.1 Mikä tahansa onkin sellaisten moottoripyörien sylinteritilavuus,
joiden vaihdelaatikossa on korkeintaan neljä vaihdetta, ne testataan
kakkosvaihteella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 408
▼B
2.1.4.3.1.2.2 Sellaiset moottoripyörät, joiden sylinteritilavuus ei ylitä 175 cm3:ä
ja joiden vaihdelaatikossa on enintään viisi vaihdetta, testataan
vain kolmosvaihteella.
2.1.4.3.1.2.3 Sellaiset moottoripyörät, joiden sylinteritilavuus ylitää 175 cm3ja
joiden vaihdelaatikossa on viisi tai useampia vaihteita, testataan
kerran kakkosvaihteella ja kerran kolmosvaihteella. Näiden kahden
kokeen keskiarvo otetaan huomioon.
2.1.4.3.1.2.4 Siinä tapauksessa että kakkosvaihteella tehdyn kokeen aikana (ks.
kohdat 2.1.4.3.1.2.1 ja 2.1.4.3.1.2.3), moottorin kierrosluku testir-
adan loppulinjaa lähestyttäessä ylittää 100 % lisäyksen 1 A
kohdan 3.2.1.7 tarkoittamasta kierrosluvusta, testi suoritetaan
kolmosvaihteella ja mitattu melutaso on ainoa melutaso, joka
otetaan huomioon testituloksena.
2.1.4.3.2 Moottoripyörät, joissa on automaattivaihteisto
2.1.4.3.2.1 Moottoripyörät, joissa ei ole käsivaihdetta
2.1.4.3.2.1.1 Lähestymisnopeus
Moottoripyörä lähestyy linjaa AA ′eri nopeuksilla, jotka on vakau-
tettu 30, 40, 50 km/h:ksi tai 75 %:ksi huippunopeudesta
maantieajossa, mikäli tämä arvo on alhaisempi. Ne olosuhteet vali-
taan, joissa syntyy korkein melutaso.
2.1.4.3.2.2 Moottoripyörät, joissa on käsivaihde, jossa on x vaihdetta
eteenpäin.
2.1.4.3.2.2.1 Lähestymisnopeus
Moottoripyörä lähestyy linjaa AA ′vakionopeudella:
— joka on alhaisempi kuin 50 km/h silloin, kun moottorin kierros-
nopeus on yhtä suuri kuin 75 % lisäyksen 1 A kohdassa 3.2.1.7
tarkoitetusta kierrosluvusta.
tai
— joka on yhtä suuri kuin 50 km/h silloin, kun moottorin kierros-
nopeus on yhtä suuri kuin 75 % lisäyksen 1 A kohdassa 3.2.1.7
tarkoitetusta kierrosluvusta.
Jos siinä kokeessa, jossa nopeus on vakautettu 50 km/h:ksi,
tapahtuu vaihteen vaihtuminen pienemmälle (ts. ykkös-) vaihteelle,
moottoripyörän lähestymisnopeutta voidaan lisätä 60 km/h:ksi asti,
jotta vältettäisiin pienemmälle vaihteelle vaihtuminen.
2.1.4.3.2.2.2 Käsivaihteen asento
Jos moottoripyörässä on käsivaihde, jossa on x vaihdetta eteenpäin,
testi tulee suorittaa niin, että valitsin on korkeimmassa asennossa;
pienemmälle vaihteelle siirtymiseen tarkoitettuja kuljettajan
käytettävissä olevia laitteita (esim. kaasupolkimen pohjaanpolkai-
semista pienemmälle vaihteelle vaihtamiseksi) ei saa käyttää.
Mikäli tapahtuu automaattinen alemmalle vaiheelle vaihtuminen
linjan AA ′jälkeen, testi aloitetaan alusta käyttäen toiseksi suurinta
vaihdetta ja suurimpana vaihteena kakkosvaihdetta mikäli tarpeel-
lista, jotta löydettäisiin sarjan korkein sellainen vaihde, jonka
avulla testi voidaan suorittaa ilman että vaihde vaihtuu automaatti-
sesti pienemmäksi (polkaisematta kaasupoljinta pohjaan
pienemmälle vaihteelle vaihtamiseksi).
2.1.5 Tulokset (testausseloste)
2.1.5.1 Lisäyksessä 1 B tarkoitetun asiakirjan myöntämiseksi laaditussa
testausselosteessa on osoitettava kaikki olennaiset seikat ja erityi-
sesti ne, joilla on ollut merkitystä mitattaessa moottoripyörän
ääntä sen ollessa paikallaan.
2.1.5.2 Luetut arvot pyöristetään lähimpään desibeliin.
Jos desimaalipilkun jälkeinen luku on 0—4, tulos pyöristetään
alaspäin, ja jos se on 5—9, tulos pyöristetään ylöspäin.
Lisäyksessä 1 B tarkoitetun asiakirjan myöntämistä varten otetaan
huomioon vain ne mittausarvot, jotka on saatu kahdesta mittauk-
sesta, jotka on suoritettu moottoripyörän samalla puolella ja
joiden välinen ero on enintään 2 dB(A).
2.1.5.3 Mittauksien epätarkkuuden huomioon ottamiseksi jokaisen
mittauksen tulos on yhtä suuri kuin se arvo, joka saadaan 2.1.5.2
kohdan mukaisesti ja josta vähennetään 1 dB(A).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 409
▼B
2.1.5.4 ►C4Mikäli neljän tehdyn mittauksen joukossa keskiarvo on
pienempi tai yhtä suuri kuin sen ajoneuvoluokan, johon kokeiltava
ajoneuvo kuuluu, suurin sallittava arvo, 2.1.1 kohdassa vahvistetun
raja-arvon katsotaan täyttyneen. Tämä keskiarvo muodostaa
kokeen tuloksen. ◄
2.2 Moottoripyörän ääni sen ollessa paikallaan (liikenteessä olevan
ajoneuvon tarkastuksen mittausolosuhteet ja -menetelmä)
2.2.1 Akustisen paineen taso moottoripyörien läheisyydessä
Lisäksi liikenteessä olevien mottoripyörien myöhempää tarkastusta
varten akustisen paineen taso mitataan pakojärjestelmän suuaukon
läheisyydestä tässä seuraavien määräysten mukaisesti, ja
mittauksen tulos kirjataan kokeen pöytäkirjaan lisäyksen 1 B
tarkoittaman asiakirjan myöntämistä varten.
2.2.2 Mittauslaitteet
Mittaukset suoritetaan tarkkuussonometrillä 2.1.2.1 kohdan mukai-
sesti.
2.2.3 Mittausolosuhteet
2.2.3.1 Moottoripyörän kunto
Ennen mittausten alkua moottoripyörän moottori saatetaan normaa-
liin toimintalämpötilaansa. Jos moottoripyörässä on automaattisää-
töisiä tuulettimia, näihin laitteisiin ei saa koskea melutasomit-
tauksen aikana.
Mittausten aikana vaihdetanko on vapaalla. Siinä tapauksessa, että
vaihteistoa ei saa vapaalle, moottoripyörän vetopyörän tulee antaa
pyöriä tyhjää, esimerkiksi nostamalla se tuelle.
2.2.3.2 Testialue (kuvio 2)
Testikenttänä voi käyttää mitä tahansa sellaista aluetta, johon ei
kohdistu suuria akustisia häriöitä. Betonin, asfaltin tai minkä
tahansa muun kovan pinnoitteen, joka heijastaa ääntä hyvin,
peittämät tasaiset pinnat ovat erityisen sopivia; jyrättyjä maakenttiä
ei saa käyttää. Testikentän tulee olla mittasuhteiltaan vähintäänkin
sellainen suorakulmio, jonka sivut ovat 3 metrin päässä moottori-
pyörän ääriviivoista (ohjaustankoa lukuun ottamatta). Tämän
neliön sisällä ei saa olla mitään suurta estettä, kuten esimerkiksi
havainnoitsijan ja kuljettajan lisäksi toista ihmistä.
Moottoripyörä asetetaan edellämainitun neliön sisään niin, että
mittausmikrofoni on vähintään yhden metrin päässä mahdollisista
rajakiveyksistä.
2.2.3.3 Yleistä
Ympäristömelun ja tuulen aiheuttamien mittauslaitteiden lukemien
on oltava vähintään 10 dB(A) pienempiä kuin mitattavat melutasot.
Mikrofonissa saa käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos suojan vaikutus
mikrofonin herkkyyteen on otettu huomioon.
2.2.4 Mittausmenetelmä
2.2.4.1 Desibeleinä (dB) ilmaistu painotettu (A) maksimaalinen melutaso
mitataan 2.2.4.3 kohdassa määrätyn toiminta-ajan kuluessa.
Jokaisesta mittauskohdasta käsin suoritetaan vähintään kolme
mittausta.
2.2.4.2 Mikrofonin sijoittaminen (Kuvio 2)
Mikrofoni tulee sijoittaa pakoputken suuaukon korkeudelle, eikä se
saa missään tapauksessa olla korkeammalla kuin 0,2 metrin päässä
testialueen pinnasta. Mikrofonin kalvo tulee suunnata kohti pako-
kaasujen poistoaukkoa, ja se tulee sijoittaa 0,5 metrin etäisyydelle
tästä aukosta. Mikrofonin maksimaalisen herkkyysakselin tulee
olla samansuuntainen testiradan pinnan kanssa ja muodostaa
45 ± 10 asteen kulma siihen pystytasoon nähden, johon pakokaa-
sujen poistosuunta kuuluu.
Tähän pystytasoon nähden mikrofoni tulee asettaa sille puolelle,
jolla saadaan aikaan mahdollisimman suuri etäisyys mikrofonin ja
moottoripyörän ääriviivojen (ohjaustankoa lukuun ottamatta)
välillä.
Mikäli pakojärjestelmässä on useampia aukkoja, joiden keskipis-
teet eivät ole kauempana kuin 0,3 metrin päässä toisistaan,1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 410
▼B
mikrofoni tulee suunnata kohti sitä aukkoa, joka on lähinnä moot-
toripyörän ääriviivoja (ohjaustankoa lukuun ottamatta) tai kohti
sitä aukkoa, joka on korkeimmalla testiradan pintaan nähden. Jos
aukkojen keskipisteiden välinen etäisyys on suurempi kuin 0,3 m,
joka pakoaukon suhteen tehdään erilliset mittaukset ja ainoastaan
korkein arvo otetaan huomioon.
2.2.4.3 Toimintaolosuhteet
Moottorin kierrosluku vakautetaan yhdeksi seuraavista arvoista:
—S
2mikäli S on suurempi kuin 5 000 rpm,
—3S
4mikäli S on pienempi tai yhtäsuuri kuin 5 000 rpm,
jossa ”S” on lisäyksessä 1 A olevassa 3.2.1.7 kohdassa tarkoitettu
kierrosluku.
Heti kun vakautettu kierrosluku on saavutettu, kiihdytysohjain
viedään nopeasti tyhjäkäyntiasentoon. Melutaso mitataan sellaisen
toimintajakson aikana, johon kuuluu kierrosluvun pitäminen
vakautettuna hetken ajan sekä koko hidastusjakso, ja pätevä
mittaustulos on se tulos, joka vastaa äänitasomittarin maksimilu-
kemaa.
2.2.5 Tulokeset (testausseloste)
2.2.5.1 Lisäyksessä 1 B tarkoitetun asiakirjan myöntämiseksi laaditussa
testausselosteessa on osoitettava tilanteet ja vaikutukset, jotka
ovat mitaustulosten kannalta tärkeitä.
2.2.5.2 Lähimpään täyteen desibeliin pyöristetyt arvot on otettava mittaus-
laitteesta.
Jos desimaalipilkun jälkeinen luku on 0—4, tulos pyöristetään
alaspäin, ja jos se on 5—9, tulos pyöristetään ylöspäin.
Huomioon otetaan vain kolmen peräkkäisen mittauksen jälkeen
saadut arvot, joiden väliset erot eivät ole suurempia kuin 2 dB(A).
2.2.5.3 Näistä kolmesta mittauksesta saatu korkein arvo muodostaa testa-
ustuloksen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 411
▼B
Kuvio 1
Liikkeessä olevan ajoneuvon testaus
Kuvio 2
Paikallaan olevan ajoneuvon testaus
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 412
▼B
2.3 Alkuperäinen pakojärjestelmä (äänenvaimennin)
2.3.1 Vaimentavia kuitupitoisia aineksia sisältäviä äänenvaimentimia
koskevia määräyksiä
2.3.1.1 Vaimentavissa kuitupitoisissa aineksissa ei saa olla asbestia, ja
niitä saa käyttää äänenvaimentimien valmistuksessa, vain jos
nämä ainekset pysyvät varmasti paikoillaan äänenvaimentimen
koko käyttöajan ja jos missä tahansa 2.3.1.2, 2.3.1.3 tai 2.3.1.4
kohdassa vahvistetut vaatimukset täytetään.
2.3.1.2 Äänentason tulee täyttää 2.1.1 kohdassa esitetyt määräykset sen
jälkeen, kun kuitupitoiset ainekset on poistettu.
2.3.1.3 Kuitupitoisia aineksia ei voi sijoittaa äänenvaimentimen niihin
osiin, joiden läpi pakokaasut kulkeutuvat, ja niiden tulee täyttää
seuraavat ehdot:
2.3.1.3.1 Ainekset on valmisteltu uunissa 650 ºC:n ± 5 asteen lämpötilassa 4
tunnin ajan ilman että kuitujen keskipituus, läpimitta tai tiiviys on
vähentynyt.
2.3.1.3.2 Oltuaan uunissa 650 ºC:n ± 5 asteen lämpötilassa 1 tunnin ajan
vähintään 98 %:n aineksista tulee jäädä siivilään, jonka reikien
nimelliskoko on 250 µm ja joka täyttää standardin ISO 3310/1
vaatimukset jos sitä on kokeiltu standardin ISO 2599 mukaisesti.
2.3.1.3.3 Aineksien painonhukka ei saa olla enemmän kuin 10,5 % sen
jälkeen, kun ne on upotettu 24 tunniksi 90 ºC:n ± 5 asteen lämpöti-
lassa koostumukseltaan seuraavanlaiseen synteettiseen nesteeseen:
— 1 N bromivetyhappoa (HBr): 10 ml
— 1 N rikkihappoa (H2SO4): 10 ml
— Tislattua vettä 1000 millilitraan asti
Huom.Ainekset on pestävä tislatulla vedellä ja kuivattava 105 ºC:n
lämpötilassa 1 tunnin ajan ennen punnitusta.
2.3.1.4 Ennen kuin järjestelmää kokeillaan 2.1 kohdan mukaisesti, se on
saatettava käyttökuntoon noudattamalla yhtä seuraavista menettely-
tavoista:
2.3.1.4.1 Vakauttaminen jatkuvan tieajon avulla2.3.1.4.1.1 Vakauttamisjakson aikana ajettavat vähimmäismatkat ovat ajoneu-
voluokasta riippuen seuraavat:
Moottoripyörän luokka sylinteriti-
lavuuden
(cm3)Matka
(km)
1.≤80 4000
2. > 80 ≤175 6000
3. > 175 8000
2.3.1.4.1.2 Tästä vakauttamisjaksosta 50 ± 10 % koostuu kaupunkiajosta, ja
loppu koostuu pitkän matkan ajoista; vakauttaminen jatkuvan
tieajon avulla voidaan korvata vastaavalla, testiradalla tapahtuvalla
vakauttamisella.
2.3.1.4.1.3 Kyseessä olevien kahta kierroslukua tulee käyttää vuoron perään
ainakin kuusi kertaa.
2.3.1.4.1.4 Täydelliseen testisarjaan tulee kuulua vähintään 10 ainakin 3
tunnin pituista pysähdystä jäähtymis- ja tiivistymisvaikutusten
aikaansaamiseksi.
2.3.1.4.2 Vakauttaminen tykytyksen avulla2.3.1.4.2.1 Pakojärjestelmä tai sen osat on asennettava moottoripyörään tai
moottoriin.
Edellisessä tapauksessa moottoripyörä on sijoitettava telapäällystei-
selle testipenkille. Jälkimmäisessä tapauksessa moottori on
sijoitettava testipenkkiin.
Kuviossa 3 yksityiskohtaisesti esitetty testauslaitteisto asetetaan
pakojärjestelmän poistoaukon kohdalle. Mikä tahansa muu tähän
vertautuvia tuloksia tuottava laitteisto voidaan hyväksyä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 413
▼B
2.3.1.4.2.2 Testilaitteisto on säädettävä niin, että pikaventtiili vuoroin
katkaisee ja yhdistää uudelleen pakokaasujen liikeen 2 500 kertaa.
2.3.1.4.2.3 Venttiilin on avauduttava, kun pakokaasujen vastapaine, joka mita-
taan vähintään 100 mm:n päässä sisääntuloläpästä, saavuttaa
lukeman, joka on lukemien 0,35 bar ja 0,40 bar välillä. Jos moot-
torin ominaisuuksista johtuen tätä arvoa ei voida saavuttaa,
venttiilin tulee aueta, kun kaasujen vastapaine saavuttaa arvon,
joka on 90 % mitattavissa olevasta maksimiarvosta, ennen kuin
moottori pysähtyy. Venttiilin on sulkeuduttava silloin, kun tämä
paine ei eroa enempää kuin 10 % vakautetusta arvostaan venttiilin
ollessa auki.
2.3.1.4.2.4 Aikaviivekytkin on säädettävä pakokaasujen kestoaikaa varten,
joka on laskettu 2.3.1.4.2.3 kohdassa olevien vaatimusten mukai-
sesti.
2.3.1.4.2.5 Moottorin kierrosluvun tulee olla 75 % siitä kierrosluvusta (S),
jolla moottori kehittää maksimitehonsa.
2.3.1.4.2.6 Dynamometrin ilmoittaman voimakkuuden tulee olla yhtä suuri
kuin 50 % täydellä kaasulla saadusta tehosta, joka on mitattu
75 %:lla moottorin kierrosluvusta (S).
2.3.1.4.2.7 Kaikkien poistoaukkojen on oltava suljettuina kokeen aikana.2.3.1.4.2.8 Testi tulee suorittaa loppuun 48 tunnissa. Mikäli tarpeellista,
jokaisen tunnin jälkeen sallitaan jäähtymisjakso.
2.3.1.4.3 Vakauttaminen testipenkissä2.3.1.4.3.1 Pakojärjestelmä on asennettava sellaiseen moottoriin, joka edustaa
sitä moottorityyppiä, jollainen on siinä moottoripyörässä, jota
varten järjestelmä on suunniteltu. Moottori sijoitetaan sen jälkeen
testipenkkiin.
2.3.1.4.3.2 Vakauttamiseen kuuluu niin monta testijaksoa, kuin on erikseen
säädetty sitä ajoneuvoluokkaa varten, jota varten pakojärjestelmä
on suunniteltu. Täydellisten testijaksojen lukumäärä kutakin moot-
toripyöräluokkaa varten on seuraava:
Moottoripyörän luokitus sylinteriti-
lavuuden
(cm3) mukaanTestijaksojen lukumäärä
1.≤80 6
2. > 80 ≤175 9
3. > 175 12
2.3.1.4.3.3 Jokaista testipenkissä suoritettua testijaksoa tulee seurata vähintään
6 tunnin jakso, jonka aikana moottori on pysäytettynä, jäähtymis-
ja tiivistymisvaikutusten aikaansaamiseksi.
2.3.1.4.3.4 Jokainen testipenkissä suoritettu testijakso toteutetaan kuusivaihei-
sena. Moottorin toimintaolosuhteet jokaisessa vaiheessa sekä
jokaisen vaiheen kesto ovat:
Vaihe OlosuhteetKunkin vaiheen kesto
(minuuttia)
Alle
175 cm3:n
moottoritYli
175 cm3:n
moottorit
1 Tyhjäkäynti 6 6
2 25 % kuormituksesta
75 %:lla S:stä40 50
3 50 % kuormituksesta
75 %:lla S:stä40 50
4 100 % kuormituksesta
75 %:lla S:stä30 10
5 50 % kuormituksesta
100 %:lla S:stä12 121997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 414
▼B
Vaihe OlosuhteetKunkin vaiheen kesto
(minuuttia)
Alle
175 cm3:n
moottoritYli
175 cm3:n
moottorit
6 25 % kuormituksesta
100 %:lla S:stä22 22
Kokonaiskesto: 2 h
30 min2h
30m-
in
2.3.1.4.3.5 Tämän vakauttamismenettelyn aikana valmistajan pyynnöstä moot-
tori ja äänenvaimennin voidaan jäähdyttää, jotta sellaisessa
pisteessä, joka ei ole kauempana kuin 100 mm:n päässä pakokaa-
sujen ulostuloaukosta, rekisteröity lämpötila ei ole korkeampi kuin
se, joka rekisteröidään silloin, kun moottoripyörä kulkee 110 km/
h:n nopeudella tai 75 %:lla S:stä suurimmalla vaihteella. Moottor-
ipyörän nopeus ja moottorin kierrosluku määritellään ± 3 %:n
tarkkuudella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 415
▼B
Kuvio 3
Testauslaitteisto tykytyksellä tapahtuvaa vakauttamista varten
2.3.2 Kaavio ja merkinnät
2.3.2.1 Äänenvaimentimen kaaviokuva ja numeroitu läpileikkaus on
liitettävä lisäyksessä 1 A tarkoitettuun asiakirjaan.
2.3.2.2 Kaikissa alkuperäisissä äänenvaimentimissa on oltava merkittynä
”e” merkki, sekä osan tyyppihyväksynnän myöntäneen maan
tunnus. Tämän viittauksen on oltava selvästi luettavissa ja
lähtemätön sekä myös näkyvä siinä asennossa, johon se kiinni-
tetään.
2.3.2.3 Kaikissa pakoäänenvaimentimien alkuperäisiä korvaavia laitteita
sisältävissä pakkauksissa on oltava merkintä ”alkuperäinen osa”
sekä sen merkki ja tyyppi selvästi luettavina merkintöinä yhdessä
”e” merkin sekä alkuperämaahan viittaavan merkinnän kanssa.
2.3.3 Imujärjestelmän äänenvaimennin
Jos moottorin imuletkussa on ilmansuodatin ja/tai imuäänenvai-
mennin, joka on välttämätön tai jotka ovat välttämättömiä
sallittavan äänentason säilyttämiseksi, tämän suodattimen ja/tai
tämän vaimentimen katsotaan olevan osa äänenvaimenninta, ja 2.3
kohdan vaatimuksia sovelletaan myös niihin.
3. MOOTTORIPYÖRIEN EI-ALKUPERÄISEN PAKOJÄRJES-
TELMÄTYYPIN TAI TÄMÄNTYYPPISEN LAITTEISTON
OSIEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ TEKNISINÄ LAITTEINA
Tätä kohtaa sovelletaan yhteen tai useampaan moottoripyörätyyp-
piin ei-alkuperäisinä korvaavina osina asennettaviksi tarkoitettujen1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 416
▼B
pakojärjestelmien tai niiden osien tyyppihyväksyntään teknisinä
laitteina.
3.1 Määritelmä
3.1.1 ’Ei-alkuperäisellä korvaavalla pakojärjestelmällä tai sen osalla’
tarkoitetaan tämän liitteen 1.2 kohdassa määriteltyä pakojärjes-
telmän osaa, joka on tarkoitettu asennettavaksi moottoripyörään
kuvaamaan pakojärjestelmätyyppiä, joka oli asennettu moottori-
pyörään kun lisäyksessä 1 B tarkoitettu asiakirja annettiin.
3.2 Tyyppihyväksyntähakemus
3.2.1 Korvaavaa pakojärjestelmää tai sen osia teknisinä laitteina
koskevan tyyppihyväksyntähakemuksen esittää laitteen valmistaja
tai tämän valtuuttama edustaja.
3.2.2 Jokaista sellaista korvaavaa pakojärjestelmätyyppiä tai sen kaikkia
sellaisia osia varten, jolle tyyppihyväksyntää haetaan, tyyppihyväk-
syntähakemuksen liitteenä tulee olla seuraavassa mainitut asiakirjat
kolmena kappaleena ja seuraavat selvennykset:
3.2.2.1 — kuvaus siitä moottoripyörätyypistä tai niistä moottoripyörätyy-
peistä, johon tai joihin kyseinen laitteisto tai sen osat on
tarkoitettu koskien niitä ominaisuuksia, jotka on mainittu
tämän liitteen 1.1 kohdassa,
— ne numerot ja/tai symbolit, jotka luonnehtivat moottorin ja
moottoripyörän tyyppiä, tulee osoittaa,
3.2.2.2 — kuvaus korvaavasta pakojärjestelmästä, josta käy ilmi lait-
teiston kunkin osan sijainti sekä asentamisohjeet,
3.2.2.3 — piirrokset jokaisesta osasta, jotta ne olisi helppo havaita ja
tunnistaa, ja selonteko käytetyistä raaka-aineista. Näissä piir-
roksissa tulee myös tehdä selkoa pakolliselle
tyyppihyväksyntänumerolle varatusta paikasta.
3.2.3 Teknisen yksikön pyynnöstä hakijan on toimitettava:3.2.3.1 — kaksi kappaletta sitä laitetta, jolle tyyppihyväksyntää haetaan;
3.2.3.2 — pakojärjestelmä, joka on samanlainen kuin se, joka moottori-
pyörässä alun perin oli silloin, kun lisäyksessä 1 B tarkoitettu
asiakirja myönnettiin;
3.2.3.3 — moottoripyörä, joka on sitä tyyppiä, johon korvaava pakojärjes-
telmä on tarkoitettu asennettavaksi, ja joka on sellaisessa
kunnossa, että kun siihen on asennettu samantyyppinen
äänenvaimennin kuin sen alkuperäinen äänenvaimennin oli, se
vastaa jommassakummassa seuraavista alakohdista annettuja
määräyksiä:
3.2.3.3.1 jos 3.2.3.3 kohdassa tarkoitettu moottoripyörä on sellaista tyyppiä,
jolle on myönnetty hyväksyntä tämän luvun määräysten mukai-
sesti:
— siinä kokeessa, jossa se on liikkeellä, se ei ylitä enemmällä
kuin 1 dB(A):lla tämän liitteen 2.1.1 kohdassa annettua raja-
arvoa,
— siinä kokeessa, jossa se on paikallaan, se ei ylitä enemmällä
kuin 3 dB(A):lla sitä arvoa, joka määriteltiin moottoripyörää
hyväksyttäessä ja joka on myös merkitty valmistajan asetta-
maan merkkilaattaan,
3.2.3.3.2 jos 3.2.3.3 kohdassa mainittu moottoripyörä ei ole sellaista
tyyppiä, jolle on myönnetty hyväksyntä tämän luvun määräysten
mukaisesti, se ei ylitä enemmällä kuin 1 dB(A):lla tämäntyyppisiin
moottoripyöriin sovellettavaa raja-arvoa silloin, kun se pannaan
ensimmäistä kertaa liikenteeseen;
3.2.3.4 — erillinen moottori, joka on samanlainen kuin edellä mainitun
moottoripyörän moottori, mikäli asianomaiset viranomaiset
katsovat sen tarpeelliseksi.
3.3 Merkinnät ja kaiverrukset
3.3.1 Ei-alkuperäinen pakojärjestelmä tai sen osat tulee merkitä liitteessä
VI annettujen määräysten mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 417
▼B
3.4 Tyyppihyväksyntä
3.4.1 Tässä luvussa määrättyjen testien jälkeen asianomainen virano-
mainen laatii lisäyksessä 2 B olevan mallin mukaisen todistuksen.
Tyyppihyväksyntänumeron edellä tulee olla neliö, jossa on kirjain
”e”, jota seuraa tyyppihyväksynnän antaneen tai evänneen jäsen-
valtion tunnuksena toimiva numero tai kirjainsarja.
Tyyppihyväksynnän saanutta laitetta pidetään 7 luvun vaatimusten
mukaisena.
3.5 Eritelmät
3.5.1 Yleiset eritelmät
Äänenvaimentimen on oltava niin suunniteltu, niin rakennettu ja
sen on oltava siten asennettu, että:
3.5.1.1 — moottoripyörä täyttää tämän luvun vaatimukset tavanomaisissa
käyttöolosuhteissa ja erityisesti huolimatta siitä tärinästä, jonka
kohteena se saattaa olla,
3.5.1.2 — moottoripyörän käyttöolosuhteet huomioon ottaen saavutetaan
kohtuullinen ruosteenkestokyky,
3.5.1.3 — alkuperäisen äänenvaimentimen antama maavara ja moottori-
pyörän mahdollinen kallistuskulma eivät vähene,
3.5.1.4 — pinnalla ei ole epätavallisen korkeita lämpötiloja,
3.5.1.5 — sen ääriviivoissa ei ole ulkonemia eikä teräviä reunoja,
3.5.1.6 — iskunvaimentimille ja jousille on varattu tarpeeksi tilaa,3.5.1.7 — putkilla ja johdoilla on riittävästi turvavaraa,
3.5.1.8 — se kestää muuntelua sellaisessa määrin, joka on yhtäpitävä
selvästi määriteltyjen asennus- ja ylläpitomääräysten kanssa.
3.5.2 Äänenvoimakkuuksia koskevia eritelmiä
3.5.2.1 Korvaavan pakojärjestelmän tai sen osien akustinen tehokkuus
tarkastetaan tässä liitteessä olevissa 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 ja 2.1.5
kohdassa esitetyin kuvatuin tavoin.
Kun korvaava pakojärjestelmä tai sen osa on asennettu 3.2.3.3
kohdassa mainittuun moottoripyörään, saavutettujen melutasoar-
vojen tulee täyttää seuraavat ehdot:
3.5.2.1.1 Ne eivät saa 3.2.3.3 kohdan määräysten mukaiseti ylittää samalla
moottoripyörällä mitattuja arvoja sen liikkeellä tai paikallaan
ollessa suoritetuissa kokeissa.
3.5.3 Moottoripyörän suorituskyvyn tarkastaminen
3.5.3.1 Korvaavan äänenvaimentimen on pystyttävä takaamaan moottori-
pyörälle sellainen suorituskyky, että se on verrattavissa
alkuperäisen äänenvaimentimen tai alkuperäislaitteiston jonkin
osan avulla saavutettuun suorituskykyyn.
3.5.3.2 Korvaavaa äänenvaimenninta verrataan alkuperäisen ja samoin
uudenveroisen äänenvaimentimen kanssa niin, että kumpikin
äänenvaimennin asennetaan vuorollaan 3.2.3.3 kohdassa kuvattuun
moottoripyörään.
3.5.3.3 Tämä tarkastus on tehtävä mittaamalla moottorin tehokkuuskäyrä.
Korvaavan äänenvaimentimen ollessa asennettuna nettomaksimi-
teho ja maksiminopeus samoissa olosuhteissa mitatusta
maksiminettotehosta ja nopeudesta saavat olla alkuperäisen
äänenvaimentimen ollessa asennettuna enintään ± 5 %.
3.5.4 Äänenvaimentimia itsenäisinä teknisinä ja kuitupitoisia aineksia
sisältävinä laitteina koskevia lisäsäädöksiä
Kuitupitoisia aineksia voi käyttää näiden äänenvaimentimien
valmistuksessa vain jos tässä liitteessä olevassa 2.3.1 kohdassa
vahvistetut vaatimukset täytetään.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 418
▼B
Lisäys 1 A
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 419
▼B
Lisäys 1 B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 420
▼B
Lisäys 2 A
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 421
▼B
Lisäys 2 B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 422
▼B
LIITE IV
KOLMIPYÖRÄISIÄ MOPOJA JA KOLMIPYÖRIÄ KOSKEVAT
MÄÄRÄYKSET
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä luvussa tarkoitetaan:
1.1 ”Kolmipyöräisen mopon tai kolmipyörän tyypillä melutason ja
pakojärjestelmän osalta” sellaisia kolmipyöräisiä mopoja ja kolmi-
pyöriä, jotka eivät eroa toisistaan seuraavilta olennaisilta osin:
1.1.1 korin (erityisesti moottoritilan ja sen äänieristyksen) muoto tai raaka-
aineet;
1.1.2 ajoneuvon pituus ja leveys;1.1.3 moottorityyppi (ohjattu tai puristussytytys, kaksi- tai nelitahtimoot-
tori, iskumäntä- tai pyörivämäntämoottori, sylinterien lukumäärä ja
tilavuus, kaasuttimien tai polttoaineensuihkutusjärjestelmien
lukumäärä ja tyyppi, venttiilien sijainti nettomaksimiteho ja vastaava
kierrosluku).
Pyörivämäntämoottorien kohdalla on syytä pitää sylinteritilavuutena
kammion tilavuutta kahdella kerrottuna;
1.1.4 voimansiirtojärjestelmä, erityisesti vaihteiden lukumäärä ja niiden
hidastusvaihteet;
1.1.5 pakojärjestelmien lukumäärä, tyyppi ja sijainti.1.2 ”Pakojärjestelmällä” tai ”äänenvaimentimella” koko niiden osien
kokonaisuutta, jotka ovat tarpeen kolmipyöräisen mopon tai kolmi-
pyörän moottorin ja sen pakokaasujen poiston aikaansaamien äänien
vaimentamiseksi.
1.2.1 ”Alkuperäisellä pakojärjestelmällä tai äänenvaimentimella” sentyyp-
pistä pakojärjestelmää, joka ajoneuvossa on ostajan sen ottaessa
vastaan tai sen tyyppihyväksyntää laajennettaessa. Se voi olla joko
ensimmäinen, alunperin asennettu tai tämän korvannut.
1.2.2 ”Ei-alkuperäisellä pakojärjestelmällä tai äänenvaimentimella” sell-
aista pakojärjestelmää, joka on toisentyyppinen kuin se, joka
ajoneuvossa on ostajan sen ottaessa vastaan tai sen vastaanottoa
edelleen ulotettaessa. Sitä voi käyttää ainoastaan korvaavana
pakojärjestelmänä tai äänenvaimentimena.
1.3 ”Erityyppisillä pakojärjestelmillä” pakojärjestelmiä, jotka eroavat
olennaisesti toisistaan jonkin seuraavan ominaisuuden osalta:
1.3.1 järjestelmät, jotka koostuvat eri valmistajien tai markkinoijien
valmistus- tai tavaramerkkeihin omaavista osista;
1.3.2 järjestelmät, joissa minkä tahansa osan raaka-aineiden ominaisuudet
ovat erilaiset tai joiden osat ovat muodoltaan tai kooltaan erilaisia;
1.3.3 järjestelmät, joissa ainakin yhden osan toimintaperiaatteet ovat
erilaiset;
1.3.4 järjestelmät, joiden osat on yhdistelty keskenään eri tavalla.1.4 ”Pakojärjestelmän osalla” jotain niistä erillisistä osista, jotka yhdessä
muodostavat pakojärjestelmän (esimerkiksi pakoputket ja -aukot,
varsinainen äänenvaimennin) sekä imujärjestelmä (ilmansuodatin)
mikäli tällainen on.
Mikäli moottorissa on varusteena imujärjestelmä (ilmansuodatin ja/
tai imuäänenvaimennin), joka on välttämätön äänenvoimakkuuden
raja-arvojen rajoissa pysymiseksi, tämän laitteen katsotaan olevan
yhtä tärkeä kuin varsinaisen pakosarjan.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 423
▼B
2. KOLMIPYÖRÄISEN MOPOTYYPIN TAI KOLMIPYÖRÄTYYPIN
MELUTASOA JA SEN ALKUPERÄISTÄ PAKOJÄRJESTELMÄÄ
TEKNISENÄ LAITTEENA KOSKEVA OSAN TYYPPIHYVÄK-
SYNTÄ
2.1 Kolmipyöräisen mopon tai kolmipyörän ääni (mittausolosuhteet ja
-menetelmä ajoneuvon tarkastamiseksi tyyppihyväksynnän yhtey-
dessä)
2.1.1 Ajoneuvo, sen moottori ja sen pakojärjestelmä on suunniteltava,
rakennettava ja asennettava niin, että normaaleissa käyttöolosuh-
teissa ja huolimatta siitä tärinästä, jolle ne voivat joutua alttiiksi,
ajoneuvo pystyy täyttämään tämän luvun määräykset.
2.1.2 Pakojärjestelmä on suunniteltava, rakennettava ja asennettava niin,
että se pystyy kestämään niitä kulumisilmiöitä, joille se on alttiina.
2.2 Äänenvoimakkuuksia koskevia erikoismääräyksiä
2.2.1 Raja-arvot: vrt. liite I.
2.2.2 Mittauslaitteet
2.2.2.1 Akustisena mittauslaitteena käytetään kansainvälisen sähkötekniikan
komission (IEC) tarkkuusäänitasomittareita käsittelevän julkaisun
n:o 179 toisessa painoksessa kuvatun mallin mukaista tarkkuusääni-
tasomittaria. Mittauksissa käytetään myös tässä julkaisussa kuvattuja
äänitasomittarin ”fast” lukemaa sekä painotusverkostoa ”A”
Jokaisen testisarjan alussa ja lopussa äänitasomittari kalibroidaan
valmistajan antamien ohjeiden mukaisesti käyttämällä asianmukaista
äänilähdettä (esim. mäntä-äänilähdettä).
2.2.2.2 Nopeusmittaukset
Moottorin käyntinopeus ja ajoneuvon nopeus testiradalla
määritellään yli tai alle 3 prosentin tarkkuudella.
2.2.3 Mittausolosuhteet
2.2.3.1 Ajoneuvon kunto
Mittausten aikana ajoneuvon on oltava ajokunnossa (jäähdytysnes-
teineen, voiteluaineineen, polttoaineineen, työkaluineen,
varapyörineen ja kuljettajineen). Ennen mittausten alkua ajoneuvon
moottori saatetaan normaaliin toimintalämpötilaansa.
2.2.3.1.1 Mittaukset on tehtävä ajoneuvon ollessa tyhjänä ja ilman perävaunua
tai puoliperävaunua.
2.2.3.2 Testauspaikka
Testipaikan on muodostettava keskiosa kiihdytyskaistasta, jota
ympäröi käytännöllisesti katsoen tasainen testikenttä. Kiihdytyskai-
stan on oltava tasainen; ajoalueen on oltava kuiva ja niin
suunniteltu, että ajoäänet jäävät vähäisiksi.
Testipaikalla vapaan äänikentän vaihtelu kiihdytyskaistan keskelle
sijoitetun äänenlähteen ja mikrofonin välillä ei saa ylittää 1 dB:ä.
Tämän ehdon katsotaan täyttyvän silloin, kun alueella ei ole huomat-
tavia ääntäheijastavia pintoja, kuten pensasaitoja, kallioita, siltoja tai
rakennuksia 50 metrin säteellä kiihdytyskaistan keskeltä lukien.
Testialueen ajokaistan pinnoitteen tulee vastata liitteen VII
määräyksiä.
Mikrofonin lähettyvillä ei saa olla mitään sellaista estettä, jonka
voisi olettaa vaikuttavan akustiseen kenttään, ja kukaan ei saa
asettua mikrofonin ja äänenlähteen väliin. Mittauksista vastaavan
havainnoitsijan tulee sijoittua niin, että hän ei aiheuta mitään
muutosta mittauslaitteen lukemissa.
2.2.3.3 Yleistä
Mittauksia ei saa suorittaa ilmastollisesti epäsuotuisissa olosuhteissa
eikä erityisesti tuulenpuuskien aikana.
Mittauksissa muiden kuin kokeiltavana olevan ajoneuvon äänenläh-
teiden aiheuttaman painotetun äänentason (A) sekä tuulen
vaikutuksesta syntyvän äänentason on oltava ainakin 10 dB(A) alhai-
sempia kuin mopedeista aiheutuvan äänentason.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 424
▼B
Mikrofonissa voi olla asianmukainen suojakilpi tuulta vastaan sillä
ehdolla, että sen vaikutus mikrofonin herkkyyteen jos sen suuntauso-
minaisuuksiin otetaan huomioon.
Jos ympäröivän melun ja mitatun melun ero on 10 ja 16 dB(A):n
välillä, on asianmukainen oikaisu tehtävä äänitason mittariin testitu-
losten laskemiseksi seuraavan kuvion mukaisesti:
2.2.4 Mittausmenetelmät
2.2.4.1 Mittausten luonne ja lukumäärä
Desibeleinä (dB) ilmaistu painotettu (A) maksimaalinen äänentaso
mitataan sillä aikaa, kun ajoneuvo kulkee linjojen AA ′ja BB′(kuvio
1) välillä. Mittaus ei ole pätevä silloin, kun kirjataan yleisestä
äänentasosta epänormaalisti poikkeava huippuarvo. Ajoneuvon
kummaltakin puolelta tulee tehdä vähintään kaksi mittausta.
2.2.4.2 Mikrofonin sijoittaminen
Mikrofoni tulee sijoittaa 7,5 m ± 0,2 metrin etäisyydelle vertailulin-
jasta CC ′(kuvio 1) ja 1,2 m ± 0,1 metrin korkeudelle maanpinnasta.
2.2.4.3 Ajo-olosuhteet
Ajoneuvo lähestyy linjaa AA ′vakautetulla alkunopeudella kohdan
2.2.4.4 mukaisesti. Heti kun ajoneuvon etuosa on saavuttanut linjan
AA′, kiihdytysohjain siirretään niin nopeasti kuin vain käytännössä
on mahdollista siihen asentoon, joka vastaa täyttä kuormitusta. Kiih-
dytysohjain pidetään tässä asennossa siihen hetkeen asti, jona
ajoneuvon takaosa on saavuttanut linjan BB ′; tällöin kiihdytysohjain
siirretään niin nopeasti kuin mahdollista tyhjäkäyntiasentoon.
Kaikissa mittauksissa ajoneuvoa kuljetetaan suorassa linjassa kiihdy-
tyskaistalla niin, että ajoneuvon pituusakselin keskilinjan jatkoksi
ajateltava suora viiva on mahdollisimman lähellä linjaa CC ′.
2.2.4.3.1 Niissä ajoneuvoissa, jotka koostuvat kahdesta osasta, joita ei voi
irrottaa ja joiden katsotaan muodostavan yhden ainoan ajoneuvon,
puoliperävaunua ei tule ottaa huomioon linjaa BB ′ylitettäessä.
2.2.4.4 Käytettävän vakautetun nopeuden määrittely2.2.4.4.1 Ajoneuvo, jossa ei ole vaihdelaatikkoa
Ajoneuvon tulee lähestyä linjaa AA ′sellaisella vakautetulla nopeu-
della, joka vastaa joko moottorin sellaista kierrosnopeutta, joka on
yhtä suuri kuin kolme neljännestä siitä kierrosnopeudesta, jolla
moottori kehittää maksimitehonsa, tai kolme neljännestä tasoitta-1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 425
▼B
jasäätimen sallimasta moottorin maksimikierrosnopeudesta, tai
50 km/h. Alhaisin nopeus tulee valita.
2.2.4.4.2 Ajoneuvot, joissa on käsikäyttöinen vaihdelaatikko
Mikäli ajoneuvossa on kaksi-, kolme- tai nelivaihteinen vaihdelaa-
tikko, tulee käyttää kakkosvaihdetta. Jos laatikossa on enemmän
kuin neljä vaihdetta, tulee käyttää kolmosvaihdetta. Jos näin toimit-
taessa moottori saavuttaa maksimikierroslukunsa ylittävän
kierrosnopeuden, tulee käyttää toisen tai kolmannen vaihteen sijasta
ensimmäistä suurempaa vaihdetta, jonka avulla on mahdollista olla
enää ylittämättä tätä kierroslukua ennen testiradan linjaa BB ′. Lisäy-
livaihteita (”over-drive”) ei tule käyttää. Jos ajoneuvossa on
kaksoisvälityssuhtein varustettu voimansiirto, valittavan vaihteen
tulee olla se, joka vastaa ajoneuvon huippunopeutta. Ajoneuvon
tulee lähestyä linjaa AA ′sellaisella tasaisella nopeudella, joka vastaa
joko moottorin sitä kierrosnopeutta, joka on yhtä suuri kuin kolme
neljännestä siitä kierrosnopeudesta, jolla moottori kehittää maksimi-
tehonsa, tai kolmea neljännestä tasoittajasäätimen sallimasta
moottorin maksimikierrosnopeudesta, tai 50 km/h:n nopeudella, ja
näistä valitaan alhaisin nopeus.
2.2.4.4.3 Ajoneuvo, jossa on automaattivaihteisto
Ajoneuvon tulee lähestyä linjaa AA ′50 km/h:n tasaisella nopeudella
tai nopeudella, joka on kolme neljännestä sen huippunopeudesta,
jolloin valitaan näistä kahdesta nopeudesta se, joka on alhaisempi.
Jos käytettävissä on useita eteenpäinajovaihteita, tulee valita se,
joka tuottaa ajoneuvolle suurimman keskikiihtyvyyden linjojen AA ′
ja BB′välillä. Valitsimen sitä asentoa, jota käytetään vain jarrutet-
taessa, pysäkoitäessä tai muita tämänkaltaisia vähäisellä nopeudella
tehtäviä ohjausliikkeitä, ei tule käyttää.
2.2.5 Tulokset (testausseloste)
2.2.5.1 Kokeen pöytäkirja, joka on laadittu lisäyksen 1 B tarkoittaman asia-
kirjan myöntämiseksi, tekee selkoa kaikista olosuhteista ja
vaikutuksista, jotka ovat mittaustulosten kannalta tärkeitä.
2.2.5.2 Luetut arvot pyöristetään lähimpään desibeliin.
Jos desimaalipilkun jälkeinen luku on 0—4, tulos pyöristetään
alaspäin, ja jos se on 5—9, tulos pyöristetään ylöspäin.
Lisäyksen 1 B tarkoittaman asiakirjan myöntämistä varten otetaan
huomioon vain ne mittausarvot, jotka on saatu kahdesta mittauk-
sesta, jotka on suoritettu ajoneuvon samalla puolella ja joiden
välinen ero ei ole suurempi kuin 2 dB(A).
2.2.5.3 Mittauksien epätarkkuuden huomioon ottamiseksi jokaisen
mittauksen tulos on yhtä suuri kuin se arvo, joka saadaan 2.2.5.2
kohdan mukaisesti ja josta vähennetään yksi dB(A).
2.2.5.4 ►C4Mikäli neljän tehdyn mittauksen joukossa keskiarvo on
pienempi tai yhtä suuri kuin sen ajoneuvoluokan, johon kokeiltava
ajoneuvo kuuluu, suurin sallittava arvo, kohdan 2.1.1 tarkoittaman
määräyksen katsotaan täyttyneen. Tämä keskiarvo muodostaa kokeen
tuloksen. ◄
2.3 Paikallaan olevien ajoneuvojen äänen mittaus (liikenteessä olevan
ajoneuvon tarkastuksen mittausolosuhteet ja -metodi)
2.3.1 Akustisen paineen taso ajoneuvojen läheisyydessä
Lisäksi liikenteessä olevien ajoneuvojen myöhempää tarkastusta
varten akustisen paineen taso mitataan pakojärjestelmän suuaukon
(äänenvaimennin) läheisyydestä tässä seuraavien määräysten mukai-
sesti, ja mittauksen tulos kirjataan kokeen pöytäkirjaan lisäyksen 1 B
tarkoittaman asiakirjan myöntämistä varten.
2.3.2 Mittauslaittet
Mittaukset suoritetaan tarkkuusäänitasomittarilla 2.2.2.1 kohdan
mukaisesti.
2.3.3 Mittausolosuhteet
2.3.3.1 Ajoneuvon kunto
Ennen mittausten alkua ajoneuvon moottori saatetaan normaaliin
toimintalämpötilaansa. Jos ajoneuvossa on automaattisäätöisiä tuulet-
timia, näihin laitteisiin ei saa koskea melutasomittauksen aikana.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 426
▼B
Mittausten aikana vaihdetanko on vapaalla. Siinä tapauksessa, että
vaihteistoa ei saa vapaalle, moottoripyörän vetopyörän tulee antaa
pyöriä tyhjää, esimerkiksi nostamalla se tuelle tai teloille.
2.3.3.2 Testauspaikka (kuvio 2)
Testipaikkana voi käyttää mitä tahansa sellaista aluetta, johon ei
kohdistu suuria akustisia häiriöitä. Betonin, asfaltin tai minkä
tahansa muun kovan pinnoitteen, joka heijastaa ääntä hyvin,
peittämät tasaiset pinnat ovat erityisen sopivia; jyrättyjä maakenttiä
ei tule hyväksyä. Testikentän tulee olla mittasuhteiltaan vähintäänkin
sellainen suorakulmio, jonka sivut ovat 3 metrin päässä moottori-
pyörän ääriviivoista (ohjaustankoa lukuun ottamatta). Tämän neliön
sisällä ei saa olla mitään suurta estettä, kuten esimerkiksi havainnoit-
sijan ja kuljettajan lisäksi toista ihmistä.
Ajoneuvo asetetaan edellämainitun neliön sisään niin, että mittaus-
mikrofoni on vähintään yhden metrin päässä mahdollisista
rajakiveyksistä.
2.3.3.3 Yleistä
Mittauslaitteen niiden lukemien, jotka johtuvat taustaäänistä ja
tuulesta, tulee olla ainakin 10 dB(A) pienempiä kuin mitattava melu-
taso. Mikrofonissa voi olla asianmukainen suojakilpi tuulta vastaan
sillä ehdolla, että sen vaikutus mikrofonin herkkyyteen otetaan
huomioon.
2.3.4 Mittausmenetelmä
2.3.4.1 Mittausten luonne ja lukumäärä
Desibeleinä (dB) ilmaistu painotettu (A) maksimaalinen melutaso
mitataan 2.3.4.3 kohdassa annetun toimintaajan kuluessa.
Jokaisesta mittauskohdasta käsin suoritetaan vähintään kolme
mittausta.
2.3.4.2 Mikrofonin sijoittaminen (kuvio 2)
Mikrofoni tulee sijoittaa pakoputken suuaukon korkeudelle, eikä se
saa missään tapauksessa olla korkeammalla kuin 0,2 metrin päässä
testialueen pinnasta. Mikrofonin kalvo tulee suunnata kohti pakokaa-
sujen poistoaukkoa, ja se tulee sijoittaa 0,5 metrin etäisyydelle tästä
aukosta. Mikrofonin maksimaalisen herkkyysakselin tulee olla
samansuuntainen testiradan pinnan kanssa ja muodostaa 45º ± 10º
asteen kulma siihen pystytasoon nähden, johon pakokaasujen poisto-
suunta kuuluu.
Tähän pystytasoon nähden mikrofoni tulee asettaa sille puolelle, jolla
saadaan aikaan mahdollisimman suuri etäisyys mikrofonin ja
ajoneuvon ääriviivojen (ohjaustankoa lukuunottamatta) välillä.
Mikäli pakojärjestelmässä on useampia aukkoja, joiden keskiipisteet
eivät ole kauempana kuin 0,3 metrin päässä toisistaan, mikrofoni
tulee suunnata kohti sitä aukkoa, joka on lähinnä ajoneuvon äärivii-
voja (ohjaustankoa lukuunottamatta) tai kohti sitä aukkoa, joka on
korkeimmalla testiradan pintaan nähden. Jos aukkojen keskipisteiden
välinen etäisyys on suurempi kuin 0,3 m, joka pakoaukon suhteen
tehdään erilliset mittaukset ja ainoastaan korkein arvo otetaan
huomioon.
2.3.4.3 Toimintaolosuhteet
Moottorin kierrosluku vakautetaan yhdeksi seuraavista arvoista:
—S
2mikäli S on suurempi kuin 5 000 kierrosta minuutissa,
—3S
4mikäli S on pienempi tai yhtä suuri kuin 5 000 kierrosta
minuutissa,
jossa ”S” on lisäyksessä 1 A olevassa 3.2.1.7 kohdassa tarkoitettu
kierrosluku.
Heti kun vakautettu kierrosluku on saavutettu, kiihdytysohjain
viedään nopeasti tyhjäkäyntiasentoon. Melutaso mitataan sellaisen
toimintajakson aikana, johon kuuluu kierrosluvun pitäminen vakau-
tettuna hetken ajan sekä koko hidastusjakso, ja pätevä mittaustulos
on se tulos, joka vastaa sonometrin maksimilukemaa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 427
▼C4
▼B
▼B
2.3.5 Tulokset (testausseloste)
2.3.5.1 Lisäyksessä 1 B tarkoitetun asiakirjan myöntämistä varten laaditussa
testausselosteessa on ilmoitettava kaikista tarvittavista seikoista ja
erityisesti niistä, joilla on ollut merkitystä mitattaessa ajoneuvon
käyntiääntä sen ollessa paikallaan.
2.3.5.2 ►C4Lähimpään desibeliin ◄pyöristetyt arvot katsotaan mittaus-
laitteesta.
Jos desimaalipilkun jälkeinen luku on 0—4, tulos pyöristetään
alaspäin, ja jos se on 5—9, tulos pyöristetään ylöspäin.
Huomioon otetaan vain kolmen peräkkäisen mittauksen jälkeen
saadut arvot, joiden väliset erot eivät ole suurempia kuin 2 dB(A).
2.3.5.3 Näistä kolmesta mittauksesta saatu korkein arvo muodostaa testaus-
tuloksen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 428
▼B
Kuvio 1
Asettelut testattaessa liikkeessä olevia ajoneuvoja
Kuvio 2
Asettelut testattaessa paikallaan olevia ajoneuvoja
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 429
▼B
2.4 Alkuperäinen pakojärjestelmä (äänenvaimennin)
2.4.1 Vaimentavia kuitupitoisia aineksia sisältäviä äänenvaimentimia
koskevia määräyksiä
2.4.1.1 Vaimentavissa kuitupitoisissa aineksissa ei saa olla asbestia, ja niitä
saa käyttää äänenvaimentimien valmistuksessa vain, jos asiaankuu-
luvat laitteet takaavat, että nämä ainekset pysyvät paikoillaan
äänenvaimentimen koko käyttöajan ja jos missä tahansa 2.4.1.2,
2.4.1.3 tai 2.4.1.4 kohdassa vahvistetut määräykset täytetään:
2.4.1.2 Melutasotason tulee täyttää 2.2.1 kohdassa olevat määräykset sen
jälkeen, kun kuitupitoiset ainekset on poistettu.
2.4.1.3 Kuitupitoisia aineksia ei voi sijoittaa äänenvaimentimen niihin osiin,
joiden läpi pakokaasut kulkeutuvat, ja niiden tulee täyttää seuraavat
ehdot:
2.4.1.3.1 ainekset on valmisteltu uunissa 650 ± 5 asteen lämpötilassa 4 tunnin
ajan ilman että kuitujen keskipituus, läpimitta tai tiiviys on vähen-
tynyt;
2.4.1.3.2 oltuaan uunissa 650 ± 5 asteen lämpötilassa 1 tunnin ajan vähintään
98 %:n aineksista tulee jäädä siivilään, jonka reikien nimelliskoko
on 250 µm ja joka täyttää normin ISO 3310/1 vaatimukset jos sitä
on kokeiltu normin ISO 2599 mukaisesti;
2.4.1.3.3 aineksien painonhukka ei saa olla enemmän kuin 10,5 % sen jälkeen,
kun ne on upotettu 24 tunniksi 90 ± 5 asteen lämpötilassa koostu-
mukseltaan seuraavanlaiseen synteettiseen nesteeseen:
— 1 N bromivetyhappoa (HBr): 10 ml
— 1 N rikkihappoa (H2SO4): 10 ml
— Tislattua vettä 1 000 millilitraan asti
Huom.Ainekset tulee pestä tislatulla vedellä ja kuivata 105 ºC:n
lämpötilassa 1 tunnin ajan ennen punnitusta.
2.4.1.4 Ennen kuin järjestelmää kokeillaan 2 jakson mukaisesti, se on saatet-
tava käyttökuntoon noudattamalla yhtä seuraavista menettelytavoista:
2.4.1.4.1 Vakauttaminen jatkuvan tieajon avulla2.4.1.4.1.1 Vakauttamisjakson aikana ajettavat vähimmäismatkat ovat ajoneuvo-
luokasta riippuen seuraavat:
Ajoneuvon luokka sylinteritila-
vuuden mukaan
(cm3)Matka
(km)
1.≤250 4 000
2. > 250 ≤500 6 000
3. > 500 8 000
2.4.1.4.1.2 Tästä vakauttamisjaksosta 50 % ± 10 % koostuu kaupunkiajosta, ja
loppu koostuu pitkän matkan ajoista; vakauttaminen jatkuvan tieajon
avulla voidaan korvata vastaavalla, testiradalla tapahtuvalla vakautta-
misella.
2.4.1.4.1.3 Kyseessä olevia kahta kierroslukua tulee käyttää vuoron perään
ainakin kuusi kertaa.
2.4.1.4.1.4 Täydelliseen testisarjaan tulee kuulua vähintään 10 ainakin 3 tunnin
pituista pysähdystä jäähtymis- ja tiivistymisvaikutusten aikaansaami-
seksi.
2.4.1.4.2 Vakauttaminen tykytyksen avulla
2.4.1.4.2.1 Pakojärjestelmä tai sen osat tulee asentaa ajoneuvoon tai moottoriin.
Edellisessä tapauksessa ajoneuvo on sijoitettava telapäällysteiselle
testipenkille. Jälkimmäisessä tapauksessa moottori on sijoitettava
testipenkkiin.
Kuviossa 3 yksityiskohtaisesti esitetty testauslaitteisto asetetaan
pakojärjestelmän poistoaukon kohdalle. Mikä tahansa muu tähän
vertautuvia tuloksia tuottava laitteisto voidaan hyväksyä.
2.4.1.4.2.2 Testilaitteisto on säädettävä niin, että pikaventtiili vuoroin katkaisee
ja yhdistää uudelleen pakokaasujen liikkeen 2 500 kertaa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 430
▼B
2.4.1.4.2.3 Venttiilin on avauduttava, kun pakokaasujen vastapaine, joka mita-
taan vähintään 100 mm:n päässä sisääntuloläpästä, saavuttaa
lukeman, joka on lukemien 0,35 bar ja 0,40 bar välillä. Jos moot-
torin ominaisuuksista johtuen tätä arvoa ei voida saavuttaa,
venttiilin tulee aueta, kun kaasujen vastapaine saavuttaa arvon, joka
on 90 % mitattavissa olevasta maksimiarvosta, ennen kuin moottori
pysähtyy. Venttiilin on sulkeuduttava silloin, kun tämä paine ei eroa
enempää kuin 10 % vakautetusta arvostaan venttiilin ollessa auki.
2.4.1.4.2.4 Aikaviivekytkin on säädettävä pakokaasujen kestoaikaa varten, joka
on laskettu 2.4.1.4.2.3 kohdassa olevien määräysten mukaisesti.
2.4.1.4.2.5 Moottorin kierrosluvun tulee olla 75 % siitä kierrosluvusta (S), jolla
moottori kehittää maksimitehonsa.
2.4.1.4.2.6 Dynamometrin ilmoittaman voimakkuuden tulee olla yhtä suuri kuin
50 % täydellä kaasulla saadusta tehosta, joka on mitattu 75 %:lla
moottorin kierrosluvusta (S).
2.4.1.4.2.7 Kaikkien huuhtelu- ja poistoaukkojen tulee olla suljettuina kokeen
aikana.
2.4.1.4.2.8 Testi tulee suorittaa loppuun 48 tunnissa. Mikäli tarpeellista,
jokaisen tunnin jälkeen sallitaan jäähtymisjakso.
2.4.1.4.3 Vakauttaminen testipenkissä
2.4.1.4.3.1 Pakojärjestelmä on asennettava sellaiseen moottoriin, joka edustaa
sitä moottorityyppiä, jollainen on siinä ajoneuvossa, jota varten
järjestelmä on suunniteltu. Moottori sijoitetaan sen jälkeen testipenk-
kiin.
2.4.1.4.3.2 Vakauttamiseen kuuluu niin monta testijaksoa, kuin on erikseen
säädetty sitä ajoneuvoluokkaa varten, jota varten pakojärjestelmä on
suunniteltu. Täydellisten testijaksojen lukumäärä kutakin ajoneuvo-
luokkaa varten on seuraava:
Ajoneuvon luokitus sylinteritila-
vuuden
(cm3) mukaanTestijaksojen lukumäärä
1.≤250 6
2. > 250 ≤500 9
3. > 500 12
2.4.1.4.3.3 Jokaista testipenkissä suoritettua täydellistä testiä tulee seurata
vähintään 6 tunnin jakso, jonka aikana moottori on pysäytettynä,
jäähtymis- ja tiivistymisvaikutusten aikaansaamiseksi.
2.4.1.4.3.4 Jokainen testipenkissä suoritettu testijakso toteutetaan kuusivaihei-
sena. Moottorin toimintaolosuhteet jokaisessa vaiheessa sekä
jokaisen vaiheen kesto ovat:
Vaihe OlosuhteetKunkin vaiheen kesto
(minuuttia)
Alle
250 cm3:n
moottoritYli
250 cm3:n
moottorit
1 Tyhjäkäynti 6 6
2 25 % kuormituksesta
75 %:lla S:stä40 50
3 50 % kuormituksesta
75 %:lla S:stä40 50
4 100 % kuormituksesta
75 %:lla S:stä30 10
5 50 % kuormituksesta
100 %:lla S:stä12 12
6 25 % kuormituksesta
100 %:lla S:stä22 22
Kokonaiskesto: 2 h
30 min2h
30m-
in1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 431
▼B
2.4.1.4.3.5 Tämän vakauttamismenettelyn aikana valmistajan pyynnöstä moot-
tori ja äänenvaimennin voidaan jäähdyttää, jotta sellaisessa
pisteessä, joka ei ole kauempana kuin 100 mm:n päässä pakokaa-
sujen ulostuloaukosta, rekisteröity lämpötila ei ole korkeampi kuin
se, joka rekisteröidään silloin, kun moottoripyörä kulkee 110 km/
h:n nopeudella tai 75 %:lla S:stä suurimmalla vaihteella. Moottori-
pyörän nopeus ja moottorin kierrosluku määritellään ± 3 %:n
tarkkuudella.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 432
▼B
Kuvio 3
Testauslaitteisto tykytyksellä tapahtuvaa vakauttamista varten
2.4.2 Kaavio ja merkinnät
2.4.2.1 Äänenvaimentimen kaaviokuva ja numeroitu läpileikkaus on
liitettävä liitteinä lisäyksessä 1 A tarkoitettuun asiakirjaan.
2.4.2.2 Kaikissa alkuperäisissä äänenvaimentimissa on oltava merkittynä ”e”
merkki, sekä osan tyyppihyväksynnän myöntäneen maan tunnus.
Tämän viittauksen on oltava selvästi luettavissa ja lähtemätön sekä
myös näkyvä siinä asennossa, johon se kiinnitetään.
2.4.2.3 Kaikissa pakoäänenvaimentimen alkuperäisiä korvaavia osia sisältä-
vissä pakkauksissa tulee olla merkintä ”alkuperäisosa” sekä sen
merkki ja tyyppi selvästi luettavina merkintöinä yhdessä ”e” merkin
sekä alkuperämaahan viittaavan merkinnän kanssa.
2.4.3 Imusarjan äänenvaimennin
Mikäli moottorin imuletkussa on ilmansuodatin ja/tai imuäänenvai-
mennin, joka on välttämätön tai jotka ovat välttämättömiä
hyväksyttävän äänenvoimakkuuden säilyttämiseksi, tämän suodat-
timen ja/tai tämän vaimentimen katsotaan olevan osa
äänenvaimenninta, ja 2.4 kohdan vaatimuksia sovelletaan myös
niihin.
3. KOLMIPYÖRÄISTEN MOPOTYYPPIEN JA KOLMIPYÖRÄ-
TYYPPIEN EI-ALKUPERÄISEN PAKOJÄRJESTELMÄTYYPIN
TAI SEN OSIEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ TEKNISINÄ LAIT-
TEINA
Tätä kohtaa sovelletaan yhteen tai useampaan kolmipyöräiseen
mopotyyppiin tai kolmipyörätyyppiin ei-alkuperäisinä korvaavina
osina asennettaviksi tarkoitettujen pakojärjestelmien tai niiden osien
tyyppihyväksyntään 1 artiklassa tarkoitetun direktiivin 2 artiklan
mukaisina teknisinä laitteina.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 433
▼B
3.1 Määritelmä
3.1.1 Ei-alkuperäisellä korvaavalla pakojärjestelmällä tai sen osilla tarkoi-
tetaan kaikkia niitä tämän liitteen 1.2 kohdassa määritellyn sellaisen
pakojärjestelmän osia, jotka on tarkoitettu korvaamaan kolmipyöräi-
sessä mopossa tai kolmipyörässä sentyyppistä laitteistoa, jotka
kolmipyöräisessä mopossa tai kolmipyörässä on silloin, kun lisäyk-sessä 1 B tarkoitettu asiakirja myönnetään.
3.2 Osan tyyppihyväksyntähakemus
3.2.1 Korvaavaa pakojärjestelmää tai sen osia teknisinä laitteina koskevan
osan tyyppihyväksyntähakemuksen esittää laitteen valmistaja tai
tämän valtuuttama edustaja.
3.2.2 Jokaista sellaista korvaavaa pakojärjestelmätyyppiä tai tämän kaikia
sellaisia osia varten, jolle tyyppihyväksyntää haetaan, tyyppihyväk-
syntähakemuksen liitteenä tulee olla seuraavassa mainitut asiakirjat
kolmena kappaleena ja seuraavat selvennykset:
3.2.2.1 — kuvaus siitä kolmipyöräisen mopon tai kolmipyörän tyypistä tai
niistä kolmipyöräisen mopon tai kolmipyörän tyypeistä, johon
tai joihin kyseinen laitteisto tai sen osat on tarkoitettu koskien
niitä ominaisuuksia, jotka on mainittu tämän liitteen 1.1
kohdassa,
— ne numerot ja/tai symbolit, jotka luonnehtivat moottorin ja
ajoneuvon tyyppiä, tulee osoittaa,
3.2.2.2 — kuvaus korvaavasta pakojärjestelmästä, josta käy ilmi laitteiston
kunkin osan sijainti sekä kokoamisohjeet,
3.2.2.3 — piirrokset jokaisesta osasta, jotta ne olisi helppo havaita ja
tunnistaa, ja selonteko käytetyistä raaka-aineista. Näissä piirrok-
sissa tulee myös tehdä selkoa tyyppihyväksyntänumerolle, jonka
sijoittaminen laitteeseen on pakollista, varatusta paikasta.
3.2.3 Teknisen yksikön pyynnöstä hakijan on toimitettava:
3.2.3.1 — kaksi kappaletta sitä laitetta, jolle osantyyppihyväksyntää
haetaan,
3.2.3.2 — pakojärjestelmä, joka on samanlainen kuin se, joka ajoneuvossa
alun perin oli silloin, kun lisäyksessä 1 B tarkoitettu asiakirja
myönnettiin,
3.2.3.3 — ajoneuvo, joka on sitä tyyppiä, johon korvaava pakojärjestelmä
on tarkoitettu asennettavaksi, ja joka on sellaisessa kunnossa,
että kun siihen on asennettu samantyyppinen äänenvaimennin
kuin sen alkuperäinen äänenvaimennin oli, se vastaa jommassa-
kummassa seuraavista alakohdista annettuja määräyksiä:
3.2.3.3.1 jos 3.2.3.3 kohdassa tarkoitettu ajoneuvo on sellaista tyyppiä, jolle
on myönnetty hyväksyntä tämän luvun määräysten mukaisesti:
— siinä kokeessa, jossa se on liikkeellä, se ei ylitä enemmällä kuin
1 dB(A):lla tässä liitteessä olevassa 2.2.1.3 kohdassa annettua
raja-arvoa,
— siinä kokeessa, jossa se on paikallaan, se ei ylitä enemmällä kuin
3 db(A):lla sitä arvoa, joka on merkitty valmistajan asettamaan
merkkilaattaan,
3.2.3.3.2 jos 3.2.3.3 kohdassa tarkoitettu ajoneuvo ei ole sellaista tyyppiä,
jolle on myönnetty hyväksyntä tämän luvun määräysten mukaisesti,
se ei ylitä enemmällä kuin 1 dB(A):lla tämäntyyppisiin ajoneuvoihin
sovellettavaa raja-arvoa silloin, kun se pannaan ensimmäistä kertaa
liikenteeseen,
3.2.3.4 — erillinen moottori, joka on samanlainen kuin edellä mainitun
ajoneuvon moottori, mikäli asianomaiset viranomaiset katsovat
sen tarpeelliseksi.
3.3 Merkinnät ja kaiverrukset
3.3.1 Ei-alkuperäinen pakojärjestelmä tai sen osat on merkittävä liitteessä
VI vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 434
▼B
3.4 Osan tyyppihyväksyntä
3.4.1 Tässä luvusssa määrättyjen testien jälkeen asianomainen virano-
mainen laatii lisäyksessä 2 B olevan mallin mukaisen todistuksen.
Tyyppihyväksyntänumeron edellä tulee olla neliö, jossa on kirjain
”e”, jota seuraa tyyppihyväksynnän antaneen tai evänneen jäsenval-
tion tunnuksena toimiva numero tai kirjainsarja.
3.5 Eritelmät
3.5.1 Yleiset eritelmät
Äänenvaimentimen on oltava niin suunniteltu, niin rakennettu ja sen
on oltava siten asennettu, että:
3.5.1.1 — ajoneuvo täyttää tämän luvun vaatimukset tavanomaisissa
käyttöolosuhteissa ja erityisesti huolimatta siitä tärinästä, jonka
kohteena se saattaa olla,
3.5.1.2 — ajoneuvon käyttöolosuhteet huomioon ottaen saavutetaan
kohtuullinen ruosteeenkestokyky,
3.5.1.3 — alkuperäisen äänenvaimentimen antama maavara ja ajoneuvon
mahdollinen kallistuskulma eivät vähene,
3.5.1.4 — pinnalla ei ole epätavallisen korkeita lämpötiloja,
3.5.1.5 — sen ääriviivoissa ei ole ulkonemia eikä teräviä reunoja,
3.5.1.6 — jousille on varattu tarpeeksi tilaa,3.5.1.7 — putkilla ja johdoilla on riittävästi turvavaraa,
3.5.1.8 — se on iskunkestävä selvästi määriteltyjen asennus- ja huoltomää-
räysten kanssa yhtäpitävällä tavalla.
3.5.2 Melutasoa koskevia eritelmiä
3.5.2.1 Varaosapakojärjestelmän tai sen osien akustinen tehokkuus tarkaste-
taan tässä liitteessä olevissa 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 ja 2.2.5 kohdassa
esitetyin tavoin.
Kun korvaava pakojärjestelmä tai sen osa on asennettu 3.2.3.3
kohdassa mainittuun ajoneuvoon, saavutettujen melutasoarvojen
tulee täyttää seuraavat ehdot:
3.5.2.1.1 Ne eivät saa 3.2.3.3. kohdan määräysten mukaisesti ylittää samalla
ajoneuvolla mitattuja arvoja sen liikkeellä tai paikallaan ollessa suor-
itetuissa kokeissa.
3.5.3 Moottoripyörän suorituskyvyn tarkastaminen
3.5.3.1 Korvaavan äänenvaimentimen on pystyttävä takaamaan ajoneuvolle
sellainen suorituskyky, että se on verrattavissa alkuperäisen
äänenvaimentimen tai tämän osan kanssa saavutettuun suoritusky-
kyyn.
3.5.3.2 Korvaavaa äänenvaimenninta verrataan alkuperäisen ja samoin
uudenveroisen äänenvaimentimen kanssa niin, että kumpikin ännen-
vaimennin asennetaan vuorollaan kohdassa 3.2.3.3 kuvattuun
ajoneuvoon.
3.5.3.3 Tämä tarkistus tulee tehdä mittaamalla moottorin tehokkuuskäyrä.
Korvaavan äänenvaimentimen ollessa asennettuna nettomaksimiteho
ja maksiminopeus eivät saa olla ± 5 % suurempia kuin samoissa
olosuhteissa mitatut maksiminettoteho ja maksiminopeus alkuperäis-
pakojärjestelmän ollessa asennettuna.
3.5.4 Äänenvaimentimia itsenäisinä teknisinä ja kuitupitoisia aineksia
sisältävinä laitteina koskevia lisäsäädöksiä
Kuitupitoisia aineksia voi käyttää näiden äänenvaimentimien valmis-
tuksessa vain jos tämän liitteen 2.4.1 kohdassa vahvistetut
vaatimukset täytetään.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 435
▼B
Lisäys 1 A
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 436
▼B
Lisäys 1 B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 437
▼B
Lisäys 2 A
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 438
▼B
Lisäys 2 B
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 439
▼B
LIITE V
TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUTTA KOSKEVIA
MÄÄRÄYKSIÄ
1. AJONEUVON VAATIMUSTENMUKAISUUS
Valmistettujen ajoneuvojen on oltava tämän luvun mukaisesti annetun tyyp-
pihyväksynnän saaneen ajoneuvotyypin mukaisia, niissä on oltava se
äänenvaimennin, joka niissä on ollut niiden tyyppihyväksynnän hetkellä ja
täyttää kutakin ajoneuvotyyppiä koskevan liitteen 2 jaksossa esitetyt vaati-
mukset.
Edellä mainitun vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi sarjasta valitaan
yksi sellainen ajoneuvo, jonka tyyppi on hyväksyttä tämän luvun mukaisesti.
Tuotantoa pidetään tämän luvun säädösten mukaisena, jos kussakin liitteessä
olevassa 2.1 kohdassa kuvatulla tavalla mitattu melutaso ei ylitä enemmällä
kuin 3 dB(A):lla tyyppihyväksynnän yhteydessä mitatun arvon eikä
enemmällä kuin 1 dB(A):lla tässä luvussa annetut rajat.
2. EI-ALKUPERÄISEN VARAOSALAITTEEN TYYPINMUKAISUUS
Jokaisen valmistetun pakojärjestelmän on oltava tämän luvun mukaisesti
tyyppihyväksynnän saaneen tyypin mukainen ja täyttää kutakin sellaista
ajoneuvotyyppiä, joihin ne on tarkoitettu, koskevan liitteen 3 jaksossa
määrätyt vaatimukset.
Edellä tarkoitetun vaatimustenmukaisuuden testaamista varten päästöistä
otetaan näyte tämän luvun mukaisesti tyyppihyväksytystä tuotantosarjasta.
Tuotantoa pidetään tämän luvun säädösten mukaisena, jos kunkin liitteen
3.5.2 ja 3.5.3 kohdan määräykset on täytetty ja jos 2.1 kohdassa esitetyllä
tavalla mitattu melutaso ei ylitä enemmällä kuin 3 dB(A):lla tyyppihyväk-
synnän yhteydessä mitatun arvon eikä enemmällä kuin 1 dB(A):lla tässä
luvussa annetut raja-arvot.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 440
▼B
LIITE VI
MERKITSEMISEEN LIITTYVIÄ MÄÄRÄYKSIÄ
1. Ei-alkuperäisessä pakojärjestelmässä tai tämän osissa tulee kiinnitysosia ja
letkuja lukuunottamatta olla:
1.1 pakojärjestelmän ja sen osien valmistajan tehtaan- tai myyntimerkki,
1.2 rakentajan antama kaupallinen nimitys,
1.3 direktiivin 92/61/ETY liitteessä V annettujen määräysten mukaisesti laadittu
ja kiinnitetty tyyppihyväksyntämerkki. Kirjaimen ”a” suuruuden on oltava
≥3 mm.
2. Edellä 1.1 ja 1.3 kohdassa tarkoitettujen merkkien sekä 1.2 kohdassa tarkoi-
tetun nimityksen tulee olla lähtemättömiä ja selvästi luettavia silloinkin, kun
laite on asennettu ajoneuvoon.
3. Yhdessä osassa voi olla useampia tyyppihyväksyntänumeroita, jos se on
saanut tyyppihyväksynnän usean korvaavan pakojärjestelmän osana.
4. Korvaava pakojärjestelmä tulee toimittaa sellaisessa pakkauksessa tai siihen
tulee kuulua sellainen etiketti, jossa on molemmat seuraavista tiedoista:
4.1 — varaosaäänenvaimentimen ja sen osien valmistajan tehtaanmerkki ja
myyntimerkki,
4.2 — valmistajan tai hänen valtuuttamansa edustajan osoite,4.3 — luettelo niistä ajoneuvoista, joihin korvaava äänenvaimennin on tarkoi-
tettu.
5. Valmistajan tulee antaa:
5.1 — ohjeet, jotka kuvaavat yksityiskohtaisesti oikean ajoneuvoon asennus-
tavan,
5.2 — äänenvaimentimen hoito-ohjeet,
5.3 — osien luettelo, jossa on vastaavien osien numerot lukuunottamatta kiini-
tysosia.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 441
▼B
LIITE VII
TESTIRATAA KOSKEVAT ERITELMÄT
Tässä liitteessä määritellään pinnoitteen fyysisiä ominaisuuksia koskevat
erikoismääräykset ja testiradan pinnoitteen käyttöönoton erikoismääräykset.
1. VAADITUT PINNAN OMINAISUUDET
Pinnan katsotaan olevan tämän liitteen mukainen, jos sen koostumus ja
tyhjän tilan osuus siinä tai sen akustinen absorptiokerroin on mitattu ja jos
ne vastaavat kaikkia 1.1—1.4 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia ja sillä
ehdolla, että ne täyttävät sen suunnittelua koskevat ehdot.
1.1Tyhjän tilan osuus
Testiradan pinnoitesekoitukseen jääneen tyhjän tilan osuus ei saa ylittää 8 %
(ks. 3.1 kohta, mittausmenettely).
1.2Akustinen absorptiokerroin
Mikäli pinta ei täytä jäännetyhjiöpitoisuutta koskevaa vaatimusta, se on
hyväksyttävissä vain jos sen akustinen absorptiokerroin on ≤0,10 (ks. 3.2
kohta, mittausmenettely).
1.3Koostumuksen syvyysmenettely
Volumetrimittausmenetelmän mukaisesti mitatun koostumuksen syvyyden
tulee olla:
≥0,4 mm.
1.4Pinnan tasalaatuisuus
On tehtävä kaikki mahdollinen sen takaamiseksi, että pinnasta tulee mahdol-
lisimman tasalaatuinen testialueen sisällä. Tähän kuuluu koostumus ja
tyhjän tilan osuus, mutta on myös otettava huomioon, että jos jyräys on jois-
sakin paikoissa tehokkaampaa kuin toisissa, koostumus voi olla erilainen ja
että voi syntyä epätasaisuuksia aiheuttavaa yhteismitattomuutta.
1.5Testiaika
Sen tarkastamiseksi, että pinta on yhä koostumusta ja tyhjän tilan osuutta
sekä akustista absorptiokerrointa koskevien määriteltyjen vaatimusten
mukainen, pinta tulee tarkastaa seuraavien määräaikojen mukaisesti.
a) Koostumuksen ja tyhjän tilan osuuden tarkastus:
— kun pinta on uusi,
— jos pinta täyttää vaatimukset uutena, mikään toinen määräaikaistesti
ei ole tarpeen.
b) Koostumuksen syvyyden tarkastus:
— kun pinta on uusi,
— kun äänitesti alkaa (huom. vähintään neljä viikkoa rakentamisen
jälkeen),
— sen jälkeen kahdentoista kuukauden välein.
2. TESTIPAIKAN PINNAN SUUNNITTELU
2.1Pinta
Suunniteltaessa testipaikan pintaa on tärkeää varmistaa vähimmäisvaatimuk-
sena, että testiradalla liikkuvien ajoneuvojen käyttämä osuus on päällystetty
erikseen määritetyllä testipinnoitteella ja että siinä on varmaa ja käytännöl-
listä liikennöintiä varten asianmukaisesti liikennöintivaraa. Tämä merkitsee
sitä, että vaadittava ajoradan leveys on vähintään 3 m ja että tämän saman
radan pituus ulottuu ainakin 10 metrillä linjojen AA ′ja BB′ulkopuolelle.
Kuva 1 esittää asianmukaisen testiradan kaaviota ja osoittaa valmistettavan
ja koneellisesti kompaktoitavan minimipinta-alan sekä erikseen määritetyn
testipinnoitteen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 442
▼B
Kuvio 1
Testipintaa koskevat vaatimukset
2.2Pinnoitteen suunnittelua koskevat vaatimukset
Testipaikan pinnan tulee täyttää seuraavat neljä teoreettista vaatimusta:1) sen tulee olla tiivistä bitumipitoista betonia,
2) kiviainesosasten maksimikoon tulee olla 8 mm (toleranssirajat ovat 6,3
ja 10 mm),
3) liikennöinnin alaisena olevan kerroksen paksuuden tulee olla ≥30 mm,
4) sideaineen tulee koostua modifioimattomasta bitumista, jolla on suora
tunkeuma.
Kiviainesosasista tehty rakeisuuskäyrä, joka antaa toivotut ominaisuudet, on
kaaviossa 2. Sen tarkoituksena on toimia ohjenuorana rakennettaessa testi-
pintaa. Lisäksi taulukko 3 esittää eräitä ohjenuoria toivotun koostumuksen
ja kestävyyden saavuttamiseksi. Granulometrikäyrä vastaa seuraavaa
kaavaa:
P (% läpipäästävää) = 100 (d/d
max)½
jossa:
d = sihdin neliömäisten reikien mitta millimetreinä
dmax= 8 mm keskikäyrälle
dmax= 10 mm alemmalle toleranssikäyrälle
dmax= 6,3 mm ylemmälle toleranssikäyrälle
Edellisen lisäksi annetaan seuraavat suositukset:
— Hiekkamurskassa (0,063 mm < sihdin reikien mitta < 2 mm) ei saa olla
enempää kuin 55 % luonnonhiekkaa, ja siinä tulee olla vähemmän kuin
45 % hienoa hiekkaa.
— Pohjan ja alapohjan tulee taata hyvä stabiilisuus ja hyvä yhdenmukai-
suus parhaiden tienrakennusperiaatteiden mukaisesti.
— Kiviainesosaset tulee murskata (100 % murskattuja osia) ja niiden tulee
olla sellaista raaka-ainetta, joka kestää hyvin murskausta.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 443
▼B
— Sekoituksessa käytetyt kiviainesosaset tulee pestä.
— Pinnalle ei saa lisätä ainuttakaan lisäkiviainesosasta.— Sideaineen PEN-arvona ilmaistun kovuuden tulee olla 40—60, 60—80
tai jopa 80—100 kyseessä olevan maan ilmastollisista olosuhteista riip-
puen. Sääntönä on, että tulee käyttää niin kovaa sideainetta kuin
mahdollista sillä ehdolla, että tämä on yhtäpitävää normaalin käytännön
kanssa.
— Sekoituksen lämpötila ennen jyräystä tulee valita niin, että tuloksena
saadaan seuraavan jyräyksen vaatima tyhjiöpitoisuus. Jotta yhdenmukai-suus kohtien 1.1—1.4 vaatimusten kanssa tulisi todennäköisemmäksi,
kompaktisuutta tulee tutkia sekä valitsemalla asianmukainen sekoituksen
lämpötila että myös asianmukainen määrä jyräyskertoja että valitsemalla
oikeanlainen kompaktointiajoneuvo.
Kuvio 2
Taulukko 3
Suunnittelun suuntaviivoja
Annetut arvot
Toleranssitsuhteessa seoksen
kokonaismassaansuhteessa seoksen
kiviainesosiin
Kiviainesosasten massat, sihdissä
neliömäiset aukot (SM) > 2 mm47,6 % 50,5 % ± 5
Hiekan massa 0,063 < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ± 5
Hienon hiekan massa SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ± 2
Sideaineen (bitumin) massa 5,8 % määritte-
lemättä± 0,5
Kiviainesosasten maksimikoko 8 mm 6,3—10
Sideaineen kovuus (ks. alempana)
Kiihdytetyn tasoituksen kerroin > 50
MARSHALL-kompaktisuutta koskeva
kompaktisuus98 %
3. TESTAUSMENETELMÄT
3.1Tyhjän tilan osuuden mittaus
Tätä mittausta varten radan pinnasta tulee ottaa porausnäytteitä ainakin
neljästä eri kohdasta niin, että ne otetaan tasapuolisesti testiradan pinnasta
linjojen AA ′ja BB′välistä (ks. kaavio 1). Pyöränjälkien tasalaatuisuuden
ja yhdenmukaisuuden puutteen välttämiseksi porausnäytteitä ei pitäisi ottaa
varsinaisista pyöränjäljistä vaan näiden läheisyydestä. (Vähintään) kaksi1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 444
▼B
porausnäytettä pyöränjälkien läheisyydestä ja (vähintään) yksi porausnäyte
tulisi ottaa noin puolesta välistä pyöränjälkien ja mikrofonin väliltä.
Mikäli epäillään, että tasalaatuisuusehto ei täyty (ks. 1.4 kohta), porausnäyt-
teitä otetaan testipinnan useammista kohdista.
Tyhjän tilan osuus tulee määritellä jokaisesta porausnäytteestä. Sitten tulee
laskea keskiarvo porausnäytettä kohti ja verrata tätä kohdan 1.1 vaatimuk-
seen. Lisäksi yhdenkään porausnäytteen tyhjän tilan osuus ei saa olla yli
10 %.
Tienpinnan valmistajan tulee huolehtia siitä ongelmasta, joka voi syntyä,
kun sähkölinjat tai -langat lämmittävät tienpintaa ja kun tästä pinnasta tulee
ottaa porausnäytteitä. Nämä laitteistot tulee ohjelmoida huolellisesti ottaen
huomioon myöhempien porausnäytteiden myöhempi ottaminen. Suositel-
laan, että joitakin noin 200 × 300 mm:n kokoisia paikkoja jätetään
vapaiksi linjoista ja langoista tai että nämä viimemainitut asennetaan
riittävän syvälle niin, että pintakerroksessa tehdyt testiporaukset eivät tuota
niille vahinkoa.
3.2Akustisen absorption kerroin
Akustisen absorption kerroin (normaali-insidenssillä) tulee mitata
säädöksessä ISO/DIS 10534 ”Akustiikka — Akustisen absorptiokertoimen
ja akustisen impedanssin määrittely putkimenetelmällä” käytettävällä impe-
danssiputkimenetelmällä.
Mitä testipaloihin tulee, niiden tulee täyttää samat jäännöstyhjiöpitoisuutta
koskevat vaatimukset (ks. kohta 3.1).
Akustinen absorptio tulee mitata 400 ja 800 Hz:n välisellä alueella ja 800 ja
1600 Hz:n välisellä alueella (ainakin oktaavin kolmanneksen laajuisilla
keskitaajuuskaistoilla), ja maksimiarvot tulee määrittää kummallekin näistä
taajuusalueista. Sitten näistä arvoista, jotka on saatu kaikista porausnäyt-
teistä, lasketaan keskiarvo lopullisen tuloksen saamiseksi.
3.3Koostumuksen syvyyden mittaus
Tämän normin mukaisesti koostumuksen syvyyden mittaukset tulee tehdä
vähintään kymmenestä eri kohdasta tasaisin välimatkoin testiradan ajouria
myöten, ja niiden keskiarvo otetaan verrattavaksi säädetyn koostumuksen
minimisyvyyden kanssa. Ks. normiluonnos ISO/DIS 10844:n liite F, jossa
menetelmä kuvataan.
4. AJAN AVULLA SUORITETTU VAKAUTTAMINEN JA SEN
YLLÄPITÄMINEN
4.1Ikääntymisen vaikutus
Kuten monilla muilla pinnoilla, valmistaudutaan siihen, että testiradalla
mitattujen, renkaiden koskettaessa tienpintaa syntyvien äänten voimakkuus-
taso saattaa hiukan nousta kuuden tai kahdentoista kuukauden kuluessa
rakentamisesta.
Pinta saavuttaa vaaditut ominaisuutensa neljän viikon kuluttua rakentami-
sesta.
Stabiilius ajassa määritellään erityisesti pinnalla liikkuvista ajoneuvoista
johtuvan tasoittumisen ja tiivistymisen avulla. Se tulee mitata määräajoin
kuten kohdassa 1.5 ilmaistiin.
4.2Pinnan kunnossapito
Irtoroju tai sellainen pöly, jonka voi olettaa vähentävän merkittävästi tosia-
siallisen koostumuksen syvyyttä, tulee poistaa pinnalta. Niissä maissa, joissa
on talvinen ilmasto, lumenpoistoon käytetään toisinaan suolaa. Tämä suola
voi muuttaa pintaa väliaikaisesti tai jopa pysyvästi ja lisätä näin ääniä. Sitä
ei siis suositella.
4.3Testiradan uudelleenpäällystys
Mikäli on tarpeen korjata testirataa, ei yleensä ole tarpeen päällystää uudel-
leen muuta kuin testikaista (joka kaaviossa 1 on 3 m leveä), jolla ajoneuvot
liikkuvat sillä ehdolla, että testivyöhyke kaistan ulkopuolella täyttää tyhjän
tilan osuutta ja akustista absorptiota koskevat vaatimukset mitattaessa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 445
▼B
5. PINTAA JA SILLÄ SUORITETTUJA KOIKEITA KOSKEVAT TIEDOT
5.1Testipintaa koskevat tiedot
Seuraavat tiedot tulee merkitä testipintaa kuvaavaan asiakirjaan:
a) testiradan sijainti;
b) sideaineen tyyppi, sideaineen kovuus, kiviainesosasten tyyppi, betonin
teoreettinen maksimitiheys, ajokaistan paksuus ja rakeisuuskäyrä, joka
on määritelty testiradasta otettujen testipalojen avulla;
c) kompaktointimenetelmä (esimerkiksi jyrätyyppi, jyrän massa, jyräysker-
tojen lukumäärä);
d) seoksen lämpötila, ympäröivän ilman lämpötila ja tuulen nopeus pinnan
rakentamisen aikana;
e) päivämäärä, jona pinta on rakennettu sekä rakentajan nimi;
f) testitulokset kokonaisuudessaan tai vähintään viimeisimmän kokeen
tulokset, joihin kuuluu:
i) tyhjän tilan osuus kaikissa testipaloissa;
ii) ne testiradan kohdat, joista testiporauksia tehtiin tyhjiöiden mittaa-
miseksi;
iii) jokaisen testiporauksen akustinen absorptiokerroin (mikäli tämä on
mitattu). Tulee mainita erikseen kunkin testiporauksen ja kunkin
taajuusalueen tulokset sekä yleinen keskiarvo;
iv) ne testipaikan kohdat, joista testipaloja otettiin absorption mittausta
varten;
v) koostumuksen syvyys, jossa kokeiden lukumäärä ja keskihajonta;
vi) kokeista f 1 ja f 3 vastaava laitos ja käytetyn materiaalin tyyppi;
vii) kokeen tai kokeiden päivämäärä ja se päivämäärä, jona testipor-
aukset testiradan pinnasta on tehty.
5.2Pinnalla liikkuvien ajoneuvojen ääniä koskevia kokeita koskevat tiedot
Ajoneuvoista tulevia ääniä koskevaa testiä tai niitä koskevia kokeita kuvaa-
vassa asiakirjassa tulee mainita, onko kaikki vaatimukset täytetty. Tässä
viitataan asiakirjaan 5.1 kohdan mukaisesti.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 446
▼B
10 LUKU
PERÄVAUNUN KYTKENTÄLAITTEET KAKSI- TAI KOLMIPYÖRÄISILLE MOOTTORIA-
JONEUVOILLE
LIITE JA LISÄYKSET
LIITE I Perävaunun kytkentälaitteet kaksi- tai kolmipyöräisille moottoriajoneu-
voille …
Lisäys 1 Vetokuulakytkentä kaksi- ja kolmipyöräisile ajoneuvoille …Lisäys 2 …
Lisäys 3 …
Lisäys 4 Kaksi- tai kolmipyöräisen ajoneuvotyypin perävaunun kytkentälaitteiden
asennusta koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 5 Kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen perävaunun kytkentälait-
teita koskeva osan tyyppihyväksyntätodistus …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 447
▼B
LIITE I
PERÄVAUNUN KYTKENTÄLAITTEET KAKSI- TAI KOLMIPYÖRÄI-
SILLE MOOTTORIAJONEUVOILLE
1. SOVELTAMISALA
1.1 Tätä liitettä I sovelletaan kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen
kytkentälaitteisiin ja niiden asentamiseen näihin ajoneuvoihin.
1.2 Tässä liitteessä I esitetään vaatimukset, jotka kaksi- tai kolmipyöräisten
moottoriajoneuvojen kytkentälaitteiden on täytettävä, jotta
— varmistettaisiin yhteensopivuus yhdistettäessä moottoriajoneuvoja ja
erityyppisiä perävaunuja,
— varmistettaisiin ajoneuvojen turvallinen yhteenkytkentä kaikissa
käyttöolosuhteissa,
— varmistettaisiin turvallinen kytkentä ja irrotus.
2. MÄÄRITELMÄT
2.1 ”Moottoriajoneuvojen kytkentälaitteet” ovat kaikki ajoneuvojen rungossa,
korirakenteen kantavissa osissa ja alustassa olevat osat ja laitteet, joilla
vetoajoneuvot ja hinattavat ajoneuvot on kytketty yhteen.
Niihin kuuluvat myös yllämainittujen kytkentälaitteiden kiinnittämiseen,
säätöön tai käyttöön tarvittavat kiinteät tai irrotettavat osat.
2.1.1 ”Vetokuulat ja kiinnityskorvakkeet” ovat kytkentälaitteita, jotka sisältävät
moottoriajoneuvoon asennetun pallomaisen laitteen ja korvakkeet
perävaunun kytkemiseksi vetopään avulla.
2.1.2 Edellä 2.1.1 kohdassa mainitut vetopäät ovat mekaanisia kytkentälaitteita
perävaunujen vetoaisassa, jotka kytketään moottoriajoneuvoon vetokuulan
avulla.
3. YLEISVAATIMUKSET
3.1 Kaksi- ja kolmipyöräisten ajoneuvojen kytkentälaitteet on valmistettava ja
kiinnitettävä hyvän insinööritaidon mukaisesti ja niiden käytön on oltava
turvallista.
3.2 Kytkentälaitteet on suunniteltava ja valmistettava siten, että ne voivat
normaalissa käytössä toimia jatkuvasti tyydyttävällä tavalla, kun niitä
huolletaan asianmukaisesti ja kuluvat osat vaihdetaan ajoissa.
3.3 Jokaisen kytkentälaitteen mukana on seurattava asennus- ja käyttöohjeet,
joissa on riittävästi tietoa, jotta pätevä henkilöpystyy asentamaan sen
ajoneuvoon ja saamaan sen asianmukaiseen käyttökuntoon. Ohjeiden on
oltava sen jäsenvaltion kielellä tai kielillä, jossa kytkentälaite asetetaan
myyntiin.
3.4 On käytettävä sellaisia materiaaleja, joiden ominaisuudet on määritelty
standardissa kyseiseen käyttötarkoitukseen soveltuviksi tai joihin hake-
muksen yhteydessä on liitetty niiden käyttötarkoitukset esittävä aineisto.
3.5 Kaikki sellaiset kytkentälaitteen osat, joiden pettäminen voisi aiheuttaa
ajoneuvojen irtoamisen toisistaan, on valmistettava teräksestä.
Muita materiaaleja voi käyttää, jos valmistaja on osoittanut teknistä tutki-
muslaitosta tyydyttävällä tavalla, että niiden laatu on terästä vastaava.
3.6 Kaikissa kytkentälaitteissa on oltava varmistettu mekaaninen kiinnitys ja
kiinniasennossa on oltava vähintään yksi varmentava mekaaninen kiin-
nitys.
3.7 Periaatteessa kaksi- ja kolmipyöräisissä ajoneuvoissa on käytettävä
lisäyksen I kuvan 1 mukaisia vetokuulia. Erityisesti kolmipyöräisten
ajoneuvojen ollessa kyseessä kytkentälaite pitäisi valita ja asentaa siten,että se sopii mahdollisimmanhyvin useimpiin perävaunutyyppeihin.
Muitakin kytkentälaitteita kuin vetokuulia saa käyttää, jos 3.8 kohdan
vaatimukset täyttyvät ja jos perävaunuilta ei vaadita yhteensopivuutta tai
vaihdettavuutta (tyyppikohtaiset yhdistelmät).
3.8 Vetolaitteiden on oltava sellaisia, että jäljempänä 3.9, 3.10, 3.11, 4., 5. ja
6. kohdassa mainitut käyttöä, asennuskohtaa, liikkuvuutta ja lujuutta
koskevat vaatimukset täyttyvät.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 448
▼B
3.9 Kytkentälaitteet on suunniteltava ja kiinnitettävä niin, että saavutetaan
hyvän insinöörikäytännön mukainen mahdollisimman korkea turvallisuus-
taso; tämä koskee myös kytkentälaitteen käyttöä.
3.10 Yhden ihmisen täytyy voida turvallisesti kytkeä ja irrottaa ajoneuvot
ilman työkaluja.
3.11 Irrotettavia kytkentälaitteita täytyy voida käyttää helposti käsin ilman
työkaluja.
4. ASENNUSKOHTAA KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET
4.1 Ajoneuvoihin kiinnitettyjen kytkentälaitteiden on oltava sellaisia, että
käyttöon esteetö ntä ja turvallista.
4.2 Ajoneuvoihin kiinnitettyjen vetokuulien on oltava lisäyksen I kuvassa 2
esitetyn geometrian mukaisia.
4.3 Jos kyseessä on muu kytkentälaite kuin vetokuula, täytyy sen kytkentäpis-
teen korkeuden olla sama kuin perävaunun vetoaisan kytkentäpisteen
korkeus ± 35 mm:n tarkkuudella, jos perävaunu on vaakasuorassa asen-
nossa.
4.4 Kiinnityskorvakkeen muodon ja mittojen on vastattava ajoneuvon valmis-
tajan vaatimuksia kiinnityspisteiden ja muiden tarvittavien
asennuslaitteiden osalta.
4.5 Ajoneuvon valmistajan kytkentälaitetyyppiä, perävaunun sallittua massaa
ja kytkentäpisteeseen kohdistuvaa sallittua staatista pystysuoraa kuormi-
tusta koskevia vaatimuksia on noudattettava.
4.6 Kun kytkentälaite on asennettu, se ei saa peittää näkyvistä takana olevaa
rekisterikilpeä, tai on käytettävä kytkentälaitetta, joka voidaan irrottaa
ilman erityistyökaluja.
5. NIVELLYSVAATIMUKSET
5.1 Silloin kun kytkentälaite ei ole kiinnitettynä ajoneuvoon, sen on pystyttävä
liikkumaan seuraavasti:
5.1.1 20º:n vapaa pystysuuntainen liikekulma vaakatason ylä- ja alapuolella
kaikissa vähintään 90º:n vaakasuorissa kiertymäkulmissa kummallakin
puolella laitteen keskilinjaa pituussuunnassa.
5.1.2 Kaikissa vaakatasoisissa kiertymäkulmissa 90º:seen asti kummallakin
puolella laitteen keskiviivaa pituussuunnassa täytyy olla 25º:n vapaa
aksiaalinen kierto kolmipyöräisille ajoneuvoille tai 40º:n kierto kaksi-
pyöräisille ajoneuvoille molemmin puolin pystysuuntaista keskilinjaa.
5.2 Kaikissa vaakatasoisissa kiertymäkulmissa täytyy seuraavien nivellysyh-
distelmien olla mahdollisia:
kaksipyöräisten ajoneuvojen osalta, paitsi jos laitetta käytetään kytkemään
yksipyöräisiä perävaunuja, jotka kallistuvat kaksipyöräisen ajoneuvon
mukana:
— ± 15º:n pystynyökkäys ± 40º:n aksiaalisen kallistuman kanssa
— ± 30º:n aksiaalinen kallistuma ± 20º:n pystynyökkäyksen kanssa
kolmi- tai nelipyöräisten ajoneuvojen osalta:
— ± 15º:n pystynyökkäys ± 25º:n aksiaalisen kallistuman kanssa
— ± 10º:n aksiaalinen kallistuma ± 20º:n pystynyökkäyksen kanssa.
5.3 Kuulakytkentä on voitava kytkeä ja irrottaa, kun kuulakytkennän pituusak-
seli suhteessa vetokuulan ja sen kiinnikkeen keskiviivaan:
— on vaakasuoraan β= 60º oikealle tai vasemmalle
— on pystysuoraan α= 10º ylös tai alas
— sitä kierretään aksiaalisesti 10º oikealle tai vasemmalle.
6. LUJUUSVAATIMUKSET
6.1 Laitteelle on tehtävä värinälujuustesti (kestävyystesti).6.1.1 Kestävyystesti on tehtävä vaihtelevalla ja jos mahdollista, sinimuotoisella
kuormituksella, ja niin että kuormitustoistojen määrä riippuu materiaalista.
Minkäänlaisia halkeamia, murtumia, muuta näkyvää vahinkoa tai huomat-
tavaa ja pysyvää laitteen toimintaa haittaavaa vääntymistä ei saa esiintyä.
6.1.2 Dynaamisen (värinälujuus)testin kuormituksen perustana käytetään
jäljempänä esitettävää D-arvoa. Staattinen pystysuora kuormitus otetaan
huomioon testikuormituksen suunnassa suhteessa vaakatasoon, riippuen1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 449
▼B
kytkentäpisteen sijainnista ja kytkentäpisteeseen kohdistuvasta sallitusta
staattisesta pystysuuntaisesta kuormituksesta.
D¼g/C2T/C2R
TþRkN
jossa
T = vetoajoneuvon suurin teknisesti sallittu massa tonneina
R = perävaunun suurin teknisesti sallittu massa tonneinag = painovoimasta aiheutunut kiihtyvyys (arvoksi oletettu 9,81 m/s
2)
6.1.3 Ominaisarvot D ja S, joihin testi perustuu, määritetään valmistajan EY-
tyyppihyväksyntähakemuksessa, S on kilogrammoissa ilmaistu suurin
sallittu staattinen pystysuuntainen kuormitus kytkentäpisteessä.
6.2 Testausmenetelmät
6.2.1 Dynaamisia testejä varten testikappale on asetettava asianmukaiseen teli-
neeseen ja voima kohdistetaan siten, että testikappaleeseen ei kohdistu
määritellyn testausvoiman lisäksi muita voimia tai momentteja. Vaihto-
kuormaisten testien osalta voiman kohdistamisen suunta ei saa poiketa
enempää kuin + 1º määritellystä suunnasta. Jotta voidaan välttää määritte-
lemättömien voimien ja momenttien kohdistuminen testikappaleeseen,
saattaa olla tarpeen asettaa yksi liitos voimankohdistamis-pisteeseen ja
toinen liitos riittävän etäisyyden päähän siitä.
6.2.2 Testaustaajuus ei saa ylittää 35 Hz. Valitun taajuuden on selvästi erotut-
tava koestuslaitteiston sekä testattavan laitteen resonanssitaajuuksista.
Jaksojen lukumäärä on 2 × 106teräksestä valmistetuille kytkentälaitteille.
Muista materiaaleista valmistetuille kytkentälaitteille voidaan tarvita suur-
empaa jaksojen lukumäärää. Yleensä halkeamatesti on tehtävä
tunkeumavärimenetelmällä; muut vastaavat mentelmät ovat myös sallit-
tuja.
6.2.3 Testattavat kytkentälaitteet on normaalisti asennettava mahdollisimman
tukevasti testitelineeseen siihen tosiasialliseen asentoon, jossa ne ovat
silloin kun niitä ajoneuvoissa käytetään. Kiinnitysosien on oltava valmis-tajan tai hakijan erittelyn mukaisia ja sen kaltaisia, jollaisia tullaan
asentamaan ajoneuvoon ja/tai niiden mekaanisten ominaisuuksien on
oltava samat.
6.2.4 Ensisijaisesti kytkennät on testattava siinä alkuperäisessä tilassa, johon se
on maantieliikenteessä tarkoitettu. Valmistajan harkinnanmukaan ja
teknisen tutkimuslaitoksen suostumuksella joustavia osia voidaan neutrali-
soida, jos tämä on testimentelmän kannalta tarpeen ja jos tällä ei ole
vääristävää vaikutusta testitulokseen.
Joustavat osat, jotka selvästi ylikuumenevat nopeutetun testimenettelyn
takia, voidaan vaihtaa testin aikana.
Erityisiä välyksettömiä laitteita voidaan käyttää testikuormien kohdistami-
sessa.
Testaukseen toimitetuissa laitteissa on oltava mukana kaikki ne varusteet
ja osat, jotka saattavat vaikuttaa lujuuteen (esimerkiksi sähkörasialevy tai
merkinnät jne.). Testausalue päättyy kiinnitys- tai asennuspisteisiin.
Ajoneuvon valmistajan on ilmoitettava vetokuulan ja kytkentälaitteen kiin-
nityspisteiden geometrinen asema suhteessa referenssiviivaan ja se on
esitettävä testiraportissa.
Kaikki lisäyksen 2 mukaiset kiinnityspisteiden suhteelliset asemat
suhteessa referenssiviivaan on toistettava koestuspenkissä; tätä varten
ajoneuvon valmistaja toimittaa kaikki tarpeelliset tiedot kytkentälaitteen
valmistajalle.
6.3 Vetokuulien ja kiinnityskorvakkeiden testaus
6.3.1 Testipenkkiin kiinnitetylle kytkentälaitteelle tehdään dynaaminen testi
vaihtuvaa jännitystä aiheuttavalla vetolujuustestauskoneella (esimerkki
resonanssivärähtelijässä).
Testikuorman on oltava vaihtuva voima ja se on kohdistettava vetokuu-
laan 15º ± 1º kulmassa kuten lisäyksen 2 kuvissa 3 ja 4 osoitetaan. Jos
kuulan keskiöon referenssiviivan suuntaisen viivan, johon sisältyy ylin
lähimmistä kiinnityspisteistä, yläpuolella, kuten lisäyksen 2 kuvassa 5
osoitetaan, koe on suoritettava kulmalla α= − 15º ± 1 (lisäys 2 kuva 3).
Jos kuulan keskiöon referenssiviivan suuntaisen viivan, johon sisältyy
ylin lähimmistä kiinnityspisteistä, alapuolella kuten lisäyksen 2 kuvassa 51997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 450
▼B
osoitetaan, koe on suoritettava kulmalla α= + 15º ± 1º (lisäys 2 kuva 4).
Tämä kulma valitaan siten, että voidaan ottaa huomioon pystysuuntainen
staattinen ja dynaaminen kuorma. Tämä testausmenetelmä soveltuu
ainoastaan sellaiselle sallitulle staattiselle kuormalle, joka ei ole yli
S¼120/C1D
g
Jos yli S ¼120/C1D
g
staattista kuormaa vaaditaan, testauskulmaa on nostettava arvoon 20º.
Dynaaminen testi on tehtävä seuraavalla testivoimalla:F
res= ± 0,6 D
6.3.2 Yksikappaleiset vetokuulat, mukaan lukien laitteet, joissa on irrotettavat,
mutta laitekohtaiset vetokuulat, sekä sellaiset irrotettavat kiinnikkeet,
joissa on vaihtokelpoiset vetokuulat (lukuun ottamatta yhdysrakenteisia
vetokuulia) testataan kohdan 6.3.1 mukaisesti.
6.3.3 Kiinnityskorvakkeen, jota voidaan käyttää erilaisten kuulayksiköiden
kanssa, testaus suoritetaan Euroopan yhteisön direktiivin 94/20/EY
(EYVL N:o L 195, 29.7.1994, s. 1) liitteen VI 4.1.6 kohdan mukaisesti.
6.4 Edellä mainittuja 6.3.1 kohdan testausvaatimuksia sovelletaan myös
muihin kytkentälaitteisiin kuin vetokuuliin.
7. VETOPÄÄT
7.1 Perustesti on kestävyystesti vaihtelevalla testivoimalla ja staattinen testi
(nostotesti) jokaiselle testauskappaleelle.
7.2 Dynaaminen testi on suoritettava sopivalla vetokuulalla, jonka lujuus on
asianmukainen. Testitelineellä vetopää ja vetokuulakytkentä on asennet-
tava valmistajan ohjeiden mukaisesti sellaisella tavalla, joka vastaa
niiden kiinitystä ajoneuvoon. Testikappaleeseen ei saa kohdistua muuta
ylimääräistä voimaa testivoiman lisäksi.
Testivoima kohdistetaan kuulan keskiön läpi kulkevaa viivaa pitkin, joka
kallistuu alaspäin taakse 15º (katso lisäys 3 kuva 6). Kestävyystesti on
suoritettava koekappaleella seuraavaa testivoimaa käyttäen:
Fres= ± 0,6 D
7.3 Staattinen nostotesti on myös suoritettava (katso lisäys III kuva 7).
Kokeessa käytettävän vetokuulan halkaisijan on oltava
49−0+ 0,13mm
jotta se edustaisi käytössä kulunutta vetokuulaa. Nostovoimaa FAon
lisättävä tasaisesti ja nopeasti seuraavaan arvoon
g/C2CþS
1000/C18/C19
jossa sitä pidetään 10 sekuntia, jolloin
C = perävaunun massa (suurinta sallittua kuormaa kantavan perävaunun
akselipainojen summa) tonneina
7.4 Jos käytetään muita kytkentälaitteita kuin vetokuulakytkentää, vetopää on
testattava tarpeen vaatiessa direktiivissä 94/20/EY asianmukaisten vaati-
musten mukaisesti.
8. MERKINNÄT
Kytkentälaitteissa on oltava direktiivin 94/20/EY asiaa koskevien
määräysten mukaiset merkinnät.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 451
▼B
Lisäys 1
Vetokuulakytkentä kaksi- ja kolmipyöräisille ajoneuvoille
Perävaunujen vetokuulakytkentäjärjestelmä ei estä käyttämästä muita järjes-
telmiä (esimerkiksi kardaanikytkentöjä). Jos kuitenkin käytetään
vetokuulakytkentäjärjestelmää, sen täytyy vastata kuvassa 1 esitettyä erittelyä.
Kuva 1
1) Pallon ja kaulan välisen liitäntäsäteen on oltava tangentin suuntainen sekä
kaulassa että vetokuulan alemmassa vaakasuuntaisessa pinnassa.
2) Katso ISO/R 468 ja ISO 1302: karheusluku N9 viittaa Ra-arvoon = 6,3 µm.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 452
▼B
Kuva 2
Vetokuulien vapaa tila
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 453
▼B
Lisäys 2
Kokeen suunta osoitetaan esimerkillä, jossa testataan vetokuula ja kiinnityskor-
vakkeet. (Sovelletaan analogisesti muihin kytkentäjärjestelmiin).
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 454
▼B
Lisäys 3
Kuva 6
Kuva 7
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 455
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 456
▼B
Lisäys 5
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 457
▼B
11 LUKU
KORILLA VARUSTETTUJEN KOLMIPYÖRÄISTEN MOPEDIEN, KOLMIPYÖRIEN JA
NELIPYÖRIEN TURVAVYÖKIINNITYKSET JA TURVAVYÖT
LUETTELO LIITTEISTÄ
LIITE I Määritelmät …
LIITE II Teholliset kiinnitysten asennusalueet …
LIITE III Menettely H-pisteen sijainnin ja selkänojan todellisen kallistuskulman
määräämiseksi sekä niiden ja R-pisteen sijainnin ja selkänojan suunnitellun
kallistuskulman välisen suhteen tarkastamiseksi …
Lisäys Kolmiulotteisen nuken osat …LIITE IV Vetolaite …
LIITE V
Lisäys 1 Korilla varustettuun kolmipyöräiseen mopedi-, kolmipyörä- tai nelipyörä-
tyyppiin tarkoitettuja turvavyökiinnityksiä koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 2 Todistus osan tyyppihyväksynnästä koskien korilla varustetun kolmipyörä-
isen mopedi-, komipyörä- tai nelipyörätyypin turvavyökiinnityksiä …
LIITE VI Turvavöille asetetut vaatimukset …
Lisäys 1 Korilla varustettuihin kolmipyöräisiin mopedeihin, kolmipyöriin tai neli-
pyöriin tarkoitettua turvavyötyyppiä koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 2 Korilla varustettuihin kolmipyöräisiin mopedeihin, kolmipyöriin tai neli-
pyöriin tarkoitettua turvavyötyyppiä koskeva osan tyyppihyväksyntäto-
distus …
Lisäys 3 Turvavöiden asentamista korilla varustettuun kolmipyöräiseen mopedi-,
kolmipyörä- tai nelipyörätyyppiä koskeva ilmoituslomake …
Lisäys 4 Turvavöiden asentamista korilla varustettuun kolmipyöräiseen mopedi-,
kolmipyörä- tai nelipyörätyyppiä koskeva osan tyyppihyväksyntätodistus
…1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 458
▼B
LIITE I
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä luvussa tarkoitetaan:
1.1 ”ajoneuvotyypillä turvavöiden kiinnityspisteiden osalta” moottoriajo-
neuvoja, jotka eivät eroa toisistaan seuraavilta olennaisilta osin:
ajoneuvo- tai istuinrakenteen osien, joihin vyön kiinnityspisteet on
kiinnitetty, mitat, muodot ja materiaalit;
1.2 ”turvavyön kiinnityspisteillä” sellaisia ajoneuvon tai istuimen raken-
neosia tai kaikkia muita ajoneuvon osia, joihin vyöt on kiinnitettävä;
1.3 ”nauhan ohjaimella” laitetta, joka muuttaa nauhan asemaa vyöasen-
nelman käyttäjän suhteen;
1.4 ”tehollisella kiinnityspisteellä” pistettä, jolla on määrätty, yleisen
tavan mukaan 4 kohdan mukaisesti, turvavyön jokaisen osan kulma
suhteessa käyttäjäänsä, toisin sanoen pistettä, johon nauha olisi kiinni-
tettävä, jotta sen asento olisi sama kuin käytettäessä tarkoitettu vyön
asento ja joka vastaa tai ei vastaa vyön asentamiseen tarkoitetun
lisälaitemuodostelman mukaista todellista kiinnityspistettä pisteessä,
missä tämä asennetaan kiinnitykseen;
1.4.1 Esimerkiksi
1.4.1.1 jos turvavyöhön kuuluu kiinteä osa, joka on asennettu joko liikkumat-
tomaan tai vapaasti kääntyvään lattiakiinnitykseen, tehollinen
kiinnityspiste kaikissa istuimen säädön asennoissa on se piste, missä
nauha on asennettu kiinteään osaan;
1.4.1.2 jos ajoneuvon tai istuimen rakenteeseen on kiinnitetty käännin, on
kääntimen keskipistettä pisteessä, jossa nauha tulee siitä esiin vyön
käyttäjän puolelta pidettävä tehollisena kiinnityspisteenä, nauhan on
oltava suorassa linjassa vyön tehollisen kiinnityspisteen ja käyttäjän
välillä;
1.4.1.3 jos vyövälittö mästi yhdistää sen käyttäjän ajoneuvon tai istuimen
rakenteeseen asennettuun kelauslaitteeseen ilman välissä olevaa
suunnan käännintä, teholliseksi kiinnityspisteeksi otetaan vyön kelaus-
laitteen akselin leikkauspiste kelalla olevan nauhan keskiakselin kautta
kulkevan tason kanssa;
1.5 ”lattialla” ajoneuvon korin alaosaa, joka yhdistää ajoneuvon sivu-
seinät. Tässä merkityksessä ”lattiaan” sisältyvät vahvistusrivat,
kohotuet ja muut kovikkeet, myös lattian alla olevat tangot ja kannat-
timet;
1.6 ’istuimella’ täysikasvuiselle henkilölle mahdollistavan istuma-asennon
rakennetta sekä sen verhoilua, joka muodostaa tai ei muodosta
ajoneuvon rakenteen olennaisen osan; tällä ilmaisulla tarkoitetaan
sekä yksittäistä istuinta että yhtä istumapaikkaa vastaavaa penkin osaa;
1.7 ”istuinryhmällä” yhden tai useamman täysikasvuisen henkilön istut-
tavaa joka penkin tyyppistä istuinta tai erillisiä vierekkäisiä istuimia
(toisin sanoen siten, että yhden istuimen etukiinnityspisteet ovat
linjassa toisen istuimen takakiinnityspisteiden kanssa tai niiden edellä
ja linjassa samaisen toisen istuimen etukiinnityspisteiden kanssa tai
niiden takana);
1.8 ”penkillä” vähintään kaksi täysikasvuisen henkilön istumapaikkaa
tarjoavaa kokonaista rakennetta sekä sen verhoilua;
1.9 ”taittoistuimella” satunnaiskäyttöön tarkoitettua apuistuinta, joka on
tavanomaisesti kokoontaitettuna;
1.10 ”istuintyypillä” istuinluokkaa, johon kuuluvat istuimet eivät eroa olen-
naisesti toisistaan seuraavilta osin:
1.10.1 istuinrakenteen muoto ja mitat sekä materiaalit, joista se on tehty,
1.10.2 säätö- ja kaikkien lukitusjärjestelmien tyypit ja mitat,
1.10.3 istuimessa olevien vyön kiinnityspisteiden, istuimien kiinnityspisteiden
ja kyseisten ajoneuvorakenteen osien tyypit ja mitat;
1.11 ”istuimen kiinnityspisteellä” järjestelmää, jolla istuin on kiinnitetty
kokonaisuudessaan ajoneuvorakenteeseen, mukaan lukien asiaankuu-
luvat ajoneuvon rakenteen osat;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 459
▼B
1.12 ”säätöjärjestelmällä” laitetta, jonka avulla istuimen osa voidaan säätää,
jotta saavutettaisiin henkilön rakenteelle sopiva istuma-asento. Tällai-
sella säätölaitteella voidaan erityisesti:
1.12.1 säätää istuimen asentoa pituussuunnassa,1.12.2 säätää istuimen asentoa pystysuunnassa,1.12.3 säätää istuimen asentoa istuinkulman osalta;
1.13 ”suojatulla tilalla” tilaa, jonka sisällä suojausalueet suojatilan sisällä
muodostavat yhdistettynä vähintään 800 cm
2laajuisen alueen;
1.14 ”suojelutilalla” tilaa istuimen etupuolella, joka sijaitsee:
— kahden vaakasuoran tason välissä, joista toinen kulkee 1.17
kohdassa määritellyn ”H”-pisteen kautta ja toinen on 400 mm
tuon pisteen yläpuolella,
— pitkittäisten pystysuorien tasojen välissä, jotka ovat symmetrisiä
suhteessa ”H”-pisteeseen ja sijaitsevat 400 mm:n päässä toisistaan,
— pystysuoran poikittaistason takana, joka on 1,30 mm:n päässä ”H”-
pisteestä.
Millä hyvänsä annetulla poikittaisella pystysuoralla tasolla suojausa-
lueeksi kutsutaan sellaista yhtenäistä pintaa, että jos halkaisijaltaan
165 mm:n pallo projisoidaan vaakasuorassa pitkittäissuunnassa, minkä
hyvänsä annetun alueensisäisen pisteen ja pallon keskipisteen kautta
kulkien ei suojelutilan sisälle jää aukkoa, jonka kautta pallo voidaan
ohittaa;
1.15 ”liikejärjestelmällä” laitetta, joka mahdollistaa istuimen tai sen yhden
osan liikkumisen tai pyörimisen ilman mitään määrättyä väliasentoa,
jotta helpotetaan pääsyä tilaan kyseisen istuimen takana;
1.16 ”lukitusjärjestelmällä” laitetta, jonka avulla istuin ja sen osat pidetään
kaikissa käyttöasennoissa ja johon kuuluu järjestelmät, joilla lukitaan
istuimen selkänojan suhteessa istuimeen ja istuimen suhteessa ajoneu-
voon;
1.17 ”H-pisteellä” liitteessä III olevassa 1.1 kohdassa määriteltyä vertailu-
pistettä määrättynä kyseisessä liitteessä esitetyn menettelyn
mukaisesti;
1.18 ”H-pisteellä” 1.17 kohdassa määriteltyä H-pistettä vastaavaa vertailu-
pistettä, joka on määrätty kaikille tavanomaisille istuimen
käyttöasennoille;
1.19 ”R-pisteellä” liitteessä III olevassa 1.2 kohdassa määriteltyä istuimen
vertailupistettä;
1.20 ”vertailulinjalla” liitteessä III olevassa 3.4 kohdassa määriteltyä
suoraa;
1.21 ”L1ja L2-pisteillä” tehollisia lattiakiinnityspisteitä;
1.22 ”C-pisteellä” 450 mm pystysuoraan ”R”-pisteen yläpuolella sijaitsevaa
pistettä. Kuitenkin jos kohdassa 1.24 määritelty etäisyys S on
vähintään 280 mm ja jos valmistaja noudattaa toista mahdollista 4.3.3
kohdassa määrättyä kaavaa, BR = 260 mm + 0,8 S, C:n ja R:n välinen
pystysuora etäisyys on 500 mm;
1.23 ” α1jaα2”-kulmilla, tässä järjestyksessä, vaakasuoran tason ja
ajoneuvon pitkittäisen keskitason suhteen kohtisuorien ja pisteen H1ja pisteiden L1ja L2kautta kulkevien tasojen välisiä kulmia;
1.24 ”S”:llä etäisyyttä, millimetreissä, tehollisen yläkiinnityspisteen ja
ajoneuvon pitkittäisen keskitason kanssa yhdensuuntaisen vertailutason
P välillä, joka määritellään seuraavasti:
1.24.1 jos istuma-asento on hyvin määritelty istuimen muodon avulla, taso P
on tuon istuimen keskiviiva,
1.24.2 jos istuma-asento ei ole tarkasti määritelty:
1.24.2.1 kuljettajaa koskeva taso P on se taso, joka on yhdensuuntainen
ajoneuvon pituussuuntaisen keskiviivan kanssa sen kulkiessa pysty-
suoraan ohjauspyörän tai ohjaustangon keskiön kautta sen
keskiasennossa, jos se voidaan säätää, ja jonka katsotaan olevan
ohjauspyörän vanteen tason sisäpuolella,
1.24.2.2 sivupaikalla etuistuimella istuvaa matkustajaa koskevan tason P on
oltava symmetrinen kuljettajan tasoon P nähden,1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 460
▼B
1.24.2.3 takaistuimen sivuistumapaikkaa koskevan tason P ilmoittaa valmistaja
edellyttäen, että seuraavat etäisyyttä koskevat rajat A otetaan
huomioon ajoneuvon pitkittäisen keskitason ja tason P välillä:
— A on vähintään 200 mm, jos penkki on suunniteltu ainoastaan
kahdelle matkustajalle,
— A on vähintään 300 mm, jos penkki on suunniteltu useammalle
kuin kahdelle matkustajalle.
2. YLEISET VAATIMUKSET
2.1 Turvavöiden kiinnityspisteet on suunniteltava, valmistettava ja asen-
nettava siten, että:
2.1.1 on mahdollista asentaa asianmukainen turvavyö. Etuistuimen ulom-
maisten istuinten kiinnityspisteiden on sovelluttava kelauslaitteella ja
yläkiinnitykseen palautuvalla kääntimellä varustetuille turvavöille
siten, että erityistä huomiota kiinnitetään kiinnityspisteiden lujuusomi-
naisuuksiin, jollei valmistaja varusta ajoneuvoa toisentyyppisillä
turvavöillä kelauslaitteineen. Jos kiinnityspisteet soveltuvat vain
tietyntyyppisille vöille, nuo tyypit on mainittava liitteen V lisäyksessä
1 tarkoitetussa asiakirjassa,
2.1.2 oikealla tavalla käytetyn vyön irtipääsyn riski on vähäinen,
2.1.3 ajoneuvon tai istuimien rakenteen kiinteiden terävien osien kanssa
kosketuksissa olemisesta johtuva nauhan vaurioitumisen riski on
vähäinen,
2.1.4 ajoneuvo voi tavanomaisessa käytössä täyttää tämän luvun vaati-
mukset,
2.1.5 jos vyön kiinnityspisteille on eri asento henkilöiden noustessa ajoneu-
voon ja eri asento heidän pitämisekseen paikallaan, tässä direktiivissä
säädettyjä eritelmiä sovelletaan kiinnityspisteisiin niiden tehollisessa
paikallaanpitoasennossa.
2.2 Turvavöiden kiinnityspisteitä ei tarvita korilla varustetuissa kolmi-
pyöräisissä mopedeissa tai nelipyörissä, joiden oma paino on enintään
250 kg. Jos tällaiset ajoneuvot on kuitenkin varustettu kiinnityspis-
teillä, näiden on oltava tämän luvun vaatimusten mukaisia.
3. VÖIDEN KIINNITYSPISTEIDEN VÄHIMMÄISMÄÄRÄ
3.1 Etuistuimen vöillä on oltava kaksi lattiakiinnityspistettä ja yksi
yläkiinnityspiste. Kahta lattiakiinnityspistettä pidetään kuitenkin
riittävänä keskimmäisten etuistuinten osalta, jos sellaisia on, muiden
etuistuinten ohella, ja jos tuulilasi sijaitsee direktiivin 74/60/ETY liit-
teessä II määritellyn vertailualueen ulkopuolella. Tuulilasia pidetään
kiinnitysten vertailualueen osana, jos se voi joutua pysyvään kosketuk-
seen testauslaitteiston kanssa moottoriajoneuvojen sisusteista annetun
direktiivin 74/60/ETY (1) liitteessä II esitetyn menetelmän mukaisesti.
3.2 ulommaisia takaistuimia varten on oltava kaksi lattiakiinnityspistettä ja
yksi yläkiinnityspiste.
3.3 Lukuun ottamatta kokoon taitettavaa istuinta, jota varten kiinnityspis-
teitä ei vaadita, ainakin kaksi lattiakiinnityspistettä on vaadittava
kaikkien muiden eteenpäin suunnattujen istuinten osalta.
3.4 Jos ajoneuvo on varustettu kiinnityspisteillä kokoon taitettavien
istuinten osalta, kiinnityspisteiden on oltava tämän luvun mukaisia.
4. TURVAVÖIDEN SIJAINTI
(katso liite II kuva 1)
4.1 Yleistä
4.1.1 Kunkin turvavyön kiinnityspisteet saavat kaikki sijaita ajoneuvon
rakenteessa tai istuinrakenteessa tai missä hyvänsä muussa ajoneuvon
osassa, tai ne voidaan sijoittaa hajalleen kyseisiin eri paikkoihin.
4.1.2 Kahden vierekkäisen turvavyön päät voidaan kiinnittää samaan kiinni-
tyspisteeseen edellyttäen, että testausvaatimukset täytetään.
4.2 Tehollisten lattiakiinnityspisteiden sijainti1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 461
(1) EYVL N:o L 38, 11.2.1974, s. 2
▼B
4.2.1 Kulmien α1jaα2on oltava 30 ja 80º:n välillä kaikissa tavanomaisissa
istuimen käyttöasennoissa.
4.2.2 Jos takaistuinpenkit ja säädettävät istuimet on varustettu 1.12 kohdassa
määritellyllä säätömekanismilla ja niiden selkänojan kulma on alle 20º
(katso liite II, kuva 1), kulmat α1jaα2voivat olla 4.2.1 kohdassa
eriteltyjä vähimmäisarvoja pienemmät edellyttäen, että ne eivät ole
alle 20º missään tavanomaisessa istuimen käyttöasennossa.
4.2.3 Kahden pystytason, jotka ovat yhdensuuntaiset pitkittäisen keskitason
kanssa, ja jotka kulkevat ja saman turvavyön kummankin kahden
tehollisen lattiakiinnityspisteen (L1ja L2) kautta, välisen etäisyyden
on oltava vähintään 350 mm. Istuimen pitkittäisen keskitason on
ohitettava pisteet L1ja L2vähintään 120 mm:n päässä noista pisteistä.
4.3 Tehollisten yläkiinnityspisteiden sijainti
(katso liite II, kuva 2)
4.3.1 Jos käytetään nauhanohjainta tai vastaavaa laitetta, joka vaikuttaa
tehollisten yläkiinnityspisteiden sijaintiin, tämä määritetään tavanomai-
seen tapaan mittaamalla kiinnityspisteen paikka, kun nauhan
pituussuuntainen keskiviiva kulkee J1:n kautta, joka määritellään
järjestyksessä R-pisteestä lähtien seuraavalla kolmella janalla:
— RZ: joka on 530 mm pituinen vertailulinjan jana mitattuna R-
pisteestä ylöspäin;
— ZX: kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskiviivaan
nähden oleva 120 mm pituinen jana, joka on mitattu Z-pisteestä
kiinnityksen suuntaan;
—X J1: joka on 60 mm pituinen janojen RZ ja ZX rajaamaan tasoon
nähden kohtisuorassa oleva jana, mitattuna X-pisteestä eteenpäin.
Piste J2määrätään symmetrisesti pisteen J1ollessa pitkittäistasolla,
joka leikkaa pystysuoraan asiaankuuluvaan istuimeen asetetun nuken
1.20 kohdassa määritellyn vertailulinjan.
4.3.2 Tehollisen yläkiinnityspisteen on sijaittava FN tason alapuolella, joka
on kohtisuorassa istuimen pitkittäiseen keskiviivaan nähden ja
muodostaa vertailuviivaan nähden 65º kulman. Takaistuinten osalta
tämä kulma saa olla 60º. FN-taso on sijoitettava siten, että se leikkaa
vertailuviivan pisteessä D siten, että DR = 315 mm ± 1,8 S.
Jos S ei kuitenkaan ylitä 200 mm DR:stä tulee = 675 mm.
4.3.3 Vyön tehollisen yläkiinnityspisteen on sijaittava taaksepäin FK tasosta,
joka on kohtisuorassa istuimen pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden
ja leikkaa vertailuviivan 120º:n kulmassa pisteessä B siten, että BR
= 260 mm + S. Jos S on vähintään 280 mm valmistaja voi käyttää,
harkintansa mukaan, BR = 260 mm + 0,8 S.
4.3.4 S:n arvon on oltava vähintään 140 mm.4.3.5 Tehollisen yläkiinnityspisteen on sijaittava taaksepäin pystysuorasta
tasosta, joka on kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskivii-
vaan nähden ja kulkee R-pisteen kautta liitteessä II olevassa
kaaviossa esitetyllä tavalla.
4.3.6 Vyön tehollisen yläkiinnityspisteen on sijaittava ylöspäin vaakasuor-
asta tasosta, joka kulkee 1.22 kohdassa määritellyn C-pisteen kautta.
4.3.7 Edellä 4.3.1 kohdassa tarkoitetun yläkiinnityspisteen lisäksi muita
tehollisia yläkiinnityspisteitä voidaan asentaa jos yksi seuraavista edel-
lytyksistä täytetään:
4.3.7.1 lisäkiinnityspisteet täyttävät 4.3.1—4.3.6 kohdissa esitetyt vaatimukset,4.3.7.2 yläkiinnityspisteitä voidaan käyttää ilman apuvälineitä, ne täyttävät
4.3.5 ja 4.3.6 kohdassa olevat vaatimukset sekä sijaitsevat yhden
määrätyn alueen sisällä jos liitteen II kuvassa 1 rajattua aluetta liikute-
taan 80 mm ylös- tai alaspäin pystysuunnassa,
4.3.7.3 kiinnityspiste/pisteet on tarkoitettu valjaiden tyyppisiä vöitä varten ja
täyttää(täyttävät) 4.3.6 kohdassa esitetyt vaatimukset jos ne ovat taak-
sepäin poikittaisesta tasosta, joka kulkee vertailuviivan kautta ja
sijaitsee(sijaitsevat):
4.3.7.3.1 kun kyse on yhdestä kiinnityspisteestä, kahden V-kulman yhteisellä
alueella, jota rajoittavat pystysuorat, jotka kulkevat 4.3.1 kohdassa
määriteltyjen pisteiden J
1ja J2kautta, joiden vaakasuorat leikkaukset
määritellään liitteen II kuvassa 2,1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 462
▼B
4.3.7.3.2 kun kyse on kahdesta kiinnityspisteestä, joka sijaitsevat kumman
tahansa edellä mainitun V-kulmista soveltuvan alueella, edellyttäen,
että yksikään kiinnityspiste ei ole yli 50 mm:n etäisyydellä symmetri-
sestä toista kiinnityspistettä vastapäätä sijaisevasta istuimesta, kyseisen
istuimen 1.24 kohdan mukaisella P-tasolla.
5. KIINNITYSPISTEIDEN LUJUUS
5.1 Kunkin kiinnityspisteen on kyettävä kestämään 6.3 ja 6.4 kohdassa
määrätyt testit. Pysyvä vioittuminen, mukaan lukien kiinnityksen tai
ympäröivän alueen osittainen repeämä tai murtuminen, ei merkitse
hylätyksi tulemista jos vaadittu voima on pysynyt yllä määrätyn ajan.
Testin aikana tehollisilta lattiakiinnityspisteiltä 4.2.3 kohdassa edelly-
tetyt vähimmäisetäisyydet ja 4.3.6 ja 4.3.7 kohdassa tehollisille
yläkiinnityspisteille asetetut vaatimukset on säilytettävä.
5.2 Näitä laitteita käyttävien ajoneuvojen liike- ja lukitusjärjestelmät, jotka
mahdollistavat kaikilla istuimilla istuvien henkilöiden ulospääsyn
ajoneuvosta, on vielä kyettävä aktivoimaan käsin sen jälkeen kun veto-
voimaa ei enää kohdisteta siihen.
5.3 Kiinnityspisteiden kierteistettyjen reikien mitat
Kiinnityspisteiden kierteistettyjen reikien on oltava ISOn standardin
TR 1417 mukaista tyyppiä 7/16—20 UNF 2B.
5.4 Jos valmistaja on varustanut ajoneuvon turvavöillä, jotka on kiinnitetty
kaikkiin kyseessä olevalta istuimelta vaadittuihin kiinnityspisteisiin,
noiden kiinnityspisteiden ei tarvitse olla 5.3 kohdan vaatimusten
mukaisia edellyttäen, että ne täyttävät tämän luvun muut vaatimukset.
Lisäksi 5.3 kohdassa esitetty vaatimus ei koske lisäkiinnityspisteitä,
jotka täyttävät 4.3.7.3 kohdassa esitetyn vaatimuksen.
5.5 Turvavyöon voitava poistaa kiinnityspisteestä jälkimmäistä vahingoit-
tamatta.
6. TESTAUS
6.1 Yleistä
6.1.1 Jäljempänä 6.2 kohdassa olevia määräyksiä sovellettaessa ja valmis-
tajan pyynnöstä,
6.1.1.1 testit voidaan suorittaa joko ajoneuvon rakenteelle tai täysin valmiille
ajoneuvolle;
6.1.1.2 ikkunat ja ovet voivat olla asennettuina tai asentamatta ja suljettuina
tai sulkemattomina;
6.1.1.3 tavanomaisesti käytettävät osat, jotka voivat edistää rakenteen
jäykkyyttä, saavat olla asennettuina.
6.1.2 Istuimet on asennettava ja säädettävä niiden ajoasentoon tai käyttöa-
sentoon, jonka osien tyyppihyväksyntätesteistä vastaava testauslaitos
valitsee siten, että se on järjestelmän lujuuden kannalta vähiten
suotuisa.
Istuinten asento on ilmoitettava selosteessa. Jos istuimen kulma on
säädettävissä, selkänoja lukitaan valmistajan ohjeiden mukaiseen asen-
toon, tai jos ohjeita ei ole, asentoon, joka vastaa tehollista
istuinkulmaa, joka on mahdollisimman lähellä 15º:ta ja nelipyörän
osalta 25º.
6.2 Ajoneuvon kiinnittäminen
6.2.1 Ajoneuvon kiinnittämiseksi testin aikana käytetty menetelmä ei saa
olla sellainen, että se vahvistaa kiinnityspisteitä tai alueita, joilla kiin-
nityspisteet sijaitsevat tai vähentää tavanomaista rakenteen
muodonmuutosta.
6.2.2 Kiinnityslaitetta pidetään tyydyttävänä, jos se ei vaikuta rakenteen
koko leveydelle ulottuvalla alueella ja jos ajoneuvo tai rakenne on
tuettu tai kiinnitetty etuosastaan vähintään 500 mm:n etäisyydeltä
testattavasta kiinnityspisteestä ja tuettu tai kiinnitetty takaosastaan
vähintään 300 mm:n etäisyydeltä mainitusta kiinnityspisteestä.
6.2.3 On suositeltavaa, että rakenne tuettaisiin lepäämään suoraan pyörien
akselien alapuolella oleville kannattimille tai jos tämä ei ole mahdol-
lista, suoraan ripustuksen kiinnityskohtien alapuolella oleville
kannattimille.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 463
▼B
6.3 Yleiset testivaatimukset
6.3.1 Kaikki samaan istuinryhmään kuuluvat kiinnityspisteet on testattava
samanaikaisesti.
6.3.2 Vetovoima on kohdistettava etuviiston 10º ± 5º kulmassa vaakatasosta
ylöspäin ajoneuvon pituussuuntaisen keskiviivan suuntaisesti.
6.3.3 Kuormitus on saavutettava mahdollisimman nopeasti. Kiinnityspis-
teiden on kestettävä eriteltyä kuormitusta vähintään 0,2 s.
6.3.4 Jäljempänä 6.4 kohdassa tarkistetuissa testeissä käytettävät vetolaitteet
esitetään liitteessä IV.
6.3.5 Kiinnityspisteet testataan yläkiinnityspisteissä varustetuissa istuimissa
seuraavissa olosuhteissa:
6.3.5.1 Uloimmat etuistuimet:
kiinnityspisteille on suunniteltava 6.4.1 kohdassa vaadittu testi, jossa
niitä kuormitetaan laitteella, joka jäljittelee kolmiosaisen, kelauslait-
teen ja yläkiinnityspisteeseen liittyvän kääntimen sisältävän vyön
kokoonpanoa.
Lisäksi, kun kiinnityspisteitä on enemmän kuin 3 kohdassa edelly-
tetään, nuo kiinnityspisteille suoritettavat 6.4.5 kohdassa vaaditut
testit, jonka aikana niitä kuormitetaan laitteella, joka jäljittelee noihin
kiinnityspisteisiin asennettavaksi tarkoitetun turvavyötyypin kokoon-
panoa.
6.3.5.1.1 Kun kelauslaitetta ei ole asennettu äärimmäiseen lattiakiinnityspistee-
seen, jollainen on oltava, tai se on asennettu yläkiinnityspisteeseen,
lattiakiinnityspisteille on suoritettava myös 6.4.3 kohdassa edellytetty
testi.
6.3.5.1.2 Edellä mainitussa tapauksessa 6.4.1 ja 6.4.3 kohdassa vaaditut testit
voidaan suorittaa kahdella eri rakenteella valmistajan pyynnöstä.
6.3.5.2 Uloimmat takaistuimet ja/tai keski-istuimet:
Kiinnityspisteille on suoritettava 6.4.2 kohdassa edellytetty testi, jossa
niitä kuormitetaan laitteella, joka jäljittelee kolmiosaisen ilman kelaus-
laitetta olevan vyön kokoonpanoa, ja 6.4.3 kohdassa edellytetty testi,
jossa kahta lattiakiinnityspistettä kuormitetaan lantiovyötä jäljitte-
levällä laitteella. Nämä testit voidaan suorittaa kahdella eri
rakenteella valmistajan pyynnöstä.
6.3.5.3 Poiketen 6.3.5.1 ja 6.3.5.2 kohdan vaatimuksista, jos valmistaja
toimittaa ajoneuvonsa varustettuna kelauslaitteet sisältävillä vöillä,
vastaaville kiinnityspisteille on suoritettava testi, jossa niitä kuormite-
taan laitteella, joka jäljittelee vyön (vöiden) kokoonpanoa, jonka
kiinnityspisteiden on oltava osan tyyppihyväksynnän saaneita.
6.3.6 Jos ulommaisille sivuistuimille ja keski-istuimille ei ole yläkiinnity-
spisteitä, lattiakiinnityspisteille on suoritettava 6.4.3 kohdassa
edellytetty testi, jossa niitä kuormitetaan laitteella, joka jäljittelee
lantiovyön geometrisiä olosuhteita.
6.3.7 Jos ajoneuvo on suunniteltu siten, että se voidaan varustaa muilla lait-
teilla, jotka eivät mahdollista nauhojen kiinnittämistä suoraan
kiinnityspisteisiin ilman välipyöriä tai muita vastaavia laitteita tai jotka
vaativat 3 kohdassa tarkoitettujen lisäksi muita kiinnityspisteitä,
turvavyötä tai turvavyötä vastaavaa laitetta pyöristä yms. koostuva
laitekokonaisuus, on kiinnitettävä tällaisella laitteella ajoneuvon kiin-
nityspisteisiin ja kyseisille kiinnityspisteille on suoritettava 6.4
kohdassa edellytetyt testit tarvittaessa.
6.3.8 Muita kuin 6.3 kohdassa edellytettyjä testausmenetelmiä voidaan
käyttää, mutta niiden vastaavuus on osoitettava.
6.4 Erityisvaatimukset koskien sellaisille ajoneuvoille suoritettavia testejä,
joiden omamassa ei ylitä 400 kg(1) (tai 550 kg jos ajoneuvot on
tarkoitettu tavarankuljetukseen)
6.4.1 Kelauslaitteella varustetun sellaisen kolmipistevyömuodostelman testi,
jossa on yläkiinnityspisteeseen kiinnitetty nauhanohjain
6.4.1.1 Yläkiinnityspisteeseen on kiinnitettävä erityinen nauhanohjain lankaa
tai nauhaa varten, jolla on tarvittavat ominaisuudet voimien siirtämi-1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 464
(1) Sähköajoneuvojen vetoakkujen massa ei sisälly omamassaan.
▼B
seen kuorma vetolaitteesta, tai siihen on kiinnitettävä valmistajan
toimittama nauhanohjain.
6.4.1.2 Vyön kiinnityspisteisiin kiinnitettyä vetolaitetta kuormitetaan 675 daN
± 20 daN:lla laitteella (katso liite IV, kuva 2), joka jäljittelee tuon
vyön vinon ylänauhan kokoonpanoa.
6.4.1.3 Samanaikaisesti kohdistetaan 675 daN ± 20 daN:n vetovoima kahteen
lattiakiinnityspisteeseen asennettuun vetolaitteeseen (katso liite IV,
kuva 1).
6.4.2 Testi kolmipistevyölle, jossa ei ole kelauslaitetta tai jonka yläkiinnity-
spisteeseen on kiinnitetty kelauslaite
6.4.2.1 Vyön yläkiinnityspisteeseen ja saman vyön vastakkaiseen lattiakiinni-
tyspisteeseen kiinnitettyä vetolaitetta (katso liite VI, kuva 2),
kuormitetaan testissä 675 daN ± 20 daN:lla, käyttäen yläkiinnityspis-
teeseen asennettua kelauslaitetta, jos valmistaja on sellaisen
toimittanut.
6.4.2.2 Samanaikaisesti kohdistetaan 675 daN ± 20 daN:n vetovoima lattia-
kiinnityspisteisiin kiinnitettyyn vetolaitteeseen (katso liite IV, kuva 1).
6.4.3 Lantiovyömuodostelman testi
6.4.3.1 Kahta lattiakiinnityspisteeseen kiinnitettyä vetolaitetta (katso liite IV,
kuva 1) kuormitetaan testissä 1110 daN ± 20 daN:lla.
6.4.4 Testivyön kiinnityspisteille, jotka sijaitsevat kokonaan istuinraken-
teessa tai sekä ajoneuvon rakenteessa että istuinrakenteessa
6.4.4.1 Soveltuvin osin 6.4.1, 6.4.2 ja 6.4.3 kohdassa määrätyt testit suorite-
taan lisäämällä jokaista istuinta ja istuinryhmää kohti jäljempänä
mainittu lisäkuormitus.
6.4.4.2 Edellä 6.4.1, 6.4.2 ja 6.4.3 kohdassa tarkoitettua kuormitusta täyden-
netään pituus- ja vaakasuorassa kymmenkertaisesti kokonaisen
istuimen painoa vastaavalla istuimen painopisteeseen kohdistetulla
kuormalla.
6.4.5 Erikoistyyppisen vyömuodostelman testi
6.4.5.1 Tämän tyyppisen turvavyön kiinnityspisteisiin kiinnitettyä yhtä veto-
laitetta (katso liite IV, kuva 2), kuormitetaan testissä 675 daN
± 20 daN:llä laitteella, joka jäljittelee vinon ylänauhan tai nauhojen
kokoonpanoa.
6.4.5.2 Samalla 675 daN ± 20 daN:n vetovoima kohdistetaan vetolaitteeseen
(katso liite IV, kuva 3), joka on kiinnitetty kahteen lattiakiinnityspis-
teeseen.
6.5 Erityisvaatimukset sellaisille ajoneuvoille suoritettavia testejä varten,
joiden omamassa ei ylitä 400 kg (tai 550 kg jos ajoneuvot on tarkoi-
tettu tavarankuljetukseen)
On sovellettava M1-ryhmän moottoriajoneuvojen turvavöiden kiinni-
tysten erityisiä testimenetelmiä koskevia direktiivin 76/115/ETY (1)
liitteessä I esitettyjä vaatimuksia.
7. TARKASTUS TESTIEN JÄLKEEN
Kaikki kiinnityspisteiden ja kantavien rakenteiden vioittumiset testien
aikana on kirjattava testien jälkeen.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 465
(1) EYVL N:o L 24, 30.1.1976, s. 6
▼B
LIITE II
Kuva 1
Teholliset kiinnityspisteiden kiinnitysalueet
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 466
▼B
Kuva 2
Liitteessä I olevan 4.3.7.3 kohdan mukaiset teholliset yläkiinnityspisteet
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 467
▼B
LIITE III
MENETTELY ”H”-PISTEEN SIJAINNIN JA SELKÄNOJAN TODEL-
LISEN KALLISTUSKULMAN MÄÄRÄÄMISEKSI SEKÄ NIIDEN JA
”R”-PISTEEN SIJAINNIN JA SELKÄNOJAN SUUNNITELLUN KALLIS-
TUSKULMAN VÄLISEN SUHTEEN TARKASTAMISEKSI
1. MÄÄRITELMÄT
1.1 Piste ”H”, joka osoittaa matkustamossa istuvan henkilön sijainnin on piste
pystysuoralla pitkittäistasolla, jossa jäljempänä 3 kohdassa kuvatun ihmis-
kehoa esittävän nuken jalkojen ja rintaosan välinen teoreettinen
rotaatioakseli leikkaa sen.
1.2 Piste ”R” tai ”istuvan asennon vertailupiste” on valmistajan määräämä
vertailupiste,
1.2.1 jolla on suhteessa ajoneuvon rakenteeseen määrätyt koordinaatit,
1.2.2 joka vastaa rinta-/jalkaosan rotaatiopisteen (”H”-pisteen) teoreettista
sijaintia alimmassa ja takimmaisessa tavanomaisessa ajoasennossa tai
ajoneuvon valmistajan kutakin istuimen asentoa varten erittelemässä
käyttöasennossa.
1.3 ”Selkänojan kallistuskulma” on istuimen selkänojan kaltevuus pysty-
suoraan nähden.
1.4 ”Selkänojan todellinen kallistuskulma” on ”H”-pisteen kautta kulkevan
pystysuoran ja jäljempänä 3 kohdassa kuvatun ihmiskehoa kuvaavan
nuken rintaosan vertailuviivan välinen kulma.
1.5 ”Selkänojan suunniteltu kallistuskulma” on valmistajan määrittelemä
kulma,
1.5.1 joka määrittää selkänojan kallistuskulman matalimmassa ja kaikkein taai-
maisessa tavanomaisessa ajoasennossa tai ajoneuvon valmistajan kutakin
istuimen asentoa varten määrittelemässä käyttöasennossa,
1.5.2 jonka pystysuora ja rintaosan vertailuviivat muodostavat pisteessä ”R” ja,1.5.3 joka vastaa teoreettisesti todellista kallistuskulmaa.
2. ”H”-PISTEIDEN JA SELKÄNOJAN TODELLISTEN KALLISTUSKUL-
MIEN MÄÄRÄÄMINEN
2.1 ”H”-piste ja ”selkänojan todellinen kallistuskulma” määrätään kullekin
valmistajan toimittamalle istuimelle. Jos saman rivin istuinten voidaan
katsoa olevan samanlaiset (penkki-istuin, samanlaiset istuimet jne.) vain
yksi ”H”-piste ja yksi ”selkänojan todellinen kallistuskulma” määrätään
kullekin istuinriville, jäljempänä 3 kohdassa kuvatun nuken ollessa sijoi-
tettuna istuimelle, jota pidetään riviä edustavana. Tämä istuin on:
2.1.1 eturivissä kuljettajan istuin,2.1.2 takarivissä (tai -riveissä) ulommainen istuin.2.2 ”H”-pistettä ja ”selkänojan todellista kallistuskulmaa” määrättäessä
kyseinen istuin sijoitetaan kaikkein taaimmaiseen valmistajan sille varaa-
maan tavanomaiseen ajo- tai matkustusasentoon, selkänojan, jos se
voidaan säätää, ollessa lukittuna valmistajan määrittämään asentoon tai,
määräysten puuttuessa siten, että todellinen kaltevuuskulma on 25º:n ja
15º:n välillä.
3. NUKEN KUVAUS
3.1 On käytettävä massaltaan ja muodoltaan keskikokoista täysikasvuista
henkilöä vastaavaa kolmiulotteista nukkea. Tällainen nukke on kuvattu
tämän liitteen lisäyksen kuvissa 1 ja 2.
3.2 Tällaiseen nukkeen kuuluu:3.2.1 kaksi osaa, joista toinen jäljittelee kehon selkää ja toinen sen lantiota ja
jotka on saranoitu rinnan ja reisien välistä rotaatioakselia kuvaavaa akselia
myöten. Tuon akselin ja nuken sivun leikkauskohta on nuken ”H”-piste;
3.2.2 kaksi sääriä jäljittelevää osaa, jotka on saranoitu suhteessa lantiota jäljitte-
levään osaan;
3.2.3 kaksi jalkateriä jäljittelevää osaa, jotka on yhdistetty sääriin nilkkoja jäljit-
televillä saranoilla;1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 468
▼B
3.2.4 lisäksi lantiota jäljittelevässä osassa on vesivaaka, jolla sen poikittaiskal-
listus voidaan tarkistaa.
3.3 Jokaisen ruumiinosan painoa vastaava painolasti on sijoitettava asianomai-
siin painopisteitä vastaaviin pisteisiin, jotta saavutetaan nukelle noin
75,6 kg kokonaismassa. Yksityiskohdat eri massoista on annettu lisäyksen
kuvassa 2.
3.4 Nuken rintaosan vertailulinjaksi otetaan säären ja lantion välisen saranan
ja niskan ja rintaosan välisen teoreettisen saranan kautta kulkeva suora
(katso lisäyksen kuva 1).
4. NUKEN SIJOITTAMINEN PAIKOILLEEN
Kolmiulotteinen nukke on sijoitettava paikoilleen seuraavasti:
4.1 ajoneuvo on asetettava vaakasuoralle tasolle ja istuimet on säädettävä
edellä 2.2 kohdassa esitetyllä tavalla;
4.2 testattava istuin on peitettävä kangaspalalla nuken oikean paikoilleen
sijoittamisen helpottamiseksi;
4.3 nukke on sijoitettava testattavaan asentoon siten, että sen rotaatioakseli on
suorassa kulmassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden
symmetrisen tason kanssa;
4.4 nuken jalat sijoitetaan seuraavasti:4.4.1 etuistuimilla siten, että istuimen poikittaiskallistuksen tarkastuksen
mahdollistava vesivaaka on vaakasuorassa,
4.4.2 takaistuimilla siten, että sen jalat ovat mahdollisuuksien mukaan kosketuk-
sissa etuistuinten kanssa. Jos jalat tällöin ovat eri tasoilla olevilla lattian
osilla, etuistuimen kanssa ensimmäiseksi kosketuksiin joutuvaa jalkaa
käytetään vertailupisteenä ja toinen jalka sijoitetaan siten, että istuimen
poikittaiskallistuksen tarkistuksen mahdollistava vesivaaka on vaakasuor-
assa;
4.4.3 jos ”H”-piste määrätään keskimmäselle istuimelle, on jalat sijoitettava
kardaanitunnelin kummallekin puolelle;
4.5 painot sijoitetaan reisiin, istuimen poikittaiskallistuksen osoittava vesi-
vaaka asetetaan vaakasuoraan ja massat sijoitetaan nuken lantiota
jäljittelevään osaan;
4.6 nukke siirretään pois istuimen selkänojasta käyttämällä saranoitua polvi-
tankoa, ja taivuttamalla sen selkää eteenpäin. Nukke sijoitetaan uudelleen
istuimelle liu'uttamalla sen istuintukea taaksepäin vastukseen asti, ja
taivuttamalla sen selkää taaksepäin, kunnes se on istuimen selkänojaa
vasten;
4.7 noin 100 ± 10 daN:n vaakasuora voima kohdistetaan nukkeen kahdesti.
Voiman suunnan ja kohdistuspisteen osoittaa lisäyksen kuvassa 2 oleva
musta nuoli;
4.8 oikean ja vasemman sivun ja niiden jälkeen rintaosan massat sijoitetaan
paikoilleen. Nuken poikittaisen vesivaa'an on pysyttävä vaakatasossa;
4.9 samalla kun nuken poikittainen vesivaaka pidetään vaakasuorassa asen-
nossa, selkää taivutetaan eteenpäin kunnes rintaosan massat ovat ”H”-
pisteen yläpuolella siten, että vältetään hankaus istuimen selkänojaa
vasten;
4.10 liikutetaan selkää varovasti taaksepäin paikoilleen sijoittamisen loppuun-
saattamiseksi. Nuken poikittaisen vesivaa'an on oltava vaakasuorassa jaellei näin ole, on ylläkuvattu menettely toistettava.
5. TULOKSET
5.1 Kun nukke on sijoitettu paikoilleen edelläolevan 4 kohdan mukaisesti,
katsotaan ”H”-piste ja nuken rintaosan vertailulinjan kaltevuuskulma
”H”-pisteeksi ja kyseiseksi selkänojan kallistuskulmaksi.
5.2 ”H”-pisteen koordinaatit suhteessa kolmeen tasoon, jotka ovat suorassa
kulmassa kukin selkänojan todelliseen kallistuskulmaan nähden on mitat-
tava ajoneuvon valmistajan antamiin tietoihin nähden suoritettavaa
vertailua varten.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 469
▼B
6. PISTEIDEN ”R” JA ”H” KESKINÄISEN SIJAINNIN SEKÄ SUUNNIT-
TELUKULMAN JA SELKÄNOJAN TODELLISEN KALLISTUS-
KULMAN VÄLISEN SUHTEEN TARKASTAMINEN
6.1 Edellä 5.2 kohdassa suoritettujen ”H”-pistettä ja selkänojan todellista
kallistuskulmaa koskevien mittausten tuloksia on verrattava ”R”-pisteen
koordinaatteihin ja ajoneuvon valmistajan ilmoittamaan selkänojan suun-
niteltuun kallistuskulmaan.
6.2 Pisteiden ”R” ja ”H” keskinäisen sijainnin ja suunnittelukulman ja
selkänojan todellisen kallistuskulman välisen suhteen tarkastamista
pidetään hyväksyttävänä käsiteltävässä istuimen asennossa jos koordinaat-
tiensa avulla määritelty ”H”-piste sijaitsee sivuiltaan 50 mm neliön sisällä,
jolla on keskipiste ”R” ja jos selkänojan todellinen kallistuskulma poik-
keaa enintään 5º suunnitellusta kallistuskulmasta.
6.2.1 Jos nämä ehdot täyttyvät, on ”R”-pistettä ja suunniteltua kallistuskulmaa
käytettävä testissä ja, tarvittaessa, nukkea on säädettävä siten, että ”H”-
piste yhtyy ”R”-pisteeseen ja että selkänojan todellinen kallistuskulma on
sama kuin suunnittelukulma.
6.3 Ellei ”H”-piste tai todellinen kallistuskulma täytä edellä 6.2 kohdassa
esitettyjä vaatimuksia, ”H”-piste tai tai todellinen kallistuskulma on
määrättävä vielä kahdesti (kaikkiaan kolme kertaa). Jos näistä kolmesta
toimenpiteestä kahden tulokset täyttävät vaatimukset, testin tuloksia
pidetään hyväksyttävinä.
6.4 Jos kolmesta toimeenpiteestä vähintään kahden tulokset eivät vastaa 6.2
kohdassa esitettyjä vaatimuksia, testin tulosta ei pidetä hyväksyttävänä.
6.5 Jos 6.4 kohdassa esitetty tilanne syntyy tai jos tarkastusta ei voida suor-
ittaa koska valmistaja ei ole antanut ”R”-pisteen sijaintia tai selkänojan
suunniteltua kallistuskulmaa koskevia tietoja, voidaan kolmen määrittely-
kerran tulosten keskiarvoa käyttää ja pitää sovellettavana kaikissa
tapauksissa, joissa ”R”-pisteeseen tai selkänojan suunniteltuun kallistus-
kulmaan viitataan tässä kappaleessa.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 470
▼B
Lisäys
Kuva 1
Kolmiulotteisen nuken osat
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 471
▼B
Kuva 2
Nuken mitat ja massa
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 472
▼B
LIITE IV
Vetolaite
(mitat millimetreinä)
Kuva 1
Kuva 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 473
▼B
Kuva 3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 474
▼B
LIITE V
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 475
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 476
▼B
LIITE VI
TURVAVÖILLE ASETETUT VAATIMUKSET
1. Direktiivin 77/541/ETY (1) liitteissä määrättyjä M1-ryhmän ajoneuvoja
koskevia vaatimuksia sovelletaan.
2. Poiketen kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa 3 kohdassa esitetyistä kiin-
nitysvaatimuksista voidaan kuitenkin ajoneuvoihin, joiden omamassa on
enintään 400 kg (tai 550 kg mikäli ajoneuvot on määrätty tavarankuljetuk-
seen) asentaa vöitä tai vöillä varustettuja hidastamismekanismeja, joilla on
seuraavat muodostelmat:
2.1 ulommaisilla istuimilla, lantio- ja olkavyöt varustettuna kelauslaitteilla tai
ilman niitä;
2.2 keskimmäisillä istuimilla, lantiovyöt tai lantio- ja olkavyöt varustettuna
kelauslaitteilla tai ilman niitä.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 477
(1) EYVL N:o L 220, 29.8.1977, s. 95
▼B
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 478
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 479
▼B
Lisäys 3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 480
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 481
▼B
12 LUKU
KORILLISTEN KOLMIPYÖRÄMOPEDIEN SEKÄ KOLMI- JA NELIPYÖRÄISTEN MOOT-
TORIAJONEUVOJEN LASIT, TUULILASINPYYHKIMET, PESULAITTEET, JÄÄN- JA
HUURTENPOISTOLAITTEISTO
LUETTELO LIITTEISTÄ
LIITE I Lasit …
Lisäys 1 Ilmoituslomake korillisiin kolmipyörämopedeihin sekä kolmi- ja nelipyörä-
isiin moottoriajoneuvoihin tarkoitetusta lasityypistä …
Lisäys 2 Osan tyyppihyväksyntätodistus korillisiin kolmipyörämopedeihin sekä
kolmi- ja nelipyöräisiin moottoriajoneuvoihin tarkoitetusta lasityypistä …
Lisäys 3 Ilmoituslomake korillisiin kolmipyörämopedeihin sekä kolmi- ja nelipyörä-
isiin moottoriajoneuvotyyppeihin tarkoitetun lasin asentamisesta …
Lisäys 4 Osan tyyppihyväksyntätodistus korillisiin kolmipyörämopedeihin sekä
kolmi- ja nelipyöräisiin moottoriajoneuvoihin tarkoitettujen lasien asenta-
misesta …
LIITE II Korillisten kolmipyörämopedien sekä kolmi- ja nelipyöräisten moottoriajo-
neuvojen tuulilasinpyyhkimet, pesulaitteet sekä jään- ja huurteenpoistolait-
teet …
Lisäys 1 Noudatettava menettelytapa korillisten kolmipyörämopedien sekä kolmi- ja
nelipyöräisten moottoriajoneuvojen tuulilasin näkyvyysalueen määrittämi-
seksi ”V”-pisteiden suhteen …
Lisäys 2 Tuulilasinpyyhkimien ja pesulaitteitten tarkastamisessa käytettävä seos …
Lisäys 3 Ilmoituslomake korillisten kolmipyörämopedien sekä kolmi- ja nelipyörä-
isten moottoriajoneuvotyyppien tuulilasinpyyhkimistä …
Lisäys 4 Osan tyyppihyväksyntätodistus korillisten kolmipyörämopedien sekä
kolmi- ja nelipyöräisten moottoriajoneuvotyyppien tuulilasinpyyhkimille
…
Lisäys 5 Ilmoituslomake korillisten kolmipyörämopedien sekä kolmi- ja nelipyörä-
isten moottoriajoneuvotyyppien tuulilasin pesulaitteista …
Lisäys 6 Osan tyyppihyväksyntätodistus korillisten kolmipyörämopedien sekä
kolmi- ja nelipyöräisten moottoriajoneuvotyyppien tuulilasin pesulaitteille
…
Lisäys 7 Ilmoituslomake korillisten kolmipyörämopedien sekä kolmi- ja nelipyörä-
isten moottoriajoneuvotyyppien jään- ja huurteenpoistolaitteista …
Lisäys 8 Osan tyyppihyväksyntätodistus korillisten kolmipyörämopedien sekä
kolmi- ja nelipyöräisten moottoriajoneuvotyyppien jään- ja huurteenpoisto-
laitteille …1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 482
▼B
LIITE I
LASIT
1. SUUNNITTELUVAATIMUKSET
1.1 Tässä luvussa tarkoitetut ajoneuvot, joiden rakenteellinen enimmäisnopeus
ylittää 45 km/h, kuuluvat moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen
turvalaseista ja lasimateriaaleista moottoriajoneuvoissa ja niiden perävau-
nuissa annetun direktiivin 92/22/ETY (1) suunnittelu- ja asennusvaati-
musten piiriin.
1.2 Tässä luvussa tarkoitetut ajoneuvot, joitten rakenteellinen enimmäisnopeus
alittaa 45 km/h, kuuluvat direktiivissä 92/22/ETY tai pyörillä varustettujen
maatalous- ja metsätraktoreiden tiettyihin osiin ja ominaisuuksiin liittyvän
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 89/173/
ETY (2) liitteessä III määriteltyjen tuulilasia ja muita laseja koskevien
vaatimusten piiriin. Kuitenkin niin, että
1.2.1 korvataan direktiivin 89/173/ETY liitteessä III A olevan 10 kohdan sana-
muoto seuraavasti: ”Kaksi tarkastuskertaa vuodessa on pakollisia.”
1.2.2 Direktiivin 89/173/ETY liitteet III B ja III P korvataan kummatkin lisäyk-
sillä 1—4.
2. VAATIMUKSET, JOTKA KOSKEVAT 1.2 KOHDASSA TARKOITET-
TUJEN AJONEUVOJEN TUULILASIN JA MUITTEN LASIEN
ASENNUKSIA
2.1 Valmistajan harkinnassa on, asennetaanko korillisiin ajoneuvoihin:
2.1.1 direktiivin 89/173/ETY liitteen III A vaatimusten mukaiset ”tuulilasit”
sekä ”muut lasit kuin tuulilasit”;
2.1.2 tai sellaiset tuulilasit, jotka täyttävät direktiivin 89/173/ETY liitteessä III
A olevat ”muuta lasia kuin tuulilasia” koskevat vaatimukset kuitenkin
pois lukien ne, joita koskee saman direktiivin liitteessä III C olevan
9.1.4.2 kohdan määritykset (lasi jonka tavallinen valonläpäisykerroin voi
olla alle 70 %).1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 483
(1) EYVL N:o L 129, 14.5.1992, s. 11
(2) EYVL N:o L 67, 10.3.1989, s. 1
▼B
Lisäys 1
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 484
▼B
Lisäys 2
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 485
▼B
Lisäys 3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 486
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 487
▼B
LIITE II
KORILLISTEN KOLMIPYÖRÄMOPEDIEN SEKÄ KOLMI- JA NELI-
PYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN TUULILASINPYYH-
KIMET, PESULAITTEET SEKÄ JÄÄN- JA HUURTEENPOISTOLAIT-
TEET
1. MÄÄRITELMÄT
Tässä direktiivissä:
1.1 ’Ajoneuvotyypillä tuulilasinpyyhkimien, pesulaitteiden, jään- ja huur-
teenpoistolaitteiden kannalta’ tarkoitetaan: ajoneuvoja, joissa ei ole
keskinäisiä eroavuuksia seuraavien olennaisten piirteiden osalta:
1.1.1 ulkoiset ja sisäiset muodot sekä varusteet, jotka liitteen 1 kohdassa 1
määritellyllä alalla saattavat vaikuttaa näkyvyyteen,
1.1.2 tuulilasin ja sen kiinnitteiden muoto, ulottuvuudet ja ominaispiirteet,
1.1.3 tuulilasinpyyhkimien, pesulaitteiden ja hytin lämmityslaitteiston
ominaispiirteet.
1.2 ’V-pisteillä’ tarkoitetaan pisteitä, joiden paikan hytissä määräävät edessä
ääriasentoon säädettyjen istuinten keskipisteiden kautta kulkevat pysty-
suorat pitkittäistasot ja joita käytetään näkökenttään liittyvien
määräysten toteutumisen tarkastamiseen suhteessa ”R”-pisteeseen ja
selkänojan aiottuun kallistuskulmaan (ks. lisäys 1).
1.3 ”R-piste eli istuma-asennon vertailupiste ja H-piste”: Sovelletaan XI
luvussa olevia määritelmiä istuinvyön kiinityksistä ja turvavöistä.
1.4 ’Tuulilasin vertailupisteillä’ tarkoitetaan tuulilaseissa yhtyviä pisteitä
risteävistä linjoista, jotka kulkevat ”V”-pisteistä tuulilasin ulkopinnalle.
1.5 ’Tuulilasin läpinäkyvällä osalla’ tarkoitetaan sitä osaa pinnasta, jonka
valonläpäisykyky mitattuna suorassa kulmassa pintaan nähden on
vähintään 70 %.
1.6 ’Tuulilasinpyyhkimellä’ tarkoitetaan kokonaisuutta, johon kuuluvat
tuulilasin ulkopinnan pyyhkivä koje sekä tämän kojeen käynnistämiseen
ja pysäyttämiseen tarvittavat lisälaitteet ja säätimet.
1.7 ’Tuulilasinpyyhkimen kentällä’ tarkoitetaan märän tuulilasin ulkopin-
nalla sitä aluetta, johon tuulilasinpyyhin liikeellään yltää.
1.8 ’Tuulilasin pesulaitteella’ tarkoitetaan tuulilasin ulkopintaan käytettävän
nesteen suihkuttamiseen ja säilyttämiseen suunniteltua laitetta samoin
kuin sen käynnistämiseen ja sammuttamiseen tarvittavia hallintalaitteita.
1.9 ’Tuulilasin pesulaitteen säätimellä’ tarkoitetaan yksikköä tai lisälaitetta,
jolla tuulilasin pesulaite voidaan käynnistää tai sammuttaa. Käynnistä-
minen ja sammuttaminen voivat toimia joko yhdessä
tuulilasinpyyhinten käytön kanssa tai kokonaan siitä erillään.
1.10 ’Tuulilasin pesulaitteen pumpulla’ tarkoitetaan laitetta, jonka avulla
tuulilasin ulkopintaan saadaan suihkutettua säiliöpullosta tuulilasinpesu-
nestettä.
1.11 ’Suutimella’ tarkoitetaan laitetta, jonka suuntimaa voidaan säätää ja joka
ohjaa tuulilasinpesunesteen tuulilasin pinnalle.
1.12 ’Tuulilasin pesulaitteen toiminnalla’ tarkoitetaan tuulilasin pesulait-
teiston kykyä suunnata pesuneste tuulilasissa aiottuun kohtaan, ilman
että kojetta normaalisti käytettäessä syntyy vuotoa tai pesulaitteen letku
irtoaa.
1.13 ’Jäänpoistolaitteella’ tarkoitetaan laitetta, jonka avulla kuura tai jää
saadaan irtoamaan tuulilasin pinnasta näkyvyyden palauttamiseksi.
1.14 ’Jään poistolla’ tarkoitetaan jäätynyttä pintaa peittävän kuura- tai jääker-
roksen poistamista jäänpoistolaitteiston ja tuulilasinpyyhkimien avulla.
1.15 ’Jäättömällä alueella’ tarkoitetaan sitä jäätyneen pinnan aluetta, jonka
pinta on kuiva tai sulaneen tai osittain sulaneen (sulan) kuuran
(jääsohjon) peitossa, joka puolestaan voidaan ulkoapäin poistaa tuulila-
sinpyyhkimillä, ei kuitenkaan sitä tuulilasin osaa, joka on kuivan jään
peitossa.
1.16 ’Huurteenpoistolaitteella’ tarkoitetaan laitetta, jonka avulla tuulilasin
sisäpinnalta saadaan huurtuneet kohdat poistetuiksi ja siten palautetuksi
näkyvyys.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 488
▼B
1.17 ’Huurteella’ tarkoitetaan tiivistynyttä vesihöyrykerrosta jäätyneen lasi-
pinnan sisäpinnalla.
1.18 ’Huurteen poistolla’ tarkoitetaan jäätynyttä pintaa peittävän huurteen
poistamista huurteenpoistolaitteen avulla.
2. VAATIMUKSET2.1 Tuulilasinpyyhin
2.1.1 Kaikissa ajoneuvoissa tulee olla varusteena ainakin yksi automaattinen
tuulilasinpyyhin, ts. laite, joka toimii ajoneuvon moottorin ollessa
käynnissä ilman että kuljettaja mitenkään puuttuu asiaan muutoin kuin
mitä on tarpeen tuulilasin pyyhkimen käynnistämiseksi ja pysäyttämi-
seksi.
2.1.1.1 Sen on lisäksi katettava ainakin 90 % lisäyksessä 1 olevassa 2.2
kohdassa määritellystä näkyvyysalueesta A.
2.1.2 Tuulilasinpyyhkimen pyyhkäisytaajuuden tulee olla ainakin 40 kertaa
minuutissa; pyyhkäisykerta tarkoittaa tuulilasinpyyhkimen yhtä edesta-
kaista liikettä.
2.1.3 Edellä 2.1.2 kohdassa mainittu pyyhkäisytaajuus (taajuudet) on saavutet-
tava 3.1.1—3.1.8 kohdassa määrätyllä tavalla.
2.1.4 Pyyhkimen varren on oltava kiinnitetty siten, että sen voi taittaa ulos ja
irti tuulilasista käsin tapahtuvaa puhdistusta varten.
2.1.5 Tuulilasin pyyhkimen tulee kyetä toimimaan kahden minuutin ajan
kuivalla tuulilasilla 3.1.9 kohdassa edellytetyllä tavalla.
2.1.6 Laitteiston on kestettävä 15 sekuntia yhtäjaksoista pidätystä tuulilasin
pyyhkimien ollessa pystysuorassa asennossa ja tuulilasin pyyhkimien
säätimen ollessa asetettuna suurimmalle pyyhkäisynopeudelle.
2.2 Tuulilasin pesulaite
2.2.1 Kaikissa ajoneuvoissa tulee olla asennettuna tuulilasin pesulaite, joka
kestää tukkeutuneista suuttimista aiheutuvaa kuormitusta kun laitteisto
on käynnistetty 3.2.1 kohdassa esitetyllä tavalla.
2.2.2 Lasinpyyhkimien ja pesulaitteen toiminta ei saa estyä edes joutuessaan
alttiiksi 3.2.2—3.2.3 kohdassa kuvatun kaltaisille lämpötilojen vaihte-
luille.
2.2.3 Tuulilasin pesulaitteeseen on mahduttava riittävästi pesuliuosta puhdista-
maan 60 % lisäyksessä 1 olevassa 2.2 kohdassa määritellystä alueesta
3.2.4 kohdassa kuvatuissa oloissa.
2.2.4 Pesunestesäiliön tilavuuden tulee olla vähintään yksi litra.
2.3 Jään- ja huurteenpoistolaitteisto
2.3.1 Kaikissa ajoneuvoissa on oltava varusteena tuulilasin jään- ja huurteen-
poistolaitteet, jonka avulla tuulilasiin muodostuva jää tai kuura taikka
lasin sisäpintaan tiivistyvä huurre saadaan poistetuksi.
Tätä laitetta ei kuitenkaan edellytetä olevan sellaisissa korillisissa kolmi-
pyörämopedeissa, joitten moottorin teho ei ylitä 4 kW:a.
2.3.2 Edellä 2.3.1 kohdassa esitetyt ehdot katsotaan täytetyiksi, jos ajoneu-
voon on asennettu sopiva matkustamon lämmitysjärjestelmä, jonka
tulee täyttää direktiivissä 78/548/ETY (
1) määrätyt edellytykset moottor-
iajoneuvojen matkustamojen lämmitysjärjestelmistä, kuitenkin seuraavin
lisäyksin mainitun direktiivin liitteessä I olevaan 2.4.1.1 ja 2.4.1.2
kohtaan: ”vaihtoehtoisesti on selvästi voitava osoittaa, että matkustamon
tiloihin ei pääse vuotoja.”
2.3.3 Poiketen siitä, mitä 2.3.2 kohdassa määrätään direktiivin 78/317/ETY (2)
vaatimuksia sovelletaan moottoriajoneuvojen jäätyneitten pintojen jään-
ja huurteenpoistolaitteiden osalta sellaisiin ajoneuvoihin, joitten teho
ylittää 15 kW.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 489
(1) EYVL N:o L 168, 26.6.1978, s. 40
(2) EYVL N:o L 81, 28.3.1978, s. 27
▼B
3. TESTAUSMENETTELY
3.1 Tuulilasinpyyhin
3.1.1 Jollei muuta ilmoiteta, jäljempänä esitetyt testit suoritetaan seuraavin
edellytyksin:
3.1.2 ympäröivä lämpötila ei saa olla alle 10 ºC eikä yli 40 ºC,3.1.3 tuulilasin on oltava koko ajan märkä,
3.1.4 jos tuulilasinpyyhin on sähkökäyttöinen, on lisäksi täytettävä seuraavat
edellytykset:
3.1.4.1 akun täytyy olla täysin latautunut,
3.1.4.2 moottorin tulee käydä teholla, joka vastaa 30 % ± 10 %:a sen huippute-
hosta,
3.1.4.3 ajovalaisimien lähivalot täytyy olla sytytetty,
3.1.4.4 sikäli kuin lämmitys- ja/tai ilmanvaihtojärjestelmät (jos sellaiset on) ovat
sähkökäyttöisiä, niiden on toimittava energiankulutuksen maksimite-
holla,
3.1.4.5 sikäli kuin jään- ja huurteenpoistolaitteet (jos sellaiset on) ovat
sähkökäyttöiset, niiden on toimittava energiankulutuksen maksimite-
holla.
3.1.5 Paineilma- tai tyhjiökäyttöisten tuulilasinpyyhkimien on kyettävä toimi-
maan yhtäjaksoisesti vaaditulla taajuudella, olipa moottorin teho tai
kuormitus mikä tahansa.
3.1.6 Tuulilasinpyyhkimen pyyhkäisytaajuuden tulee täyttää 2.1.2 kohdassa
mainitut vaatimukset sen jälkeen kun sitä ensin on käytetty 20 minuutin
ajan märällä pinnalla.
3.1.7 Tuulilasin ulkopinta on täydelleen puhdistettava rasvasta metyylialkoho-
leilla tai vastaavalla rasvanpoistoaineella.
Pinnan kuivuttua tuulilasiin on levitettävä vähintään 3- ja enintään 10-
prosenttista ammoniumliuosta, joka jätetään kuivumaan, minkä jälkeen
tuulilasi pyyhitään kuivalla puuvillaräsyllä.
3.1.8 Tämän jälkeen tuulilasin ulkopintaan levitetään tasainen, kattava kerros
koeseosta (ks. lisäys 2), jonka annetaan kuivua.
3.1.9 Edellä 2.1.5 kohdassa esitetyt edellytykset on täytettävä 3.1.4 kohdassa
eriteltyjen ehtojen edellyttämällä tavalla.
3.2 Tuulilasin pesulaite
Testausolosuhteet
3.2.1 Testi n:o 1
3.2.1.1 Tuulilasin pesulaite täytetään vedellä ja saatetaan täysin toimintaval-
miiksi, minkä jälkeen laite jätetään 20 ± 5 ºC:n lämpötilaan vähintään
neljäksi tunniksi. Kaikki suuttimet on tukittava ja säädintä tulee koettaa
käynnistää kuusi kertaa minuutin aikana, niin että kukin painallus kestää
ainakin 3 sekuntia. Jos laite toimii kuljettajan lihasvoimalla, kokeessa
tarvittava voima ilmenee seuraavasta taulukosta:
Pumpputyyppi Tarvittava voima
käsikäyttöinen 11 daN—13,5 daN
jalkakäyttöinen 40 daN—44,5 daN
3.2.1.2 Sähköpumppujen koejännitteen on oltava vähintään nimellisjännitteen
suuruinen sitä kuitenkaan ylittämättä enemmällä kuin 2 voltilla.
3.2.1.3 Testin tultua suoritetuksi tuulilasin pesulaitteen tulee toimia 1.12
kohdassa edellytetyllä tavalla.
3.2.2 Testi n:o 2 (alhaisten lämpötilojen vaikutuksen tutkiminen)
3.2.2.1 Tuulilasin pesulaite täytetään vedellä ja saatetaan täysin toimintaval-
miiksi, minkä jälkeen laite jätetään − 18 ± 3 ºC:n lämpötilaan
vähintään 4 tunniksi, samalla varmistaen, että kaikki säiliössä ollut vesi
on jäätynyt. Tämän jälkeen laite jätetään 20 ± 2 ºC:n lämpötilaan,
kunnes jää on kokonaan sulanut. Sen jälkeen laitteen toimintakunto1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 490
▼B
tarkistetaan siten, että sen toimintakyky vastaa 3.2.1 kohdan vaati-
muksia.
3.2.3 Testi n:o 3 (korkeitten lämpötilojen vaikutus)
3.2.3.1 Tuulilasin pesulaite täytetään vedellä 60 ± 3 ºC:n lämpötilassa. Laitteen
toimintakunto tarkastetaan 3.2.1 kohdassa edellytetyllä tavalla.
3.2.4 Testi n:o 4 (tuulilasin pesulaitteen tehokkuuskoe 2.2.3 kohdassa vaadi-
tulla tavalla)
3.2.4.1 Tuulilasin pesulaite täytetään vedellä ja saatetaan täysin toimintaval-
miiksi. Ajoneuvon seistessä paikallaan verrattain tuulettomissa oloissa
pesulaitteen suutin tai suuttimet säädetään osoittamaan kohdealuetta
tuulilasin ulkopinnalla. Jos pesulaite toimii kuljettajan lihasvoimalla,
käytettävä voima ei saa ylittää 3.2.1.1 kohdassa esitettyjä arvoja. Jos
laitetta käyttää sähköpumppu, testiin sovelletaan 3.1.4 kohdan vaati-
muksia.
3.2.4.2 Tuulilasin ulkopinnalle suoritetaan 3.1.7 ja 3.1.8 kohdassa kuvattu käsit-
tely.
3.2.4.3 Tuulilasin pesulaite käynnistetään tämän jälkeen valmistajan osoitta-
malla tavalla huippunopeudelle säädetyn tuulilasinpyyhkimen
kymmenen automaattisen pyyhkäisykerran ajaksi, minkä jälkeen
määritellään puhdistetuksi tullut lisäyksessä 1 olevassa 2.2 kohdassa
oleva näkökentän osa.
3.3 Kaikki 3.2.1—3.2.3 kohdassa esitetyt tuulilasin pesulaitteen testit on
suoritettava samalle laitteelle.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 491
▼B
Lisäys 1
Korillisissa kolmipyörämopedeissa sekä kolmi- ja nelipyöräisissä moottoria-
joneuvoissa noudatettava menettelytapa tuulilasin näkyvyysalueen
määrittämiseksi V-pisteiden suhteen
1. V-PISTEIDEN SIJAINTI
1.1 Taulukoissa I ja II ilmaistaan V-pisteiden sijainti suhteessa R-pisteeseen
siten kuin ne näkyvät kolmiulotteisen vertailujärjestelmän X-, Y- ja Z-
koordinaateista.
1.2 Taulukossa I ilmaistaan peruskoordinaatit istuimen selkänojan suunni-
tellun kallistuskulman ollessa 25º. Koordinaattien positiivinen suunta
osoitetaan kuvassa 1.
TAULUKKO I
V-piste X Y Z
V168 mm − 5 mm 665 mm
V268 mm − 5 mm 589 mm
1.3 Selkänojan aiotun kallistuskulman ollessa muu kuin 25º tehdään ao.
korjaukset.
1.3.1 Taulukossa II esitetään lisäkorjaukset koordinaatteihin ∆X jokaisesta V-
pisteestä selkänojan tarkoitetun kallistuskulman ollessa muu kuin 25º.
Koordinaattien positiivinen suunta osoitetaan kuvassa 1.
TAULUKKO II
Selkänojan kallistuskulma
(asteita)Vaakakoordinaatit
∆X
5 − 186 mm
6 − 177 mm
7 − 167 mm
8 − 157 mm
9 − 147 mm
10 − 137 mm11 − 128 mm
12 − 118 mm
13 − 109 mm
14 − 99 mm
15 − 90 mm
16 − 81 mm
17 − 72 mm
18 − 62 mm
19 − 53 mm
20 − 44 mm
21 − 35 mm
22 − 26 mm
23 − 18 mm
24 − 9 mm
25 0 mm
26 9 mm
27 17 mm
28 26 mm
29 34 mm1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 492
▼B
Selkänojan kallistuskulma
(asteita)Vaakakoordinaatit
∆X
30 43 mm
31 51 mm
32 59 mm
33 67 mm
34 76 mm35 84 mm
36 92 mm
37 100 mm
38 108 mm
39 115 mm
40 123 mm
2. NÄKYVYYSALUEET
2.1 V-pisteistä määritetään kaksi näkyvyysaluetta.
2.2 Näkyvyysalue A on se alue tuulilasin eteenpäin työntyvässä ulkopinnassa,
jota rajoittavat seuraavat neljä V-pisteistä eteenpäin suuntautuvaa tasoa
(ks. kuva 1):
—V
1:n ja V2:n kautta kulkeva pystysuora taso, joka muodostaa X-akselin
kanssa vasemmalle 18º kulman,
— Y-akselin suuntainen V1:n kautta kulkeva taso, joka muodostaa X-
akselin kanssa ylöspäin 3º kulman,
— Y-akselin suuntainen V2:n kautta kulkeva taso, joka muodostaa X-
akselin kanssa alaspäin 1º kulman,
—V1:n ja V2:n kautta kulkeva pystysuora taso, joka muodostaa X-akselin
kanssa oikealle 20º kulman.1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 493
▼B
Kuva 1
Näkyvyysalue A
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 494
▼B
Lisäys 2
Tuulilasinpyyhkimien ja pesulaitteen tarkastuksessa käytetty seos
Edellä 3.1.8 ja 3.2.4.3 kohdassa mainittu koeseos koostuu tilavuudeltaan
92,5 %:sta vettä (jonka kovuus on vähemmän kuin 205 g/1 000 kg haihtumisen
jäkeen), 5 %:sta kyllästettyä vesipitoista suolaa (natriumkloridia) ja painoltaan
2,5 %:sta pölyä, jonka koostumus käy ilmi taulukoista I ja II.
TAULUKKO I
Testipölyn analyysi
Ainesosa Prosentuaalinen osuus massasta
SiO267 —69
Fe2O33—5
Al2O315 —17
CaO 2 — 4
MgO 0,5— 1,5
Alkaaleja 3 — 5
Hehkutushäviötä 2 — 3
TAULUKKO II
Karkean pölyn jakautuminen hiukkasten läpimitan mukaan
Hiukkasen läpimitta
(/µm:ä)Jakautuminen läpimitan mukaan
(%)
0— 5 12 ± 2
5— 10 12 ± 3
10— 20 14 ± 3
20— 40 23 ± 3
40— 80 30 ± 3
80—200 9 ± 31997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 495
▼B
Lisäys 3
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 496
▼B
Lisäys 4
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 497
▼B
Lisäys 5
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 498
▼B
Lisäys 6
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 499
▼B
Lisäys 7
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 500
▼B
Lisäys 8
1997L0024 — FI — 10.09.2003 — 002.001 — 501