1984L0360 — FI — 23.12.1991 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 28 päivänä kesäkuuta 1984,
teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä
(84/360/ETY)
(EYVL L 188, 16.7.1984, s. 20)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston direktiivi 91/692/ETY, annettu 23 päivänä joulukuuta 1991 L 377 48 31.12.1991
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 28 päivänä kesäkuuta 1984,
teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä
(84/360/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 ja 235 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
Euroopan yhteisöjen toimintaohjelmissa ympäristöalan toimenpiteiksi
vuosilta 1973(4), 1977(5) ja 1983(6) korostetaan ilman pilaantumisen
ehkäisemisen ja ilman epäpuhtauksien vähentämisen tärkeyttä,
erityisesti vuosien 1973 ja 1977 toimintaohjelmissa ei edellytetä
ainoastaan ilman pilaantumisen ihmisten terveydelle ja ympäristölleaiheuttamien vaarojen objektiivista arviointia, vaan myös laatutavoit-teiden ja laatustandardien vahvistamista erityisesti eräillevaarallisimpina pidetyille ilman epäpuhtauksille,
neuvosto on jo antanut useita direktiivejä näiden ohjelmien mukaisesti,
lisäksi yhteisö on päätöksen 81/462/ETY(
7) mukaan osapuolena
valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumistakoskevassa yleissopimuksessa,
vuoden 1983 toimintaohjelmassa, jonka yleiset suuntaviivat Euroopan
yhteisöjen neuvostossa kokoontuneet jäsen
valtioiden edustajat ovat hyväksyneet, esitetään, että komissio jatkaa
ponnistelujaan ilman laatua koskevien standardien antamiseksi ja ettäsäädetään tietyn laatuisia lähteitä koskevista asianmukaisistapäästöstandardeista,
kaikissa jäsenvaltioissa on lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
kiinteiden teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämi-sestä; useat jäsenvaltiot ovat muuttamassa nykyisiä säännöksiään,
eri jäsenvaltioissa nykyisin voimassa tai muutettavina olevien, teolli-
suuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämistä koskevien
säännösten väliset eroavaisuudet voivat luoda erilaisia kilpailun edelly-tyksiä ja siten vaikuttaa suoraan yhteismarkkinoiden toimintaan; senvuoksi tämän alan lainsäädännön lähentäminen on tarpeen perustamis-sopimuksen 100 artiklassa määrätyllä tavalla,
yhteisön keskeisiin tehtäviin kuuluu edistää taloudellisen toiminnan
yhtenäistä kehitystä sekä koko yhteisössä jatkuvaa ja tasapainoistakasvua; näitä tehtäviä ei voida suorittaa pilaantumisen ja haittojenvastaisten tai elämisen laatua ja ympäristön suojelua kehittävien pyrki-mysten puuttuessa,
yhteisön tulisi ja täytyy auttaa tehostamaan toimenpiteitä kiinteiden
teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi jäsen-valtioissa,
tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi luotava tietyt periaatteet, joiden
tavoitteena on teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen1984L0360 — FI — 23.12.1991 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 139, 27.5.1983, s. 5
(2) EYVL N:o C 342, 19.12.1983, s. 160
(3) EYVL N:o C 23, 30.1.1984, s. 27
(4) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 1
(5) EYVL N:o C 139, 13.6.1977, s. 1
(6) EYVL N:o C 46, 17.2.1983, s. 1
(7) EYVL N:o L 171, 27.6.1981, s. 11
▼B
ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi suunniteltujen erilaisten toimenpi-
teiden ja menettelyjen täytäntöönpano,
yhteisön pyrkimykset näiden periaatteiden käyttöönottamiseksi voivat
olla vain asteittaisia, ottaen huomioon erilaisten kansallisten politiik-kojen perustana olevien tilanteiden ja niihin liittyvienperusperiaatteiden monitahoisuus,
aluksi olisi luotava yleinen järjestelmä, joka antaa jäsenvaltioille
mahdollisuuden tarvittaessa mukauttaa nykyiset sääntönsä yhteisön
tasolla hyväksyttyjen periaatteiden mukaisiksi; jäsenvaltioiden olisi senvuoksi otettava käyttöön ennakkolupajärjestelmä ilman pilaantumistamahdollisesti aiheuttavien teollisuuslaitosten toimintaa ja niihintehtäviä olennaisia muutoksia varten,
toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät saa myöntää tällaista lupaa,
elleitietyjä edellytyksiä täytetä; nimittäin että kaikki asianmukaisettoimenpiteet on suoritetten ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi ja ettälaitoksen toiminta ei aiheuta merkittävää ilman pilaantumista,
tulisi olla mahdollista soveltaa erityissäännöksiä erityisen pilaantuneilla
alueilla ja erityistä suojelua tarvitsevilla alueilla,
lupamenettelyihin ja päästöjen määrittelyyn sovellettavien sääntöjen on
täytettävä tietyt vaatimukset,
tietyissä tilanteissa toimivaltaisen viranomaisen on tutkittava, onko
tarvetta asettaa lisävaatimuksia, jotka eivät kuitenkaan saa aiheuttaakohtuuttomia kustannuksia kyseiselle yritykselle,
tämän direktiivin mukaisesti annettuja säännöksiä on sovellettava
nykyisiin laitoksiin asteittain tekniset tekijät ja taloudelliset vaikutukset
huomioon ottaen, ja
on säädettävä jäsenvaltioiden keskinäisestä ja jäsenvaltioiden ja komis-
sion välisestä yhteistyöstä ilman pilaantumisen ehkäisemistä javähentämistä varten tarkoitettujen toimien täytäntöönpanon helpottami-seksi ja puhdistustekniikan kehittämiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tämän direktiivin tarkoituksena on säätää jatkotoimenpiteistä ja menet-
telyistä, jotka on tarkoitettu ehkäisemään tai vähentämään
teollisuuslaitosten, erityisesti liitteessä I lueteltuihin ryhmiin kuuluvien,
aiheuttamaa ilman pilaantumista yhteisössä.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1. ”ilman pilaantumisella” ihmisen suoran tai välillisen toiminnan
kautta ilmaan päässeitä aineita tai päässyttä energiaa, joista tai josta
on seurauksena senlaatuisia vahingollisia vaikutuksia, että ne vaar-antavat ihmisten terveyttä, vahingoittavat luonnonvaroja jaluonnonjärjestelmiä ja aineellista omaisuutta sekä huonontavat taihäiritsevät ympäristön laatua tai muuta ympäristön oikeutettua
käyttämistä;
2. ”laitoksella” kaikkia tehtaita tai muita kiinteitä teollisuuslaitoksia,
joita käytetään teollisiin tai yleisiin palvelutarkoituksiin ja jotka
voivat aiheuttaa ilman pilaantumista;
3. ”olemassa olevalla laitoksella” laitosta, joka on toiminnassa tai joka
on rakennettu tai hyväksytty ennen 1 päivää heinäkuuta 1987;
4. ”ilman laadun raja-arvolla” ilmassa tiettynä aikana olevien epäpuh-
tauksien pitoisuutta, jota ei saa ylittää;
5. ”päästöraja-arvolla” pilaavien aineiden pitoisuutta tai määrää tai
molempia, jota laitosten päästöt eivät saa ylittää tietyssä aikayk-sikössä.1984L0360 — FI — 23.12.1991 — 001.001 — 3
▼B
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että liitteessä I lueteltuihin ryhmiin kuuluvienlaitosten toimintaa varten on oltava toimivaltaisen viranomaisen ennak-kolupa. Luvan edellyttämien vaatimusten täyttäminen on otettavahuomioon laitoksen suunnitteluvaiheessa.
2. Lupa on anottava myös silloin, kun liitteessä I lueteltuihin
ryhmiin kuuluvia laitoksia muutetaan olennaisesti, tai kun kyseessä onlaitos, joka muutosten jälkeen kuuluu noihin luokkiin.
3. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että muidenkin laitosten toimintaa
varten on oltava lupa tai, jos kansallisessa lainsäädännössä niinsäädetään, siitä on tehtävä ennakkoilmoitus.
4 artikla
Lupa voidaan myöntää, tämän kuitenkaan rajoittamatta muissa kuin
tässä direktiivissä tarkoitettuja päämääriä varten annetuissa kansalli-
sissa ja yhteisön säännöksissä asetettujen vaatimusten noudattamista,vain, jostoimivaltainen viranomainen on vakuuttunut s iitä, että:
1. kaikki asianmukaiset toimenpiteet ilman pilaantumisen ehkäisemi-
seksi on toteutettu, mukaan lukien parhaan saatavilla olevantekniikan käyttäminen, edellyttäen, että tällaisten toimien toteutta-minen ei aiheuta kohtuuttomia kustannuksia;
2. laitoksen käyttö ja erityisesti sen liitteessä II tarkoitettujen aineiden
päästöt eivät aiheuta merkittävää ilman pilaantumista;
3. mitkään sovellettavat päästöraja-arvot eivät ylity;4. kaikki sovellettavat ilman laadun raja-arvot on otettu huomioon.
5 artikla
Jäsenvaltiot voivat:
— määritellä erityisen pilaantuneita alueita, joille voidaan määrätä 4
artiklassa tarkoitettuja päästörajaarvoja tiukemmat raja-arvot;
— määritellä erityisesti suojeltavia alueita, joille voidaan määrätä 4
artiklassa tarkoitettuja ilman laadun rajaarvoja ja päästöraja-arvojatiukemmat raja-arvot;
— päättää, että edellä mainituille alueille ei saa rakentaa tai että niillä
ei saa toimia tiettyihin liitteessä I oleviin ryhmiin kuuluvialaitoksia, elleivät tietyt erityisedellytykset täyty.
6 artikla
Lupahakemukseen on sisällyttävä kuvaus laitoksesta sekä tiedot, jotka
ovat tarpeen päätettäessä luvan antamisesta 3 ja 4 artiklan mukaisesti.
7 artikla
Jollei liikesalaisuutta koskevista säännöksistä tai määräyksistä muuta
johdu, jäsenvaltioiden on luovutettava toisilleen ja komissiolle tietoja
toimenpiteistä ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi,
teknisistä prosesseista ja laitteista sekä ilman laadun ja päästöjen raja-arvoista.
8 artikla
1. Neuvosto vahvistaa yksimielisesti komission ehdotuksesta tarvit-
taessa päästöjen raja-arvot, jotka perustuvat parhaaseen saatavillaolevaan tekniikkaan, joka ei aiheuta kohtuuttomia kustannuksia, ottaenhuomioon kyseisten päästöjen laadun, määrät ja haitallisunden.1984L0360 — FI — 23.12.1991 — 001.001 — 4
▼B
2. Neuvosto määrittää yksimielisesti komission ehdotuksesta sopivat
mittaus- ja arviointimenetelmät.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että lupahakemukset ja toimivaltaisten viranomaistenpäätökset ovat yleisesti saatavilla kansallisessa lainsäädännössä säädet-tyjen menettelyjen mukaisesti.
2. Edellä 1 kohtaa sovelletaan rajoittamatta erityisien, kansallisten
tai yhteisön säädösten, jotka koskevat julkisten ja yksityisten töidenympäristövaikutusten arviointia, tai liikesalaisuutta koskeviensäännösten soveltamista.
10 artikla
Jäsenvaltioiden on annettava muille asianomaisille jäsenvaltioille niiden
kahdenvälisiä, tarpeellisia neuvotteluja varten samat tiedot, jotka neantavat omille kansalaisilleen.
11 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että laitosten päästöt määritellään 4 artiklassa tarkoitettujen
velvoitteiden noudattamisen valvontaa varten. Toimivaltaisten virano-maisten on hyväksyttävä määritysmenetelmät.
12 artikla
Jäsenvaltioiden on seurattava parhaan saatavilla olevan tekniikan ja
ympäristön tilan kehitystä.
Tämän seurannan perusteella niiden on tarvittaessa asetettava tämän
direktiivin mukaisesti luvan saaneille laitoksille asianmukaisia ehtojaottaen huomioon toisaalta tämän kehityksen, toisaalta, ettei kyseisille
laitoksille aiheudu erityisesti kyseiseen ryhmään kuuluvien laitosten
taloudelliseen tilanteeseen nähden kohtuuttomia kustannuksia.
13 artikla
Parhaan saatavilla olevan tekniikan ja ympäristön tilan kehitystä
koskevan seurannan perusteella jäsenvaltioiden on sovellettava politiik-koja ja strategioita, mukaan luettuna asianmukaiset toimenpiteet,
liitteessä I esitettyihin ryhmiin kuuluvien nykyisten laitosten asteittai-
seksi mukauttamiseksi parhaaseen saatavilla olevaan tekniikkaan,ottaen huomioon erityisesti:
— laitoksen tekniset ominaisuudet;
— sen käyttöaste ja jäljellä oleva käyttöaika;
— sen aiheuttamien päästöjen laatu ja määrä;
— ettei kyseiselle laitokselle aiheudu erityisesti kyseiseen ryhmään
kuuluvien laitosten taloudelliseen tilanteeseen nähden kohtuuttomiakustannuksia.
14 artikla
Jäsenvaltiot voivat ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi
antaa ötässä direktiivissä säädettyjä tiukempia säännöksiä.
15 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta maanpuolustusta palveleviin teollisuuslai-
toksiin.
15 a artikla
Jäsenvaltioiden on joka kolmas vuosi toimitettava komissiolle tietoja
tämän direktiivin täytäntöönpanosta sektorikohtaisessa kertomuksessa,joka kattaa myös muut asiaankuuluvat yhteisön direktiivit. Tämä1984L0360 — FI — 23.12.1991 — 001.001 — 5
▼M1
▼M1
kertomuson laadittava direktiivin 91/692/ETY(1) 6 artiklassa määrätyn
menettelyn mukaisesti komission valmisteleman kyselylomakkeen taikaavan pohjalta. Kyselylomake tai kaava lähetetään jäsenvaltioille
kuusi kuukautta ennen sen jakson alkua, jolta kertomus laaditaan.
Kertomus on toimitettava komissiolle yhdeksän kuukauden kuluessasen kolmevuotiskauden päättymisestä, jota kertomus koskee.
Ensimmäinen kertomus kattaa jakson vuodesta 1994 vuoden 1996
loppuun.
Komissio julkaisee yhteisön kertomuksen direktiivin täytäntöönpanosta
yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun se vastaanotti jäsenvaltioiden
kertomukset.
16 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaanviimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1987.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
17 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1984L0360 — FI — 23.12.1991 — 001.001 — 6
(1) EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48▼B
▼B
LIITE I
LAITOSTEN RYHMÄT (1),
jotka kuuluvat 3 artiklan alaan
1.Energiateollisuus
1.1 Koksaamot
1.2 Öljynjalostamot (pois luettuna yritykset, jotka valmistavat vain voiteluai-
neita raakaöljystä)
1.3 Hiilen kaasutus- ja nesteyttämislaitokset
1.4 Lämpövoimalat (poisluettuna ydinvoimalat) ja muut polttolaitoks et, joiden
nimellinen lämpöteho on yli 50 MW
2.Metallien tuotanto ja käsittely
2.1 Pasutuslaitokset ja sintraamot, joiden kapasiteetti on yli 1 000 tonnia rikas-
tetta vuodessa
2.2 Yhdistetyt rauta- ja terästehtaat2.3 Rautametallivalimot, joiden sulatuskapasiteetti on yli 5 tonnia
2.4 Muita kuin rautametalleja jalostavat ja sulattavat laitokset, joiden laitteiden
kokonaiskapasiteetti on raskaiden metallien osalta yli 1 tonni ja kevyiden
metallien osalta yli 0,5 tonnia
3.Metallittomien mineraalituotteiden valmistus
3.1 Sementti- ja kalkkitehtaat3.2 Asbestin tuotanto- ja käsittelylaitokset sekä asbestipohjaisia tuotteita valmis-
tavat laitokset
3.3 Lasi- tai mineraalivillatehtaat
3.4 Lasin (tavallisen ja erikoisen) tuotantolaitokset, joiden kapasiteetti on yli
5 000 tonnia vuodessa
3.5 Karkean keramiikan, erityisesti tulenkestävien tiilten, kivitavaraputkien sekä
julkisivu-, lattia- ja kattotiilten valmistuslaitokset
4.Kemian teollisuus
4.1 Olefiineja, olefiinien johdannaisia, monomeerejä ja polymeerejä valmistavat
kemialliset laitokset
4.2 Muita orgaanisia välituotteita valmistavat kemialliset laitokset
4.3 Epäorgaanisia peruskemikaaleja valmistavat laitokset
5.Jätteiden hävitys
5.1 Myrkyllisten ja vaarallisten jätteiden polttamolaitokset5.2 Muiden kiinteiden ja nestemäisten jätteiden polttolaitokset
6.Muut teollisuudet
Selluloosatehtaat, joiden kapasiteetti vuodessa on 25 000 tonnia tai
enemmän1984L0360 — FI — 23.12.1991 — 001.001 — 7
(1) Tässä liitteessä vahvistetut raja-arvot viittaavat tuotantokapasiteetteihin.
▼B
LIITE II
TÄRKEIMPIEN PILAAVIEN AINEIDEN LUETTELO
(4 artiklan 2 alakohdan mukaisesti)
1. Rikkidioksidi ja muut rikkiyhdisteet
2. Typen oksidit ja muut typpiyhdisteet
3. Hiilimonoksidi4. Orgaaniset yhdisteet, erityisesti hiilivedyt (paitsi metaani)5. Raskasmetallit ja niiden yhdisteet
6. Hiukkaset; asbesti (hiukkaset ja kuidut), lasi- ja mineraalikuidut
7. Kloori ja sen yhdisteet8. Fluori ja sen yhdisteet1984L0360 — FI — 23.12.1991 — 001.001 — 8