1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 27 päivänä marraskuuta 1980,
työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja
biologisille tekijöille työssä
(80/1107/ETY)
(EYVL L 327, 3.12.1980, s. 8)
Muutettu:
virallinen lehti
N:osivu päivämäärä
►M1Neuvoston direktiivi 88/642/ETY, annettu 16 päivänä joulukuuta 1988 L 356 74 24.12.1988
Muutettu:
►A1Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirja(*) L 302 23 15.11.1985
►A2Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja C 241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
(*) Tätä asiakirjaa ei ole julkaistu suomenkielisenä.
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 2
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 27 päivänä marraskuuta 1980,
työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen
kemiallisille, fysikaalisille ja biologisille tekijöille työssä
(80/1107/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1), jonka se on tehnyt kuultuaan
työturvallisuuden, työhygienian ja työterveyshuollon neuvoa antavaakomiteaa,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (
2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisöjen työsuojelua koskevasta toimintaohjelmasta 29
päivänä kesäkuuta 1978 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(
4)
edellytetään työntekijöiden suojelua kemiallisilta, fysikaalisilta ja biolo-gisilta tekijöiltä koskevien säännösten ja toimenpiteiden yhdenmukaista-mista; siksi on pyrittävä jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnol-listen määräyksien lähentämiseen samalla oloja kohentaen perustamis-sopimuksen 117 artiklan mukaisesti,
tutkimus toimenpiteistä, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet työntekijöiden
suojelemiseksi vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysi-kaalisille ja biologisille tekijöille työssä, paljastaa tiettyjä eroja; siksitasapainoisen kehityksen vuoksi näitä toimenpiteitä, jotka vaikuttavatsuoraan yhteismarkkinoiden toimintaan, on lähennettävä ja parannet-tava; lähentämisen ja parantamisen tulisi perustua yhteisiin periaattei-siin,
olisi varmistettava mainittu suojelu mahdollisimman laajalti ehkäise-
mällä altistuminen tai pitämällä se niin vähäisenä kuin käytännössä onmahdollista,
tämän vuoksi on tarkoituksenmukaista, että jäsenvaltiot hyväksyessään
säännöksiä tällä alueella noudattaisivat joitakin vaatimuksia, mukaanlukien erityisesti raja-arvojen asettaminen; alustava luettelo tekijöistävoidaan antaa tässä direktiivissä vieläkin yksityiskohtaisempien vaati-musten soveltamiseksi; jäsenvaltiot määrittelevät tuleeko ja missälaajuudessa kutakin näistä vaatimuksista soveltaa kysymyksessä olevaantekijään,
tässä direktiivissä säädetyssä ajassa tulisi antaa rajoitetun tekijöiden
määrän osalta säännökset seurantatoimenpiteistä, joilla varmistetaan,että asianomaisille työntekijöille järjestetään tarkoituksenmukainenterveydentilan seuranta altistumisen aikana ja että tarpeellisia tietojaannetaan,
neuvosto asettaa tiettyjä aineita koskevat raja-arvot ja muut erityiset
vaatimukset erillisissä direktiiveissä,
tiettyjä teknisiä näkökohtia, jotka koskevat erillisissä direktiiveissä
asetettuja erityisiä vaatimuksia, voidaan tarkastella uudelleen tekniikanja tieteen aloilla tapahtuneen kehityksen valossa,
(1) EYVL N:oC 89, 5.4.1979, s. 6
(2) EYVL N:oC 59, 10.3.1980, s. 73
(3) EYVL N:oC 297, 28.11.1979, s. 5
(4) EYVL N:oC 165, 11.7.1978, s. 1
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 3
▼B
työmarkkinaosapuolet osallistuvat työntekijöiden suojeluun, ja
koska Helleenien tasavallasta tulee vuoden 1979 liittymisasiakirjan
mukaisesti Euroopan talousyhteisön jäsen 1 päivänä tammikuuta 1981,sille tulee antaa pitempi määräaika tämän direktiivin panemiseksitäytäntöön, jotta sillä olisi mahdollisuus luoda tarvittavat lainsäädännöl-liset, sosiaaliset ja tekniset rakenteet, erityisesti ne, jotka koskevatneuvotteluja molempien työmarkkinaosapuolien kanssa, työntekijöidenterveydentilan seurantaan tarvittavan järjestelmän rakentamista sekätällaisen täytäntöönpanon valvontaa,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on työntekijöiden suojelu heidän
terveyttään ja turvallisuuttaan uhkaavilta vaaroilta, jotka syntyvät taivoivat syntyä altistumisesta haitallisina pidetyille kemiallisille, fysikaa-lisille ja biologisille tekijöille, mukaan lukien sellaisten vaarojenehkäisy.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:
— säteilylle altistuviin työntekijöihin, joihin sovelletaan Euroopan
ydinenergiayhteisön perustamissopimusta,
— merikuljetuksiin,— lentokuljetuksiin.
2 artikla
Tässä direktiivissä:
a) ”tekijällä” tarkoitetaan mitä tahansa työssä esiintyvää kemiallista,
fysikaalista tai biologista tekijää, joka voi olla haitallinen tervey-delle;
b) ”työntekijällä” tarkoitetaan ketä tahansa palkattua työtä tekevää
henkilöä, joka altistuu tai voi altistua sellaisille tekijöille työssä;
c) ”raja-arvolla” tarkoitetaan altistumisrajaa tai tekijän mukaan soveltu-
vassa mittaustavassa olevan biologisen indikaattorin rajaa.
3 artikla
1. Työntekijöiden tekijöille altistumisen välttämiseksi tai pitämiseksi
niin vähäisenä kuin se on käytännössä mahdollista jäsenvaltioiden onantaessaan säädöksiä työntekijöiden suojelemiseksi joltain tekijältä otet-tava huomioon:
— 4 artiklassa tarkoitetut toimenpiteet,— 5 artiklassa tarkoitetut lisätoimenpiteet, milloin tekijä on mainittu
liitteessä I olevassa luettelossa.
▼
M1
Neuvosto voi perustamissopimuksen 118 a artiklassa määrättyä menet-telyä noudattaen täydentää liitettä I muun muassa lisäämällä siihentekijöitä, joiden osalta sitova raja-arvo tai sitovat raja-arvot tai muuterityisvaatimukset näyttävät tarpeellisilta.
▼
B
2. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa jäsenvaltioiden on määriteltävä,sovelletaanko ja missä laajuudessa, kutakin 4 ja 5 artiklassa olevaatoimenpidettä sovelletaan, ottaen huomioon tekijän luonne, altistuksenmäärä ja kesto, vaaran vakavuus ja siitä käytettävissä oleva tietämysyhdessä tarvittavien toimenpiteiden kiireellisyyden kanssa.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että
— liitteessä II olevassa A osassa lueteltujen tekijöiden osalta työnteki-
jöiden terveydentilaa seurataan tarkoituksenmukaisella tavalla altis-tumisen aikana,
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 4
▼B
— liitteessä II olevassa B osassa lueteltujen tekijöiden osalta työnteki-
jöille tai heidän edustajilleen työpaikalla annetaan asianmukaistatietoa näiden tekijöiden aiheuttamasta vaarasta.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltaminen
jäsenvaltioissa ei velvoita jäsenvaltioita soveltamaan 1 ja 2 kohtia.
4 artikla
Edellä 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitet-
tuja toimenpiteitä ovat:
1. tekijän käytön rajoittaminen työpaikalla;2. altistuvien tai mahdollisesti altistuvien työntekijöiden määrän rajoit-
taminen;
3. altistumisen ehkäiseminen teknisillä toimenpiteillä;
▼
M1
4. a) jos toimintaan liittyy työntekijöiden altistumisen vaara, altistu-
misen luonteen ja määrän määrittäminen niin, että mikä tahansavaara työntekijöiden turvallisuudelle tai terveydelle voidaanarvioida ja tarvittavat toimenpiteet määritellä;
b) raja-arvojen, näytteenottomenetelmien, mittausmenetelmien ja
tulosten arviointimenettelyjen vahvistaminen; kemiallisten tekij-öiden osalta näytteenottomenetelmien, mittausmenetelmien jatulosten arviointimenettelyjen vahvistaminen liitteessä II aesitetyn vertailumenetelmän mukaisesti tai muulla menetelmällä,jolla saavutetaan vastaavat tulokset;
c) kun raja-arvoylitetään, ylityksen aiheiden viivytyksetön tunnis-
taminen ja tilanteen korjaamiseksi tarvittavien toimenpiteidenmahdollisimman pikainen täytäntöönpano;
▼
B
5. suojelutoimenpiteet, joihin liittyy sopivien työtapojen ja työmene-
telmien käyttö;
6. yleiset suojelutoimenpiteet;7. henkilökohtaiset suojelutoimenpiteet, jos altistumista ei muilla
keinoilla voida kohtuudella välttää;
8. hygieeniset toimenpiteet;
▼
M1
9. työnantajan on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että yritysten tai laitosten työntekijät tai heidän edustajansasaavat täydellisen tiedon ja opastuksen:
a) heidän altistumiseensa liittyvistä mahdollisista vaaroista,
työntekijöiden noudatettavakseen tarkoitetuista teknisistä ehkäi-sytoimenpiteistä ja työnantajan suorittamista ja työntekijöidensuoritettavaksi tarkoitetuista varotoimenpiteistä;
b) käytetyistä vaaranarviointimenetelmistä, 4 alakohdan b alakoh-
dassa tarkoitettujen raja-arvojen olemassaolosta ja mittaustensuorittamisen tarpeellisuudesta sekä 4 alakohdan c alakohdassatarkoitetuista tarvittavista toimenpiteistä raja-arvojen ylittyessä.
▼
B
10. varoitus- ja turvamerkinnät;11. työntekijöiden terveydentilan seuranta;12. ajan tasalla olevien tiedostojen pitäminen altistustasoista, altistu-
neista työntekijöistä ja terveystiedoista;
13. hätätoimenpiteet tavallisesta poikkeavan altistumisten varalta;14. milloin se on tarpeellista, yleinen tai rajoitettu tekijän käytön kieltä-
minen sellaisissa tapauksissa, joissa muut käytettävissä olevatkeinot eivät mahdollista riittävän suojelun varmistamista.
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
5 artikla
Edellä 3 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettuja lisä-
toimenpiteitä ovat:
1. työntekijöiden lääketieteellisen seurannan järjestäminen ennen altis-
tumista ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin. Erikoistapauksissa onvarmistettava, että sopiva terveyden seurantamenetelmä on sellaistenaltistuneiden työntekijöiden käytettävissä, joiden altistuminen teki-jälle on päättynyt;
2. työpaikan työntekijöiden tai heidän edustajiensa tiedonsaanti altistu-
mismittauksien tuloksista ja altistumista ilmaisevien biologistenmittauksien yleisistä, henkilöä yksilöimättömistä tuloksista, jos näitämittauksia tehdään;
3. kunkin kyseessä olevan työntekijän tiedonsaanti biologisten mittauk-
sien tuloksista, jotka ilmaisevat hänen omaa altistumistaan;
4. ilmoittaminen työpaikan työntekijöille tai heidän edustajilleen siitä,
missä artiklan 4 tarkoittamat raja-arvot ylitetään, ylitysten syistä jatoimenpiteistä, joihin ryhdytään tai on ryhdytty tilanteen korjaami-seksi;
5. työpaikan työntekijöiden tai heidän edustajiensa tiedonsaanti sellai-
sista sopivista tietolähteistä, joiden avulla he voivat parantaa tieto-jaan niistä vaaroista, joille he ovat alttiina.
6 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että
— työntekijöiden ja työnantajien järjestöjä kuullaan ennen kuin 3 artik-
lassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskevat säännökset annetaan ja ettätyöntekijöiden edustajat yrityksissä ja laitoksissa, joissa heitä on,voivat tarkastaa, että näitä säännöksiä sovelletaan tai että he voivatosallistua niiden soveltamiseen,
— jokaiselle työntekijälle, joka kansallisen lainsäädännön ja käytännön
mukaan joudutaan lääketieteellisin perustein tilapäisesti poistamaanjollekin tekijälle altistumista aiheuttavasta työstä, tarjotaan muutatyötä, jos mahdollista,
— tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi toteutettavat toimenpiteet
ovat sopusoinnussa kansanterveyden ja ympäristön suojelemisentarpeen kanssa.
7 artikla
Tällä direktiivillä ja 8 artiklassa tarkoitetuilla erityisdirektiiveillä ei
rajoiteta jäsenvaltioiden aihetta antaa ja soveltaa lakeja, asetuksia taihallinnollisia määräyksiä, joilla varmistetaan työntekijälle parempisuojelu.
8 artikla
▼
M1
1. Antamissaan erityisdirektiiveissä neuvoston tulee perustamissopi-muksen 118 a artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti asettaa liit-teessä I mainittuja tekijöitä koskevat sitova raja-arvo tai sitovia raja-arvoja taikka muita erityisvaatimuksia.
▼
B
2. Erityisdirektiivien otsikoissa on oltava juokseva numerointi.
3. Mukauttamisen tekniikan kehitykseen 10 artiklassa olevan menet-
telyn mukaisesti tulee rajoittua liitteessä III lueteltuihin teknisiin näkö-kohtiin erityisdirektiiveissä säädettyjen edellytysten mukaisesti.
▼
M1
4. Muille kuin liitteessä I luetelluille tekijöille laaditaan viiteraja-arvot 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
Jäsenmaiden on muun muassa otettava huomioon viiterajaarvot vahvis-
taessaan 4 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja raja-arvoja.
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼M1
Viiteraja-arvojen on oltava tieteelliseen tietoon perustuvien asiantuntija-arvioiden mukaisia.
▼
B
9 artikla
▼M1
1. Edellä 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tekniikan kehitykseenmukauttamista ja 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua viiteraja-arvojenasettamista varten perustetaan komitea, jossa on jäsenvaltioiden edus-tajat ja puheenjohtajana komission edustaja.
▼
B
2. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
10 artikla
1. Kun tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian
saattaa komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtaja omasta aloitteestaantai jonkin jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista
toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa,jonka puheenjohtaja asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Päätöksettehdään sellaisella ►
A262◄äänen enemmistöllä, joka saadaan kun
jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komi-
tean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon
mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättäneuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvostoratkaisee asian määräenemmistöllä.
c) Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa
siitä, kun ehdotus on tullut vireille neuvostossa, komissio tekeepäätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
11 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kolmenvuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja niiden on ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä.
Tämä määräaika on kuitenkin 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetel-
makohdan osalta neljä vuotta.
Edellä olevista säännöksistä poiketen Helleenien tasavallan osalta
ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädetyt määräajat ovat vastaa-vasti neljä ja viisi vuotta.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle.
12 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille.
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼B
LIITE I
Luettelo 3 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa ja 8 artiklan 1
kohdassa tarkoitetuista tekijöistä
Akryylinitriili
AsbestiArseeni ja sen yhdisteetBentseeniKadmium ja sen yhdisteetElohopea ja sen yhdisteetNikkeli ja sen yhdisteetLyijy ja sen yhdisteet
Klooratut hiilivedyt: — kloroformi
— paradiklooribentseeni— hiilitrakloridi
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼B
LIITE II
A.Luettelo 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoite-
tuista tekijöistä:
1. Asbesti
2. Lyijy ja sen yhdisteet
B.Luettelo 3 artiklan 3 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuista
tekijöistä:
1. Asbesti
2. Arseeni ja sen yhdisteet3. Kadmium ja sen yhdisteet4. Elohopea ja sen yhdisteet5. Lyijy ja sen yhdisteet
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 9
▼M1
LIITE II a
VERTAILUMENETELMÄ, JOTA TARKOITETAAN 4 ARTIKLAN 4
ALAKOHDAN b ALAKOHDASSA
A. MÄÄRITELMÄT
I.Hiukkasjakoinen aine
1.Fysikaalis-kemialliset määritelmät
a) ”Pölyllä” tarkoitetaan kiinteän aineen hiukkasten ja ilman seosta,
joka on syntynyt mekaanisella prosessilla tai sekoittamalla.
b) ”Huurulla” tarkoitetaan kiinteän aineen hiukkasten ja ilman seosta,
joka on syntynyt lämmitys- tai kemiallisella prosessilla tai molem-milla.
c) ”Sumulla” tarkoitetaan nestemäisen aineen hiukkasten ja ilman
seosta, joka on syntynyt kondensaation tai dispersion kautta.
2.Työlääketieteelliset ja toksikologiset hiukkasjoukkojen määritelmät
a) Pölyt, huurut ja sumut luokitellaan hiukkasjakoisiksi aineiksi.
Hiukkasjakoisten aineiden terveysvaaroja arvioitaessa on otettava
huomioon hiukkaskoko sekä erityiset vaaralliset ominaisuudet,pitoisuus ja altistumisaika.
b) Ainoastaan osa työntekijän hengitysvyöhykkeellä olevasta hiukkas-
jakoisesta aineesta hengitetään. Tätä osaa kutsutaan ”hengittyväksifraktioksi”.
Tärkeitä tekijöitä tässä ovat hengitystiheys nenän ja suun ympärillä
sekä ilman virtausolosuhteet pään alueella.
c) Hiukkaskoosta riippuen hengittyvä fraktio voi kertyä hengitys-
teiden eri alueille.
Kertymisellä on muun ohella huomattava vaikutus haitallisen
vaikutuksen paikkaan ja luonteeseen.
Hengittyvän fraktion sitä osaa, joka pääsee keuhkorakkuloihin
kutsutaan sisäänhengittyväksi fraktioksi.
Sisäänhengittyvä fraktioo n erityisen tärkeä työlääketieteen
kannalta.
II.Raja-arvo
a) Raja-arvo ilmoitetaan työpaikan ilmassa olevan kaasumaisen, höyry-
mäisen tai hiukkasjakoisen aineen kahdeksan tunnin aikapainotettunaaltistumisen keskimääräisenä pitoisuutena.
Altistumisella tarkoitetaan kemiallisen tekijän läsnäoloa työntekijän
hengitysvyöhykkeen ilmassa.
Altistuminen kuvataan pitoisuutena vertailuajan kuluessa.Tämä osa ei koske biologisten indikaattorien raja-arvoja.
b) Lisäksi voi tietyille aineille olla tarpeellista rajoittaa sallittuja pitoi-
suushuippuja kahdeksan tunnin aikapainotetun altistumisen keskiarvonlisäksi lyhyemmiksi ajoiksi.
Seurannassa käytetään silloin aineen keskimääräistä pitoisuutta tämän
lyhyemmän jakson aikana.
c) Raja-arvokaasuille ja höyryille ilmo itetaan lämpötilan ja paineen vaih-
teluista riippumattomana yksiköissä ml/m
3(ppm) ja niiden vaihteluista
riippuvana yksiköissä mg/m3lämpötilassa 20 °C ja paineessa
101,3 kPa.
Hiukkasjakoisten aineiden raja-arvo ilmoitetaan yksiköissä mg/m3
työpaikan olosuhteissa.
B. ALTISTUKSEN ARVIOINTI JA MITTAUSSTRATEGIA
1.Perusteet
a) Jos kaasumaisen, höyrymäisen tai hiukkasjakoisen aineen esiintymistä
työpaikan ilmassa ei voida varmasti poissulkea, on arvioitava, nouda-tetaankoraja-arvo ja.
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 10
▼M1
b) Tässä selvityksessä on huolellisesti tarkasteltava kaikki altistuksen
kannalta olennaiset seikat, kuten esimerkiksi:
— käytetyt ja valmistettavat tekijät;— operaatiot, teknilliset laitteet ja prosessit;— tekijöiden pitoisuuksien ajallinen ja paikallinen jakautuminen.
c) Raja-arvoa noudatetaan, jos arviointi osoittaa, ettei altistuminen ylitä
sitä.
Jos hankittu tieto ei riitä luotettavasti osoittamaan, noudatetaanko raja-
arvoa, arviointia tulee täydentää työpaikkamittauksilla.
d) Jos arviointi osoittaa, ettei raja-arvoa noudateta:
— rajan ylityksen syyt on tunnistettava ja tarpeelliset toimenpiteet
tilanteen korjaamiseksi on tehtävä mahdollisimman nopeasti.
— arviointi on uusittava.
e) Jos arviointi osoittaa, että raja-arvoja noudatetaan, on tilanteen pysy-
vyyden osoittamiseksi tehtävä tarvittaessa sopivin väliajoin jatkomit-tauksia.
Mitä lähempänä mitatut pitoisuudet ovat raja-arvoa, sitä useammin
mittauksia on suoritettava.
f) Jos arviointi osoittaa, että työprosessin järjestelyjen johdosta raja-
arvoja noudatetaan pitkällä tähtäimellä, eikä altistumisen lisääntymi-seen johtavia huomattavia muutoksia työpaikan olosuhteissa oletiedossa, raja-arvojen noudattamista koskevien mittaamalla suoritetta-vien tarkistusten taajuutta voidaan harventaa.
Tällaisissa tapauksissa on kuitenkin säännöllisesti tarkistettava, että
tähän johtopäätökseen johtava arviointi on edelleen voimassa.
g) Jos työntekijät altistuvat samanaikaisesti tai peräkkäin useammille
tekijöille, on tämä seikka otettava huomioon arvioitaessa sitä terveys-vaaraa, jolle he altistuvat.
2.Mittauksia suorittaville henkilöille asetettavat vaatimukset
Mittauksia suorittavien henkilöiden pitää omata tarpeellinen ammattitaito
ja tarpeelliset laitteet.
3.Mittausmenetelmille asetettavat vaatimukset
a) Mittausmenetelmän tulee antaa tuloksia, jotka edustavat työntekijän
altistumista.
b) Oikean tuloksen saamiseksi työntekijän altistumisesta on, milloin se
on mahdollista, käytettävä työntekijöiden vartaloon kiinnitettäviähenkilökohtaisia näytteenottolaitteita.
Milloin työntekijöiden ryhmä suorittaa samoja tai samanlaisia tehtäviä
samassa paikassa altistuen samalla tavoin, voidaan ryhmän altistu-misen selvittämiseksi käyttää edustavaa näytteenottoa.
Kiinteää näytteenottoa voidaan käyttää, jos sen tulosten perusteella
voidaan selvittää työntekijän altistuminen työpaikalla.
Näytteet on mahdollisuuksien mukaan otettava työntekijän hengitys-
korkeudelta työntekijän välittömästä läheisyydestä.
Jos epäilyksiä syntyy, on mittauskohteeksi otettava suurinta vaaraa
aiheuttava piste.
c) Käytettävän mittausmenetelmän tulee olla sopiva huomioon ottaen
mitattava tekijä, sen raja-arvoja työpaikkailma.
Tulos on ilmoitettava aineen pitoisuutena täsmälleen samoissa yksi-
köissä kuin raja-arvo.
d) Jos mittausmenetelmä ei ole spesifinen mitattavalle aineelle, on mene-
telmän antama koko tulos laskettava mitattavan aineen pitoisuudeksi.
e) Mittausmenetelmän havaitsemisrajojen, herkkyyden ja tarkkuuden
tulee olla sopivia raja-arvoon nähden.
f) Mittausmenetelmän täsmällisyys tulisi varmistaa.
g) Mittausmenetelmän tulee olla testattu käytännössä käyttöolosuhteissa.h) Jos Euroopan standardisoimiskomitea (CEN) julkaisee yleisiä suoritus-
kykyvaatimuksia mittausmenetelmille ja työpaikkamittauslaitteilleyhdessä testausmääräyksien kanssa, ne on otettava huomioon valit-taessa sopivia mittausmenetelmiä.
4.Mittausspesifikaatiot edustavien hiukkaskokojen mittaamiseksi
työpaikan ilmasta
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 11
▼M1
a) Hiukkasjakoisten aineiden pitoisuus tulisi mitata suhteessa niiden
vaikutukseen; siksi näytettä otettaessa tulisi mitata joko hengittyvääfraktiota tai sisäänhengittyvää fraktiota.
Tämä edellyttää sellaista hiukkasten aerodynaamiseen halkaisijaan
perustuvaa hiukkasten erottelua, joka vastaa hengittämisessä tapah-tuvaa kertymistä.
Koska sopivaa laitteistoa työpaikkanäytteen ottamiseen ei ole vielä
saatavissa, yhtenäisen mittaamisen käytännöllisiä spesifikaatioita tarvi-taan.
b) Hiukkasjakoisen aineen sitä osaa, jonka työntekijä voi hengittää suun
tai nenän kautta kutsutaan hengittyväksi.
Esimerkiksi mittauskäytännössä laitteita, joilla on imukyky 1,25 m/s
+/- 10 %, sekä laitteita, jotka täyttävät standardin ISO/TR 7708 1983(E), käytetään näytteenottoon.
Ensimmäisessä esimerkkinä käytetyssä tapauksessa:
— henkilöön kiinnitetyn näytteenottolaitteen imuaukon suunnan tulisi
olla työntekijän kasvojen suuntainen koko näytteenoton ajan,
— kiinteässä näytteenotossa imuaukon paikan ja muodon tulisi
mahdollistaa työntekijän altistumista edustavien näytteiden ottomukaan lukien eri virtaussuunnat,
— imuaukon asennolla on vähän merkitystä silloin, kun ympäröivässä
ilmassa on hyvin pieniä ilmavirtauksia,
— kun ilman virtaus ylittää 1 m/s, suositellaan kaikista suunnista
tapahtuvaa vaakasuoraa näytteenottoa.
c) Hiukkasjakoisen aineen sisäänhengittyvä fraktio käsittää ne hiukkaset,
jotka läpäisevät erotussysteemin, joka on vaikutukseltaan yhtä suurikuin sellainen sedimentointierotin, jonka teoreettinen erotuskyky antaa50 %:n erotuksen hiukkasista, joiden aerodynaaminen halkaisija on5 um (Johannesburgin sopimus, 1979).
d) Jos CEN laatii spesifikaatioita hiukkasjakoisen aineen keräämisestä
työpaikalla, niitä tulisi ensisijaisesti käyttää.
Muita menetelmiä voidaan käyttää edellyttäen, että ne johtavat samaan
tai ankarampaan johtopäätökseen suhteessa raja-arvojen noudattami-seen.
1980L1107 — FI — 01.01.1995 — 001.001 — 12
▼B
LIITE III
Tekniset näkökohdat, joita tarkoitetaan 8 artiklan 3 kohdassa
1. Raja-arvoa koskevat näytteenottomenettelyt ja mittausmenetelmät (mukaan
lukien laadunvalvonta) sikäli, kuin sellaisilla menettelyillä ja menetelmillä eiole vaikutusta raja-arvojen määrälliseen merkitykseen.
2. Altistumista ennen, altistumisen aikana ja altistumisen loppumisen jälkeen
tapahtuvaa lääketieteellistä seurantaa sekä tiedostojen pitämistä sellaisenseurannan tuloksista koskevat käytännölliset suositukset.
3. Käytännön menettelyt, jotka koskevat ilman epäpuhtausmittauksien tuloksia ja
altistuneiden työntekijöiden luetteloja koskevan tiedon järjestämistä ja säilyt-tämistä.
4. Käytännön suositukset, jotka koskevat sellaisiin työpaikkoihin asennettavia
hälytysjärjestelmiä, joissa voi tapahtua epänormaaleja altistumisia.
5. Epätavallisten päästöjen yhteydessä käytettäviä hätämenettelytapoja koskevat
käytännön suositukset.
6. Yleiset ja henkilökohtaiset suojelutoimenpiteet tiettyjä työvaiheita varten
(kuten huolto- ja korjaustyöt), joiden aikana ei voida taata, että tekijöidenpitoisuudet tai intensiteetit pysyvät raja-arvojen alapuolella.
7. Menettelyt, jotka koskevat yleisiä hygieniavaatimuksia ja henkilökohtaisen
hygienian varmistamiseksi tarvittavia keinoja.
8. Merkinnät, joiden avulla tunnistetaan alueet, joissa voi esiintyä merkittävää
altistumista, ja varotoimenpiteet, joihin on ryhdyttävä.