1991L0440 — FI — 04.12.2007 — 004.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 29 päivänä heinäkuuta 1991, yhteisön rautateiden kehittämisestä (91/440/ETY) (EYV L 237, 24.8.1991, p.25)

Muutettu:





Muutettu:









▼B

NEUVOSTON DIREKTIIVI,

annettu 29 päivänä heinäkuuta 1991,

yhteisön rautateiden kehittämisestä

(91/440/ETY)







EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ( 1 ), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon ( 2 ), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 3 ), sekä katsoo, että sekä katsoo, että yhteisön kuljetusalan suurempi yhdentyminen on olennainen osa sisämarkkinoita; rautatiet ovat yhteisön kuljetusalan elintärkeä osa, on tarpeen parantaa rautatieverkon tehokkuutta sen yhdentämiseksi kilpailumarkkinoihin ottaen samalla huomioon rautateiden erityispiirteet, tehdäkseen rautatiekuljetukset tehokkaiksi ja kilpailukykyisiksi suhteessa muihin kuljetusmuotoihin jäsenvaltioiden on taattava, että rautatieyrityksille myönnetään riippumattomien, kaupallisesti toimivien liikenteenharjoittajien asema siten, että niiden on mahdollista sopeutua markkinoiden tarpeisiin, rautatieverkon tulevaa kehitystä ja tehokasta käyttöä voidaan helpottaa erottamalla kuljetuspalvelujen tarjoaminen ja infrastruktuurin ylläpito; tämän tilanteen vuoksi näitä kahta toimintaa on hoidettava erillisinä ja niillä on oltava erillinen kirjanpito, tehostaakseen kilpailua rautatieliikenteen hoidossa mukavuuden ja käyttäjille tarjottavien palvelujen parantamiseksi on tarkoituksenmukaista, että jäsenvaltioilla säilyy yleinen vastuu asianmukaisen rautateiden infrastruktuurin kehittämisestä, koska infrastruktuurin kustannusten kohdentamisesta ei ole yhteisiä sääntöjä, jäsenvaltioiden on kuultuaan infrastruktuurin hallintoa määrättävä yksityiskohtaiset säännöt rautatieyrityksiltä ja yritysten ryhmittymiltä rautateiden infrastruktuurin käyttämisestä perittävästä maksusta; tällaisten maksujen on perustuttava syrjimättömyyden periaatteelle rautatieyritysten kesken, jäsenvaltioiden olisi erityisesti huolehdittava siitä, että olemassa olevilla julkisilla rautatiekuljetusyrityksillä on terve taloudellinen rakenne, huolehtien samalla siitä, että mahdollisesti tarvittavat taloudelliset uudelleenjärjestelyt toteutetaan perustamissopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti, jäsenvaltioiden välisten kuljetusten helpottamiseksi rautatieyrityksillä olisi oltava vapaus muodostaa ryhmittymiä yhdessä muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden rautatieyritysten kanssa, tällaisille kansainvälisille ryhmittymille olisi myönnettävä oikeus infrastruktuurin käyttöön ja oikeudet kauttakulkuliikenteeseen niissä jäsenvaltioissa, joissa ryhmittymään kuuluvat yritykset on perustettu, sekä oikeudet kauttakulkuliikenteeseen muissa jäsenvaltioissa, mikäli asianomainen kansainvälinen kuljetusyhteys edellyttää sitä, yhdistettyjen kuljetusten edistämiseksi on aiheellista, että kansainvälisiä yhdistettyjä tavarakuljetuksia harjoittaville rautatieyrityksille myönnetään oikeus käyttää muiden jäsenvaltioiden rautateiden infrastruktuuria, on tarpeen perustaa neuvoa-antava komitea avustamaan komissiota sekä valvomaan tämän direktiivin täytäntöönpanoa, ja tämän vuoksi on tarpeen kumota rautatieyritysten tilanteen parantamisesta sekä tällaisten yritysten ja valtioiden välisiä rahoitussuhteita koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisesta 20 päivänä toukokuuta 1975 tehty neuvoston päätös 75/327/ETY ( 4 ), ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:







I JAKSO

▼M1

Soveltamisala ja määritelmät

▼M1 —————

▼B

2 artikla

1. Tätä direktiiviä sovelletaan rautateiden infrastruktuurin hallintoon ja jäsenvaltioissa perustettujen tai perustettavien rautatieyritysten rautatiekuljetustoimintaan.

2. Tätä direktiiviä ei sovelleta rautatieyrityksiin, jotka harjoittavat vain kaupunki-, esikaupunki- tai alueellista liikennettä.

▼M1

3. Tätä direktiiviä ei sovelleta yrityksiin, joiden junaliikenne rajoittuu ainoastaan sukkulaliikennepalvelujen tarjoamiseen maantieliikenteen ajoneuvoille Kanaalitunnelin läpi, lukuun ottamatta 6 artiklan 1 kohtaa, 10 artiklaa ja 10 a artiklaa.

▼M4

4. Jäsenvaltiot voivat jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle rautatiepalvelut, jotka toteutetaan kauttakuljetuksina yhteisön kautta ja jotka alkavat ja päättyvät yhteisön alueen ulkopuolella.

▼B

3 artikla

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

▼M1

— ”rautatieyrityksellä” yhteisön voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti toimiluvan saanutta julkista tai yksityistä yritystä, jonka päätoimena on rautateiden tavara- ja/tai matkustajaliikenteen harjoittaminen ja joka on velvollinen huolehtimaan vetopalveluista; tähän kuuluvat myös yksinomaan vetopalveluja tarjoavat yritykset,

— ”infrastruktuurin hallinnolla” elintä tai yritystä, joka on vastuussa erityisesti rautateiden infrastruktuurin rakentamisesta ja ylläpidosta. Tähän voi kuulua myös infrastruktuurin valvonta- ja turvajärjestelmien hallinnointi. Verkkoa tai verkon osaa koskevat infrastruktuurin hallinnon tehtävät voidaan antaa eri elimille tai yrityksille,

▼B

— ”rautateiden infrastruktuurilla” kaikkia niitä nimikkeitä, jotka on lueteltu asetuksen (ETY) N:o 1108/70 ( 5 ) liitteessä I olevien kirjanpitokaavojen eri kohtiin sisältyvistä eristä 18 päivänä joulukuuta 1970 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2598/70 liitteessä I olevassa A osastossa, lukuun ottamatta viimeistä luetelmakohtaa, joka tätä direktiiviä sovellettaessa kuuluu seuraavasti: ”Infrastruktuurista vastaavan yksikön käyttämät rakennukset”,

— ”kansainvälisellä ryhmittymällä” jokaista vähintään kaksi eri jäsenvaltioissa perustettua rautatieyritystä käsittävää yhteenliittymää kansainvälisen liikenteen harjoittamiseksi jäsenvaltioiden välillä,

▼M1

— ”kansainvälisellä tavaraliikennepalvelulla” liikennepalveluja, joissa juna ylittää vähintään yhden jäsenvaltion rajan. Juna voidaan liittää toiseen ja/tai jakaa osiin ja eri osilla voi olla eri lähtöpaikat ja määränpäät edellyttäen, että kaikki vaunut ylittävät vähintään yhden rajan,

▼M4

— ”kansainvälisellä matkustajaliikennepalvelulla” matkustajaliikennepalvelua, jossa juna ylittää vähintään yhden jäsenvaltion rajan ja jossa palvelun päätarkoituksena on kuljettaa matkustajia eri jäsenvaltioissa sijaitsevien asemien välillä; juna voidaan liittää toiseen ja/tai jakaa osiin ja eri osilla voi olla eri lähtöpaikat ja määränpäät edellyttäen, että kaikki vaunut ylittävät vähintään yhden rajan,

▼B

— ”kaupunki- ja esikaupunkiliikenteellä” liikennettä, jota hoidetaan kaupunkikeskuksen tai taajaman sekä tällaisen kaupunkikeskuksen tai taajaman ja ympäristöalueiden kuljetustarpeiden täyttämiseksi,

▼M4

— ”kauttakuljetuksella” yhteisön alueen kautta kulkemista, joka toteutetaan lastaamatta tai purkamatta tavaroita ja/tai ottamatta tai jättämättä matkustajia yhteisön alueella,

▼B

— ”alueellisella liikenteellä” liikennettä, jota hoidetaan alueen kuljetustarpeiden täyttämiseksi.







II JAKSO

▼M1

Hallinnon riippumattomuus

4 artikla

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että rautatieyrityksillä on liikkeenjohdon ja hallinnon sekä hallinnon, talouden ja kirjanpidon sisäisen tarkastuksen osalta riippumaton asema siten, että erityisesti niiden varat, talousarviot ja tilit ovat erillään valtion varoista, talousarviosta ja tileistä.

2. Infrastruktuurin hallinnon on noudatettava jäsenvaltioiden vahvistamia puitteita sekä erityisiä hinnoittelu- ja käyttöoikeussääntöjä, mutta sillä on myös omaa liikkeenjohtoaan, hallintoaan ja sisäistä tarkastustaan koskevat velvollisuudet.

▼B

5 artikla

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että rautatieyritykset voivat mukauttaa toimintansa markkinoiden mukaan ja hoitaa tätä toimintaa hallintoelintensä vastuulla tarjotakseen tehokkaita ja tarkoituksenmukaisia palveluja vaadittuun palvelutasoon nähden mahdollisimman alhaisin kustannuksin.

Rautatieyrityksiä on johdettava kaupallisiin yhtiöihin soveltuvien periaatteiden mukaisesti; mukaan lukien valtiovallan niille asettamat julkisen palvelun velvoitteet ja jäsenvaltion asianomaisten viranomaisten kanssa julkisesta palvelusta solmittavat sopimukset.

2. Rautatieyritysten on laadittava liiketoimintasuunnitelmansa, mukaan lukien investointi- ja rahoitusohjelmat. Nämä suunnitelmat on laadittava taloudellisen tasapainon sekä muiden teknisten, kaupallisten ja taloudellisten johtamistavoitteiden saavuttamiseksi; suunnitelmissa on myös määritettävä keinot, joilla nämä tavoitteet voidaan saavuttaa.

3. Valtiovallan määrittelemien yleisten poliittisten suuntaviivojen mukaisesti sekä ottaen huomioon kansalliset, mahdollisesti monivuotiset suunnitelmat ja sopimukset, mukaan lukien investointi- ja rahoitussuunnitelmat, rautatieyrityksillä on erityisesti oltava vapaus:

— perustaa kansainvälinen ryhmittymä yhden tai useamman muun rautatieyrityksen kanssa,

— luoda sisäinen organisaationsa, tämän kuitenkaan rajoittamatta III jakson säännösten soveltamista,

— säädellä palvelujen tarjoamista ja niiden pitämistä kaupan sekä määrätä niiden hinnoittelusta, tämän kuitenkaan rajoittamatta julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä 26 päivänä kesäkuuta 1969 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1191/69 ( 6 ) säännösten soveltamista,

— päättää henkilöstöään, varojaan ja hankintojaan koskevista asioista,

— laajentaa markkinaosuuttaan, kehittää uutta teknologiaa ja uusia palveluja sekä ottaa käyttöön uudistavia johtamismenetelmiä,

— kehittää uutta rautatiealaan liittyvää toimintaa.







III JAKSO

Rautateiden infrastruktuurin hallinnon ja kuljetustoiminnan erottaminen

▼M1

6 artikla

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että rautatieyritysten liikenteen harjoittamiseen liittyvästä liiketoiminnasta ja rautateiden infrastruktuurin hoitoon liittyvästä liiketoiminnasta pidetään erillisiä tuloslaskelmia ja taseita ja että nämä julkaistaan erillisinä. Jommallekummalle toiminnalle maksettavaa julkista rahoitusta ei saa siirtää toiselle.

Kummankin toiminnan kirjanpitoa on hoidettava siten, että siitä ilmenee tämä kielto.

2. Jäsenvaltiot saavat myös määrätä, että tämä erottaminen edellyttää erillisten yksiköiden perustamista yksittäiseen yritykseen tai että rautateiden infrastruktuurin hallintoa hoitaa erillinen yksikkö.

3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että infrastruktuurin yhtäläisten ja ketään syrjimättömien käyttömahdollisuuksien kannalta olennaiset, liitteessä II luetellut toiminnot annetaan tehtäväksi sellaisille elimille tai yrityksille, jotka eivät itse harjoita rautatieliikennettä. Organisatorisista rakenteista riippumatta on voitava osoittaa, että tämä tavoite on saavutettu.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin antaa rautatieyritykselle tai muulle elimelle tehtäväksi maksujen perimisen ja vastuun rautateiden infrastruktuurin hoidosta, kuten investoinnit, kunnossapidon ja rahoituksen.

4. Sovellettaessa, mitä 3 kohdassa säädetään, on otettava huomioon 10 b artiklan mukainen komission ennen 15 päivää maaliskuuta 2006 antama kertomus.

7 artikla

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet kansallisen rautateiden infrastruktuurinsa kehittämiseksi ottaen tarvittaessa huomioon yhteisön yleiset tarpeet.

▼M2 —————

▼M1

3. Jäsenvaltiot saavat myös myöntää infrastruktuurin hallinnolle, ottaen huomioon perustamissopimuksen 73, 87 ja 88 artiklan, sen tehtäviä, kokoa ja rahoitustarpeita vastaavaa rahoitusta, erityisesti uusien investointien kattamiseksi.

4. Infrastruktuurin hallinnon on laadittava valtion määrittämän yleisen politiikan puitteissa liiketoimintasuunnitelma, joka sisältää investointi- ja rahoitusohjelmat. Suunnitelmalla on pyrittävä infrastruktuurin optimaaliseen ja tehokkaaseen käyttöön ja kehittämiseen, varmistamaan rahoituksen tasapaino ja antamaan keinot saavuttaa kyseiset tavoitteet.

▼B

8 artikla

Rautateiden infrastruktuurin hallinto perii rautatieyrityksiltä ja kansainvälisiltä ryhmittymiltä vastuullaan olevan rautateiden infrastruktuurin käyttämisestä käyttömaksun. Jäsenvaltiot määrittävät tämän maksun perusteet rautateiden infrastruktuurin hallintoa kuultuaan.

Käyttömaksussa, joka on laskettava siten, ettei mitään rautatieyritystä syrjitä, voidaan ottaa huomioon erityisesti matkan pituus, junan kokoonpano sekä muut erityisvaatimukset kuten nopeus, akselipaino sekä infrastruktuurin käytön määrä tai aika.







IV JAKSO

Taloudellisen aseman parantaminen

9 artikla

1. Jäsenvaltioiden on yhdessä olemassa olevien julkisten rautatieyritysten kanssa luotava asianmukaiset mekanismit näiden yritysten velkaantumisen vähentämiseksi tasolle, joka ei ole esteenä terveelle taloudelliselle liikkeenjohdolle, sekä niiden taloudellisen aseman parantamiseksi.

2. Tätä varten jäsenvaltiot saavat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet erillisen yksikön muodostamiseksi kirjanpitoyksikköjen yhteyteen velkojen kuolettamista varten.

Yksikön taseessa saadaan ottaa huomioon, siihen asti kunnes ne on kuoletettu, kaikki velat, jotka yritys ottaa sekä investointien rahoittamiseksi että rautatieliikenteen harjoittamisesta tai rautateiden infrastruktuurista johtuvien ylimääräisten käyttökustannusten kattamiseksi. Tytäryhtiöiden toiminnasta johtuvia velkoja ei oteta huomioon.

▼M1

3. Jäsenvaltioiden tukea rautatieyrityksille tässä artiklassa tarkoitettujen velkojen poistamiseksi myönnettäessä on otettava huomioon perustamissopimuksen 73, 87 ja 88 artikla.

▼M1

4. Rautatieyrityksissä on tehtävä rautateiden tavaraliikennepalvelujen tarjoamiseen liittyvästä liiketoiminnasta tuloslaskelmat ja joko taseet tai vuotuinen yhteenveto varoista ja vastuista, ja ne on julkaistava. Julkisina palveluina tarjottaviin henkilöliikennepalveluihin maksettava rahoitus on kirjattava erikseen asianmukaisille tileille, eikä sitä voida siirtää muiden liikennepalvelujen tarjoamiseen liittyvään tai muuhun liiketoimintaan.

▼B







V JAKSO

Oikeus käyttää rautateiden infrastruktuuria

▼M1

10 artikla

1. Kansainvälisille ryhmittymille on taattava oikeudet käyttää infrastruktuuria ja oikeudet kauttakulkuliikenteeseen jäsenvaltioissa, joihin ne yritykset, jotka muodostavat ryhmittymän, ovat sijoittautuneet, sekä oikeudet kauttakulkuliikenteeseen muissa jäsenvaltioissa kansainvälisen liikenteen harjoittamiseksi niiden jäsenvaltioiden välillä, joihin ne yritykset, jotka muodostavat ryhmittymän, ovat sijoittautuneet.

2. Edellä 2 artiklassa tarkoitetuille rautatieyrityksille on myönnettävä yhtäläisin ehdoin oikeus muiden jäsenvaltioiden infrastruktuurin käyttöön kansainvälisten yhdistettyjen tavarakuljetusten hoitamiseksi.

▼M2

3. Edellä 2 artiklan soveltamisalaan kuuluville rautatieyrityksille on myönnettävä yhtäläisin ehdoin oikeus käyttää 10 a artiklassa ja liitteessä I määriteltyä Euroopan laajuista rautateiden tavaraliikenneverkkoa ja viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2006 oikeus käyttää koko rautatieverkkoa kansainvälisen tavaraliikennepalvelujen suorittamiseen.

Edellä 2 artiklan soveltamisalaan kuuluville rautatieyrityksille on lisäksi viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2007 myönnettävä yhtäläisin ehdoin oikeus käyttää kaikkien jäsenvaltioiden infrastruktuuria kaikenlaisten rautateiden tavaraliikennepalvelujen suorittamiseen.

▼M4

3 a. Edellä 2 artiklassa tarkoitetuille rautatieyrityksille on viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2010 myönnettävä oikeus kaikkien jäsenvaltioiden infrastruktuurin käyttöön kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen tarjoamiseksi. Rautatieyrityksillä on kansainvälisiä matkustajaliikennepalveluja tarjotessaan oikeus ottaa ja jättää matkustajia kansainvälisellä reitillä sijaitsevilla asemilla, myös niillä, jotka ovat samassa jäsenvaltiossa.

Oikeus niiden jäsenvaltioiden infrastruktuurin käyttöön, joissa rautateiden kansainvälisen matkustajaliikenteen osuus on yli puolet kyseisen jäsenvaltion rautatieyritysten matkustajaliikenteen liikevaihdosta, on myönnettävä viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2012.

Direktiivin 2001/14/EY 30 artiklassa tarkoitetun yhden tai useamman asianomaisen sääntelyelimen on määriteltävä asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten ja/tai asianomaisten rautatieyritysten pyynnöstä, onko palvelun päätarkoituksena matkustajien kuljettaminen eri jäsenvaltioissa sijaitsevien asemien välillä.

3 b. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa 3 a kohdassa määriteltyä käyttöoikeutta tietyn lähtöpaikan ja määränpään välisellä osuudella tarjottavien sellaisten palvelujen osalta, joista on tehty yksi tai useampi voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukainen julkisia palveluhankintoja koskeva sopimus. Tällaisella rajoittamisella ei saa rajoittaa oikeutta ottaa ja jättää matkustajia kansainvälisellä reitillä sijaitsevilla asemilla, myös niillä, jotka ovat samassa jäsenvaltiossa, paitsi jos tämän oikeuden käyttäminen vaarantaisi julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen taloudellisen tasapainon.

Direktiivin 2001/14/EY 30 artiklassa tarkoitetun yhden tai useamman asianomaisen sääntelyelimen on määriteltävä objektiivisen taloudellisen arvioinnin ja ennalta määriteltyjen perusteiden nojalla, vaarantuuko taloudellinen tasapaino, jonkin seuraavan tahon pyynnöstä:

— julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tehnyt yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen,

— muu asiaan liittyvä toimivaltainen viranomainen, jolla on tämän artiklan nojalla oikeus rajoittaa käyttöoikeutta,

— infrastruktuurin haltija, tai

— julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta täytäntöön paneva rautatieyritys.

Toimivaltaisten viranomaisten ja julkisia palveluja tarjoavien rautatieyritysten on toimitettava yhdelle tai useammalle asianomaiselle sääntelyelimelle tiedot, joita päätöksen tekeminen kohtuudella edellyttää. Sääntelyelimen on tarkasteltava toimitettuja tietoja, tarvittaessa kaikkia asianomaisia osapuolia kuullen, ja annettava asianomaisille osapuolille tiedoksi perusteltu päätöksensä ennalta määrätyn kohtuullisen ajan ja joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa kaikkien asianomaisten tietojen vastaanottamisesta. Sääntelyelimen on perusteltava päätöksensä ja asetettava määräaika, jonka kuluessa, ja edellytykset, joiden mukaisesti

— asianomainen yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen,

— infrastruktuurin haltija,

— julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta täytäntöön paneva rautatieyritys, tai

— käyttöoikeutta hakeva rautatieyritys

voi pyytää päätöksen uudelleen tarkastelua.

3 c. Jäsenvaltiot voivat niin ikään rajoittaa oikeutta ottaa ja jättää matkustajia samassa jäsenvaltiossa kansainvälisellä matkustajaliikennepalvelun reitillä sijaitsevilla asemilla, jos matkustajien kuljettamiseen kyseisten asemien välillä on myönnetty yksinoikeus toimilupasopimuksen nojalla, joka on tehty ennen 4 päivää joulukuuta 2007 oikeudenmukaisen ja kilpailuun perustuvan tarjousmenettelyn perusteella ja yhteisön lainsäädännön asiaankuuluvien periaatteiden mukaisesti. Tätä rajoitusta voidaan soveltaa sopimuksen alkuperäisen keston ajan tai 15 vuotta sen mukaan, kumpi määräaika on lyhyempi.

3 d. Tämän direktiivin säännöksillä ei ennen 1 päivää tammikuuta 2010 velvoiteta jäsenvaltiota myöntämään 3 a kohdassa tarkoitettua käyttöoikeutta rautatieyrityksille ja niiden määräysvallassa suoraan tai välillisesti oleville yrityksille, jotka ovat saaneet toimiluvan sellaisessa jäsenvaltiossa, jossa vastaavanlaisia käyttöoikeuksia ei myönnetä.

3 e. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 b, 3 c ja 3 d kohdassa tarkoitettuihin päätöksiin voidaan hakea muutosta.

3 f. Jäsenvaltiot voivat tässä artiklassa säädetyin edellytyksin sallia, että rautateiden matkustajaliikenteestä vastaava viranomainen perii matkustajaliikennepalveluja tarjoavilta rautatieyrityksiltä maksun sellaisten viranomaisen toimivallan piiriin kuuluvien reittien käytöstä, joilla liikennöidään kahden kyseisessä jäsenvaltiossa olevan aseman välillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 b kohdan soveltamista.

Tässä tapauksessa kotimaan tai kansainvälisiä rautateiden matkustajaliikennepalveluja tarjoavilta rautatieyrityksiltä peritään sama maksu liikennöinnistä reiteillä, jotka kuuluvat kyseisen viranomaisen toimivallan piiriin.

Maksu on tarkoitettu korvaamaan viranomaiselle yhteisön lainsäädännön mukaisesti tehdyssä julkisia palveluhankintoja koskevassa sopimuksessa asetetut julkisen palvelun velvoitteet. Maksusta kertyneet ja korvauksena maksettavat tulot eivät saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kattamaan kaikki asianomaisten julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuneet kustannukset tai osa niistä ottaen huomioon kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatavat tulot ja kohtuullinen voitto.

Maksun on oltava yhteisön lainsäädännön mukainen ja sen on noudatettava erityisesti oikeudenmukaisuuden, avoimuuden, syrjimättömyyden ja suhteellisuuden periaatetta etenkin palvelusta matkustajalta perittävän keskimääräisen hinnan ja maksun suuruuden osalta. Tämän kohdan mukaisesti perittyjen maksujen kokonaismäärä ei saa vaarantaa sen rautateiden matkustajaliikennepalvelun taloudellista elinkelpoisuutta, josta ne peritään.

Asianomaisten viranomaisten on säilytettävä tiedot maksuista, jotta niiden alkuperä ja käyttö voidaan jäljittää. Jäsenvaltioiden on toimitettava nämä tiedot komissiolle.

▼M1

4. Komissio tutkii jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tämän artiklan soveltamista ja täytäntöönpanoa yksittäistapauksissa ja päättää kahden kuukauden kuluessa tällaisen pyynnön vastaanottamisesta ja kuultuaan 11 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua komiteaa, voidaanko kyseisen toimenpiteen soveltamista jatkaa. Komissio ilmoittaa päätöksestään Euroopan parlamentille, neuvostolle ja jäsenvaltioille.

Jäsenvaltio voi saattaa komission päätöksen neuvoston ratkaistavaksi yhden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 226 artiklan soveltamista. Neuvosto voi poikkeuksellisissa olosuhteissa päättää määräenemmistöllä asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.

▼M2

5. Rautatieliikennettä harjoittavien yritysten on tehtävä tarvittavat julkisoikeudelliset tai yksityisoikeudelliset sopimukset käyttämänsä rautatieinfrastruktuurin infrastruktuurin haltijan kanssa. Näissä sopimuksissa olevat ehdot eivät saa olla syrjiviä ja niiden on oltava avoimia rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY ( 7 ) säännösten mukaisesti.

6. Kaikille rautatieyrityksille on ketään syrjimättömällä ja avoimella tavalla tarjottava oikeus käyttää useampaa kuin yhtä loppuasiakasta palvelevien tai mahdollisesti palvelevien terminaalien ja satamien 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuun rautatietoimintaan liittyviin palveluihin johtavia ratoja sekä oikeus tarjota näissä palveluja, ja rautatieyritysten pyyntöjä voidaan rajoittaa ainoastaan, jos markkinaolosuhteissa toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoja on olemassa.

▼M1

7. Direktiivin 2001/14/EY 30 artiklan mukaisesti perustettu sääntelyelin tai muu yhtä riippumaton elin valvoo kilpailua rautatiepalvelumarkkinoilla, mukaan lukien rautateiden tavaraliikennemarkkinat, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kilpailupolitiikkaa ja alan toimivaltaisia instituutioita koskevaa yhteisön kansallista sääntelyä.

Tämä elin perustetaan edellä mainitun direktiivin 30 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti. Hakijat tai asiasta kiinnostuneet osapuolet voivat tehdä valituksen tälle elimelle, jos ne katsovat joutuneensa epäoikeudenmukaisen kohtelun tai syrjinnän kohteeksi tai muulla tavoin loukatuksi. Sääntelyelin tekee valituksen johdosta tai tarvittaessa omasta aloitteestaan mahdollisimman nopeasti päätöksen asianmukaisista toimenpiteistä markkinoiden kielteisten ilmiöiden oikaisemiseksi. Tässä tapauksessa sovelletaan edellä mainitun direktiivin 30 artiklan 6 kohtaa ja 31 artiklaa, jotta varmistetaan tarvittava mahdollisuus tuomioistuinvalvontaan ja valvontaelinten yhteistyö.

▼M4

8. Komissio antaa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2009 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta.

Kertomuksessa käsitellään:

— tämän direktiivin täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa ja erityisesti sen vaikutuksia 3 a kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin jäsenvaltioihin sekä eri asianomaisten elinten työskentelyn tehokkuutta,

— markkinoiden kehitystä, erityisesti kansainvälisiä liikenteen kehityssuuntauksia, toimintaa ja kaikkien markkinoiden toimijoiden, myös markkinoille tulijoiden, markkinaosuuksia.

▼M4

9. Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen 3 kohdan a–f alakohdan säännösten täytäntöönpanosta.

Tämän direktiivin soveltamisen arvioinnin perustana on kertomus, jonka komissio antaa kahden vuoden kuluttua siitä ajankohdasta, jona kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen markkinat avataan.

Tässä kertomuksessa arvioidaan myös markkinoiden kehitystä, mukaan lukien valmistautumisaste rautateiden matkustajaliikenteen markkinoiden avaamiseksi edelleen. Tässä kertomuksessa komissio myös analysoi eri malleja näiden markkinoiden järjestämiseksi ja tämän direktiivin vaikutuksia julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimukseen ja niiden rahoitukseen. Samalla komissio ottaa huomioon rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 ( 8 ) täytäntöönpanon ja jäsenvaltioiden väliset olennaiset erot (verkkojen tiheys, matkustajien määrä, keskimääräinen matkan pituus). Kertomuksessaan komissio tarvittaessa ehdottaa täydentäviä toimenpiteitä markkinoiden avaamisen helpottamiseksi ja arvioi näiden toimenpiteiden vaikutuksia.

▼M1

10 a artikla

1. Euroopan laajuinen rautateiden tavaraliikenneverkko muodostuu seuraavasti:

a) Liitteessä I olevissa kartoissa esitetyt radat.

b) Tarvittavat kiertotiereitit, erityisesti direktiivissä 2001/14/EY tarkoitetun ylikuormitetun infrastruktuurin lähistöllä. Kun tällaisia reittejä tarjotaan, kokonaismatka-ajan on, jos mahdollista, pysyttävä samana.

c) Useampaa loppuasiakasta palveleviin tai mahdollisesti palveleviin terminaaleihin ja muille paikoille sekä rakennelmille ja laitteille johtavat radat, näille paikoille johtavat ja niistä ulosvievät syöttölinjat mukaan lukien.

d) Liitteessä I lueteltuihin satamiin johtavat ja niistä ulosvievät radat, syöttölinjat mukaan lukien.

2. Edellä 1 artiklan c ja d alakohdassa mainittujen syöttölinjojen pituus matkan alku- tai loppupäässä on 50 kilometriä tai 20 prosenttia matkan pituudesta 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuilla radoilla sen mukaan kumpi on pitempi.

Belgia ja Luxemburg ovat jäsenvaltioita, joilla on suhteellisen pieni tai keskittynyt verkko ja ne saavat siksi rajoittaa syöttölinjojen pituutta siten, että se on 15 päivää maaliskuuta 2003 seuraavan vuoden ajan vähintään 20 kilometriä ja toisen vuoden loppuun asti vähintään 40 kilometriä.







V a JAKSO

Komission seurantatehtävät

10 b artikla

1. Komissio toteuttaa viimeistään 15 päivänä syyskuuta 2001 tarvittavat järjestelyt seuratakseen Euroopan rautatieliikenteen teknisiä ja taloudellisia edellytyksiä ja markkinoiden kehitystä. Komissio varmistaa, että käytettävissä on riittävät voimavarat tämän alan tehokkaan seurannan mahdollistamiseksi.

2. Näissä puitteissa komissio kutsuu jäsenvaltioiden edustajia ja asianomaisten alojen edustajia, käyttäjät mukaan lukien, osallistumaan tiiviisti työhönsä, jotta nämä voisivat paremmin seurata rautatiesektorin kehittämistä ja markkinoiden kehitystä, arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja analysoida komission suunnittelemien toimenpiteiden vaikutuksia.

3. Komissio valvoo verkkojen käyttöä ja puite-edellytysten kehitystä rautatiesektorilla, erityisesti infrastruktuurimaksujen perimistä, kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä, turvallisuussääntöjä ja toimilupien myöntämistä sekä kehittyvän yhdenmukaistamisen astetta. Se varmistaa aktiivisen yhteistyön jäsenvaltioiden asianomaisten sääntelyelinten kesken.

4. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen:

a) rautatieliikennepalvelujen sisämarkkinoiden kehityksestä,

b) puite-edellytyksistä,

▼M2

c) Euroopan rautatieverkon tilanteesta,

▼M1

d) käyttöoikeuksien käytöstä,

e) tehokkaampien rautatiepalvelujen esteistä,

f) infrastruktuurin rajoituksista,

g) lainsäädännön tarpeesta.

▼B







VI JAKSO

Loppusäännökset

▼M1

11 artikla

1. Jäsenvaltiot voivat saattaa komission käsiteltäväksi tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevat kysymykset. Niitä koskevat päätökset tehdään 11 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.

▼M4

2. Toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia ja jotka koskevat sen liitteiden mukauttamista, päätetään 11 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

▼M1

11 a artikla

1. Komissiota avustaa komitea.

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklassa määrättyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

▼M4

3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

▼M1

4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

▼B

12 artikla

Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan rajoittamatta vesi- ja energiahuollon, liikenteen sekä teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelystä 17 päivänä syyskuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivin 90/531/ETY ( 9 ) säännösten soveltamista.

13 artikla

Kumotaan päätös 75/327/ETY 1 päivästä tammikuuta 1993.

Viittaukset kumottuun päätökseen katsotaan viittauksiksi tähän direktiiviin.

▼M2 —————

▼M1

14 a artikla

1. Viiden vuoden ajan 15 päivästä maaliskuuta 2003 seuraavien jäsenvaltioiden:

— Irlannin, saarella sijaitsevana jäsenvaltiona, jolla on rautatieyhteys ainoastaan yhteen muuhun jäsenvaltioon,

— Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlannin osalta samalla perusteella,

— Kreikan, jäsenvaltiona, jolla ei ole yhtään suoraa rautatieyhteyttä mihinkään muuhun jäsenvaltioon,

ei tarvitse soveltaa vaatimusta antaa riippumattoman elimen hoidettavaksi infrastruktuurin yhtäläisten ja ketään syrjimättömien käyttömahdollisuuksien kannalta olennaiset toiminnot 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti sekä 7 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt tehtävät siltä osin kuin näissä artikloissa velvoitetaan jäsenvaltioita perustamaan riippumattomat elimet kyseisissä artikloissa tarkoitettujen tehtävien suorittamista varten.

2. Kuitenkin, kun:

a) useampi kuin yksi rautatieyritys, jolle on myönnetty toimilupa direktiivin 95/18/EY 4 artiklan mukaisesti tai Irlannin ja Pohjois-Irlannin osalta rautatieyritys, jolle on tällä tavoin myönnetty toimilupa muualla, esittää virallisen hakemuksen kilpailevan rautatieliikenteen harjoittamiseksi Irlannin, Pohjois-Irlannin tai Kreikan alueella, taikka kyseiselle alueelle tai kyseiseltä alueelta, tämän poikkeuksen soveltamisen jatkamisesta päätetään 11 a artiklan 2 kohdassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen, tai

b) rautatieliikennettä Irlannissa, Pohjois-Irlannissa tai Kreikassa harjoittava rautatieyritys esittää virallisen hakemuksen rautatieliikenteen harjoittamiseksi toisen jäsenvaltion alueella, alueelle tai alueelta (kun on kyse Irlannista tai Yhdistyneestä kuningaskunnasta Pohjois-Irlannin osalta tai molemmista, jokin toinen jäsenvaltio niiden alueiden ulkopuolella), ei sovelleta 1 kohdassa tarkoitettua poikkeusta.

Vuoden kuluessa joko a alakohdassa tarkoitetun, 11 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen tehdyn päätöksen, tai b alakohdassa tarkoitettua virallista hakemusta koskevan ilmoituksen vastaanottamisesta kyseisen jäsenvaltion tai kyseisten jäsenvaltioiden (Irlannin, Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlannin osalta tai Kreikan) on annettava 1 kohdassa tarkoitettujen artiklojen täytäntöön panemiseksi tarvittava lainsäädäntö.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu poikkeus voidaan uusia enintään viideksi vuodeksi kerrallaan. Jäsenvaltio, joka on käyttänyt hyväkseen tällaista poikkeusta, voi viimeistään 12 kuukautta ennen poikkeuksen voimassaolon päättymistä esittää komissiolle poikkeuksen uusimista koskevan pyynnön. Tällainen pyyntö on perusteltava. Komissio tutkii pyynnön ja päättää asiasta 11 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. Kyseistä neuvoa-antavaa menettelyä noudatetaan kaikissa kyseiseen pyyntöön liittyvissä päätöksissä.

Tehdessään päätöksen komissio ottaa huomioon geopoliittisen tilanteen kehityksen ja rautatieliikennemarkkinoiden kehityksen poikkeuksen uusimista pyytäneen jäsenvaltion alueella, alueelta ja alueelle harjoitettavan rautatieliikenteen osalta.

4. Luxemburg on jäsenvaltio, jolla on suhteellisen pieni rautatieverkko ja siksi se saa olla soveltamatta 31 päivään elokuuta 2004 asti 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyä vaatimusta antaa riippumattoman elimen hoidettavaksi infrastruktuurin yhtäläisten ja ketään syrjimättömien käyttömahdollisuuksien kannalta olennaiset toiminnot, siltä osin kuin säännöksessä velvoitetaan jäsenvaltiot perustamaan riippumattomat elimet kyseisessä artiklassa tarkoitettujen tehtävien suorittamista varten.

▼B

15 artikla

Jäsenvaltioiden on komissiota kuultuaan saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

▼M4

Velvoitteet, jotka koskevat tämän direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöön panemista eivät koske Kyprosta ja Maltaa niin kauan kuin niiden alueilla ei ole rautatiejärjestelmää.

▼B

16 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

▼M1









LIITE I

SATAMAT

BELGIË/BELGIQUE

Antwerpen/Anvers

Gent/Gand

Zeebrugge/Zeebruges

▼M3

БЪЛГАРИЯ

Варна

Бургас

Русе

Лом

Видин

▼A1

ČESKÁ REPUBLIKA

▼M1

DANMARK

Ålborg

Århus

Esbjerg

Fredericia

København

Nyborg

Odense

DEUTSCHLAND

Brake

Bremen/Bremerhaven

Brunsbüttel

Cuxhaven

Emden

Hamburg

Kiel

Lübeck

Nordenham

Puttgarden

Rostock

Sassnitz

Wilhelmshaven

Wismar

▼A1

EESTI

Muuga sadam

Paljassaare sadam

Vanasadam

Paldiski põhjasadam

Paldiski lõunasadam

Kopli põhjasadam

Kopli lõunasadam

Bekkeri sadam

Kunda sadam

▼M1

ΕΛΛΑΣ

Αλεξανδρούπολις

Ελευσίνα

Πάτρα

Πειραιάς

Θεσσαλονίκη

Βόλος

ESPAÑA

Algeciras

Almería

Barcelona

Bilbao

Cartagena-Escombreras

Gijón

Huelva

Tarragona

Valencia

Vigo

FRANCE

Bayonne

Bordeaux

Boulogne

Calais

Cherbourg

Dunkerque

Fos-Marseille

La Rochelle

Le Havre

Nantes

Port-la-Nouvelle

Rouen

Sète

St-Nazaire

IRELAND

Cork

Dublin

ITALIA

Ancona

Bari

Brindisi

C. Vecchia

Genova

Gioia Tauro

La Spezia

Livorno

Napoli

Piombino

Ravenna

Salerno

Savona

Taranto

Trieste

Venezia

▼A1

ΚΥΠΡΟΣ

LATVIJA

Rīga

Ventspils

Liepāja

LIETUVA

Klaipėda

▼M1

LUXEMBOURG

▼A1

MAGYARORSZÁG

MALTA

▼M1

NEDERLAND

Amsterdam Zeehaven

Delfzijl/Eemshaven

Vlissingen

Rotterdam Zeehaven

Terneuzen

ÖSTERREICH

▼A1

POLSKA

Szczecin

Świnoujście

Gdańsk

Gdynia

▼M1

PORTUGAL

Leixões

Lisboa

Setúbal

Sines

▼M3

ROMÂNIA

Constanța

Mangalia

Midia

Tulcea

Galați

Brăila

Medgidia

Oltenița

Giurgiu

Zimnicea

Calafat

Turnu Severin

Orșova

▼A1

SLOVENIJA

Koper

SLOVENSKO

▼M1

SUOMI/FINLAND

Hamina

Hanko

Helsinki

Kemi

Kokkola

Kotka

Oulu

Pori

Rauma

Tornio

Turku

SVERIGE

Göteborg-Varberg

Helsingborg

Luleå

Malmö

Norrköping

Oxelösund

Stockholm

Trelleborg-Ystad

Umeå

UNITED KINGDOM

Kaikki satamat, joihin on rautatieyhteys









LIITE II

Luettelo 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista olennaisista toiminnoista:

— rautatieyritysten toimilupien myöntämistä koskeva valmistelu ja päätöksenteko, mukaan lukien yksittäisten toimilupien myöntäminen;

— reittien jakamista koskeva päätöksenteko, johon sisältyy saatavuuden määrittely ja arviointi sekä yksittäisten junareittien jakaminen;

— infrastruktuurimaksuja koskeva päätöksenteko;

— tiettyjen palvelujen tarjoamisen muodossa tapahtuva julkisen palvelun velvoitteiden noudattamisen seuranta.