1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B ►M6 NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 20 päivänä maaliskuuta 1970,
moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavia toimen-
piteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
(70/220/ETY) ◄
(EYVL L 76, 6.4.1970, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston direktiivi 74/290/ETY, annettu 28 päivänä toukokuuta 1974 L 159 61 15.6.1974
►M2Komission direktiivi 77/102/ETY, annettu 30 päivänä marraskuuta 1976 L 32 32 3.2.1977
►M3Komission direktiivi 78/665/ETY, annettu 14 päivänä heinäkuuta 1978 L 223 48 14.8.1978
►M4Neuvoston direktiivi 83/351/ETY, annettu 16 päivänä kesäkuuta 1983 L 197 1 20.7.1983
►M5Neuvoston direktiivi 88/76/ETY, annettu 3 päivänä joulukuuta 1987 L 36 1 9.2.1988
►M6Neuvoston direktiivi 88/436/ETY, annettu 16 päivänä kesäkuuta 1988 L 214 1 6.8.1988
►M7Neuvoston direktiivi 89/458/ETY, annettu 18 päivänä heinäkuuta 1989 L 226 1 3.8.1989
Muutettu:
►A1Tanskan, Irlannin ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneen
kuningaskunnan liittymisasiakirja(*)L 73 14 27.3.1972
(*) Tätä asiakirjaa ei ole julkaistu suomenkielisenä.
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 20 päivänä maaliskuuta 1970,
moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen
estämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden
lainsäädännön lähentämisestä
(70/220/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(
1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
sekä katsoo, ettäasetus Straßenverkehrs-Zulassungs-Ordnungin muuttamisesta annettiin
14 päivänä lokakuuta 1968 ja on julkaistu Saksassa Bundesögesetz-
blattin 1 osassa 18 päivänä lokakuuta 1968; tässä asetuksessa
säädetään moottoriajoneuvojen ottomoottoreiden aiheuttaman ilmanpilaantumisen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä; nämäsäännökset tulevat voimaan 1 päivänä lokakuuta 1970,
asetus ”moottoriajoneuvojen bensiinimoottoreista peräisin olevien
pakokaasujen seoksista” on annettu 31 päivänä maaliskuuta 1969 ja
julkaistu Ranskassa Journal officielissa 17 päivänä toukokuuta 1969;
tätä asetusta sovelletaan:
— alkaen 1 päivästä syyskuuta 1971 tyyppihyväksyttyihin ajoneu-
voihin, joissa on uudentyyppinen moottori eli sen tyyppinen
moottori, jollaista ei ole ennen asennettu tyyppihyväksyttyyn
ajoneuvoon;
— alkaen 1 päivästä syyskuuta 1972 ensimmäistä kertaa liikkeelle
laskettuihin ajoneuvoihin,
nämä säännökset estävät yhteismarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa;
sen vuoksi on tarpeen, että kaikki jäsenvaltiot antavat samat vaati-mukset joko voimassa olevien määräystensä lisäksi tai niiden sijasta,erityisesti jotta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppi-
hyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6
päivänä helmikuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä(
3) tarkoi-
tettua ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä voidaan soveltaa kaikkiinajoneuvotyyppeihin,
tätä direktiiviä sovelletaan kuitenkin ennen 6 päivänä helmikuuta 1970
annetulle direktiivin soveltamiselle säädettyä päivää; sen vuoksi tähänaikaan tässä jälkimmäisessä direktiivissä säädettyjä menettelyitä ei
vielä sovelleta; on siis säädettävä tilapäismenettelystä sellaisen ilmoi-
tuksen muodossa, jolla varmennetaan ajoneuvotyypin testaus ja tämändirektiivin vaatimusten täyttyminen,
sellaisen jäsenvaltion, jota pyydetään antamaan ajoneuvotyypille
kansallinen tyyppihyväksyntä, on pystyttävä tällaisen ilmoituksenperusteella varmistamaan, onko kyseiselle tyypille suoritettu tämän
direktiivin mukaiset testit; tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on
ilmoitettava muille jäsenvaltioille huomioistaan lähettämällä niillejäljennös jokaisesta testattua moottoriajoneuvotyyppiä varten laaditustailmoituksesta,
olisi säädettävä teollisuudelle tämän direktiivin muille teknisille vaati-
muksille asetettavaa mukautumisaikaa pidempi ajanjakso1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 2
(1) EYVL N:o C 160, 18.12.1969, s. 7
(2) EYVL N:o C 48, 16.4.1969, s. 16
(3) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1▼M6
▼B
▼B
kylmäkäynnistyksen jälkeisten keskimääräisten kaasumaisten päästöjen
tiheään asutetulla kaupunkialueella tapahtuvaa testausta koskevienvaatimusten osalta;
on suotavaa käyttää niitä teknisiä vaatimuksia, jotka YK:n Euroopan
talouskomissio on hyväksynyt säännössään N:o 15(
1) (”Ottomoottorilla
varustettujen ajoneuvojen moottoreiden hyväksyntää koskevat yhden-mukaiset määräykset niiden aiheuttamien kaasumaisten päästöjenosalta”), joka on 20 päivänä maaliskuuta 1958 tehdyn moottoriajoneu-vojen varusteiden ja osien hyväksymisehtojen yhdenmukaistamista ja
hyväksymisen vastavuoroista tunnustamista koskevan sopimuksen liit-
teenä, ja
lisäksi teknisten vaatimusten on oltava nopeasti mukautettavissa
tekniikan kehitykseen; tätä tarkoitusta varten on säädettävä moottoria-joneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksynnästä 6 päivänähelmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädetynmenettelyn soveltamisesta,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä ajoneuvolla tarkoitetaan kaikkia tieliikenteeseen
tarkoitettuja, otto- tai dieselmoottorilla ja korilla varustettuja tai ilman
koria olevia, vähintään nelipyöräisiä ajoneuvoja, joiden suurin sallittukokonaispaino on vähintään 400 kg ja suurin rakenteellinen nopeus on50 km/h tai enemmän, lukuun ottamatta maataloustraktoreita ja -koneita sekä moottorityökoneita.
2 artikla
Jäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvolta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansal-
lista tyyppihyväksyntää moottoriajoneuvojen ottomoottoreiden kaasujen
aiheuttamaan ilman pilaantumiseen liittyvistä syistä:
— alkaen 1 päivästä lokakuuta 1970, jos ajoneuvo on sekä liitteen I,
lukuun ottamatta sen 3.2.1.1 ja 3.2.2.1 kohtaa, että liitteiden II, IV,V ja VI vaatimusten mukainen;
— alkaen 1 päivästä lokakuuta 1971, jos ajoneuvo on myös liitteessä I
olevan 3.2.1.1 ja 3.2.2.1 kohdan sekä liitteen III vaatimusten
mukainen.
Article 2a
No Member State may refuse or prohibit the sale or registration, entry
into service or use of a vehicle on grounds relating to air pollution by
gases from positive-ignition engines of motor vehicles if that vehiclesatisfies the requirements set out in Annexes I, II, III, IV, V and VI.
3 artikla
1. Valmistajan tai tämän edustajan tekemästä hakemuksesta jäsen-
valtion toimivaltaisten viranomaisten on täytettävä liitteessä VIIesitetyn ilmoituksen kohdat. Jäljennös tästä ilmoituksesta on lähetettävä
muille jäsenvaltioille ja hakijalle. Muiden jäsenvaltioiden, joita on
pyydetty antamaan samalle ajoneuvotyypille kansallinen tyyppihyväk-syntä, on hyväksyttävä asiakirja todisteena siitä, että vaaditut testit onsuoritettu.
2. Edellä 1 kohdan säännökset kumotaan heti, kun 6 päivänä helmi-
kuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi moottoriajoneuvojen ja niidenperävaunujen tyyppihyväksynnästä tulee voimaan.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 3
(1) ECE (Geneve) asiakirja W/TRANS/WP 29/293/Rev. 1, 11.4.1969▼M4
▼B
▼A1
▼B
▼B
4 artikla
Tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sille ilmoitetaan jokaisesta
muutoksesta sellaisessa osassa tai ominaisuudessa, johon viitataan liit-
teessä I olevassa 1.1 kohdassa. Jäsenvaltion toimivaltaistenviranomaisten on päätettävä, onko prototyypille tarpeen suorittaa uusiatestejä ja laatia uusi seloste. Jos tällaisissa testeissä ilmenee, ettei direk-tiivin vaatimuksia noudateta, muutosta ei ösaa hyväksyä.
5 artikla
Tarvittavat muutokset liitteiden I—VII vaatimusten mukauttamiseksi
tekniikan kehitykseen on tehtävä moottoriajoneuvojen ja niidenperävaunujen tyyppihyväksynnästä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun
neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät säännökset 30 päivään kesäkuuta 1970 mennessä ja ilmoi-tettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden antamat tässä direk-
tiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat keskeiset kansallisetsäännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.
7 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 4
▼M4
LIITE I
SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT, ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHA-
KEMUS, ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ, VAATIMUKSET JA TESTIT,
ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN, TUOTANNON
VAATIMUSTENMUKAISUUS, SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET
1 SOVELTAMISALA
Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan kaikkiin ottomoottoreilla
varustettuihin moottoriajoneuvojen kaasumaisiin epäpuhtauspää-
stöihin ja dieselmoottoreilla varustettuihin M1-j aN1-luokan
moottoriajoneuvojen kaasumaisiin ja hiukkaspäästöihin 1 artiklan
mukaisesti.
2 MÄÄRITELMÄT
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
2.1 ”Ajoneuvotyypillä moottorin kaasumaisten ja hiukkasepäpuh-
tauspäästöjen osalta” moottorikäyttöisten ajoneuvojen luokkaa,
johon kuuluvat ajoneuvot eivät seuraavilta osiltaan olennaisesti eroa
toisistaan:
2.2 ►M5Liitteessä III A ’vertailumassalla’ tarkoitetaan ajoneuvon
massaa ajokunnossa vähennettynä ajajan massalla 75 kg ja lisättynä
vakiomassalla 136 kg; ◄
2.2.1 ”Ajoneuvon massa ajokunnossa” massaa, joka määritetään direk-
tiivin 70/156/ETY liitteessä I olevassa 2.6 kohdassa.
2.3 ”Suurimmalla massalla” massaa, joka määritetään ödirekötiivin 70/
156/ETY liitteessä I olevassa 2.7 kohdassa.
2.4 ”Kaasumaisilla päästöillä” hiilimonoksidia, hiilivetyjä (oletettu suhde
C1H1,85) ja typen oksideja typpiödioksidiksi (NO2) muutettuna.
”Hiukkasmaisilla epäpuhtauksilla” pakokaasun osia, jotka enintään
52 ºC:n lämpötilassa poistuvat liitteessä III tarkoitettujen suodatti-
mien kautta johdetusta laimennetusta pakokaasuvirrasta.
2.5 ”Kampikammiolla” moottorin sisäistä tai ulkoista tilaa, joka on
kytketty öljypohjaan sisäisin tai ulkoisin kaasujen ja höyryjen poisto-
kanaövin.
2.6 ”Kylmäkäynnistyslaitteella” laitetta, joka rikastaa moottorin ilma/
polttoaineseosta tilapäisesti, ja siten helpottaa moottorin kylmäkäyn-
nistystä.
2.7 ”Käynnistysavulla” laitetta, joka auttaa moottorin käynnistymistä
ilman, että ilma/polttoaineseosta rikastetaan, esimerkiksi hehkutulpat,
ruiskutushetken säätölaitteistot.
2.8 ”Moottorin tilavuudella”:
2.8.1 iskumäntäottomoottoreissa nimellistä iskutilavuutta;
2.8.1.1 kiertomäntäottomoottoreissa (Wankel) nimellistä iskutilavuutta
kaksinkertaisena.
3 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS
3.1 Ajoneuvon moottorin kaasumaisia ja hiukkasmaisia epäpuh-
tauspäästöjä koskevaa ajoneuvon tyyppihyväksyntää hakee
ajoneuvon valmistaja tai tämän edustaja.
3.2 Siinä on oltava jäljempänä tarkoitetut asiakirjat kolmena kappaleena
ja seuraavat yksityiskohtaiset tiedot:1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 5
▼M6
▼M4
▼M6
▼M4
▼M6
▼M4
▼M5
▼M4
▼M6
▼M4
▼M4
3.2.1 kuvaus moottorityypistä sisältäen ne yksityiskohtaiset tiedot moottor-
ista, joita tarkoitetaan tämän direktiivin liitteessä II;
3.2.2 piirustukset palotilasta ja männästä, mukaan lukien männänrenkaat;3.2.3 venttiilien suurin nousu ja avautumis- ja sulkeutumiskulmat ylä- ja
alakuolokohtiin nähden;
3.2.4 kuvaus toimenpiteistä, joilla varmistetaan, että ottomoottorilla varus-
tettu ajoneuvo on siten rakennettu, että siihen voidaan tankata vain
lyijytöntä bensiiniä direktiivin 85/210/ETY mukaisesti.
Edellytys täyttyy, jos voidaan osoittaa, että polttonestesäiliön
täyttöaukko on siten suunniteltu, että se estää täytön polttoaine-
pumpun täyttösuuttimella, jonka ulkohalkaisija on 23,6 mm tai
suurempi.
3.3 Hyväksyttävää ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo toimitetaan tyyp-
pihyväksyntätestistä vastaavalle tutkimuslaitokselle tämän liitteen 5
kohdassa kuvattuun testiin.
4 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
4.1 ETY-tyyppihyväksyntätodistukseen on liitettävä liitteessä VII
vahvistetun mallin mukainen lomake.
5 VAATIMUKSET JA TESTIT5.1 Yleistä
►
M55.1.1◄► M6Osien, jotka voivat vaikuttaa kaasumaisiin ja hiukkas-
maisiin päästöihin, on oltava suunniteltu, rakennettu ja asennettu
siten, että ajoneuvo tavanomaisessa käytössä tällaisiin osiin mahdol-
lisesti kohdistuvasta tärinästä huolimatta on tämän direktiivin
vaatimusten mukainen. ◄
Valmistajan tekemien teknisten toimenpiteiden on oltava sellaisia,
että ilmaa pilaavien kaasujen päästöt on tehokkaasti rajoitettu koko
ajoneuvon tavanomaisen käyttöiän ajan ja tavanomaisissa käyttöolo-
suhteissa.
5.1.2 Ottomoottorilla varustetun ajoneuvon on oltava suunniteltu
käyttämään lyijyttömällä bensiinillä, kuten eritellään direktiivissä
85/210/ETY.
5.2 Testien kuvaus
5.2.1 Ajoneuvo testataan luokkansa mukaisesti erityyppisin, jäljempänä
määritellyin testein:
— tyyppi I, II ja III -testit, jos ajoneuvossa on ottomoottori, ja
— tyyppi I -testi, jos ajoneuvossa on dieselmoottori.
5.2.1.1Tyyppi I-testi (kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauksien
keskimääräisen päästötason määrittäminen kylmäkäynnistyksen
jälkeen)
5.2.1.1.1 Tämä testi on suoritettava kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille ajoneu-
voille, joiden kokonaispaino ei ole suurempi kuin 3,5 tonnia.
5.2.1.1.2 Ajoneuvo asetetaan kuormitus- ja hidastussimulointilaitteistolla
varustetulle dynamometrille. Testi kestää 13 minuuttia ja koostuu
neljästä syklistä, jotka ajetaan yhtäjaksoisesti. Jokainen sykli
ökoostuu 15 vaiheesta (joutokäynti, kiihdytys, tasainen nopeus,
hidastus jne.). Testin aikana pakokaasut laimennetaan ja osa laimen-
netuista pakokaasuista kerätään yhteen tai useampaan keräyspussiin.
Ajoneuvon pakokaasut laimennetaan, kerätään ja analysoidaan
jäljempänä esitetyn menetelmän mukaisesti; laimennettujen pakokaa-
sujen kokonaistilavuus mitataan. ►M6Hiilimonoksidi-, hiilivety- ja
typpioksidipäästöjen lisäksi esitetään myös dieselmoottoreilla varus-
tettujen ajoneuvojen hiukkasmaiset päästöt. ◄
5.2.1.1.3 Testi suoritetaan liitteessä III esitetyn menettelyn mukaisesti.
►M6Kaasujen näytteenotossa ja analysoinnissa sekä hiukkasten
poistamisessa ja niiden punnituksessa on käytettävä vahvistettuja1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 6
▼M5
▼M4
▼M5
▼M4
▼M6
▼M4
▼M4
menetelmiä. ◄Muita analysointimenetelmiä voidaan hyväksyä, jos
todetaan niiden johtavan yhtäpitäviin tuloksiin.
5.2.1.1.4 Jäljempänä 5.2.1.1.4.2 ja 5.2.1.1.5 kohdan vaatimusten mukaisesti
testi toistetaan kolme kertaa. Määrättyyn luokkaan kuuluvasta
ajoneuvosta mitattu hiilimonoksidin massavirran, hiilivetyjen ja
typen oksidien yhteisen massavirran, typen oksidien massavirran ja
puristussytytysmoottoreilla varustetuilla ajoneuvoilla suoritetussa
testissä mitattujen hiukkasten massavirran on oltava alla olevassa
taulukossa esitettyjä määriä pienempiä:
Moottorin
sylinteritilavuus
C
(cm3)Hiilimo-
noksidin
massavirta
L1(g/testi)Hiilivetyjen ja
typen oksidien
yhteinen
massavirta
L2(g/testi)Typen oksidien
massavirta
L3(g/testi)Hiukkasten
massavirta (1)
L4(g/testi)
C > 2 000 25 6,5 3,5/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C1501,11 400≤C≤2 000 30 8
C < 1 400 19 5 —
(1) Ajoneuvot, jotka on varustettu puristussytytysmoottoreilla.
Puristussytytysmoottorilla varustettujen ajoneuvojen, joiden moottor-
eiden sylinteritilavuus ylittää 2 000 cm3, on täytettävä
tilavuusluokkien 1400—2 000 cm3moottoreiden kaasumaisten
päästöjen raja-arvot.
5.2.1.1.5 Edellä 5.2.1.1.4 kohdassa tarkoitettua testien lukumäärää voidaan
pienentää jäljempänä määritellyissä tapauksissa, jolloin V1on ensim-
mäisen testin tulos ja V2on toisen testin tulos kullekin 5.2.1.1.4
kohdassa tarkoitetulle epäpuhtaudelle.
5.2.1.1.4.1 Kuitenkin jokaisen 5.2.1.1.4 kohdassa tarkoitetun epäpuhtauden yksi
tulos kolmesta saa ylittää sen vertailumassan raja-arvon, johon
ajoneuvo kuuluu, ei kuitenkaan enempää kuin 10 %, jos kaikkien
kolmen testin aritmeettinen keskiarvo on kyseisten raja-arvojen
alapuolella. Jos yllä esitetyt raja-arvot ylittyvät useamman epäpuh-
tauden kuin yhden osalta ►M6 ◄,o n
merkityksetöntä tapahtuuko näin samassa vai eri testissä(1).
5.2.1.1.4.2 Jäljempänä 5.2.1.1.4 kohdassa vahvistettu testimäärä voidaan valmis-
tajan pyynnöstä lisätä kymmeneen, jos kunkin rajoituksen alaisen
epäpuhtauden kolmen testin tuloksesta tai kahden rajoitettavaksi
määrätyn epäpuhtauden yhteistuloksesta laskettu aritmeettinen
keskiarvo ( x1on 100—110 % direktiivissä vahvistetusta raja-arvosta.
Tällöin testien jälkeen tehtävä päätös tyyppihyväksynnän antamisestariippuu yksinomaan kaikkien kymmenen testin perusteella saadusta
keskiarvosta (
x1<L).
5.2.1.1.5.1 Jos kunkin rajoituksen alaisen epäpuhtauden lasketut arvot tai
kahden rajoituksen alaisen epäpuhtauden yhteenlasketut arvot ovat
≤0,70 L, suoritetaan ainoastaan yksi testi.
5.2.1.1.5.2 Jos kaikkien epäpuhtauksien laskettu tulos tai epäpuhtauksien
yhteenlaskettu päästöon V1≤0,85 L ja, jos vähintään yksi näistä
arvoista tai epäpuhtauksien yhteenlasketuista arvoista on samaan
aikaan V1> 0,70 L, suoritetaan vain kaksi testiä. Lisäksi vaatimus
V1+V2≤1,70 L ja V1≤L on täytettävä.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 7
(1) Jos jokin kolmesta saavutetusta tuloksesta kullakin epäpuhtaudella ylittää enemmän
kuin 10 %:lla 5.2.1.1.4 kohdassa määritetyn raja-arvon tarkoitetulle ajoneuvolle,
voidaan testiä jatkaa kuten 5.2.1.1.4.2 kohdassa kuvataan.▼M6
▼M7
▼M6
▼M4
▼M6
▼M4
Kuva 1
Kulkukaavio eurooppalaisen testausmenettelyn mukaiselle tyyppihyväksynnälle
(ks. 5.2 kohta)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 8
▼M4
5.2.1.2Tyyppi II -testi (hiilimonoksidipäästötesti joutokäynnillä)
5.2.1.2.1 Tämä testi on suoritettava kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille ajoneu-
voille, lukuun ottamatta dieselmoottorilla varustettuja ajoneuvoja.
5.2.1.2.2 Pakokaasujen hiilimonoksidipitoisuuden mukainen tilavuus jouto-
käynnillä ei saa olla suurempi kuin 3,5 %. Jos testi tehdään liitteen
IV mukaisesti käyttöolosuhteissa, jotka poikkeavat valmistajan
suosittelemista (säätölaitteiston asetelmista), suurin mitattu hiilimo-
noksidipitoisuuden mukainen tilavuus ei saa olla suurempi kuin
4,5 %.
5.2.1.2.3 Jälkimmäisen vaatimuksen osalta vaatimustenmukaisuus tarkastetaan
liitteessä IV esitetyn menettelyn mukaisesti.
5.2.1.3Tyyppi III -testi (kampikammion päästöjen tarkastaminen)
5.2.1.3.1 Tämä testi on suoritettava kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille ajoneu-
voille, lukuun ottamatta dieselmoottorilla varustettuja ajoneuvoja.
5.2.1.3.2 Moottorin kampikammion tuuletusjärjestelmä ei saa päästää kampi-
kammiokaasuja ulkoilmaan.
5.2.1.3.3 Jälkimmäisen vaatimuksen osalta vaatimustenmukaisuus tarkastetaan
liitteessä V esitetyin menettelyin.
6 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN LAAJENNUS
6.1 Ajoneuvot, joilla on erilainen vertailumassa
6.1.1 Ajoneuvon tyyppihyväksyntä voidaan seuraavin ehdoin laajentaa
koskemaan ajoneuvotyyppejä, jotka eroavat hyväksytyistä vain
vertailumassan osalta.
6.1.1.1 Tyyppihyväksyntä voidaan laajentaa koskemaan ajoneuvotyyppejä,
joiden vertailumassa vaatisi seuraavaksi suuremman tai seuraavaksi
pienemmän ekvivalenttihitauden käyttöä.
6.1.1.2 Jos sen ajoneuvotyypin, jolle tyyppihyväksynnän laajennusta
haetaan, vertailumassa vaatii ekvivalenttihitaudeltaan suuremman
vauhtipyörän käyttöä kuin jo hyväksytyssä ajoneuvotyypissä
käytetty, voidaan laajennus antaa.
6.1.1.3 Jos sen ajoneuvotyypin, jolle tyyppihyväksynnän laajennusta
haetaan, vertailumassa vaatii ekvivalenttihitaudeltaan pienemmän
vauhtipyörän käyttöä kuin jo hyväksytty ajoneuvotyyppi, voidaan
laajennus antaa, jos päästöjen massat jo hyväksytystä ajoneuvotyy-
pistä ovat niissä rajoissa, jotka on sallittu ajoneuvotyypille, jolle
tyyppihyväksynnän laajennusta haetaan.
6.2 Ajoneuvotyypit, joilla on erilainen kokonaisvälityssuhde
6.2.1 Ajoneuvotyypille annettu tyyppihyväksyntä voidaan laajentaa koske-
maan ajoneuvotyyppejä, jotka eroavat vain kokonaisvälityssuhteen
osalta seuraavin ehdoin:
6.2.1.1 jokaiselle tyyppi I -testissä käytetylle välityssuhteelle on laskettava
suhde,
E¼V2/C0V1
V1
missä V1on hyväksytyn ajoneuvotyypin nopeus akselin pyörimisno-
peudella 1 000 r/min ja V2nopeus ajoneuvotyypille, jolle laajennusta
haetaan;
6.2.2 jos E ≤8 %, jokaisella välityssuhteella, niin laajennus voidaan
antaa ilman tyyppi I -testin uusimista;
6.2.3 Jos vähintään yhdellä välityssuhteella E < 8 % ja jokaisella välitys-
suhteella E ≤13 %, tyyppi I -testit on suoritettava uudestaan. Ne
voidaan kuitenkin tehdä valmistajan haluamassa laboratoriossa,
jonka tyyppihyväksyntäviranomaiset ovat hyväksyneet. Testien
seloste on toimitettava tyyppihyväksynnästä vastaavalle tekniselle
tutkimuslaitokselle.
6.3 Ajoneuvotyypit, joilla on erilainen vertailumassa ja erilainen
kokonaisvälityssuhde
Ajoneuvotyypille annettu hyväksyntä voidaan laajentaa koskemaan
muita ajoneuvotyyppejä, jos ne eroavat hyväksytyistä ajoneuvotyy-1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 9
▼M4
peistä vain vertailumassan ja kokonaisvälityssuhteen osalta, jos
kaikki 6.1 ja 6.2 kohdan edellytykset täyttyvät.
6.4 Huomautus
Tyyppihyväksyntää, joka annetaan 6.1-6.3 kohdan mukaisesti, ei
voida laajentaa koskemaan muita ajoneuvotyyppejä.
6.5 Ottomoottorilla varustetut ajoneuvotyypit, joilla on erilaiset polt-
toainevaatimukset
6.5.1 Hyväksyntää laajennetaan polttoainevaatimusten vuoksi muutetuille
ajoneuvotyypeille 8.4 kohdassa määritellyin edellytyksin.
6.6 Automaatti- tai muuttuvavälityssuhteisin vaihteistoin varustetut
ajoneuvotyypit
6.6.1 Hyväksyntä, joka on annettu käsin vaihdettavalla vaihteistolla varus-
tetulle ajoneuvotyypille, voidaan laajentaa koskemaan myös
automaatti- ja muuttuvavälityssuhteisin vaihteistoin varustettuja
ajoneuvotyyppejä, jos ne täyttävät seuraavat edellytykset:
6.6.1.1 samat kaasumaisiin epäpuhtauspäästöihin vaikuttavat perusosat ja -
järjestelmät (muut kuin vaihteistot) on oltava asennettuna ja toimin-
nassa. Kuitenkin automaatti- tai muuttuvavälityssuhteisen vaihteiston
erilaisista toimintaperiaatteista johtuvat erot yksityiskohdissa ovat
sallittuja;
6.6.1.2 ajoneuvotyypin vertailumassan on oltava ± 5 % käsivalintaisella
vaihteistolla varustetun ajoneuvotyypin vertailupainosta;
6.6.1.3 ajoneuvotyyppi on testattava ja sen on täytettävä 5 kohdan vaati-
mukset seuraavin muutoksin:
typen oksidien raja-arvo on 5.2.1.1.4 kohdan taulukossa esitetty L3
arvo kerrottuna 1,3:lla ja raja-arvo hiilivetyjen ja typen oksidien
yhteismassalle on 5.2.1.1.4 kohdan taulukossa esitetty L2 arvo
kerrottuna 1.2:lla.
7 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
7.1 Tuotannossa olevien mallien vaatimustenmukaisuus moottorin kaasu-
maisten ja hiukkasmaisten päästöjen osalta tarkastetaan
pääsääntöisesti liitteessä VII vahvistetun kuvauksen ja tarvittaessa
soveltuvilta osin 5.2 kohdassa esitettyjen tyyppi I, II ja III-testien
mukaisesti.
7.1.1 Ajoneuvon vaatimustenmukaisuus tarkastetaan seuraavasti:
7.1.1.1 sarjatuotannosta otettu ajoneuvo testataan 5.2.1.1 kohdan mukaisesti.
Kuitenkin 5.2.1.1.4 kohdassa esitetyt rajat korvataan seuraavasti:
Moottorin
sylinteritilavuus
C
(cm3)Hiilimo-
noksidin
massavirta
L1(g/testi)Hiilivetyjen ja
typen oksidien
yhteinen
massavirta
L2(g/testi)Typen oksidien
massavirta
L3(g/testi)Hiukkasten
massavirta (1)
L4(g/testi)
C > 2 000 30 8,1 4,4/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C1501,41 400≤C≤2 000 36 10
C < 1 400 22 5,8 —
(1) Ajoneuvot, jotka on varustettu puristussytytysmoottoreilla.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 10
▼M5
▼M4
▼M6
▼M4
▼M6
▼M7
▼M6
▼M4
Puristussytytysmoottoreilla varustettujen ajoneuvojen, joiden moot-
toreiden sylinteritilavuus ylittää 2 000 cm3, kaasumaiset päästöt
eivät saa ylittää tilavuusluokkien 1 400—2000 cm3moottoreiden
kaasumaisten päästöjen raja-arvoja.
7.1.1.2 Jos tuotannosta otettu ajoneuvo ei täytä 7.1.1.1 kohdan vaatimuksia,
valmistaja voi pyytää mittausta suoritettavaksi useammasta sarjatuo-
tannosta otetusta ajoneuvosta ja alunperin mittauksessa olleen
ajoneuvon on oltava näiden joukossa. Valmistaja päättää näytteenot-
tosarjan suuruuden (n). Muut kuin alunperin testattu ajoneuvo
testataan kertaalleen tyyppi I -testillä.
Ensimmäisen testattavaksi valitun ajoneuvon tulos on tällä ajoneu-
volla suoritetun kolmen tyyppi I-testin tulosten aritmeettinen
keskiarvo. Hiilimonoksidipäästöille, yhteenlasketuille hiilivety- ja
typpioksidipäästöille, typen oksidien päästöille ja hiukkaspäästöille
lasketaan sen jälkeen satunnaisesti valittujen moottoreiden testitu-
losten ja vakiopoikkeaman perusteella S(1) aritmeettinen keskiarvo
(x). Tuotannossa olevat mallit ovat tämän direktiivin säännösten
mukaisia, jos ne täyttävät seuraavan ehdon:
xþk/C1S/C20L
jossa:
L = 7.1.1 kohdassa vahvistettu raja-arvo,
k = tilastollinen kerroin, joka riippuu testattujen moottoreiden
lukumäärästä n seuraavan taulukon mukaisesti:
n 234567
k 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342
n8 9 1 0 1 1 1 2 1 3
k 0,317 0,296 0,279 0,265 0,253 0,242
n 1 41 51 61 71 81 9
k 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
Si n≥20, k ¼0;860ﬃﬃﬃnp
7.1.2 Sarjatuotannosta otettujen ajoneuvojen on tyyppi II tai tyyppi III -
testeissä täytettävä 5.2.1.2.2 ja 5.2.1.3.2 kohdan mukaiset ehdot.
7.1.3 Jäljempänä liitteessä III olevan 3.1.1 kohdan vaatimuksista poiketen
testistä vastaava tekninen tutkimuslaitos voi valmistajan suostumuk-
sella suorittaa tyyppi I-, II- ja III -testit ajoneuvolla, jolla on ajettu
vähemmän kuin 3000 km.
7.2 Milloin tyyppihyväksyntää laajennetaan 6.6 kohdan mukaisesti
(automaattinen tai muuttuvavälityssuhteinen vaihteisto) on typen
oksidien raja-arvo 7.1.1.1 kohdan taulukossa esitetty L3 arvo kerrot-
tuna 1,3:lla ja raja-arvo hiilivetyjen ja typen oksidien yhteismassalle
on 7.1.1.1 kohdan taulukossa annettu L2 arvo kerrottuna 1.2:lla.
8 SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET
8.1 Tyyppihyväksyntää ja tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkasta-
mista varten
— muille kuin M1-luokan ajoneuvoille,1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 11
▼M6
▼M4
▼M5
▼M4
▼M5
▼M5
—M1-luokan henkilöautoille, jotka on suunniteltu useammalle kuin
kuudelle matkustajalle mukaan lukien kuljettaja tai joiden suurin
massa on suurempi kuin 2 500 kg,
— maastoautoille, jotka määritetään direktiivin 70/156/ETY, sellai-
sena kuin se on muutettuna viimeksi direktiivillä 87/403/
ETY(1), liitteessä I,
direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna viimeksi
direktiivillä 83/351/ETY, 5.2.1.1.4 (tyyppihyväksyntä) ja 7.1.1.1
(vaatimustenmukaisuus) kohdan taulukoissa esitettyjä raja-arvoja
sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 1989 alkaen uusille ajoneuvotyy-
peille ja 1 päivästä lokakuuta 1990 alkaen ensimmäistä kertaa
liikkeelle laskettaviin ajoneuvoihin.
8.2 Niiden ajoneuvojen, jotka on tyyppihyväksytty ennen 1 päivää loka-
kuuta 1984 epäpuhtauspäästöjen osalta, tuotannon
vaatimustenmukaisuus tarkistetaan direktiivin 70/220/ETY mukai-
sesti, sellaisena kun se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/665/
ETY, kunnes jäsenvaltiot ottavat käyttöön tämän direktiivin 2
artiklan 3 kohdan.
8.3 Tyyppi I -testiä vastaava testi kylmäkäynnistyksen jälkeisten
päästöjen tarkastamiseksi
8.3.1 M1-luokan ajoneuvojen, jotka on varustettu tilavuudeltaan
≥1 400 cm3:n moottoreilla, tyyppihyväksyntä- ja tuotannon vaati-
mustenmukaisuustesteissä, tutkimuslaitos voi valmistajan
vaatimuksesta käyttää 5.2.1.1 kohdassa kuvatun testin asemasta liit-
teessä III A kuvattua yhtäpitävää testiä (EPA-sykli). Tällöin
sovelletaan seuraavia vaatimuksia:
8.3.1.1 Korvataan ajoneuvon tyyppihyväksynnässä käytettävät, edellä
5.2.1.1.4 kohdassa vahvistetut raja-arvot seuraavasti:
— hiilimonoksidin massa: 2,11 g/km,
— hiilivetyjen massa: 0,25 g/km,— typen oksidien massa: 0,62 g/km,— hiukkasten massa(
1): 0,124 g/km.
Ajoneuvon katsotaan täyttävän nämä raja-arvot, jos ne eivät ylity
ajoneuvolla suoritetuissa testeissä, joiden tuloksissa kunkin epäpuh-
tauden massa-arvot kerrotaan alla olevan taulukon mukaisilla
huononemiskertoimilla:
Pakokaasujen puhdistusjärjestelmäHuononemiskerroin
CO HC NOxHiuk-
kaset (1)
1. Ottomoottori, jossa on hapettava kataly-
saattori1,2 1,3 1,0 —
2. Ottomoottori ilman katalysaattoria 1,2 1,3 1,0 —
3. Ottomoottori, jossa on kolmitoimikataly-
saattori1,2 1,3 1,1 —
4. Dieselmoottori 1,1 1,0 1,0 1,2
(1) Ajoneuvot, jotka on varustettu puristussytytysmoottorilla.
Jos yhteisön vientimarkkinoita koskevassa varmentamismenettelyssä
valmistajalle on erikseen vahvistettu huononemiskertoimet tietylle
ajoneuvotyypille, näitä kertoimia voidaan edellä olevan taulukon
kertoimien sijasta käyttää osoittamaan direktiivin tässä kohdassa
tarkoitettujen raja-arvovaatimusten täyttyminen.
8.3.1.2 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testaamiseksi sarjatuotantoajo-
neuvoja voidaan alistaa liitteessä III A esitettyyn testiin.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 12
(1) EYVL N:o L 220, 8.8.1987, s. 44▼M4
▼M5
▼M6
▼M5
▼M5
8.3.1.2.1 Ajoneuvo hylätään, jos yksikin testitulos kerrottuna 8.3.1 jakson
mukaisilla hyväksytylle tyypille annetuilla huononemiskertoimilla
johtaa 8.3.1.1 kohdan raja-arvojen ylitykseen.
8.3.1.2.2 Sarjatuotannon vaatimustenmukaisuus todetaan testaamalla ajoneu-
voja, kunnes sarja joko saavuttaa hyväksytyn tuloksen kaikkien
päästöjen osalta tai hylätyn tuloksen yhden päästön osalta.
Hyväksyvä päätös saavutetaan, kun hylättyjen ajoneuvojen kumula-
tiivinen lukumäärä, kuten 8.3.1.2.1 kohdassa määritetään jokaisen
raja-arvon suhteen on pienempi tai yhtäsuuri kuin sarjan hyväksymi-
seen oikeuttava määrä. Hylkäävä päätös saavutetaan, kun hylättyjen
ajoneuvojen kumulatiivinen lukumäärä jonkin raja-arvon osalta on
suurempi tai yhtäsuuri kuin testattujen ajoneuvojen kumulatiivista
lukumäärää vastaava hylkäämiseen oikeuttava lukumäärä.
Kun hyväksymispäätös on tehty tietyn raja-arvon osalta, ajoneu-
vojen, joiden lopullinen testitulos ylittää raja-arvot, lukumäärää ei
oteta huomioon tuotannon vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa.
Testattujen ajoneuvojen kumulatiiviseen lukumäärään liittyvät
hyväksymis- ja hylkäyslukumäärät esitetään seuraavassa taulukossa:
Ajoneuvoja testattu
kumulatiivinen
lukumäärähyväksytty hylättyjen
määrähylätty hylättyjen
määrä
1(1)(2)
2(1)(2)
3(1)(2)
4(1)(2)
50 (2)
606
717828
928
10 3 911 3 9
12 4 10
13 4 1014 5 1115 5 11
16 6 12
17 6 1218 7 13
19 7 13
20 8 1421 8 14
22 9 15
23 9 1524 10 1625 11 16
26 11 17
27 12 1728 12 18
29 13 19
30 13 1931 14 20
32 14 20
33 15 2134 15 2135 16 22
36 16 22
37 17 2338 17 23
39 18 24
40 18 2441 19 25
42 19 26
43 20 2644 21 2745 21 27
46 22 28
47 22 281970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 13
▼M5
Ajoneuvoja testattu
kumulatiivinen
lukumäärähyväksytty hylättyjen
määrähylätty hylättyjen
määrä
48 23 29
49 23 29
50 24 3051 24 30
52 25 31
53 25 3154 26 32
55 26 32
56 27 3357 27 3358 28 33
59 28 33
60 32 33
(1) Sarjaa ei voida hyväksyävielä.
(2) Sarjaa ei voida hylätävielä.
8.3.1.3 Ajoneuvojen valmistajat, joilla on yhteisön vientimarkkinoilla hallin-
nollisten viranomaisten antama hyväksyntä, joka sisältää tulokset
tämän direktiivin liitteen III A kanssa yhtäpitävästä testistä, voivat
esittää kyseisiä tuloksia.
8.4 Direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna viimeksi
direktiivillä 83/351/ETY, säännösten mukaisesti hyväksytyn, tämän
direktiivin polttoainevaatimusten täyttämiseksi muutetun ajoneuvon
ETY-tyyppihyväksynnän laajentamiseksi on valmistajan osoitettava
että:
8.4.1 ajoneuvotyyppi täyttää 5.1.2 kohdan mukaiset polttoainevaatimukset,
ja
8.4.2 ajoneuvo edelleen täyttää direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna direktiivillä 83/351/ETY, mukaiset
tuotannon vaatimustenmukaisuusrajat.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 14
▼M5
Kulkukaavio liitteen III A testille
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 15
▼M5
Lütteen III A testin näytteenkeräyssuunnitelma
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 16
▼M4
LIITE II
►(1) (2) (3) (4)M51970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 17
▼M4
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 18
▼M4
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 19
▼M4
►(1)M51970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 20
▼M4
LIITE III
TYYPPI I -TESTI
(Tarkastetaan keskimääräiset kylmäkäynnistyksen jälkeiset epäpuh-
tauspäästöt tiheään asutulla kaupunkialueella)
1. JOHDANTO
Tässä liitteessä esitetään liitteessä I olevassa 5.2.1.1 kohdassa
määriötetty tyyppi I -testi.
2. TOIMINTASYKLI ALUSTADYNAMOMETRILLÄ2.1 Syklin kuvaus
Toimintasykli alustadynamometrillä on seuraavan taulukon mukainen ja
esitetään piirroksena lisäyksessä 1. Toiminnan muutoskohdat esitetään
myös kyseisen lisäyksen taulukossa.
2.2 Olosuhteet syklin suoritusaikana
Ennen varsinaista testiä voidaan tarvittaessa suorittaa edeltäviä testi-
syklejä kaasupolkimen ja jarrun käyttölaitteen sopivimman käytön
määrittämiseksi, jotta varsinaisessa testissä pystytään noudattamaan teor-
eettista testisykliä annettujen rajojen mukaisesti.
2.3 Vaihteiden käyttö
2.3.1 Jos ensimmäisellä vaihteella saavutettava suurin nopeus on alle 15 km/h
käytetään kakkos-, kolmos- ja nelosvaihteita. Kakkos-, kolmos- ja nelos-
vaihteita käytetään myös, jos käyttöohjekirja suosittaa kakkosvaihteen
käyttöä lähdettäessä liikkeelle tasamaalta, tai milloin käyttöohjekirjassa
on määritelty ykkösvaihde maastoajoon, ryömintään tai hinaukseen
käytettäväksi.
2.3.2 Puoliautomaattisin vaihteistoin varustetut ajoneuvot testataan ajamalla
niillä vaihteilla, joilla tavanomaisesti suositellaan ajettavan ja vaihta-
miset suoritetaan valmistajan ohjeiden mukaisesti.
2.3.3 Automaattivaihteistoin varustetut ajoneuvot testataan suurin vaihde,
”ajaa”, kytkettynä. Kaasutinta on käytettävä siten, että kiihdytys
tapahtuu mahdollisimman tasaisesti, mahdollistaen eri vaihteiden
kytkeytymisen tavanomaisessa järjestyksessä. Tässä liitteessä olevan
lisäyksen 1 vaihteenvaihtopisteitä ei käytetä, vaan kiihdytyksen on
jatkuttava tasaisesti siten, että jokaisen joutokäyntijakson loppu ja vakio-
nopeusjakson alku muodostavat suoran viivan. Sovelletaan 2.4 kohdassa
annettuja toleransseja.
2.3.4 Ajoneuvot, joissa kuljettajalla on mahdollisuus käyttää ylivaihdetta,
testataan ylivaihde poissa käytöstä.
2.4 Toleranssit
2.4.1 Todellisen ja teoreettisen nopeuden välillä sallitaan ± 1 km/h poikkeama
kiihdytyksessä ja vakionopeudella ajettaessa, sekä hidastusvaiheessa, jos
hidastumiseen käytetään ajoneuvon jarruja. Jos ajoneuvo hidastuu
nopeammin ilman jarrujen käyttöä, vain 6.5.3 kohdan vaatimuksia sovel-
letaan. Vaiheen vaihdossa sallitaan edellä tarkoitettuja öpoikkeamia
suuremmat erot teoreettisesta nopeudesta edellyttäen, etteivät ne kestä
milloinkaan yli 0,5 s.
2.4.2 Aikatoleranssi on ± 0,5 s. Alla olevia toleransseja sovelletaan jokaisen
vaihteen vaihdon alkaessa ja loppuessa(
1).1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 21
(1) On huomattava, että kahden sekunnin aika sisältää vaihteen vaihtamiseen kuluneen ajan
ja tarvittaessa tietyn määrän aikaa syklin tavoittamiseen.
Toimintasykli alustadynamometrillä
n:o Toiminta VaiheKiihtyvyys
(m/s2)Nopeus
(km/h)kesto
Kumulatii-
vinen aika
(s)Vaihde Toiminnan Vaiheen
(s) (s)
1 Joutokäynti 1 11 11 11 6 s PM + 5 s K1(1)
2 Kiihdytys 2 1,04 0—15 4 4 15 13 Vakionopeus 3 15 8 8 23 14 Hidastus/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C1504− 0,69 15—10 2 2 25 1
5 Hidastus kytkin pohjassa − 0,92 10— 0 3 3 28 K
1(1)
6 Joutokäynti 5 21 21 49 16 s PM + 5 s K1(1)
7 Kiihdytys/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15060,83 0—15 5/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C1501254 1
8 Vaihteenvaihto 2 56
9 Kiihdytys 0,94 15—32 5 61 2
10 Vakionopeus 7 32 24 24 85 211 Hidastus/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C1508− 0,75 32—10 8/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C1501193 2
12 Hidastus kytkin pohjassa − 0,92 10— 0 3 96 K
2(1)
13 Joutokäynti 9 21 21 117 16 s PM + 5 s K1(1)
14 Kiihdytys/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150100,83 0—15 5/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15026122 1
15 Vaihteenvaihto 2 12416 Kiihdytys 0,62 15—35 9 133 217 Vaihteenvaihto 0,52 35—50 2 135 318 Kiihdytys 8 14319 Vakionopeus 11 50 12 12 155 3
20 Hidastus 12 − 0,52 50—35 8 8 163 3
21 Vakionopeus 13 35 13 13 176 322 Vaihteenvaihto/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150142/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15012178
23 Hidastus − 0,86 32—10 7 185 224 Hidastus kytkin pohjassa − 0,92 10— 0 3 188 K
2(1)
25 Joutokäynti 15 7 7 195 7 s PM(1)
(1) PM = vaihde vapaalla, kytkin kytkettynä (ylhäällä)
K1,K2= 1. tai 2. vaihde kytkettynä, kytkin vapautettuna (pohjassa)▼M41970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 22
▼M4
2.4.3 Nopeus- ja aikatoleranssit yhdistetään tässä liitteessä olevan lisäyksen 1
mukaisesti.
3. AJONEUVO JA POLTTOAINE
3.1 Testiajoneuvo
3.1.1 Ajoneuvon on oltava mekaanisesti hyvässä kunnossa. Sen on oltava
sisäänajettu siten, että sillä on ajettu vähintään 3 000 km ennen testiä.
3.1.2 Pakojärjestelmässä ei saa olla kerättävän kaasun määrää vähentäviä
vuotoja, ja kerättävän kaasun määrän on oltava sama kuin moottorista
lähtevän.
3.1.3 Imujärjestelmän tiiviys voidaan tarkastaa. Näin varmistutaan, ettei
ylimääräinen ilmanotto vaikuta kaasuuntumiseen.
3.1.4 Moottorin säätöjen ja ajoneuvon hallintalaitteiden on oltava valmistajan
ohjeiden mukaiset. Tämä vaatimus koskee etenkin joutokäyntiä (kierros-
nopeus ja hiilimonoksidipitoisuus pakokaasuissa), kylmäkäynnistyslait-
teistoa ja pakokaasupäästöjen rajoitusjärjestelmä.
3.1.5 Testattava tai vastaavanlainen ajoneuvo on tarvittaessa varustettava lait-
teistolla, jonka avulla vältetään alustadynamometrin säätäminen 4.1.1
kohdan mukaisesti.
3.1.6 Tekninen tutkimuslaitos tarkastaa, että ajoneuvon suorituskyky vastaa
valmistajan ilmoitusta, että ajoneuvoa voidaan käyttää tavanomaiseen
ajoon ja erityisesti, että se käynnistyy kylmänä ja kuumana.
3.2 Polttoaine
Testeissä on käytettävä vertailupolttoainetta, jonka eritelmät on liitteessä
VI.
4. TESTILAITTEISTO
4.1 Alustadynamometri
4.1.1 Dynamometrin on kyettävä simuloimaan tiehen kohdisötuvaa kuormi-
tusta öjommalla kummalla seuraavista tavoista:
— kiinteällä kuormituskäyrällä varustetulla dynamometrillä, eli dyna-
mometrillä, jonka fysikaaliset ominaisuudet tuottavat kiinteän
kuormituskäyörän;
— säädettävällä kuormituskäyrällä varustetulla dynamometrillä, eli
dynamometrillä, jonka vähintään kahta parametria voidaan muuttaa
kuormituskäyrän muodon muuttamiseksi.
4.1.2 Dynamometrin asetuksien on pysyttävä koko ajan samoina. Se ei saa
aiheuttaa ajoneuvoon havaittavia värinöitä, jotka todennäköisesti vaikut-
taisivat ajoneuvon tavanomaiseen toimintaan.
4.1.3 Sen on oltava varustettu kuormituksen- ja hitaudensimulointilaitteistolla.
Nämä simulointilaitteistot on kytkettävä etummaiseen rullaan kaksirul-
laisessa dynamometrissä.
4.1.4Tarkkuus
4.1.4.1 Kuormitus on kyettävä mittaamaan ja lukemaan 5 %:n tarkkuudella.4.1.4.2 Kiinteällä kuormituskäyrällä varustetun dynamometrin kuorman on
50 km/h nopeudessa vastattava asetettua kuormitusta 5 %:n tarkkuu-
della. Säädettävällä kuormituskäyrällä varustetun dynamometrin
kuormituksen on vastattava tiehen kohdistuvaa ökuormitusta 5 %:n tark-
kuudella 30 km/h, 40 km/h, 50 km/h nopeuksilla ja 10 %:n tarkkuudella
20 km/h nopeudella. Tätä hitaammilla nopeuksilla dynamometrin absor-
boiman tehon on oltava positiivinen.
4.1.4.3 Pyörivien osien kokonaishitauden (mukaan luettuna simuloitu hitaus,
milloin sitä käytetään) on oltava tiedossa ja se saa poiketa enintään
± 20 kg testissä käytettävästä hitausluokasta.
4.1.4.4 Ajoneuvon nopeus on mitattava rullan (kaksirullaisella dynamometrillä
etummaisen) pyörimisnopeudesta. Se on mitattava ± 1 km/h tarkkuu-
della 10 km/h ylittävillä nopeuksilla.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 23
▼M5
▼M4
▼M4
4.1.5Kuormitus- ja hitausasetukset
4.1.5.1 Dynamometrit kiinteällä kuormituskäyrällä: kuormitussimulaattorin on
oltava säädetty absorboimaan ajoneuvon vetopyörästön teho tasaisella
50 km/h nopeudella. Tämän kuormituksen mittaustavat määritetään
lisäyksessä 3.
4.1.5.2 Dynamometrit säädettävällä kuormituskäyrällä: kuormitussimulaattorin
on oltava säädetty absorboimaan ajoneuvon vetopyöräteho tasaisilla 20,
30, 40 ja 50 km/h nopeuksilla. Tämän kuormituksen mittaustavat
määritetään ja kuvataan lisäyksessä 3.
4.1.5.3 Hitaus
Sähköisellä hitaudensimulointilaitteistolla varustetut dynamometrit on
osoitettava yhtäpitäviksi mekaanisten simulointilaitteistojen kanssa.
Menetelmät, joilla yhtäpitävyys osoitetaan kuvataan lisäyksessä 4.
4.2 Pakokaasujen keräysjärjestelmä
4.2.1 Pakokaasujen näytteenottojärjestelmän on kyettävä mittaamaan epäpuh-
tausmäärät, jotka vastaavat mitattavissa pakokaasuissa todellisissa
olosuhteissa syntyviä epäpuhtausmääriä. Mittausmenetelmänä on
käytettävä vakionäytteenottomenetelmää (CVS). Siinä ajoneuvon pako-
kaasu laimennetaan jatkuvasti puhtaalla ulkoilmalla tarkoin
määritetyissä olosuhteissa. Vakionäytteenottolaitteiston toimintaperiaate
on kaksijakoinen: mitataan pakokaasuseoksen ja laimennusilman koko-
naistilavuus ja laimennetusta määrästä otetaan analysointia varten
jatkuvasti vakiosuuruinen näyte.
Syntyneet epäpuhtausmäärät määritetään pakokaasunäytteiden sisältä-
mien epäpuhtauspitoisuuksien avulla, ja korjataan ottamalla huomioon
ulkoilman epäpuhtauspitoisuus ja pakokaasujen kokonaisvirtausmäärä
testin aikana.
Hiukkasmaisten epäpuhtauksien päästötaso määritetään sopivien suodat-
timien avulla hiukkasten keräämiseksi virtauksen suhteellisesta osasta,
koko testin ajan ja määrittelemällä niiden määrä gravimetrisellä mene-
telmällä jäljempänä 4.3.2 kohdan mukaisesti.
4.2.2 Virtauksen on oltava riittävä, ettei vettä pääse tiivistymään järjes-
telmässä missään lisäyksessä 5 määritetyissä testausolosuhteissa.
4.2.3 Kuvassa 1 on kaavio yleisjärjestelystä. Jäljempänä lisäyksessä 5 on
esimerkit kolmesta erityyppisestä vakiotilavuusjärjestelmästä, jotka
täyttävät tämän liitteen vaatimukset.
4.2.4 Pakokaasun ja ilman seoksen on oltava homogeenistä keräysputken
kohdassa S2.
4.2.5 Keräysputken on otettava kattava näyte laimennetusta pakokaasusta.4.2.6 Järjestelmässä ei saa olla kaasuvuotoja. Järjestelmän on oltava siten
suunniteltu ja materiaalien sellaisia, ettei se aiheuta muutoksia laimen-
netun pakokaasun epäpuhtauspitoisuuksissa. Jos jokin laitteiston osa
(lämmönvaihdin, puhallin, jne.) aiheuttaa muutoksen laimennetun pako-
kaasun jonkin epäpuhtauden pitoisuudessa, on näyte otettava tästä
epäpuhtaudesta ennen kyseistä kohtaa, jos ongelmaa ei voida korjata.
4.2.7 Jos testattavan ajoneuvon pakoputkessa on useita haaroja, on liitäntäle-
tkut kytkettävä yhteen mahdollisimman lähellä ajoneuvoa.
4.2.8 Ajoneuvon pakoputken pään tai päiden staattisen paineen vaihtelun on
oltava ± 1,25 kPa dynamometrillä ajosyklistä mitatusta staattisesta
paineesta, kun pakoputken päähän ei ole kiinnitetty letkuja. Mittauksessa
käytetään keräysjärjestelmää, joka pystyy säilyttämään staattisen paineen
± 0,25 kPa tarkkuudella, jos ajoneuvon valmistaja vaatii kirjallisesti
pienempien tarkkuuksien käyttöä hyväksymisen vahvistavilta viranomai-
silta. Vastapaine mitataan pakoputkesta mahdollisimman läheltä sen
päätä tai jatkeesta, jolla on sama halkaisija.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 24
▼M6
▼M4
▼M4
Kuva 1
Kaavio pakokaasun mittausjärjestelmästä
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 25
▼M4
4.2.9 Pakokaasujen ohjaamiseen käytettyjen venttiilien on oltava nopeasti
säädettäviä ja nopeasti toimivia.
4.2.10 Pakokaasunäytteet kerätään sopivankokoisiin pusseihin. Näiden pussien
on oltava sellaisesta mateöriaalista, etteivät kaasut muutu enempää kuin
ö± 2 % 20 minuutin varastoinnin aikana.
4.3 Analyysilaitteistot
4.3.1Vaatimukset
4.3.1.1 Kaasumaiset epäpuhtaudet on analysoitava seuraavin laittein:
Hiilimonoksidi (CO) ja hiilidioksidi (CO2) analyysi: hiilimonoksidi- ja
hiilidioksidianalysaattoreiden on oltava infrapuna-absorptioon (NDIR)
perustuvia.
Hiilivety (HC) analyysi — ottomoottorit: hiilivetyanalysaattorin on
oltava liekki-ionisaatioon (FID) perustuva ja se kalibroidaan propaanilla.
Tulos ilmoitetaan hiiliatomien ekvivalenttina (C1).
Hiilivety (HC) analyysi — dieselmoottorit: hiilivetyanalysaattorin on
oltava liekki-ionisaatioon perustuva siten, että ilmaisimet, putkistot,
venttiilit jne. lämmitetään lämpötilaan 190 ± 10 ºC (HFID) sekä kali-
broidaan propaanilla. Tulos ilmoitetaan hiiliatomien ekvivalenttina (C1).
Typen oksidien (NOx) analyysi: typen oksidien analysaattorin on perus-
tuttava joko kemiluminenssiin (CLA) tai ei-dispersiivisen
ultraviolettisäteilyn resonanssin absorptioon ö(NDUVR), molemmissa
on oltava NOx-NO-katalysaattori.
Hiukkaset:
Hiukkasten mittaaminen gravimetrisellä menetelmällä. Nämä hiukkaset
kerätään molemmissa tapauksissa kahdella sarjaan asennetulla suodatti-
mella keräyskaasuvirrasta. Jokaiseen suodatinpariin kerääntyneiden
hiukkasten määrän on oltava seuraava:
—Vep: virta suodattimien läpi
—Vmix: virtaus kanavan läpi
— M: hiukkasten massa (g/testi)—M
limit: hiukkasten massan raja-arvo (voimassa oleva raja-arvo g/
testi)
— m: suodattimiin kerääntyneiden hiukkasten massa (g)
M¼Vmix
Vepm!m¼Vep
VmixM
Hiukkasten keräysmäärä (Vep/Vmix) säädetään siten, että M = Mlimit,1≤
m≤5 mg.
Suodatinpinnan on oltava vettähylkivästä materiaalista, joka ei reagoi
pakokaasun osiin. (PTFE tai vastaavaa materiaali).
4.3.1.2 Tarkkuus
Analysaattorin mittausalueen on sovittava ja oltava riittävän tarkka
pakokaasunäytteiden epäpuhtauspitoisuuksien mittaukseen.
Mittausvirhe ei saa ylittää ± 3 % kalibrointikaasuöjen todellisista
arvoista riippumatta. Pienemmillä kuin 100 ppm pitoisuuksilla virhe ei
saa ylittää ± 3 ppm. Ulkoilmanäytteiden mittaukset on tehtävä samalla
analysaattorilla ja mittausalueella kuin laimennetun pakokaasunäytteiden
mittaus. ►M6Hiukkasmäärän mittaustarkkuuden on ehdottomasti
oltava 1 µg. ◄
4.3.1.3 Jäälo ukku
Kaasunkuivaimia ei saa käyttää ennen analysaattoreita, ellei ole osoi-
tettu, ettei niillä ole vaikutusta pakokaasuvirran epäpuhtauspitoisuuksiin.
4.3.2Ottomoottoreilla varustettujen ajoneuvojen erikoisvaatimukset
Pakokaasujen HC-pitoisuuden jatkuvaan analysointiin on käytettävä
lämmitettyjä näytteenkeräysputkistoja ja liekkianalysaattoria (HFID)
tallentimen (R) kanssa. Hiilivetyjen keskimääräinen pitoisuus on
määritettävä integroimalla. Koko testin ajan näytteenkeräysputkiston on
oltava lämpötilassa 190 ± 10 ºC. Lämmiöteötyssä putkistossa on oltava1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 26
▼M6
▼M4
▼M4
lämmiötetty suodaötin(FH), joka poistaa 99 % kaikista 0,3 mikrometrin
ja sitä suuöremmista hiukkasista, jotta analyysiin tarvittaövassa kaasu-
virrassa ei olisi kiinteitä hiukkasia. Keräysjärjestelmän toimintaviiveen
on oltava väöhemmän kuin neljä sekuntia (keräysputkesta analysaatö-
torin sisäänmenoon).
HFID-laitteistoa on käytettävä yhdessä vakiovirtausjärjestelmän
(lämmönvaihdin) kanssa, jotta saadaan edustava näyte, jollei CFV- tai
CFO-virtausten vaihtelun kompensointia tehdä.
Hiukkasten keräysyksikön on koostuttava laimennusilmakanavasta,
keräysputkesta, suodatinyksiköstä, kiertomäntäpumpusta sekä
virtausmäärän säätimestä ja mittauslaitteesta. Näytteenottoon käytettävä
osa virtauksesta johdetaan kahden sarjaan asennetun suodattimen läpi.
Keräysputki, jota käytetään hiukkasten näytteenottoon kaasuvirrasta, on
oltava sijoitettu laimennusilman syöttökanavaan siten, että homogeeni-
sesta pakokaasuilmaseoksen virrasta saadaan edustava näyte, kun
pakokaasuilmaseoksen lämpötila näytteenottopisteessä on enintään
52 ºC. Kaasuvirran lämpötila virtausmittarissa ei saa vaihdella enempää
kuin ± 3 K, eikä virtausmäärän massan enempää kuin ± 5 %. Jos
virtauksen tilavuus muuttuu tätä enemmän suodattimien liiallisen kuor-
mittumisen vuoksi, testi on keskeytettävä. Uusintatestissä virtausmäärää
on alennettava tai käytettävä suurempaa suodatinkokoa. Suodattimet
voidaan ottaa vakiointikammiosta aikaisintaan tuntia ennen testin alkua.
Testissä käytettävät suodattimet on lämpö- ja märkäkäsiteltävä avoi-
messa pölyltä suojatussa astiassa vähintään kahdeksan ja enintään 56
tunnin ajan ennen testiä ilmastoidussa kammiossa. Käsittelyn jälkeen
puhtaat suodattimet punnitaan ja varastoidaan käyttöä varten.
4.3.3Kalibrointi
Jokainen analysaattori on kalibroitava tarvittaessa, ja joka tapauksessa
kuukautta ennen tyyppihyväksyntätestiä ja ainakin kerran kuudessa
kuukaudessa tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi.
Käytetty kalibrointimenetelmä esitetään lisäyksessä 6 analysaattoreille,
jotka määritetään 4.3.1 kohdassa.
4.4 Tilavuusmittaukset
4.4.1 Laimennetun pakokaasun kokonaistilavuutta vakiotilavuuskerääjällä
mitattaessa on tilavuusmittauksen tarkkuuden oltava ± 2 %.
4.4.2Vakiotilavuuskerääjällä kalibrointi
Vakiotilavuuskerääjäjärjestelmän tilavuudenmittauslaite on kalibroitava
sellaisella menetelmällä että haluttu tarkkuus saavutetaan ja riittävän
usein tarkkuuden säilyttämiseksi.
Jäljempänä lisäyksessä 6 esitetään esimerkki kalibrointimenettelystä,
jolla vaadittu tarkkuus saavutetaan. Menetelmä perustuu virtauksenmit-
tausölaitteeseen, jolla voidaan mitata dynaamista, ösuurta virtausta
vakiotilavuuskerääjän testauksessa. Tällä laitteella on oltava hyväksytyn
kansallisen tai kansainvälisen standardin mukainen vahvistettu tarkkuus.
4.5 Kaasut
4.5.1Puhtaat kaasut
Seuraavia kaasuja täytyy olla käytettävissä, jos ne ovat tarpeellisia
mittauksessa tai kaliöbroinnissa:
— Puhdistettua typpeä (puhtaus ≤1 ppm C, ≤400 ppm
CO2,≤0,1 ppm NO),
— Puhdistettua synteettistä ilmaa (puhtaus ≤1 ppm C, ≤1 ppm
öCO,≤400 ppm CO2,≤0,1 ppm NO) happipitoisuus 18-21 tila-
vuusprosenttia,
— Puhdistettua happea (puhtaus ≥99,5 tilavuusproösenttia O2);
— Puhdistettua vetyä (ja vetyseos) (puhtaus ≤1 ppm C, ≤400 ppm
CO2);
4.5.2Kalibrointi- ja vertailukaasut
Kaasuja, joilla on suurin kemiallinen koostumus on oltava käytettävissä:
—C3H8ja puhdistetun synteettisen ilman ö(ks. 4.5.1 kohta),
— CO ja puhdistetun typen,—C O
2ja puhdistetun typen,
— NO ja puhdistetun typen seokset.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 27
▼M6
▼M4
▼M4
(NO2-pitoisuus tässä kalibrointikaasussa ei saa ylittää 5 %:a NO-pitoi-
suudesta.)
Kalibrointikaasujen todellisen pitoisuuden on oltava ± 2 % öilmoitetusta
arvosta.
Kalibrointiin käyötettävien lisäyksessä 6 vaadittujen kaasujen pitoi-
suudet voidaan valmistaa sekoituslaitteistolla ja laimentaa ne
puhdistetulla typellä (N2) tai puhdistetulla synteettisellä ilmalla. Sekoi-
tuslaitteiston tarkkuus on oltava sellainen, että laimennettujen
kalibrointikaasujen pitoisuus voidaan saavuttaa ± 2 %:n tarkkuudella.
4.6 Lisälaitteet
4.6.1Lämpötilat
Jäljempänä lisäyksessä 8 esitetyt lämpötilat mitataan ± 1,5 ºC tarkkuuö-
della.
4.6.2Paine
Ilmanpaineen täytyy olla mitattavissa ± 0,1 kPa tarkkuudella.
4.6.3Absoluuttinen kosteus
Absoluuttinen kosteus (H) on oltava määriteltävissä ± 5 %:n tarkkuu-
della.
4.7 Pakokaasujen keräysjärjestelmän tarkkuus on tarkastettava lisäyksessä 7
olevassa 3 kohdassa määritellyllä menetelmällä. Suurin sallittu vaihtelu
todellisen ja mitatun kaasumäärän välillä saa olla 5 %.
5. TESTIN VALMISTELU
5.1 Hitaussimulaattorin säätäminen vastaamaan ajoneuvon hitautta
Hitaussimulaattori tekee mahdolliseksi käyttää pyörivien massojen koko-
naishitautta ajoneuvon vertailumassalle seuraavasti:
Ajoneuvon vertailumassa VP
(kg)Vastaava hitaus I
(kg)
VP≤750 680
750 < VP ≤850 800
850 < VP ≤1 020 910
1020 < VP ≤1 250 1 130
1250 < VP ≤1 470 1 360
1470 < VP ≤1 700 1 590
1930 < VP ≤2 150 2 040
2150 < VP ≤2 380 2 270
2380 < VP ≤2 610 2 270
2610 < VP 2 270
5.2 Dynamometriasetukset
Kuormitus säädetään 4.1.4 kohdassa vahvistetulla menetelmällä.Käytetty menetelmä ja saadut arvot (vastaava hitaus -säätöparametri) on
ilmoitettava testausselosteessa.
5.3 Ajoneuvon mukauttaminen
5.3.1►
M6Puristussytytysmoottorilla varustetut ajoneuvot on hiukkaspitoi-
suuden mittausta varten esikäsiteltävä ennen testiä enintään 36 tunnin
ja vähintään 6 tunnin ajan lisäyksessä 9 esitetyllä tavalla.
Esikäsittelyn jälkeen ja ennen testiä puristussytytysmoottorilla ja otto-
moottorilla varustetut ajoneuvot on säilytettävä huoneessa, jossa ilman
lämpötila pysyy suhteellisen muuttumattomana + 20 — + 30 ºC välillä.
Ajoneuvoja säilytetään huoneessa vähintään kuusi tuntia ja vähintään
siihen saakka, kun moottorin öljyn ja jäähdytysnesteen, jos sitä on,
lämpötila on ± 2 ºC huoneen lämpötilasta.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 28
▼M4
Valmistajan pyynnöstä testi tehdään 30 tunnin kuluessa siitä, kun
ajoneuvolla on ajettu sen tavanomaisessa lämpötilassa. ◄
5.3.2 Rengaspaineiden on oltava valmistajan suositusten mukaiset ja samat
kuin jarrujen testaamiseksi tehdyssä alustavassa testiajossa käytetään.
Kaksirullaisilla dynamometreillä rengaspaineita voidaan nostaa enintään
50 % valmistajan suosituksesta. Käytetty paine on kirjattava testausse-
losteeseen.
6. PENKKITESTAUSMENETTELY6.1 Erityisolosuhteet syklin toteuttamiseksi
6.1.1 Testin aikana testitilan lämpötilan on oltava 20 ja 30 ºC välillä. Abso-
luuttisen ilmankosteuden (H), joko itse testitilassa tai moottorin
ottamassa ilmassa, on oltava:
5,5≤H≤12,2 g H
2O/kg kuivaa ilmaa
6.1.2 Ajoneuvon on oltava likimain vaakasuorassa testin aikana, polttoaineen
epänormaalin syötön estämiseksi.
6.1.3 Testin ajan konepellin on oltava avoinna paitsi, jos se on teknisesti
mahdotonta. Ylimääräistä tuuletusjärjestelmää voidaan käyttää
jäähdyttämään auton jäähdytintä (vesijäähdytys) tai sisäänottoilmaa
(ilmajäähdytys), jos se on tarpeen moottorin lämpötilan tavanomaisena
pitämiseksi.
6.1.4 Testin aikana on nopeus kirjattava ylös aikaa vasten siten, että suoritet-
tujen syklien oikeellisuus voidaan tarkastaa.
6.2 Moottorin käynnistys
6.2.1 Moottori on käynnistettävä valmistajan tuotantoajoneuvon käyttöohjekir-
jassa antamien ohjeiden mukaisesti siihen tarkoitetuilla laitteilla.
6.2.2 Moottori on pidettävä joutokäynnillä 40 sekuntia. Ensimmäinen sykli
pitää aloittaa edellä tarkoitetun 40 sekunnin joutokäyntijakson loputtua.
6.3 Joutokäynti
6.3.1Käsivalintaiset tai puoliautomaattiset vaihteistot
6.3.1.1 Joutokäyntijaksojen aikana vaihteen on oltava vapaalla ja kytkimen
kytkettynä.
6.3.1.2 Jotta ajoneuvo voidaan kiihdyttää normaalisyklin mukaisesti, on ensim-
mäinen vaihde kytkettävä ja pidettävä kytkin vapautettuna viisi sekuntia
ennen joutokäyntiä seuraavaa kiihdytystä.
6.3.1.3 Ensimmäinen joutokäyntijakso muodostuu 6 sekunnin joutokäynnistä
vaihde vapaalla ja kytkin kytkettynä ja viiden sekunnin joutokäynnistä
ensimmäisellä vaihteella kytkin vapautettuna.
6.3.1.4 Jokaisessa syklissä joutokäyntijakso suoritetaan 16 sekuntia vaihde
vapaalla ja viisi sekuntia ensimmäisellä vaihteella kytkin vapautettuna.
6.3.1.5 Joutokäyntijakso kahden toisiaan seuraavan ajojakson välillä käsittää 13
sekuntia vaihde vapaalla kytkin kytkettynä.
6.3.2Automaattivaihteistot
Vaihteen valitsinta ei käytetä ensimmäisen kytkennän jälkeen, lukuun
ottamatta 6.4.3 kohdassa tarkoitettua tapausta.
6.4 Kiihdytykset
6.4.1 Kiihdytykset on tehtävä niin, että kiihtyvyys on mahdollisimman
tasainen koko vaiheen ajan.
6.4.2 Jos kiihdytystä ei voida tehdä määrätyssä ajassa, vaadittu lisäaika
otetaan, jos mahdollista vaihtamiseen tarkoitetusta ajasta, muutoin seur-
aavasta vakionopeusjaksosta.
6.4.3Automaattivaihteistot
Jos kiihdytystä ei voida tehdä määrätyssä ajassa, vaihteen valitsinta
käytetään käsivalintaisen vaihteiston vaatimusten mukaisesti.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 29
▼M4
6.5 Hidastukset
6.5.1 Kaikki hidastukset tehdään nostamalla jalka kokonaan pois kaasupolki-
melta, ja kytkin pidetään kytkettynä. Kytkin vapautetaan 10 km/h
nopeudessa ilman, että vaihteenvalitsinta käytetään.
6.5.2 Jos hidastuminen kestää kauemmin kuin vastaavaan vaiheeseen on
varattu aikaa, käytetään ajoneuvon jarruja, jotta syklin ajoitus säilyisi.
6.5.3 Jos hidastuminen on nopeampaa kuin vastaavaan vaiheeseen varattu
aika, teoreettisen syklin ajoitus säilytetään sulauttamalla vakionopeus-
tai joutokäyntijakso seuraavaan toimintoon.
6.5.4 Hidastusjakson lopussa (ajoneuvon pysähdyttyä rullilla) vaihde asetetaan
vapaalle ja kytkin kytketään.
6.6 Vakionopeudet
6.6.1 ”Pumppaamista” tai kaasuttamisen lopettamista on vältettävä siirryt-
täessä kiihdytyksestä sitä seuraavaan vakionopeuteen.
6.6.2 Vakionopeusjaksot ajetaan kaasupoljin vakioasennossa.
7. KAASU- JA HIUKKASNÄYTTEIDEN OTTO JA ANALYSOINTI
7.1 Näytteenotto
Ensimmäinen näyte otetaan 6.6.2 kohdassa määritellyn ensimmäisen
testisyklin alussa ja viimeinen näyte neljännen syklin viimeisen jouto-
käyntivaiheen lopussa.
7.2 Analyysi
7.2.1 Keräyspussiin kootut pakokaasut on analysoitava mahdollisimman pian,
eikä missään tapauksessa myöhemmin kuin 20 minuutin kuluttua testi-
syklin päättymisestä. ►M6Käytetyt hiukkassuodattimet on sijoitettava
kammioon yhden tunnin kuluessa pakokaasutestien päättymisestä ja
säilytettävä siellä 2—56 tuntia ja sen jälkeen punnittava. ◄
7.2.2 Ennen jokaisen näytteen analysointia on jokaisen epäpuhtauden
määrittämiseen käytettävän analysaattorin nollakohta asetettava käyttäen
sopivaa nollakaasua.
7.2.3 Sen jälkeen analysaattorit asetetaan kalibrointikäyrän mukaisiksi vertai-
lukaasujen nimellispitoisuuksilla 70-100 % asteikon täydestä
näyttämästä.
7.2.4 Analysaattorien nollakohta tarkastetaan uudestaan. Jos näyttämä eroaa
enemmän kuin 2 % edellä 7.2.2 kohdan mukaisesta näytöstä, on menet-
tely toistettava.
7.2.5 Sen jälkeen näytteet analysoidaan.7.2.6 Analyysin jälkeen vertailu- ja nollapisteet tarkastetaan samoilla
kaasuilla. Jos tässä uusintatarkastuksessa saadut arvot ovat 2 % sisällä
7.2.3 kohdan arvoista, analyysi hyväksytään.
7.2.7. Kaikissa tässä jaksossa esitetyissä toiminnoissa on kaasujen
virtausmäärän ja paineen oltava samoja kuin analysaattorien kalibroin-
nissa käytettyjen kaasujen.
7.2.8 Kunkin epäpuhtauden pitoisuuden arvo on mittauslaitteen sopeuttamisen
jälkeen saatu lukema. Dieselmoottorin hiilivetypäästöjen massa laske-
taan HFID-analysaattorin lukemasta ja korjataan tarvittaessa virtauksen
vaihtelulla, kuten liösäyksessä 5 esitetään.
8. KAASUMAISTEN JA HIUKKASMAISTEN EPÄPUHTAUSPÄÄ-
STÖJEN MÄÄRITTÄMINEN
8.1 Tilavuus
Kyseessä oleva tilavuus on korjattava vastaamaan 101,33 kPa painetta ja
273,2 K lämpötilaa.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 30
▼M6
▼M4
▼M6
▼M4
▼M6
8.2 Kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauksien kokonaismassa
Testin aikana ajoneuvon tuottamien jokaisen epäpuhtauden massa M
määritellään laskemalla kyseisten kaasujen tilavuuspitoisuudet ja tila-
vuudet ottamalla huomioon seuraavat tiheydet (d) edellä tarkoitetuissa
mittausolosuhteissa:
— hiilimonoksidi (CO): d = 1,25 g/l,
— hiilivedyt (CH1,85): d = 0,619 g/l,
— typen oksidit (NO2): d = 2,05 g/l.
Ajoneuvon testin aikana tuottamien hiukkasmaisten epäpuhtauksien
massa m määritellään punnitsemalla kahteen suodattimeen kertyneiden
hiukkasten massa; m1= ensimmäinen suodatin, m2= toinen suodatin:
— jos 0,95 (m1+m2)≤m1,m=m1,
— jos 0,85 (m1+m2)≤m1< 0,95 (m1+m2), m = m1+m2,
— jos m1< 0,85 (m1+m2), testiä ei hyväksytä.
Lisäyksessä 8 esitetään laskentamenetelmät kaasumaisten ja hiukkas-
maisten epäpuhtauspäästöjen massan määrittämiseksi sekä
laskentaesimerkkejä.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 31
▼M4
LISÄYS 1
TYYPPI I-TESTISSÄ KÄYTETYN TOIMINTASYKLIN ERITTELY
1.Erittely vaiheittain
Aika %
Joutokäynti: … .. .............................. 060s 30,8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15035,4
Joutokäynti, ajoneuvo liikuu, kytkin kytketty, kaikki
ydessä: … .................................... 9s 4,6
Vaihtamiset: … .. .............................. 8s 4,1
Kiihdytykset: … . .............................. 36 18,5
Vakionopeusjaksot: … .. ........................ 57 29,2
Hidastukset: … .. .............................. 25 12,8
195 s 100
2.Erittely vaihteittain
Joutokäynti: … .. .............................. 060s 30,8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15035,4
Joutokäynti, ajoneuvo liikkuu, kytkin kytketty, kaikki
yhdessä: … ................................... 9s 4,6
Vaihtamiset: … .. .............................. 8s 4,1
Ensimmäinen vaihde: … ........................ 24 12,3
Toinen vaihde: … ............................. 53 27,2
Kolmas vaihde: … ............................. 41 21
195 s 100
Keskinopeus testin aikana: 19 km/h
Tehollinen aika: 195
Teoreettinen matka syklin aikana: 1,013 kmTestiä vastaava matka (neljä sykliä): 4,052 km1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 32
▼M4
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 33
▼M4
LISÄYS 2
ALUSTADYNAMOMETRI
1 KIINTEÄLLÄ KUORMITUSKÄYRÄLLÄ VARUSTETUN ALUSTA-
DYNAMOMETRIN MÄÄRITELMÄ
1.1 Johdanto
Siinä tapauksessa, että vierintävastusta ei pystytä jäljittelemään alustady-
namometrillä 10-50 km/h nopeuksilla, suositellaan käytettäväksi
alustadynamometriä, jolla on jäljempänä määritellyt ominaisuudet.
1.2 Määritelmä
1.2.1 Dynamometrissä voi olla yksi tai kaksi rullaa.
Etummainen rulla käyttää, suoraan tai epäsuorasti, hitausmassoja ja
jarrulaitteistoa.
1.2.2 Kun kuormitus on asetettu jollain 3 kohdassa kuvatulla menetelmällä
nopeudessa 50 km/h, voidaan K laskea yhtälöstä P = KV3.
Jarrulaitteen ja alustan sisäisten kitkavaikutusten absorboima teho (Pa)
dynamometrin vertailuasetuksesta ajoneuvon nopeuteen 50 km/h on
seuraava, jos V > 12 km/h:
Pa=K V3±5%K V3±5%P V50
(olematta negatiiviönen),
ja jos V≤12 km/h:
Paon nollan ja lausekkeen Pa=K V123+5%K V123+5%P V50arvon
välillä, missä K on dynamometristä öriippuvaiönen ja PV50on 50 km/h
önopeudella absorboitunut teho.
2 DYNAMOMETRIN KALIBROINTIMENETELMÄ
2.1 Johdanto
Tässä lisäyksessä esitetään dynamometrin jarrun absorboiman tehon
määritysmenetelmän.
Absorboitunut teho muodostuu kitkavaikutusten ja jarrulaitteiston absor-
boimasta tehosta. Dynamometri kiihdytetään testinopeutta suurempaan
nopeuteen. Kiihdytyslaitteisto kytketään irti dynamometristä. Rullan
pyörimisnopeus alenee.
Jarrulaitteisto ja kitka absorboivat rullien liike-energian. Tämä mene-
telmä ei ota huomioon rullien sisäisen kitkan muutoksia rullien
pyöriessä vapaana tai ajoneuvon kanssa. Vapaana pyörivän taaemman
rullan kitkavaikutus voidaan jättää huomiotta.
2.2 Tehon mittauslaitteiston kalibroiminen 50 km/h nopeuteen absor-
boidun tehon funktiona.
Käytetään seuraavaa menettelyä.
2.2.1 Mitataan rullan pyörimisnopeus, jollei sitä jo ole mitattu. Käytetään
viidettä pyörää, kierrosnopeusmittaria tai muuta sopivaa menetelmää.
2.2.2 Asetetaan ajoneuvo dynamometrille tai käytä jotain muuta menetelmää
dynamometrin pyörittämiseksi.
2.2.3 Käytetään testattavan hitausluokan mukaista vauhtipyöörää tai jotain
muuta hitaudensimulointijärjestelmää.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 34
▼M4
2.2.4 Kiihdytetään dynamometri nopeuteen 50 km/h.
2.2.5 Kirjataan mitattu teho (Pi).
2.2.6 Kiihdytetään dynamometri nopeuteen 60 km/h.
2.2.7 Vapautetaan dynamometrin kiihdyttämiseen käytetty laitteisto.2.2.8 Tallennetaan aika, joka kuluu dynamometrin hidastumiseen nopeudesta
55 km/h nopeuteen 45 km/h.
2.2.9 Asetetaan tehoa absorboiva laite eri tasolle.
2.2.10 Toistetaan 2.2.4-2.2.9 kohdan vaatimukset riittävän monta kertaa käytet-
tyjen ajotehojen vaihteluiden kattamiseksi.
2.2.11 Lasketaan absorboitunut teho seuraavalla kaavalla:
P
a¼M1V2
1/C0V2
2/C0/C1
2000 t
missä
Pa= absorboitunut teho (kW),
Mi= vastaava hitaus (kg) (ilman vapaan takimmaisen rullan hitaus-
vaikutuksia),
V1= alkunopeus (m/s) (55 km/h = 15,28 m/s),
V2= loppunopeus (m/s) (45 km/h = 12,50 m/s),
t = rullien hidastumiseen nopeudesta 55 km/h noöpeuteen 45 km/h
kulunut öaika.
2.2.12 Piirretään diagrammi mitatusta tehosta nopeuden ollessa 50 km/h, tällä
nopeudella abösorboituneen tehon öfunktiona.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 35
▼M4
2.2.13 Edellä 2.2.3-2.2.12 kohdassa esitetyt toiminnot on toistettava kaikilla
käytetyillä hitausluokilla.
2.3 Tehon mittauslaitteiston kalibroiminen öabsorboidun tehon funk-
tiona muilla nopeuksilla.
Edellä 2.2 kohdassa vahvistetut menettelyt on toistettava riittävän usein
valituilla nopeuksilla.
2.4 Dynamometrin absorboituneen tehon käyrän tarkastaminen vertai-
luasetuksesta 50 km/h nopeuteen
2.4.1 Asetetaan ajoneuvo dynamometrille tai käytetään jotain muuta mene-
telmää dynamometrin käynnistämiseksi.
2.4.2 Säädetään dynamometri 50 km/h nopeudessa absorboituvalle teholle
(Pa).
2.4.3 Kirjataan absorboituneet tehot 40-30-20 km/h nopeuksilla.
2.4.4 Piirretään käyrä Pa(V) ja todetaan vastaako se 1.2.2 kohdan vaatimuksia.
2.4.5 Toistetaan 2.4.1-2.4.4 kohdan menettely muilla tehoarvoilla nopeudessa
50 km/h (Pa) ja muilla hitausarövoilla.
2.5 Samaa menettelyä on käytettävä voiman ja vääntömomentin kalibroin-
neissa.
3. DYNAMOMETRIN ASETUKSET
3.1 Alipainemenetelmä
3.1.1Johdanto
Tämä menetelmä ei ole suositeltava ja sitä on käytettävä vain kiinteällä
kuormituskäyrällä varustettujen dynamometrien kuorman määräämiseen
50 km/h nopeudella ja sitä ei voida käyttää dieselmoottorilla varustet-
tujen ajoneuvojen testauksessa.
3.1.2Testilaitteisto
Ajoneuvon imusarjan alipaine (tai absoluuttinen paine) mitataan
± 0,25 kPa:n tarkkuudella. Tämä mittaustulos on voitava tallentaa jatku-
vasti tai enintään yhden sekunnin välein. Ajoneuvon nopeus on
tallennettava jatkuvasti ± 0,4 km/h tarkkuudella.
3.1.3Testiajo tiellä
3.1.3.1 Varmistetaan, että lisäyksessä 3 olevan 4 kohdan määräykset täyttyvät.3.1.3.2 Ajetaan tasaisella 50 km/h nopeudella tallentaen nopeus ja alipaine (tai
absoluuttinen paine) 3.1.2 kohdan vaatimusten mukaisesti.
3.1.3.3 Toistetaan 3.1.3.2 kohdan menettely kolme kertaa molempiin suuntiin.
Kaikkien kuuden ajon on tapahduttava neljässä tunnissa.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 36
▼M4
3.1.4Tiedon muokkaus- ja hyväksymisperusteet
3.1.4.1 Tarkastetaan 3.1.3.2 ja 3.1.3.3 kohdan mukaan saadut mittaustulokset
(nopeus ei saa olla pienempi kuin 49,5 km/h eikä suurempi kuin
50,5 km/h enempää kuin yhden sekunnin). Jokaisesta ajosta on luettava
alipainelukema sekunnin välein ja laskettava keskimääräinen alipaine ( v)
ja keskipoikkeama (s). Tässä laskelmassa on oltava vähintään 10 alipai-
nelukemaa.
3.1.4.2 Keskipoikkeama ei saa ylittää 10 % keskimääräisestä ( v) alipaineesta
missään ajossa.
3.1.4.3 Lasketaan keskiarvo ( v) kaikista kuudesta ajosta (kolme ajoa molempiin
suuntiin).
3.1.5Dynamometriasetukset
3.1.5.1 Valmistelu
Suorita lisäyksessä 3 olevan 5.1.2.2.1-5.1.2.2.4 kohdan toiminnat.
3.1.5.2 Asetukset
Lämmityksen jälkeen ajetaan tasaista 50 km/h nopeutta ja säädetään
dynamometrin kuormitus, siten että alipaineen mittauslaitteisto näyttää
3.1.4.3 kohdan mukaista alipainelukemaa ( v). Poikkeama ei saa olla
suurempi kuin 0,25 kPa. On käytettävä samoja laitteita kuin testiajossa
tiellä.
3.2 Muut asetusmenetelmät
Dynamometrin asetukset voidaan tehdä tasaisella 50 km/h nopeudella
lisäyksen 3 vaatimusten mukaisesti.
3.3 Vaihtoehtoinen menetelmä
Ajoneuvon valmistajan suostumuksella voidaan käyttää seuraavaa mene-
telmää.
3.3.1 Jarrulaitteisto säädetään absorboimaan vetopyörästön teho tasaisella
50 km/h nopeudella seuraavan taulukon mukaisesti:
Ajoneuvon vertailumassa VP
(kg)Dynamometrin absorboima teho
Pa(kW)
RW≤750 1,3
750 < RW ≤850 1,4
850 < RW ≤1020 1,5
1 020 < RW ≤1250 1,7
1 250 < RW ≤1470 1,8
1 470 < RW ≤1700 2,0
1 930 < RW ≤2150 2,3
2 150 < RW ≤2380 2,4
2 380 < RW ≤2610 2,6
2 610 < RW 2,7
3.3.2 Muiden ajoneuvojen kuin henkilöautojen, joiden vertailumassa on
enemmän kuin 1700 kg, ja ajoneuvojen, joiden kaikki pyörät ovat
vetäviä, osalta 3.3.1 kohdan taulukossa esitetyt tehoarvot kerrotaan
tekijällä 1,3.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 37
▼M4
LISÄYS 3
VIERINTÄVASTUKSEN — MITTAUSMENETELMÄ TIELLÄ — SIMU-
LOINTI ALUSTADYNAMOME—TRILLÄ
1. MENETELMIEN TARKOITUS
Jäljempänä määriteltyjen menetelmien tarkoituksena on mitata tiellä
ajoneuvon vierintävastus tasaisilla nopeuksilla ja simuloida tätä
vastusta dynamometrillä liitteessä III olevan 4.1.4.1 kohdan mukai-
sesti.
2. TIEMÄÄRITELMÄ
Tien on oltava tasainen ja riittävän pitkä jäljempänä määriteltyjen
mittausten suorittamiseen. Kaltevuus ei saa vaihdella enempää kuin
± 0,1 % ja se ei saa ylittää 1,5 %.
3. SÄÄOLOSUHTEET
3.1 Tuuli
Testejä suoritettaessa on tuulen nopeuden oltava keskimäärin alle 3 m/
s ja puuskissa alle 5 m/s. Tuulen tietä vastaan kohtisuoraan olevan
komponentin nopeuden on oltava vähemmän kuin 2 m/s. Tuulen
nopeus mitataan 0,7 m tienpinnan yläpuolelta.
3.2 Kosteus
Tienpinnan on oltava kuiva.
3.3 Ilmanpaine — Lämpötila
Ilmantiheys ei saa poiketa enempää kuin ± 7,5 % vertailuolosuhteiden
(p = 100 kPa, T = 293,2 K) tiheydestä testin aikana.
4. AJONEUVON VALMISTELEMINEN TESTIIN
4.1 Sisäänajo
Ajoneuvon on oltava vähintään 3 000 km:n sisäänajon jälkeen tavano-
maisessa ajokunnossa ja säädettynä. Renkaita on sisäänajettava
samanaikaisesti muun auton kanssa, tai kulutuspinnan urasyvyyden
on oltava 50-90 % alkuperäisestä syvyydestä.
4.2 Tarkastukset
Seuraavat tarkastukset on tehtävä valmistajan ohjeiden mukaisesti;
— pyörät, vanteet, renkaat (merkki, tyyppi, paine),
— etuakseligeometria,— jarrujen säädöt (estettävä hankaaminen),
— etu- ja taka-akseleiden voitelu,
— jousituksen ja maavaran säätö,— jne.
4.3 Testiin valmistautuminen
4.3.1 Ajoneuvo kuormataan siten, että se vastaa vertailumassaa.
Ajoneuvon maavara saadaan, kun kuorman painopiste sijaitsee ulom-
maisten etuistuimien ”R” pisteitä yhdistävällä suoralla pisteiden
keskivälillä.
4.3.2 Tiellä suoritetussa testissä on ajoneuvon ikkunoiden oltava suljettuna.
Kaikkien ilmastointilaitteen, valaisimien jne. luukkujen on oltava
siinä asennossa, jossa ne ovat kyseisten laitteiden ollessa poissa
toiminnasta.
4.3.3 Ajoneuvon on oltava puhdas.
4.3.4 Välittömästi ennen testiä ajoneuvo on saatettava tavanomaiseen
toimintalämpötilaan hyväksyttävällä tavalla.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 38
▼M4
5. MENETELMÄT
5.1 Energian muutos -menetelmä vapaassa hidastumisessa
5.1.1Tiellä
5.1.1.1 Testilaitteisto ja virheet:
— aika on mitattava alle 0,1 s:n virheellä.
— nopeus on mitattava alle 2 %:n virheellä.
5.1.1.2 Menettely5.1.1.2.1 Kiihdytetään ajoneuvo 10 km/h valittua testinopeutta V suurempaan
nopeuteen.
5.1.1.2.2 Asetetaan vaihde vapaalle.
5.1.1.2.3 Mitataan ajoneuvon hidastumiseen nopeudesta
V
2nopeuteen V1kuluva aika V2= V + V km/h; V1=V−Vk m /
h: t1V≤5 km/h
5.1.1.2.4 Suoritetaan sama testi toiseen suuntaan ja määritetään t2.
5.1.1.2.5 Lasketaan kahden ajan t1ja t2keskiarvo T1.
5.1.1.2.6 Toistetaan nämä testit useita kertoja niin että keskiarvon
T¼1
n/C1Xn
i¼1Ti tilastollinen tarkkuus (p) on enintään 2 % (p ≤2 %).
Tilastollinen tarkkuus määritellään seuraavasti:
p¼tsﬃﬃﬃnp/C1100
T
missä:
t = alla olevassa taulukossa oleva vakio,
n = testien lukumäärä,s = keskipoikkeama s ¼ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
X
n
i¼1Ti/C0T ðÞ2
n/C01vuut
n456789 1 0 1 1 1 2 1 3 1 4 1 5
t 3,2 2,8 2,6 2,5 2,4 2,3 2,3 2,2 2,2 2,2 2,2 2,2
tﬃﬃﬃnp1,6 1,25 1,06 0,94 0,85 0,77 0,73 0,66 0,64 0,61 0,59 0,57
5.1.1.2.7 Lasketaan teho kaavasta:
P¼M/C1V/C1∆V
500 T
missä:
P on ilmoitettuna kW:na,V = nopeus testissä m/s,
∆V = nopeuden poikkeama V:stä m/s,
M = vertailumassa kg,T = aika sekunteina.
5.1.2Dynamometrillä
5.1.2.1 Testilaitteisto ja tarkkuus
Laitteiston on oltava identtinen tiellä käytetyn kanssa.
5.1.2.2 Testausmenettely
5.1.2.2.1 Asetetaan ajoneuvo testidynamometrille.
5.1.2.2.2 Säädetään vetävien pyörien rengaspaineet (kylmänä) dynamometrin
vaatimusten mukaisesti.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 39
▼M4
5.1.2.2.3 Säädetään dynamometrin vastaava hitaus.
5.1.2.2.4 Saatetaan dynamometri ja ajoneuvo toimintalämpötilaan sopivalla
tavalla.
5.1.2.2.5 Tehdään 5.1.1.2 kohdan toimenpiteet (lukuun ottamatta 5.1.1.2.4 ja
5.1.1.2.5 kohtaa) ja korvataan M I:llä 5.1.1.2.7 kohdassa annetussa
kaavassa.
5.1.2.2.6 Säädetään jarrulaitteisto siten, että se täyttää liitteessä III olevan
4.1.4.1 kohdan määräykset.
5.2 Vääntömomentin mittausmenetelmä vakionopeudella
5.2.1Tiellä
5.2.1.1 Mittauslaitteet ja virheet:
— vääntömomentin mittaus on tehtävä sellaisella mittauslaitteella,
että tarkkuus on 2 % rajoissa,
— nopeusmittauksen tarkkuuden on oltava 2 % rajoissa.
5.2.1.2 Testausmenettely5.2.1.2.1 Kiihdytetään ajoneuvo valittuun vakionopeuteen V.
5.2.1.2.2 Tallennetaan vääntömomentti C(t) ja nopeus vähintään 10 sekunnin
ajan luokan 1000 mukaisella laitteistolla, joka täyttää standardin ISO
970 vaatimukset.
5.2.1.2.3 Vääntömomentin C(t) ja nopeuden erot suhteessa aikaan eivät saa
mittauksen yhdenkään sekunnin aikana ylittää 5 %:ia.
5.2.1.2.4 Vääntömomentti C
t1on seuraavan yhtälön mukainen keskimääräinen
vääntömomentti:
Ct1¼1
∆tZtþ∆t
tDtðÞdt
5.2.1.2.5 Suoritetaan testi toiseen suuntaan, se on Ct2.
5.2.1.2.6. Lasketaan näistä kahdesta vääntömomentin Ct1ja Ct2arvoista
keskiarvo, se on Ct.
5.2.2Dynamometrillä
5.2.2.1 Mittauslaitteet ja virheet
Laitteiston on oltava identtinen tiellä käytetyn kanssa.
5.2.2.2 Testausmenettely5.2.2.2.1 Suoritetaan 5.1.2.2.1-5.1.2.2.4 kohdassa määritetyt toimenpiteet.5.2.2.2.2 Suoritetaan 5.2.1.2.1-5.2.1.2.4 kohdassa määritetyt toimenpiteet.5.2.2.2.3 Säädetään jarrulaitteisto siten, että se täyttää liitteessä III olevan
4.1.4.1 kohdan vaatimukset.
5.3 Kokonaisvääntömomentti vaihtelevassa ajossa
5.3.1 Tämä menetelmä on vapaaehtoinen lisäys vakionopeusmenetelmälle,
joka määritetään 5.2 kohdassa.
5.3.2 Tällä dynaamisella menetelmällä määritetään keskimääräinen
vääntömomentti
M:Määritys suoritetaan integroimalla varsinaiset
vääntömomenttiarvot ajan suhteen testiajoneuvon käytön aikana
määrättyyn ajosykliin. Integroitu vääntömomentti jaetaan aikaerolla.
Tuloksena on:
M¼1
t2/C0t1Zt2
t1MtðÞ/C1dt med M t ðÞ>0 ½/C138
M lasketaan kuudesta tuloksesta.
Suositeltavaa on, että M :n näytteenottotiheys olisi vähintään kaksi
näytettä sekunnissa.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 40
▼M4
5.3.3Dynamometriasetukset
Dynamometrin kuormitus asetetaan 5.2 kohdassa esitetyllä tavalla. Jos
dynamometrin M arvo ei vastaa tiellä saatua M arvoa, jarrulaitteistoa
säädetään kunnes arvot ovat samat ± 5 %:n tarkkuudella.
Huomautus:Tätä menetelmää voidaan käyttää vain dynamometreissä, joissa on
sähköinen hitauden simulointilaitteisto tai hienosäätö.
5.3.4Hyväksymisehdot
Kuuden mittauksen keskipoikkeama ei saa erota enempää kuin 2 %
keskiarvosta.
5.4 Hidastuvuusmittaus gyroskooppisella tasolla.
5.4.1Tiellä
5.4.1.1 Mittauslaitteet ja virheet:
— nopeutta mitattaessa virheen on oltava vähemmän kuin 2 %,
— hidastuvuutta mitattaessa virheen on oltava vähemmän kuin 1 %,— tien kaltevuus on mitattava siten, että virhe on vähemmän kuin
0,1 %,
— aika on mitattava siten, että virhe on vähemmän kuin 0,1 s.
Ajoneuvon maavara on mitattava vaakasuoralla vertailutasolla; vaih-
toehtoisesti se on mahdollista korjata tienkaltevuuden
1avulla.
5.4.1.2 Testausmenettely5.4.1.2.1 Kiihdytetään ajoneuvon nopeus 5 km/h suuremmaksi kuin valittu
testinopeus V.
5.4.1.2.2 Tallennetaan hidastuvuus välillä V + 0,5 km/h ja V − 0,5 km/h.5.4.1.2.3 Lasketaan nopeuteen V liittyvä keskimääräinen hidastuvuus yhtälöllä:
γ1¼1
tZt
0γ1tðÞdt/C0g/C1sinα1 ðÞ
missä:
γ1= keskimääräinen hidastuvuus nopeudella V tiellä yhteen
suuntaan,
t = aika välillä V + 0,5 km/h ja V − 0,5 km/h,
γ1(t) = hidastuvuus aikavälillä,
g = 9,81 m s−2.
5.4.1.2.4 Suoritetaan samat toimenpiteet toiseen suuntaan ja määritetään γ2:
5.4.1.2.5 Lasketaan keskiarvo Γ1¼γ1þγ2
2testille i.
5.4.1.2.6 Suoritetaan riittävästi testejä, kuten 5.1.1.2.6 kohdassa on vahvistettu
ja korvataan T Γ:lla, missä:
Γ¼1
nXn
i¼1Γi
5.4.1.2.7 Lasketaan keskimääräinen absorboitunut voima F = M · Γ
missä:M = ajoneuvon vertailumassa kg,
Γ= etukäteen laskettu keskimääräinen hidastuvuus.
5.4.2Dynamometrillä
5.4.2.1 Mittauslaitteet ja virheet
Dynamometrin omia mittauslaitteita on käytettävä siten kuin tämän
liitteen lisäyksessä 2 olevassa 2 kohdassa määritellään.
5.4.2.2 Testausmenettely5.4.2.2.1 Voiman säätäminen tasaisella nopeudella.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 41
▼M4
Alustadynamometrillä kokonaisvastus on tyyppiä:
(Fkok)=( Fmitattu)+( Fvetävä akseli), siten että
(Fkok)=( Ftie),
(Fmitattu)=( Ftie)−( Fvetävä akseli),
missä:
(Fmitattu) on alustadynamometrin voimanmittauslaitteistolla mitattu
voima,
(Ftie) on tunnettu,
(Fvetävä akseli) voi olla:
— mitattu dynamometrillä, joka voi toimia moottorina.
Alustadynamometrillä ajetaan ajoneuvoa (vaihde vapaalla) testino-
peudella; vetävän akselin vierintävastus mitataan dynamometrin
voimanmittauslaitteistolla;
— mitattu alustadynamometrillä, joka ei voi toimia moottorina.
Kaksirullaisella dynamometrillä RRarvo on määritetty aiemmin
tiellä.
Yksirullaisella dynamometrillä RRarvo saadaan kertomalla tiellä
aiemmin määritetty arvo vakiolla R, joka on yhtenevä vetävään akse-
liin kohdistuvan massan ja ajoneuvon kokonaismassan suhteen kanssa.
HuomautusR
Rsaadaan käyrästä: F = f(V)1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 42
▼M4
LISÄYS 4
MUIDEN KUIN MEKAANISTEN HITAUKSIEN OIKEELLISUUDEN
TARKASTAMINEN
1. TARKOITUS
Tässä lisäyksessä kuvattu menetelmä tekee mahdolliseksi tarkastaa, että
dynamometrillä jäljitelty kokonaishitaus on toteutettu tyydyttävästi testi-
syklin eri vaiheissa.
2. PERIAATE
2.1 Laskentayhtälöt
Koska dynamometrin rullan/rullien pyörimisnopeus vaihtelee, voidaan
rullan/ien pinnalla vaikuttava voima ilmaista yhtälöllä:
F¼I/C1γ¼IM/C1γþFI
missä:
F = voima rullan/rullien pinnalla,
I = dynamometrin kokonaishitaus (ajoneuvon vastaava hitaus: vrt.
taulukko 5.1 kohdassa),
IM= dynamometrin mekaanisten massojen hitaus,
γ= tangentiaalinen kiihtyvyys rullan pinnalla,
FI= hitausvoima.
Huomautus:Yhtälön selitys mekaanisin hitaudensimulointilaitteistoin varustetulle
dynamometrille on lisätty seuraavaksi.
Kokonaishitaus ilmaistaan seuraavalla yhtälöllä:
I¼I
MþFI
γ
missä:
IMvoidaan laskea tai mitata perinteisillä keinoilla,
FIvoidaan mitata dynamometrissä,
γvoidaan laskea rullien kehänopeudesta.
Kokonaishitaus (I) määritetään kiihdytys- ja hidastustestien aikana suur-
emmilla tai yhtäsuurilla arvoilla kuin mitä toimintasyklissä saavutetaan.
2.2 Kokonaishitauden laskemisen määrittely
Testaus- ja laskentamenetelmillä on voitava määrittää kokonaishitaus I
pienemmällä kuin 2 %:n suhteellisella virheellä ( ∆I/I).
3. VAATIMUKSET
3.1 Simuloidun kokonaishitausmassan I on oltava sama kuin vastaavan
hitauden (ks. liitteessä III oleva 5.1 kohta) teoreettisen arvon seuraavin
rajoituksin:
3.1.1 ± 5 % jokaisesta yksittäisten arvojen teoreettisesta arvosta;3.1.2 ± 2 % jokaisen syklin sarjan keskiarvon teoreettisesta arvosta.
3.2 Edellä 3.1.1 kohdan raja-arvot saavat olla ± 50 % yhden sekunnin ajan
käynnistyksestä ja käsivalintaisilla vaihteistoilla kahden sekunnin ajan
vaihtamisesta.
4. TARKASTUSMENETTELY
4.1 Tarkastus suoritetaan jokaisen testin aikana koko liitteessä III olevassa 2.1
kohdassa määritetyn syklin ajan.
4.2 Kuitenkin jos 3 kohdan vaatimukset täyttyvät hetkellisissä kiihdytyksissä,
jotka ovat ainakin kolme kertaa suurempia tai pienempiä kuin teoreettisen1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 43
▼M4
syklin sarjoissa saavutettavat arvot, edellä esitetty vahvistamismenettely ei
ole tarpeen.
5. TEKNINEN HUOMAUTUS
Yhtälöiden selitykset.
5.1 Voimien tasapaino tiellä:
CR¼k1Jr1dΘ1
dtþk2Jr2dΘ2
dtþk3Mγr1þk3Fsr1
5.2 Voimien tasapaino mekaanisin hitauden simulointilaittein varustetussa
dynamometrissä:
Cm¼k1Jr1dΘ1
dtþk3JRmdWm
dt
Rmr1þk3Fsr1
¼k1Jr1dΘ1
dtþk3Iγr1þk3Fsr1
5.3 Voimien tasapaino muutoin kuin mekaanisin hitauden simulointilaittein
varustetussa dynamometrissä:
Ce¼k1Jr1dΘ1
dtþk3JRedWe
dt
Rer1þCl
Rer10
B@1
CAk3Fsr1
¼k1Jr1dΘ1
dtþk3IMγþFI ðÞ r1þk3Fsr1
Näissä yhtälöissä:
CR = moottorin vääntömomentti tiellä,
Cm = moottorin vääntömomentti mekaanisin hitauden simulointilait-
tein varustetussa dynamometrissä,
Ce = moottorin vääntömomentti sähköisin hitauden simulointilait-
teistoin varustetussa dynamometrissä,
Jr1= ajoneuvon voimansiirron hitausmomentti vetäviin pyöriin
takaisin tuotuna,
Jr2= ei-vetävien pyörien hitausmomentti,
JRm = mekaanisin hitauden simulointilaitteistoin varustetun dynamo-
metrin hitausmomentti,
JRe = sähköisin hitauden simulointilaitteistoin varustetun dynamo-
metri hitausmomentti,
M = ajoneuvon massa tiellä,
I = vastaava hitaus mekaanisin hitauden simulointilaittein varuste-
tussa dynamometrissä,
IM= mekaaninen hitaus sähköisin hitaudensimulointilaitteistoin
varustetussa dynamometrissä,
Fs= tuloksena oleva voima vakionopeudella,
CI= tuloksena oleva vääntömomentti sähköisin hitauden simulointi-
laitteistoin varustetussa dynamometrissä,
FI= tuloksena oleva voima sähköisin hitauden simulointilaitteistoin
varustetussa dynamometrissä,
dΘ1
dt= vetävien pyörien kulmakiihtyvyys,
dΘ2
dt= muiden kuin vetävien pyörien kulmakiihtyvyys,
dWm
dt= mekaanisen dynamometrin kulmakiihtyvyys,1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 44
▼M4
dWe
dt= sähköisen dynamometrin kulmakiihtyvyys,
γ = lineaarinen kiihtyvyys,
r1= vetävien pyörien säde kuormitettuna,
r2= ei-vetävien pyörien säde kuormitettuna,
Rm = mekaanisen dynamometrin rullien säde,
Re = sähköisen dynamometrin rullien säde,k
1= vaihteen alennussuhteesta ja voimansiirron hitaudesta ja
hyötysuhteesta riippuva vakio,
k2= voimansiirron suhde ×r1
r2× ”tehokkuus”,
k3= voimansiirron suhde × ”tehokkuus”.
Kun oletetaan kaksi dynamometrityyppiä (5.2 ja 5.3 kohdat) tehdyn
samanlaisiksi, yksinkertaistettuna saadaan:
k3IM/C1γþFI ðÞ r1¼k3I/C1γ/C1r1
mistä:
I¼IMþFI
γ1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 45
▼M4
LISÄYS 5
KAASUJEN NÄYTTEENOTTOJÄRJESTELMIEN KUVAUS
1. JOHDANTO
1.1 Edellä liitteessä III olevassa 4.2 kohdassa esitetyt vaatimukset
täyttäviä kaasun keräyslaitteistoja on useita eri tyyppejä.
Edellä 3.1, 3.2 ja 3.3 kohdassa kuvattuja laitteita voidaan pitää
hyväksyttävinä, jos ne täyttävät muuttuvan laimennuksen periaatteen
pääehdot.
1.2 Laboratorion on ilmoituksissaan mainittava testeissä käytettävä
keräysjärjestelmä.
2. PAKOKAASUPÄÄSTÖJÄ MITATTAESSA KÄYTETYN MUUT-
TUVAN LAIMENNUKSEN JÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAT
PERUSTEET
2.1 Soveltamisala
Määritetään ajoneuvojen pakokaasujen keräysjärjestelmän toiminta-
tavat todellisten päästöjen massojen mittaamiseksi tämän direktiivin
säännösten mukaisesti.
Päästöjen massamittauksessa käytetty muuttuvan laimennuksen peri-
aate vaatii seuraavan kolmen ehdon täyttymistä:
2.1.1 Ajoneuvon pakokaasuja on jatkuvasti laimennettava ympäröivällä
ilmalla määrätyissä olosuhteissa.
2.1.2 Pakokaasujen ja laimennusilman seoksen kokonaistilavuus on mitat-
tava tarkasti.
2.1.3 Analysointia varten laimennetuista pakokaasuista ja laimennusilmasta
otetaan jatkuvasti vakiosuuruinen näyte.
Syntyneiden kaasumaisten epäpuhtauksien määrä määritellään testin
aikana mitatuista suhteellisista näytteiden pitoisuuksista ja kokonais-
tilavuudesta. Näytteiden pitoisuudet korjataan ottamalla huomioon
ulkoilman epäpuhtauspitoisuus. Dieselmoottoreilla varustetuista
ajoneuvoista lasketaan lisäksi niiden hiukkaspäästöt.
2.2 Tekninen yhteenveto
Kuvassa 1 on kaaviokuva näytteenottojärjestelmästä.
2.2.1 Ajoneuvon pakokaasuja on laimennettava riittävällä määrällä
ympäröivää ilmaa, jotta estetään veden tiivistyminen näytteenotto- ja
mittausjärjestelmään.
2.2.2 Pakokaasujen näytteenottojärjestelmä on oltava suunniteltu siten, että
se mahdollistaa CO2, CO, HC ja NOxkeskimääräisten tilavuuspitoi-
suuksien mittaamisen sekä puristussytytysmoottoreilla varustetuista
ajoneuvoista myös testisyklin aikana pakokaasujen sisältämien hiuk-
kasten pitoisuuden mittaamisen.
2.2.3 Pakokaasujen ja ilman seoksen on oltava homogeenistä siinä
kohdassa, mihin keräysputki on asetettu (ks. 2.3.1.2 kohta).
2.2.4 Keräysputken on otettava edustava näyte laimennetuista pakokaa-
suista.
2.2.5 Järjestelmän on oltava sellainen, että testatun ajoneuvon laimennet-
tujen pakokaasujen kokonaistilavuus voidaan mitata.
2.2.6 Keräysjärjestelmän on oltava kaasutiivis. Muuttuvan laimennuksen
keräysjärjestelmän on oltava siten suunniteltu ja toteutettu sellaisista
materiaaleista, että ne eivät vaikuta epäpuhtauksien pitoisuuksiin
laimennettujen pakokaasujen pitoisuuksissa. Jos jokin laitteiston osa
(lämmönvaihdin, syklonierotin, puhallin jne.) aiheuttaa muutoksen
epäpuhtauksien pitoisuudessa, eikä ongelmaa voida korjata, on näyte
otettava ennen kyseistä kohtaa.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 46
▼M6
▼M4
▼M6
▼M4
▼M6
▼M4
▼M4
2.2.7 Jos testattavan ajoneuvon pakojärjestelmä koostuu useammasta kuin
yhdestä pakoputkesta, on liitäntäletkut kytkettävä yhteen mahdolli-
simman lähellä ajoneuvoa.
2.2.8 Kaasunäytteet on kerättävä keräyspusseihin, joiden tilavuus on
riittävä siten että kaasuvirtaus ei esty keräysjakson aikana. Nämä
pussit on oltava sellaisesta materiaalista valmistettu, että ne eivät
vaikuta kaasumaisten epäpuhtauksien pitoisuuksiin (ks. 2.3.4.4
kohta).
2.2.9 Muuttuvan laimennuksen järjestelmän on oltava siten suunniteltu, että
pakokaasujen keräys on mahdollista ilman, että olennaisesti muute-
taan vastapainetta pakoputken suulla (ks. 2.3.1.1 kohta).
2.3 Erityiset vaatimukset
2.3.1Pakokaasujen keräys- ja laimennuslaitteisto
2.3.1.1 Ajoneuvon pakoputken tai pakoputkien ja sekoituskammion välinen
yhdysletku on oltava mahdollisimman lyhyt; se ei saa missään
tapauksessa:
— muuttaa testattavan ajoneuvon pakojärjestelmän staattista painetta
enempää kuin ± 0,75 kPa 50 km/h nopeudella tai enempää kuin± 1,25 kPa koko testin aikana siitä staattisesta paineesta, joka on
mitattu, kun ajoneuvon pakojärjestelmän ei ole kytketty mitään.
Paine on mitattava pakoputkesta tai sen jatkeesta, jolla on sama
halkaisija, niin läheltä loppupäätä kuin mahdollista.
— muuttaa pakokaasujen laatua.
2.3.1.2 Järjestelmässä on oltava sekoituskammio, jossa ajoneuvon pakokaasut
ja laimennusilma sekoitetaan, jotta saadaan kammion ulostulosta
homogeeninen seos.
Seoksen homogeenisyys ei saa missään keräysputken poikkileikkaus-
kohdassa erota enempää kuin ± 2 % keskiarvosta, joka saadaan
vähintään viidestä tasaisin välein kaasuvirran halkaisijalla sijaitse-
vassa pisteissä saaduista arvosta. Sekoituskammion paine ei saa
erota ulkoilman paineesta enempää kuin ± 0,25 kPa, jotta sen
vaikutus pakojärjestelmän olosuhteisiin olisi mahdollisimman
vähäinen ja jotta paineen aleneminen laimennusilmalaitteistossa olisi
mahdollisimman pieni.
2.3.2Imulaitteisto/tilavuudenmittauslaitteisto
Tällä laitteistolla tulisi olla useita vahvistettuja nopeuksia, jotta
varmistuttaisiin riittävästä virtauksesta ja näin estettäisiin veden
tiivistyminen. Tämä tulos saavutetaan yleensä pitämällä CO
2-pitoi-
suus pakokaasun keräyspussissa pienempänä kuin 3
tilavuusprosenttia.
2.3.3Tilavuuden mittaus
2.3.3.1 Tilavuuden mittauslaitteen on säilytettävä kalibrointitarkkuus
vähintään ± 2 %:n tarkkuudella kaikissa toiminta olosuhteissa. Jos
laitteisto ei pysty kompensoimaan pakokaasun ja ilman seoksen
lämpötilan vaihteluita mittauspisteessä, on käytettävä lämmönvaih-
dinta pitämään lämpötila ± 6 ºC päässä määritellystä
toimintalämpötilasta. Tarvittaessa voidaan syklonierotinta käyttää
tilavuuden mittauslaitteen suojelemiseksi.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 47
▼M4
Kuva 1
Kaavio pakokaasupäästöjen mittauksessa käytettävästä muuttuvan laimennuksen järjestelmästä
(sisältää kuvan)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 48
▼M4
2.3.3.2 Lämpötila-anturi on asennettava välittömästi ennen tilavuuden
mittauslaitetta. Tämän anturin tarkkuuden on oltava ± 1 ºC ja toimin-
taviiveen on oltava 0,1 sekuntia 62 %:in kohdalla annetusta
lämpötilavaihtelusta (arvo mitattu silikoniöljyssä).
2.3.3.3 Painemittauksilla on oltava ± 0,4 kPa:in tarkkuus testin ajan.
2.3.3.4 Paine-ero ilmanpaineeseen verrattuna mitataan ennen tilavuudenmit-
tauslaitetta ja tarvittaessa myös sen jälkeen.
2.3.4Kaasunäytteiden otto
2.3.4.1 Laimennettu pakokaasu
2.3.4.1.1 Laimennetusta pakokaasusta otetaan näyte ennen imulaitteistoa,
mutta ilmastointilaitteiden jälkeen (jos sellaisia on).
2.3.4.1.2 Virtauksen määrä ei saa poiketa enempää kuin ± 2 % keskimääräi-
sestä.
2.3.4.1.3 Keräysmäärän on oltava vähintään 5 litraa minuutissa eikä se saa
ylittää 0,2 %:a laimennetun pakokaasun virtausmäärästä.
2.3.4.1.4 Vastaavia rajoja sovelletaan myös vakiomassakeräysjärjestelmälle.
2.3.4.2 Laimennusilma
2.3.4.2.1 Laimennusilmasta otetaan näyte vakiovirtauksella ulkoilman
sisäänoton läheltä (ilmansuodattimen jälkeen, jos sellainen on asen-
nettu).
2.3.4.2.2 Ilma ei saa olla sekoittumisalueen pakokaasujen pilaama.
2.3.4.2.3 Laimennetun ilman näytteenottomäärän on oltava verrattavissa
laimennetun pakokaasun tapauksessa käytettyyn.
2.3.4.3 Keräystoiminnot
2.3.4.3.1 Näytteenottoon käytettyjen materiaalien on oltava sellaisia, että ne
eivät vaikuta epäpuhtauksien pitoisuuksiin.
2.3.4.3.2 Suodattimia voidaan käyttää kiinteiden hiukkasten välttämiseksi.
2.3.4.3.3 Pumppuja tarvitaan näytteiden kokoamiseksi keräyspusseihin.
2.3.4.3.4 Virtauksen säätöventtiileitä ja virtausmittareita tarvitaan vaadittujen
virtausmäärien saavuttamiseksi.
2.3.4.3.5 Kaasutiiviitä pikaliittimiä voidaan käyttää kolmitieventtiilien ja
keräyspussien välillä. Liittimet tiivistävät itsensä automaattisesti
pussin puolelta. Muita järjestelmiä voidaan käyttää näytteiden johta-
miseksi analysaattoriin (esimerkiksi kolmitiesulkuventtiilejä).
2.3.4.3.6 Kaasujen ohjaamiseen käytettyjen venttiilien on oltava nopeasti
säädettäviä ja nopeasti säätyviä.
2.3.4.4 Näytteiden varastointi
Kaasunäytteet on kerättävä keräyspusseihin joiden tilavuus on
riittävä, jotta keräysmäärä ei vähene. Nämä pussit on oltava sellai-
sesta materiaalista valmistettu, etteivät ne muuta synteettisten
epäpuhtauksien pitoisuuksia enempää kuin ± 2 % 20 minuutin
kuluttua.
2.4 Lisäkeräysyksikkö puristussytytysmoottoreilla varustettujen
ajoneuvojen testaamiseksi
2.4.1 Erotuksena pakokaasujen näytteiden otosta ottomoottoreilla varuste-
tuissa ajoneuvoissa hiilivetyjä ja hiukkasia sisältävienkaasunäytteiden ottopaikat ovat laimennustunnelissa,
2.4.2 Pakokaasujen lämpöhäviöiden rajoittamiseksi pakoputken pään ja
laimennustunnelin sisääntulon välisellä osuudella oleva väliputki saa
olla enintään 3,6 m:n tai lämpöeristettynä enintään 6,1 m:n pituinen.
Putken sisäläpimitta saa olla enintään 105 mm.
2.4.3 Pyörrevirtausolosuhteet on kehitettävä laimennustunneliin
(Reynoldsin luku 4 000) jonka on oltava sähköä johtavasta materiaa-
lista valmistettu suora putki sen varmistamiseksi, että laimennettu
pakokaasu on näytteenottopisteissä homogeenista ja kaasuista ja
hiukkasista saadaan edustavat näytteet. Laimennustunnelin läpimitan
on oltava vähintään 200 mm ja testilaitteisto on maadoitettava.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 49
▼M6
▼M6
2.4.4 Hiukkasten näytteenottojärjestelmässä on laimennustunneliin asen-
nettu keräysputki ja kaksi sarjaan asennettua suodatinparia.
Suodattimiin tulevan ja niistä lähtevän virtauksen puolella on oltava
virtaussuuntaan avautuvat pikasulkuventtiilit.
2.4.5 Hiukkasten keräysputki on asennettava seuraavasti:
Sen on sijaittava lähellä kanavan keskilinjaa, likimain kymmentä
tunnelin läpimittaa vastaavalla etäisyydellä kanavan sisäänmenoau-
kosta virtaussuuntaan katsottuna ja sen sisäläpimitan on oltava
vähintään 12 mm.
Näytteenottopään ja suodattimen alustan välisen etäisyyden on vastat-
tava vähintään viittä putken läpimittaa, mutta se saa olla enintään
1 020 mm.
2.4.6 Kaasuvirrannäytteenottoon käytettävä mittauslaitteisto koostuu
pumpuista sekä kaasuvirtauksen säätimistä ja virtauksen mittausyk-
siköistä.
2.4.7 Hiilivetyjen näytteenottojärjestelmä koostuu lämmitetystä keräysput-
kesta, keräyslinjasta, suodattimesta ja pumpusta. Keräysputki on
asennettava samalle etäisyydelle kanavan sisäänmenoaukosta kuin
hiukkasten keräysputki siten, ettei kumpikaan aiheuta häiriötä toisen
toiminnalle. Sen sisäläpimitan on oltava vähintään 4 mm.
2.4.8 Kuumennusjärjestelmän on pidettävä kaikkien kuumennettujen osien
lämpötilan 190 ºC ± 10 ºC alueella.
2.4.9 Jos virtausmäärän vaihteluita ei ole mahdollista kompensoida, järjes-
telmässä on oltava 2.3.3.1 kohdassa eritelty lämmönvaihdin ja
lämpötilan säädin virtausmäärän pitämiseksi vakiona ja näytteidenot-
tomäärän vakiosuuruisina.
3. LAITTEIDEN KUVAUS
3.1 Muuttuvan laimennuksen laite ja kiertomäntäpumppu (PDP-CVS
-järjestelmä) (Kuva 1)
3.1.1 Kiertomäntäpumppu ja vakiotilavuuskerääjä (PDP-CVS) täyttävät
tämän liitteen vaatimukset, jos pumpussa säilyvät sekä lämpötila että
paine vakioina. Kokonaistilavuus mitataan laskemalla kalibroidun
kiertomäntäpumpun kierrokset. Suhteellinen näyte vakiovirtauksella
saadaan pumpun, virtausmittarin ja säätöventtiilin avulla.
3.1.2 Kuvassa 1 on kaaviokuva kyseisestä keräysjärjestelmästä. Koska
useilla eri laitteistoilla on mahdollista saada tarkkoja tuloksia, kaavio-
kuvan tarkka noudattaminen ei ole välttämätöntä. Lisäosia, kuten
mittareita, venttiileitä, solenoideja ja katkaisimia, voidaan käyttää
lisätietojen keräämiseen ja ohjaamaan eri osien toimintoja.
3.1.3 Keräyslaite koostuu:
3.1.3.1 Laimennusilman suodattimesta (D), joka voidaan tarvittaessa esiläm-
mittää. Tämän suodattimen on koostuttava aktiivihiilikerroksesta,
joka on asetettu kahden paperikerroksen väliin ja jota on käytettävä
vähentämään ja stabiloimaan ympäröivän laimennusilman hiilivetypi-
toisuuksia.
3.1.3.2 Sekoituskammiosta (M), jossa pakokaasut ja laimennusilma sekoite-
taan homogeeniseksi.
3.1.3.3 Lämmönvaihtimesta (H), jonka kapasiteetti riittää pitämään ilma/
pakokaasu -seoksen lämpötilan ± 6 ºC päässä suunnitellusta toimin-
talämpötilasta koko testin ajan, kun mittaus suoritetaan välittömästi
ennen kiertomäntäpumppua. Tämä laite ei saa vaikuttaa analysoita-
viksi otettujen laimennettujen kaasujen epäpuhtauspitoisuuksiin.
3.1.3.4 Lämpötilan säätöjärjestelmä (TC), jota käytetään lämmönvaihtimen
lämmittämiseen ennen testiä ja lämmönvaihtimen lämpötilan tarkkai-
luun testin aikana niin, että poikkeamat suunnitellusta
toimintalämpötilasta ovat enintään ± 6 ºC.
3.1.3.5 Kiertomäntäpumpusta (PDP), joka siirtää vakiotilavuusvirran ilma/
pakokaasu -seosta; pumpun virtauskapasiteetin on oltava riittäväestämään veden tiivistymisen järjestelmään kaikissa testin aikana
esiintyvissä olosuhteissa; tämä voidaan yleensä varmistaa käyttämällä
pumppua, jonka virtauskapasiteetti on:
3.1.3.5.1 — kaksi kertaa niin suuri kuin ajosyklin kiihdytyksissä syntyvä
suurin pakokaasuvirta, tai1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 50
▼M4
▼M4
3.1.3.5.2 — riittävä varmistamaan että laimennetun pakokaasun keräyspussissa
CO2-pitoisuus on pienempi kuin 3 tilavuusprosenttia.
3.1.3.6 Lämpötila-anturista (T1) (tarkkuus ± 1 ºC) asennettuna välittömästi
ennen kiertomäntäpumppua; sen on oltava suunniteltu mittaamaan
jatkuvasti laimennetun pakokaasuseoksen lämpötilaa testin aikana.
3.1.3.7 Painemittarista (G1) (tarkkuus ± 0,4 kPa), joka on asennettuna
välittömästi ennen tilavuudenmittauslaitetta ja rekisteröi kaasu-
seoksen ja ympäröivän ilman välisiä painevaihteluita.
3.1.3.8 Toisesta painemittarista (G2) (tarkkuus ± 0,4 kPa) asennettuna siten,
että pumpun sisäänmenon ja ulostulon välinen paine voidaan rekis-
teröidä.
3.1.3.9 Kahdesta keräyskohdasta (S1ja S2), joista otetaan laimennusilman ja
laimennetun pakokaasu/ilma seoksen näytteitä.
3.1.3.10 Suodattimesta (F) erottamaan kiinteät hiukkaset pakokaasuvirrasta,
joka kerätään analysointia varten.
3.1.3.11 Pumpuista (P), joilla otetaan testin aikana vakiotilavuus laimennu-
silmaa ja laimennettua pakokaasu/ilma -seosta.
3.1.3.12 Virtauksen säätimistä (N), joilla varmistetaan tasainen vakiovirtaus
testin suorituksen aikana kaasunäytteiden keräysputkista S1ja S2;j a
joilla on oltava sellainen virtaus, että jokaisen testin loputtua
näytteiden määrä on analysointiin riittävä (noin 10 l/min).
3.1.3.13 Virtausmittareista (FL), joilla säädetään ja valvotaan kaasunäytteiden
tasainen virtaus testin aikana.
3.1.3.14 Nopeasti toimivista venttiileistä (V), joilla ohjataan tasainen kaasu-
virtaus keräyspusseihin tai poistoaukkoon.
3.1.3.15 Kaasutiivistä pikaliittimistä (Q), jotka ovat nopeasti toimivien venttii-
lien ja keräyspussien välillä; liittimien on sulkeuduttava
automaattisesti keräyspussin puolelta; Vaihtoehtoisesti voidaan
käyttää muita menetelmiä näytteiden johtamiseen analysoitaviksi
(esim. kolmitiesulkuventtiileitä).
3.1.3.16 Keräyspusseista (B), joihin kerätään laimennetut pakokaasu- ja
laimennusilmanäytteet testin aikana; niiden on oltava riittävän tilavia,
jotta ne eivät rajoita näytevirtausta; materiaalin on oltava sellainen,
ettei se vaikuta mittauslaitteisiin eikä kaasunäytteiden kemialliseen
koostumukseen (esim. laminoitua polyetyleeni/polyamidikalvoa tai
fluorattua polyhiilivetyä).
3.1.3.17 Digitaalisesta laskurista (C), joka kirjaa kiertomäntäpumpun kier-
rokset testin aikana.
3.1.4Lisälaitteet dieselmoottorilla varustettujen ajoneuvojen testaamiseen
Jotta liitteessä III olevassa 4.3.1.1 ja 4.3.2 kohdassa esitetyt vaati-
mukset täyttyisivät, on katkoviivalla kuvaan 1 merkityt lisälaitteet
oltava kytkettynä järjestelmään, kun testataan dieselmoottorilla varus-
tettuja ajoneuvoja:
Fh: lämmitetty suodatin,
S3: keräyspiste sekoituskammion lähellä,
Vh: lämmitetty monitieventtiili,
Q: pikaliitin, jonka avulla ympäröivä ilmanäyte BA voidaan
analysoida HFID analysaattorilla,
HFID: lämmitetty liekki-ionisaatioanalysaattori,1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 51
▼M6
Kuva 1
Vakiotilavuusnäytteenottolaitteisto varustettuna kiertomäntäpumpulla (PDP-CVS-
järjestelmä)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 52
▼M4
R ja I: hetkellisen hiilivetypitoisuuden integrointi- ja tallennuslait-
teet,
Lh: lämmitetty näyteputkisto.
Kaikkien lämmitettyjen osien on oltava 190 ± 10 ºC lämpötilassa.
Hiukkasten näytteenottojärjestelmä
—S4: keräysputki laimennustunnelissa,
—Fp: suodatinyksikkö, joka koostuu kahdesta sarjaan asennetusta
suodatinparista; kytkinjärjestelmä kahta rinnan asetettavaa
lisäsuodatinta varten,
— näytteenottolinja,— pumput, virtauksen säätimet, virtauksen mittausyksiköt.
3.2 Kriittiseen virtaukseen perustuva laimennuslaitteisto (CFV-CVS -
järjestelmä) (Kuva 2)
3.2.1 Kriittiseen virtaukseen perustuvan venturin käyttöCVS-näytteenoton
yhteydessä perustuu kriittisen virtauksen mekaniikkaan. Pakokaasun
ja laimennuskaasun vaihtelevan seoksen virtausnopeus pidetään
äänennopeudessa, joka on suoraan verrannollinen kaasun lämpötilan
neliöjuureen. Virtausta mitataan, lasketaan ja integroidaan jatkuvasti
testin aikana.
Jos käytetään ylimääräistä kriittiseen virtaukseen perustuvaa keräys-
venturia varmistetaan, että kaasunäytteitä otetaan oikeassa suhteessa.
Kun kahden venturin sisäänmenojen paineet ja lämpötilat ovatsamoja, on keräysvirtaus oikeassa suhteessa tuotetun laimennetun
pakokaasun seoksen kokonaistilavuuteen ja siten tämän liitteen vaati-
mukset täyttyvät.
3.2.2 Kuva 2 on kaaviokuva kyseisestä keräysjärjestelmästä. Koska useilla
eri kokoonpanoilla on mahdollista saada tarkkoja tuloksia, kaavio-
kuvan tarkka noudattaminen ei ole välttämätöntä. Lisäosia, kuten
mittareita, venttiileitä, solenoideja ja katkaisimia, voidaan käyttää
lisätietojen keräämiseen ja eri osajärjestelmien toimintojen yhteenso-
vittamiseen.
3.2.3 Keräilylaitteisto koostuu:3.2.3.1 Laimennusilman suodattimesta (D), joka voidaan tarvittaessa esiläm-
mittää. Suodattimen on koostuttava aktiivihiilestä, joka on asetettu
paperikerroksien väliin, ja sitä on käytettävä vähentämään ja stabiloi-
maan laimennusilman hiilivetyjen taustapäästöjä.
3.2.3.2 Sekoituskammiosta (M), jossa pakokaasut ja laimennusilma sekoit-
tuvat homogeenisesti.
3.2.3.3 Syklonierottimesta (CS) hiukkasten erottamiseksi.3.2.3.4 Kahdesta keräysputkesta (S
1ja S2), joista otetaan näyte laimennusil-
masta ja laimennetusta pakokaasusta.
3.2.3.5 Kriittiseen virtaukseen perustuvasta näytteenottoventurista (SV), joka
ottaa oikeassa suhteessa näytteitä laimennetuista pakokaasuista keräy-
sputkesta S2.
3.2.3.6 Suodattimesta (F) erottamaan kiinteät hiukkaset analysointia varten
kerättävistä näytteistä.
3.2.3.7 Pumpuista (P), joilla otetaan osa laimennusilman ja laimennetun
pakokaasun virrasta pusseihin testin aikana.
3.2.3.8 Virtauksen säätimistä (N), joilla varmistetaan tasainen kaasunäyt-
teiden virtaus keräysputkesta S1testin suorituksen aikana.
Kaasunäytteiden virtauksen on oltava sellainen, että testin loputtuanäytteiden määrä on analysointiin riittävä (noin 10 l/min).
3.2.3.9 Vaimentimesta (PS) keräysputkistossa.3.2.3.10 Virtausmittareista (FL), joilla säädetään ja valvotaan kaasunäytteiden
tasainen virtaus testin aikana.
3.2.3.11 Nopeatoimisista solenoidiventtiileistä (V), joilla ohjataan tasainen
kaasunäytteiden virtaus keräyspusseihin tai poistoaukkoihin.
3.2.3.12 Kaasutiivistä pikaliittimistä (Q) venttiilien ja keräyspussien välillä.
Liittimien on sulkeuduttava automaattisesti keräyspussin puolelta.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 53
▼M6
▼M4
▼M4
Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää muita menetelmiä näytteiden johta-
miseen analysoitaviksi (esimerkiksi kolmitiesulkuventtiileitä).
3.2.3.13 Keräyspusseista (B), joilla kerätään laimennettujen pakokaasujen ja
laimennusilman näytteet testin aikana. Niiden on oltava riittävän
tilavia, jotta ne eivät rajoita näytevirtausta; materiaalin on oltava sell-
ainen, ettei se vaikuta mittauksiin eikä kaasunäytteiden kemialliseen
koostumukseen (esimerkiksi laminoitua polyetyleeni/polyamidikalvoa
tai fluorattua polyhiilivetyä).
3.2.3.14 Painemittarista (G1), joka on tarkka ja jonka tarkkuuden on oltava
± 0,4 kPa.
3.2.3.15 Lämpötila-anturista (T1), joka on tarkka ja jonka tarkkuuden on
oltava ± 1 ºC ja sillä on oltava sekunnin toimintaviive 62 %
lämpötilan muutoksesta (arvo mitattu silikoniöljyssä).
3.2.3.16 Kriittisen virtauksen mittausventuriletkusta (MV), jolla mitataan
laimennettujen pakokaasujen kokonaistilavuutta.
3.2.3.17 Puhaltimesta (BL), jonka kapasiteetin on oltava riittävä laimennet-
tujen pakokaasujen kokonaistilavuuden käsittelyyn.
3.2.3.18 CFV-CVS -järjestelmän kapasiteetin on oltava riittävä estämään
veden tiivistymisen järjestelmään kaikissa mahdollisissa testin aikana
esiintyvissä olosuhteissa. Tämä voidaan yleensä varmistaa
käyttämällä puhallinta, jonka kapasiteetti on:
3.2.3.18.1 kaksi kertaa niin suuri kuin ajosyklin kiihdytyksissä syntyvä suurin
pakokaasuvirta, tai
3.2.3.18.2 riittävä varmistamaan, että laimennetun pakokaasun keräyspussissa
CO2-pitoisuus on pienempi kuin 3 tilavuusprosenttia.
3.2.4Lisälaitteet dieselmoottorilla varustettujen ajoneuvojen testaamiseen
Jotta liitteessä III olevassa 4.3.1.1 ja 4.3.2 kohdassa esitetyt vaati-
mukset täyttyisivät, on katkoviivalla kuvaan 2 merkityt lisälaitteet
oltava kytkettynä dieselmoottorilla varustettuja ajoneuvoja testa-
ttaessa:
Fh on lämmitetty suodatin,
S3on keräyspiste sekoituskammion lähellä,
Vhon lämmitetty monitieventtiili,
Q on pikaliitin, jonka avulla ympäröivä ilmanäyte BA voidaan
analysoida HFID analysaattorilla,
HFID on lämmitetty liekki-ionisaatioanalysaattori,
R ja I ovat hetkellisen hiilivetypitoisuuden integrointi- ja tallennus-
laitteet,
Lh on lämmitetty näyteputkisto.
Kaikkien lämmitettyjen osien on oltava 190 ± 10 ºC lämpötilassa.Jos virtauksen muutosten kompensointi ei ole mahdollista, niin tarvi-
taan lämmönvaihdin (H) ja lämpötilansäätöjärjestelmä (TC), jolla on
2.2.3 kohdassa eritellyt ominaisuudet, varmistamaan tasainen virtaus
venturin (MV) ja täten oikeassa suhteessa oleva virtaus S
3pisteen
läpi.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 54
▼M6
Kuva 2
Vakionäytteenottolaitteisto varustettuna kriittisen virtauksen venturiputkella (CFV-
CVS-järjestelmä)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 55
▼M6
Hiukkasten näytteenottojärjestelmä
—S4: keräysputki laimennustunnelissa,
—Fp: kahdesta sarjaan asennetusta suodatinparista koostuva suodati-
nyksikkö; kytkinyksikkö kahta rinnan asennettavaa lisäsuodatinta
varten,
— näytteenottolinja,— pumput, virtauksen säätimet, virtauksen mittausyksiköt.
3.3 Muuttuvan laimennuksen laitteisto, jossa vakiovirtaus saadaan
kuristimen avulla (CFO-CVS -järjestelmä) (kuva 3)►
M6 (vain
ottomoottoreilla varustetuille ajoneuvoille) ◄
3.3.1 Keräyslaitteisto koostuu:3.3.1.1 Näytteenottoputkesta, joka yhdistää ajoneuvon pakoputken laitteis-
toon.
3.3.1.2 Keräyslaitteesta, johon kuuluu pumppu, joka imee laimennettua
pakokaasun ja ilman seosta.
3.3.1.3 Sekoituskammiosta (M), jossa pakokaasut ja laimennusilma sekoit-
tuvat homogeenisesti.
3.3.1.4 Lämmönvaihtimesta (H), jonka on oltava kapasiteetiltaan riittävä
pitämään ilma/pakokaasu -seoksen lämpötila, mitattuna juuri ennen
virtausmäärän mittauslaitteistoa, koko testin ajan ± 6 ºC suunnitel-
lusta toimintalämpötilasta. Tämä laite ei saa vaikuttaa
analysoitaviksi otettujen laimennettujen pakokaasujen epäpuhtauspi-
toisuuksiin.
Jos nämä olosuhteet eivät ole tyydyttävät jonkun epäpuhtauden
osalta, keräys on tehtävä ennen syklonia tarpeellisten epäpuhtauksien
osalta.
Tarvittaessa lämpötilan säätölaitteistoa (TC) käytetään lämmönvaih-
timen esilämmittämiseen ennen testaamista ja lämpötilan pitämiseen
siinä ± 6 ºC tarkkuudella testin aikana.
3.3.1.5 Kahdesta keräysputkesta (S
1ja S2) näytteiden keräämiseksi ja niitä
auttavista pumpuista (P) ja virtausmittarista (FL) ja tarvittaessa
suodattimista (F) kiinteiden hiukkasten poistamiseksi analysoitavista
kaasuista.
3.3.1.6 Yhdestä pumpusta laimennusilmalle ja yhdestä pumpusta laimenne-
tulle seokselle.
3.3.1.7 Tilavuusmittarista, jossa on kuristin.
3.3.1.8 Lämpötila-anturista (T1) (tarkkuus ± 1 ºC) asennettuna välittömästi
ennen tilavuuden mittauslaitetta, sen on oltava suunniteltu tarkkaile-
maan jatkuvasti laimennetun pakokaasuseoksen lämpötilaa testin
aikana.
3.3.1.9 Painemittarista (G1) (tarkkuus ± 0,4 kPa), joka on asennettu
välittömästi ennen tilavuuden mittauslaitetta; se rekisteröi kaasu-
seoksen ja ulkoilman välisiä painevaihteluita.
3.3.1.10 Toisesta painemittarista (G2) (tarkkuus ± 0,4 kPa) asennettuna siten,
että pumpun sisäänmenon ja ulostulon välinen paine voidaan kirjata.
3.3.1.11 Virtauksen säätimistä (N), jotka varmistavat tasaisen, jatkuvan kaasu-
näytteiden virtauksen näytteenottokohdista S1ja S2testin aikana.
Kaasunäytteiden virtauksen on oltava sellainen, että jokaisen testin
loputtua näytteiden määrä on analysointiin riittävä (noin 10 l/min).
3.1.3.12 Virtausmittareista (FL), joilla säädetään ja valvotaan näytevirtauksen
tasaisuutta testin aikana.
3.1.3.13 Kolmitieventtiileistä (V), joilla ohjataan tasainen kaasunäytteiden
virtaus keräyspusseihin tai poistoaukkoihin.
3.1.3.14 Kaasutiivistä pikaliittimistä (Q) kolmitieventtiilien ja keräyspussien
välillä; liittimien on sulkeuduttava automaattisesti keräyspussin
puolelta. Muita menetelmiä näytteiden johtamiseen analysoitavaksi
voidaan käyttää (esimerkiksi kolmitiesulkuventtiileitä).1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 56
▼M4
▼M4
3.1.3.15 Keräyspusseista (B) laimennettujen pakokaasujen ja laimennusilman
näytteiden keräämiseksi. Niiden on oltava riittävän tilavia, jotta ne
eivät rajoita näytevirtausta. Pussin materiaalin on oltava sellainen,
ettei se vaikuta mittaukseen eikä kaasunäytteiden kemialliseen koos-
tumukseen (esimerkiksi laminoitua polyetyleeni/polyamidi kalvoa tai
fluorattua polyhiilivetyä).1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 57
▼M4
Kuva 3
Kaavio muuttuvan laimennuksen laitteistosta, jossa vakiovirtaus saadaan kuristimen avulla
(CFO-CVS-järjestelmä)
(sisältää kuvan)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 58
▼M4
LISÄYS 6
LAITTEIDEN KALIBROINTIMENETELMÄT
1. KALIBROINTIKÄYRÄN MÄÄRITTÄMINEN
1.1 Kaikki tavanomaisesti käytetyt toiminta-alueet on kalibroitava liitteessä
III olevassa 4.3.3 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti
jäljempänä määritellyllä menettelyllä.
1.2 Analysaattorin kalibrointikäyrä määritetään vähintään viiden kalibrointi-
pisteen avulla, joiden on oltava jakautuneena mahdollisimman tasaisesti.
Kalibrointikaasun suurimman nimellisen pitoisuuden on oltava vähintään
80 % täyden näyttämän arvosta.
1.3 Kalibrointikäyrä on laskettava pienimmän neliön menetelmällä. Jos
tulokseksi saatavan polynomin asteluku on suurempi kuin kolme, on
kalibrointipisteitä oltava vähintään asteluku lisättynä kahdella.
1.4 Kalibrointikäyrä ei saa erota enempää kuin 2 % yhdenkään kalibrointi-
kaasun nimellispitoisuudesta.
1.5 Kalibrointikäyrän kulku
Kalibrointikäyrän kulusta ja kalibrointipisteistä on mahdollista tarkastaa,
että kalibrointi on oikein suoritettu. Analysaattorien erilaiset ominaispar-
ametrit on esitettävä, erityisesti:
— mitta-asteikko,
— herkkyys,
— nollapiste,
— kalibrointipäivä.
1.6 Jos voidaan osoittaa tutkimuslaitosta tyydyttävästi, että vaihtoehtoisella
tekniikalla (esim. tietokoneella tai elektronisella näyttöalueen vaihdolla)
saavutetaan sama tarkkuus, voidaan näitä vaihtoehtoja käyttää.
2. KALIBROINNIN TARKASTUS
2.1 Kaikki tavanomaisesti käytettävät toiminta-alueet on tarkastettava ennen
jokaista analyysia jäljempänä esitettyjen vaatimusten mukaisesti.
2.2 Kalibrointi tarkastetaan käyttämällä nollakaasua ja vertailukaasua, jonka
nimellisarvo on lähellä analysoitavan kaasun oletettua arvoa.
2.3 Jos saavutettu arvo ei eroa näissä kahdessa pisteessä teoreettisesta
arvosta enempää kuin ± 5 % täydestä teoreettisen arvon näyttämästä,
säätöparametreja voidaan muuttaa. Jos näin ei ole, on tehtävä uusi kali-
brointikäyrä 1 kohdan mukaisesti.
2.4 Testauksen jälkeen nollakaasua ja samaa vertailukaasua on käytettävä
uusintatarkastukseen. Analyysi on hyväksytysti suoritettu, jos näiden
kahden mittaustuloksen ero on vähemmän kuin 2 %.
3. NOx-KONVERTTERIN TEHOKKUUDEN TESTI
Konvertterin, jota käytetään muuttamaan NO2NO:ksi, tehokkuus testa-
taan seuraavasti:
Käytettäessä kuvassa 1 esitettyä testiä ja jäljempänä esitettyä menettelyä
voidaan konvertterin tehokkuus testata otsonaattorin avulla.
3.1 Kalibroidaan CLA-analysaattori yleisimmällä näyttöalueella laitteen
valmistajan ohjeiden mukaisesti, käyttäen nolla- ja vertailukaasuja (NO-
sisällön on oltava 80 % enimmäisnäytöstä ja NO2-pitoisuuden
vähemmän kuin 5 % NO-pitoisuudesta). NOx-analysaattorin on oltava
NO-tilassa niin, ettei vertailukaasu kulje konvertterin läpi. Tallennetaan
mitattu pitoisuus.
3.2 Happea tai synteettistä ilmaa lisätään jatkuvasti kaasuvirtaan T-liittimen
kautta, kunnes pitoisuuslukema on noin 10 % vähemmän kuin 3.1
kohdassa tarkoitettu kalibrointipitoisuus. Tallennetaan mitattu pitoisuus
(C). Otsonaattori on poissa päältä koko toimenpiteen ajan.
3.3 Kytketään otsonaattori tuottamaan riittävästi otsonia niin, että NO-pitoi-
suus laskee 20 %:iin (vähimmäisarvo 10 %) 3.1 kohdassa määritetystä
kalibrointipitoisuudesta. Tallennetaan mitattu pitoisuus (d).1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 59
▼M4
3.4 NOx-analysaattori kytketään NOx-tilaan, jolloin kaasuseos (joka koostuu
NO, NO2,O2ja N2kaasuista) kulkee konvertterin läpi. Tallennetaan
mitattu pitoisuus (a).
3.5 Kytketään otsonaattori pois toiminnasta. Edellä 3.2 kohdassa esitetty
kaasuseos kulkee konvertterin läpi ilmaisimeen. Tallennetaan mitattu
pitoisuus (b).
Kuva 1
(sisältää kuvan)
3.6 Otsonaattorin ollessa pois toiminnasta suljetaan myös hapen tai synteet-
tisen ilman virtaus. NOx-analysaattorin näyttämä ei saa olla enempää
kuin 5 % 3.1 kohdassa saatua arvoa suurempi.
3.7 NOx-konvertterin tehokkuus lasketaan seuraavasti:
tehokkus % ðÞ ¼1þa/C0b
c/C0d/C18/C19
/C2100
3.8 Täten saatu arvo ei saa olla alle 95 %.
3.9 Konvertterin tehokkuus on testattava vähintään kerran viikossa.
4. CVS-JÄRJESTELMÄN KALIBROINTI
4.1 CVS-järjestelmä on kalibroitava tarkan virtausmittarin ja virtauksen
rajoituslaitteistojen avulla. Virtaus järjestelmän läpi on mitattava eri
paineen arvoilla ja vastaavat järjestelmän säätöparametrit on mitattava
ja suhteutettava virtaukseen.
4.1.1 Erityyppisiä virtausmittareita, esimerkiksi kalibroituja venturiputkia,
laminaarivirtausmittareita, kalibroituja turpiinimittareita, voidaan
käyttää, jos ne ovat dynaamisia mittausjärjestelmiä ja että ne täyttävät
liitteessä III olevan 4.2.2 ja 4.2.3 kohdan vaatimukset.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 60
▼M4
4.1.2 Seuraavissa kohdissa esitetään yksityiskohtaisesti menetelmä PDP- ja
CVS-yksiköiden kalibroinnista käyttäen laminaarivirtausmittaria, jolla
saavutetaan vaadittu tarkkuus, kun samalla tarkistetaan kalibroinnin
oikeellisuus tilastollisesti.
4.2 Kiertomäntäpumpun kalibrointi (PDP)
4.2.1 Seuraavassa kalibrointimenetelmässä esitetään pääpiirteittäin laitteisto,
testijärjestely ja eri parametrit, jotka mitataan CVS-pumpun virtausno-
peuden selvittämiseksi. Kaikki pumppuun liittyvät parametrit mitataan
yhdessä virtausmittariin liittyvien parametrien kanssa. Laskettu virtaus-
nopeus (yksikkönä m3/min pumpun imupuolella, absoluuttinen paine ja
lämpötila) voidaan piirtää pumpun parametrien tietystä yhdistelmästä
riippuvan korrelaatiofunktion suhteen. Lineaarinen yhtälö, joka yhdistää
pumpun virtaaman ja korrelaatiofunktion, määritetään tämän jälkeen. Jos
CVS-laitteessa on useita nopeusalueita, on kaikki käytetyt nopeusalueet
kalibroitava.
4.2.2 Tämä kalibrointimenettely perustuu pumpun ja virtausmittarin sellaisten
parametrien, jotka liittyvät virtausnopeuteen kussakin pisteessä, abso-
luuttisten arvojen mittaukseen. Seuraavista kolmesta olosuhteesta on
huolehdittava, jotta kalibrointikäyrän tarkkuus ja kattavuus varmistetaan.
4.2.2.1 Pumpun paineet on mitattava pumpussa olevista tapeista mieluummin
kuin pumpun sisäänmenoon ja ulostuloon liittyvistä putkista. Pumppua
käyttävän päätylevyn ylä- ja alaosiin kiinnitettyjen painetappien avulla
saadaan mitattua pumpun todellinen onkalopaine ja siten todellinen
paine-ero.
4.2.2.2 Lämpötila on pidettävä vakaana kalibroinnin ajan. Laminaarivirtausmit-
tari on herkkä sisäänmenopuolen lämpötilan vaihteluille, jotka
aiheuttavat tulosten hajontaa. Asteittaiset lämpötilan vaihtelut ± 1 ºC
ovat hyväksyttäviä, jos muutos tapahtuu useiden minuuttien kuluessa.
4.2.2.3 Kaikkien virtausmittarin ja CVS-pumpun välisten liitosten on oltava
tiiviitä.
4.2.3 Pakokaasupäästötestin aikana tämän saman pumpun parametrien mittaus
tekee mahdolliseksi laskea virtausnopeus kalibrointiyhtälöstä.
4.2.3.1 Tämän lisäyksen kuvassa 2 esitetään eräs mahdollinen testijärjestely.
Muutokset ovat sallittuja edellyttäen, että tyyppihyväksynnän antavat
viranomaiset ovat hyväksyneet ne tarkkuudeltaan vastaaviksi.
Jos käytetään lisäyksessä 5 olevassa kuvassa 2 esitetyn mukaista testijär-
jestelyä, on seuraavat tiedot ilmoitettava annetulla tarkkuudella:
ulkoinen ilmanpaine (korjattu) (PB) ± 0,03 kPa
ympäröivä lämpötila (T) ± 0,2 ºC
ilmanlämpötila LFE:ssä (ETI) ± 0,15 ºC
alipaine ennen LFE:tä (EPI) ± 0,01 kPapaineenalennus LFE:ssä (EDP) ± 0,0015 kPa
ilmanlämpötila CVS-pumpun sisäänme-
nossa (PTI)± 0,2 ºC
ilmanlämpötila CVS-pumpun ulostulossa
(PTO)± 0,2 ºC
alipaine CVS-pumpun sisäänmenossa
(PPI)± 0,22 kPa
painehuippu CVS-pumpun ulostulossa
(PPO)± 0,22 kPa
pumpun kierrokset testin aikana (n) ± 1 kierros
testin kesto (minimi 250 s) (t) ± 0,1 s.
4.2.3.2 Kun kuvassa 2 esitetyn mukainen kytkentä on tehty, asetetaan säädettävä
virtauksen rajoitin täysin auki-asentoon ja annetaan CVS-pumpun toimia
20 minuuttia ennen kalibroinnin aloittamista.
4.2.3.3 Asetetaan rajoitusventtiili rajoittamaan virtausta enemmän pumpun
sisäänmenon alipaineen (PPI) (noin 1 kPa) lisäämiseksi. Tämä johtaa
vähintään kuuteen pisteeseen kokonaiskalibroinnissa. Anna järjestelmän
tasaantua kolme minuuttia ja toista tietojen tallennus.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 61
▼M4
Kuva 2
PDP-CVS-järjestelmän kalibrointikokoonpano
(sisältää kuvan)
4.2.4Tietojen käsittely
4.2.4.1 Ilman virtausmäärä (Qs) jokaisessa testipisteessä lasketaan yksikköinä
m3/min virtausmittarin antamista tiedoista, valmistajan ohjeiden mukai-
sesti.
4.2.4.2 Ilman virtausmäärä muutetaan pumpun virtaukseksi (Vo)m3/kierros
pumpun sisääntulon absoluuttisen paineen ja lämpötilan avulla.
Vo¼Qs
n/C1Tp
273;2/C1101;33
Pp
missä:
Vo= pumpun virtausmäärä m3/kierros lämpötilassa Tpja paineessa Pp,
Qs= ilmanvirtaus m3/min, kun olosuhteet ovat 101,33 kPa, 273,2 K,
Tp= pumpun sisäänmenon lämpötila (K),
Pp= absoluuttinen pumpun sisäänmenon paine,
n = pumpun nopeus kierrosta minuutissa.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 62
▼M4
Kuva 3
CFV-CVS-järjestelmän kalibrointikokoonpano
(sisältää kuvan)
Pumpun nopeuden, paineenvaihteluiden ja pumpun jättämän keskinäiset
vaikutukset kompensoidaan korrelaatiofunktiolla (Xo) pumpun nopeuden
(n), pumpun sisäänmenon ja ulostulon välisen paine-eron sekä absoluut-
tisen pumpun ulostulopaineen avulla seuraavasti:
Xo¼1
2ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
∆Pp
Pes
missä:
Xo= korrelaatiofunktio,
Pp= paine-ero pumpun sisäänmenon ja ulostulon välillä (kPa),
∆Pp= absoluuttinen pumpun ulostulon paine (PPO + PB)(kPa).
Lineaarisella pienimmän neliön sovituksella saadaan kalibrointiyhtälöt
muotoon:
Vo=Do−M( Xo)
n=A−B( ∆Pp)
Do, M, A ja B ovat suoria määrittäviä vakioita.
4.2.4.3 Useampinopeuksinen CVS-järjestelmä on kalibroitava kaikilla käyte-
tyillä nopeuksilla. Saatujen kalibrointikäyrien on oltava likimain
yhdensuuntaisia ja vakion Doarvon on suurennuttava, kun pumpun
virtausnopeus pienenee.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 63
▼M4
Jos kalibrointi on suoritettu huolellisesti, lasketut arvot ovat ± 0,5 %:n
päässä mitatuista Voarvoista. Arvot M vaihtelevat pumppukohtaisesti.
Kalibrointi on suoritettava pumppua käyttöönotettaessa ja suurempien
huoltojen jälkeen.
4.3 Kriittisen virtauksen venturin (CFV) kalibroiminen
4.3.1 CFV-järjestelmän kalibrointi perustuu kriittisen venturin virtausyhtälöön:
Qs¼Kv/C1Pﬃﬃﬃ
Tp
missä:
Qs= virtaus,
Kv= kalibrointikerroin,
P = absoluuttinen paine (kPa)
T = absoluuttinen lämpötila (K).
Kaasuvirtaus on sisäänmenopaineen ja -lämpötilan funktio.Jäljempänä esitetty kalibrointimenetelmä antaa kalibrointikertoimen
tietyillä mitatuilla paineen, lämpötilan ja ilman virtauksen arvoilla.
4.3.2 Valmistajien suosittamia kalibrointimenetelmiä on käytettävä CFV-lait-
teiston elektronisten osien kalibrointiin.
4.3.3 Kriittisen virtauksen venturin kalibrointivirtaukset on mitattava ja seur-
aavat tiedot on ilmoitettava annetulla tarkkuudella:
ulkoinen ilmanpaine (korjattu)(P
B) ± 0,03 kPa,
ilmanlämpötila LFE:ssä virtausmittari
(ETI)± 0,15 ºC,
alipaine ennen LFE:tä (EPI) ± 0,01 kPa,
paineenalennus LFE-matriisissa (EDP) ± 0,0015 kPa,ilmavirta (Q
s) ± 0,5 %,
alipaine CFV-sisäänmenossa (PPI) ± 0,02 kPa,
lämpötila venturin sisäänmenossa (Tv) ± 0,2 ºC.
4.3.4 Laitteisto on asennettava kuvassa 3 esitetyllä tavalla ja tarkastettava
mahdollisten vuotojen varalta. Kaikki vuodot virtauksen mittauslait-
teiston ja kriittiseen virtaukseen perustuvan venturin välillä vaikuttavat
ratkaisevasti kalibroinnin tarkkuuteen.
4.3.5 Säädettävä virtauksen rajoitin asetetaan auki-asentoon, puhallin käynnis-
tetään ja järjestelmän annetaan vakiintua. Kaikkien mittauslaitteiden
tiedot tallennetaan.
4.3.6 Virtauksen rajoitusta muutetaan ja vähintään kahdeksan venturin kriit-
tisen virtauksen alueen kattavaa lukemaa on tallennettava.
4.3.7 Kalibroinnissa talletettuja tietoja käytetään seuraaviin laskelmiin. Ilman
virtausnopeus Qsjokaisessa mittauspisteessä lasketaan virtausmittarin
tiedoista, sen valmistajan kuvaamalla menetelmällä.
Kalibrointikertoimen arvo lasketaan jokaisessa testauspisteessä:
Kv¼Qs/C1ﬃﬃﬃﬃﬃTvp
Pv
missä:
Qs= virtausmäärä m3/min kun olosuhteet ovat 101,33 kPa, 273,2 K,
Tv= venturin sisäänmenon lämpötila (K),
Pv= absoluuttinen paine venturin sisäänmenossa (kPa).
Piirrä Kvventurin sisäänmenopaineen funktiona. Äänennopeudella
tapahtuvassa virtauksessa Kv-arvo säilyy suhteellisen vakiona. Paineen
laskiessa (alipaine kasvaa) venturi tulee epävakaaksi ja Kv-arvo laskee.
Kv-arvojen muuttuminen ei ole sallittua.
Keskimääräisen Kv-arvo ja keskipoikkeama lasketaan vähintään kahdek-
sassa pisteessä kriittisellä alueella.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 64
▼M4
Jos keskipoikkeama ylittää 0,3 % keskimääräisestä Kv-arvosta, on
tehtävä tarvittavat korjaukset.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 65
▼M4
LISÄYS 7
KOKONAISJÄRJESTELMÄN TARKASTUS
1. Täyttääkseen liitteessä III olevassa 4.7 kohdassa esitetyt vaatimukset CVS-
näytteenkeräysjärjestelmän ja analyysijärjestelmän kokonaistarkkuus on
määritettävä johtamalla järjestelmään tunnettu massa epäpuhtauskaasua,
kun järjestelmää käytetään, kuten tavallisen testin aikana ja sen jälkeen
analysoidaan ja lasketaan epäpuhtauden massa tämän liitteen lisäyksen 8
yhtälöillä, kuitenkin poikkeuksena propaanin massa jona käytetään arvoa1,967 grammaa litrassa normaaliolosuhteissa. Seuraavalla kahdella teknii-
kalla tiedetään saavutettavan riittävä tarkkuus.
2. PUHTAAN KAASUN (CO TAI C
3H8) VAKIOVIRTAUKSEN MITTAA-
MINEN KRIITTISEN VIRTAUKSEN KURISTINLAITEELLA
2.1. Tunnettu määrä puhdasta kaasua (CO tai C3H8) syötetään CVS-järjes-
telmään kalibroidun kriittisen kuristimen läpi. Jos sisäänmenopaine on
tarpeeksi korkea, virtauksen määrä (q), jota säädetään kriittisellä kuristi-
mella, on riippumaton kuristimen ulostulopaineesta (kriittinen virtaus). Jos
yli 5 % vaihteluita esiintyy, on virhetoiminnan syy etsittävä ja korjattava.
CVS-järjestelmää käytetään, kuten pakokaasupäästötestissä, noin 5—10
minuuttia. Kerätty kaasu analysoidaan tavanomaisin laittein ja tulosta verra-
taan etukäteen tiedettyyn kaasunäytteen pitoisuuteen.
3. PUHTAAN KAASUN (CO TAI C3H8) RAJOITETUN MÄÄRÄN
MITTAAMINEN PUNNITUSTEKNIIKALLA
3.1. Seuraavaa punnitustekniikkaa voidaan käyttää CVS-järjestelmän tarkasta-
miseen. Määritetään pienen, joko hiilimonoksidilla tai propaanilla täytetyn
sylinterin paino ± 0,01 g tarkkuudella. CVS-järjestelmää käytetään 5—10
minuuttia, kuten tavallisen pakokaasutestin aikana, samalla CO tai propaani
ruiskutetaan järjestelmään. Puhtaan kaasun määrä saadaan painoerojen
avulla. Keräyspusseihin varastoitu kaasu analysoidaan pakokaasuanalysoin-
nissa tavallisesti käytetyillä laitteistoilla. Saatuja tuloksia verrataan edeltä
käsin laskettuihin pitoisuuslukuihin.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 66
▼M6
LISÄYS 8
EPÄPUHTAUSPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN
1 YLEISTÄ
1.1 Kaasumaiset epäpuhtauspäästöt lasketaan seuraavan yhtälön avulla:
Mi=Vmix·Qi·kH·Ci·1 0−6
jossa:M
i: Epäpuhtauden i päästöt g/testi;
Vmix: Laimennetun pakokaasun tilavuus ilmaistuna l/testi ja korjattuna
vakio-olosuhteita vastaavaksi (273,2 K ja 101,33 kPa);
Qi: Epäpuhtauden i tiheys ilmaistuna g/l normaalilämpötilassa (273,2 K)
ja normaalipaineessa (101,33 kPa);
kH: Kosteuspitoisuuden korjauskerroin, jota käytetään typpioksi-
dipäästöjen laskemisessa (HC- ja CO-päästöille ei ole
kosteuskorjaimia);
Ci: Epäpuhtauden i pitoisuus laimennetussa pakokaasussa, ilmaistuna
ppm ja korjattuna laimennusilmassa olevalla epäpuhtauden i pitoi-
suudella.
1.2Tilavuuden määrittäminen
Sovelletaan muuttamattomana aikaisemman 1 jakson sanamuotoa.
1.3Näytepussissa olevien epäpuhtauksien korjattujen pitoisuusarvojen
laskeminen
Sovelletaan muuttamattomana aikaisemman 2 jakson sanamuotoa.
1.4NO-osan kosteuspitoisuuden korjauskertoimen määrittäminen
Sovelletaan muuttamattomana aikaisemman 3 jakson sanamuotoa.
1.5Laskentaesimerkki
Sovelletaan muuttamattomana 4.2 kohtaan saakka aikaisemman 4 jakson
sanamuotoa ja poistetaan 4.3 ja 4.4 kohta.
2 PURISTUSSYTYTYSMOOTTOREILLA VARUSTETTUIHIN AJONEU-
VOIHIN SOVELLETTAVAT ERITYISET MÄÄRÄYKSET
2.1HC-päästön mittaus dieselmoottoreilla
Puristussytytysmoottoreiden HC-päästön massan määrittämiseen käytettävä
HC-osan keskipitoisuus lasketaan seuraavan kaavan avulla:
ce¼Zt2
t1cHC/C1dt
t2/C0t1
jossa:Zt2
t1cHC/C1dt: Lämmitetyn liekki-ionianalysaattorin (HFID) tuloksen
ilmaiseva integraali koko testin aikana (t2−t1),
ce: Laimennetussa pakokaasussa oleva mitattu HC-pitoisuus,
ilmaistuna ppm,
ce: käytetään CHCsijasta kaikissa asianomaisissa yhtälöissä.
2.2Hiukkaspitoisuuden määrittäminen
HiukkaspäästöMp(g/testi) lasketaan seuraavan kaavan avulla:
Mp¼VmixþVep/C0/C1
/C1Pe
Vep1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 67
▼M6
jos pakokaasut puhalletaan ulos tunnelista,
Mp¼VmixþPe
Vep
jos pakokaasut kierrätetään takaisin tunneliin,
jossa:V
mix: Laimennettujen pakokaasujen tilavuus (ks. 1.1.3 kohta) vakio-
olosuhteissa,
Vep: Hiukkassuodattimen läpi virtaavan pakokaasun tilavuus vakio-
olosuhteissa,
Pe: Suodattimeen kerääntynyt hiukkasmassa,
Mp: Hiukkaspäästöilmaistuna g/testi tätä lisäystä varten
tai
Mp: Hiukkaspäästöilmaistuna g/vaihe liitteessä III A olevaa lisäystä 8
varten.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 68
▼M6
LISÄYS 9
ESISOPEUTTAMISSYKLI
CEC CF-11/3
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 69
▼M6
Aika
(s)Nopeus
(km/h)
00
20 55
45 55
65 0
75 092 50
108 50
125 0
135 0
155 55
180 55
200 0
210 0
225 40
255 40
270 80
400 80
420 0
430 0
445 40
485 40
500 80
630 80
650 0
660 0
680 50820 50
840 0
850 0
880 80
1110 80
1130 50
1150 90
1760 90
1800 01970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 70
▼M5
LIITE III A
TYYPPI I -TESTIÄ VASTAAVA TESTI KYLMÄKÄYNNISTYKSEN
JÄLKEISTEN PÄÄSTÖJEN TARKASTAMISEKSI
1 JOHDANTO
Ks. liitteessä I oleva 8.3 kohta.
2 ALUSTADYNAMOMETRIN TOIMINTASYKLI
2.1 Syklin kuvaus
Alustadynamometrillä noudatettava sykli on jäljempänä olevan
taulukon ja lisäyksen 1 kaavion mukainen.
Tämä taulukko antaa myös syklin vaiheittaisen jäsentelyn.
2.2 Sama kuin liitteessä III oleva 2.2 kohta.
2.3 Vaihteistot
2.3.1 Kaikki testausolosuhteet, paitsi erikseen mainitut, asetetaan valmis-
tajan suositusten mukaisiksi.
2.3.2 Ajoneuvot, jotka on varustettu vapaakytkimellä tai ylivaihteella,
paitsi erikseen mainitut, testataan nämä laitteet valmistajan suosi-
tusten mukaisesti käytettynä.
2.3.3 Joutokäyntivaiheissa automaattivaihteistot ovat ”ajaa”-asennossa ja
pyörät jarrutettuina: käsivalintaiset vaihteistot ovat vaihde
kytkettynä ja kytkin vapautettuna (pohjassa), poikkeuksena ensim-
mäinen joutokäyntivaihe.
Haluttu ajonopeus on saavutettava mahdollisimman vähäisin
kaasupolkimen liikkein.
2.3.4 Kiihdytyksen on oltava tasaista ja seurattava vaihteen kulloistakin
nopeutta ja menettelyjä. Käsivalintaisella vaihteistolla varustettuja
ajoneuvoja testattaessa on kaasupoljin vapautettava vaihtojen
ajaksi ja suoritettava vaihtaminen mahdollisimman nopeasti. Jos
ajoneuvo ei kiihdy riittävän nopeasti, on sitä kiihdytettävä suurim-
malla teholla, kunnes nopeus vastaa kyseiselle hetkelle
testiohjelmassa määrättyä.
2.3.5 Jarrutusvaiheissa vaihde on kytkettynä ja jarruja ja kaasupoljinta
käytetään tarvittaessa, jotta haluttu nopeus saavutetaan. Käsivalin-
taisilla vaihteistolla on kytkimen oltava kytkettynä (ylhäällä) ja
vaihdetta ei vaihdeta edellisestä vaiheesta. Niissä vaiheissa, joissa
pysähdytään kytkin vapautetaan (painetaan pohjaan), kun nopeus
laskee alle 24,1 km/h, kun moottorin käynti muuttuu karkeaksi,
tai kun moottori on sammumassa.
2.3.6 Käsivalintainen vaihteisto
2.3.6.1 Käsivalintaisen vaihteiston vaihtamiset suoritetaan valmistajan
ohjeiden mukaisesti noudattaen testeistä vastaavan teknisen tutki-
muslaitoksen kanssa sovittuja menettelyjä.
2.4 Toleranssit
2.4.1 Dynamometrin ajoaikataulu on lisäyksessä 1. Aikataulu on
määritetty tasaisena käyränä aika-nopeus akselilla. Se koostuu tois-
tumattomista sarjoista erimittaisista joutokäynti-, kiihdytys-,
vakionopeus- ja hidastusvaiheita.
2.4.2 Toleranssit nopeudelle ovat:
— yläraja on 3,2 km/h korkeampi kuin käyrän korkein piste
sekunnin sisällä annetusta ajasta,
— alaraja on 3,2 km/h alempi kuin käyrän alin piste sekunnin
sisällä annetusta ajasta,
— toleransseja suuremmat vaihtelut (sellaisia saattaa esiintyä
vaihtojen aikana) sallitaan, jos niiden kesto ei ole suurempi
kuin 2 sekuntia,
— annettuja pienemmät nopeudet sallitaan, jos ajoneuvo toimii
suurimmalla mahdollisella teholla tällaisten poikkeamien
aikana,1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 71
▼M5
— nopeuden toleranssit määritetään kuten yllä, poikkeuksena ylä-
ja alarajat, jotka ovat 6,4 km/h,
— seuraavista kuvista näkyy sallitut nopeuden vaihtelurajat tyypil-
lisissä pisteissä. Kuva A on tyypillinen nopeuskäyrän osa, jossa
nopeus kasvaa tai pienenee koko 2 sekunnin ajan. Kuva B on
tyypillinen nopeuskäyrän osa, jossa on suurin tai pienin arvo.
Kuva A
 Kuva B
3 AJONEUVO JA POLTTOAINE
3.1 Testattavat ajoneuvot
3.1.1/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Sama kuin liitteessä III oleva 3.1.1 )3.1.6 kohta3.1.2
3.1.3
3.1.43.1.5
3.1.6
3.2 Polttoaine
Liitteen VI mukaista vertailupolttoainetta tai yhteisön vientimark-
kinoilla toimivaltaisten viranomaisten käyttämää vastaavaa
vertailupolttoainetta, on käytettävä testissä.
4 TESTILAITTEISTOT4.1 Alustadynamometri
4.1.1 Sama kuin liitteessä III oleva 4.1.1 kohta lisättynä seuraavalla
alakohdalla: ”Säädettävällä kuormituskäyrällä varustetut dynamo-
metrit voidaan tulkita kiinteällä kuormituskäyrällä varustetuiksi
dynamometreiksi, jos ne täyttävät tällaisille dynamometreille
vahvistetut vaatimukset ja niitä voidaan käyttää kuten kiinteällä
kuormituskäyrällä varustettuja dynamometrejä.”
4.1.2/C148/C147/C147/C149/C147/C147/C150Sama kuin liitteessä III oleva 4.1.1, 4.1.2 ja 4.1.3 kohta.4.1.3
4.1.4 Tarkkuus
4.1.4.1 Sama kuin liitteessä III oleva 4.1.4.1 kohta.4.1.4.2 Kiinteällä kuormituskäyrällä varustetun dynamometrin kuorman on
vastattava tietä 5 %:n tarkkuudella 80,5 km/h nopeudessa.
Säädettävällä kuormituskäyrällä varustetun dynamometrin kuormi-
tuksen on vastattava tietä 5 %:n tarkkuudella 80,5 km/h, 60 km/h,1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 72
▼M5
40 km/h nopeuksilla ja 10 %:n tarkkuudella 20 km/h nopeudella.
Tätä nopeutta hitaammilla nopeuksilla dynamometrin absorboiman
tehon on oltava positiivinen.
4.1.4.3/C148/C147/C147/C149/C147/C147/C150Sama kuin liitteessä III oleva 4.1.4.3 ja 4.1.4.4 kohta.4.1.4.4
4.1.5 Kuorma- ja hitausasetukset
4.1.5.1 Dynamometrit kiinteällä kuormituskäyrällä: kuormitussimulaattorin
on oltava säädetty absorboimaan ajoneuvon vetopyöräteho tasai-
sella 80,5 km/h nopeudella. Vaihtoehtoiset tämän kuormituksen
määritysmenetelmät esitetään lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa ja
lisäyksessä 3.
4.1.5.2 Dynamometrit säädettävällä kuormituskäyrällä: kuormitussimulaat-
torin on oltava säädetty absorboimaan ajoneuvon vetopyöräteho
tasaisilla 20, 40, 60, 80,5 km/h nopeuksilla. Vaihtoehtoiset tämän
kuormituksen määritysmenetelmät esitetään lisäyksessä 2 olevassa
3 kohdassa ja lisäyksessä 3.
4.1.5.3 Sama kuin liitteessä III oleva 4.1.5.3 kohta.
4.2/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Sama kuin liitteessä III oleva 4.2 )4.7 kohta.4.3
4.4
4.54.64.7
5 TESTIN VALMISTELU
5.1 Hitaussimulaattorin säätäminen ajoneuvon translatorisen
hitauden mukaan
Vertailumassa
(kg)Ekvivalenttihitausmassa
(kg)
VP≤480 450
480 < VP ≤540 510
540 < VP ≤600 570
600 < VP ≤650 620
650 < VP ≤710 680
710 < VP ≤770 740
770 < VP ≤820 800
820 < VP ≤880 850
880 < VP ≤940 910
940 < VP ≤990 960
990 < VP ≤1 050 1 020
1 050 < VP ≤1 110 1 080
1 110 < VP ≤1 160 1 130
1 160 < VP ≤1 220 1 190
1 220 < VP ≤1 280 1 250
1 280 < VP ≤1 330 1 300
1 330 < VP ≤1 390 1 360
1 390 < VP ≤1 450 1 420
1 450 < VP ≤1 500 1 470
1 500 < VP ≤1 560 1 530
1 560 < VP ≤1 620 1 590
1 620 < VP ≤1 670 1 640
1 670 < VP ≤1 730 1 700
1 730 < VP ≤1 790 1 760
1 790 < VP ≤1 870 1 810
1 870 < VP ≤1 980 1 930
1 980 < VP ≤2 100 2 040
2 100 < VP ≤2 210 2 150
2 210 < VP ≤2 320 2 270
2 320 < VP ≤2 440 2 380
2 440 < VP 2 4901970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 73
▼M5
Vauhtipyöriä, sähköisiä tai muita keinoja hitausmassan taulukon
mukaiseen simulointiin voidaan käyttää. Jos tarvittavaa ekvivalent-
tihitausmassaa ei saada käytössä olevasta dynamometristä, on
käytettävä seuraavaa käytettävissä olevaa suurempaa ekvivalentti-
hitausmassaa (ei yli 115 kg:aa suurempaa).
Huomautus
Vertailumassalla tarkoitetaan ajoneuvon massaa ajokunnossa
vähennettynä ajajan massalla ja lisättynä vakiomassalla 136 kg.
5.2 Sama kuin liitteessä III oleva 5.2 kohta.
5.3 Ajoneuvon sopeuttaminen
5.3.1 Ajoneuvo on ennen testiä pidettävä huoneessa, jonka lämpötila on
suhteellisen vakaa ja 20 ja 30ºC:n välillä.
Tämän sopeuttamisen on kestettävä vähintään kuusi tuntia, jos
moottoriöljyn lämpötila mitataan, ja 12 tuntia, jollei sitä mitata.
Jos valmistaja niin vaatii, on testi suoritettava viimeistään 36
tunnin kuluessa siitä, kun ajoneuvolla on viimeksi ajettu normaa-
lilämpöisenä.
5.3.2 Sama kuin liitteessä III oleva 5.3.2 kohta.
6 TESTIN KULKU
6.1/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Sama kuin liitteessä III oleva 6.1 )6.1.4 kohta.6.1.2
6.1.36.1.4
6.2 Testaus ja näytteenkeräys
6.2.1 Ajoneuvo on ennen päästötestiä säilytettävä siten, ettei kosteutta
(esimerkiksi sadetta tai kastetta) ole sen pinnalla. Täydellinen
dynamometritesti koostuu 12,1 km:n mittaisesta kylmäkäynnistysa-
josta ja simuloi 12,1 km:n kuumakäynnistyksen ajoa. Ajoneuvo
seisoo dynamometrillä 10 min testien välillä. Kylmäkäynnistystesti
jakaantuu kahteen jaksoon. Ensimmäinen, ”kylmävaihe”, joka
simuloi kylmäkäynnistyksen jälkeistä ajoa, päättyy aikataulun
mukaisesti hidastuksen loputtua 505 sekunnin kuluessa lähdöstä.
Toinen jakso, ”stabilisointivaihe”, koostuu lopusta ajasta käsittäen
myös moottorin sammuttamisen. Kuumakäynnistystesti jakaantuu
samoin kahteen jaksoon. Ensimmäinen jakso, ”lämminvaihe”,
esittää kuumakäynnistyksen jälkeistä tilannetta ja loppuu samaan
pisteeseen kuin kylmäkäynnistyksen ensimmäinen jakso. Kuuma-
käynnistystestin toinen jakso, ”stabilisointivaihe”, oletetaan
samanlaiseksi kuin kylmäkäynnistyksen toinen jakso. Tämän
vuoksi kuumakäynnistystesti lopetetaan ensimmäisen jakson (505
sekunnin) jälkeen.
6.2.2 Seuraavat toimenpiteet tehdään jokaisessa testissä:
6.2.2.1 Asetetaan ajoneuvon vetävät pyörät dynamometrille
käynnistämättä moottoria. Nollaa ja vapauta rullien kierroslukulas-
kuri.
6.2.2.2 Avataan moottoritilan kansi ja aseta jäähdytyspuhallin paikoilleen.
6.2.2.3 Kytketään tyhjennetyt näytteenkeräyspussit laimennetun pako-
kaasun ja laimennusilman keräysjärjestelmiin, näytteen
valintaventtiilit valmiusasennossa.
6.2.2.4 Käynnistetään CVS-laite (vakiotilavuus näytteenottaja) (jollei jo
päällä), näytepumput, lämpötilan mittaus, jäähdytyspuhallin ja
lämmitetty hiilivetyanalysaattori (vain dieselille). (Vakiotilavuus-
näytteenottajan lämmönvaihtimen on oltava lämmitetty
toimintalämpötilaan.) Dieselin hiilivetyanalysaattorin näyteput-
kiston ja suodattimen (jos käytössä) on oltava esilämmitetty
190 ± 10 ºC lämpötilaan.
6.2.2.5 Säädetään näytevirrat halutuiksi (vähintään 0,28 m
3/h) ja asetetaan
kaasuvirtojen mittauslaiteiden näyttämät nollille.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 74
▼M5
Huomautus
CFV—CVS-laitteiston näytteiden virtausta säädetään venturin
muotoilulla.
6.2.2.6 Kiinnitetään joustava pakokaasun poistoputki ajoneuvon pako-
putkeen.
6.2.2.7 Käynnistäkää kaasunvirtauksen mittauslaite, asettakaa näytteenva-
lintaventtiilit asentoon, jossa virtaus suuntautuu ”hetkelliseen”
pakokaasujen näytteenottopussiin ja ”hetkelliseen” laimennusilman
näytteenottopussiin (käynnistäkää dieselin hiilivetyjen analysaat-
torin laskin ja tarvittaessa tarkastakaa piirturikäyrä), säätäkää
venttiilejä näytteenoton aikana siten, että virtaus ohjautuu hetkelli-
sessä testivaiheessa hiukkassuodattimiin, käynnistäkää moottorit.
6.2.2.8 Vaihde kytketään 15 sekunnin kuluttua moottorin käynnistämi-
sestä.
6.2.2.9 Ohjelman mukainen kiihdytysvaihe aloitetaan 20 sekunnin kuluttua
moottorin käynnistämisestä.
6.2.2.10 Käytetään ajoneuvoa dynamometriajo-ohjelman mukaisesti.6.2.2.11 ►
M6Suunnitelman mukaan 505 sekunnin kuluessa tapahtuvan
hidastumisen päätyttyä muuttakaa samanaikaisesti keräysvirrat
”hetkellisistä” näytteenottopusseista stabiileihin pusseihin siten,
että virrat kulkevat stabiloituneiden virtojen hiukkassuodattimien
kautta, pysäyttäkää kaasuvirtauksen mittauslaite N:o 1 (ja dieselin
hiilivetyjen laskin N:o 1) (tarkastakaa dieselin hiilivetyjen piirtur-
ikäyrä) ja käynnistäkää kaasunvirtauksen mittauslaite N:o 2 (jadieselin hiilivetyjen laskin N:o 2). ◄Ennen kiihdytystä, joka
ohjelman mukaan tapahtuu 510 sekunnin kuluttua, tallennetaan
rullien tai akselin kierrosluvut tai vaihdetaan toiseen laskuriin.
Mahdollisimman pian siirretään ”kylmävaihe” -pakokaasu- ja
laimennusilmanäytteet analyysijärjestelmään, jotta saadaan pako-
kaasunäytteestä vakaantuneet lukemat kaikista analysaattoreista 20
minuutin kuluessa testin näytteenkeräysosan loppumisesta.
6.2.2.12 Sammutetaan moottori kahden sekunnin kuluessa viimeisestä
pysähtymisestä (1369 sekuntia).
6.2.2.13 ►
M6Viisi sekuntia moottorin pysähtymisestä pysäyttäkää sama-
naikaisesti kaasunvirtauksen mittauslaite N:o 2 (ja dieselin
hiilivetyjen laskin N:o 2) (tarkastakaa hiilivetyjen piirturikäyrä,
jos sellainen on), sulkekaa stabiilin vaiheen hiukkassuodattimien
venttiilitjaasettakaanäytteenvalintaventtiilit ”varalla”-asentoon. ◄
Tallennetaan rullien tai akselin kierrosluvut ja nollataan mittarien
näytöt. Mahdollisimman pian siirretään ”stabilisointi vaihe” pako-
kaasu ja laimennusilmanäytteet analyysijärjestelmään, jotta
saadaan pakokaasunäytteestä vakaantuneet lukemat kaikista analy-
saattoreista 20 minuutin kuluessa testin näytteenkeräysosan
loppumisesta.
6.2.2.14 Välittömästi näytteenkeräysjakson jälkeen sammutetaan jäähdyty-
spuhallin ja suljetaan moottoritilan kansi.
6.2.2.15 Suljetaan CVS-laite tai irrotetaan poistoputki ajoneuvon pakoput-
kesta.
6.2.2.16 Toistetaan 6.2.2.2 )6.2.2.10 kohdan toimenpiteet kuumakäynnistys-
testiä varten. ►M6Dieselmoottoreilla varustettujen ajoneuvojen
kuumakäynnistystestissä tarvitaan samoin vain yksi pari
hiukkassuodattimia. ◄Vain yksi tyhjennetty näytteenkeräyspussi
tarvitaan pakokaasuille ja yksi laimennusilmalle. Edellä 6.2.2.7
kohdan käynnistystoimenpiteet alkavat 9 )11 minuutin kuluttua
kylmäkäynnistystestin näytteenkeräysjakson loppumisesta.
6.2.2.17 ►M6Suunnitelman mukaan 505 sekunnin kuluessa tapahtuvan
hidastamisen päätyttyä pysäyttäkää samanaikaisesti kaasuvir-
tauksen mittauslaite N:o 1 (ja dieselin hiilivetyjen laskin N:o 1)
(tarkastakaa dieselin hiilivetyjen piirturikäyrä, jos sellainen on)
sulkekaa hiukkassuodattimen venttiilit ja kääntäkää näytteenvalin-
taventtiili ”varalla”-asentoon (moottoria ei sammuteta
kuumakäynnistystestin näytteenottojakson aikana). ◄
6.2.2.18 Mahdollisimman pian siirretään ”lämminvaihe” -pakokaasu ja
laimennusilmanäytteet analyysijärjestelmään, jotta saadaan pako-
kaasunäytteestä vakaantuneet lukemat kaikista analysaattoreista 20
minuutin kuluessa testin näytteenkeräysosan loppumisesta.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 75
▼M6
▼M5
▼M5
6.3 Moottorin käynnistäminen
6.3.1 Bensiinimoottoriset ajoneuvot
Tätä kohtaa sovelletaan bensiinimoottorilla varustettuihin ajoneu-
voihin.
6.3.1.1 Ajoneuvo on käynnistettävä valmistajan sarjatuotantoajoneuvon
käsikirjassa esitetyllä tavalla. Ensimmäinen 20 sekunnin jouto-
käyntijakso alkaa, kun moottori käynnistyy.
6.3.1.2 Rikastustoimenpiteet
Automaattirikastimella varustetut ajoneuvot käynnistetään valmis-
tajan sarjatuotantoajoneuvon käsikirjassa esitetyllä tavalla.
Käsirikastimella varustetut ajoneuvot käynnistetään valmistajan
sarjatuotantoajoneuvon käsikirjassa esitetyllä tavalla.
6.3.1.3 Vaihde on kytkettävä 15 sekunnin kuluttua moottorin käynnistymi-
sestä. Jos tarpeellista, käytetään jarrua estämään pyörien
pyöriminen.
6.3.1.4 Ajaja voi, jos se on moottorin käynnissä pitämiseksi tarpeen,
käyttää rikastinta, kaasupoljinta jne.
6.3.1.5 Jos valmistajan ohjeet sarjatuotantoajoneuvon käsikirjassa eivät
sisällä kuumakäynnistysohjeita, moottori (sekä automaatti- että
käsirikastimella) käynnistetään pitämällä kaasupoljin painettuna
noin puoliväliin ja annetaan moottorin pyöriä, kunnes se
käynnistyy.
6.3.2 Dieselajoneuvot
Ajoneuvo on käynnistettävä valmistajan sarjatuotantoajoneuvon
käsikirjassa esitetyllä tavalla. Ensimmäinen 20 sekunnin jouto-
käyntijakso alkaa, kun moottori käynnistyy. Vaihde on kytkettävä
15 sekunnin kuluttua moottorin käynnistymisestä. Jos tarpeellista,
käytetään jarrua estämään pyörien pyöriminen.
6.3.3 Jos moottori ei käynnisty käynnistysmoottorin 10 sekunnin
käytöllä, yritys lopetetaan ja etsitään syy käynnistymättömyyteen.
Kaasunvirtauksen mittauslaite vakiotilavuusnäytteenottajassa
(yleensä kierroslaskin) tai CFV-laite (ja hiilivetypiirturi diesel-
moottoria testatessa) kytketään pois ja näytteenkeräysventtiilit
asetetaan valmiusasentoon tämän vianetsintäjakson ajaksi. Lisäksi
joko CVS sammutetaan tai pakokaasujen poistoletku irrotetaan
ajoneuvon pakoputkesta. Jos käynnistys epäonnistuu käyttäjän
virheen takia, ajoneuvo on otettava testiin uudestaan.
6.3.3.1 Jos käynnistyminen epäonnistuu testin kylmäosuuden aikana
ajoneuvon toimintahäiriön takia, voidaan alle 30 minuutin korjaus-
toimenpiteet suorittaa ja testiä jatkaa. Kaikki näytejärjestelmät on
aktivoitava samanaikaisesti, kun moottori käynnistyy. Kun moot-
tori käynnistyy, ohjelman aika alkaa. Testi on mitätön, jos
käynnistyminen epäonnistuu ajoneuvon toimintahäiriön takia, eikä
sitä saada käyntiin.
6.3.3.2 Jos käynnistyminen epäonnistuu testin kuumaosuuden aikana
ajoneuvon toimintahäiriön vuoksi, ajoneuvon on käynnistyttävä 1
minuutin kuluessa virran kytkemisestä. Kaikki näytejärjestelmät
on aktivoitava samanaikaisesti, kun moottori käynnistyy. Kun
moottori käynnistyy, ohjelman aika alkaa. Testi on mitätön, jos
käynnistyminen epäonnistuu ajoneuvon toimintahäiriön takia, eikä
sitä saada käyntiin 1 minuutin kuluessa.
6.3.4 Jos moottori käynnistyy ja välittömästi sammuu, on toistettava
suositeltu käynnistystapa (kuten asetettava rikastin uudestaan jne.).
6.3.5 Sammuminen (1)
Jos moottori sammuu tyhjäkäyntijakson aikana, se on käynnis-
tettävä välittömästi ja testiä jatkettava. Jos moottoria ei saada
käyntiin riittävän nopeasti, jotta ajoneuvo voitaisiin kiihdyttää
ohjelman mukaisesti, on ajanmittaus keskeytettävä. Kun moottori
käynnistyy, on ajanmittaus käynnistettävä välittömästi.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 76
(1) Jos moottori sammuu muulloin kuin joutokäyntijakson aikana ohjelman ajanmittaus on
keskeytettävä: ajoneuvo käynnistetään uudelleen ja kiihdytetään ohjelman mukaiseennopeuteen ja jatketaan testiä.
Testi on mitätön, jos ajoneuvo ei käynnisty minuutin kuluessa.
▼M5
7 ANALYSOINTIMENETTELYT
7.1 Sama kuin liitteessä III oleva 7.2.2 kohta.
7.2 Sama kuin liitteessä III oleva 7.2.3 kohta.7.3 Sama kuin liitteessä III oleva 7.2.4 kohta.
7.4 Sama kuin liitteessä III oleva 7.2.5 kohta.
7.5 Sama kuin liitteessä III oleva 7.2.6 kohta.7.6 Sama kuin liitteessä III oleva 7.2.7 kohta.
7.7 Sama kuin liitteessä III oleva 7.2.8 kohta.
7.8 Käytetyt hiukkassuodattimet on sijoitettava kammioon yhden
tunnin kuluessa pakokaasutestien päättymisestä ja sopeutettava
siellä 2—56 tuntia ja sen jälkeen punnittava.
8. KAASUMAISTEN JA HIUKKASMAISTEN EPÄPUH-
TAUSPÄÄSTÖJEN MÄÄRITTÄMINEN
8.1/C148/C147/C147/C149/C147/C147/C150Sama kuin liitteessä III oleva 8.1 ja 8.2 kohta.8.21970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 77
▼M6
▼M5
▼M5
Lisäys 1
TOIMINTASYKLI
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 78
▼M5
tv
0 0,0
1 0,02 0,03 0,04 0,05 0,06 0,07 0,0
8 0,0
9 0,0
10 0,011 0,012 0,013 0,014 0,015 0,016 0,017 0,018 0,019 0,0
20 0,0
21 4,822 9,523 13,824 16,525 23,026 27,227 27,828 29,129 33,330 34,931 36,032 36,2
33 35,6
34 34,635 33,636 32,837 31,938 27,439 24,040 24,041 24,542 24,943 25,744 27,5
45 30,7
46 34,047 36,548 36,949 36,550 36,451 34,352 30,653 27,554 25,455 25,456 28,557 31,9
58 34,8
59 37,360 38,961 39,662 40,163 40,264 39,665 39,466 39,81970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 79
▼M5
tv
67 39,9
68 39,8
69 39,6
70 39,6
71 40,4
72 41,273 41,4
74 40,9
75 40,176 40,2
77 40,9
78 41,8
79 41,8
80 41,481 42,0
82 43,0
83 44,384 46,0
85 47,2
86 48,087 48,4
88 48,9
89 49,4
90 49,4
91 49,192 48,9
93 48,8
94 48,995 49,6
96 48,9
97 48,198 47,5
99 48,0
100 48,8
101 49,4
102 49,7103 49,9
104 49,7
105 48,9106 48,0
107 48,1
108 48,6109 49,4
110 50,2
111 51,2
112 51,8
113 52,1114 51,8
115 51,0
116 46,0117 40,7
118 35,4
119 30,1120 24,8
121 19,5
122 14,2
123 8,9
124 3,5125 0,0
126 0,0
127 0,0128 0,0
129 0,0
130 0,0131 0,0
132 0,0
133 0,01970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 80
▼M5
tv
134 0,0
135 0,0
136 0,0
137 0,0
138 0,0
139 0,0140 0,0
141 0,0
142 0,0143 0,0
144 0,0
145 0,0
146 0,0
147 0,0148 0,0
149 0,0
150 0,0151 0,0
152 0,0
153 0,0154 0,0
155 0,0
156 0,0
157 0,0
158 0,0159 0,0
160 0,0
161 0,0162 0,0
163 0,0
164 5,3165 10,6
166 15,9
167 21,2
168 26,6
169 31,9170 35,7
171 39,1
172 41,5173 42,5
174 41,4
175 40,4176 39,8
177 40,2
178 40,6
179 40,9
180 41,5181 43,8
182 42,6
183 38,6184 36,5
185 31,2
186 28,5187 27,7
188 29,1
189 29,9
190 32,2
191 35,7192 39,4
193 43,9
194 49,1195 53,9
196 58,3
197 60,0198 63,2
199 65,2
200 67,81970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 81
▼M5
tv
201 70,0
202 72,6
203 74,0
204 75,3
205 76,4
206 76,4207 76,1
208 76,0
209 75,6210 75,6
211 75,6
212 75,6
213 75,6
214 76,0215 76,3
216 77,1
217 78,1218 79,0
219 79,7
220 80,5221 81,4
222 82,1
223 82,9
224 84,0
225 85,6226 87,1
227 87,9
228 88,4229 88,5
230 88,4
231 87,9232 87,9
233 88,2
234 88,7
235 89,3
236 89,6237 90,3
238 90,6
239 91,1240 91,2
241 91,2
242 90,9243 90,9
244 90,9
245 90,9
246 90,9
247 90,9248 90,8
249 90,3
250 89,8251 88,7
252 87,9
253 87,2254 86,9
255 86,4
256 86,3
257 86,7
258 86,9259 87,1
260 87,1
261 86,6262 85,9
263 85,3
264 84,7265 83,8
266 84,3
267 83,71970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 82
▼M5
tv
268 83,5
269 83,2
270 82,9
271 83,0
272 83,4
273 83,8274 84,5
275 85,3
276 86,1277 86,9
278 88,4
279 89,2
280 89,5
281 90,1282 90,1
283 89,8
284 88,8285 87,7
286 86,3
287 84,5288 82,9
289 82,9
290 82,9
291 82,2
292 80,6293 80,5
294 80,6
295 80,5296 79,8
297 79,7
298 79,7299 79,7
300 79,0
301 78,2
302 77,4
303 76,0304 74,2
305 72,4
306 70,5307 68,6
308 66,8
309 64,9310 62,0
311 59,5
312 56,6
313 54,4
314 52,3315 50,7
316 49,2
317 49,1318 48,3
319 46,7
320 44,3321 39,9
322 34,6
323 32,3
324 30,7
325 29,8326 27,4
327 24,9
328 20,1329 17,4
330 12,9
331 7,6332 2,3
333 0,0
334 0,01970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 83
▼M5
tv
335 0,0
336 0,0
337 0,0
338 0,0
339 0,0
340 0,0341 0,0
342 0,0
343 0,0344 0,0
345 0,0
346 0,0
347 1,6
348 6,9349 12,2
350 17,5
351 22,9352 27,8
353 32,2
354 36,2355 38,1
356 40,6
357 42,8
358 45,2
359 46,3360 49,0
361 50,9
362 51,7363 52,3
364 54,1
365 55,5366 55,7
367 56,2
368 56,0
369 55,5
370 55,8371 57,1
372 57,9
373 57,9374 57,9
375 57,9
376 57,9377 57,9
378 58,1
379 58,6
380 58,7
381 58,6382 57,9
383 56,5
384 54,9385 53,9
386 50,5
387 46,7388 41,4
389 37,0
390 32,7
391 28,2
392 23,3393 19,3
394 14,0
395 8,7396 3,4
397 0,0
398 0,0399 0,0
400 0,0
401 0,01970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 84
▼M5
tv
402 0,0
403 4,2
404 9,5
405 14,5
406 20,1
407 25,4408 30,7
409 36,0
410 40,2411 41,2
412 44,3
413 46,7
414 48,3
415 48,4416 48,3
417 47,8
418 47,2419 46,3
420 45,1
421 40,2422 34,9
423 29,6
424 24,3
425 19,0
426 13,7427 8,4
428 3,1
429 0,0430 0,0
431 0,0
432 0,0433 0,0
434 0,0
435 0,0
436 0,0
437 0,0438 0,0
439 0,0
440 0,0441 0,0
442 0,0
443 0,0444 0,0
445 0,0
446 0,0
447 0,0
448 5,3449 10,6
450 15,9
451 21,2452 26,6
453 31,0
454 37,2455 42,5
456 44,7
457 46,8
458 50,7
459 53,1460 54,1
461 56,0
462 56,5463 57,3
464 58,1
465 57,9466 58,1
467 58,3
468 57,91970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 85
▼M5
tv
469 57,5
470 57,9
471 57,9
472 57,3
473 57,1
474 57,0475 56,6
476 56,6
477 56,6478 56,6
479 56,6
480 56,6
481 56,3
482 56,5483 56,6
484 57,1
485 56,6486 56,3
487 56,3
488 56,3489 56,0
490 55,7
491 55,8
492 53,9
493 51,5494 46,4
495 45,1
496 41,0497 36,2
498 31,9
499 26,6500 21,2
501 16,6
502 11,6
503 6,4
504 1,6505 0,0
506 0,0
507 0,0508 0,0
509 0,0
510 0,0511 1,9
512 5,6
513 8,9
514 10,5
515 13,7516 15,4
517 16,9
518 19,2519 22,5
520 25,7
521 28,5522 30,6
523 32,3
524 33,6
525 35,4
526 37,0527 38,3
528 39,4
529 40,1530 40,2
531 40,2
532 40,2533 40,2
534 40,2
535 40,21970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 86
▼M5
tv
536 41,2
537 41,5
538 41,8
539 41,2
540 40,6
541 40,2542 40,2
543 40,2
544 39,3545 37,2
546 31,9
547 26,6
548 21,2
549 15,9550 10,6
551 5,3
552 0,0553 0,0
554 0,0
555 0,0556 0,0
557 0,0
558 0,0
559 0,0
560 0,0561 0,0
562 0,0
563 0,0564 0,0
565 0,0
566 0,0567 0,0
568 0,0
569 5,3
570 10,6
571 15,9572 20,9
573 23,5
574 25,7575 27,4
576 27,4
577 21,4578 28,2
579 28,5
580 28,5
581 28,2
582 27,4583 27,2
584 26,7
585 27,4586 27,5
587 27,4
588 26,7589 26,6
590 26,6
591 26,7
592 27,4
593 28,3594 29,8
595 30,9
596 32,5597 33,8
598 34,0
599 34,1600 34,8
601 35,4
602 36,01970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 87
▼M5
tv
603 36,2
604 36,2
605 36,2
606 36,5
607 38,1
608 40,4609 41,8
610 42,6
611 43,5612 42,0
613 36,7
614 31,4
615 26,1
616 20,8617 15,4
618 10,1
619 4,8620 0,0
621 0,0
622 0,0623 0,0
624 0,0
625 0,0
626 0,0
627 0,0628 0,0
629 0,0
630 0,0631 0,0
632 0,0
633 0,0634 0,0
635 0,0
636 0,0
637 0,0
638 0,0639 0,0
640 0,0
641 0,0642 0,0
643 0,0
644 0,0645 0,0
646 3,2
647 7,2
648 12,6
649 16,4650 20,1
651 22,5
652 24,6653 28,2
654 31,5
655 33,8656 35,7
657 37,5
658 39,4
659 40,7
660 41,2661 41,8
662 43,9
663 43,1664 42,3
665 42,5
666 42,6667 42,6
668 41,8
669 41,01970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 88
▼M5
tv
670 38,0
671 34,4
672 29,8
673 26,4
674 23,3
675 18,7676 14,0
677 9,3
678 5,6679 3,2
680 0,0
681 0,0
682 0,0
683 0,0684 0,0
685 0,0
686 0,0687 0,0
688 0,0
689 0,0690 0,0
691 0,0
692 0,0
693 0,0
694 2,3695 5,3
696 7,1
697 10,5698 14,8
699 18,2
700 21,7701 23,5
702 26,4
703 26,9
704 26,6
705 26,6706 29,3
707 30,9
708 32,3709 34,6
710 36,2
711 36,2712 35,6
713 36,5
714 37,5
715 37,8
716 36,2717 34,8
718 33,0
719 29,0720 24,1
721 19,3
722 14,5723 10,0
724 7,2
725 4,8
726 3,4
727 0,8728 0,8
729 5,1
730 10,5731 15,4
732 20,1
733 22,5734 25,7
735 29,0
736 31,51970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 89
▼M5
tv
737 34,6
738 37,2
739 39,4
740 41,0
741 42,6
742 43,6743 44,4
744 44,9
745 45,5746 46,0
747 46,0
748 45,5
749 45,4
750 45,1751 44,3
752 43,1
753 41,0754 37,8
755 34,6
756 30,6757 26,6
758 24,0
759 20,1
760 15,1
761 10,0762 4,8
763 2,4
764 2,4765 0,8
766 0,0
767 4,8768 10,1
769 15,4
770 20,8
771 25,4
772 28,2773 29,6
774 31,4
775 33,3776 35,4
777 37,3
778 40,2779 42,6
780 44,3
781 45,1
782 45,5
783 46,5784 46,5
785 46,5
786 46,3787 45,9
788 45,5
789 45,5790 45,5
791 45,4
792 44,4
793 44,3
794 44,3795 44,3
796 44,3
797 44,3798 44,3
799 44,4
800 45,1801 45,9
802 48,3
803 49,91970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 90
▼M5
tv
804 51,5
805 53,1
806 53,1
807 54,1
808 54,7
809 55,2810 55,0
811 54,7
812 54,7813 54,6
814 54,1
815 53,3
816 53,1
817 52,3818 51,5
819 51,3
820 50,9821 50,7
822 49,2
823 48,3824 48,1
825 48,1
826 48,1
827 48,1
828 47,6829 47,5
830 47,5
831 47,2832 46,5
833 45,4
834 44,6835 43,5
836 41,0
837 38,1
838 35,4
839 33,0840 30,9
841 30,9
842 32,3843 33,6
844 34,4
845 35,4846 36,4
847 37,3
848 38,6
849 40,2
850 41,8851 42,8
852 42,8
853 43,1854 43,5
855 43,8
856 44,7857 45,2
858 46,3
859 46,5
860 46,7
861 46,8862 46,7
863 45,2
864 44,3865 43,5
866 41,5
867 40,2868 39,4
869 39,9
870 40,41970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 91
▼M5
tv
871 41,0
872 41,4
873 42,2
874 43,3
875 44,3
876 44,7877 45,7
878 46,7
879 47,0880 46,8
881 46,7
882 46,5
883 45,9
884 45,2885 45,1
886 45,1
887 44,4888 43,8
889 42,8
890 43,5891 44,3
892 44,7
893 45,1
894 44,7
895 45,1896 45,1
897 45,1
898 44,6899 44,1
900 43,3
901 42,8902 42,6
903 42,6
904 42,6
905 42,3
906 42,2907 42,2
908 41,7
909 41,2910 41,2
911 41,7
912 41,5913 41,0
914 39,6
915 37,8
916 35,7
917 34,8918 34,8
919 34,9
920 36,4921 37,7
922 38,6
923 38,9924 39,3
925 40,1
926 40,4
927 40,6
928 40,7929 41,0
930 40,6
931 40,2932 40,3
933 40,2
934 39,8935 39,4
936 39,1
937 39,11970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 92
▼M5
tv
938 39,4
939 40,2
940 40,2
941 39,6
942 39,6
943 38,8944 39,4
945 40,4
946 41,2947 40,4
948 38,6
949 35,4
950 32,3
951 27,2952 21,9
953 16,6
954 11,3955 6,0
956 0,6
957 0,0958 0,0
959 0,0
960 3,2
961 8,5
962 13,8963 19,2
964 24,5
965 28,2966 29,9
967 32,2
968 34,0969 35,4
970 37,0
971 39,4
972 42,3
973 44,3974 45,2
975 45,7
976 45,9977 45,9
978 45,9
979 44,6980 44,3
981 43,8
982 43,1
983 42,6
984 41,8985 41,4
986 40,6
987 38,6988 35,4
989 34,6
990 34,6991 35,1
992 36,2
993 37,0
994 36,7
995 36,7996 37,0
997 36,5
998 36,5999 36,5
1 000 37,8
1 001 38,61 002 39,6
1 003 39,9
1 004 40,41970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 93
▼M5
tv
1 005 41,0
1 006 41,2
1 007 41,0
1 008 40,2
1 009 38,8
1 010 38,11 011 37,3
1 012 36,9
1 013 36,21 014 35,4
1 015 34,8
1 016 33,0
1 017 28,2
1 018 22,91 019 17,5
1 020 12,2
1 021 6,91 022 1,6
1 023 0,0
1 024 0,01 025 0,0
1 026 0,0
1 027 0,0
1 028 0,0
1 029 0,01 030 0,0
1 031 0,0
1 032 0,01 033 0,0
1 034 0,0
1 035 0,01 036 0,0
1 037 0,0
1 038 0,0
1 039 0,0
1 040 0,01 041 0,0
1 042 0,0
1 043 0,01 044 0,0
1 045 0,0
1 046 0,01 047 0,0
1 048 0,0
1 049 0,0
1 050 0,0
1 051 0,01 052 0,0
1 053 1,9
1 054 6,41 055 11,7
1 056 17,1
1 057 22,41 058 27,4
1 059 29,8
1 060 32,2
1 061 35,1
1 062 37,01 063 38,6
1 064 39,9
1 065 41,21 066 42,6
1 067 43,1
1 068 44,11 069 44,9
1 070 45,5
1 071 45,11970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 94
▼M5
tv
1 072 44,3
1 073 43,5
1 074 43,5
1 075 42,3
1 076 39,4
1 077 36,21 078 34,6
1 079 33,2
1 080 29,01 081 24,1
1 082 19,8
1 083 17,9
1 084 17,1
1 085 16,11 086 15,3
1 087 14,6
1 088 14,01 089 13,8
1 090 14,2
1 091 14,51 092 14,0
1 093 13,8
1 094 12,9
1 095 11,3
1 096 8,01 097 6,8
1 098 4,2
1 099 1,61 100 0,0
1 101 0,2
1 102 1,01 103 2,6
1 104 5,8
1 105 11,1
1 106 16,1
1 107 20,61 108 22,5
1 109 23,3
1 110 25,71 111 29,1
1 112 32,2
1 113 33,81 114 34,1
1 115 34,3
1 116 34,4
1 117 34,9
1 118 36,21 119 37,0
1 120 38,3
1 121 39,41 122 40,2
1 123 40,1
1 124 39,91 125 40,2
1 126 40,9
1 127 41,5
1 128 41,8
1 129 42,51 130 42,8
1 131 43,3
1 132 43,51 133 43,5
1 134 43,5
1 135 43,31 136 43,1
1 137 43,1
1 138 42,61970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 95
▼M5
tv
1 139 42,5
1 140 41,8
1 141 41,0
1 142 39,6
1 143 37,8
1 144 34,61 145 32,2
1 146 28,2
1 147 25,71 148 22,5
1 149 17,2
1 150 11,9
1 151 6,6
1 152 1,31 153 0,0
1 154 0,0
1 155 0,01 156 0,0
1 157 0,0
1 158 0,01 159 0,0
1 160 0,0
1 161 0,0
1 162 0,0
1 163 0,01 164 0,0
1 165 0,0
1 166 0,01 167 0,0
1 168 0,0
1 169 3,41 170 8,7
1 171 14,0
1 172 19,3
1 173 24,6
1 174 29,91 175 34,0
1 176 37,0
1 177 37,81 178 37,0
1 179 36,2
1 180 32,21 181 26,9
1 182 21,6
1 183 16,3
1 184 10,9
1 185 5,61 186 0,3
1 187 0,0
1 188 0,01 189 0,0
1 190 0,0
1 191 0,01 192 0,0
1 193 0,0
1 194 0,0
1 195 0,0
1 196 0,01 197 0,3
1 198 2,4
1 199 5,61 200 10,5
1 201 15,8
1 202 19,31 203 20,8
1 204 20,9
1 205 20,31970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 96
▼M5
tv
1 206 20,6
1 207 21,1
1 208 21,1
1 209 22,5
1 210 24,9
1 211 27,41 212 29,9
1 213 31,7
1 214 33,81 215 34,6
1 216 35,1
1 217 35,1
1 218 34,6
1 219 34,11 220 34,6
1 221 35,1
1 222 35,41 223 35,2
1 224 34,9
1 225 34,61 226 34,6
1 227 34,4
1 228 32,3
1 229 31,4
1 230 30,91 231 31,5
1 232 31,9
1 233 32,21 234 31,4
1 235 28,2
1 236 24,91 237 20,9
1 238 16,1
1 239 12,9
1 240 9,7
1 241 6,41 242 4,0
1 243 1,1
1 244 0,01 245 0,0
1 246 0,0
1 247 0,01 248 0,0
1 249 0,0
1 250 0,0
1 251 0,0
1 252 1,61 253 1,6
1 254 1,6
1 255 1,61 256 1,6
1 257 2,6
1 258 4,81 259 6,4
1 260 8,0
1 261 10,1
1 262 12,9
1 263 16,11 264 16,9
1 265 15,3
1 266 13,71 267 12,2
1 268 14,2
1 269 17,71 270 22,5
1 271 27,4
1 272 31,41970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 97
▼M5
tv
1 273 33,8
1 274 35,1
1 275 35,7
1 276 37,0
1 277 38,0
1 278 38,81 279 39,4
1 280 39,4
1 281 38,61 282 37,8
1 283 37,8
1 284 37,8
1 285 37,8
1 286 37,81 287 37,8
1 288 38,6
1 289 38,81 290 39,4
1 291 39,8
1 292 40,21 293 40,9
1 294 41,2
1 295 41,4
1 296 41,8
1 297 42,21 298 43,5
1 299 44,7
1 300 45,51 301 46,7
1 302 46,8
1 303 46,71 304 45,1
1 305 39,8
1 306 34,4
1 307 29,1
1 308 23,81 309 18,5
1 310 13,2
1 311 7,91 312 2,6
1 313 0,0
1 314 0,01 315 0,0
1 316 0,0
1 317 0,0
1 318 0,0
1 319 0,01 320 0,0
1 321 0,0
1 322 0,01 323 0,0
1 324 0,0
1 325 0,01 326 0,0
1 327 0,0
1 328 0,0
1 329 0,0
1 330 0,01 331 0,0
1 332 0,0
1 333 0,01 334 0,0
1 335 0,0
1 336 0,01 337 0,0
1 338 2,4
1 339 7,71970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 98
▼M5
tv
1 340 13,0
1 341 18,31 342 21,2
1 343 24,3
1 344 27,01 345 29,5
1 346 31,4
1 347 32,71 348 34,3
1 349 35,2
1 350 35,61 351 36,01 352 35,4
1 353 34,8
1 354 34,01 355 33,0
1 356 32,2
1 357 31,51 358 29,8
1 359 28,2
1 360 26,61 361 24,91 362 22,5
1 363 17,7
1 364 12,91 365 6,4
1 366 4,0
1 367 0,01 368 0,0
1 369 0,0
1 370 0,01 371 0,01970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 99
▼M5
Lisäys 2
ALUSTADYNAMOMETRI
1 MÄÄRITELMÄ
1.1 Sama kuin liitteen III lisäyksessä 2 oleva 1.1 kohta, mutta korva-
taan ilmaisu ”50 km/h” ilmaisulla ”80,5 km/h”.
2 DYNAMOMETRIN KALIBROINTIMENETELMÄ
2.1 Sama kuin liitteen III lisäyksessä 2 oleva 2.1 kohta.
2.2 Tehon mittauslaitteen kalibroiminen nopeuteen 80,5 km/h.2.2.1 Dynamometri on kalibroitava vähintään kerran kuukaudessa tai sen
suoritusarvot on tarkastettava vähintään kerran viikossa, ja kali-
broitava se tarvittaessa. Kalibrointi on suoritettava 80,5 km/h
nopeudella jäljempänä kuvatun menetelmän mukaisesti. Mitattu
tehohäviömuodostuu kitkavaikutusten aiheuttamista tehohäviö istä
ja jarrulaitteiston tehohäviöistä. Dynamometri kiihdytetään testino-
peutta suurempaan nopeuteen. Kiihdytyslaitteisto kytketään irti
dynamometristä ja rullan (rullien) annetaan hidastua. Rullien
kineettinen energia häviää jarrulaitteistoon ja kitkaan. Tämä mene-
telmä ei ota huomioon sisäisen kitkan muutoksia rullan pyöriessä
vapaana tai kuormitettuna. Vapaana pyörivän taaemman rullan
kitkavaikutus voidaan jättää huomiotta.
2.2.1.1 Mitataan rullan pyörimisnopeus, jollei sitä jo ole mitattu, käyttäen
viidettä pyörää, kierrosnopeusmittaria tai muuta sopivaa mene-
telmää.
2.2.1.2 Asetetaan ajoneuvo dynamometrille tai käytä jotain muuta mene-
telmää dynamometrin pyörittämiseksi.
2.2.1.3 Kytketään yleisimmän testattavan ajoneuvon massaluokan
mukainen vauhtipyörä tai jokin muu hitauden simulointijärjes-
telmä. Lisäksi kalibrointi voidaan suorittaa myös muiden
ajoneuvoluokkien massoille, jos niin halutaan.
2.2.1.4 Kiihdytetään dynamometri nopeuteen 80,5 km/h.2.2.1.5 Tallennetaan mitattu teho.
2.2.1.6 Kiihdytetään dynamometri nopeuteen 96,9 km/h.
2.2.1.7 Vapautetaan dynamometrin kiihdyttämiseen käytetty laitteisto.2.2.1.8 Tallennetaan aika, joka kuluu dynamometrin hidastumiseen nopeu-
desta 88,5 km/h nopeuteen 72,4 km/h.
2.2.1.9 Säädetään jarrulaitteisto toiseen arvoon.
2.2.1.10 Toistetaan 2.2.1.1 )2.2.1.9 kohta riittävän monta kertaa kattavan
tehohäviöalueen saamiseksi.
2.2.1.11 Lasketaan tehohäviö. Ks. 2.2.3 kohta.
2.2.1.12 Piirretään 80,5 km/h nopeudella mitattu teho ja vastaava absorboi-
tunut teho (kuten kuvassa A).
2.2.2 Suoritusarvojen tarkastus koostuu dynamometrin pysähtymisai-
kojen mittauksesta yhdellä tai useammalla hitausarvolla ja aikojen
vertaamisesta viimeisessä kalibroinnissa mitattuihin vastaaviin
aikoihin. Jos ajat eroavat enemmän kuin yhden (1 s) sekunnin, on
dynamometri kalibroitava uudestaan.
2.2.3 Laskelmat
Dynamometrin todellisuudessa absorboima teho lasketaan seuraa-
valla kaavalla:
Pa¼W
V2
1/C0V2
2
2000 t
missä:
Pa = teho (kW),
W = ekvivalenttihitaus (kg),
V1= alkunopeus (m/s),1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 100
▼M5
V2= loppunopeus (m/s),
t = rullien hidastumiseen nopeudesta 88,5 nopeuteen 72,4 km/
h kulunut aika.
Kuva A
2.3 Sama kuin liitteen III lisäyksessä 2 oleva 2.3 kohta.
2.4 Poistetaan.
3 DYNAMOMETRIN ASETUKSET3.1 Alipainemenetelmä
Sama kuin liitteen III lisäyksessä 2 oleva 3.1 kohta, mutta korva-
taan ilmaisu ”50 km/h nopeudella” ilmaisulla ”80,5 km/h
nopeudella”.
3.2 Muut asetusmenetelmät
Sama kuin liitteen III lisäyksessä 2 oleva 3.2 kohta, mutta korva-
taan ilmaisu ”50 km/h nopeudella” ilmaisulla ”80,5 km/h
nopeudella”.
3.3 Vaihtoehtoinen menetelmä
3.3.1 Jarrulaitteisto asetetaan tuottamaan todellista 80,5 km/h nopeutta
vastaava tehohäviö. Dynamometrin tehohäviöissä on otettava
huomioon dynamometrin kitka.
Seuraavaa menetelmää käytetään kahdella pienellä rullalla varuste-
tuissa dynamometreissä, joiden rullien nimellishalkaisija on
220 mm ja rullien nimellisväli 432 mm ja, suurirullaisissa dynamo-
metreissä, joiden rullan nimellishalkaisija on 1219 mm.
Dynamometrejä, joissa on muunlaiset rullat, voidaan käyttää, jos
tekninen tutkimuslaitos on ne hyväksynyt.
3.3.2 Dynamometrin kuormitusasetukset määritetään ajoneuvon testimas-
sasta, vertailuotsapinta +alasta, ajoneuvon muodosta, ajoneuvonulkonemista ja rengastyypistä seuraavilla yhtälöillä.
3.3.2.1 Henkilöautojen osalta kaksirullaisilla dynamometreillä:
P
A=a A+P+t w
missä:
PA= asetus 80,5 km/h nopeudella (kW),
A = ajoneuvon vertailuotsapinta +ala (m2). Ajoneuvon vertai-
luotsapinta +ala on kohtisuoran projektion pinta +ala
ajoneuvon pitkittäistason ja alustan, jolla ajoneuvo on,
kanssa kohtisuoralla tasolla. Siihen lasketaan renkaat ja
jousituksen osat, muttei ulkonemia. Tämän pinta +alan
mittaus tehdään tutkimuslaitoksen ennakolta hyväksymällä1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 101
▼M5
menetelmällä, pyöristäen tulos lähimpään neliömetrin
sadasosaan,
P = ulkonemien vastuksen korjauskerroin tämän kohdan taulu-
kosta 1,
w = ajoneuvon ekvivalenttimassa testissä (kg),a = 3,45 viistoperäisille ajoneuvoille = 4,01 kaikille muille
ajoneuvoille,
t = 0,0 vyörenkain varustetulle ajoneuvolle = 4,93 × 10
−4
kaikille muille ajoneuvoille,
Ajoneuvon katsotaan olevan viistoperäinen, jos sen takaprojektion
sen osan, joka poikkeaa vähemmän kuin 20º vaakasuorasta, pinta
+ala (A2) on vähintään 25 % ajoneuvon vertailuotsapinta +alasta.
Lisäksi alan A2on oltava tasainen, jatkuva ja ilman suurempia
kuin 4º kallistuksen muutoksia. Esimerkki viistoperäisestä ajoneu-
vosta esitetään kuvassa 1.
Kuva 1
TAULUKKO 1
Ulkonemien vastuksen korjauskerroin (P) ja ulkonemien otsa-
pinta +ala (Ap)
Ap (m2)P
Ap < 0,03 0,0
0,03≤Ap < 0,06 0,30
0,06≤Ap < 0,08 0,52
0,08≤Ap < 0,11 0,75
0,11≤Ap < 0,14 0,97
0,14≤Ap < 0,17 1,19
0,17≤Ap < 0,19 1,42
0,19≤Ap < 0,22 1,64
0,22≤Ap < 0,25 1,87
0,25≤Ap < 0,28 2,09
0,28≤Ap 2,31
Ulkonemien otsapinta +ala Ap määritetään analogisesti vertailuot-
sapinta +alan kanssa. Eli ajoneuvon peilien, kahvojen,
kattotelineiden ja muiden ulkonemien kohtisuoran projektion koko-
naispinta +ala ajoneuvon pitkittäistason ja alustan, jolla ajoneuvo
on, kanssa kohtisuoralla tasolla. Ulkonemaksi katsotaan kaikki
ajoneuvoon kiinnitetyt osat, jotka nousevat pinnasta enemmän
kuin 2,54 cm ja joiden pinta +alan projektio on suurempi kuin
0,00093 m2, tämän pinta +alan mittaus tehdään testilaitoksen enna-
kolta hyväksymällä menetelmällä. Alaan Ap lasketaan kaikki
vakiovarusteiden aiheuttamat ulkonemat. Lisävarusteiden pinta
+alat otetaan myös huomioon, jos on odotettavissa, että enemmän
kuin 33 % myydyistä ajoneuvoista varustetaan kyseisellä lisävarus-
teella.
3.3.2.2 Henkilöautojen osalta dynamometrin tehoasetukset pyöristetään
lähimpään 0,1 kW:iin.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 102
▼M5
3.3.2.3 Henkilöautojen osalta yksirullaisella dynamometrillä käytetään
seuraavaa yhtälöä:
PA= aA + P + (8,22 × 10−4+ 0,33 t)w
Edellä olevan yhtälön kaikki tunnukset määritetään 3.2.2.1
kohdassa.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 103
▼M5
Lisäys 3
VIERINTÄVASTUKSEN MITTAUSMENETELMÄT TIELLÄ JA ALUSTA-
DYNAMOMETRILLÄ
(Sama kuin liitteen III lisäys 3)1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 104
▼M5
Lisäys 4
MUIDEN KUIN MEKAANISTEN HITAUKSIEN TARKASTUS
(Sama kuin liitteen III lisäys 4)1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 105
▼M5
Lisäys 5
KAASUJEN NÄYTTEENOTTOJÄRJESTELMIEN KUVAUS
[Sama kuin liitteen III lisäys 5, mutta kuusi keräyspussia (kahden sijasta) tarvi-
taan CVS-laitteessa]
1. JOHDANTO
1.1 Edellä liitteessä III olevassa 4.2 kohdassa esitetyt vaatimukset
täyttäviä kaasun keräyslaitteistoja on useita eri tyyppejä.
Edellä 3.1, 3.2 ja 3.3 kohdassa kuvattuja laitteita voidaan pitää
hyväksyttävinä, jos ne täyttävät muuttuvan laimennuksen periaat-
teen pääehdot.
1.2 Laboratorion on ilmoituksissaan mainittava testeissä käytettävä
keräysjärjestelmä.
2. PAKOKAASUPÄÄSTÖJÄ MITATTAESSA KÄYTETYN
MUUTTUVAN LAIMENNUKSEN JÄRJESTELMÄÄ
KOSKEVAT PERUSTEET
2.1 Soveltamisala
Määritetään ajoneuvojen pakokaasujen keräysjärjestelmän toimin-
tatavat todellisten päästöjen massojen mittaamiseksi tämän
direktiivin säännösten mukaisesti.
Päästöjen massamittauksessa käytetty muuttuvan laimennuksen
periaate vaatii seuraavan kolmen ehdon täyttymistä:
2.1.1 Ajoneuvon pakokaasuja on jatkuvasti laimennettava ympäröivällä
ilmalla määrätyissä olosuhteissa.
2.1.2 Pakokaasujen ja laimennusilman seoksen kokonaistilavuus on
mitattava tarkasti.
2.1.3 Analysointia varten laimennetuista pakokaasuista ja laimennusil-
masta otetaan jatkuvasti vakiosuuruinen näyte.
Syntyneiden kaasumaisten epäpuhtauksien määrä määritellään
testin aikana mitatuista suhteellisista näytteiden pitoisuuksista ja
kokonaistilavuudesta. Näytteiden pitoisuudet korjataan ottamalla
huomioon ulkoilman epäpuhtauspitoisuus. Dieselmoottoreilla
varustetuista ajoneuvoista lasketaan lisäksi niiden hiukkaspäästöt.
2.2 Tekninen yhteenveto
Kuvassa 1 on kaaviokuva näytteenottojärjestelmästä.
2.2.1 Ajoneuvon pakokaasuja on laimennettava riittävällä määrällä
ympäröivää ilmaa, jotta estetään veden tiivistyminen näytteenotto-
ja mittausjärjestelmään.
2.2.2 Pakokaasujen näytteenottojärjestelmä on oltava suunniteltu siten,
että se mahdollistaa CO2, CO, HC ja NOxkeskimääräisten tilavuus-
pitoisuuksien mittaamisen sekä puristussytytysmoottoreilla
varustetuista ajoneuvoista myös testisyklin aikana pakokaasujen
sisältämien hiukkasten pitoisuuden mittaamisen.
2.2.3 Pakokaasujen ja ilman seoksen on oltava homogeenistä siinä
kohdassa, mihin keräysputki on asetettu (ks. 2.3.1.2 kohta).
2.2.4 Keräysputken on otettava edustava näyte laimennetuista pakokaa-
suista.
2.2.5 Järjestelmän on oltava sellainen, että testatun ajoneuvon laimennet-
tujen pakokaasujen kokonaistilavuus voidaan mitata.
2.2.6 Keräysjärjestelmän on oltava kaasutiivis. Muuttuvan laimennuksen
keräysjärjestelmän on oltava siten suunniteltu ja toteutettu sellai-
sista materiaaleista, että ne eivät vaikuta epäpuhtauksien
pitoisuuksiin laimennettujen pakokaasujen pitoisuuksissa. Jos jokin
laitteiston osa (lämmönvaihdin, syklonierotin, puhallin jne.)1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 106
▼M6
▼M5
▼M6
▼M6
aiheuttaa muutoksen epäpuhtauksien pitoisuudessa, eikä ongelmaa
voida korjata, on näyte otettava ennen kyseistä kohtaa.
2.2.7 Jos testattavan ajoneuvon pakojärjestelmä koostuu useammasta
kuin yhdestä pakoputkesta, on liitäntäletkut kytkettävä yhteen
mahdollisimman lähellä ajoneuvoa.
2.2.8 Kaasunäytteet on kerättävä keräyspusseihin, joiden tilavuus on
riittävä siten että kaasuvirtaus ei esty keräysjakson aikana. Nämä
pussit on oltava sellaisesta materiaalista valmistettu, että ne eivät
vaikuta kaasumaisten epäpuhtauksien pitoisuuksiin (ks. 2.3.4.4
kohta).
2.2.9 Muuttuvan laimennuksen järjestelmän on oltava siten suunniteltu,
että pakokaasujen keräys on mahdollista ilman, että olennaisesti
muutetaan vastapainetta pakoputken suulla (ks. 2.3.1.1 kohta).
2.3 Erityiset vaatimukset
2.3.1 Pakokaasujen keräys- ja laimennuslaitteisto
2.3.1.1 Ajoneuvon pakoputken tai pakoputkien ja sekoituskammion
välinen yhdysletku on oltava mahdollisimman lyhyt; se ei saa
missään tapauksessa:
— muuttaa testattavan ajoneuvon pakojärjestelmän staattista
painetta enempää kuin ± 0,75 kPa 50 km/h nopeudella tai
enempää kuin ± 1,25 kPa koko testin aikana siitä staattisesta
paineesta, joka on mitattu, kun ajoneuvon pakojärjestelmän ei
ole kytketty mitään.
Paine on mitattava pakoputkesta tai sen jatkeesta, jolla on sama
halkaisija, niin läheltä loppupäätä kuin mahdollista.
— muuttaa pakokaasujen laatua.
2.3.1.2 Järjestelmässä on oltava sekoituskammio, jossa ajoneuvon pako-
kaasut ja laimennusilma sekoitetaan, jotta saadaan kammion
ulostulosta homogeeninen seos.
Seoksen homogeenisyys ei saa missään keräysputken poikkileik-
kauskohdassa erota enempää kuin ± 2 % keskiarvosta, joka
saadaan vähintään viidestä tasaisin välein kaasuvirran halkaisijalla
sijaitsevassa pisteissä saaduista arvosta. Sekoituskammion paine ei
saa erota ulkoilman paineesta enempää kuin ± 0,25 kPa, jotta sen
vaikutus pakojärjestelmän olosuhteisiin olisi mahdollisimman
vähäinen ja jotta paineen aleneminen laimennusilmalaitteistossa
olisi mahdollisimman pieni.
2.3.2 Imulaitteisto/tilavuudenmittauslaitteisto
Tällä laitteistolla tulisi olla useita vahvistettuja nopeuksia, jotta
varmistuttaisiin riittävästä virtauksesta ja näin estettäisiin veden
tiivistyminen. Tämä tulos saavutetaan yleensä pitämällä CO2-pitoi-
suus pakokaasun keräyspussissa pienempänä kuin 3
tilavuusprosenttia.
2.3.3 Tilavuuden mittaus
2.3.3.1 Tilavuuden mittauslaitteen on säilytettävä kalibrointitarkkuus
vähintään ± 2 %:n tarkkuudella kaikissa toiminta olosuhteissa. Jos
laitteisto ei pysty kompensoimaan pakokaasun ja ilman seoksen
lämpötilan vaihteluita mittauspisteessä, on käytettävä lämmönvaih-
dinta pitämään lämpötila ± 6 ºC päässä määritellystä
toimintalämpötilasta. Tarvittaessa voidaan syklonierotinta käyttää
tilavuuden mittauslaitteen suojelemiseksi.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 107
▼M6
Kuva 1
Kaavio pakokaasupäästöjen mittauksessa käytettävästä muuttuvan laimennuksen järjestelmästä
(sisältää kuvan)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 108
▼M6
2.3.3.2 Lämpötila-anturi on asennettava välittömästi ennen tilavuuden
mittauslaitetta. Tämän anturin tarkkuuden on oltava ± 1 ºC ja
toimintaviiveen on oltava 0,1 sekuntia 62 %:in kohdalla annetusta
lämpötilavaihtelusta (arvo mitattu silikoniöljyssä).
2.3.3.3 Painemittauksilla on oltava ± 0,4 kPa:in tarkkuus testin ajan.2.3.3.4 Paine-ero ilmanpaineeseen verrattuna mitataan ennen tilavuuden-
mittauslaitetta ja tarvittaessa myös sen jälkeen.
2.3.4 Kaasunäytteiden otto
2.3.4.1 Laimennettu pakokaasu2.3.4.1.1 Laimennetusta pakokaasusta otetaan näyte ennen imulaitteistoa,
mutta ilmastointilaitteiden jälkeen (jos sellaisia on).
2.3.4.1.2 Virtauksen määrä ei saa poiketa enempää kuin ± 2 % keskimääräi-
sestä.
2.3.4.1.3 Keräysmäärän on oltava vähintään 5 litraa minuutissa eikä se saa
ylittää 0,2 %:a laimennetun pakokaasun virtausmäärästä.
2.3.4.1.4 Vastaavia rajoja sovelletaan myös vakiomassakeräysjärjestelmälle.
2.3.4.2 Laime nnusilma
2.3.4.2.1 Laimennusilmasta otetaan näyte vakiovirtauksella ulkoilman
sisäänoton läheltä (ilmansuodattimen jälkeen, jos sellainen on
asennettu).
2.3.4.2.2 Ilma ei saa olla sekoittumisalueen pakokaasujen pilaama.2.3.4.2.3 Laimennetun ilman näytteenottomäärän on oltava verrattavissa
laimennetun pakokaasun tapauksessa käytettyyn.
2.3.4.3 Keräystoimi nnot
2.3.4.3.1 Näytteenottoon käytettyjen materiaalien on oltava sellaisia, että ne
eivät vaikuta epäpuhtauksien pitoisuuksiin.
2.3.4.3.2 Suodattimia voidaan käyttää kiinteiden hiukkasten välttämiseksi.2.3.4.3.3 Pumppuja tarvitaan näytteiden kokoamiseksi keräyspusseihin.2.3.4.3.4 Virtauksen säätöventtiileitä ja virtausmittareita tarvitaan vaadit-
tujen virtausmäärien saavuttamiseksi.
2.3.4.3.5 Kaasutiiviitä pikaliittimiä voidaan käyttää kolmitieventtiilien ja
keräyspussien välillä. Liittimet tiivistävät itsensä automaattisesti
pussin puolelta. Muita järjestelmiä voidaan käyttää näytteiden
johtamiseksi analysaattoriin (esimerkiksi kolmitiesulkuventtiilejä).
2.3.4.3.6 Kaasujen ohjaamiseen käytettyjen venttiilien on oltava nopeasti
säädettäviä ja nopeasti säätyviä.
2.3.4.4 Näytteiden varastointi
Kaasunäytteet on kerättävä keräyspusseihin joiden tilavuus on
riittävä, jotta keräysmäärä ei vähene. Nämä pussit on oltava sellai-
sesta materiaalista valmistettu, etteivät ne muuta synteettisten
epäpuhtauksien pitoisuuksia enempää kuin ± 2 % 20 minuutin
kuluttua.
2.4 Lisäkeräysyksikkö puristussytytysmoottoreilla varustettujen
ajoneuvojen testaamiseksi
2.4.1 Erotuksena pakokaasujen näytteiden otosta ottomoottoreilla varus-
tetuissa ajoneuvoissa hiilivetyjä ja hiukkasia sisältävien
kaasunäytteiden ottopaikat ovat laimennustunnelissa,
2.4.2 Pakokaasujen lämpöhäviöiden rajoittamiseksi pakoputken pään ja
laimennustunnelin sisääntulon välisellä osuudella oleva väliputki
saa olla enintään 3,6 m:n tai lämpöeristettynä enintään 6,1 m:n
pituinen. Putken sisäläpimitta saa olla enintään 105 mm.
2.4.3 Pyörrevirtausolosuhteet on kehitettävä laimennustunneliin
(Reynoldsin luku 4 000) jonka on oltava sähköä johtavasta materi-
aalista valmistettu suora putki sen varmistamiseksi, että
laimennettu pakokaasu on näytteenottopisteissä homogeenista ja
kaasuista ja hiukkasista saadaan edustavat näytteet. Laimennustun-
nelin läpimitan on oltava vähintään 200 mm ja testilaitteisto on
maadoitettava.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 109
▼M6
2.4.4 Hiukkasten näytteenottojärjestelmä koostuu laimennustunneliin
asennetusta keräysputkesta, kolmesta suodatinyksiköstä, joissa
kussakin on kaksi sarjaan asennettua suodatinparia, joiden läpi
kaasuvirrat testivaiheen aikana johdetaan. Vaiheista ”kylmäkäyn-
nistyksen jälkeen hetkellinen”, ”kylmäkäynnistyksen jälkeen
stabiili” ja ”kuumakäynnistyksen jälkeen hetkellinen” näytekaasu
virtaa vuorotellen suodatinyksiköiden läpi.
2.4.5 Hiukkasten keräysputki on asennettava seuraavasti:
Sen on sijaittava lähellä kanavan keskilinjaa, likimain kymmentä
tunnelin läpimittaa vastaavalla etäisyydellä kanavan sisäänmenoau-
kosta virtaussuuntaan katsottuna ja sen sisäläpimitan on oltava
vähintään 12 mm.
Näytteenottopään ja suodattimen alustan välisen etäisyyden on
vastattava vähintään viittä putken läpimittaa, mutta se saa olla
enintään 1020 mm.
2.4.6 Kaasuvirrannäytteenottoon käytettävä mittauslaitteisto koostuu
pumpuista sekä kaasuvirtauksen säätimistä ja virtauksen mittausyk-
siköistä.
2.4.7 Hiilivetyjen näytteenottojärjestelmä koostuu lämmitetystä keräy-
sputkesta, keräyslinjasta, suodattimesta ja pumpusta. Keräysputki
on asennettava samalle etäisyydelle kanavan sisäänmenoaukosta
kuin hiukkasten keräysputki siten, ettei kumpikaan aiheuta häiriötä
toisen toiminnalle. Sen sisäläpimitan on oltava vähintään 4 mm.
2.4.8 Kuumennusjärjestelmän on pidettävä kaikkien kuumennettujen
osien lämpötilan 190 ºC ± 10 ºC alueella.
2.4.9 Jos virtausmäärän vaihteluita ei ole mahdollista kompensoida,
järjestelmässä on oltava 2.3.3.1 kohdassa eritelty lämmönvaihdin
ja lämpötilan säädin virtausmäärän pitämiseksi vakiona ja näyttei-
denottomäärän vakiosuuruisina.
3. LAITTEIDEN KUVAUS
Järjestelmät vastaavat liitteen III lisäyksessä 5 olevassa 3 kohdassa
esitettyjä järjestelmiä sillä poikkeuksella, että jokaisella kerralla
käytetään kolmea pakokaasujen ja kolmea ulkoilman näytteenotto-
pussia, jotka on asennettu rinnan siten, että kaasu/ilmavirrat
voidaan pikasulkuventtiilien kautta vuorotellen johtaa niihin.
Puristussytytysmoottoreilla varustettujen ajoneuvojen testeissä
kolme hiukkasnäytteenottosuodatinparia on vastaavasti asennettu
rinnan.
3.1 Muuttuvan laimennuksen laite ja kiertomäntäpumppu (PDP-
CVS -järjestelmä) (Kuva 1)
3.1.1 Kiertomäntäpumppu ja vakiotilavuuskerääjä (PDP-CVS) täyttävät
tämän liitteen vaatimukset, jos pumpussa säilyvät sekä lämpötila
että paine vakioina. Kokonaistilavuus mitataan laskemalla kali-
broidun kiertomäntäpumpun kierrokset. Suhteellinen näyte
vakiovirtauksella saadaan pumpun, virtausmittarin ja säätöventtiilin
avulla.
3.1.2 Kuvassa 1 on kaaviokuva kyseisestä keräysjärjestelmästä. Koska
useilla eri laitteistoilla on mahdollista saada tarkkoja tuloksia,
kaaviokuvan tarkka noudattaminen ei ole välttämätöntä. Lisäosia,
kuten mittareita, venttiileitä, solenoideja ja katkaisimia, voidaan
käyttää lisätietojen keräämiseen ja ohjaamaan eri osien toimintoja.
3.1.3 Keräyslaite koostuu:3.1.3.1 Laimennusilman suodattimesta (D), joka voidaan tarvittaessa
esilämmittää. Tämän suodattimen on koostuttava aktiivihiilikerrok-
sesta, joka on asetettu kahden paperikerroksen väliin ja jota on
käytettävä vähentämään ja stabiloimaan ympäröivän laimennu-
silman hiilivetypitoisuuksia.
3.1.3.2 Sekoituskammiosta (M), jossa pakokaasut ja laimennusilma sekoi-
tetaan homogeeniseksi.
3.1.3.3 Lämmönvaihtimesta (H), jonka kapasiteetti riittää pitämään ilma/
pakokaasu -seoksen lämpötilan ± 6 ºC päässä suunnitellusta
toimintalämpötilasta koko testin ajan, kun mittaus suoritetaan
välittömästi ennen kiertomäntäpumppua. Tämä laite ei saa
vaikuttaa analysoitaviksi otettujen laimennettujen kaasujen epäpuh-
tauspitoisuuksiin.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 110
▼M6
3.1.3.4 Lämpötilan säätöjärjestelmä (TC), jota käytetään lämmönvaihtimen
lämmittämiseen ennen testiä ja lämmönvaihtimen lämpötilan tark-
kailuun testin aikana niin, että poikkeamat suunnitellusta
toimintalämpötilasta ovat enintään ± 6 ºC.
3.1.3.5 Kiertomäntäpumpusta (PDP), joka siirtää vakiotilavuusvirran ilma/
pakokaasu -seosta; pumpun virtauskapasiteetin on oltava riittävä
estämään veden tiivistymisen järjestelmään kaikissa testin aikana
esiintyvissä olosuhteissa; tämä voidaan yleensä varmistaa
käyttämällä pumppua, jonka virtauskapasiteetti on:
3.1.3.5.1 — kaksi kertaa niin suuri kuin ajosyklin kiihdytyksissä syntyvä
suurin pakokaasuvirta, tai
3.1.3.5.2 — riittävä varmistamaan että laimennetun pakokaasun keräyspus-
sissa CO2-pitoisuus on pienempi kuin 3 tilavuusprosenttia.
3.1.3.6 Lämpötila-anturista (T1) (tarkkuus ± 1 ºC) asennettuna välittömästi
ennen kiertomäntäpumppua; sen on oltava suunniteltu mittaamaan
jatkuvasti laimennetun pakokaasuseoksen lämpötilaa testin aikana.
3.1.3.7 Painemittarista (G1) (tarkkuus ± 0,4 kPa), joka on asennettuna
välittömästi ennen tilavuudenmittauslaitetta ja rekisteröi kaasu-
seoksen ja ympäröivän ilman välisiä painevaihteluita.
3.1.3.8 Toisesta painemittarista (G2) (tarkkuus ± 0,4 kPa) asennettuna
siten, että pumpun sisäänmenon ja ulostulon välinen paine voidaan
rekisteröidä.
3.1.3.9 Kahdesta keräyskohdasta (S1ja S2), joista otetaan laimennusilman
ja laimennetun pakokaasu/ilma seoksen näytteitä.
3.1.3.10 Suodattimesta (F) erottamaan kiinteät hiukkaset pakokaasuvirrasta,
joka kerätään analysointia varten.
3.1.3.11 Pumpuista (P), joilla otetaan testin aikana vakiotilavuus laimennu-
silmaa ja laimennettua pakokaasu/ilma -seosta.
3.1.3.12 Virtauksen säätimistä (N), joilla varmistetaan tasainen vakiovirtaus
testin suorituksen aikana kaasunäytteiden keräysputkista S1ja S2;j a
joilla on oltava sellainen virtaus, että jokaisen testin loputtua
näytteiden määrä on analysointiin riittävä (noin 10 l/min).
3.1.3.13 Virtausmittareista (FL), joilla säädetään ja valvotaan kaasunäyt-
teiden tasainen virtaus testin aikana.
3.1.3.14 Nopeasti toimivista venttiileistä (V), joilla ohjataan tasainen kaasu-
virtaus keräyspusseihin tai poistoaukkoon.
3.1.3.15 Kaasutiivistä pikaliittimistä (Q), jotka ovat nopeasti toimivien
venttiilien ja keräyspussien välillä; liittimien on sulkeuduttava
automaattisesti keräyspussin puolelta; Vaihtoehtoisesti voidaan
käyttää muita menetelmiä näytteiden johtamiseen analysoitaviksi
(esim. kolmitiesulkuventtiileitä).
3.1.3.16 Keräyspusseista (B), joihin kerätään laimennetut pakokaasu- ja
laimennusilmanäytteet testin aikana; niiden on oltava riittävän
tilavia, jotta ne eivät rajoita näytevirtausta; materiaalin on oltava
sellainen, ettei se vaikuta mittauslaitteisiin eikä kaasunäytteiden
kemialliseen koostumukseen (esim. laminoitua polyetyleeni/polya-
midikalvoa tai fluorattua polyhiilivetyä).
3.1.3.17 Digitaalisesta laskurista (C), joka kirjaa kiertomäntäpumpun kier-
rokset testin aikana.
3.1.4 Lisälaitteet dieselmoottorilla varustettujen ajoneuvojen testaami-
seen
Jotta liitteessä III olevassa 4.3.1.1 ja 4.3.2 kohdassa esitetyt vaati-
mukset täyttyisivät, on katkoviivalla kuvaan 1 merkityt lisälaitteet
oltava kytkettynä järjestelmään, kun testataan dieselmoottorilla
varustettuja ajoneuvoja:
Fh: lämmitetty suodatin,
S3: keräyspiste sekoituskammion lähellä,
Vh: lämmitetty monitieventtiili,
Q: pikaliitin, jonka avulla ympäröivä ilmanäyte BA voidaan
analysoida HFID analysaattorilla,
HFID: lämmitetty liekki-ionisaatioanalysaattori,1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 111
▼M6
Kuva 1
Vakiotilavuusnäytteenottolaitteisto varustettuna kiertomäntäpumpulla (PDP-CVS-
järjestelmä)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 112
▼M6
R ja I: hetkellisen hiilivetypitoisuuden integrointi- ja tallennus-
laitteet,
Lh: lämmitetty näyteputkisto.
Kaikkien lämmitettyjen osien on oltava 190 ± 10 ºC lämpötilassa.
Hiukkasten näytteenottojärjestelmä
—S4: keräysputki laimennustunnelissa,
—Fp: suodatinyksikkö, joka koostuu kahdesta sarjaan asennetusta
suodatinparista; kytkinjärjestelmä kahta rinnan asetettavaa
lisäsuodatinta varten,
— näytteenottolinja,
— pumput, virtauksen säätimet, virtauksen mittausyksiköt.
3.2 Kriittiseen virtaukseen perustuva laimennuslaitteisto (CFV-
CVS -järjestelmä) (Kuva 2)
3.2.1 Kriittiseen virtaukseen perustuvan venturin käyttöCVS-näyttee-
noton yhteydessä perustuu kriittisen virtauksen mekaniikkaan.
Pakokaasun ja laimennuskaasun vaihtelevan seoksen virtausnopeus
pidetään äänennopeudessa, joka on suoraan verrannollinen kaasun
lämpötilan neliöjuureen. Virtausta mitataan, lasketaan ja integroi-
daan jatkuvasti testin aikana.
Jos käytetään ylimääräistä kriittiseen virtaukseen perustuvaa
keräysventuria varmistetaan, että kaasunäytteitä otetaan oikeassa
suhteessa. Kun kahden venturin sisäänmenojen paineet ja
lämpötilat ovat samoja, on keräysvirtaus oikeassa suhteessa
tuotetun laimennetun pakokaasun seoksen kokonaistilavuuteen ja
siten tämän liitteen vaatimukset täyttyvät.
3.2.2 Kuva 2 on kaaviokuva kyseisestä keräysjärjestelmästä. Koska
useilla eri kokoonpanoilla on mahdollista saada tarkkoja tuloksia,
kaaviokuvan tarkka noudattaminen ei ole välttämätöntä. Lisäosia,
kuten mittareita, venttiileitä, solenoideja ja katkaisimia, voidaan
käyttää lisätietojen keräämiseen ja eri osajärjestelmien toimintojen
yhteensovittamiseen.
3.2.3 Keräilylaitteisto koostuu:3.2.3.1 Laimennusilman suodattimesta (D), joka voidaan tarvittaessa
esilämmittää. Suodattimen on koostuttava aktiivihiilestä, joka on
asetettu paperikerroksien väliin, ja sitä on käytettävä vähentämään
ja stabiloimaan laimennusilman hiilivetyjen taustapäästöjä.
3.2.3.2 Sekoituskammiosta (M), jossa pakokaasut ja laimennusilma sekoit-
tuvat homogeenisesti.
3.2.3.3 Syklonierottimesta (CS) hiukkasten erottamiseksi.
3.2.3.4 Kahdesta keräysputkesta (S
1ja S2), joista otetaan näyte laimennu-
silmasta ja laimennetusta pakokaasusta.
3.2.3.5 Kriittiseen virtaukseen perustuvasta näytteenottoventurista (SV),
joka ottaa oikeassa suhteessa näytteitä laimennetuista pakokaa-
suista keräysputkesta S2.
3.2.3.6 Suodattimesta (F) erottamaan kiinteät hiukkaset analysointia varten
kerättävistä näytteistä.
3.2.3.7 Pumpuista (P), joilla otetaan osa laimennusilman ja laimennetun
pakokaasun virrasta pusseihin testin aikana.
3.2.3.8 Virtauksen säätimistä (N), joilla varmistetaan tasainen kaasunäyt-
teiden virtaus keräysputkesta S1testin suorituksen aikana.
Kaasunäytteiden virtauksen on oltava sellainen, että testin loputtua
näytteiden määrä on analysointiin riittävä (noin 10 l/min).
3.2.3.9 Vaimentimesta (PS) keräysputkistossa.
3.2.3.10 Virtausmittareista (FL), joilla säädetään ja valvotaan kaasunäyt-
teiden tasainen virtaus testin aikana.
3.2.3.11 Nopeatoimisista solenoidiventtiileistä (V), joilla ohjataan tasainen
kaasunäytteiden virtaus keräyspusseihin tai poistoaukkoihin.
3.2.3.12 Kaasutiivistä pikaliittimistä (Q) venttiilien ja keräyspussien välillä.
Liittimien on sulkeuduttava automaattisesti keräyspussin puolelta.
Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää muita menetelmiä näytteiden
johtamiseen analysoitaviksi (esimerkiksi kolmitiesulkuventtiileitä).1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 113
▼M6
3.2.3.13 Keräyspusseista (B), joilla kerätään laimennettujen pakokaasujen ja
laimennusilman näytteet testin aikana. Niiden on oltava riittävän
tilavia, jotta ne eivät rajoita näytevirtausta; materiaalin on oltava
sellainen, ettei se vaikuta mittauksiin eikä kaasunäytteiden kemial-
liseen koostumukseen (esimerkiksi laminoitua polyetyleeni/
polyamidikalvoa tai fluorattua polyhiilivetyä).
3.2.3.14 Painemittarista (G1), joka on tarkka ja jonka tarkkuuden on oltava
± 0,4 kPa.
3.2.3.15 Lämpötila-anturista (T1), joka on tarkka ja jonka tarkkuuden on
oltava ± 1 ºC ja sillä on oltava sekunnin toimintaviive 62 %
lämpötilan muutoksesta (arvo mitattu silikoniöljyssä).
3.2.3.16 Kriittisen virtauksen mittausventuriletkusta (MV), jolla mitataan
laimennettujen pakokaasujen kokonaistilavuutta.
3.2.3.17 Puhaltimesta (BL), jonka kapasiteetin on oltava riittävä laimennet-
tujen pakokaasujen kokonaistilavuuden käsittelyyn.
3.2.3.18 CFV-CVS -järjestelmän kapasiteetin on oltava riittävä estämään
veden tiivistymisen järjestelmään kaikissa mahdollisissa testin
aikana esiintyvissä olosuhteissa. Tämä voidaan yleensä varmistaa
käyttämällä puhallinta, jonka kapasiteetti on:
3.2.3.18.1 kaksi kertaa niin suuri kuin ajosyklin kiihdytyksissä syntyvä suurin
pakokaasuvirta, tai
3.2.3.18.2 riittävä varmistamaan, että laimennetun pakokaasun keräyspussissa
CO2-pitoisuus on pienempi kuin 3 tilavuusprosenttia.
3.2.4 Lisälaitteet dieselmoottorilla varustettujen ajoneuvojen testaami-
seen
Jotta liitteessä III olevassa 4.3.1.1 ja 4.3.2 kohdassa esitetyt vaati-
mukset täyttyisivät, on katkoviivalla kuvaan 2 merkityt lisälaitteet
oltava kytkettynä dieselmoottorilla varustettuja ajoneuvoja testa-
ttaessa:
Fh on lämmitetty suodatin,
S3on keräyspiste sekoituskammion lähellä,
Vhon lämmitetty monitieventtiili,
Q on pikaliitin, jonka avulla ympäröivä ilmanäyte BA
voidaan analysoida HFID analysaattorilla,
HFID on lämmitetty liekki-ionisaatioanalysaattori,
R ja I ovat hetkellisen hiilivetypitoisuuden integrointi- ja tallen-
nuslaitteet,
Lh on lämmitetty näyteputkisto.
Kaikkien lämmitettyjen osien on oltava 190 ± 10 ºC lämpötilassa.
Jos virtauksen muutosten kompensointi ei ole mahdollista, niin
tarvitaan lämmönvaihdin (H) ja lämpötilansäätöjärjestelmä (TC),
jolla on 2.2.3 kohdassa eritellyt ominaisuudet, varmistamaan
tasainen virtaus venturin (MV) ja täten oikeassa suhteessa oleva
virtaus S3pisteen läpi.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 114
▼M6
Kuva 2
Vakionäytteenottolaitteisto varustettuna kriittisen virtauksen venturiputkella (CFV-
CVS-järjestelmä)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 115
▼M6
Hiukkasten näytteenottojärjestelmä
—S4: keräysputki laimennustunnelissa,
—Fp: kahdesta sarjaan asennetusta suodatinparista koostuva
suodatinyksikkö; kytkinyksikkö kahta rinnan asennettavaa
lisäsuodatinta varten,
— näytteenottolinja,— pumput, virtauksen säätimet, virtauksen mittausyksiköt.
3.3 Muuttuvan laimennuksen laitteisto, jossa vakiovirtaus saadaan
kuristimen avulla (CFO-CVS -järjestelmä) (kuva 3) (vain otto-
moottoreilla varustetuille ajoneuvoille)
3.3.1 Keräyslaitteisto koostuu:
3.3.1.1 Näytteenottoputkesta, joka yhdistää ajoneuvon pakoputken laitteis-
toon.
3.3.1.2 Keräyslaitteesta, johon kuuluu pumppu, joka imee laimennettua
pakokaasun ja ilman seosta.
3.3.1.3 Sekoituskammiosta (M), jossa pakokaasut ja laimennusilma sekoit-
tuvat homogeenisesti.
3.3.1.4 Lämmönvaihtimesta (H), jonka on oltava kapasiteetiltaan riittävä
pitämään ilma/pakokaasu -seoksen lämpötila, mitattuna juuri ennen
virtausmäärän mittauslaitteistoa, koko testin ajan ± 6 ºC suunnitel-
lusta toimintalämpötilasta. Tämä laite ei saa vaikuttaa
analysoitaviksi otettujen laimennettujen pakokaasujen epäpuhtaus-
pitoisuuksiin.
Jos nämä olosuhteet eivät ole tyydyttävät jonkun epäpuhtauden
osalta, keräys on tehtävä ennen syklonia tarpeellisten epäpuhtauk-
sien osalta.
Tarvittaessa lämpötilan säätölaitteistoa (TC) käytetään
lämmönvaihtimen esilämmittämiseen ennen testaamista ja
lämpötilan pitämiseen siinä ± 6 ºC tarkkuudella testin aikana.
3.3.1.5 Kahdesta keräysputkesta (S
1ja S2) näytteiden keräämiseksi ja niitä
auttavista pumpuista (P) ja virtausmittarista (FL) ja tarvittaessa
suodattimista (F) kiinteiden hiukkasten poistamiseksi analysoita-
vista kaasuista.
3.3.1.6 Yhdestä pumpusta laimennusilmalle ja yhdestä pumpusta laimen-
netulle seokselle.
3.3.1.7 Tilavuusmittarista, jossa on kuristin.3.3.1.8 Lämpötila-anturista (T
1) (tarkkuus ± 1 ºC) asennettuna välittömästi
ennen tilavuuden mittauslaitetta, sen on oltava suunniteltu tarkkai-
lemaan jatkuvasti laimennetun pakokaasuseoksen lämpötilaa testin
aikana.
3.3.1.9 Painemittarista (G1) (tarkkuus ± 0,4 kPa), joka on asennettu
välittömästi ennen tilavuuden mittauslaitetta; se rekisteröi kaasu-
seoksen ja ulkoilman välisiä painevaihteluita.
3.3.1.10 Toisesta painemittarista (G2) (tarkkuus ± 0,4 kPa) asennettuna
siten, että pumpun sisäänmenon ja ulostulon välinen paine voidaan
kirjata.
3.3.1.11 Virtauksen säätimistä (N), jotka varmistavat tasaisen, jatkuvan
kaasunäytteiden virtauksen näytteenottokohdista S1ja S2testin
aikana. Kaasunäytteiden virtauksen on oltava sellainen, että
jokaisen testin loputtua näytteiden määrä on analysointiin riittävä
(noin 10 l/min).
3.1.3.12 Virtausmittareista (FL), joilla säädetään ja valvotaan näytevir-
tauksen tasaisuutta testin aikana.
3.1.3.13 Kolmitieventtiileistä (V), joilla ohjataan tasainen kaasunäytteiden
virtaus keräyspusseihin tai poistoaukkoihin.
3.1.3.14 Kaasutiivistä pikaliittimistä (Q) kolmitieventtiilien ja keräyspussien
välillä; liittimien on sulkeuduttava automaattisesti keräyspussin
puolelta. Muita menetelmiä näytteiden johtamiseen analysoitavaksi
voidaan käyttää (esimerkiksi kolmitiesulkuventtiileitä).1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 116
▼M6
3.1.3.15 Keräyspusseista (B) laimennettujen pakokaasujen ja laimennu-
silman näytteiden keräämiseksi. Niiden on oltava riittävän tilavia,
jotta ne eivät rajoita näytevirtausta. Pussin materiaalin on oltava
sellainen, ettei se vaikuta mittaukseen eikä kaasunäytteiden
kemialliseen koostumukseen (esimerkiksi laminoitua polyetyleeni/
polyamidi kalvoa tai fluorattua polyhiilivetyä).1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 117
▼M6
Kuva 3
Kaavio muuttuvan laimennuksen laitteistosta, jossa vakiovirtaus saadaan kuristimen avulla
(CFO-CVS-järjestelmä)
(sisältää kuvan)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 118
▼M6
Lisäys 6
LAITTEIDEN KALIBROINTIMENETELMÄT
(Sama kuin liitteen III lisäys 6)1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 119
▼M6
Lisäys 7
KOKONAISJÄRJESTELMÄN TARKASTUS
(Sama kuin liitteen III lisäys 7)1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 120
▼M6
LISÄYS 8
EPÄPUHTAUSPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN
1 Epäpuhtauspäästöt lasketaan seuraavan yhtälön avulla:
Ms¼0;43MicTþMis
ScTþSsþ0;57MiHTþMis
SHTþSs
jossa:
Ms: epäpuhtauspäästöt g/km koko testin aikana;
MicT: epäpuhtauspäästöt grammoina ensimmäisen testivaiheen
aikana (hetkellinen kylmänä);
MiHT: epäpuhtauspäästöt grammoina viimeisen testivaiheen
aikana (hetkellinen lämpimänä)
Mis: epäpuhtauspäästöt grammoina toisen testivaiheen aikana
(stabiili);
ScT: ajomatka kilometreinä viimeisessä testivaiheessa;
SHT: ajomatka kilometreinä viimeisessä testivaiheessa;
Ss: ajomatka kilometreinä toisessa testivaiheessa.
2 Epäpuhtauspäästöt eri testivaiheissa lasketaan seuraavan kaavan
avulla:
Mij=Vmix·Qi·kH·Ci·1 0−6
jossa:M
ij: epäpuhtauspäästög/vaiheessa i (so. MicT,MiHT, jne.)
Vmix: aimennetun pakokaasun tilavuus ilmaistuna l/vaihe ja
korjattuna standardiolosuhteita vastaavasti (273,2 K ja
101,33 kPa);
Qi: epäpuhtausosan tiheys g/l normaalilämpötilassa (273,2 K)
ja standardipaineessa (101,33 kPa);
kH: kosteuspitoisuuden korjauskerroin, jota käytetään typen
oksidien päästöjen laskemisessa (HC- ja CO-päästöille
ei ole kosteuskorjaimia);
Ci: epäpuhtausosan pitoisuus laimennetussa pakokaasussa
ilmaistuna ppm ja korjattuna laimennusilmassa olevalla
epäpuhtausosan i pitoisuudella.
3 PURISTUSSYTYTYSMOOTTOREILLA VARUSTETTUIHIN
AJONEUVOIHIN SOVELLETTAVAT ERITYISET
MÄÄRÄYKSET
3.1 HC-päästön mittaus
HC-päästöt eri testivaiheissa määritetään liitteen III lisäyksessä 8
olevan 2.1 kohdan mukaisesti.
3.2 Hiukkaspäästön mittaus
Hiukkaspäästöt eri testivaiheissa määritetään liitteen III lisäyk-
sessä 8 olevan 2.2 kohdan mukaisesti.
Kokonaispäästölasketaan tämän lisäyksen 1 kohdan mukaisesti.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 121
▼M4
LIITE IV
TYYPPI II -TESTI
(Hiilimonoksidin päästötesti joutokäyntinopeudella)
1. JOHDANTO
Tässä liitteessä esitetään menettely liitteessä I olevassa 5.2.1.2
kohdassa määritellyn tyyppi II -testin suorittamiseksi.
2. MITTAUSOLOSUHTEET
2.1 Polttoaineen on oltava liitteessä VI eriteltyä vertailupolttoainetta.
2.2 Tyyppi II -testi on suoritettava välittömästi tyyppi I -testin neljännen
syklin jälkeen, moottori joutokäynnillä, käyttämättä kylmäkäynnisty-
slaitteistoa. Välittömästi ennen jokaista hiilimonoksidipitoisuuden
mittausta, on suoritettava liitteessä III olevassa 2.1 kohdassa kuvattu
tyyppi I -testin toimintasykli.
2.3 Ajoneuvot, joissa on käsivalintainen tai puoliautomaattinen vaihteisto,
on testattava vaihteenvalitsin vapaa-asennossa ja kytkin kytkettynä.
2.4 Ajoneuvot, joissa on automaattinen vaihteisto, on testattava vaihteen
valitsin ”vapaa” tai ”pysäköinti” asennossa.
2.5 Joutokäynnin säätölaitteistot
2.5.1Määritelmä
Tässä direktiivissä ’joutokäynnin säätölaitteistoilla’ tarkoitetaan moot-
torin joutokäyntiolosuhteisiin vaikuttavia laitteita, jotka ovat
mekaanikon helposti säädettävissä 2.5.1.1 kohdassa esitetyillä työka-
luilla. Etenkään polttoaine- ja ilmavirtauksen kalibrointilaitteita ei
pidetä joutokäynnin säätölaitteistoina, jos niiden käyttäminen vaatii
rajoittimien poistamista, toimenpide jota ei voi tavallisesti tehdä muut
kuin ammattitaitoiset asentajat.
2.5.1.1 Työkalut joita voidaan käyttää joutokäynnin säätölaitteistojen säätämi-
seen: ruuvitaltat (tavalliset ja ristipäiset), mutteriavaimet (lenkki-,
kiinto- tai säädettävät avaimet), pihdit, kuusiokoloavaimet.
2.5.2Mittauspisteiden valinta
2.5.2.1 Mittaus tyyppi I -testin mukaisilla asetuksilla suoritetaan ensin.
2.5.2.2 Kaikille säätölaitteistoille, joissa on jatkuva muutos, on määritettävä
riittävä määrä tyypillisiä asentoja.
2.5.2.3 Pakokaasun hiilimonoksidipitoisuusmittaus on tehtävä kaikilla mahdol-
lisilla säätölaitteistojen asennoilla, mutta säätölaitteistot, joilla saadaan
jatkuva muutos, kuitenkin vain 2.5.2.2 kohdassa määritellyt asennot
hyväksytään.
2.5.2.4 Tyyppi II -testi katsotaan hyväksytyksi, jos ainakin toinen seuraavista
ehdoista täyttyy:
2.5.2.4.1 yksikään 2.5.2.3 kohdan mukaisesti mitatuista arvoista ei ylitä raja-
arvoja;
2.5.2.4.2 suurin pitoisuus, joka saavutetaan muuttamalla jatkuvasti yhden lait-
teiston säätöjä ja pitämällä toiset laitteiston säädöt paikoillaan, ei
ylitä raja-arvoja siten, että ehdon on oltava voimassa myös muille
säätölaitteistojen erilaisille yhdistelmille kuin sille, jonka säätöjä jatku-
vasti muutettiin.
2.5.2.5 Säätölaitteistojen mahdolliset säätöjen asennot ovat rajoitetut:
2.5.2.5.1 toisaalta suurempaan seuraavasta kahdesta arvosta: pienin joutokäynti-
nopeus, jonka moottori saavuttaa tai valmistajan suosittama
joutokäyntinopeus vähennettynä 100 kierrosta minuutissa.
2.5.2.5.2 toisaalta pienimpään seuraavasta kolmesta arvosta: suurin moottorin
pyörimisnopeus, joka saavutetaan säätölaitteistojen säädöillä; valmis-
tajan suosittama joutokäyntinopeus lisättynä 250 kierrosta minuutissa;
automaattikytkimen tarttumisnopeus.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 122
▼M4
2.5.2.6 Lisäksi asetuksia, joilla moottori ei käy kunnolla, ei tule hyväksyä
mittausasetuksiksi, erityisesti jos moottori on varustettu usealla kaasut-
timella on kaikissa kaasuttumissa oltava samat säätöarvot.
3. KAASUJEN KERÄYS
3.1 Keräysputki sijoitetaan pakoputken ja keräyspussit yhdistävään
putkeen mahdollisimman lähellä pakoputkea.
3.2 CO- (CCO)j aC O2-pitoisuudet (CCO2) määritetään mittauslaitteen luke-
masta tai sen tallentamista tiedoista käyttäen asianmukaisia
kalibrointikäyriä.
3.3 Korjattu hiilimonoksidipitoisuus nelitahtimoottoreille on:
CCOcorr¼CCO15
CCOþCCO2(tilavuus-%)
3.4 Pitoisuus CCO(ks. 3.2 kohta) sellaisena kuin se on määriteltynä 3.3
kohdassa esitetyssä kaavassa ei tarvitse korjausta, jos mitattu koko-
naispitoisuus (CCO+CCO2) on vähintään 15 nelitahtisille moottoreille.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 123
▼M4
LIITE V
TYYPPI III -TESTI
(Kampikammiokaasujen päästöjen tarkastus)
1. JOHDANTO
Tässä liitteessä esitetään liitteessä I olevassa 5.2.1.3 kohdassa määritetyn
tyyppi III -testin menettely.
2. YLEISET MÄÄRÄYKSET
2.1 Testi III suoritetaan bensiinimoottorisille ajoneuvoille, joille suoritetaan
tyyppi I ja tyyppi II -testit.
2.2 Testattujen moottoreiden on kuuluttava muihin vuotovarmoihin moottor-
eihin, kuin siten suunniteltuihin, että pienikin vuoto aiheuttaa
toimintahäiriöitä (kuten kaksisylinteriset vastaiskumoottorit)
3. TESTAUSOLOSUHTEET
3.1 Joutokäynti on säädettävä valmistajan suositusten mukaisesti.
3.2 Mittaukset suoritettaan seuraavissa kolmessa moottorin toimintatilassa:
N:o Ajoneuvon nopeus (km/h)
1 Joutokäynti
25 0 ± 2
35 0 ± 2
N:o Jarrulaitteiston absorboima teho
1 Nolla2 Tyyppi I testiä vastaavat asetukset
3 N:o 2 olot kerrottuna tekijällä 1,7
4. TESTAUSMENETELMÄ
4.1 Edellä 3.2 kohdassa lueteltuja toimintaolosuhteita varten tarkastetaan
kampikammion tuuletusjärjestelmän luotettava toiminta.
5. KAMPIKAMMION TUULETUSJÄRJESTELMÄN TARKASTAMISME-
NETELMÄ
5.1 Moottorin aukot on jätettävä, kuten ne olivat.
5.2 Kampikammion paine mitataan sopivalla paikalla. Se mitataan öljynmitta-
tikun rei'ästä kaltevuusputkimanometrilla.
5.3 Ajoneuvo voidaan hyväksyä, jos jokaisessa 3.2 kohdassa määritellyssä
mittausolosuhteessa ei kampikammiosta mitattu paine ylitä mittaushetkellä
vallitsevaa ilmanpainetta.
5.4 Edellä tarkoitetulla menetelmällä suoritettua testiä varten imusarjan paine
on mitattava ± 1 kPa:n tarkkuudella.
5.5 Ajoneuvon nopeus on määritettävä dynamometrillä ± 2 km/h tarkkuudella.
5.6 Kampikammion paine on määritettävä ± 0,01 kPa:n tarkkuudella.
5.7 Jos kampikammion paine ylittää ulkoisen ilmanpaineen yhdessäkään 3.2
kohdassa määrätyistä mittausolosuhteista, suoritetaan 6 kohdassa
määritetty lisätesti, ajoneuvon valmistajan niin halutessa.
6. LISÄTESTAUSMENETELMÄ
6.1 Moottorin aukot on jätettävä, kuten ne olivat.
6.2 Kampikammiokaasuihin reagoimaton, joustava, tilavuudeltaan noin viiden
litran pussi kiinnitetään öljynmittatikun reikään. Pussin on oltava tyhjä
ennen jokaista mittausta.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 124
▼M4
6.3 Pussi on suljettava ennen jokaista mittausta. Se avataan viideksi minuu-
tiksi jokaisen 3.2 kohdassa tarkoitetun mittauksen ajaksi.
6.4 Ajoneuvo hyväksytään, jos pussi ei silminhavaittavasti täyty yhdessäkään
3.2 kohdan mukaisessa mittauksessa.
6.5 Huomautus
6.5.1 Jos moottorin rakenne ei salli testin suorittamista 6 kohdassa kuvatulla
menetelmällä, mittaus täytyy tehdä menetelmää seuraavasti muuttaen:
6.5.2 ennen testiä kaikkien muiden kuin kaasujen uudelleenkierrätysaukkojen on
oltava suljettuja;
6.5.3 pussi asetetaan sopivaan haaraliittimeen, josta ei aiheudu ylimääräistä
painehäviötä ja joka on asennettu aukkoon, joka liittää uudelleenkierräty-
spiiriin laitteen moottoriin.1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 125
▼M4
TYYPPI III-TESTI
(sisältää kuvan)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 126
▼M4
LIITE VI
VERTAILUPOLTTOAINEIDEN ERITELMÄT
1. OTTOMOOTTORIEN TESTAUKSEEN KÄYTETYN VERTAILUPOLTTOAINEEN TEKNISET
TIEDOT
Vertailupolttoaine: CEC RF-08-A-85
Tyyppi: lyijytön korkeaoktaaninen bensiini
Raja-arvot ja yksiköt
ASTM menetelmä
vähimmäisarvo enimmäisarv
Research-menetelmällä mitattu
oktaaniluku95,0 D 2699
Motor-menetelmällä mitattu
oktaaniluku85,0 D 2 700
Tiheys 15 ºC:ssa 0,748 0,762 D 1 298
Reid-höyrynpaine 0,56 baaria 0,64 baaria D 323Tislaus:— alkupiste 24 ºC 40 ºC D 86— 10 tilavuus-% piste 42 ºC 58 ºC D 86— 50 tilavuus-% piste 90 ºC 110 ºC D 86— 90 tilavuus-% piste 155 ºC 180 ºC D 86— loppupiste 190 ºC 215 ºC D 86
Tislausjäännös 2 % D 86
Hiilivetyanalyysi:— olefiineja 20 % D 1319— aromaatteja [sisältäen enint. 5
tilavuus-% bent-
seeniä (
1)]45 tilavuus-%
tasapainossaD 1319
(1)D 3606/D 2267
D 1319
— tyydyttyneitä yhdisteitä
Hiili/vetysuhde SUHDE
Hapettumisen esto 480 min D 525
Höyrystymisjäännös 4 mg/100 ml D 381Rikkipitoisuus 0,04 paino-% D 1266/D 2622/D
2785
Kuparikorroosio (50 ºC) 1 D 130Lyijypitoisuus 0,005 g/l D 3237Fosforipitoisuus 0,0013 g/l D 3231
(
1) Hapettimien lisäys kielletty.
2. DIESELMOOTTORILLA VARUSTETTUJEN AJONEUVOJEN TESTAUKSESSA KÄYTETYN
VERTAILUPOLTTOAINEEN TEKNISET TIEDOT
Vertailupolttoaine: CEC RF-03-A-84(1)(3)(7)
Tyyppi: dieselpolttoaine
Rajat ja yksiköt ASTM menetelmä
Setaaniluku (4) väh. 49 D 613
enint. 53
Tiheys 15 ºC:ssa (kg/l) väh. 0,835 D 1 298
enint. 0,845
Tislauksen (2):
— 50 % piste väh. 245 ºC D 86
— 90 % piste väh. 320 ºC
enint. 340 ºC
— loppukiehumispiste enint. 370 ºC1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 127
▼M5
▼M5
Rajat ja yksiköt ASTM menetelmä
Leimahduspiste väh. 55 ºC D 93
Suodatettavuus väh. — EN 116 (EN)
enint. − 5 ºC
Viskositeetti 40 ºC väh. 2,5 mm2/s D 445
enint. 3,5 mm2/s
Rikkipitoisuus väh. (ilm. myöh.) D 1266/D
2622
enint. 0,3 paino-% D 2785
Kuparikorroosio enint. 1 D 130
Koksausjäte (10 % DR) enint. 0,2 paino-% D 189
Tuhkapitoisuus enint. 0,01 paino-% D 482
Vesipitoisuus enint. 0,05 paino-% D 95/D 1744
Emäsluku enint. 0,02 mg KOH/g
Hapettumisen esto (6) enint. 2,5 mg/100 ml D 2274
Lisäaineet (5)
(1) Vastaavat ISO-menetelmät otetaan käyttöön niiden kattaessa kaikki edelläluetellut ominai-
suudet.
(2) Luvut osoittavat haihtuneen kokonaismäärän (% prosessiin palannut- % hävinnyt).
(3) Arvot ovat ”todellisia arvoja”.
Raja-arvoja julkaistaessa sovelletaan ASTM D 3244 Defining a basis for petroleum products
disputes'n termejäja suurinta arvoa määritettäessäotettu huomioon, ettäeron on oltava vähintään
2 R:n verran nollaa suurempi, ja suurimmilla ja pienimmilläarvoilla on oltava vähintään 4 R:n
suuruinen ero (R = toistettavuus).
Näistätilastollisesti välttämättömistäluvuista huolimatta tulisi polttoaineen valmistajien pyrkiä-
nolla-arvoihin, milloin suurin arvo on 2 R, ja keskiarvoon, milloin suurimmat ja pienimmät
arvot on annettu.
Jos on tarpeen selvittäätäyttääköpolttoaine määritelmän mukaiset vaatimukset, on se tehtä-
väASTM D 3244:n termien mukaisesti.
(4) Setaaniluvun raja-arvot eivät täytä4 R-vähimmäisehtoa. Polttoaineen toimittajan ja käyttäjän
välille mahdollisesti syntyvät erimielisyydet voidaan ratkaista toistamalla riittävän monta kertaa
ASTM D 3244:n termien mukaiset toimenpiteet riittävän tarkkuuden saavuttamiseksi kussakin
tapauksessa.
(5) Polttoaineen tulee perustua vain suoratislauksesta ja krakkauksesta saatuihin hiilivetyihin; rikin-
poisto on sallittua. Polttoaineessa ei saa olla metallisia lisäaineita eikäsetaaniluvun parantajia.
(6) Vaikka hapettuminen on säädeltyä, on todennäköistä, ettäkäyttöikäon rajoitettu. Polttoaineen
toimittajalta saa ohjeita varastointiolosuhteista ja -ajasta.
(7) Jos moottorien tai ajoneuvojen termisen hyötysuhteen laskennassa tarvitaan polttoaineen
lämpöarvoa se voidaan laskea seuraavasta yhtälöstä: Nettolämpöarvo
MJ/kg = (46,423 − 8,792d2- 3,170d) (1−(x + y + s)) + 9,420s − 2,499x,
missä:
d = tiheys 15 ºC:ssa,
x = veden massaosuus (% jaettuna 100:lla),
y = tuhkan massaosuus (% jaettuna 100:lla),
s = rikin massaosuus (% jaettuna 100:lla).1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 128
▼M5
LIITE VII
MALLI
Suurin koko: A4 (210 × 297 mm)
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 129
▼M5
1970L0220 — FI — 24.07.1989 — 008.001 — 130