1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 12 päivänä toukokuuta 1986,
työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät melualtistukseen työssä
(86/188/ETY)
(EYVL L 137, 24.5.1986, s. 28)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston direktiivi 98/24/EY, annettu 7 päivänä huhtikuuta 1998 L 131 11 5.5.1998
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 2
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 12 päivänä toukokuuta 1986,
työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät melualtistuk-
seen työssä
(86/188/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt kuultuaan
työturvallisuuden, työhygienian ja työterveyshuollon neuvoa-antavaakomiteaa(
1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisöjen työsuojelua koskevista toimintaohjelmista 29
päivänä kesäkuuta 1978 ja 27 päivänä helmikuuta 1984 annetuissaneuvoston päätöslauselmissa(
4) määrätään erityisten yhdenmukaistet-
tujen toimenpiteiden täytäntöönpanosta melulle altistuvien työnteki-jöiden suojelemiseksi; tällä alalla toteutetut toimenpiteet ovat erivaltioissa erilaisia; niiden kiireellisen lähentämisen ja parantamisentarve on tunnustettu,
hyvin monissa tilanteissa ollaan alttiina korkeille melutasoille ja sen
vuoksi monet työntekijät altistuvat mahdollisille turvallisuus- ja terveys-vaaroille,
melualtistuksen vähentäminen vähentää melun aiheuttamaa kuulovau-
rion vaaraa,
siellä, missä melutasoon työpaikalla sisältyy työntekijän terveyteen ja
turvallisuuteen kohdistuva vaara, melualtistuksen rajoittaminen vähentäätätä vaaraa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta melupäästöjenrajoittamista koskevien säännösten soveltamista,
tehokkain tapa vähentää melutasoja työssä on sisällyttää ennakoivia
meluntorjuntatoimia laitosten suunnitteluun ja valita vähemmän meluatuottavat materiaalit, toiminnot ja työmenetelmät; tarkoituksena tuleeensisijaisesti olla kyseisen vähenemisen saavuttaminen itse meluläh-teessä,
henkilökohtaisten kuulonsuojainten hankkiminen ja käyttö ovat tarpeel-
lisia melulähteiden rajoittamista täydentävinä toimenpiteinä silloin, kunaltistusta ei voi kohtuudella muilla keinoin välttää,
melu on tekijä, johon sovelletaan työntekijöiden suojelemista vaaroilta,
jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja biologisilletekijöille työssä, 27 päivänä marraskuuta 1980 annettua neuvostondirektiiviä 80/1107/ETY (
5); mainitun direktiivin 3 ja 4 artiklassa sääde-
tään mahdollisuudesta vahvistaa kyseisille tekijöille raja-arvoja ja muitaerityistoimenpiteitä,
tietyt tekniset lähtökohdat täytyy määritellä ja ne saattavat tulla uudel-
leen tarkasteltaviksi sen kokemuksen ja kehityksen valossa, jokatapahtuu tieteen ja tekniikan alalla,
(1) EYVL N:o C 289, 5.11.1982, s. 1 ja
EYVL N:o C 214, 14.8.1984, s. 11
(2) EYVL N:o C 46, 20.2.1984, s. 130 ja
EYVL N:o C 117, 30.4.1984, s. 5
(3) EYVL N:o C 23, 30.1.1984, s. 36
(4) EYVL N:o C 165, 11.7.1978, s. 1 ja
EYVL N:o C 67, 8.3.1984, s. 2
(5) EYVL N:o L 327, 3.12.1980, s. 8
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 3
▼B
nykyisessä tilanteessa jäsenvaltioissa ei ole mahdollista asettaa melual-tistukselle sellaista raja-arvoa, jonka alapuolella ei enää esiinnyminkäänlaista työntekijän kuuloon kohdistuvaa vaaraa, ja
nykyinen tieteellinen tietämys melualtistuksen muista kuin kuuloon
kohdistuvista terveydellisistä vaikutuksista ei luo perustetta tarkkojenturvallisuustasojen asettamiseen; melun vähentäminen kuitenkin alentaasellaisten sairauksien riskiä, jotka eivät liity kuulovaivoihin; tämä direk-tiivi sisältää säännöksiä, joita tullaan tarkastelemaan uudelleen alankokemuksen sekä tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksenvalossa,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Tämän direktiivin ►M1 ◄tarkoituksena on suojella
työntekijöitä heidän kuuloonsa kohdistuvilta vaaroilta, ja sikäli kuintässä direktiivissä nimenomaisesti säädetään, myös terveyteen ja turval-lisuuteen kohdistuvilta vaaroilta, mukaan lukien tällaisten työpaikkame-lusta syntyvien tai mahdollisesti syntyvien vaarojen ennaltaehkäisy.
2. Tämä direktiivi koskee kaikkia työntekijöitä, mukaan lukien
Euroopan ydinenergiayhteisön (Euratom) perustamissopimuksensoveltamisalaan kuuluvat säteilylle altistuvat työntekijät, ei kuitenkaanmeri- tai lentokuljetuksen alalla työskenteleviä.
Tätä direktiiviä sovellettaessa ilmaus ”meri- tai lentokuljetuksen alalla
työskentelevät” tarkoittaa aluksessa olevaa henkilökuntaa.
Komission ehdotuksesta neuvosto tutkii 1 päivään tammikuuta 1990
mennessä mahdollisuudet soveltaa tätä direktiiviä myös meri- tai lento-kuljetuksen alalla työskenteleviin työntekijöihin.
3. Tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta soveltaa tai
antaa, jollei perustamissopimuksen määräyksistä muuta johdu, lakeja,asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, joilla mahdollisuuksien mukaantaataan työntekijöille parempi suoja tai joilla on tarkoitus alentaa työssäkoetun melun tasoa vaikuttamalla lähteeseen, erityisesti sellaisten altis-tuksen arvojen saavuttamiseksi, jotka ehkäisevät tarpeettoman häiriön.
2 artikla
Tässä direktiivissä seuraavat käsitteet määritellään seuraavasti:
1.Työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus L
EP, d
Työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus ilmaistaan
yksiköissä dB(A) käyttäen kaavaa:
jossa:
Te = työntekijän henkilökohtaisen melualtistuksen päivittäinenkesto
T o=8h=2 8 8 0 0s ,P o=2 0 µPa,
P
A= ”A”-painotettu hetkellinen äänenpaine pascaleissa, jolle
henkilö, joka saattaa työskennellessään liikkua tai olla liikkumattapaikasta toiseen, altistuu ilmakehän paineisessa ilmassa; se määrite-tään mittauksista, jotka on tehty henkilön korvien kohdalta työnaikana, mieluummin henkilön poissaollessa, käyttäen tekniikkaa,joka vaikuttaa äänikenttään mahdollisimman vähän.
Jos mikrofoni täytyy sijoittaa hyvin lähelle henkilön kehoa, tulisi
tehdä asianmukaiset korjaukset vastaavan häiriöttömän kentänpaineen määrittämiseksi.
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 4
▼B
Päivittäisessä henkilökohtaisessa melualtistuksessa ei oteta huomioon
minkään mahdollisesti käytetyn henkilökohtaisen kuulonsuojaimenvaikutusta.
2.Päivittäisten arvojen viikkokeskiarvo L
EP, w
Päivittäisten arvojen viikkokeskiarvo saadaan käyttäen seuraavaa
kaavaa:
missä (LEP, d)kovatLEP, d:n arvot jokaiselta m kpl lukuun otettavalta
viikon päivältä.
3 artikla
1. Työssä koettavaa melua tulee arvioida ja tarvittaessa mitata, jotta
voitaisiin tunnistaa tässä direktiivissä tarkoitetut työntekijät ja työpaikatsekä määrittää olosuhteet, joissa sovelletaan tämän direktiivin eri sään-nöksiä.
2. Edellä 1 kohdassa mainittu arviointi ja mittaus tulee suunnitella
pätevällä tavalla ja toteuttaa sopivin aikavälein työnantajien vastuulla.
Jokaisen näytteen tulee edustaa työntekijän päivittäistä henkilökohtaista
melualtistusta.
Käytettävät menetelmät ja laitteet on sopeutettava vallitseviin oloihin,
erityisesti mitattavan melun ominaisuuksiin, altistuksen pituuteen jaympäristötekijöihin.
Näiden menetelmien ja laitteiden tulee mahdollistaa 2 artiklassa määri-
teltyjen muuttujien määrittäminen sekä siitä päättäminen, onko tässädirektiivissä asetetut arvot jossakin tietyssä tapauksessa ylitetty.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että henkilökohtaisen melualtistuksen
sijasta tallennetaan työpaikan melu. Tässä tapauksessa henkilökohtaisenmelualtistuksen tunnus korvataan 4—10 artiklan soveltamista vartensillä melualtistuksella, joka syntyy päivittäisen vähintään kahdeksantunnin työjakson aikana paikoissa, joissa työntekijät oleskelevat.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että melua mitattaessa kiinnitetään
erityistä huomiota impulssimeluun.
4. Yrityksen tai laitoksen työntekijäin tai heidän edustajiensa tulee
kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti osallistua 1 kohdassasäädettyihin arviointeihin ja mittauksiin. Nämä tulee tarkistaa, jos onsyytä olettaa, että ne ovat virheellisiä tai että työssä on tapahtunutolennaisia muutoksia.
5. Tässä artiklassa tarkoitettu mittaustieto tulee ottaa talteen ja
säilyttää sopivassa muodossa kansallisen lainsäädännön ja käytännönmukaisesti.
Vastuullisella lääkärillä tai viranomaisella sekä yrityksen tai laitoksen
työntekijöillä tai heidän edustajillaan tai molemmilla tulee olla nämätiedot käytettävissään kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukai-sesti.
4 artikla
1. Jos työntekijän päivittäinen henkilökohtainen altistus melulle
saattaa ylittää 85 dB(A) tai painottamattoman hetkellisen äänenpaineensuurin arvo saattaa olla suurempi kuin 200 Pa (
1), tulee toteuttaa aiheel-
liset toimenpiteet sen varmistami- seksi, että:
(1) 140 dB suhteessa 20 µPa:iin
Ellei A-painotetun äänenpainetason suurin arvo IEC 651:n mukaista I-aika-painotusta käyttävällä äänitasomittarilla mitattuna ylitä tasoa 130 dB(AI),voidaan otaksua, ettei painottamattoman hetkellisen äänenpaineen suurinarvo ylitä 200 Pa
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 5
▼B
a) yrityksen tai laitoksen työntekijät tai heidän edustajansa saavat riittä-
västi tietoa ja, jos se on tarpeen, koulutusta:
— melualtistuksesta aiheutuvista mahdollisista vaaroista heidän
kuulolleen,
— toimenpiteistä, jotka tämän direktiivin mukaisesti on toteutettu,— velvollisuudesta noudattaa kansallisen lainsäädännön mukaisia
suojaavia ja ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä,
— henkilökohtaisten kuulonsuojainten pitämisestä ja 7 artiklan
mukaisten kuulon tutkimusten merkityksestä;
b) yrityksen tai laitoksen työntekijöillä tai heidän edustajillaan on
käytettävissään 3 artiklan mukaiset melun arviointi- ja mittaustu-lokset ja että he voivat saada selvityksiä näiden tulosten merkityk-sestä.
2. Työpaikoilla, joissa työntekijän päivittäinen henkilökohtainen
melualtistus saattaa ylittää 85 dB(A), työntekijöille on annettava asian-mukaista tietoa siitä, missä ja milloin 6 artiklaa sovelletaan.
Työpaikoilla, joissa työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melual-
tistus saattaa ylittää 90 dB(A) tai joissa painottamattoman hetkellisenäänenpaineen suurin arvo saattaa ylittää 200 Pa, 1 kohdassa säädettytieto on, jos käytännössä mahdollista, annettava asianmukaisillamerkeillä. Kyseiset alueet on lisäksi rajattava ja pääsyä niille on rajoitet-tava, jos se on altistuksen vaaran vuoksi perusteltua ja jos nämä toimen-piteet ovat käytännössä mahdollisia.
5 artikla
1. Melualtistuksesta aiheutuvat vaarat tulee rajoittaa alimpaan
käytännössä mahdolliseen tasoon, ottaen huomioon tekniikan kehitys jaerityisesti lähteeseen kohdistuvien meluntorjuntatoimien saatavuus.
2. Jos työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus ylittää
90 dB(A), tai painottamaton hetkellinen äänenpaine on suurempi kuin200 Pa:
a) syyt rajojen ylittymiseen selvitetään ja työnantajan tulee laatia ja
panna täytäntöön teknisluontoinen tai työn organisointiin liittyvätoimenpideohjelma, jolla pyritään vähentämään työntekijäin melual-tistusta niin paljon kuin se käytännössä on mahdollista;
b) yrityksen tai laitoksen työntekijöille ja heidän edustajilleen on annet-
tava riittävät tiedot rajojen ylittymisestä ja a alakohdan mukaisistatoimenpiteistä.
6artikla
1. Henkilökohtaisia kuulonsuojaimia on käytettävä, jos työntekijän
päivittäinen melualtistus ylittää 90 dB(A) tai painottamaton hetkellinenäänenpaine on suurempi kuin 200 Pa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5artiklan soveltamista.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu altistus todennäköisesti ylittää 85
dB(A), on työntekijöiden käyttöön annettava henkilökohtaiset kuulon-suojaimet.
3. Työnantajan on jaettava henkilökohtaisia kuulonsuojaimia riittävä
määrä. Mallit valitaan kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukai-sesti yhteistyössä niiden työntekijöiden kanssa, joita asia koskee.
Kuulonsuojainten on oltava kullekin työntekijälle ja hänen työoloihinsa
sopivat ottaen huomioon hänen turvallisuutensa ja terveytensä. Nekatsotaan tämän direktiivin tarkoitusten kannalta sopiviksi ja riittäviksi,jos niitä asianmukaisesti pidettäessä kuulolle aiheutuvan vaaran voidaankäytännössä olettaa pysyvän 1 kohdassa tarkoitetusta altistuksestasyntyvää vaaraa pienempänä.
4. Jos tämän artiklan soveltamiseen sisältyy tapaturman vaara, se on
tarkoituksenmukaisin toimenpitein rajoitettava niin vähäiseksi kuinkäytännössä on mahdollista.
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 6
▼B
7 artikla
1. Jos käytännössä ei ole mahdollista vähentää työntekijän henkilö-
kohtaista päivittäistä melualtistusta alle tason 85 dB(A), altistuneentyöntekijän tulee voida tutkituttaa kuulonsa lääkärillä tai lääkärinvalvonnassa tai, jos lääkäri katsoo sen tarpeelliseksi, erikoislääkärillä.
Tapa, jolla tämä tutkimus tehdään, tulee vahvistaa jäsenvaltioissa
kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti.
2. Tutkimuksen tarkoituksena tulee olla diagnoosin tekeminen mistä
tahansa melun aiheuttamasta kuulovauriosta ja kuulon säilyttäminen.
3. Työntekijäin kuulon tutkimuksen tulokset tulee säilyttää kansal-
lisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti.
Työntekijöillä tulee olla käytettävissään heitä koskevat tulokset siten
kuin kansallisessa lainsäädännössä ja käytännössä se sallitaan.
4. Jäsenvaltioiden tulee toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet, jotta
vastuussa oleva lääkäri tai viranomainen velvoitetaan antamaan tutki-muksen osana tarkoituksenmukaiset ohjeet niistä henkilökohtaisistasuojelu- tai ehkäisytoimenpiteistä, jotka on toteutettava.
8 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta:
a) uuden laitoksen (uuden tehtaan, tuotantolaitoksen tai koneen, tehtaan
tai tuotantolaitoksen huomattavan laajennuksen tai muutoksen jatuotantolaitoksen tai koneen korvaamisen) suunnittelussa, rakentami-sessa ja rakenteessa tai sekä rakentamisessa että rakenteessa, mitä 5artiklan 1 kohdassa on säädetty;
b) silloin kun uusi tuote (kuten työkalu, kone, laite), joka on tarkoitettu
työssä käytettäväksi, saattaa aiheuttaa työntekijälle, joka sitä käyttääasianmukaisesti tavanomaisen kahdeksan tunnin työskentelyjaksonajan, päivittäisen henkilökohtaisen melualtistuksen, joka onsuurempi kuin 85 dB(A) tai painottamattoman hetkellisen äänenpa-ineen, jonka suurin arvo on yhtä suuri tai suurempi kuin 200 Pa,hänelle tarjotaan riittävät tiedot melusta, jota laite myöhemminmääritettävissä käyttöolosuhteissa tuottaa.
2. Neuvosto vahvistaa komission ehdotuksesta ohjeet, joita noudate-
taan, sikäli kuin käytännössä on mahdollista, 1 kohdan b alakohdassatarkoitetut tuotteet eivät oikein käytettyinä tuota melua, josta saattaaaiheutua kuulovaurion vaara.
9 artikla
1. Työpaikoilla, joissa työntekijän melualtistus vaihtelee huomatta-
vasti päivästä toiseen, jäsenvaltiot voivat poikkeuksellisesti myöntääerityistehtävissä olevien työntekijöiden osalta poikkeuksia 5 artiklan 2kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan säännöksistä, muttavain sillä edellytyksellä, että työntekijän keskimääräinen viikottainenmelualtistus riittävällä tarkkailulla osoitettuna on näissä säännöksissäasetetun arvon mukainen.
2. a) Poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa ei ole käytännössä mahdol-
lista teknisin toimenpitein tai työn organisoinnilla vähentää päivit-täistä henkilökohtaista melualtistusta alle tason 90 dB(A) taivarmistaa, että henkilökohtaiset kuulonsuojaimet ovat sopivat jariittävät 6 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetullatavalla, jäsenvaltiot voivat myöntää tästä säännöksestä lyhytai-kaisia, uudistettavissa olevia poikkeuksia.
Tällaisessa tapauksessa on kuitenkin käytettävä henkilökohtaisia
kuulonsuojaimia, jotka antavat korkeimman käytännössä mahdol-lisen suojaustason.
b) Lisäksi jäsenvaltiot voivat erityistehtävissä olevien työntekijöiden
osalta myöntää poikkeuksia siitä, mitä 6 artiklan 1 kohdassasäädetään, jos kohdan soveltaminen lisää työntekijäin terveyteentai turvallisuuteen kohdistuvaa kokonaisvaaraa ja jos tätä vaaraa eiole käytännössä mahdollista vähentää muilla keinoin.
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 7
▼B
c) Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja poikkeuksia voidaan
myöntää vain sellaisilla edellytyksillä, jotka yksittäistapauksenolosuhteet huomioon ottaen varmistavat, että tällaisista poikkeuk-sista johtuvat vaarat vähennetään vähimpään mahdolliseen. Poik-keukset on otettava säännöllisesti tarkasteltavaksi ja ne on peruu-tettava heti kun se on käytännössä mahdollista.
d) Jäsenvaltioiden tulee joka toinen vuosi toimittaa komissiolle
asianmukainen kokonaisselvitys a ja b alakohdassa tarkoitetuistapoikkeuksista. Komissio tiedottaa tästä jäsenvaltioille tarkoituk-senmukaisella tavalla.
10 artikla
Neuvosto tarkastelee komission ehdotuksesta uudelleen tätä direktiiviä 1
päivään tammikuuta 1994 mennessä ottaen huomioon erityisesti tieteel-lisen tietämyksen ja teknologian kehityksen samoin kuin tämän direk-tiivin täytäntöön panemisesta saadun kokemuksen, tarkoituksenamelualtistuksesta aiheutuvien vaarojen vähentäminen.
Tarkastelun yhteydessä neuvosto pyrkii komission ehdotuksesta asetta-
maan liitteessä I olevia tarkempia ohjeita melun mittaamiseksi.
11 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että työntekijä- ja työnantajajärjestöjä
kuullaan ennen tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi tarkoitettujentoimenpiteiden toteuttamista ja että työntekijöiden edustajat niissäyrityksissä ja laitoksissa, joissa heitä on, voivat varmistua näiden sään-nösten soveltamisesta tai osallistua niiden soveltamiseen.
12 artikla
1. Melun mittaamisessa ja työntekijöiden kuulon tutkimuksessa
voidaan käyttää mitä tahansa menetelmää, joka täyttää vähintään 3 ja 7artiklassa säädetyt vaatimukset.
2. Melun mittaamista ja työntekijäin kuulon tutkimusta koskevat
ohjeet ovat liitteessä I ja II.
▼
M1
Liitteet I ja II mukautetaan tekniikan kehitykseen toimenpiteistätyöntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksityössä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen(
1).
▼B
13 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1päivään tammikuuta 1990 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä.
Helleenien tasavallan ja Portugalin tasavallan kohdalla kyseinen päivä
on kuitenkin 1 päivä tammikuuta 1991.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle. Komissionon ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.
14 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
(1) EYVL L 183, 29.6.1989, s. 1.
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 8
▼B
LIITE I
MELUN MITTAAMISTA KOSKEVAT OHJEET
A. 1 Yleistä
Artiklassa 2 määritetyt määrät voidaan joko:
i) mitata suoraan integroivalla äänitasomittarilla tai
ii) laskea äänenpaineen ja altistuksen keston mittauksista.
Mittaukset voidaan tehdä työntekijöiden työskentelypaikalla tai
-paikoilla, tai käyttämällä henkilöön kiinnitettäviä mittalaitteita.
Mittauspaikkojen lukumäärän ja mittausten keston tulee olla riittävät
takaamaan, että melualtistus työpäivän aikana voidaan tallentaa.
2Mittalaitteet
2.1 Jos käytetään integroivia äänitasomittareita, niiden tulee olla standardin
IEC 804 mukaisia.
Jos käytetään äänitasomittareita, niiden tulee olla standardin IEC 651
mukaisia. Etusija annetaan laitteille, joissa on ylikuormituksen osoitus.
Jos mittaustiedot mittausohjelman välivaiheena tallennetaan nauhalle,
mahdolliset virheet, jotka syntyvät lajittelu- ja tulostusvaiheessa, tuleeottaa huomioon, kun tietoja analysoidaan.
2.2 Mittalaitteella, jota käytetään mittaamaan suoraan äänenpaineen painotta-
matonta maksimi(huippu)arvoa tulee olla nousuaikavakio, joka ei ylitä100 ms.
2.3 Kaikki laitteet tulee kalibroida laboratoriossa sopivin välein.
3Mittaus
3.1 Mittalaitteiden tarkistus tulee tehdä mittauspaikalla jokaisen mittaus-
päivän alussa ja lopussa.
3.2 Työpaikan äänenpaineen mittaus tulisi mieluiten tehdä häiriöttömässä
äänikentässä työpaikalla (ts. asianomaisen henkilön poissaollessa) mikro-foni sijoitettuna paikkaan tai paikkoihin, jossa enemmän altistuva korvatavallisesti sijaitsee.
Jos henkilön läsnäolo on välttämätöntä, tulisi joko:
i) mikrofoni sijoittaa henkilön päästä sellaiselle etäisyydelle, joka
mahdollisimman paljon vähentää häiriö- ja etäisyysvaikutuksia mitat-tuun arvoon (sopiva etäisyys on 0,1 m), tai
ii) jos mikrofoni täytyy sijoittaa hyvin lähelle henkilön vartaloa, tehdä
asianmukaiset korjaukset vastaavan häiriöttömän painekentän määrit-tämiseksi.
3.3 Aikapainotukset ”S” ja ”F” ovat yleensä käyttökelpoisia mikäli mittaus-
jakso on valitun painotuksen aikavakioon nähden pitkä, mutta ne eivätole sopivia L
Aeq, Te:n määrittämiseen, kun melutaso vaihtelee hyvin
nopeasti.
3.4Epäsuora altistuksen mittaus
Suoran LAeq,Te-mittaustuloksen likiarvo voidaan johtaa selvästi erotetta-
vissa olevista äänenpainetasojen luokista ja niihin liittyvistä altistusaika-tiedoista; näytteenottomenetelmän ja tilastollisen jakautuman käyttö saat-tavat tässä olla hyödyllisiä.
4Melun mittauksen ja altistuksen määrityksen tarkkuus
Mittalaitteen tyyppi ja tulosten keskipoikkeama vaikuttavat mittauksen
tarkkuuteen. Melurajaan verrattaessa mittaustarkkuus määrää senlukema-alueen, jonka sisällä ei voida päätellä, onko arvo ylitetty; jospäätöstä ei voi tehdä, on mittaus uusittava suuremmalla tarkkuudella.
Suurimmalla tarkkuudella tehdyt mittaukset mahdollistavat päätöksen-
teon kaikissa tapauksissa.
B. Nopeat mittaukset tavallisilla äänitasomittareilla ovat täysin riittäviä työnte-
kijöille, jotka suorittavat kiinteässä työskentelypisteessä toistuvia toimintoja,joista syntyy suurin piirtein samantasoista laajakaistaista melua läpi kokopäivän. Mutta kun äänenpaine, jolle työntekijä altistuu, heilahtelee laajoissarajoissa ja/tai ajan suhteen epäsäännöllisesti, työntekijän päivittäisen henkilö-kohtaisen melualtistuksen määrittäminen vaikeutuu; tarkin mittausmenetelmä
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 9
▼B
on sen tähden seurata altistusta läpi koko työvuoron käyttäen integroivaa
äänitasomittaria.
Kun IEC-standardin 804 mukainen integroiva äänitasomittari (jollainen
soveltuu hyvin impulssimelun ekvivalenttitason mittaamiseen) täyttää vähin-tään tarkkuusluokan 1 vaatimukset ja on äskettäin täydellisesti kalibroitulaboratoriossa, ja kun mikrofoni on sopivasti sijoitettu (ks. 3.2 yllä), onmittaustuloksien perusteella myös vaikeissa tilanteissa tietyin poikkeuksinmahdollista määrittää, onko tietty altistustaso ylitetty (ks. 4); tämä mene-telmä on siten yleisesti käyttökelpoinen ja sopii hyvin vertailutarkoituksiin.
1986L0188 — FI — 25.05.1998 — 001.001 — 10
▼B
LIITE II
OHJEITA TYÖNTEKIJÄIN KUULON TUTKIMUKSESTA
Työntekijäin kuuloa tutkittaessa otetaan huomioon seuraavat seikat:
1. Tutkimus tulisi suorittaa työlääketieteellisen käytännön mukaisesti ja siihen
tulisi sisältyä:
— jos siihen on aihetta, alkutarkastus, joka tehdään ennen melualtistusta tai
sen alkaessa,
— säännölliset tutkimukset lääkärin määräämin aikavälein, jotka ovat
oikeassa suhteessa vaaran vakavuuteen.
2. Jokaisen tarkastuksen tulisi koostua vähintään korvan tähystyksestä yhdistet-
tynä audiometritutkimukseen, joka sisältää jäljempänä olevan 6 kohdanmukaisen ilmajohtoisen puhdasääniaudiometrian.
3. Alkutarkastukseen tulisi sisältyä anamneesitiedot; tähystys ja audiometritut-
kimus tulisi toistaa 12 kuukauden kuluessa.
4. Säännölliset tutkimukset tulisi suorittaa vähintään kerran viidessä vuodessa,
jos työntekijän päivittäinen henkilökohtainen melualtistus pysyy pienempänäkuin 90 dB (A).
5. Kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaan riittävän pätevien henkil-
öiden tulisi suorittaa tutkimukset ja ne voidaan järjestää toisiaan seuraavinavaiheina (seulonta, asiantuntijatutkimus).
6. Audiometritutkimuksen tulisi täyttää ISO-standardin 6189-1983 vaatimukset
täydennettynä seuraavasti:
Audiometria kattaa myös taajuuden 8 000 Hz; tutkimusympäristön äänitaso
sallii ISO-standardin 389-1975 mukaisen nollaa desibeliä vastaavan kuulo-kynnystason mittaamisen.
Muita menetelmiä voi kuitenkin käyttää, jos ne antavat vertailukelpoisia
tuloksia.