1968L0193 — FI — 14.07.2005 — 017.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 9 päivänä huhtikuuta 1968, viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan (68/193/ETY) (EYV L 093, 17.4.1968, p.15)

Muutettu:





Muutettu:







(*) Tätä asiakirjaa ei ole julkaistu suomenkielisenä.









▼B

NEUVOSTON DIREKTIIVI,

annettu 9 päivänä huhtikuuta 1968,

viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan

(68/193/ETY)







EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon ( 1 ), on kuullut talous- ja sosiaalikomiteaa asiasta, sekä katsoo, että sekä katsoo, että viinin ja syötäviksi tarkoitettujen viinirypäleiden tuotannolla on tärkeä asema Euroopan talousyhteisön maataloudessa, tyydyttävien tulosten saavuttaminen viininviljelyssä riippuu suuresti sopivien kasvien käytöstä; tätä varten tietyt jäsenvaltiot ovat jo jonkin aikaa rajoittaneet viinin kasvullisen lisäysaineiston pitämisen kaupan korkealaatuisiin taimiin ja puuainekseen; nämä valtiot ovat hyötyneet useiden vuosikymmenien ajan jatkuneesta järjestelmällisestä kasvien valintatyöstä, jonka avulla on saatu pysyviä ja yhtenäisiä viiniköynnöslajikkeita, joiden ominaisuuksien perusteella voidaan olettaa niiden käytöllä saavutettavan olennaista hyötyä, yhteisössä saavutetaan viininviljelyssä parempi tuottavuus, jos jäsenvaltiot soveltavat yhdenmukaisia ja mahdollisimman tiukkoja sääntöjä kaupan pidettäviksi hyväksyttyjen lajikkeiden valikoinnissa, kaupan pitämisen rajoittaminen tiettyihin lajikkeisiin on kuitenkin perusteltua ainoastaan, jos viininviljelijällä on samanaikaisesti takeet siitä, että hän tosiasiallisesti saa juuri näiden lajikkeiden lisäysaineistoa, tämän vuoksi tietyt jäsenvaltiot soveltavat varmentamisjärjestelmiä, joissa virallisella tarkastuksella varmistetaan lajikkeiden tunnistettavuus ja puhtaus sekä niiden terveys, erityisesti virustautien osalta; nämä järjestelmät voivat muodostaa perustan yhteisön yhtenäiselle varmentamisjärjestelmälle, yhteisössä tuotettavaa lisäysaineistoa koskevaa järjestelmää olisi sovellettava niin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kuin kansallisilla markkinoilla kaupan pitämiseen, viinirypäleiden tai lisäysaineiston tuottamiseen tarkoitettua lisäysaineistoa olisi yleensä voitava pitää kaupan ainoastaan, jos se on virallisesti tutkittu ja varmennettu varmentamissääntöjen mukaisesti peruslisäysaineistoksi tai varmennetuksi lisäysaineistoksi; teknisten nimitysten ”peruslisäysaineisto” ja ”varmennettu lisäysaineisto” valinta perustuu jo olemassaolevaan kansainväliseen alan sanastoon ja muiden kasvisukujen ja lajien osalta säädettyihin yhteisön järjestelmiin, on suotavaa rajoittaa varmennetun lisäysaineiston kaupan pitäminen kloonivalinnalla saatuun viiniin; tämän tavoitteen saavuttaminen ei nykyisin ole kuitenkaan mahdollista, koska tällainen aineisto ei riitä kattamaan yhteisön tarpeita kokonaisuudessaan; sen vuoksi olisi sallittava väliaikaisesti sellaisen tarkastetun vakioaineiston pitäminen kaupan, joka täyttää lajikkeiden tunnistettavuus ja puhtausvaatimukset, mutta ei tarjoa samanlaisia takeita kuin kloonivalinnalla saatu lisäysaineisto; tämä luokka on kuitenkin poistettava asteittain, jos jäsenvaltiossa ei lisätä viiniköynnöstä tai lisäysaineistoa ei pidetä kaupan, on perusteltua vapauttaa tämä valtio velvoitteesta järjestää vakiolisäysaineiston varmentaminen ja tarkastus, poistamatta kuitenkaan sen velvollisuutta rajoittaa aineiston pitäminen kaupan koskemaan varmennettua lisäysaineistoa ja vakiolisäysaineistoa, lisäysaineisto, jota ei pidetä kaupan, olisi jätettävä yhteisön sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle, koska sen taloudellinen merkitys on vähäinen; tämä ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa siitä erityismääräyksiä, yhteisön sääntöjä ei olisi sovellettava lisäysaineistoon, joka on todistetusti tarkoitettu vietäväksi kolmansiin maihin, neuvosto antaa myös kolmansissa maissa tuotettua ja yhteisössä kaupan pidettävää lisäysaineistoa koskevat yhteisön säännöt 31 päivään joulukuuta 1969 mennessä, lisäysaineiston geneettisen arvon lisäksi sen ulkoisen laadun parantamiseksi yhteisössä on säädettävä tietyistä teknistä puhtautta, laatua ja kokolajittelua koskevista edellytyksistä, lisäysaineiston tunnistettavuuden varmistamiseksi on vahvistettava yhteisön sääntöjä, jotka koskevat erien erottamista, pakkaamista, pakkausten sulkemista ja merkitsemistä; tätä varten etiketeissä on oltava tarvittavat tiedot virallista tarkastusta ja viininviljelijää varten, ja niistä on käytävä ilmi, että varmentaminen on tehty yhteisön järjestelmän mukaisesti, sen varmistamiseksi, että kaupan pitämisessä noudatetaan sekä lisäysaineiston laatua koskevia edellytyksiä että sen tunnistettavuuden varmistavia säännöksiä, jäsenvaltioiden on säädettävä aiheellisista tarkastusta koskevista säännöksistä, nämä edellytykset täyttävän lisäysaineiston kaupan pitämiselle on asetettava ainoastaan yhteisön sääntöjen mukaisia rajoituksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 36 artiklan soveltamista, yhteisen lajikeluettelon laatimiseen saakka näihin rajoituksiin olisi sisällytettävä erityisesti jäsenvaltioiden oikeus rajoittaa lisäysaineiston pitäminen kaupan sellaisiin lajikkeisiin, joilla on viljelyja käyttöarvoa niiden alueella; ei ole tarkoituksenmukaista ratkaista tässä vaiheessa kysymystä siitä, voivatko jäsenvaltiot kieltää kokonaan tai osittain tiettyjen viiniköynnöslajikkeiden viljelyn niiden alueella ja mitkä ovat tällaisen kiellon edellytykset, on tarpeen tunnustaa tietyin edellytyksin, että jossakin jäsenvaltiossa varmennetusta peruslisäysaineistosta muissa jäsenvaltioissa tuotettu lisäysaineisto vastaa tässä jäsenvaltiossa tuotettua lisäysaineistoa, jos eri luokkien varmennetun lisäysaineiston tai vakiolisäysaineiston saatavuus vaikeutuu, olisi tilapäisesti hyväksyttävä lisäysaineistoa, johon sovelletaan lievennettyjä vaatimuksia, eri jäsenvaltioiden vakiolisäysaineiston teknisten varmentamismenetelmien ja tarkastusmenetelmien yhtenäistämiseksi ja yhteisössä varmennettujen tai tarkastettujen aineistojen ja kolmansista maista lähtöisin olevien aineistojen vertaamisen mahdollistamiseksi tulevaisuudessa jäsenvaltioissa on tehtävä yhteisön kokeita eri luokkien lisäysaineiston laadun arvioimiseksi, komission tehtäväksi olisi annettava tiettyjen soveltamista koskevien toimenpiteiden toteuttaminen; suunniteltujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission välinen tiivis yhteistyö maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevässä pysyvässä komiteassa, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:







1 artikla

▼M2

Tämä direktiivi koskee viiniköynnöksen kasvullista lisäysaineistoa, jäljempänä ’lisäysaineisto’, joka pidetään kaupan yhteisössä.

▼B

2 artikla

▼M11

1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

A. ”Viinillä”Vitis (L.) -sukuisia kasveja, jotka on tarkoitettu viinirypäleiden tuottamiseen tai käytettäviksi saman kasvin lisäysaineistona; AA. ”Lajikkeella” yhteen ainoaan alimpaan tunnettuun kasvitieteelliseen taksoniin kuuluvaa kasviryhmää, joka voidaan a) määritellä tietyn genotyypin tai genotyyppiyhdistelmän ominaispiirteiden kuvauksen perusteella; b) erottaa kaikista muista kasviryhmistä vähintään yhden tällaisen ominaispiirteen perusteella; ja c) katsoa omaksi kokonaisuudekseen sillä perusteella, että sitä voidaan lisätä ilman että se muuttuu; AB. ”Kloonilla” lajiominaisuuksien, fenotyyppisten ominaisuuksiensa ja terveystilanteen perusteella valitun viiniköynnöskannan mukaisen lajikkeen kasvullisesti lisättyä jälkeläistä;

B. ”Lisäysaineistolla” i) Viiniköynnöksen taimet a) juurtuneet: viiniköynnöksen puutuneiden tai ruohomaisten versojen juurtuneet ja varttamattomat kappaleet, jotka on tarkoitettu varttamatta istutettaviksi tai käytettäviksi perusrunkoina; b) vartteet: viiniköynnöksen puutuneiden tai ruohomaisten versojen kappaleet, jotka on liitetty toisiinsa varttamalla ja joiden maanalainen osa on juurtunut; ii) Viiniköynnöksen taimen osat a) puutuneet versot: vuoden ikäiset versot; b) ruohomaiset versot: puutumattomat versot; c) perusrunkopistokkaat varrennuksessa käytettäviksi: viiniköynnösten puutuneiden tai ruohomaisten versojen kappaleet, jotka on tarkoitettu muodostamaan vartteiden maanalainen osa; d) varrennusversot: viiniköynnösten puutuneiden tai ruohomaisten versojen kappaleet, jotka on tarkoitettu muodostamaan vartteiden maanpäällinen osa, myös jos varttaminen tapahtuu kasvupaikalla; e) juurrutettavat pistokkaat: viiniköynnöksen puutuneiden tai ruohomaisten versojen kappaleet, jotka on tarkoitettu juurtuneiden taimien tuottamiseen;

C. ”Emokasviviljelmillä” viiniviljelmiä, jotka on tarkoitettu tuottamaan perusrunkopistokkaita vartettavaksi, juurrutettavia pistokkaita tai varttamisoksapistokkaita;

D. ”Taimitarhalla” viiniviljelmiä, jotka on tarkoitettu tuottamaan juurtuneita pistokkaita tai vartteita; DA. ”Alkuperäisellä lisäysaineistolla” lisäysaineistoa, a) joka on tuotettu jalostajan vastuulla yleisesti hyväksytyin menetelmin lajikkeen ja tarvittaessa kloonin tunnistettavuuden ylläpitämiseksi sekä tautien estämiseksi; b) joka on tarkoitettu peruslisäysaineiston tai varmennetun lisäysaineiston tuottamiseen; c) joka täyttää liitteissä I ja II peruslisäysaineistolle säädetyt edellytykset. Kyseisiä liitteitä voidaan muuttaa 17 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen peruslisäysaineiston varmentamista koskevien lisäedellytysten tai tiukempien edellytysten määrittelemiseksi; d) jonka on virallisessa tarkastuksessa todettu täyttävän edellä mainitut edellytykset;

E. ”Peruslisäysaineistolla” lisäysaineistoa, a) joka on tuotettu jalostajan vastuulla yleisesti hyväksytyin menetelmin lajikkeen ja tarvittaessa kloonin tunnistettavuuden ylläpitämiseksi sekä tautien estämiseksi ja joka on kasvullisesti lisätty suoraan alkuperäisestä lisäysaineistosta; b) joka on tarkoitettu varmennetun lisäysaineiston tuotantoon; c) joka täyttää liitteissä I ja II peruslisäysaineistolle säädetyt edellytykset; ja d) josta on todettu virallisessa kokeessa, että edellä mainittuja edellytyksiä on noudatettu;

F. ”Varmennetulla lisäysaineistolla”: lisäysaineistoa a) joka on lisätty suoraan peruslisäysaineistosta tai alkuperäisestä lisäysaineistosta; b) joka on tarkoitettu — viinirypäleiden tuottamiseen tarkoitettujen taimien tai kasvin osien tuottamiseen, tai — viinirypäleiden tuottamiseen; c) joka täyttää liitteissä I ja II varmennetulle lisäysaineistolle määrätyt edellytykset; ja d) josta on todettu virallisessa kokeessa, että se täyttää edellä mainitut edellytykset;

G. ”Vakiolisäysaineistolla”: lisäysaineistoa a) jonka lajikkeet ovat tunnistettavia ja puhtaita; b) joka on tarkoitettu — viinirypäleiden tuottamiseen tarkoitettujen taimien tai kasvin osien tuottamiseen, tai — viinirypäleiden tuottamiseen; c) joka täyttää liitteissä I ja II vakiolisäysaineistolle määrätyt edellytykset; ja d) josta on todettu virallisessa kokeessa, että edellä mainittuja edellytyksiä on noudatettu;

H. ”Virallisilla toimenpiteillä”: toimenpiteitä, jotka on toteuttanut a) valtion viranomainen, tai b) julkis- tai yksityisoikeudellinen oikeushenkilö valtion vastuulla, tai c) valantehnyt luonnollinen henkilö sellaisten lisätehtävien osalta, jotka ovat myös valtion valvonnassa, sillä edellytyksellä, että b ja c alakohdassa mainitut henkilöt eivät saa henkilökohtaista etua näiden toimenpiteiden vuoksi;

I. ”Pitämisellä kaupan” lisäysaineiston myyntiä, pitämistä myyntitarkoituksessa, tarjoamista myyntiin sekä siementen kaikenlaista luovuttamista, toimittamista tai siirtoa kolmansille osapuolille vastiketta vastaan tai vastikkeetta kaupallisessa hyödyntämistarkoituksessa. Kaupan pitämisenä ei pidetä lisäysaineiston kauppaa, jonka tarkoituksena ei ole lajikkeen kaupallinen hyödyntäminen, kuten seuraavia toimia: a) lisäysaineiston toimittamista koe- ja tarkastuslaitoksille; b) lisäysaineiston toimittamista palvelujen tarjoajille käsiteltäväksi tai pakattavaksi edellyttäen, että oikeus toimitettuun lisäysaineistoon ei siirry palvelujen tarjoajalle. Yksityiskohtaiset säännöt näiden säännösten soveltamisesta vahvistetaan 17 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

▼M1

2. Jäsenvaltiot voivat säätää väliaikaisena toimenpiteenä tämän direktiivin noudattamisen edellyttämien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten voimaan saattamisen jälkeen, että emokasviviljelmien tai taimitarhojen perustamiseen käytetty lisäysaineisto vastaa tämän direktiivin säännösten mukaisesti varmennettua tai tarkastettua lisäysaineistoa, jos tämä lisäysaineisto on ennen sen käyttöä tarjonnut samat takeet kuin tämän direktiivin mukaisesti varmennettu tai tarkastettu lisäysaineisto.

▼M11

3 artikla

1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että viinin lisäysaineistoa voidaan pitää kaupan ainoastaan,

a) jos se on virallisesti varmennettu ”alkuperäiseksi lisäysaineistoksi”, ”peruslisäysaineistoksi” tai ”varmennetuksi lisäysaineistoksi” tai muun kuin perusrunkona käytettäväksi tarkoitetun lisäysaineiston osalta, jos kyseessä on virallisesti tarkastettu vakiolisäysaineisto; ja

b) jos se täyttää liitteessä II säädetyt edellytykset.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat hyväksyä, että perusrunkona käytettäväksi tarkoitettua, 23 päivänä helmikuuta 2002 olemassa olevista emoviiniköynnöksistä saatavaa vakiolisäysaineistoa voidaan pitää kaupan niiden alueella siirtymäkauden toimenpiteenä 1 päivään tammikuuta 2005.

3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa omalle alueelleen sijoittautuneille tuottajille luvan pitää kaupan aiheellisia määriä lisäysaineistoa:

a) joka on tarkoitettu kokeisiin tai tieteellisiin tarkoituksiin;

b) valintatöitä varten;

c) joka on tarkoitettu geneettisen monimuotoisuuden säilyttämiseen.

Edellytykset, joilla jäsenvaltiot voivat myöntää tällaisia lupia, voidaan määritellä 17 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

Kun on kyse geneettisesti muunnetun lajikkeen lisäysaineistosta, lupa voidaan myöntää vain, jos ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvien vaarojen välttämiseksi on toteutettu kaikki tarvittavat toimenpiteet. Tältä osin tehtävän ympäristövaarojen arvioinnin ja muiden tarkastusten osalta sovelletaan 5 ba artiklan säännöksiä soveltuvin osin.

4. Mikrolisäystekniikalla tuotetun lisäysaineiston osalta voidaan 17 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistaa seuraavat säännökset:

a) tämän direktiivin erityissäännösten soveltamista koskeva poikkeus;

b) tällaiseen lisäysaineistoon sovellettavat edellytykset;

c) tällaiseen lisäysaineistoon sovellettavat kuvaukset;

d) lajikkeen aitouden varmistamiselle asetettavat edellytykset.

5. Komissio voi 17 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen säätää, että muuta kuin perusrunkona käytettäväksi tarkoitettua lisäysaineistoa saa pitää kaupan määritellyistä päivämääristä alkaen ainoastaan, jos se on virallisesti varmennettu ”alkuperäiseksi lisäysaineistoksi”, ”peruslisäysaineistoksi” tai ”varmennetuksi lisäysaineistoksi”:

a) koko yhteisössä eräiden viiniköynnöslajikkeiden osalta, jos yhteisön kyseistä lajiketta koskevat tarpeet voidaan kattaa niiden geneettinen monimuotoisuus huomioon ottaen, tarvittaessa vahvistetun ohjelman mukaisesti lisäysaineistolla, joka on varmennettu ”alkuperäiseksi lisäysaineistoksi”, ”peruslisäysaineistoksi” tai ”varmennetuksi lisäysaineistoksi”; ja

b) muiden kuin a alakohdassa mainittujen lajikkeiden lisäysaineiston osalta, jos ne on tarkoitettu käytettäviksi sellaisten jäsenvaltioiden alueella, jotka ovat säätäneet tämän direktiivin säännösten mukaisesti, että ”vakiolisäysaineisto”-luokkaan kuuluvaa lisäysaineistoa ei voida enää pitää kaupan.

▼B

4 artikla

Jäsenvaltiot voivat vahvistaa liitteessä I ja II määrättyjen edellytysten osalta lisäedellytyksiä tai tiukempia edellytyksiä vakiolisäysaineiston varmentamiseksi ja tarkastamiseksi.

▼M11

Tätä säännöstä ei sovelleta varttamisen yhteydessä toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa tuotettuun lisäysaineistoon, joka on tunnustettu vastaavaksi 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

▼M11

5 artikla

1. Kunkin jäsenvaltion on tehtävä luettelo viiniköynnöslajikkeista, jotka sen alueella hyväksytään virallisesti varmennettaviksi sekä tarkastettaviksi vakiolisäysaineistona. Yleisön on voitava vapaasti tutustua luetteloon. Luettelossa on määritettävä tärkeimmät morfologiset ja fysiologiset ominaisuudet, joiden avulla lajikkeet voidaan erottaa toisistaan. Niiden lajikkeiden osalta, jotka on hyväksytty 31 päivään joulukuuta 1971 mennessä, voidaan viitata virallisissa ampelografisissa julkaisuissa esiintyvään kuvaukseen.

2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että myös niissä hyväksytään varmennettaviksi ja tarkastettavaksi vakiolisäysaineistona muissa jäsenvaltioissa luetteloihin merkityt lajikkeet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 ( 2 ) soveltamista viiniköynnöslajikkeiden luokittelua koskevien säännöstöjen osalta.

3. Jäsenvaltion on tehtävä tarvittaessa myös luettelo klooneista, jotka sen alueella hyväksytään virallisesti varmennettaviksi.

Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toisessa jäsenvaltiossa varmennettaviksi hyväksytyt kloonit hyväksytään varmennettaviksi myös niissä.

▼M1

5 a artikla

Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että lajike hyväksytään vain, jos se on erotettava, pysyvä ja riittävän yhtenäinen.

▼M11

5 b artikla

1. Lajiketta pidetään erotettavana, jos se erottuu selvästi tietyn genotyypin tai genotyyppiyhdistelmän ominaispiirteiden kuvauksen perusteella kaikista muista lajikkeista, jotka tunnetaan yleisesti yhteisössä.

Tunnettuna lajikkeena yhteisössä pidetään lajiketta, joka joko on hyväksytty kyseisen jäsenvaltion tai muun jäsenvaltion luetteloon tai jolle on haettu hyväksyntää kyseisessä jäsenvaltiossa tai muussa jäsenvaltiossa silloin, kun sen hyväksymistä koskeva hakemus on asianmukaisesti jätetty arvioitavaksi, paitsi jos tämän kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetut edellytykset eivät enää täyty kaikissa asianomaisissa jäsenvaltioissa, ennen kuin päätös arvioitavan lajikkeen hyväksymisestä on tehty.

2. Lajiketta pidetään pysyvänä, jos se ominaispiirteiltään, joiden avulla tutkitaan erotettavuutta, ja muilta lajikkeen kuvauksessa käytetyiltä ominaispiirteiltään pysyy muuttumattomana perättäisten lisäysten jälkeen.

3. Lajiketta pidetään yhtenäisenä, jos se, lukuun ottamatta mahdollisia sitä lisättäessä syntyviä muunnoksia, on riittävän yhtenäinen niiltä ominaispiirteiltään, joiden avulla tutkitaan erotettavuutta, ja muilta lajikkeen kuvauksessa käytetyiltä ominaispiirteiltään.

▼M11

5 ba artikla

1. Kun on kyse geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja direktiivin 90/220/ETY muuttamisesta 12 päivänä maaliskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY ( 3 ) 2 artiklan 1 ja 2 alakohdassa tarkoitetulla tavalla geneettisesti muunnetun viiniköynnöslajikkeen lisäysaineistosta, lajike hyväksytään vain, jos ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvien vaarojen välttämiseksi on toteutettu kaikki tarvittavat toimenpiteet.

2. Kun kyse on 1 kohdassa tarkoitetusta geneettisesti muunnetusta lajikkeesta:

a) suoritetaan erityinen ympäristövaarojen arviointi, joka vastaa direktiivissä 2001/18/EY säädettyä arviointia ja joka suoritetaan mainitun direktiivin liitteessä II vahvistettujen periaatteiden mukaisesti ja sen liitteessä III tarkoitettujen tietojen perusteella;

b) menettelyt, joiden tarkoituksena on varmistaa, että vaarojen ja muiden asiaan liittyvien vaatimusten, erityisesti vaarojen hallinnan, pakkausmerkintöjen, mahdollisesti tarvittavien tarkastusten, yleisölle tiedottamisen ja suojalausekkeen, erityinen arviointi, jotka vastaavat direktiivissä 2001/18/EY säädettyjä menettelyjä, vahvistetaan komission ehdotuksesta annettavassa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa. Kyseisen asetuksen voimaantuloon saakka geneettisesti muunnetut lajikkeet hyväksytään kansalliseen luetteloon vasta, kun ne on hyväksytty kaupan pidettäviksi direktiivin 2001/18/EY mukaisesti;

c) direktiivin 2001/18/EY 13—24 artiklaa ei enää sovelleta b alakohdassa tarkoitetun asetuksen mukaisesti hyväksyttyihin geneettisesti muunnettuihin viiniköynnöslajikkeisiin.

▼M13

3.

a) Jos viiniköynnöksen lisäysaineistosta saatavia tuotteita aiotaan käyttää 3 artiklan soveltamisalaan kuuluvana elintarvikkeena tai elintarvikkeen ainesosana tai muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22 päivänä syyskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 ( 4 ) 16 artiklan soveltamisalaan kuuluvana rehuna tai rehun ainesosana, asianomainen viiniköynnöslajike saadaan hyväksyä ainoastaan sillä edellytyksellä, että se on hyväksytty kyseisen asetuksen mukaisesti.

b) Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viiniköynnöslajike, jonka lisäysaineistosta saatavia tuotteita aiotaan käyttää elintarvikkeissa tai rehuissa sellaisina kuin ne on määritelty elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 ( 5 ) 2 ja 3 artiklassa, saadaan hyväksyä ainoastaan sillä edellytyksellä, että se on hyväksytty asiaankuuluvan lainsäädännön nojalla.

▼M11

5 c artikla

Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että muista jäsenvaltioista tulevia lajikkeita ja tarvittaessa klooneja koskevat samat edellytykset kuin kansallisia lajikkeita tai klooneja, erityisesti hyväksymismenettelyn osalta.

▼M1

5 d artikla

1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lajikkeet hyväksytään sellaisten virallisten kokeiden perusteella, jotka koskevat erityisesti viljelyä ja käsittävät lajikkeiden kuvaamiselle riittävän määrän ominaisuuksia. Lajikkeiden tunnistamiseen käytettyjen menetelmien on oltava täsmällisiä ja luotettavia.

2. Jäljempänä ►M11 17 artiklan 2 kohdassa ◄ säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetaan, ottaen huomioon tieteellisen ja teknisen tiedon taso:

a) ominaisuudet, jotka vähintään on tutkittava;

b) tutkimusten tekemistä koskevat vähimmäisedellytykset.

3. Jos on tiedossa, että lajiketta pidetään kaupan toisessa valtiossa toisella nimikkeellä, tämä nimike on myös ilmoitettava luettelossa.

5 e artikla

1. Hyväksytyt lajikkeet on tarkastettava säännöllisesti ja virallisesti. Jos jokin varmentamiseen tai tarkastukseen hyväksymisen edellytyksistä ei enää täyty, hyväksyminen peruutetaan ja lajike poistetaan luettelosta.

▼M11

2. Lajikkeen hyväksymishakemuksista tai niiden peruuttamisesta, lajikkeiden sisällyttämisestä luetteloon sekä kaikista luetteloon tehdyistä muutoksista on ilmoitettava välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle. Komissio julkaisee jäsenvaltioiden ilmoitusten perusteella yhteisen lajikeluettelon.

▼M11

5 f artikla

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hyväksytyt geneettisesti muunnetut lajikkeet osoitetaan selvästi sellaisiksi lajikeluetteloissa. Niiden on lisäksi varmistettava, että tällaisia lajikkeita kaupan pitävät henkilöt ilmoittavat selvästi myyntiluettelossaan sen, että lajike on geneettisesti muunnettu, ja ilmoittavat muunnoksen tarkoituksen.

5 g artikla

1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luetteloon hyväksyttyjä lajikkeita tai tarvittaessa klooneja ylläpidetään säilyttävän valinnan avulla.

2. Säilyttävä valinta on voitava aina tarkastaa lajikkeen tai tarvittaessa kloonin ylläpidosta vastaavan henkilön tai vastaavien henkilöiden tekemien muistiinpanojen perusteella.

3. Lajikkeen ylläpidosta vastaavalta henkilöltä voidaan pyytää näytteitä. Näytteet voidaan tarvittaessa ottaa virallisesti.

4. Kun säilyttävä valinta on toteutettu jossakin toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa lajike on hyväksytty, kyseisten jäsenvaltioiden on annettava toisilleen hallinnollista apua tarkastusten osalta.

▼M1 —————

▼M11

7 artikla

Jäsenvaltioiden on säädettävä, että korjuun, pakkaamisen, varastoinnin, kuljetuksen ja kasvatuksen aikana lisäysaineistot on pidettävä erillisinä erinä ja että ne on merkittävä lajikkeen ja tarvittaessa peruslisäysaineiston ja varmennetun alkuperäisen lisäysaineiston osalta kloonin mukaan.

▼B

8 artikla

1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lisäysaineistoa voidaan pitää kaupan ainoastaan riittävän yhtenäisinä erinä ja suljetuissa pakkauksissa tai nipuissa, joissa on 9 ja 10 artiklan mukainen suljinjärjestelmä ja merkintä. Pakkaamisessa on noudatettava liitteen III määräyksiä.

▼M11

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, komissio vahvistaa pakkauksen, suljinjärjestelmän ja merkitsemisen osalta 17 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen pieniä, lopulliselle käyttäjälle toimitettavia määriä ja ruukuissa, pakkauslaatikoissa ja pahvilaatikoissa kaupan pidettäviä viinejä koskevia säännöksiä.

9 artikla

Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lisäysaineistopakkaukset ja -niput on suljettava virallisesti tai virallisessa valvonnassa siten, ettei niitä voi avata ilman, että suljinjärjestelmä rikkoutuu, tai ilman, että 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viralliseen etikettiin tai — pakkausten osalta — pakkaukseen jää käsittelystä jälkiä. Suljinjärjestelmässä on sulkemisen takaamiseksi oltava vähintään virallinen etiketti tai virallinen sinetti. Jäljempänä 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti voidaan todeta, vastaako tietty suljinjärjestelmä tämän artiklan säännöksiä. Pakkaukset saa sulkea uudelleen yhden tai useamman kerran ainoastaan virallisesti tai virallisessa valvonnassa.

10 artikla

1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lisäysaineistopakkaukset ja -niput on varustettava liitteen IV mukaisella ulkopuolisella etiketillä, joka on laadittu jollakin yhteisön virallisista kielistä. Sen kiinnitys on varmistettava suljinjärjestelmällä. Alkuperäisen lisäysaineiston etiketti on valkoinen, ja siinä on sinipunerva poikkiviiva, peruslisäysaineiston etiketti on valkoinen, varmennetun lisäysaineiston etiketti on sininen ja vakiolisäysaineiston etiketti on tummankeltainen.

2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia, että niiden alueelle sijoittunut tuottaja pitää kaupan liitteen IV mukaisella yhdellä etiketillä varustettuja useita pakkauksia tai vartteita tai juurrutettuja taimia, joilla on samat ominaispiirteet. Tällöin pakkausten tai nippujen on oltava yhdistettyjä toisiinsa siten, että liitos rikkoutuu niitä irrotettaessa eikä sitä voida enää laittaa takaisin. Etiketti kiinnittyy kyseisellä liitoksella. Uutta sulkemista ei saa tehdä.

3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että kunkin niiden alueella tuotetun aineiston mukana seuraa myös seuraavat tiedot sisältävä yhdenmukainen asiakirja: tavaran laatu, lajike ja tarvittaessa klooni, luokka, määrä, lähettäjä ja vastaanottaja, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1493/1999 23 artiklan 2 kohdan soveltamista. Tätä mukana seuraavaa kuljetusasiakirjaa koskevista edellytyksistä säädetään 17 artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä noudattaen.

4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun viralliseen etikettiin voivat sisältyä myös kasvien terveyttä koskevat asiakirjat kasvipassien standardointia koskevan komission direktiivin 92/105/ETY ( 6 ) mukaisesti. Kuitenkin kaikki virallisiin pakkausmerkintöihin ja kasvipasseihin sovellettavat edellytykset on määriteltävä ja tunnustettava vastaaviksi.

5. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston vastaanottajan on säilytettävä viralliset etiketit vähintään yhden vuoden ajan ja pidettävä ne virallisen valvontaviranomaisen käytettävissä.

6. Komissio laatii viimeistään 23 päivänä helmikuuta 2004 kertomuksen siihen mahdollisesti sisältyvine ehdotuksineen viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston liikkumisesta ja etenkin virallisten etikettien käyttämisestä sekä jäsenvaltioiden käyttöön ottamat kuljetusasiakirjat.

▼M11

10 a artikla

Kun on kyse geneettisesti muunnetun lajikkeen lisäysaineistosta, lisäysaineistoerään tämän direktiivin säännösten mukaisesti kiinnitetyssä tai sen mukana seuraavassa virallisessa tai muussa etiketissä ja asiakirjassa on selkeästi mainittava, että lajiketta on muutettu geneettisesti, ja mainittava geneettisesti muunnettujen organismien nimi.

▼B

11 artikla

►M2 1. ◄ Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että lisäysaineiston tunnistettavuus varmistetaan korjuusta lopulliselle käyttäjälle toimittamiseen saakka niiden säätämällä tai hyväksymällä virallisella tarkastusjärjestelmällä. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta tämän direktiivin edellytysten noudattaminen varmistetaan kaupan pitämisen aikana vähintään pistokokein toteutettujen lisäysaineiston virallisten tarkastusten avulla.

▼M11

2. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet seuraavien tietojen toimittamiseksi toimivaltaiselle laitokselle kolmannesta maasta tulevaa lisäysaineistoa pidettäessä kaupan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vapaata liikkuvuutta yhteisössä:

a) laji (kasvitieteellinen nimitys);

b) lajike ja tarvittaessa klooni, juurrutettujen köynnösten osalta näitä tietoja sovelletaan sekä perusrunkoihin että varttamisoksapistokkaisiin;

c) luokka;

d) lisäysaineiston luonne;

e) tuotantomaa ja virallinen tarkastuslaitos;

f) lähettäjämaa, jos ei sama kuin tuotantomaa;

g) tuoja;

h) aineiston määrä.

Yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaan nämä tiedot on toimitettava, voidaan vahvistaa 17 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

12 artikla

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pakollisten tai vapaaehtoisten toimenpiteiden nojalla tämän direktiivin mukaisesti kaupan pidettyyn lisäysaineistoon sovelletaan ainoastaan tässä direktiivissä säädettyjä kaupan pitämistä koskevia rajoituksia lisäysaineiston ominaispiirteiden, tutkintaa koskevien säännösten, merkintöjen ja sulkemisen osalta.

12 a artikla

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viiniköynnöslajikkeiden ja tarvittaessa viiniköynnöskloonien lisäysaineistoon, joka on virallisesti hyväksytty jossakin jäsenvaltiossa vakiolisäysaineiston varmennuksen ja valvonnan osalta tämän direktiivin säännösten mukaisesti, ei sovelleta niiden alueella minkäänlaisia kaupan pitämisen esteitä lajikkeen tai tarvittaessa kloonin osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista.

▼B

13 artikla

Jäsenvaltioiden on säädettävä, että yhdessä jäsenvaltiossa varmennetusta peruslisäysaineistosta suoraan saatu ja toisessa jäsenvaltiossa korjattu lisäysaineisto voidaan varmentaa siinä jäsenvaltiossa, jossa peruslisäysaineisto on tuotettu, jos sille on tehty viljelmällä viljelystarkastus, joka täyttää liitteessä I määrätyt edellytykset ja jos virallisessa kokeessa on todettu, että liitteen II edellytyksiä on noudatettu.

14 artikla

▼M11

1. Lisäysaineiston saatavuudessa yhteisössä ilmenevien väliaikaisten ylittämättömien vaikeuksien poistamiseksi voidaan sallia 17 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, että jäsenvaltiot hyväksyvät, että kyseisistä vaikeuksista selviämiseksi koko yhteisössä pidetään kaupan määräajan tarvittava määrä sellaiseen luokkaan kuuluvaa lisäysaineistoa, johon sovelletaan lievennettyjä vaatimuksia.

▼B

2. Määritetyn lajikkeen lisäysaineiston luokan osalta etiketin väri on sama kuin vastaavalle luokalle säädetty väri ja kaikissa muissa tapauksissa etiketti on ruskea. Etiketissä on aina ilmoitettava, että kyseessä on lievemmät vaatimukset täyttävän luokan lisäysaineisto.

▼M9

3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen ►M11 17 artiklan 2 kohdassa ◄ säädettyä menettelyä.

▼M11

14 a artikla

Jäljempänä 17 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan yhteisön erityisedellytyksin päättää tilapäisesti järjestää kokeita parempien vaihtoehtojen löytämiseksi joillekin tämän direktiivin säännöksille.

▼B

15 artikla

1. Tätä direktiiviä ei sovelleta lisäysaineistoon, joka todistetusti on tarkoitettu vietäväksi kolmansiin maihin.

▼M11

2.

a) Neuvosto päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä, onko kolmannessa maassa tuotetulla viiniköynnöksen kasvullisella lisäysaineistolla hyväksymisedellytysten ja kaupan pitämistä varten toteutetuista toimenpiteistä annettujen säännösten osalta samat takeet kuin yhteisössä tuotetulla ja tämän direktiivin säännösten mukaisella aineistolla.

b) Lisäksi neuvosto määrittelee aineiston tyypit ja viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston luokat, joita saadaan a alakohdan mukaisesti pitää kaupan yhteisössä.

c) Kunnes neuvosto on tehnyt a alakohdan mukaisen päätöksen, jäsenvaltioiden voidaan sallia 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen itse tehdä tällaiset päätökset sanotun kuitenkaan rajoittamatta kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY ( 7 ) soveltamista. Luvan tarkoituksena on varmistaa, että tuotava aineisto antaa kaikilta osin vastaavat takuut kuin yhteisössä tämän direktiivin mukaisesti tuotettu viiniköynnöksen kasvullinen lisäysaineisto. Erityisesti tällaisen tuodun aineiston mukana on oltava asiakirja, joka sisältää tämän direktiivin 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot.

▼M12

16 artikla

1. Yhteisössä on tämän direktiivin pakollisten tai valinnaisten säännösten mukaisesti, mukaan lukien kasvien terveyttä koskevat säännökset, markkinoille saatetusta viiniköynnöksen lisäysaineistosta otettujen näytteiden jälkitarkastusta varten suoritettava pistokokein yhteisön vertailutestejä ja -kokeita. Vertailutestit ja -kokeet voivat koskea seuraavia:

— kolmansissa maissa tuotettu lisäysaineisto,

— luonnonmukaiseen maatalouteen soveltuva lisäysaineisto,

— geneettisen monimuotoisuuden säilyttämistoimenpiteiden yhteydessä kaupan pidetty lisäysaineisto.

2. Vertailutestejä ja -kokeita on käytettävä teknisten varmentamismenetelmien yhdenmukaistamiseksi sekä niiden edellytysten täyttymisen tarkistamiseksi, joiden mukaista lisäysaineiston on oltava.

3. Komissio päättää vertailutestien ja -kokeiden suorittamiseksi tarvittavista järjestelyistä noudattaen 17 artiklassa tarkoitettua menettelyä. Komissio ilmoittaa 17 artiklassa tarkoitetulle komitealle testien ja kokeiden ja niiden tulosten teknisistä järjestelyistä. Mahdollisista kasvien terveyteen liittyvistä ongelmista komissio ilmoittaa pysyvälle kasvinsuojelukomitealle.

4. Yhteisö voi myöntää rahoitusta 1 ja 2 kohdassa säädettyjen testien ja kokeiden toteuttamiseksi.

Yhteisön rahoitus toteutetaan budjettivallan käyttäjän päättämien vuosittaisten määrärahojen rajoissa.

5. Testit ja kokeet, joille voidaan myöntää yhteisön rahoitusta, ja kyseisen rahoituksen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

6. Ainoastaan valtion viranomaiset tai valtion vastuulla toimivat oikeushenkilöt voivat suorittaa 1 ja 2 kohdassa säädettyjä testejä ja kokeita.

▼M11

16 a artikla

Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista, jäljempänä mainittuja seikkoja koskevista toimenpiteistä päätetään 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua hallintomenettelyä noudattaen:

— 2 artiklan 1 kohdan DA alakohdan c alakohta, 3 artiklan 3 kohta, 8 artiklan 2 kohta, 9 artikla, 11 artiklan 2 kohta, 14 artiklan 1 kohta ja 15 artiklan 2 kohdan c alakohta.

16 b artikla

Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista, jäljempänä mainittuja seikkoja koskevista toimenpiteistä päätetään 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen:

— 2 artiklan 1 kohdan I alakohta, 3 artiklan 5 kohta, 10 artiklan 3 alakohta ja 14 a artikla.

▼M11

17 artikla

1. Komissiota avustaa maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ’komitea’

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan menettelystä komissiolle annettua täytäntöönpanotoimivaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY ( 8 ) 4 ja 7 artiklaa.

Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa säädetty määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.

3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika vahvistetaan kahdeksi kuukaudeksi.

4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

▼M1

17 a artikla

▼M2

Liitteisiin tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksen perusteella tehtävät muutokset on tehtävä ►M11 17 artiklan 2 kohdassa ◄ säädettyä menettelyä noudattaen.

▼B

18 artikla

Tämä direktiivi ei vaikuta kansallisen lainsäädännön määräyksiin, jotka ovat perusteltuja ihmisten ja eläinten terveyden ja elämän suojelemiseen, kasvien suojeluun tai teollisen tai kaupallisen omaisuuden suojelemiseen liittyvistä syistä.

▼M1

18 a artikla

▼M2

Jäsenvaltio voidaan pyynnöstä vapauttaa kokonaan tai osittain, ►M11 17 artiklan 2 kohdassa ◄ säädettyä menettelyä noudattaen, velvollisuudesta soveltaa tätä direktiiviä, lukuun ottamatta kuitenkaan 12 artiklan 1 kohtaa ja 12 a artiklaa, siltä osin kuin viininviljelyllä ja lisäysaineiston pitämisellä kaupan on sen alueella taloudellisesti vähäinen merkitys.

▼M1

18 b artikla

Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan elävän kasviaineiston ja kukkaviljelytuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn luomisesta 27 päivänä helmikuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 234/68 ( 9 ) säännösten soveltamista.

▼B

19 artikla

Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1969. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

▼M10

Saksalla on oikeus noudattaa 3 artiklan 1 kohtaa entisen Saksan demokraattisen tasavallan alueella vielä edellä tarkoitettua ajankohtaa myöhemmin, ei kuitenkaan 1 päivän tammikuuta 1995 jälkeen.

Saksan on huolehdittava, että siementä, jonka osalta se käyttää tätä oikeutta hyväkseen, ei viedä yhteisön muihin osiin, entisen Saksan demokraattisen tasavallan aluetta lukuun ottamatta, ellei voida näyttää, että direktiivin säännöksiä on noudatettu.

▼B

20 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

▼M14









LIITE I

KASVUSTOA KOSKEVAT EDELLYTYKSET

1. Kasvuston on oltava lajikkeeltaan ja tarvittaessa klooniltaan tunnistettavaa ja puhdasta.

2. Tuotantopellon tilan ja kasvuston kehitysvaiheen on mahdollistettava kasvuston ja tarvittaessa kloonin tunnistettavuuden ja puhtauden sekä terveystilanteen riittävät tarkastukset.

3. On oltava riittävät takeet siitä, että maaperässä tai tarvittaessa viljelyn substraateissa ei ole kasvintuhoojia tai niiden vektoreita, erityisesti virustauteja kantavia sukkulamatoja. Emokasviviljelmät ja taimitarhat on perustettava asianmukaisin edellytyksin, jotta vältetään kasvintuhoojien aiheuttamat saastuttamisriskit.

4. Lisäysaineiston käyttöarvoa vähentävien kasvintuhoojien esiintymisen on oltava mahdollisimman vähäinen.

5. Erityisesti a, b ja c kohdassa tarkoitettujen kasvintuhoojien osalta sovelletaan 5.1–5.5 kohdassa esitettyjä edellytyksiä, 5.6 kohtaa soveltaen: a) tarttuvaa degeneraatiota aiheuttavien virusten yhdistelmä: Grapevine fanleaf -virus (GFLV) ja Arabis Mosaic -virus (ArMV); b) Grapevine leafroll -tauti: Grapevine leafroll -tautiin liittyvä virus 1 (GLRaV-1) ja Grapevine leafroll -tautiin liittyvä virus 3 (GLRaV-3); c) Grapevine fleck -virus (GFkV) (ainoastaan perusrunkojen osalta). 5.1 Alkuperäisen lisäysaineiston tuottamiseen tarkoitetut emokasviviljelmät on oltava todettu vapaiksi 5 kohdan a, b ja c alakohdassa luetelluista kasvintuhoojista virallisella tarkastuksella. Tarkastus perustuu indeksoimalla tai vastaavalla kansainvälisesti tunnustetulla testausmenetelmällä suoritettujen kaikkia kasveja koskevien terveystestien tuloksiin. Nämä testit vahvistetaan kaikille kasveille joka viides vuosi suoritettavien kasvien terveystestien tuloksilla 5 kohdan a ja b alakohdassa lueteltujen kasvintuhoojien osalta. Saastuneet kasvit on hävitettävä. Edellä mainittujen kasvintuhoojien tai muiden tekijöiden aiheuttaman köynnösten viallisuuden syyt on kirjattava tiedostoon, jossa emoviljelmiä koskevia tietoja säilytetään. 5.2 Peruslisäysaineiston tuottamiseen tarkoitetut emokasviviljelmät on oltava todettu vapaiksi 5 kohdan a ja b alakohdassa luetelluista kasvintuhoojista virallisella tarkastuksella. Tarkastus perustuu kaikkia kasveja koskevien terveystestien tuloksiin. Testit on suoritettava vähintään joka kuudes vuosi 3-vuotiaista emoviljelmistä alkaen. Tapauksissa, joissa virallinen vuosittainen kasvuston tarkastus tehdään kaikille kasveille, kasvien terveystestit tehdään vähintään joka kuudes vuosi 6-vuotiaista emoviljelmistä alkaen. Saastuneet kasvit on hävitettävä. Edellä mainittujen kasvintuhoojien tai muiden tekijöiden aiheuttaman köynnösten viallisuuden syyt on kirjattava tiedostoon, jossa emoviljelmiä koskevia tietoja säilytetään. 5.3 Varmennetun lisäysaineiston tuottamiseen tarkoitetut emokasviviljelmät on oltava todettu vapaiksi 5 kohdan a ja b alakohdassa luetelluista kasvintuhoojista virallisella tarkastuksella. Tarkastus perustuu yleisesti hyväksyttyjä ja standardoituja normeja noudattavien analyysimenetelmien tai valvontamenettelyiden mukaisilla tutkimuksilla tehtyjen kasvien terveystestien tuloksiin. Testit on suoritettava vähintään joka kymmenes vuosi 5-vuotiaista emoviljelmistä alkaen. Tapauksissa, joissa virallinen vuosittainen kasvuston tarkastus tehdään kaikille kasveille, kasvien terveystestit tehdään vähintään joka kymmenes vuosi 10-vuotiaista emoviljelmistä alkaen. Edellä 5 kohdan a ja b alakohdassa luetelluista kasvintuhoojista johtuva viallisten köynnösten osuus emokasviviljelmillä saa olla enintään 5 prosenttia. Saastuneet kasvit on hävitettävä. Edellä mainittujen kasvintuhoojien tai muiden tekijöiden aiheuttaman köynnösten viallisuuden syyt on kirjattava tiedostoon, jossa emoviljelmiä koskevia tietoja säilytetään. 5.4 Vakiolisäysaineiston tuottamiseen tarkoitetuilla emokasviviljelmillä 5 kohdan a ja b alakohdassa luetelluista kasvintuhoojista johtuva viallisten köynnösten osuus saa olla enintään 10 prosenttia. Saastuneita kasveja ei saa käyttää lisäykseen. Edellä mainittujen kasvintuhoojien tai muiden tekijöiden aiheuttaman köynnösten viallisuuden syyt on kirjattava tiedostoon, jossa emoviljelmiä koskevia tietoja säilytetään. 5.5 Taimitarhat on oltava todettu vapaiksi 5 kohdan a ja b alakohdassa luetelluista kasvintuhoojista silmämääräisiin menetelmiin perustuvalla vuosittaisella virallisella tarkastuksella, jota soveltuvat testit ja/tai toinen viljelystarkastus tarvittaessa tukevat. 5.6 a) Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta 5.1 ja 5.2 kohtaa 31 päivään heinäkuuta 2011 asti emokasviviljelmillä, jotka jo olivat olemassa alkuperäisen lisäysaineiston tai peruslisäysaineiston tuottamista varten komission direktiivin 2005/43/EY ( 10 ) voimaantulopäivänä. b) Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta 5.3 kohtaa 31 päivään heinäkuuta 2012 asti emokasviviljelmillä, jotka jo olivat olemassa varmennetun lisäysaineiston tuottamista varten direktiivin 2005/43/EY voimaantulopäivänä. c) Jos jäsenvaltiot päättävät a tai b alakohdan mukaisesti olla soveltamatta 5.1–5.2 kohtaa tai 5.3 kohtaa, niiden on sen sijaan sovellettava seuraavia sääntöjä. Alkuperäisen lisäysaineiston ja peruslisäysaineiston tuottamiseen tarkoitetuista kasvustoista on poistettava haitalliset virustaudit, erityisesti Grapevine fanleaf ja Grapevine leaf roll. Muiden luokkien lisäysaineiston tuottamiseen tarkoitetuissa viljelmissä ei saa olla kasveja, joissa on oireita haitallisista virustaudeista.

6. Taimitarhoja ei saa perustaa viinitarhaan tai emokasviviljelmälle. Vähimmäisetäisyyden viinitarhasta tai emokasviviljelmästä on oltava kolme metriä.

7. Vartettavien perusrunkopistokkaiden, varttamisoksapistokkaiden, juurrutettavien pistokkaiden, juurtuneiden pistokkaiden ja vartteiden tuottamisessa käytetyn lisäysaineiston on oltava peräisin tarkastetuilta ja hyväksytyiltä emokasviviljelmiltä.

8. On tehtävä vähintään yksi virallinen kasvuston tarkastus, rajoittamatta kuitenkaan 5 kohdassa säädetyn virallisen tarkastuksen suorittamista. Kasvuston lisätarkastuksia tehdään, jos on erimielisyyttä asioista, joista voidaan päättää puuttumatta lisäysaineiston laatuun.









LIITE II

LISÄYSAINEISTOA KOSKEVAT EDELLYTYKSET

I YLEISET EDELLYTYKSET

1. Lisäysaineiston on oltava lajikkeeltaan tunnistettavaa ja puhdasta sekä tarvittaessa klooniltaan puhdasta; pidettäessä kaupan vakiolisäysaineistoa sallitaan 1 prosentin poikkeama.

2. Lisäysaineiston teknisen vähimmäispuhtauden on oltava 96 prosenttia. Teknisesti epäpuhtaina pidetään a) kokonaan tai osittain kuivunutta lisäysaineistoa, myös jos sitä on liotettu vedessä kuivumisen jälkeen; b) lisäysaineistoa, joka on pilaantunut, vääntynyt, vahingoittunut, rakeiden tai pakkasen vaurioittama, murskaantunut tai rikkoutunut; c) aineistoa, joka ei täytä III kohdan vaatimuksia.

3. Versojen on oltava riittävän puutuneita.

4. Lisäysaineiston käyttöarvoa vähentävien kasvintuhoojien esiintymistä sallitaan mahdollisimman vähän. Lisäysaineisto, jossa on sellaisten kasvintuhoojien aiheuttamia selviä merkkejä tai oireita, joihin ei ole tepsivää hoitoa, on hävitettävä.

II ERITYISET EDELLYTYKSET

1. Vartteet

Samaan lisäysaineiston luokkaan kuuluvista yhdistelmistä koostuvat vartteet on luokiteltava kyseiseen luokkaan.

Lisäysaineiston eri luokkiin kuuluvista yhdistelmistä koostuvat vartteet on luokiteltava yhdistelmien osien luokista alimpaan.

2. Väliaikainen poikkeus

Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta 1 kohtaa 31 päivään heinäkuuta 2010 asti peruslisäysaineistolle vartetusta alkuperäisestä lisäysaineistosta koostuviin vartteisiin. Jos jäsenvaltiot päättävät olla soveltamatta 1 kohtaa, niiden on sen sijaan sovellettava seuraavaa sääntöä.

Peruslisäysaineistolle vartetusta alkuperäisestä lisäysaineistosta koostuvat vartteet on luokiteltava alkuperäiseksi lisäysaineistoksi.

III LUOKITTELU

1. Vartettavat perusrunkopistokkaat, juurrutettavat pistokkaat ja varttamisoksapistokkaat

Halkaisija

Kyseessä on poikkileikkauksen suurin halkaisija. Tämä vakiomitta ei koske ruohomaisia pistokkaita.

a) Vartettavat perusrunkopistokkaat ja varttamisoksapistokkaat: aa) kapeimman osan halkaisija: 6,5–12 mm; ab) paksuimman osan halkaisija: 15 mm, lukuun ottamatta paikalla vartettaviksi tarkoitettuja varttamisoksapistokkaita.

b) Juurrutettavat pistokkaat: kapeimman osan vähimmäishalkaisija: 3,5 mm.

2. Juurtuneet pistokkaat

A. Läpimitta

Solmuvälin keskeltä, ylimmän verson alapuolelta ja suurimman poikkileikkauksen mukaan mitatun halkaisijan on oltava vähintään 5 mm. Tämä vakiomitta ei koske ruohomaisesta lisäysaineistosta saatuja juurtuneita pistokkaita.

B. Pituus

Tyvestä juurten kiinnityskohdasta ylimmän verson alaosaan mitatun pituuden on oltava vähintään:

a) 30 cm vartettaviksi tarkoitettujen juurtuneiden pistokkaiden osalta; Sisiliaan tarkoitettujen juurtuneiden pistokkaiden osalta pituuden on kuitenkin oltava 20 cm;

b) 20 cm fmuiden juurtuneiden pistokkaiden osalta. Tämä vakiomitta ei koske ruohomaisesta lisäysaineistosta saatuja juurtuneita pistokkaita.

C. Juuret

Kullakin kasvilla on oltava vähintään kolme hyvin kehittynyttä ja sopivasti jakautunutta juurta. Lajikkeella 420 A voi kuitenkin olla ainoastaan kaksi hyvin kehittynyttä juurta, jos ne ovat vastakkaisilla puolilla.

D. Tyvi

Leikkaus on oltava tehty riittävän kaukaa diafragman alapuolelta, jotta se ei vahingoitu, muttei yli senttimetriä sen alapuolelta.

3. Vartteet

A. Pituus

Varren pituuden on oltava vähintään 20 cm.

Tämä vakiomitta ei koske ruohomaisesta lisäysaineistosta saatuja juurtuneita pistokkaita.

B. Juuret

Kullakin kasvilla on oltava vähintään kolme hyvin kehittynyttä ja sopivasti jakautunutta juurta. Lajikkeella 420 A voi kuitenkin olla ainoastaan kaksi hyvin kehittynyttä juurta, jos ne ovat vastakkaisilla puolilla.

C. Liitos

Kullakin kasvilla on oltava riittävä, tasainen ja kiinteä liitos.

D. Tyvi

Leikkaus on oltava tehty riittävän kaukaa diafragman alapuolelta, jotta se ei vahingoitu, muttei yli senttimetriä sen alapuolelta.









LIITE III

PAKKAAMINEN







Pakkausten ja nippujen koostumus 1 – Tyyppi 2 – Yksilöiden lukumäärä 3 – Enimmäismäärä 1. Vartteet 25, 50, 100 tai 100:n kerrannainen 500 2. Juurtuneet pistokkaat 50, 100 tai 100:n kerrannainen 500 3. Varttamisoksapistokkaat — joissa vähintään viisi käyttökelpoista silmua 100 tai 200 200 — joissa yksi käyttökelpoinen silmu 500 tai 500:n kerrannainen 5 000 4. Vartettavat perusrunkopistokkaat 100 tai 100:n kerrannainen 1 000 5. Juurrutettavat pistokkaat 100 tai 100:n kerrannainen 500

ERITYISET EDELLYTYKSET

I Pienet määrät

Tarvittaessa kaikentyyppisen ja kaikkiin luokkiin kuuluvan edellä sarakkeessa 1 luetellun lisäysaineiston pakkausten ja nippujen koko (yksilöiden lukumäärä) voi olla pienempi kuin edellä sarakkeessa 2 esitetyt vähimmäismäärät.

II Juurelliset viinikasvit missä tahansa kasvualustassa ruukuissa, pakkauslaatikoissa ja pahvilaatikoissa

Yksilöiden lukumäärää ja enimmäismäärää ei sovelleta.









LIITE IV

MERKINNÄT

A. ETIKETTI

I Vaadittavat tiedot

1. EY:n normi

2. Tuotantomaa

3. Jäsenvaltion varmennus- tai tarkastusviranomainen tai sen nimikirjaimet

4. Sinetöinnistä vastuussa olevan henkilön nimi ja osoite tai tunnistenumero

5. Laji

6. Aineiston tyyppi

7. Luokka

8. Lajike ja tarvittaessa klooni. Vartteiden osalta tämä tieto koskee juurakoita ja varttamisoksia.

9. Erän viitenumero

10. Määrä

11. Pituus – ainoastaan vartettavat perusrunkopistokkaat: tämä koskee kyseisen erän pistokkaiden vähimmäispituutta

12. Viljelyvuosi

II Vähimmäisvaatimukset

Etiketin on täytettävä seuraavat vaatimukset:

1. Etiketin on oltava pysyvästi painettu ja selkeästi luettava.

2. Etiketti on kiinnitettävä näkyvään kohtaan niin, että se on helposti havaittavissa.

3. Edellä A.I kohdassa tarkoitettuja tietoja ei saa millään tavalla peittää, himmentää tai katkaista muulla kirjallisella tai kuvallisella ilmaisulla.

4. Edellä A.I kohdassa tarkoitettujen tietojen on oltava nähtävissä samanaikaisesti.

III Loppukuluttajalle tarkoitettuja pieniä määriä koskeva poikkeus

1. Enemmän kuin yksi yksikkö

Vaaditut tiedot etiketin osalta I.10 kohdan mukaisesti ovat seuraavat: ”Yksiköiden tarkka lukumäärä pakkausta tai nippua kohti”.

2. Yksi yksikkö

Seuraavia A.I kohdassa lueteltuja tietoja ei vaadita:

— aineiston tyyppi

— luokka

— erän viitenumero

— määrä

— vartettavien perusrunkopistokkaiden pituus

— viljelyvuosi.

IV Ruukuissa, pakkauslaatikoissa ja pahvilaatikoissa olevia viinikasveja koskeva poikkeus

Kun kyseessä ovat juurelliset viinikasvit missä tahansa kasvualustassa ruukuissa, pakkauslaatikoissa ja pahvilaatikoissa ja kun tällaisen aineiston pakkaukset eivät voi koostumuksensa vuoksi täyttää sinetöintivaatimuksia (mukaan lukien pakkausmerkinnät),

a) lisäysaineisto on pidettävä erillisinä erinä, jotka voidaan asianmukaisesti tunnistaa lajikkeen ja tarvittaessa kloonin sekä yksilöiden lukumäärän mukaan;

b) virallinen etiketti ei ole pakollinen;

c) lisäysaineiston mukana on oltava B kohdan mukainen saateasiakirja.

B. SAATEASIAKIRJA

I Vaatimukset

Jos jäsenvaltiot vaativat, että saateasiakirja on annettava,

a) se on annettava vähintään kahtena kappaleena (lähettäjä ja vastaanottaja);

b) sen (vastaanottajan kappaleen) on oltava mukana lähetyksessä lähettäjältä vastaanottajalle;

c) siinä on annettava kaikki II kohdassa luetellut tiedot, jotka koskevat lähetyksen yksittäisiä eriä;

d) se on säilytettävä vähintään vuoden ajan ja esitettävä pyydettäessä viralliselle valvontaviranomaiselle.

II Vaadittavat tiedot

1. EY:n normi

2. Tuotantomaa

3. Jäsenvaltion varmennus- tai tarkastusviranomainen tai sen nimikirjaimet

4. Juokseva numero

5. Lähettäjä (osoite, rekisteröintinumero)

6. Vastaanottaja (osoite)

7. Laji

8. Aineiston tyyppi

9. Luokka

10. Lajike ja tarvittaessa klooni. Vartteiden osalta tämä tieto koskee juurakoita ja varttamisoksia.

11. Yksilöiden lukumäärä erää kohti

12. Erien kokonaismäärä

13. Toimituspäivämäärä.