1983L0182 — FI — 01.01.1986 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983,
yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verova-
pautuksista
(83/182/ETY)
(EYVL L 105, 23.4.1983, s. 59)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►A1Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirja L 302 23 15.11.1985
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983,
yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahan-
tuonnissa sovellettavista verovapautuksista
(83/182/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 99 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
yhteisön asukkaiden vapaata liikkuvuutta yhteisön alueella haittaavat
tiettyjen yksityis- tai ammattikäyttöön tarkoitettujen kulkuneuvojenväliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavat verojärjestelmät,
näiden verojärjestelmien aiheuttamien esteiden poistaminen on
välttämätöntä erityisesti ominaisuuksiltaan kotimarkkinoita vastaavientaloudellisten markkinoiden toteuttamiseksi,
tietyissä tapauksissa olisi voitava varmasti todeta henkilön jäsenvaltion
asukkaan asema, ja
on ilmeisesti tarkoituksenmukaista rajoittaa tämän direktiivin sovelta-
misala ensimmäisessä vaiheessa tiettyjen kulkuneuvojen osalta
kulkuneuvoihin, jotka on hankittu tai tuotu maahan jäsenvaltion koti-markkinoiden yleisin verotusedellytyksin,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Jäsenvaltioiden on jäljempänä vahvistetuin edellytyksin
myönnettävä moottoriajoneuvojen — näiden perävaunut mukaanlukien, asuntovaunujen, huviveneiden, yksityislentokoneiden, polku-pyörien ja ratsuhevosten väliaikaisessa maahantuonnissa jäsenvaltiostavapautus:
— liikevaihtoveroista, valmisteveroista ja muista kulutukseen kohdistu-
vista veroista;
— liitteessä mainituista veroista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua vapautusta on sovellettava myös
kulkuneuvojen yhteydessä maahantuotaviin tavanomaisiin varaosiin,lisälaitteisiin ja varusteisiin.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun vapautuksen ulkopuolelle on
jätettävä hyötyajoneuvot.
4. a) Tämän direktiivin soveltamisalaan ei kuulu sellaisten yksityis-
käyttöön tarkoitettujen yksityisajoneuvojen, asuntovaunujen,
huviveneiden, yksityislentokoneiden ja polkupyörien väliaikainenmaahantuonti, joita ei ole hankittu tai tuotu jäsenvaltion koti-markkinoiden yleisin verotusedellytyksin ja/tai joille viennissämyönnetään liikevaihtoveroihin, valmisteveroihin tai muihinkulutukseen kohdistuviin veroihin liittyvä vapautus tai palautus.1983L0182 — FI — 01.01.1986 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 267, 21.11.1975, s. 8
(2) EYVL N:o C 53, 8.3.1976, s. 37
(3) EYVL N:o C 131, 12.6.1976, s. 50
▼B
Tätä direktiiviä sovellettaessa kulkuneuvojen on katsottava
täyttävän jäsenvaltion kotimarkkinoiden yleiset verotusedelly-tykset, jos ne on hankittu direktiivin 77/388/ETY(
1) 15 artiklan
10 alakohdassa tarkoitetuin edellytyksin; jäsenvaltiot voivat
kuitenkin katsoa, etteivät kulkuneuvot, jotka on hankittu mainitun10 alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetuin edelly-tyksin, täytä näitä edellytyksiä.
b) Neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta 31 päivään
joulukuuta 1985 mennessä yhteisön määräykset a alakohdanensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja kulkuneuvoja koskevanvapautuksen myöntämisestä, ottaen huomioon tarpeen toisaaltavälttää kaksinkertaista verotusta ja toisaalta varmistaa yksityis-
käyttöön tarkoitettujen kulkuneuvojen tavanomainen ja
täydellinen verotus.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”hyötyajoneuvolla” maantieajoneuvoa, joka rakenteeltaan ja varus-
teiltaan soveltuu ja on tarkoitettu vastikkeellisesti taivastikkeettomasti kuljettamaan
— enempää kuin yhdeksää henkilöä, kuljettaja mukaan lukien,
— tavaroita,
sekä muuhun erityiskäyttöön kuin varsinaiseen kuljetukseen tarkoi-
tettua maantieajoneuvoa;
b) ”yksityisajoneuvolla” muuta kuin a alakohdassa tarkoitettua maan-
tieajoneuvoa, sen mahdollinen perävaunu mukaan lukien;
c) kulkuneuvon ”ammattimaisella käytöllä” kulkuneuvon käyttöä
välittömästi vastikkeellisen tai voittoa tavoittelevan toiminnanharjoittamiseen;
d) ”yksityiskäytöllä” muuta käyttöä kuin ammattikäyttöä.
3 artikla
Tiettyjen yksityiskäyttöön tarkoitettujen kulkuneuvojen väliai-
kainen maahantuonti
Yksityisajoneuvot, asuntovaunut, huviveneet, yksityislentokoneet ja
polkupyörät on väliaikaisesti maahantuotaessa vapautettava 1 artiklassatarkoitetuista veroista enintään kuuden kuukauden keskeytymättömäksitai keskeytyväksi määräajaksi kahdentoista kuukauden ajalta seuraavin
edellytyksin:
a) nämä tavarat maahantuovan luonnollisen henkilön on
aa) asuttava pysyvästi muussa jäsenvaltiossa kuin väliaikaisen
maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa;
bb) käytettävä näitä kulkuneuvoja yksityiskäyttöön;
b) kulkuneuvoja ei saa luovuttaa eikä antaa vuokralle väliaikaisen
maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa, eikä niitä saalainata tämän jäsenvaltion asukkaalle. Vuokrausyrityksen, jonkakotipaikka on yhteisössä, yksityisajoneuvot voidaan kuitenkin
jälleenvuokrata jälleenvientiä varten muualla asuvalle henkilölle,
jos nämä ajoneuvot sijaitsevat kyseisessä maassa siellä päättyneenvuokrasopimuksen johdosta. Vuokrausyrityksen työntekijä voi myöspalauttaa ajoneuvot alkuperäisen vuokralleantopaikan sijaintijäsen-valtioon, vaikka tämä työntekijä olisikin väliaikaisenmaahantuonnin kohteena olevan jäsenvaltion asukas.1983L0182 — FI — 01.01.1986 — 001.001 — 3
(1) EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1
▼B
4 artikla
Ammattikäytössä olevien yksityisajoneuvojen väliaikainen maahan-
tuonti
1. Ammattikäytössä olevan yksityisajoneuvon väliaikaisessa
maahantuonnissa on myönnettävä vapautus 1 artiklassa tarkoitetuista
veroista seuraavin edellytyksin:
a) yksityisajoneuvon maahantuova luonnollinen henkilö
aa) asuu pysyvästi muussa jäsenvaltiossa kuin väliaikaisen maahan-
tuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa;
bb) ei saa käyttää tätä ajoneuvoa suorittaakseen väliaikaisen
maahantuonnin kohteena olevan jäsenvaltion alueella henkilök-
uljetuksia rahallista vastiketta tai muuta aineellista etua vastaan
taikka teollista tai kaupallista tavarankuljetusta vastikettavastaan tai vastikkeetta;
b) yksityisajoneuvoa ei saa luovuttaa, antaa vuokralle tai lainata väliai-
kaisen maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa;
c) yksityisajoneuvon on oltava hankittu tai maahantuotu sen jäsenval-
tion kotimarkkinoiden yleisin verotusedellytyksin, jossa käyttäjäasuu pysyvästi, eikä sille saa viennissä myöntää liikevaihtoveroihin,
valmisteveroihin tai muihin kulutukseen kohdistuviin veroihin
liittyvää vapautusta tai palautusta.
Tämän edellytyksen oletetaan täyttyneen, jos ajoneuvo on varustettu
rekisteröintijäsenvaltionsa tavanomaisella rekisterikilvellä, lukuun otta-matta väliaikaista rekisterikilpeä.
Jos yksityisajoneuvo kuitenkin on rekisteröity jäsenvaltiossa, jossa
tavanomaisten rekisterikilpien antaminen ei liity kotimarkkinoiden ylei-siin verotusedellytyksiin, käyttäjän on asianmukaisesti todistettava, ettäkulutukseen kohdistuvat verot on maksettu.
2. Edellä 1 artiklassa säädetty vapautus myönnetään keskey-
tymättömänä tai keskeytyvänä:
— seitsemäksi kuukaudeksi kahdentoista kuukauden ajalta direktiivin
64/244/ETY(
1) 3 artiklassa tarkoitettujen kaupanvälittäjien suorit-
taman yksityisajoneuvon maahantuonnin yhteydessä;
— kuudeksi kuukaudeksi kahdentoista kuukauden ajalta muissa
tapauksissa.
5 artikla
Yksityisajoneuvojen väliaikaisen maahantuonnin erityistapauksia
1. Yksityisajoneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa on
myönnettävä vapautus 1 artiklassa tarkoitetuista veroista seuraavissa
tapauksissa:
a) käyttäjä käyttää pysyvän asuinpaikkansa sijaintijäsenvaltiossa rekis-
teröityä yksityisajoneuvoa säännöllisesti toisen jäsenvaltion alueella
kuljettavalla matkalla asuinpaikasta yrityksen työpaikkaan sekävastaavalla paluumatkalla. Tähän vapautukseen ei sovelleta aikara-joituksia;
b) opiskelija käyttää pysyvän asuinpaikkansa sijaintijäsenvaltiossa
rekisteröityä yksityisajoneuvoa siinä jäsenvaltiossa, jossa oleskeleeyksinomaan opintojaan harjoittaakseen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen vapautusten myöntämisen
ainoana edellytyksenä ovat 4 artiklan 1 kohdan a, b ja c kohdassamainitut edellytykset.1983L0182 — FI — 01.01.1986 — 001.001 — 4
(1) EYVL N:o 56, 4.4.1964, s. 869/64
▼B
6 artikla
Ratsastusmatkailuun liittyvässä hevosten väliaikaisessa maahan-
tuonnissa myönnettävä vapautus
Ratsuhevosten väliaikaisessa maahantuonnissa jäsenvaltioiden on
myönnettävä vapautus 1 artiklassa tarkoitetuista veroista kolmeksi
kuukaudeksi seuraavin edellytyksin:
a) ratsuhevoset on tuotava väliaikaisen maahantuonnin kohteena
olevan jäsenvaltion alueelle niiden ratsastajien ratsastusretkien
toteuttamiseksi ja/tai näiden yhteydessä. Jäsenvaltiot voivat jättäävapautuksen ulkopuolelle asukkaidensa suorittaman kulkuneuvoissakuljetettavien hevosten maahantuonnin;
b) vapautusta on pyydettävä viimeistään väliaikaisen maahantuonnin
kohteena olevan jäsenvaltion alueelle saavuttaessa. Jos vapautustapyydetään ennen väliaikaista maahantuontia, ratsastaja voidaan
vapauttaa saapumasta tuontijäsenvaltion alueelle raja-aseman kautta;
c) ratsuhevosia ei saa antaa vuokralle, lainata tai luovuttaa kolmannelle
väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa eikäkäyttää muihin tarkoituksiin kuin ratsastusretkeen.
7 artikla
Asuinpaikan määrittämistä koskevat yleiset määräykset
1. Tätä direktiiviä sovellettaessa ’pysyvällä asuinpaikalla’ tarkoite-
taan paikkaa, jossa henkilöasuu pysyvästi eli vähintään 185 päivää
kalenterivuodessa henkilökohtaisten ja ammatillisten siteidensä vuoksi,tai jos on kyse henkilöstä, jolla ei ole ammatillisia siteitä, henkilön jatämän asuinpaikan välisten tiiviiden henkilökohtaisten siteiden vuoksi.
Jos henkilön ammatilliset siteet ovat muualla kuin tämän henkilökoh-
taiset siteet ja tämä sen vuoksi joutuu oleskelemaan vuorotellenkahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sijaitsevissa paikoissa, henkilönpysyvänä asuinpaikkana on pidettävä sitä, jossa tämän henkilökohtaisetsiteet ovat, jos tämä palaa sinne säännöllisesti. Viimeksimainitun edel-
lytyksen täyttymistä ei vaadita, jos henkilöoleskelee jäsenvaltiossa
määräaikaisen tehtävän suorittamiseksi. Opiskelu yliopistossa taikoulussa ei ole pysyvän asuinpaikan muutosta.
2. Luonnollisten henkilöiden on todistettava pysyvä asuinpaikkansa
asianmukaisella tavalla, esimerkiksi henkilötodistuksellaan tai muullavoimassa olevalla asiakirjalla.
3. Epäillessään 2 kohdan mukaisen pysyvää asuinpaikkaa koskevan
ilmoituksen oikeellisuutta tai suorittaakseen tiettyjä erityistarkastuksia
tuontijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia tarvittaviatietoja tai lisätodisteita.
8 artikla
Lisämääräyksiä asuinpaikan määrittämiseksi ammattikäytössä
olevan yksityisajoneuvon osalta
Poikkeustapauksissa, joissa esiintyy vakavia epäilyjä 7 artiklan 3
kohdassa tarkoitetuista tuontijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomai-selle annetuista lisätiedoista huolimatta, ammattikäytössä olevanyksityisajoneuvon väliaikaisen maahantuonnin edellytykseksi voidaanasettaa takuun maksaminen.
Jos ajoneuvon käyttäjä todistaa pysyvän asuinpaikkansa sijaitsevan
toisessa jäsenvaltiossa, väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevanjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on palautettava takuu kahden
kuukauden kuluessa asian todistamisesta.
9 artikla
Erityisjärjestelmät
1. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa ja/tai säätää sovellettaviksi
järjestelmiä, jotka ovat tässä direktiivissä tarkoitettuja vapaampia. Nevoivat erityisesti tuojan pyynnöstä sallia väliaikaisen maahantuonnin 31983L0182 — FI — 01.01.1986 — 001.001 — 5
▼B
artiklassa tai 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja pidemmiksi
määräajoiksi. Viimeksi mainitussa tapauksessa jäsenvaltiot voivatkantaa liitteessä mainittuja veroja tässä direktiivissä tarkoitetut
määräajat ylittäviltä ajanjaksoilta. Jäsenvaltiot voivat myös sallia 3
artiklan b alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitettujen yksityisajoneu-vojen jälleenvuokrauksen tuontijäsenvaltion asukkaalle jälleenvientiävarten.
2. Jäsenvaltiot eivät tämän direktiivin perusteella missään tapauk-
sessa voi soveltaa yhteisön alueella vähemmän edullisia
verovapautuksia kuin ne, jotka ne myöntäisivät kolmannesta maasta
tuotaville kulkuneuvoille.
3. Tanskan kuningaskunta saa pitää voimassa maassa voimassa
olevat pysyvää asuinpaikkaa koskevat määräykset, joiden mukaanjokaista henkilöä, mukaan lukien opiskelija 5 artiklan 1 kohdan balakohdassa tarkoitetussa tapauksessa, pidetään pysyvästi Tanskassa
asuvana, jos tämä asuu maassa vuoden tai 365 päivää 24 kuukauden
aikana.
Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi kuitenkin:
— kyseisen henkilön pysyvänä asuinpaikkana pidetään paikkaa, jossa
tämän puoliso ja lapset asuvat, jos näiden määräysten soveltaminenjohtaa siihen, että henkilöllä katsotaan olevan kaksi asuinpaikkaa;
— vastaavissa tapauksissa Tanskan kuningaskunnan on määrättävä
yhdessä toisen jäsenvaltion kanssa, jota asia koskee, kumpi näistä
kahdesta asuinpaikasta on otettava huomioon verotuksessa.
Kolmen vuoden kuluessa neuvosto tarkastelee komission kertomuksen
perusteella uudelleen tässä kohdassa tarkoitettua poikkeusta ja päättäätarvittaessa komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 99 artiklanperusteella niiden lakkauttamiseksi tarvittavista toimenpiteistä.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoite-
tuista jarjestelmistä täyttäessään 10 artiklassa säädetyt velvollisuudet.
Komissio ilmoittaa näistä järjestelmistä muille jäsenvaltioille.
10 artikla
Loppusäännökset
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1984. Niiden on ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä.
2. Jos tämän direktiivin käytännön soveltamisesta aiheutuu
vaikeuksia, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaistenon keskinäisellä sopimuksella tehtävä tarvittavat päätökset, ottaen
huomioon erityisesti keskinäistä avunantoa koskevat yleissopimukset
ja yhteisön direktiivit.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisinakomissiolle.
4. Komissio antaa joka toinen vuosi jäsenvaltioita kuultuaan neuvos-
tolle ja edustajakokoukselle kertomuksen tämän direktiivinsoveltamisesta jäsenvaltioissa, erityisesti ”pysyvän asuinpaikan” käsit-
teen osalta, sekä tekee ehdotukset yhteisön säännöksiksi, jotka ovat
tarpeen yhdenmukaisen järjestelmän käyttöön ottamiseksi kaikissajäsenvaltioissa.
11 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1983L0182 — FI — 01.01.1986 — 001.001 — 6
▼B
LIITE
Luettelo 1 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuista
veroista
BELGIA
— Taxe de circulation sur les véhicules automobiles
(Arrêté royal du 23 november 1965 portant codification des dispositions
légales relatives aux taxes assimilées aux impôts sur les revenus - Moniteur
belgedu 18 janvier 1966)
— Verkeersbelasting op de autovoertuigen
(Koninklijk besluit van 23 november 1965 houdende codificatie van de
wettelijke bapalingen betreffende de met de inkomstenbelastingen gelijkges-
telde belastingen - Belgisch Staatsblad van 18 januari 1966)
TANSKA
— Vaegtafgift af motorkøretøjer mv. (Lovbekendtgoerelse Nr. 658 af 28
december 1977)
SAKSA
— Kraftfahrzeugsteuer (Kraftfahrzeugsteuergesetz - 1979)
— Kraftfahrzeugsteuer (Durchführungsverordnung - 1979)
KREIKKA
—τέλη κυκλοφορίας (Ν. 2367 /53ως ισχõει σήµερα)
RANSKA
— Taxe différentielle sur les véhicules à moteur
(Loi no77 - 1467 du 30 décembre 1977)
— Taxe sur les véhicules d"une puissance fiscale supérieure á 16 CV immatri-
culés dans la catégorie des voitures particulières
(Loi de finances 1979 - article 1007 du code général des impôts)
IRLANTI
— Motor Vehicle Excise Duties
(Finance (Excise Duties) (Vehicles) Act 1952 as amended, and Section 94,
Finance Act, 1973 as amended)
ITALIA
— Tassa sulla circolazione degli autoveicoli
(T.U. delle leggi sulle tasse automobilistiche approvato con D.P.R. no39 del
5 febbraio 1953 e successive modificazioni)
LUXEMBURG
— Taxe sur les vehicules automoteurs
Loi allemande du 23 mars 1935 (Kraftfahrzeugsteuergesetz) maintenue en
vigueur par l"arrêté grand-ducal du 26 octobre 1944, modifiée par la loi du
4 août 1975 et les réglements grand-ducaux du 15 septembre 1975 et du 31
octobre 1975
ALANKOMAAT
— Motorrijtuigenbelasting (wet on de motorrijtuigenbelasting 21 juli 1966, Stb
332 - wet van 18 december 1969/Stb 548)
YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA
— Vehicles excise duty (Vehicles (Excise) Act 1971)
ESPANJA
— Tributos locales sobre circulacion de vehiculos automoviles (establecido en
base a la Ley 41/1979, de 19 de noviembre, de Bases de Régimen Local y al
Real Decreto 3.250/1976, de 30 de diciembre)1983L0182 — FI — 01.01.1986 — 001.001 — 7
▼A1
▼A1
PORTUGALI
— Imposto sobre veículos (Decreto-Lei no143/78, de 12 de Junho)
— Imposto de compensaçao (Decreto-Lei no354-A/82, de 9 de Setembro).1983L0182 — FI — 01.01.1986 — 001.001 — 8