1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2092/91,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 1991,
maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä
maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa
(EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission asetus (ETY) N:o 1535/92, annettu 15 päivänä kesäkuuta 1992 L 162 15 16.6.1992
►M2Neuvoston asetus (ETY) N:o 2083/92, annettu 14 päivänä heinäkuuta
1992 L 208 15 24.7.1992
►M3Komission asetus (ETY) N:o 207/93, annettu 29 päivänä tammikuuta
1993 L 25 5 2.2.1993
►M4Komission asetus (ETY) N:o 2608/93, annettu 23 päivänä syyskuuta 1993 L 239 10 24.9.1993
►M5Komission asetus (EY) N:o 468/94, annettu 2 päivänä maaliskuuta 1994 L 59 1 3.3.1994
►M6Neuvoston asetus (EY) N:o 1468/94, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1994 L 159 11 28.6.1994
►M7Komission asetus (EY) N:o 2381/94, annettu 30 päivänä syyskuuta 1994 L 255 84 1.10.1994
►M8Komission asetus (EY) N:o 1201/95, annettu 29 päivänä toukokuuta 1995 L 119 9 30.5.1995
►M9Komission asetus (EY) N:o 1202/95, annettu 29 päivänä toukokuuta 1995 L 119 11 30.5.1995
►M10►C1Neuvoston asetus (EY) N:o 1935/95, annettu 22 päivänä kesäkuuta
1995◄ L 186 1 5.8.1995
►M11Komission asetus (EY) N:o 418/96, annettu 7 päivänä maaliskuuta 1996 L 59 10 8.3.1996
►M12Komission asetus (EY) N:o 1488/97, annettu 29 päivänä heinäkuuta 1997 L 202 12 30.7.1997
►M13Komission asetus (EY) N:o 1900/98, annettu 4 päivänä syyskuuta 1998 L 247 6 5.9.1998
►M14Komission asetus (EY) N:o 330/1999, annettu 12 päivänä helmikuuta
1999 L 40 23 13.2.1999
►M15Neuvoston asetus (EY) N:o 1804/1999, annettu 19 päivänä heinäkuuta
1999 L 222 1 24.8.1999
►M16Komission asetus (EY) N:o 331/2000, annettu 17 päivänä joulukuuta 1999 L 48 1 19.2.2000
►M17Komission asetus (EY) N:o 1073/2000, annettu 19 päivänä toukokuuta
2000 L 119 27 20.5.2000
►M18Komission asetus (EY) N:o 1437/2000, annettu 30 päivänä kesäkuuta
2000 L 161 62 1.7.2000
Muutettu:
►A1Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja C241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
Oikaistu:►
C1Oikaisu, EYVL L 311, 14.11.1997, s. 34 (1935/95)
▼B
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2092/91,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 1991,
maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen
viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, ettäkuluttajat kysyvät luonnonmukaisesti tuotettuja maataloustuotteita ja
elintarvikkeita yhä enemmän; tämä ilmiö on luomassa uudet markkinatmaataloustuotteille,
näiden tuotteiden markkinahinta on korkeampi, vaikka tälle tuotantota-
valle on ominaista vähemmän voimaperäinen maaperän hyväksikäyttö;sen vuoksi tämä tuotantotapa voi yhteisen maatalouspolitiikan uudelleensuuntautumisessa edistää osaltaan paremman tasapainon saavuttamistamaataloustuotteiden tarjonnan ja kysynnän välillä samoin kuin
ympäristönsuojelua ja maaseudun säilymistä,
kasvavaan kysyntään vastaamiseksi maataloustuotteita ja elintarvikkeita
saatetaan markkinoille merkinnöin, joissa todetaan tai annetaan ostajanymmärtää, että ne on tuotettu luonnonmukaisesti tai ilman synteettisiä
kemiallisia tuotteita,
jotkut jäsenvaltiot ovat jo antaneet säännöksiä ja ottaneet käyttöön
tarkastusjärjestelyjä, jotka koskevat tällaisia merkintöjä,
yhteisön säännöt tuotannosta, etiketöinnistä ja valvonnasta mahdollis-
tavat luonnonmukaisen maatalouden suojelemisen, kun ne takaavat
rehellisen kilpailun edellytykset näillä merkinnöillä varustettujen
tuotteiden tuottajien välillä ja estävät tuntemattomaksi jäämisenluonnonmukaisten tuotteiden markkinoilla varmistamalla avoimuudenkaikissa tuotanto- ja valmistusvaiheissa, jolloin näiden tuotteidenluotettavuus kuluttajan kannalta paranee,
luonnonmukainen tuotantotapa on tiloilla erityinen tuotantotapa; sen
vuoksi olisi säädettävä, että luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaa-vien merkintöjen olisi jalosteiden etiketöinnissä liityttävä niidenainesosien merkintöihin, jotka on tuotettu tämän tuotantotavan mukai-sesti,
suunniteltujen säännösten täytäntöönpanossa on huolehdittava jousta-
vasta menettelystä, jolloin tiettyjä yksityiskohtaisia teknisiä sääntöjä taitoimenpiteitä voidaan mukauttaa, täydentää tai täsmentää edelleensaadun kokemuksen perusteella; sopivan ajan kuluessa tätä asetustatäydennetään vastaavilla kotieläintuotannon alaa koskevilla
säännöksillä,
luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavia merkintöjä tuotteissaan
käyttävien tuottajien sekä näiden tuotteiden ostajien etujen vuoksi olisivahvistettava vähimmäisperiaatteet, joita on noudatettava, ennen kuintuotteita saa tarjota näillä merkinnöillä varustettuina,
luonnonmukainen tuotantotapa aiheuttaa huomattavia rajoituksia sell-
aisten lannoitteiden ja torjunta-aineiden käytölle, joilla saattaa ollahaitallinen vaikutus ympäristöön tai jotka aiheuttavat jäämiä maatalous-tuotteisiin; tähän liittyvästi yhteisössä tätä asetusta annettaessahyväksyttyjä käytäntöjä olisi noudatettava yhteisössä tuolloin voimassa1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 2
(1) EYVL N:o C 4, 9.1.1990, s. 4 ja EYVL N:o C 101, 18.4.1991, s. 13
(2) EYVL N:o C 106, 22.4.1991, s. 27
(3) EYVL N:o C 182, 23.7.1990, s. 12
▼B
olevien käytännesääntöjen mukaisesti; lisäksi olisi tulevaisuutta varten
vahvistettava periaatteet sellaisten tuotteiden hyväksymisestä, joita saakäyttää tällaisessa maataloudessa,
lisäksi luonnonmukaisessa maataloudessa käytetään erilaisia viljelyta-
poja ja rajoitetusti hidasliukoisia muita kuin kemiallisia lannoitteita ja
maanparannusaineita; nämä käytännöt olisi täsmennettävä ja olisi
säädettävä tiettyjen muiden kuin synteettisten kemiallisten tuotteidenkäytön edellytyksistä,
säädetyt menettelyt mahdollistavat sen, että liitettä I voidaan tarvittaessa
täydentää tarkemmilla määräyksillä, joilla pyritään välttämään tiettyjenmuualta kuin maataloudesta peräisin olevien synteettisten kemiallistentuotteiden jäämien esiintyminen (ympäristön saastuminen) tällä tuotan-totavalla tuotetuissa tuotteissa,
tuotantosääntöjen noudattamisen valvomiseksi tarvitaan tarkastuksia
periaatteessa kaikissa tuotantovaiheissa ja kaupan pitämisen vaiheissa, ja
toimijoihin, jotka tuottavat, valmistavat, tuovat tai pitävät kaupan
tuotteita, joiden merkinnöissä viitataan luonnonmukaisiin tuotantota-poihin, on sovellettava yhteisön vähimmäisvaatimukset täyttävääsäännöllistä tarkastusjärjestelmää, jossa tarkastusta suorittavat nimetyttarkastusviranomaiset ja/tai hyväksytyt ja valvotut tarkastuslaitokset;
yhteisön tarkastusmerkintä olisi liitettävä niiden tuotteiden etiketöintiin,
joita tämä tarkastusjärjestelmä koskee,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
Soveltamisala
1 artikla
1. Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin tuotteisiin, jos niissä on tai on
tarkoitus olla merkintöjä, joilla viitataan luonnonmukaiseen tuotantota-paan:
a) jalostamattomiin kasvinviljelytuotteisiin; myös tuotantoeläimiin ja
jalostamattomiin eläintuotteisiin, jos niitä koskevat tuotantoperiaat-teet ja erityiset tarkastussäännöt on esitetty liitteissä I ja III;
b) sellaisiin ihmisravinnoksi tarkoitettuihin jalostettuihin kasvinviljely-
tuotteisiin ja eläintuotteisiin, jotka on valmistettu pääosin yhdestä tai
useammasta kasvi- ja/tai eläinperäisestä ainesosasta;
c) jäljempänä 3 kohdassa tarkoitetun asetuksen voimaantulosta alkaen
sellaisiin rehuihin, rehuseoksiin ja rehuaineisiin, jotka eivät kuulu aalakohdan piiriin.
2. Jos liitteessä I ei ole vahvistettu yksityiskohtaisia tuotantosääntöjä
tiettyjen eläinlajien osalta, sovelletaan 1 kohdasta poiketen 5 artiklassavahvistettuja merkintöjä koskevia sääntöjä sekä 8 ja 9 artiklassavahvistettuja tarkastuksia koskevia sääntöjä näihin eläinlajeihin ja niistäsaatuihin tuotteisiin, lukuun ottamatta vesiviljelyä ja sen tuotteita. Ennen
yksityiskohtaisten tuotantosääntöjen sisällyttämistä sovelletaan kansal-
lisia sääntöjä tai niiden puuttuessa jäsenvaltioissa hyväksyttyjä taitunnustettuja yksityisiä tuotantoehtoja.
3. Komission on viimeistään 24 päivänä elokuuta 2001 annettava
14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ehdotus asetukseksi, jokakoskee 1 kohdan c alakohdassa mainittuihin tuotteisiin sovellettaviamerkintävaatimuksia, tarkastusvaatimuksia ja varotoimenpiteitä, sikälikuin kyseiset vaatimukset koskevat luonnonmukaista tuotantotapaa.
Kunnes edellisessä alakohdassa tarkoitettu asetus annetaan, 1 kohdan c
alakohdassa mainittuihin tuotteisiin sovelletaan kansallisia sääntöjäyhteisön lainsäädännön mukaisesti tai niiden puuttuessa jäsenvaltioissahyväksyttyjä tai tunnustettuja yksityisiä tuotantoehtoja.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 3
▼M15
▼M15
2 artikla
Tämän asetuksen mukaisesti tuotteessa katsotaan olevan luonnonmukai-
seen tuotantotapaan viittaavia merkintöjä, jos pakkausmerkinnöissä,
mainosmateriaalissa tai kaupallisissa asiakirjoissa tuotetta, sen ainesosia
tai rehuaineita kuvataan merkinnöin, joita kussakin jäsenvaltiossakäytetään antamaan ostajalle se käsitys, että tuote, sen ainesosat tairehuaineet on tuotettu 6 artiklassa vahvistettujen tuotantosääntöjenmukaisesti, ja erityisesti, jos käytetään seuraavia nimityksiä tai niidentavallisia johdoksia (kuten bio-, eko- jne.) tai diminutiiveja yksin tai
yhdistettyinä, paitsi jos nimitykset eivät koske maataloudesta saatuja
elintarvikkeiden tai rehujen raaka-aineita tai niillä selvästi ei ole yhteyttätuotantotapaan:
— espanjaksi: ecológico,
— tanskaksi: økologisk,
— saksaksi: ökologisch, biologisch,
— kreikaksi: βιολογικό,
— englanniksi: organic,
— ranskaksi: biologique,
— hollanniksi: biologisch,
— italiaksi: biologico,
— portugaliksi: biológico,
— suomeksi: luonnonmukainen,— ruotsiksi: ekologisk.
3 artikla
Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta 1 artiklassa tarkoitettuihin
tuotteisiin sovellettavien muiden yhteisön säännösten tai yhteisön
lainsäädännön mukaisten kansallisten säännösten kuten tuotantoa,
valmistusta, kaupan pitämistä, merkintää ja tarkastusta koskeviensäännösten soveltamista, mukaan lukien elintarvikkeita ja eläintenravitsemusta koskeva lainsäädäntö.
Määritelmät
4 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1. ”etiketöinnillä” mainintoja, merkintöjä, tavaramerkkejä, kaupallisia
merkkejä, kuvia tai tunnuksia pakkauksissa, asiakirjoissa, kylteissä,
etiketeissä, renkaissa tai kauluksissa, jotka liittyvät 1 artiklassa
tarkoitettuun tuotteeseen tai jolla viitataan siihen;
2. ”tuotannolla” maatilalla harjoitettuja toimintoja, joiden tarkoituk-
sena on tässä viljelyssä tuotettujen maataloustuotteiden jaluonnonmukaisella tavalla tuotettujen maataloustuotteiden tuotta-minen, pakkaus ja ensimmäinen merkintä;
3. ”valmistuksella” maataloustuotteiden säilömistä ja/tai jalostusta
(myös teurastus ja eläintuotteiden paloittelu) ja myös pakkaamistaja/tai merkintöihin tehtyjä muutoksia tuoreiden, säilöttyjen ja/taijalostettujen tuotteiden luonnonmukaisen tuotantotavan esille tuomi-
seksi;
4. ”kaupan pitämisellä” pitämistä tai esille panemista myyntiä varten,
myytäväksi tarjoamista, myyntiä, toimittamista tai muulla tavoin
kaupan pitämistä;
5. ”toimijalla” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tuottaa,
valmistaa tai tuo kolmannesta maasta 1 artiklassa tarkoitettujatuotteita pitääkseen niitä kaupan tai joka pitää kaupan näitä tuotteita;1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 4
▼B
▼M10
▼C1
▼M15
▼B
▼M10
6. ”ainesosilla” aineita (lisäaineet mukaan lukien), joita on käytetty 1
artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden valmis-tuksessa ja jotka on määritelty kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen
elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin79/112/ETY 6 artiklan 4 kohdassa;
7. ”kasvinsuojeluaineilla” tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-
aineiden markkinoille saattamisesta ja käytön kieltämisestä 21päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/117/ETY(
1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/
365/ETY(2), 2 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä tuotteita;
8. ”pesuaineilla” pesuaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
lähentämisestä 22 päivänä marraskuuta 1973 annetussa neuvostondirektiivissä 73/404/ETY(
3), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 86/94/ETY(4), tarkoitettuja aineita ja
valmisteita, joita aiotaan käyttää tiettyjen 1 artiklan 1 kohdan aalakohdassa tarkoitettujen tuotteiden puhdistamiseen.
9. ”valmiiksi pakatulla elintarvikkeella” direktiivin 79/112/ETY 1
artiklan 3 kohdan b alakohdassa määriteltyä myyntiyksikköä;
10. ”ainesosaluettelolla” direktiivin 79/112/ETY 6 artiklassa tarkoi-
tettua ainesosaluetteloa;
11. ”eläintuotannolla” maalla elävien kotieläinten tai domestikoitujen
eläinten (hyönteiset mukaan lukien) sekä makeassa, suolaisessa tai
murtovedessä viljeltävien lajien tuotantoa; tuotteita, jotka on saatumetsästämällä ja kalastamalla luonnonvaraisia eläimiä, ei voidapitää luonnonmukaisesti tuotettuina;
12. ”geneettisesti muunnetulla organismilla (GMO)” kaikkia geneetti-
sesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä
ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annetun neuvoston
direktiivin 90/220/ETY(
5) 2 artiklassa määriteltyjä organismeja;
13. ”GMO-johdannaisella” ainetta, joka on joko tuotettu GMO:eista tai
GMO:ien tuottama mutta joka ei sisällä GMO:eja;
14. ”GMO:ien ja GMO-johdannaisten käytöllä” niiden käyttöä elintar-
vikkeina, elintarvikkeiden ainesosina (myös lisäaineet jaaromiaineet) valmistuksen apuaineina (myös uuttoliuottimet),
rehuina, rehuseoksina, rehuaineina, rehun lisäaineina, rehujen
valmistuksen teknisinä apuaineina, tiettyinä eläinten ruokinnassakäytettävinä direktiivissä 82/471/ETY(
6) tarkoitettuina tuotteina,
kasvinsuojeluaineina, eläinlääkkeinä, lannoitteina, maanparannusai-neina, siemeninä, kasvullisena lisäysaineistona ja eläiminä;
15. ”eläinlääkkeillä” lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja
hallinnollisten määräysten lähentämisestä 26 päivänä tammikuuta
1965 annetun neuvoston direktiivin 65/65/ETY(
7) 1 artiklan
2 kohdassa tarkoitettuja valmisteita;1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 5
(1) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 36
(2) EYVL N:o L 159, 10.6.1989, s. 58
(3) EYVL N:o L 347, 17.12.1973, s. 51
(4) EYVL N:o L 80, 25.3.1986, s. 51
(5) EYVL L 117, 8.5.1990, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 97/35/EY (EYVL L 169, 27.6.1997, s. 72).
(6) EYVL L 213, 21.7.1982, s. 8, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 1999/20/EY (EYVL L 80, 25.3.1999, s. 20).
(7) EYVL 22, 9.2.1965, s. 369/65, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 93/39/ETY (EYVL L 214, 24.8.1993, s. 22).▼C1
▼B
▼M10
▼C1
▼M15
▼M15
16. ”homeopaattisilla eläinlääkkeillä” eläinlääkkeitä koskevien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetundirektiivin 81/851/ETY soveltamisalan laajentamisesta ja homeo-
paattisia eläinlääkkeitä koskevista lisäsäännöksistä 22 päivänä
syyskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/74/ETY(
1)
1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita;
17. ”rehuilla” rehuseosten pitämisestä kaupan 2 päivänä huhtikuuta
1979 annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY(2) 2 artiklan a
alakohdassa tarkoitettuja tuotteita;
18. ”rehuaineilla” rehuaineiden liikkuvuudesta, direktiivien 70/524/
ETY, 74/63/ETY, 82/471/ETY ja 93/74/ETY muuttamisesta sekä
direktiivin 77/101 /ETY kumoamisesta 29 päivänä huhtikuuta 1996
annetun neuvoston direktiivin 96/25/EY(3) 2 artiklan a alakohdassa
tarkoitettuja tuotteita;
19. ”rehuseoksilla” direktiivin 79/373/ETY 2 artiklan b alakohdassa
tarkoitettuja tuotteita;
20. ”rehun lisäaineella” rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta
1970 annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY(4) 2 artiklan a
alakohdassa tarkoitettuja tuotteita;
21. ”tietyillä eläinten ruokinnassa käytettävillä tuotteilla” tietyistä
eläinten ruokinnassa käytettävistä tuotteista 30 päivänä kesäkuuta1982 annetun neuvoston direktiivin 82/471/ETY soveltamisalaankuuluvia tuotteita;
22. ”luonnonmukaisella tuotantoyksiköllä / tuotantotilalla / eläintuotan-
totilalla” tämän asetuksen sääntöjen mukaista yksikköä, tilaa taieläintilaa;
23. ”luonnonmukaisesti tuotetulla rehulla/rehuaineella” 6 artiklassa
vahvistettuja tuotantosääntöjä noudattaen tuotettuja rehuja/rehuai-neita;
24. ”siirtymävaiheen rehulla/rehuaineella” 6 artiklassa vahvistettujen
tuotantosääntöjen mukaista rehua/rehuainetta, paitsi siltä osin kuin
on kyse siirtymävaiheesta, jolloin kyseisiä sääntöjä sovelletaanvähintään yhden vuoden ajan ennen sadonkorjuuta;
25. ”tavanomaisella rehulla/rehuaineella” rehuja/rehuaineita, jotka eivät
kuulu 23 ja 24 kohdassa mainittuihin luokkiin.
Merkinnät
5 artikla
1. Edellä 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tuotteen
etiketöinnissä ja mainonnassa saa viitata luonnonmukaiseen tuotantota-paan ainoastaan, jos:
a) merkinnöistä käy selvästi ilmi, että ne liittyvät maatalouden
tuotantotapaan;
b) tuote on tuotettu ►
M10►C16 artiklassa ◄◄esitettyjen
sääntöjen mukaisesti tai tuotu kolmannesta maasta 11 artiklassasäädetyn järjestelmän mukaisesti;
c) tuotteen on tuottanut tai tuonut maahan toimija, jota koskevat 8 ja 9
artiklassa säädetyt tarkastustoimenpiteet.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 6
(1) EYVL L 297, 13.10.1992, s. 12.
(2) EYVL L 86, 6.4.1979, s. 30, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 98/87/EY (EYVL L 318, 27.11.1998, s. 43).
(3) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 35, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 98/67/EY (EYVL L 261, 24.9.1998, s. 10).
(4) EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 45/1999 (EYVL L 6, 21.1.1999,
s. 3).▼B
▼M10
d) pakkausmerkinnöissä 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen tuotteiden
osalta mainitaan sen tarkastusviranomaisen tai -laitoksen nimi ja/tai
tunnusnumero, jonka valvontaan toimija kuuluu. Nimeä tai tunnus-numeroa koskevan maininnan valinta kuuluu jäsenvaltiolle, jokailmoittaa päätöksestään komissiolle;
3. Edellä 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun tuotteeenmerkinnöissä ja mainonnassa saa elintarvikkeen nimessä viitataluonnonmukaiseen tuotantotapaan ainoastaan, jos:
a) vähintään 95 prosenttia tuotteen maataloudesta peräisin olevista
ainesosista on tuotteita tai ne on saatu tuotteista, jotka on tuotettu 6
artiklassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti, tai ne on tuotu kolman-sista maista 11 artiklassa säädetyn järjestelmän mukaisesti;
b) tuotteen kaikki muut maataloudesta peräisin olevat ainesosat
sisältyvät liitteessä VI olevaan C kohtaan tai jäsenvaltio on
tilapäisesti antanut luvan käyttää niitä minkä tahansa 7 kohdassasäädetyn toteutustoimenpiteen mukaisesti;
c) tuotteessa on muina kuin maataloudesta peräisin olevina ainesosina
ainoastaan liitteessä VI olevassa A kohdassa lueteltuja aineita;
d) tuote tai sen edellä a kohdassa tarkoitetut maataloudesta peräisin
olevat ainesosat eivät ole olleet alttiina käsittelyille, jotka on tehty
sellaisten aineiden avulla, joita ei ole lueteltu liitteessä VI olevassa B
kohdassa;
e) tuote tai sen ainesosat eivät ole olleet alttiina ionisoivien säteiden
avulla tehtäville käsittelyille;
f) tuotteen onvalmistanut tai maahantuonut toimija, jota koskevat 8 ja 9
artiklassa säädetyt tarkastustoimenpiteet.
g) 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen valmistettujen tuotteiden osalta
merkinnöissä on viimeisen jalostustoimen toteuttanutta toimijaakoskevan tarkastusviranomaisen tai -laitoksen nimeä ja/tai tunnusnu-meroa koskeva maininta. Nimeä tai tunnusnumeroa koskevanmaininnan valinta kuuluu jäsenvaltiolle, joka ilmoittaa päätöksestäänkomissiolle.
Luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavista merkinnöistä on
selvästi käytävä ilmi, että on kyse maatalouden tuotantotavasta, janiiden yhteydessä on oltava maininta kyseisistä maataloudesta
peräisin olevista ainesosista, jollei tämä maininta käy selvästi ilmi
ainesosaluettelosta.
h) Tuotteen tuottamisessa ei ole käytetty geneettisesti muunnettuja
organismeja ja/tai tällaisista organismeista johdettuja tuotteita.
3a. Jos tavaramerkeillä on 2 artiklan mukainen merkintä, niiden
käyttöä voidaan 1-3 kohdasta poiketen jatkaa 1 päivään heinäkuuta 2006asti sellaisten tuotteiden pakkausmerkinnöissä ja mainonnassa, jotkaeivät ole tämän asetuksen mukaisia, edellyttäen, että:
— tavaramerkin rekisteröintiä on haettu ennen 22 päivää heinäkuuta
1991 — ja Suomessa, Itävallassa ja Ruotsissa ennen 1 päiväätammikuuta 1995 — ja se on jäsenvaltioiden tavaramerkkeihinliittyvien lakien lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetunensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY(
1) mukainen, ja
— tavaramerkki toistetaan aina selkeällä, näkyvällä ja helposti luetta-
valla maininnalla, jossa ilmoitetaan, että tuotteet eivät ole tässä
asetuksessa mainitun luonnonmukaisen tuotantotavan mukaisestituotettuja.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 7
(1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna
päätöksellä 92/10/ETTY (EYVL L 6, 11.1.1992, s. 35).▼C1
▼M10
▼C1
▼M15
▼M10
4. Maataloudesta peräisin olevia ainesosia voidaan sisällyttää liit-
teessä VI olevaan C kohtaan ainoastaan, jos käy ilmi, että nämä
ainesosat ovat peräisin maataloustuotannosta, eikä niitä tuoteta
yhteisössä 6 artiklassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti riittävästi, eikäniitä voida tuoda kolmansista maista 11 artiklassa säädettyjen sääntöjenmukaisesti;
5. Luonnonmukaiseen maatalouteen siirtymiseen viittaavia
merkintöjä saa olla 1 tai 3 kohdan mukaisesti merkityissä taimainostetuissa kasviperäisissä tuotteissa, jos:
a) edellä 1 kohdassa tai 3 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia noudate-
taan täysin, lukuun ottamatta liitteessä I olevassa 1 kohdassatarkoitetun siirtymävaiheen pituutta;
b) siirtymävaihe on kestänyt vähintään 12 kuukautta ennen sadonkor-
juuta;
c) merkinnät eivät johda tuotteen ostajaa harhaan kyseisen tuotteen ja
edellä 1 tai 3 kohdan kaikki vaatimukset täyttävien tuotteiden
välisistä eroista. Mainitut merkinnät on 1 päivän tammikuuta 1996
jälkeen muotoiltava ilmaisulla ”luonnonmukaiseen maatalouteensiirtymässä oleva tuote” ja ne on esitettävä sellaisella värillä jasellaisia kirjainkokoja ja tyylejä käyttäen, jotka eivät ole näkyvämpiäkuin tuotteen myyntinimike; tässä esitysmuodossa ilmaisu ”luonnon-
mukainen maatalous” ei saa olla näkyvämpi kuin ilmaisu
”siirtymässä oleva tuote”;
d) tuote sisältää ainoastaan yhden maataloudesta peräisin olevan
kasviperäisen aineosan;
e) 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen valmistettujen tuotteiden
pakkausmerkinnöissä on viimeisen jalostustoimen toteuttanuttatoimijaa koskevan tarkastusviranomaisen tai -laitoksen nimeä ja/taitunnusnumeroa koskeva maininta. Nimeä tai tunnusnumeroa
koskevan maininnan valinta kuuluu jäsenvaltiolle, joka ilmoittaa
päätöksestään komissiolle;
f) tuotteen tuottamisessa ei ole käytetty geneettisesti muunnettuja
organismeja ja/tai tällaisista organismeista johdettuja tuotteita.
5. a. Edellä 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun tuotteen
merkinnöissä ja mainonnassa saa olla luonnonmukaiseen tuotantotapaanviittaavia merkintöjä ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät,sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä 3 kohdan säännöksiä:
a) vähintään 70 prosenttia maataloudesta peräisin olevista ainesosista on
tuotteita tai on peräisin tuotteista, jotka on tuotettu edellä 6 artiklassa
esitettyjen sääntöjen mukaisesti tai jotka on tuotu kolmansista maista
11 artiklassa säädetyn järjestelmän mukaisesti;
b) kaikki muut tuotteen maataloudesta peräisin olevat ainesosat
sisältyvät liitteessä VI olevaan C kohtaan tai jäsenvaltio ontilapäisesti antanut luvan niitä varten tarvittaessa minkä tahansa 7
kohdassa säädetyn toteutustoimenpiteen mukaisesti;
c) luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavat merkinnät esiintyvät
ainesosaluettelossa ja liittyvät selvästi ainoastaan niihin ainesosiin,jotka on saatu 6 artiklassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti tai jotka
on tuotu kolmansista maista 11 artiklassa säädetyn järjestelmän
mukaisesti; ne ovat samanvärisiä ja -kokoisia ja samoilla kirjasimillatehtyjä kuin muut ainesosaluettelon merkinnät. Näiden merkintöjenon myös esiinnyttävä erillisessä maininnassa samassa näkökentässäkuin myyntinimike ja niihin on sisällyttävä niiden maataloudestaperäisin olevien ainesosien tai niistä saatujen tuotteiden prosenttio-1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 8
▼C1
▼M10
▼C1
▼M15
▼C1
▼M15
▼C1
▼M15
▼M10
▼C1
▼C1
suus, jotka on saatu 6 artiklassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti tai
jotka on tuotu kolmansista maista 11 artiklassa säädetyn järjestelmänmukaisesti. Tätä mainintaa ei saa esittää sen värisenä tai kokoisena
tai sellaisin kirjaimin, jotka tekevät sen näkyvämmäksi kuin tuotteen
myyntinimike. Tämä maininta on seuraavan muotoinen: ”X %maataloudesta peräisin olevista ainesosista on tuotettu luonnonmu-kaista tuotantoa koskevien sääntöjen mukaisesti”;
d) tuotteessa on muina kuin maataloudesta peräisin olevina ainesosina
ainoastaan liitteessä VI olevassa A kohdassa lueteltuja aineita;
e) tuotetta tai sen edellä a kohdassa tarkoitettuja maataloudesta peräisin
olevia ainesosia ei ole käsitelty tavalla, johon kuuluu sellaistenaineiden käyttö, joita ei ole lueteltu liitteessä VI olevassa B kohdassa;
f) tuotetta tai sen ainesosia ei ole käsitelty ionisoivan säteilyn käyttöä
edellyttävällä tavalla;
g) tuotteen onvalmistanut tai maahantuonut toimija, jota koskevat 8 ja 9
artiklassa säädetyt tarkastustoimenpiteet;
h) merkinnöissä on 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen valmistettujen
tuotteiden osalta viimeisen jalostustoimen toteuttanutta toimijaa
koskevan tarkastusviranomaisen tai -laitoksen nimeä ja/tai tunnusnu-
meroa koskeva maininta. Nimeä tai tunnusnumeroa koskevanmaininnan valinta kuuluu jäsenvaltiolle, joka ilmoittaa päätöksestäänkomissiolle;
i) tuotteen tuottamisessa ei ole käytetty geneettisesti muunnettuja
organismeja ja/tai tällaisista organismeista johdettuja tuotteita.
6. Siirtymäkautena, joka päättyy 31 päivänä joulukuuta 1997, edellä
1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun tuotteen, joka on
valmistettu osittain ainesosista, jotka eivät vastaa 3 kohdan aalakohdassa esitettyjä vaatimuksia, merkinnöissä ja mainonnassavoidaan viitata luonnonmukaiseen tuotantotapaan, jos seuraavat ehdottäyttyvät:
a) vähintään 50 prosenttia maataloudesta peräisin olevista ainesosista
täyttää 3 kohdan a alakohdan vaatimukset;
b) tuote täyttää 3 kohdan c, d, e ja f alakohdan vaatimukset;
c) luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavat merkinnät:
— ovat ainoastaan direktiivissä 79/112/ETY, sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 89/395/ETY, säädetyssä aine-
sosaluettelossa,
— viittaavat selvästi ainoastaan niihin ainesosiin, jotka on tuotettu 6
artiklassa tarkoitettujen sääntöjen mukaisesti tai jotka on tuotu 11artiklassa säädetyn järjestelmän mukaisesti;
d) ainesosat ja niiden pitoisuudet käyvät ilmi ainesosaluettelossa painon
mukaan alenevassa järjestyksessä;
e) ainesosaluettelon merkinnät ovat samanvärisiä, -kokoisia ja samoilla
kirjasimilla tehtyjä.
7. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan täytäntöönpanosta
voidaan antaa 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
8. Edellä 3 kohdan b, c ja d alakohdassa ja 5 a kohdan b, d ja e
alakohdassa tarkoitetuista aineista ja tuotteista laaditaan liitteessä VIolevaan A, B ja C kohtaan rajoittavat luettelot 14 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
Ainesosien ja aineiden käytön edellytykset ja koostumukseen liittyvät
vaatimukset voidaan eritellä.
Jos jäsenvaltio arvioi, että jokin tuote pitäisi lisätä edellä tarkoitettuihin
luetteloihin tai että niihin olisi tehtävä muutoksia, sen on varmistettava,1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 9
▼M15
▼M10
▼C1
▼B
▼M10
▼C1
▼B
▼B
että asiakirja-aineisto, jossa esitetään lisäyksen tai muutoksen perustelut,
toimitetaan virallisesti jäsenvaltioille ja komissiolle, joka esittää ne 14artiklassa tarkoitetulle komitealle.
9. Edellä 3 ja 6 kohdassa tarkoitettujen prosenttiosuuksien laske-
minen toteutetaan direktiivin 79/112/ETY 6 ja 7 artiklassa säädettyjäsääntöjä soveltaen.
10. Jäljempänä 6 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti
tuotettua ainesosaa ei voida käyttää edellä 1 artiklan 1 kohdan a ja balakohdassa tarkoitetussa tuotteessa koostumukseen samanaikaisesti
sellaisen saman ainesosan kanssa, jota ei ole tuotettu näiden sääntöjen
mukaisesti.
11. Komissio tarkastelee ennen 1 päivää heinäkuuta 1999 uudelleen
tämän artiklan ja 10 artiklan säännöksiä ja tekee tarvittaessa aiheelliset
ehdotukset niiden muuttamiseksi.
Tuotantosäännöt
6 artikla
1. Luonnonmukainen tuotantotapa edellyttää, että 1 artiklan 1 kohdan
a alakohdassa tarkoitettuja muita tuotteita kuin siemeniä ja kasvullisia
lisäysaineistoja tuotettaessa:
a) vähintään liitteessä I määrättyjä vaatimuksia ja tarvittaessa siihen
liittyviä yksityiskohtaisia sääntöjä on noudatettava;
b) ainoastaan liitteessä I mainituista tai liitteessä II luetelluista aineista
koostuvia tuotteita saa käyttää kasvinsuojeluaineina, lannoitteina,maanparannusaineina, rehuina, rehuaineina, rehuseoksina, rehujenlisäaineina, eläinten ruokinnassa käytettävinä direktiivin 82/471/ETYsoveltamisalaan kuuluvina tuotteina, eläinsuojien ja eläinten pidossa
käytettävien laitteiden puhdistus- ja desinfiointiaineina, tuholaisten ja
tautien torjunta-aineina eläinsuojien ja eläinten pidossa käytettävienlaitteiden osalta tai tiettyjen tuotteiden osalta muuhun liitteessä IImäärättyyn tarkoitukseen. Niitä saa käyttää ainoastaan liitteissä I ja IItarkoitetuin erityisin edellytyksin siinä määrin kuin vastaava käyttö
on sallittu kyseisten jäsenvaltioiden yleisessä maataloudessa asiaa
koskevien yhteisön säännösten tai yhteisön oikeuden mukaistenkansallisten säännösten nojalla;
c) käytetään ainoastaan sellaisia siemeniä ja kasvullisia lisäysaineistoja,
jotka on tuotettu 2 kohdassa tarkoitetun luonnonmukaisen tuotanto-tavan mukaisesti;
d) geneettisesti muunnettuja organismeja ja/tai tällaisista organismeista
johdettuja tuotteita ei saa käyttää, kuitenkaan lukuun ottamattaeläinlääkkeitä.
2. Luonnonmukainen tuotantotapa edellyttää, että siementen ja
kasvullisten lisäysaineistojen osalta siementen kohdalla emokasvia jakasvullisten lisäysaineistojen kohdalla kantakasvia (tai -kasveja) ontuotettu:
a) käyttämättä geneettisesti muunnettuja organismeja ja/tai mitään
tällaisista organismeista johdettuja tuotteita, ja
b) edellä 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti vähintään yhden
sukupolven ajan tai, jos kyseessä ovat monivuotiset viljelmät, kahden
kasvaukauden ajan.
3. a). Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään, siemeniä
ja kasvullisia lisäysaineistoja, joita ei ole tuotettu luonnonmu-1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 10
▼M10
▼C1
▼M15
▼C1
▼B
▼M10
▼C1
▼M15
▼C1
▼C1
kaisen tuotantotavan mukaisesti ►M1531 päivänä joulukuuta
2003◄päättyvän siirtymäkauden aikana jäsenvaltion toimival-
taisen viranomaisen suostumuksella, voidaan käyttää, jos
tällaisten lisäysaineistojen käyttäjät voivat todistaa jäsenvaltion
tarkastusviranomaisen tai -laitoksen riittäväksi katsomalla tavalla,että heidän oli mahdotonta hankkia yhteisön markkinoiltakyseisen lajin jonkin sopivan lajikkeen lisäysaineistoja 2 kohdanvaatimusten mukaisesti. Tällöin on käytettävä, jos yhteisön
markkinoilla on niitä saatavissa, lisäysaineistoja, joita ei ole
käsitelty sellaisilla tuotteilla, joita ei ole lueteltu liitteessä IIolevassa B kohdassa. Jäsenvaltiot ilmoittavat muille jäsenval-tioille ja komissiolle tämän kohdan mukaisesti myönnetyt luvat.
b) Jäljempänä 14 artiklassa säädetty menettely voidaan toteuttaa
määrättäessä:
— edellä a kohdassa tarkoitettua väliaikaista toimenpidettä
koskevien rajoitusten käyttöönotosta ►
M1531 päivänä
joulukuuta 2003 ◄mennessä tiettyjen lisäysaineistojen lajien
ja/tai tyyppien ja/tai kemiallisen käsittelyn puuttumisen osalta,
— edellä a kohdassa säädetyn poikkeuksen säilyttämisestä
►M1531 päivänä joulukuuta 2003 ◄jälkeen tiettyjen
lisäysaineistojen lajien ja/tai tyyppien ja yhteisön koko alueen
tai sen osan osalta,
— edellä 1 kohdassa tarkoitettua poikkeusta koskevien menette-
lyyn ja perusteisiin liittyvien sääntöjen käyttöönotosta jasiihen liittyvistä kyseisille ammatillisille järjestöille, muillejäsenvaltioille ja komissiolle ilmoitettavista tiedoista.
4. Komissio tarkastelee ►
M1531 päivään joulukuuta 2002 ◄
mennessä uudelleen tämän artiklan säännöksiä, erityisesti 1 kohdan ckohtaa ja 2 kohtaa, ja tekee tarvittaessa aiheelliset ehdotukset niiden
muuttamiseksi.
6 a artikla
1. Tässä artiklassa tarkoitetaan ”taimilla” kokonaisia taimia, jotka on
tarkoitettu viljelmälle kasvien tuotantoa varten.
2. Luonnonmukainen tuotantotapa edellyttää, että tuottajien käytet-
täessä kasveja niiden on oltava tuotettu 6 artiklan mukaisesti.
3. Poiketen siitä, mitä edellä 2 kohdassa säädetään, taimia, joita ei ole
tuotettu luonnonmukaisen tuotantotavan mukaisesti, voidaan käyttää 31päivänä joulukuuta 1997 päättyvän siirtymäkauden aikana edellyttäen,että seuraavat edellytykset täyttyvät:
a) jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on antanut luvan käyttöön
sen jälkeen, kun tällaisten ainesten käyttäjä(t) ovat osoittautuneet
jäsenvaltion tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen hyväksymällä
tavalla, että niiden oli mahdotonta hankkia yhteisön markkinoiltakyseisen lajin jotakin sopivaa lajiketta;
b) taimia ei ole käsitelty kylvöstä lähtien muilla kuin liitteessä II
olevassa A ja B osassa luetelluilla tuotteilla;
c) taimet tulevat tuottajalta, joka on hyväksynyt tarkastusjärjestelmän,
joka vastaa 9 artiklassa säädettyä järjestelmää, ja joka on suostunutsoveltamaan b alakohdan rajoitusta; tämä säännös tulee voimaan 1päivänä tammikuuta 1996;
d) istutuksen jälkeen taimia on viljeltävä 6 artiklan 1 kohdan a ja b
alakohdan säännösten mukaisesti kuuden viikon pituisen vähimmäi-sajanjakson ajan ennen sadonkorjuuta;
e) tällaisista taimista saatuja ainesosia sisältävän tuotteen merkinnöissä
ei saa olla 10 artiklassa tarkoitettua merkintää;
f) tämän kohdan nojalla myönnetty lupa peruutetaan heti puutteen
loputtua ja sen voimassaolo päättyy viimeistään 31 päivänäjoulukuuta 1997, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdassatarkoitetusta menettelystä johtuvia eräitä rajoituksia.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 11
▼M10
▼C1
▼C1
4. a) Kun 3 kohdassa tarkoitettu lupa on myönnetty, jäsenvaltion on
ilmoitettava välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolleseuraavat tiedot:
— päivämäärä, jona lupa on myönnetty;
— kyseisen lajikkeen ja lajin nimi;
— vaadittavat määrät ja näiden määrien perustelu;— puutteen oletettu kesto;
— kaikki muut komission tai jäsenvaltioiden pyytämät tiedot.
b) Jos jäsenvaltion komissiolle tai luvan myöntäneelle jäsenvaltiolle
toimittamat tiedot osoittavat, että sopiva lajike on saatavissa
puutteen keston aikana, jäsenvaltio voi harkita luvan peruuttamistatai sen keston lyhentämistä, ja se ilmoittaa komissiolle ja muillejäsenvaltioille niistä toimenpiteistä, joita se on toteuttanutkymmenen päivän kuluessa siitä päivästä, jolloin se on vastaa-nottanut kyseiset tiedot.
c) Jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta asia annetaan 14
artiklassa tarkoitetun komitean tutkittavaksi. Voidaan päättäämainitussa 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, ettälupa peruutetaan tai sen kestoa muunnetaan.
7 artikla
1. Tuotteet, joiden käyttö ei tätä asetusta annettaessa ole sallittu
6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ilmoitettuun tarkoitukseen, voidaanottaa liitteeseen II, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a) niitä käytetään kasvin tuholaisten tai tautien torjuntaan tai eläinsuo-
jien ja eläinten pidossa käytettävien laitteiden puhdistukseen jadesinfiointiin:
— ne ovat välttämättömiä haitallisen organismin tai erityisen taudin
torjumiseksi, jota varten ei ole saatavilla muita biologisia,viljelyteknisiä, fysikaalisia tai jalostuksellisia vaihtoehtoja; ja
— niitä käytetään sillä tavoin, että ne eivät joudu suoraan kosketuk-
seen siementen, kasvien, kasvituotteiden tai eläinten jaeläintuotteiden kanssa; monivuotisten kasvien osalta suorakosketus sallitaan ainoastaan muulloin kuin syötävien osien(hedelmien) kasvukaudella, jos käyttö ei epäsuorasti johdajäämiin tuotteen syötävissä osissa; ja
— niiden käyttö ei johda ympäristövaikutuksiin, joita ei voida
hyväksyä, tai osaltaan edistä ympäristön saastumista;
b) jos niitä käytetään lannoitukseen tai maanparannukseen:
— ne ovat välttämättömiä viljelykasvien erityisiin ravinnetarpeisiin
tai erityiseen maanparannustarkoitukseen, joita ei voi tyydyttääliitteessä I esitetyillä tavoilla,
ja
— niiden käyttö ei johda ympäristövaikutuksiin, joita ei voida
hyväksyä, tai osaltaan edistä ympäristön saastumista.
1a. Edellä 1 kohdassa säädetyt edellytykset eivät koske tuotteita,
joita käytettiin yleisesti ennen tämän asetuksen käyttöönottoa yhteisön
alueella sovellettujen luonnonmukaisen maanviljelyn käytäntöjenmukaisesti.
1b. Eläinten ruokinnassa käytettävien kivennäis- ja hivenaineiden
osalta liitteeseen II voidaan sisällyttää näiden tuotteiden lisälähteitäedellyttäen, että niiden on oltava peräisin luonnosta tai muussatapauksessa synteettisesti valmistettuja mutta samassa muodossa kuinluonnontuotteet.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 12
▼B
▼M15
▼B
▼M10
▼C1
▼M15
▼B
2. Jokaisesta liitteessä II olevasta tuotteesta voidaan tarvittaessa
eritellä seuraavat seikat:
— tuotteen yksityiskohtainen kuvaus;
— sen käytön edellytykset ja koostumukseen tai liukoisuuteen liittyvät
vaatimukset erityisesti sen varmistamiseksi, että tuote aiheuttaamahdollisimman vähän jäämiä syötäviin kasvinosiin ja syötäviin
kasvituotteisiin sekä vaikuttaa mahdollisimman vähän ympäristöön;
— edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden etiketöintiä koskevat
erityiset vaatimukset, jos tuotteita tuotetaan tiettyjen liitteessä IItarkoitettujen tuotteiden avulla.
3. Komissio säätää 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
liitteen II muutoksista, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettujen
tuotteiden lisäämistä tai poistamista taikka 2 kohdassa tarkoitettujen
vaatimusten lisäämistä tai muuttamista.
4. Kun jäsenvaltio arvioi, että tuote olisi lisättävä liitteeseen II tai että
liitteeseen II olisi tehtävä muutoksia, sen on varmistettava, että asiakirja-aineisto lisäyksen tai korjauksen perusteluista toimitetaan virallisesti
muille jäsenvaltioille ja komissiolle, joka esittelee ne 14 artiklassa
tarkoitetulle komitealle.
Tarkastusjärjestelmä
8 artikla
1. Toimijan, joka tuottaa, valmistaa tai tuo kolmannesta maasta 1
artiklassa tarkoitettuja tuotteita pitääkseen niitä kaupan on:
a) ilmoitettava tästä toiminnasta sen jäsenvaltion toimivaltaiselle
viranomaiselle, jossa toiminta tapahtuu; ilmoituksessa on oltavaliitteessä IV määrätyt seikat;
b) saatettava toimintansa 9 artiklassa säädetyn tarkastusjärjestelmän
mukaisesti tarkastettavaksi.
2. Jäsenvaltioiden on nimettävä viranomainen tai laitos, joka
vastaanottaa ilmoituksia.
Jäsenvaltiot voivat säätää kyseisten toimijoiden tehokkaaksi valvomi-
seksi välttämättöminä pitämiensä lisätietojen ilmoittamisesta.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että niillä, joita asia
koskee, on käytettävissään ajantasainen luettelo niiden toimijoidennimistä ja osoitteista, joita tarkastusjärjestelmä koskee.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on luotava yhden tai useamman nimetyn tarkas-
tusviranomaisen ja/tai tehtävään hyväksytyn yksityisentarkastuslaitoksen hoitama tarkastusjärjestelmä, joka koskee►
M10►C11 artiklassa tarkoitettuja tuotteita tuottavia, valmistavia
tai kolmansista maista tuovia toimijoita. ◄◄
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmis-
tamiseksi, että tämän asetuksen säännöksiä noudattava ja osuutensatarkastuskuluista maksava toimija pääsee kuulumaan tarkastusjärjes-telmään.
3. Tarkastusjärjestelmässä on oltava vähintään liitteessä III määrätyt
varo- ja tarkastustoimenpiteet.
4. Yksityisten laitosten hoitaman tarkastusjärjestelmän soveltami-
seksi jäsenvaltioiden on nimettävä viranomainen, jonka vastuulla onlaitosten hyväksyminen ja tarkastus.
5. Yksityisen tarkastuslaitoksen hyväksymisessä on otettava
huomioon:
a) laitoksen vakiotarkastussuunnitelma, joka sisältää yksityiskohtaisen
kuvauksen tarkastustoimenpiteistä ja varotoimenpiteistä, joita laitossoveltaa tarkastettaviin toimijoihin;1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 13
▼B
b) seuraamukset, joita laitos aikoo määrätä, kun ►M10►C1
sääntöjenvastaisuuksia ja/tai väärinkäytöksiä ◄◄todetaan;
c) pätevän henkilöstön sekä hallinnollisten että teknisten edellytysten
riittävyys, kokemus tarkastuksesta ja luotettavuus;
d) tarkastuslaitoksen puolueettomuus tarkastettaviin toimijoihin nähden.
6. Kun tarkastuslaitos on hyväksytty, toimivaltaisen viranomaisen on:
a) varmistuttava siitä, että tarkastuslaitoksen tekemät tarkastukset ovat
puolueettomia;
b) tarkastettava sen tekemien tarkastusten tehokkuus;
c) hankittava tieto todetuista ►M10►C1sääntöjenvastaisuuksista
ja/tai väärinkäytöksistä ◄◄ja määrätyistä seuraamuksista;
d) peruutettava tarkastuslaitoksen hyväksyntä, jos laitos ei täytä a ja b
alakohdassa säädettyjä vaatimuksia tai ei enää täytä 5 kohdassaesitettyjä perusteita taikka ei täytä ►
M10►C17, 8, 9 ja 11
kohdassa säädettyjä ◄◄vaatimuksia.
6 a. Jäsenvaltioiden on annettava 1 päivään tammikuuta 1996
mennessä tunnusnumero jokaiselle tämän artiklan säännösten mukaisesti
hyväksytylle tai nimetylle tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle.Näiden on ilmoitettava siitä muille jäsenvaltioille ja komissiolle, jokajulkaisee nämä tunnusnumerot 15 artiklan viimeisessä alakohdassatarkoitetussa luettelossa.
7. Tarkastusviranomaisen ja 1 kohdassa tarkoitettujen hyväksyttyjen
tarkastuslaitosten on:
a) huolehdittava siitä, että ainakin liitteessä III tarkoitettuja tarkastus- ja
varotoimenpiteitä sovelletaan maatiloihin, joita ne tarkastavat;
b) oltava antamatta tietoa ja aineistoa, jota ne saavat tarkastustyössään,
muille henkilöille kuin maatilasta vastuussa oleville henkilöille jatoimivaltaisille viranomaisille.
8. Hyväksyttyjen tarkastuslaitosten on:
a) sallittava toimivaltaisen viranomaisen pääsy tarkastustarkoituksessa
laitoksen toimistoihin ja tiloihin sekä annettava kaikki tieto ja apu,jota toimivaltainen viranomainen pitää tarpeellisena tässä asetuksessasille säädettyjen velvoitteiden täyttämiseksi;
b) toimitettava jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle viimeistään
31 päivänä tammikuuta vuosittain luettelo toimijoista, joita niiden
tarkastukset koskivat 31 päivänä joulukuuta edellisenä vuonna, sekä
esitettävä mainitulle viranomaiselle suppea vuosikertomus.
9. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusviranomaisten ja -
laitosten on:
a) varmistuttava siitä, että jos 5 ja ►
M10►C16 artiklassa ◄◄tai
liitteessä III tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanossa todetaan
sääntö-jenvastaisuutta, 2 artiklassa tarkoitetut luonnonmukaiseentuotantotapaan viittaavat merkinnät poistetaan koko sääntöjenvastai-sesta tuote-erästä tai tuotannosta;
b) todettuaan huomattavan tai pitkään vaikuttavan rikkomisen, estettävä
jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän ajan kyseistätoimijaa pitämästä kaupan tuotteita, joissa on luonnonmukaiseen
tuotantotapaan viittaavia merkintöjä.
10. Noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan antaa:
a) edellä 5 kohdassa esitettyjä vaatimuksia ja 6 kohdassa lueteltuja
toimenpiteitä koskevat yksityiskohtaiset soveltamissäännöt;
b) edellä 9 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskevat yksityiskoh-
taiset soveltamissäännöt.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 14
▼M10
▼C1
▼B
▼M10
11. Hyväksyttyjen tarkastuslaitosten on täytettävä
►M15 ◄annetun standardin EN 45011 edellytyksissä
vahvistetut vaatimukset 1 päivästä tammikuuta 1998 lukien ja sanotunkuitenkaan rajoittamatta 5 ja 6 kohdan säännöksiä.
12. a) Jäsenvaltioiden on varmistettava eläinten lihantuotannon osalta,
että tarkastukset koskevat kaikkia tuotantovaiheita, joita ovatteurastus, paloittelu ja mikä tahansa muu valmistus ennenmyyntiä kuluttajalle, jotta taattaisiin eläintuotteiden jäljitettävyysniin pitkälle kuin se on teknisesti mahdollista tuotannon,
jalostuksen ja missä muussa valmistusketjun vaiheessa tahansa
eläinten tuotantoyksiköstä aina siihen yksikköön asti, jossalopullinen pakkaaminen ja/tai pakkausmerkintä tehdään, sanotunkuitenkaan rajoittamatta liitteen III määräysten soveltamista.Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi toteutetuttoimenpiteet sekä niiden seuranta 15 artiklassa säädetyn
valvontakertomuksen kanssa.
b) Muiden eläintuotteiden kuin lihan osalta lisämääräykset jälji-
tettävyyden varmistamiseksi niin pitkälle, kuin se on teknisesti
mahdollista, vahvistetaan liitteessä III.
c) Kuluttajien on joka tapauksessa 9 artiklan mukaisten toimenpi-
teiden nojalla saatava takeet siitä, että tuotteet on tuotettu tämän
asetuksen mukaisesti.
Merkinnät tuotteiden tarkastusjärjestelmän vaatimusten mukaisuu-
desta
10 artikla
1. Liitteessä V esitetty merkintä ja/tai tunnus, joka osoittaa, että
tuotteet ovat tarkastusjärjestelmän mukaiset, saavat olla 1 artiklassa
tarkoitettujen tuotteiden merkinnöissä ainoastaan, jos kyseiset tuotteet:
a) ovat 5 artiklan 1 tai 3 kohdan mukaiset;
b) ovat kuuluneet 9 artiklassa säädettyyn tarkastusjärjestelmään kaik-
kien tuotanto- ja valmistusvaiheiden ajan;
c) myydään suoraan tuottajalta tai valmistajalta kuluttajalle suljetuissa
pakkauksissa tai saatetaan markkinoille esipakattuina elintarvikkeina;
kun kyseessä on myynti tuottajalta tai valmistajalta suoraan
kuluttajalle, suljettuja pakkauksia ei vaadita, kun merkinnöistä käyselvästi ilmi ilman tulkinnanvaraisuutta tämän merkinnän osoittamakyseinen tuote;
d) on varustettu merkinnöillä, jossa näkyy tuottajan, valmistajan tai
myyjän nimi ja/tai toiminimi, samoin kuin tarkastusviranomaisen taitarkastuslaitoksen nimi tai tunnusnumero ja elintarvikkeidenmerkintöjä koskevien määräysten mukaisesti vaaditut merkinnätyhteisön lainsäädännön mukaisesti.
2. Etiketöinnissä tai mainonnassa ei saa esittää väitteitä, joissa
annetaan ostajan ymmärtää, että liitteen V mukainen merkintä on taetuotteen tavanomaista paremmasta aistinvaraisesta tai ravitsemukselli-
sesta laadusta tai terveydellisyydestä.
3. Edellä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusviranomaisten
ja laitosten on:
a) varmistuttava siitä, että jos ►
M10►C15 ja 6 artiklan ◄◄tai
liitteessä III tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanossa todetaansääntöjenvastaisuutta, liitteen V merkintä poistetaan koko sääntöjen-
vastaisesta tuote-erästä tai tuotannosta;
b) todettuaan huomattavan tai pitkään vaikuttavan rikkomisen peruu-
tettava kyseiseltä toimijalta oikeus käyttää liitteessä V esitettyä1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 15
▼C1
▼M15
▼B
▼M10
▼C1
▼B
▼B
merkintää jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän
ajan.
4. Jäljempänä 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan
antaa yksityiskohtaiset säännöt liitteessä V olevan merkinnän peruutta-misesta, kun todetaan 5, 6, ja 7 artiklaa tai liitteen III vaatimuksia ja
toimenpiteitä koskevia rikkomisia.
Yleiset täytäntöönpanotoimenpiteet
10 a artikla
1. Kun jäsenvaltio toteaa toisesta jäsenvaltioista tulevassa tuotteessa,
jossa on 2 artiklassa ja/tai liitteessä V määrätyt merkinnät, tämänasetuksen soveltamiseen liittyviä väärinkäytöksiä tai sääntöjenvastai-suuksia, se ilmoittaa niistä sille jäsenvaltiolle, joka on nimennyttarkastusviranomaisen tai hyväksynyt tarkastuslaitoksen, sekä komis-siolle.
2. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet 2 artiklassa ja/tai
liitteessä V säädettyjen ja määrättyjen merkintöjen petollisen käytön
välttämiseksi.
Tuonti kolmansista maista
11 artikla
1. Kolmansista maista tuotuja 5 artiklassa tarkoitettuja tuotteita
voidaan pitää kaupan ainoastaan, jos:
a) ne ovat peräisin komission päätöksellä 14 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen laaditussa luettelossa mainitusta kolmannesta
maasta ja jos ne tulevat tuotantoalueelta tai -yksiköstä, jonka ontarkastanut kyseistä kolmatta maata koskevassa päätöksessä tarvit-taessa täsmennettävä tarkastuslaitos;
b) kolmannen maan toimivaltainen viranomainen tai laitos on antanut
tarkastustodistuksen, jossa todetaan, että todistuksessa tarkoitettu erä:
— on saatu aikaan tuotantomenetelmällä, johon sovelletaan
►
M10►C16 artiklassa ◄◄esitettyjä sääntöjä vastaavia
sääntöjä,
ja
— on kuulunut sellaiseen tarkastusjärjestelmään, jonka vastaavuus
on todettu 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tutkimuksella,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan soveltamista.
2. Sen päättämiseksi, otetaanko tiettyjen 1 artiklassa tarkoitettujen
tuotteiden osalta kolmas maa pyynnöstään 1 kohdan a alakohdassatarkoitettuun luetteloon, otetaan huomioon erityisesti:
a) takeet, jotka kolmas maa voi antaa ainakin yhteisöön vietäväksi
tarkoitetun tuotannon osalta ►
M10►C16 artiklassa ◄◄
tarkoitettuja sääntöjä vastaavien sääntöjen noudattamisesta;
b) niiden toteutettujen tarkastustoimenpiteiden tehokkuus, joiden on
ainakin yhteisöön vietäväksi tarkoitetun tuotannon osalta vastattava 8ja 9 artiklassa tarkoitetun tarkastusjärjestelmän toimenpiteitä akohdassa tarkoitettujen säännösten noudattamisen varmistamiseksi.
Näiden seikkojen perusteella alkuperäiset tuotantoalueet ja yksiköt tai
laitokset, joiden tarkastusta pidetään vastaavana, voidaan täsmentääkomission päätöksessä.
3. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun todistuksen on:
a) seurattava alkuperäiskappaleena tuotetta ensimmäiselle vastaanotta-
jalle; sen jälkeen maahantuojan on pidettävä todistus ►
M10►C1
tarkastuslaitosten ja/tai tarkastusviranomaisten ◄◄saatavissa
vähintään kahden vuoden ajan;1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 16
▼M10
▼C1
▼B
▼B
b) oltava 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laadittujen
yksityiskohtaisten sääntöjen ja mallin mukainen.
4. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset
säännöt voidaan antaa 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Tutkiessaan kolmannen maan pyyntöä komissio edellyttää sen
antavan kaikki tarvittavat tiedot; se voi myös käyttää asiantuntijoita,joiden tehtävänä on komission valtuuttamana tarkastaa paikallakolmannessa maassa tosiasiallisesti sovellettavia tuotantosääntöjä jatarkastustoimenpiteitä.
6. a) Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltion maahan-
tuoja saa jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta luvan►
M1531 päivään joulukuuta 2005 ◄asti pitää kaupan
kolmansista maista tuotuja tuotteita, joita ei ole 1 kohdan a
alakohdassa tarkoitetussa luettelossa, jos maahantuoja toimittaa
tuovan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille riittävät todis-teet siitä, että maahantuodut tuotteet on tuotettu sellaistentuotantoa koskevien vaatimusten mukaisesti, jotka vastaavat►
M10►C16 artiklassa ◄◄säädettyjä tuotantoa koskevia
vaatimuksia ja että niihin on sovellettu 8 ja 9 artiklassa
tarkoitettuja tarkastustoimenpiteitä vastaavia yhtä tehokkaitatarkastustoimenpiteitä ja että näitä tarkastustoimenpiteitä sovelle-taan jatkuvasti ja tehokkaasti.
Edellä tarkoitettu lupa on voimassa ainoastaan niin kauan kuin
edellä tarkoitettujen edellytysten voidaan todeta täyttyvän.►
M10►C1Se päättyy, kun tehdään päätös merkitä kolmas
maa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun luetteloon, jollei sekoske tuotetta, joka tulee alueelta, jota ei ole määritetty 1 kohdana alakohdassa tarkoitetussa päätöksessä ja jota ei ole tutkittu
kolmannen maan esittämän pyynnön yhteydessä. Tämä kolmas
maa on hyväksynyt tässä kohdassa säädetyn lupajärjestelmänjatkamisen. ◄◄
b) Kun jäsenvaltio on saanut maahantuojalta riittävät todisteet, sen
on ilmoitettava viipymättä komissiolle ja muille jäsenvaltioillekolmas maa, josta tuotteita tuodaan, ja toimi tettava yksityiskoh-taiset tiedot tuotanto- ja tarkastussäännöistä ja takeet siitä, ettäniitä sovelletaan jatkuvasti ja tehokkaasti.
c) Jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta asia saatetaan 14
artiklassa tarkoitetun komitean tutkittavaksi. Jos tässä tutkimuk-sessa todetaan, että maahantuotuja tuotteita ei ole tuotettuvastaavien tuotantovaatimusten ja/tai tehokkuudeltaan vastaavientarkastussääntöjen mukaisesti, komissio kehottaa jäsenvaltiota,
joka on antanut luvan, peruuttamaan sen. Kyseisen tuonnin
kieltämisestä ja siitä, että tuonnin jatkaminen riippuu tiettyjentuonnin edellytysten muuttamisesta asetetussa määräajassa,voidaan päättää 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
d) Edellä b kohdassa tarkoitettua ilmoitusta ei tarvita, jos se koskee
yksityiskohtaisia tuotanto- ja tarkastussääntöjä, joista joku toinenjäsenvaltio on jo ilmoittanut b kohdan mukaisesti, ellei toimitetaolennaisia uusia todisteita, joiden perusteella c kohdassa tarkoi-tettu tutkimus ja päätös olisi käsiteltävä uudelleen.
Komissio tarkastelee uudelleen ennen 31 päivää heinäkuuta 1
kohdan säännöksiä ja tekee aiheelliset ehdotukset niiden muutta-miseksi.
►
C17. Komissio voi 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
hyväksyä jäsenvaltion pyynnöstä kolmannen maan tarkastuslaitoksen,jonka asianomainen jäsenvaltio on ennalta hyväksynyt, ja liittää sen 1kohdan a alakohdassa tarkoitettuun luetteloon. Komissio ilmoittaajäsenvaltion pyynnöstä asianomaisille kolmansille maille. ◄1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 17
▼M2
▼M10
▼B
Vaapa liikkuvuus yhteisössä
12 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa tuotantotapaan, etiketöintiin tai tuotantotavan
esittämiseen liittyvistä syistä estää tai rajoittaa 1 artiklassa tarkoitettujentuotteiden pitämistä kaupan, jos tuotteet täyttävät tässä asetuksessasäädetyt vaatimukset.
Kuitenkin liitteessä I olevassa B osassa tarkoitettujen eläintuotantoa
koskevien sääntöjen osalta jäsenvaltiot voivat soveltaa alueellaan
tuotettuihin eläimiin ja eläintuotteisiin tiukempia sääntöjä edellyttäen,
että nämä säännöt ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia eikä niissäkielletä tai rajoiteta tämän asetuksen vaatimukset täyttävien muideneläinten ja eläintuotteiden kaupan pitämistä.
Hallinnolliset määräykset ja täytäntöönpano
13 artikla
Noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan hyväksyä:
— yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta,
— muutokset liitteisiin I-IV, VI, VII ja VIII,
— muutokset liitteeseen V sellaisen yhteisön tunnuksen määrittelemi-
seksi, joka liitetään merkintään tai joka korvaa merkinnän siitä, että
tuotteet kuuluvat tarkastusjärjestelmän piiriin,
— 6 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun eläinlääkkeitä
koskevan poikkeuksen soveltamista koskevat rajoitukset ja
täytäntöönpanotoimenpiteet,
— täytäntöönpanotoimenpiteet GMO:ien ja GMO-johdannaisten käyttö-
kiellon soveltamiseksi tieteellisen aineiston tai teknisen edistymisen
perusteella ja erityisesti raja-arvon osalta, jota ei saa ylittää, ja jokakuvaa saastumista, joka ei ole vältettävissä.
14 artikla
Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista
ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
Kun tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, komission
edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjoh-
taja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaanperustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä enemmistöllä.Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan
mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu
äänestykseen.
Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean
lausunnon mukaiset.
Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai
lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolleehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asianmääräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä,
kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksenehdotetuista toimenpiteistä.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 18
▼M15
▼B
▼M15
▼B
▼B
15 artikla
Jäsenvaltioiden on vuosittain ennen 1 päivää heinäkuuta ilmoitettava
komissiolle tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi edellisenä vuonna
toteutetut toimenpiteet ja toimitettava erityisesti:
— luettelo toimijoista, jotka olivat viimeistään edellisen vuoden 31
päivänä joulukuuta tehneet 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa
tarkoitetun ilmoituksen ja joita koskee 9 artiklassa tarkoitettu
tarkastusjärjestelmä;
— kertomus 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti suoritetusta valvonnasta.
Lisäksi jäsenvaltioiden on vuosittain ennen 31 päivää maaliskuuta
ilmoitettava komissiolle luettelo viimeistään edellisen vuoden 31päivänä joulukuuta hyväksytyistä tarkastuslaitoksista, josta ilmenee
niiden oikeudellinen ja toiminnallinen rakenne, vakiotarkastussuunni-
telma, seuraamusjärjestelmä ja, tarvittaessa, niiden merkki.
Komissio julkaisee vuosittain Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-
sarjassa luettelot niistä hyväksytyistä laitoksista, jotka on ilmoitettu silletoisessa alakohdassa säädetyssä määräajassa.
15aartikla
Tässä asetuksessa säädetyille, erityisesti komission toimesta toteutetta-
ville toimenpiteille, joilla pyritään saavuttamaan 9 ja 11 artiklassa jateknisissä liitteissä vahvistetut tavoitteet, hyväksytään vuosittain tarvit-
tavat määrärahat budjettimenettelyn yhteydessä.
16 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
2. Jäsenvaltioiden on pantava 8 ja 9 artikla täytäntöön yhdeksän
kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
3. Edellä 5 artiklaa, 8 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklan 1 kohtaa
sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1993.
Noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan 11 artiklan 1
kohdan täytäntöönpanoa koskevaa määräaikaa siirtää määräajaksikolmannesta maasta tulevan tuonnin osalta, jos kolmannen maan
pyynnöstä aloitettu selvitys ei ole edennyt niin pitkälle, että voitaisiin
tehdä päätös maan ottamisesta 11 artiklan 1 kohdan a alakohdassasäädettyyn luetteloon ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetunmääräajan päättymistä.
Liitteessä I olevassa 1 kohdassa tarkoitetun siirtymävaiheen noudatta-
mista varten ennen tämän asetuksen voimaantuloa kulunut jakso otetaan
huomioon, jos toimija voi osoittaa tarkastuslaitosta tyydyttävällä tavalla,että sen aikana toimijan tuotanto on ollut voimassa olleiden kansallistensäännösten mukainen tai, jos niitä ei ole, luonnonmukaista tuotantoakoskevien tunnustettujen kansainvälisten standardien mukainen.
4. Poiketen siitä, mitä 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot
voivat kahdentoista kuukauden ajan tämän asetuksen voimaantulostasallia alueellaan sellaisten tuotteiden käytön, joissa on muita kuinliitteessä II lueteltuja aineita, jos jäsenvaltiot katsovat, että 7 artiklan 1kohdan edellytykset täyttyvät.
5. Kahdentoista kuukauden ajan siitä, kun liite VI on 5 artiklan 7
kohdan mukaisesti vahvistettu, jäsenvaltiot voivat edelleen sallia
kansallisten säännösten mukaisesti muiden kuin mainitussa liitteessälueteltujen aineiden käytön.
6. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle
aineista, joiden käyttö on sallittua 4 ja 5 kohdan nojalla.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 19
▼M15
▼B
▼M2
▼B
▼B
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan
sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 20
▼B
LIITE I
LUONNONMUKAISEN TUOTANNON PERIAATTEET TILOILLA
A. KASVIT JA KASVITUOTTEET
1. Tässä liitteessä esitettyjä periaatteita on tavallisesti pitänyt noudattaa
viljelylohkolla ainakin kahden vuoden siirtymävaiheen ajan ennen
kylvöä tai monivuotisten kasvien osalta, lukuun ottamatta nurmikasveja,
vähintään kolme vuotta ennen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa
tarkoitettujen tuotteiden ensimmäistä satoa. Tarkastuslaitos voi toimi-
valtaisen viranomaisen hyväksynnällä joissakin tapauksissa pidentää tai
lyhentää mainittua vaihetta ottaen huomioon lohkon aiemman käytön.
Jäsenvaltio voi määrätä siirtymäajan mahdollisimman lyhyeksi silloin
kun palstoja on käsitelty jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen
alueellaan tai sen tietyissä osissa pakolliseksi saattamalla tuotteella,
jota ei mainita liitteessä II olevassa B osassa, sellaisten toimien vuoksi,
joiden tarkoituksena on taudin tai loisten torjunta määrätyssä viljelmässä.
Siirtymäajan lyhentäminen edellyttää kaikkien seuraavien seikkojen
noudattamista:
— palstoja oli jo muutettu tai oltiin juuri muuttamassa luonnonmukai-
seen viljelyyn tarkoitetuiksi;
— kyseisen kasvinsuojeluaineen hajoaminen jättää varmistetusti merki-
tyksettömän vähän jäämiä maahan tai, jos kyseessä on monivuotinen
viljelmä;
— kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille pakollista
käsittelyä koskevasta päätöksestään sekä siirtymäaikaa koskevasta
suunnitellun lyhentämisen merkityksestä;
— käsittelyn jälkeen korjattua kasvia ei saa myydä luonnonmukaisena.
2.1. Maan viljavuutta ja elävyyttä on ylläpidettävä tai sitä on lisättävä
ensisijaisesti seuraavilla tavoilla:
a) viljelemällä palkokasveja, viherlannoituskasveja tai syväjuurisia
kasveja sopivassa monivuotisessa viljelykierroksessa;
b) sekoittamalla maahan luonnonmukaisesta karjantuotannosta saatua
karjanlantaa tämän liitteen B osan 7.1 kohdan säännösten ja
rajoitusten mukaisesti;
c) sekoittamalla maahan muita kompostoituja tai kompostoimattomia
eloperäisiä aineksia tiloilta, jotka viljelevät tämän asetuksen
säännösten mukaisesti.
2.2. Lisäksi muita liitteessä II mainittuja eloperäisiä lannoitteita tai
kivennäislannoitteita saa poikkeuksellisesti käyttää, jos
— riittävää ravinnemäärää ei voida saavuttaa käyttämällä edellä a, b ja c
alakohdassa tarkoitettua viljelykiertoa tai maanparannusta,
— liitteen II lantaan ja/tai eläinten ulosteeseen liittyvät tuotteet: näitä
tuotteita saa käyttää vain, jos ne edellä olevan 2.1 kohdan b
alakohdassa tarkoitettuun karjanlantaan yhdistettyinä ovat tämän
liitteen B osan 7.1 kohdan rajoitusten mukaisia.
2.3. Kompostoitumisen edistämiseksi voidaan käyttää sopivia kasvipohjaisia
valmisteita tai mikro-organismivalmisteita, jotka eivät ole geneettisesti
muunnettuja 4 artiklan 12 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Myös
kivijauho-, karjanlanta- tai kasvipreparaatteja, joita kutsutaan ”biody-
naamisiksi preparaateiksi”, voidaan käyttää tässä ja 2.1 kohdassa
tarkoitettuihin tarkoituksiin.
2.4. Sopivia mikro-organismivalmisteita, joita ei ole muunnettu geneettisesti
4 artiklan 12 kohdassa tarkoitetulla tavalla ja jotka ovat sallittuja
yleisessä maanviljelyksessä asianomaisessa jäsenvaltiossa, voidaan
käyttää maaperän yleiskunnon taikka maaperän tai viljelykasvien
ravinteiden saatavuuden parantamiseen, jos tarkatuslaitos tai tarkastus-
viranomainen on hyväksynyt tällaisen käyttötarpeen.
3. Tuholaisia, tauteja ja rikkakasveja torjutaan seuraavilla toimenpiteillä:
— sopivan lajin ja lajikkeen valinta;
— sopivan viljelykierron käyttö;1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 21
▼M15
▼B
▼M9
▼M17
▼B
▼B
— mekaanisten torjuntamenetelmien käyttö;
— tuholaisten luontaisten vihollisten suojelu niitä suosivilla järjestel-
millä (säästämällä aitoja ja pesimispaikkoja, levittämällä
petohyönteisiä),
— rikkakasvien liekitys.
Liitteessä II lueteltuja tuotteita saa käyttää ainoastaan, jos kasvustoa
uhkaa välitön tuhoutuminen.
4. Luonnonalueilla, metsissä tai maatalousalueilla kasvavien luonnonvar-
aisten syötävien kasvien tai niiden osien keräilyä pidetään
luonnonmukaisena tuotantotapana, jos:
— näitä alueita ei ole käsitelty muilla kuin liitteessä II tarkoitetuilla
tuotteilla keräilyä edeltävänä kolmena vuonna,
— keräilytapa ei vaikuta lajien luonnollisen elinympäristön tasapainoon
eikä niiden säilymiseen keräilyalueella.
5. Sienten tuotannossa voidaan käyttää kasvualustaa, joka koostuu
ainoastaan seuraavista aineksista:
5.1 karjanlanta ja virtsa (mukaan lukien asetuksen (ETY) N:o 2092/91
liitteessä II olevan A osan 1-4 luetelmakohdassa tarkoitetut tuotteet),
jotka joko
a) ovat peräisin luonnonmukaista tuotantoa harjoittavilta tiloilta;
b) tai täyttävät asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä II olevan A
osan 1-4 luetelmakohdassa tarkoitetut vaatimukset, siten että
niiden osuus on enintään 25 prosenttia(1) ja ainoastaan silloin
kun 5.1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua tuotetta ei ole
saatavilla;
5.2 muut kuin 5.1 kohdassa tarkoitetut maataloudesta saatavat tuotteet
(esimerkiksi olki), jotka ovat peräisin luonnonmukaista tuotantoa
harjoittavilta tiloilta;
5.3 turve, jota ei ole käsitelty kemiallisesti;
5.4 puu, jota ei ole käsitelty kemiallisilla aineilla kaadon jälkeen;5.5 asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä II olevassa A osassa
tarkoitetut mineraaliaineet, vesi ja maa.
B. ELÄIMET JA NIISTÄ SAATAVAT ELÄINTUOTTEET SEURAAVISTA
LAJEISTA: NAUTAELÄIMET (MUKAAN LUKIEN PUHVELI- JA
BIISONILAJIT), SIAT, LAMPAAT JA VUOHET, HEVOSELÄIMET JA
SIIPIKARJA.
1.Yleiset periaatteet
1.1 Eläintuotanto on lukuisilla maatiloilla luonnonmukaisen maatalouden
erottamaton osa.
1.2 Eläintuotannolla on voitava edistää maatalouden tuotantojärjestelmien
tasapainoa varmistamalla kasvien ravinteiden tarpeen tyydyttäminen ja
parantamalla maaperän orgaanista ainesta. Eläintuotannolla vahviste-taan näin ollen maaperän ja kasvien, kasvien ja eläinten sekä eläinten ja
maaperän toisiaan täydentävää vuorovaikutusta ja sen säilymistä.
Tämän määritelmän mukaisesti tuotantoa ilman yhteyttä maahan
(production hors sol) ei pidetä tämän asetuksen sääntöjen mukaisena.
1.3 Käyttämällä uusiutuvia luonnonvaroja (karjanlanta, palko- ja rehu-
kasvit), yhdistämällä kasvinviljelyä ja eläintuotantoa sekä
laiduntamisjärjestelmiä maaperän hedelmällisyyttä voidaan ylläpitää
ja parantaa pitkällä aikavälillä sekä edistää kestävän maatalouden
kehittymistä.
1.4 Luonnonmukainen eläintuotanto on maaperään liittyvää toimintaa.
Paitsi tässä liitteessä sallituissa poikkeustapauksissa, eläimillä on oltava
mahdollisuus liikkua vapaasti ja eläinten lukumäärää pinta- alayksikköä1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 22
(1) Tämä prosenttiosuus lasketaan kaikkien kasvualustaan käytettävien ainesten painosta
(lukuun ottamatta kateaineita ja lisättyä vettä ennen kompostointia.▼M4
▼M13
▼M15
▼M15
kohden on rajoitettava siten, että varmistetaan se, että eläintuotanto ja
kasvinviljely muodostavat tuotantoyksikössä sellaisen kokonaisuuden,
jolla vältetään kaikin tavoin saastumista ja erityisesti maaperän sekä
pinta- ja pohjavesien saastumista. Eläinten lukumäärä on suhteutettava
tarkasti käytettävissä olevaan pinta-alaan liiallisen laiduntamisen ja
eroosion ongelmien välttämiseksi ja jotta karjanlannan levitys voisi
tapahtua siten, ettei aiheudu haitallisia ympäristövaikutuksia. Karjan-
lannan käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt esitetään 7 jaksossa.
1.5 Luonnonmukaisessa eläintuotannossa saman tuotantoyksikön kaikkien
eläinten kasvatuksessa on noudatettava tämän asetuksen säännöksiä.
1.6 Tilalla saa kuitenkin olla eläimiä, joita ei ole kasvatettu tämän
asetuksen mukaisesti, jos niiden kasvatus toteutetaan yksiköissä, joiden
rakennukset ja lohkot on selvästi erotettu yksiköistä, joissa tämän
asetuksen mukaista tuotantoa harjoitetaan, ja jos yksiköiden eläimet
ovat eri lajia.
1.7 Tästä periaatteesta poiketen eläimiä, joita ei ole kasvatettu tämän
asetuksen säännösten mukaisesti, voidaan vuosittain rajoitetun ajan
laiduntaa sellaisessa yksikössä, jossa noudatetaan tämän asetuksen
säännöksiä, sillä edellytyksellä, että eläimet ovat peräisin laajaperäi-
sestä karjankasvatuksesta (asetuksen (EY) N:o 950/97(1) 6 artiklan
5 kohdassa määritellyn mukaisesti tai muiden lajien osalta, joita ei
mainita kyseisessä asetuksessa, että eläinten lukumäärä vastaa 170 kilo-
grammaa typpeä vuodessa hehtaaria kohden tämän asetuksen liitteen
VII mukaisesti) ja että muita eläimiä, joihin tämän asetuksen
vaatimuksia sovelletaan, ei ole laitumella samanaikaisesti. Tarkastus-
viranomaisen tai -laitoksen on annettava lupa poikkeukselle etukäteen.
1.8 Toisena poikkeuksena tästä periaatteesta eläimiä, jotka on kasvatettu
tämän asetuksen säännösten mukaisesti, voidaan laiduntaa yhteislaitu-
mella sillä edellytyksellä, että
a) laidunaluetta ei ole käsitelty muilla kuin tämän asetuksen liitteessä
II sallituilla aineilla vähintään kolmeen vuoteen;
b) kyseisellä alueella laiduntavat eläimet, joihin ei sovelleta tämän
asetuksen vaatimuksia, ovat peräisin laajaperäisestä karjankasvatuk-
sesta asetuksen (EY) N:o 950/97 6 artiklan 5 kohdassa määritellyn
mukaisesti; tai muiden lajien osalta, joita ei mainita kyseisessä
asetuksessa, eläinten lukumäärä vastaa 170 kilogrammaa typpeä
vuodessa hehtaaria kohden tämän asetuksen liitteen VII mukaisesti;
c) kun tämän asetuksen säännösten mukaisesti kasvatettavia eläimiä
pidetään kyseisillä laitumilla, niistä saatavia eläintuotteita pidetään
luonnonmukaisesti tuotettuina ainoastaan sillä edellytyksellä, että
tarkastusviranomaista tai -laitosta tyydyttävällä tavalla voidaan
todistaa, että eläimet on tarkoituksenmukaisella tavalla pidetty
erillään eläimistä, jotka eivät täytä tämän asetuksen vaatimuksia.
2.Siirtymävaihe
2.1Luonnonmukaiseen eläintuotantoon tarkoitetun maan siirtäminen
luonnonmukaiseen tuotantoon
2.1.1 Kun tuotantoyksikkö on siirretty, tuotantoyksikön koko rehunviljelya-
lalla on noudatettava luonnonmukaisen maatalouden sääntöjä ja
noudatettava tässä liitteessä olevassa A osassa kasvien ja kasvituot-
teiden osalta vahvistettuja siirtymävaiheaikoja.
2.1.2 Tästä periaatteesta poiketen siirtymävaihetta voidaan lyhentää yhteen
vuoteen sellaisten laitumien, ulkotarhojen ja ulkojaloittelualueiden
kohdalla, joilla laidunnetaan muita lajeja kuin kasvinsyöjiä. Tätä
vaihetta voidaan lyhentää kuuteen kuukauteen, jos kyseistä maata ei
viime aikoina ole käsitelty muilla kuin tämän asetuksen liitteessä II
tarkoitetuilla aineilla. Tarkastusviranomaisen tai -laitoksen on annettava
lupa tälle poikkeukselle.
2.2Siirtyminen luonnonmukaiseen tuotantoon eläinten ja eläintuotteiden
osalta
2.2.1 Jos eläintuotteita aiotaan myydä luonnonmukaisina tuotteina, eläimiä
on kasvatettava tämän asetuksen sääntöjen mukaisesti vähintään
— 12 kuukauden ajan lihantuotantoon käytettävien hevos- ja nautae-
läinten (mukaan lukien puhveli- ja biisonilajit) osalta ja joka
tapauksessa vähintään 3/4 niiden eliniästä,1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 23
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY)
N:o 2331/98 (EYVL L 291, 30.10.1998, s. 10).
▼M15
— 6 kuukauden ajan pienten märehtijöiden ja sikojen osalta; 24
päivänä elokuuta 2003 päättyvän kolmen vuoden siirtymäkauden
ajan, sikojen osalta sovelletaan kuitenkin 4 kuukauden aikaa,
— 6 kuukauden ajan maidontuotantoon käytettävien eläinten osalta; 24
päivänä elokuuta 2003 päättyvän kolmen vuoden siirtymäkauden
ajan sovelletaan 3 kuukauden aikaa,
— 10 viikon ajan alle kolmen päivän ikäisinä tilalle tuodun ja
lihantuotantoon käytettävän siipikarjan osalta,
— 6 viikon ajan munantuotantoon käytettävän siipikarjan osalta.
2.2.2 Edellä 2.1.1 kohdasta poiketen lauman tai parven perustamista varten
lihantuotantoon käytetyt vasikat ja pienet märehtijät voidaan myydä
luonnonmukaisella tavalla kasvatettuina 31 päivänä joulukuuta 2003
päättyvän siirtymäkauden ajan sillä edellytyksellä, että
— ne ovat peräisin laajaperäisestä karjankasvatuksesta,
— ne on kasvatettu luonnonmukaisessa tuotantoyksikössä myynti- tai
teurastusvaiheeseen asti, mikä tarkoittaa vasikoiden kohdalla
vähintään kuutta kuukautta ja pienten märehtijöiden kohdalla
vähintään kahta kuukautta,
— eläinten alkuperä on 3.4 kohdan neljännessä ja viidennessä
luetelmakohdassa esitettyjen vaatimusten mukainen.
2.3Samanaikainen siirtyminen
2.3.1 Poiketen 2.2.1, 4.2 ja 4.4 kohdasta, jos siirtyminen koskee koko
tuotantoyksikön kohdalla samanaikaisesti sekä eläintuotantoa, laitumia
ja/tai mitä tahansa rehunviljelyyn käytettyä alaa, kokonaissiirtymävai-
hetta eläintuotannon sekä laitumien ja/tai minkä tahansa rehunviljelyyn
käytettävän alan osalta lyhennetään 24 kuukauteen seuraavin edelly-
tyksin:
a) poikkeusta sovelletaan ainoastaan olemassa oleviin eläimiin ja
niiden jälkeläisiin ja samoin myös rehunviljelyyn tai laiduntamiseen
ennen siirtymistä käytettyihin aloihin;
b) eläimet ruokitaan pääosin tuotantoyksikön tuotteilla.
3.Eläinten alkuperä
3.1 Rotujen tai linjojen valinnassa on otettava huomioon eläinten kyky
sopeutua paikallisiin olosuhteisiin, niiden elinvoimaisuus ja taudinvas-
tustuskyky. Lisäksi eläinten rodut tai linjat on valittava siten, että
pyritään välttämään joitakin intensiivisessä tuotannossa käytettyjä
rotuja tai linjoja, joihin liittyy erityisiä sairauksia tai terveysongelmia
(esimerkiksi sikojen stressialttius, PSE-syndrooma, äkillinen kuolema,
äkilliset luomiset, keisarinleikkauksia vaativat vaikeat poikimiset jne.).
Etusijalle olisi asetettava alkuperäisrodut ja -linjat.
3.2 Eläinten on oltava peräisin tuotantoyksiköistä, jotka täyttävät 6 artik-
lassa ja tässa liitteessä erityyppiselle eläintuotannolle vahvistetut
vaatimukset. Kyseistä tuotantotapaa on noudatettava eläinten osalta
koko niiden eliniän ajan.
3.3 Ensimmäisenä poikkeuksena, johon vaaditaan tarkastusviranomaisen tai
-laitoksen ennakkolupa, tuotantoyksikössä olevat eläimet, jotka eivät
täytä tämän asetuksen vaatimuksia, voidaan siirtää luonnonmukaiseen
tuotantoon.
3.4 Toisena poikkeuksena silloin, jos lauma tai parvi muodostetaan
ensimmäistä kertaa ja jos luonnonmukaisella tuotantotavalla kasvatet-
tuja eläimiä ei ole käytettävissä riittävästi, muutoin kuin
luonnonmukaisella tuotantotavalla kasvatettuja eläimiä voidaan tuoda
luonnonmukaisiin tuotantoyksiköihin seuraavin edellytyksin:
— munantuotantoon tarkoitettuja kananuorikoita, jos ne ovat enintään
18 viikon ikäisiä,
— lihantuotantoon tarkoitettuja kananpoikia, jos ne ovat alle kolmen
päivän ikäisiä lähtiessään niiden tuotannosta vastaavasta tuotan-
toyksiköstä,
— puhveleita, jos ne ovat alle kuuden kuukauden ikäisiä,— vasikoita ja hevosia, jos ne kasvatetaan tämän asetuksen sääntöjen
mukaisesti vieroituksesta lähtien ja joka tapauksessa, jos ne ovat
alle kuuden kuukauden ikäisiä,
— uuhia ja vuohia, jos ne kasvatetaan tämän asetuksen sääntöjen
mukaisesti vieroituksesta lähtien ja joka tapauksessa, jos ne ovat
alle 45 päivän ikäisiä,
— porsaita, jos ne kasvatetaan tämän asetuksen sääntöjen mukaisesti
vieroituksesta lähtien ja jos ne painavat alle 25 kg.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 24
▼M15
3.5 Tätä poikkeusta, johon on oltava tarkastusviranomaisen tai -laitoksen
ennakolta antama lupa, sovelletaan 31 päivänä joulukuuta 2003
päättyvän siirtymäkauden aikana.
3.6 Kolmantena poikkeustapauksena tarkastusviranomainen tai -laitos voi,
jos luonnonmukaisesti kasvatettuja eläimiä ei ole saatavissa, hyväksyä
lauman tai parven uudistamisen tai uudelleen perustamisen, jos
a) eläinten kuolleisuus on suuri tautien tai katastrofien seurauksena;
b) munantuotantoon tarkoitetut kananuorikot ovat enintään 18 viikon
ikäisiä;
c) lihantuotantoon tarkoitettu siipikarja on alle kolmen päivän ikäistä,
ja porsaat vieroituksesta lähtien ja jos ne painavat alle 25 kg.
Edellä b ja c alakohtien mukaiset tapaukset sallitaan 31 päivänä
joulukuuta 2003 päättyvän siirtymäkauden ajan.
3.7 Sikojen, kananuorikoiden ja lihantuotantoon tarkoitetun siipikarjan
osalta tätä siirtymäkautena sovellettavaa poikkeusta tarkastellaan vielä
uudelleen ennen siirtymäkauden päättymistä sen arvioimiseksi, onko
olemassa perusteita kauden jatkamiselle.
3.8 Neljäntenä poikkeustapauksena lauman tai parven luonnollisen kasvun
täydentämiseksi ja uudistamisen varmistamiseksi silloin, jos luonnon-
mukaisesti kasvatettuja eläimiä ei ole saatavissa, ja ainoastaan
tarkastusviranomaisen tai -laitoksen luvalla tilalle voidaan tuoda muilla
kuin luonnonmukaisilla eläintuotantotiloilla kasvatettuja naaraspuolisia
(poikimattomia) eläimiä enintään 10 prosenttia täysikasvuisten
hevosten ja nautojen (mukaan lukien puhveli- ja biisonilajit) määrästä
ja enintään 20 prosenttia täysikasvuisten sikojen, lampaiden ja vuohien
määrästä vuotta kohden.
3.9 Edellä olevassa poikkeuksessa esitettyjä prosenttilukuja ei sovelleta
tuotantoyksiköihin, joissa on alle 10 hevosta tai nautaa tai alle viisi
sikaa, lammasta tai vuohta. Näissä tuotantoyksiköissä edellä mainitussa
uudistamisessa on rajoituttava enintään yhteen eläimeen vuotta kohden.
3.10 Kyseisiä prosenttilukuja on mahdollista korottaa 40 prosenttiin asti
tarkastusviranomaisen tai -laitoksen lausunnon perusteella ja hyväk-
synnällä seuraavissa tapauksissa, joita ovat
— eläintuotantotilan merkittävä laajentaminen,
— rodun vaihtaminen,— eläintuotannossa tapahtuvan uuden erikoistumisen kehittäminen.
3.11 Viidentenä poikkeustapauksena muilla kuin luonnonmukaisilla eläin-
tuotantotiloilla kasvatettujen siitoseläimiksi tarkoitettujen urospuolisten
eläinten tuonti sallitaan, jos kyseisiä eläimiä tämän jälkeen kasvatetaan
ja ruokitaan aina tämän asetuksen sääntöjen mukaisesti.
3.12 Kun eläimet ovat peräisin yksiköistä, jotka eivät noudata tämän
asetuksen sääntöjä 3.3-3.11 kohdassa esitettyjen vaatimusten ja
rajoitusten mukaisesti, on noudatettava 2.2.1 kohdassa esitettyjä
vaiheita, jos tuotteita aiotaan myydä luonnonmukaisesti tuotettuina
tuotteina ja näiden vaiheiden aikana kaikkia tässä asetuksessa asetettuja
vaatimuksia on noudatettava.
3.13 Kun eläimet hankitaan yksiköistä, jotka eivät ole tämän asetuksen
mukaisia, on kiinnitettävä erityistä huomiota eläinten terveyttä
koskeviin toimenpiteisiin. Tarkastusviranomaisella tai -laitoksella on
lupa soveltaa paikallisten olosuhteiden mukaan erityisiä toimenpiteitä
kuten seulontatestejä ja karanteeniaikoja.
3.14 Komissio esittää 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä selvityksen
luonnonmukaisella tavalla kasvatettujen eläinten saatavuudesta voidak-
seen tehdä tarvittaessa pysyvälle komitealle ehdotuksen sen
varmistamiseksi, että kaikki luonnonmukainen lihantuotanto on peräisin
eläimistä, jotka ovat luonnonmukaisilla eläintuotantotiloilla syntyneitä
ja kasvatettuja.
4.Ruokinta
4.1 Ruokinnan tarkoituksena on varmistaa korkealaatuinen tuotanto sen
sijaan, että pyrittäisiin edistämään mahdollisimman tehokasta tuotantoa,
täyttäen samalla eläinten eri kehitysvaiheisiin liittyvät ravinnontarpeet.
Lihotusmenetelmät hyväksytään, jos ne voidaan keskeyttää missä
tahansa kasvatuksen vaiheessa. Pakkosyöttö on kielletty.
4.2 Eläimet on ruokittava luonnonmukaisesti tuotetuilla rehuilla.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 25
▼M15
4.3 Lisäksi eläimet on kasvatettava noudattaen tässä liitteessä vahvistettuja
sääntöjä ja niiden ruokinnassa on käytettävä mieluiten tuotantoyk-
sikössä tuotettuja rehuja, tai jos tämä ei ole mahdollista, muista
sellaisista tuotantoyksiköistä tai sellaisista yrityksistä peräisin olevia
rehuja, joihin sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä.
4.4 Rehuannos voi sisältää keskimäärin enintään 30 prosenttia siirtymä-
vaiheen rehuja. Jos siirtymävaiheen rehut ovat peräisin omaan tilaan
kuuluvasta yksiköstä, prosenttilukua voidaan korottaa 60 prosenttiin.
4.5 Nuorten nisäkkäiden ruokinnan on perustuttava luonnolliseen maitoon
ja mieluiten emänmaitoon. Kaikki nisäkkäät on ruokittava luonnolli-
sella maidolla vähimmäisajan, jonka pituus riippuu kyseisestä lajista ja
joka on kolme kuukautta naudoilla (mukaan lukien puhveli- ja
biisonilajit) ja hevosilla, 45 päivää lampailla ja vuohilla ja 40 päivää
sioilla.
4.6 Tarvittaessa jäsenvaltioiden on määriteltävä alueet, joissa voidaan
harjoittaa vuodenaikojen mukaista siirtymistä laitumelta toiselle (myös
eläinten siirtyminen vuoristolaitumille), sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta tässä liitteessä vahvistettuja, eläinten ruokintaa koskevia
määräyksiä.
4.7 Kasvinsyöjillä kasvatusmenetelmien on perustuttava laitumien mahdol-
lisimman laajaan hyödyntämiseen vuoden eri aikoina käytössä olevien
laiduntamismahdollisuuksien mukaan. Päivittäisen annoksen
sisältämästä kuiva-aineesta vähintään 60 prosenttia on oltava karkear-
ehua tuore-, kuiva- tai säilörehuna. Tarkastusviranomainen tai -laitos
voi kuitenkin sallia määrän vähentämisen 50 prosenttiin enintään
kolmen kuukauden ajaksi maidon tuottamiseksi pidettäville eläimille
lypsykauden alussa.
4.8 Edellä 4.2 kohdasta poiketen voidaan 24 päivänä elokuuta 2003
päättyvän siirtymäkauden ajan myöntää lupa tavanomaisesti tuotettujen
rehujen käyttöön rajoitetussa määrin, jos yksinomaan luonnonmukai-
sesta tuotannosta peräisin olevien rehujen saanti osoittautuu
karjankasvattajalle mahdottomaksi. Tavanomaisesti tuotettujen rehujen
sallittu vuotuinen enimmäisosuus on kasvinsyöjillä 10 prosenttia ja
muilla lajeilla 20 prosenttia. Nämä luvut lasketaan vuosittain maata-
loudesta peräisin olevien rehujen sisältämästä kuiva-aineesta.
Tavanomaisesti tuotettujen rehujen sallittu enimmäisosuus päivittäi-
sestä annoksesta saa olla vuodenaikojen mukaista laiduntamisjaksoa
lukuun ottamatta 25 prosenttia kuiva-aineesta laskettuna.
4.9 Edellä 4.8 kohdasta poiketen erityisesti poikkeuksellisista sääilmiöistä
johtuvien rehuntuotannon menetysten vuoksi jäsenvaltioiden toimival-
taiset viranomaiset voivat sallia rajoitetun ajan ja erityisillä alueilla, että
tavanomaista rehua käytetään perustelluista syistä suurempina prosent-
timäärinä. Toimivaltaisen viranomaisen hyväksymisen saatuaan
tarkastusviranomainen tai -laitos soveltaa poikkeusta yksittäisiin
toimijoihin.
4.10 Siipikarjan osalta lihotusvaiheessa annnettavan rehuseoksen on sisäl-
lettävä vähintään 65 prosenttia viljaa.
4.11 Sikojen ja siipikarjan päivittäisiin rehuannoksiin on lisättävä karkear-
ehua tuore-, kuiva- tai säilörehuna.
4.12 Säilörehun valmistuksessa voidaan käyttää lisäaineina ainoastaan
liitteessä II olevan D osan 1.5 jaksossa lueteltuja tuotteita ja teknisinä
apuaineina ainoastaan liitteessä II olevan D osan 3.1 jaksossa lueteltuja
tuotteita.
4.13 Maataloudesta peräisin olevia tavanomaisesti tuotettuja rehuaineita
voidaan käyttää eläinten ruokinnassa ainoastaan, jos ne mainitaan
liitteessä II olevan C osan 1 jaksossa (kasviperäiset rehuaineet), jollei
tässä liitteessä asetetuista määrällisistä rajoituksista muuta johdu, ja
ainoastaan, jos ne on tuotettu tai valmistettu käyttämättä kemiallisia
liuottimia.
4.14 Eläinperäisiä rehuaineita voidaan käyttää (riippumatta siitä, ovatko ne
tavanomaisesti tai luonnonmukaisesti tuotettuja) ainoastaan, jos ne
mainitaan liitteessä II olevan C osan 2 jaksossa, ja jollei tässä liitteessä
asetetuista määrällisistä rajoituksista muuta johdu.
4.15 Liitteessä II olevat C ja D osat tarkistetaan viimeistään 24 päivänä
elokuuta 2003, jotta niistä poistettaisiin erityisesti maataloudesta
peräisin olevat tavanomaisesti tuotetut rehuaineet, joita on tuotettu
yhteisössä tarpeeksi luonnonmukaisen tuotantotavan mukaisesti.
4.16 Eläinten ravinnontarpeiden tyydyttämiseksi eläinten ruokinnassa
voidaan käyttää ainoastaan liitteessä II olevan C osan 3 jaksossa1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 26
▼M15
(kivennäisperäiset rehuaineet) ja D osan 1.1 (hivenaineet) ja 1.2
(vitamiinit, niiden esiasteet ja kemiallisesti tarkkaan määritellyt,
samalla tavoin vaikuttavat aineet) jaksoissa lueteltuja tuotteita.
4.17 Eläinten ruokinnassa voidaan käyttää ainoastaan liitteessä II olevan D
osan 1.3 (entsyymit), 1.4 (mikro-organismit), 1.6 (sidonta-aineet,
paakkuuntumisenestoaineet ja sakeuttamisaineet), 2 (tietyt eläinten
ruokinnassa käytettävät tuotteet) ja 3 (rehujen valmistuksen tekniset
apuaineet) jaksoissa lueteltuja tuotteita ja niihin tarkoituksiin, jotka
mainitaan yllä mainituissa ryhmissä. Eläinten ruokinnassa ei saa käyttää
antibiootteja, kokkidiostaatteja, lääkkeenkaltaisia aineita, kasvune-
distäjiä tai muita kasvun ja tuotannon edistämiseen tarkoitettuja aineita.
4.18 Rehujen, rehuaineiden, rehuseosten, rehun lisäaineiden, rehujen
valmistuksen teknisten apuaineiden ja tiettyjen eläinten ruokinnassa
käytettävien tuotteiden valmistuksessa ei saa käyttää geneettisesti
muunnettuja organismeja tai niistä johdettuja tuotteita.
5.Tautien ennaltaehkäisy ja eläinlääkinnälliset hoidot
5.1 Tautien ennaltaehkäisyn on perustuttava luonnonmukaisessa eläintuo-
tannossa seuraaviin periaatteisiin:
a) valitaan tarkoituksenmukaiset eläinrodut ja -linjat 3 jakson
määräysten mukaisesti;
b) sovelletaan kunkin lajin tarpeiden mukaisia karjankasvatus-
käytäntöjä, joiden avulla voidaan varmistaa hyvä vastustuskyky
tauteja vastaan ja ennaltaehkäistä infektioita;
c) käytetään korkealaatuista rehua ja mahdollistetaan eläinten
säännöllinen jaloittelu ja laiduntaminen, joiden kautta voidaan
vahvistaa eläinten luontaista immuunijärjestelmää;
d) pidetään eläintiheys asianmukaisella tasolla ja vältetään näin liian
suurta eläintiheyttä ja siitä eläinten terveydelle aiheutuvia ongelmia.
5.2 Edellä mainittujen periaatteiden olisi mahdollistettava terveysongel-
mien rajoittaminen siten, että eläinten terveyttä voidaan hoitaa pääosin
ennaltaehkäisevästi.
5.3 Jos eläin mainituista ennaltaehkäisevistä toimenpiteistä huolimatta
sairastuu tai loukkaantuu, se on hoidettava viipymättä, tarvittaessa
eristettynä, ja tähän soveltuvissa tiloissa.
5.4 Eläinlääkkeiden käytössä on luonnonmukaisessa tuotannossa noudatet-
tava seuraavia sääntöjä:
a) kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allopaattisten eläinlääk-
keiden tai antibioottien sijasta käytetään mieluummin
fytoterapeuttisia tuotteita (esim. kasviuutteet (poislukien antibiootit),
esanssit jne.), homeopaattisia tuotteita (esim. kasvi-, eläin- tai
kivennäisperäiset aineet) ja hivenaineita sekä liitteessä II olevan C
osan 3 jaksossa lueteltuja tuotteita sillä edellytyksellä, että niillä on
todellista terapeuttista vaikutusta eläinlajin kohdalla tai ne ovat
soveltuvia hoidon kannalta;
b) jos edellä mainittujen tuotteiden käytöllä ei ole tai ei todennäköisesti
tule olemaan vaikutusta sairauden tai loukkaantumisen hoidossa ja
hoitotoimenpide on välttämätön eläimen kärsimysten tai hädän
välttämiseksi, voidaan käyttää kemiallisilla synteeseillä valmistet-
tuja allopaattisia eläinlääkkeitä tai antibiootteja eläinlääkärin
vastuulla;
c) ennaltaehkäisevien, kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allo-
paattisten eläinlääkkeiden tai antibioottien käyttö on kielletty.
5.5 Edellä mainittujen periaatteiden lisäksi sovelletaan seuraavia sääntöjä:
a) kielletään kasvun tai tuotannon edistämiseen tarkoitettujen aineiden
(myös antibiootit, kokkidiostaatit ja muut kasvun edistämiseen
tarkoitetut keinotekoiset valmisteet), hormonien tai vastaavien
aineiden käyttö lisääntymisen säätelemiseksi (esim. kiima-aikojen
käynnistäminen tai samanaikaistaminen) tai muihin tarkoituksiin.
Hormonit sallitaan kuitenkin annettaessa eläinlääkinnällistä hoitoa
yksittäiselle eläimelle;
b) eläinlääkinnälliset hoidot tai rakennuksille, laitteille tai välineille
tehtävät käsittelyt sallitaan, jos ne on kansallisessa tai yhteisön
lainsäädännössä määrätty pakollisiksi, mukaan lukien vastustus-
kykyä vahvistavien eläinlääkkeiden käyttö, jos alueella, jolla
tuotantoyksikkö sijaitsee, tiedetään esiintyvän tauteja.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 27
▼M15
5.6 Kun on käytettävä eläinlääkkeitä, käytetty valmistetyyppi on selvästi
mainittava (myös maininta vaikuttavista lääkeaineosista), samoin kuin
diagnoosiin liittyvät yksityiskohdat, annostukset ja antotapa, hoidon
kesto ja lainmukainen varoaika. Kyseiset tiedot on ilmoitettava
tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle ennen kuin eläimiä tai eläin-
tuotteita voidaan pitää kaupan luonnonmukaisella tavalla tuotettuina.
Hoidetut eläimet on tunnistemerkittävä selvästi. Suuret eläimet
merkitään yksittäisesti. Siipikarjan ja pienten eläinten osalta merkitään
yksittäiset eläimet tai erä.
5.7 Eläimelle normaaleissa käyttöolosuhteissa allopaattisen eläinlääkkeen
avulla suoritetun viimeisen hoitokerran jälkeen noudatettava lainmu-
kainen varoaika, ennen kuin kyseisestä eläimestä voidaan valmistaa
luonnonmukaisesti tuotettuja elintarvikkeita on kaksinkertainen lain-
mukaiseenvaroaikaannähdentai,josvaroaikaaeioleasetettu,48tuntia.
5.8 Jos eläimelle tai kasvatuserälle annetaan useampi kuin kaksi tai
enintään kolme kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allopaattisten
eläinlääkkeiden tai antibioottien avulla suoritettavaa hoitokertaa
vuodessa (tai enemmän kuin yksi hoitokerta, jos eläimen tuotantoe-
linkaari on alle vuoden mittainen), paitsi, kun on kyse rokotteista,
käsittelystä loisia vastaan tai jäsenvaltioiden toteuttamista pakollisista
taudinhävittämisohjelmista, kyseisiä eläimiä tai niistä peräisin olevia
eläintuotteita ei saa myydä tuotteina, jotka on tuotettu tämän asetuksen
mukaisesti, ja eläimiin on sovellettava tässä liitteessä olevassa jaksossa
2 määriteltyjä siirtymävaiheita, jolleivät tarkastusviranomaiset tai -
laitokset toisin katso.
6.Käytännöt eläinten hoidossa, kuljetus ja eläintuotteiden tunnista-
minen
6.1Käytännöt eläinten hoidossa
6.1.1 Luonnonmukaisella tavalla kasvatettujen eläinten lisääntymisen on
periaatteessa perustuttava astutukseen. Keinosiemennys kuitenkin
sallitaan. Muut keinohedelmöitysmuodot (esim. alkionsiirrot) ovat
kuitenkin kiellettyjä.
6.1.2 Sellaisia toimia kuin kuminauhojen kiinnittämistä lampaiden häntiin,
hännän tai hampaiden leikkaamista tai nokan katkaisemista ja sarvien
poistamista ei saa luonnonmukaisessa maataloudessa toteuttaa järjes-
telmällisenä toimenpiteenä. Tarkastusviranomainen tai -laitos voi
kuitenkin antaa luvan joihinkin näistä toimista turvallisuussyistä
(esimerkiksi sarvien poistaminen nuorilta eläimiltä) tai jos niiden
tarkoituksena on eläinten terveyden, hyvinvoinnin tai puhtauden
parantaminen. Tällöin pätevän henkilöstön on suoritettava kyseiset
toimet eläimen kannalta soveltuvimmassa iässä siten, että eläimille
aiheutetaan mahdollisimman vähän kärsimystä.
6.1.3 Tuotteiden laadun ja perinteisten tuotantomenetelmien säilyttämiseksi
(lihasiat, härät, syöttökukot jne.) sallitaan fyysinen kastraatio, mutta
ainoastaan 6.1.2 kohdan viimeisessä virkkeessä mainituin edellytyksin.
6.1.4 Eläinten pitäminen kytkettyinä on kiellettyä. Poikkeuksena tästä
periaatteesta tarkastusviranomainen tai -laitos voi sallia käytännön
yksittäisten eläinten kohdalla, jos se on toimijan mukaan välttämätöntä
turvallisuus- tai hyvinvointisyistä ja jos eläimet ovat ainoastaan
rajoitetun ajan kytkettyinä.
6.1.5 Edellä 6.1.4 kohdan määräyksistä poiketen nautakarjaa saa pitää
kytkettynä ennen 24 päivää elokuuta 2000 olemassa olevissa raken-
nuksissa sillä edellytyksellä, että eläimet pääsevät säännöllisesti
jaloittelemaan ja että kasvatuksessa noudatetaan eläinten hyvinvointiin
liittyviä vaatimuksia, joiden mukaan eläimillä on käytössään riittävästi
kuivitettuja alueita ja niitä hoidetaan yksilöllisesti. Tätä poikkeusta,
johon on oltava tarkastusviranomaisen tai -laitoksen lupa, sovelletaan
siirtymäkauden ajan, joka päättyy 31 päivänä joulukuuta 2010.
6.1.6 Lisäpoikkeuksena nautakarjaa voidaan pienillä tiloilla pitää kytkettynä,
jos karjaa ei ole mahdollista pitää niiden käyttäytymistarpeiden
kannalta sopivissa ryhmissä, sillä edellytyksellä, että niillä on vähintään
kahdesti viikossa pääsy laitumelle, ulkotarhaan tai jaloittelualueille.
Tätä poikkeusta, johon on oltava tarkastusviranomaisen tai -laitoksen
lupa, sovelletaan tiloihin, jotka täyttävät ne luonnonmukaista eläintuo-
tantoa koskevat kansalliset tuotantoehdot, jotka olivat voimassa ennen
24 päivää elokuuta 2003, tai niiden puuttuessa jäsenvaltioiden
hyväksymät tai tunnustamat yksityiset tuotantoehdot.
6.1.7 Komissio esittää ennen 31 päivää joulukuuta 2006 kertomuksen
6.1.5 kohdan säännösten täytäntöönpanosta.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 28
▼M15
6.1.8 Jos eläimiä kasvatetaan ryhmissä, ryhmän koko on määritettävä
eläinten kehitysvaiheen ja kyseisen lajin käyttäytymistarpeiden perus-
teella. Eläinten kasvattaminen sellaisissa olosuhteissa tai sellaista
ravintoa käyttäen, joka saattaa aiheuttaa anemian, on kiellettyä.
6.1.9 Siipikarjan teurastusikä on vähintään
81 vuorokautta kananpojilla,
150 vuorokautta salvukukoilla,49 vuorokautta Pekingin ankoilla,70 vuorokautta myskisorsanaarailla,
84 vuorokautta myskisorsauroksilla,
92 vuorokautta myskisorsa-ankoilla,94 vuorokautta helmikanoilla,140 vuorokautta kalkkunoilla ja paistiksi kasvatettavilla hanhilla.
Jos tuottajat eivät sovella näitä vähimmäisteurasikärajoja, heidän on
käytettävä hitaasti kasvavia linjoja.
6.2Kuljettaminen
6.2.1 Eläinten kuljettaminen on suoritettava eläinten stressiä rajoittavalla
tavalla asiaa koskevaa ja voimassa olevaa kansallista tai yhteisön
lainsäädäntöä noudattaen. Kuormaaminen ja kuormasta purkaminen on
tehtävä varovaisuutta noudattaen ja pakottamatta eläimiä sähköisin
apuvälinein. Rauhoittavien allopaattisten lääkkeiden käyttö ennen
kuljetusta ja sen aikana on kielletty.
6.2.2 Ennen teurastusta ja teurastuksen aikana eläimiä on käsiteltävä siten,
että niille aiheutuu mahdollisimman vähän stressiä.
6.3Eläintuotteiden tunnistaminen
6.3.1 Eläimet ja eläintuotteet on voitava tunnistaa niiden tuotannon,
valmistuksen, kuljetuksen ja kaupanpidon kaikissa vaiheissa.
7.Karjanlanta
7.1 Tilalla levitettävän lannan kokonaismäärä, kuten direktiivissä 91/676/
ETY(
1) määritellään, saa olla enintään 170 kilogrammaa typpeä
vuodessa maatalousmaana käytettävää hehtaaria kohden siten kuin
määrä määritellään edellä mainitun direktiivin liitteessä III. Tarvittaessa
kokonaiseläintiheyttä on pienennettävä, jotta vältettäisiin edellä main-
itun rajan ylittyminen.
7.2 Edellä tarkoitetun sopivan eläintiheyden määrittämiseksi jäsenval-
tioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava käyttäen
ohjeellisesti hyväkseen liitteessä VII esitettyjä lukuja eri eläinluokkien
osalta ne eläinyksikkömäärät, jotka vastaavat 170 kilogrammaa typpeä
vuodessa maatalousmaana käytettävää hehtaaria kohti.
7.3 Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
tiedoksi lukuja koskevat poikkeamat ja tällaisten muutosten perustelut.
Tämä vaatimus liittyy ainoastaan eläinten enimmäismäärän laskemi-
seen sen varmistamiseksi, että karjanlannasta peräisin olevaa typpeä
koskeva raja 170 kg/vuosi hehtaaria kohden ei ylity. Tämä ei
kuitenkaan rajoita jaksossa 8 ja liitteessä VIII vahvistettuja eläinti-
heyksiä, joissa otetaan huomioon eläinten terveyteen ja hyvinvointiin
liittyvät näkökohdat.
7.4 Luonnonmukaiset tuotantotilat voivat toimia yhteistyössä muiden
tämän asetuksen mukaisten tilojen ja yritysten kanssa luonnonmukai-
sesta tuotannosta peräisin olevan ylijäämäisen karjanlannan
levittämisessä. Enimmäismäärä 170 kilogrammaa karjanlannasta peräi-
sin olevaa typpeä vuodessa maatalousmaana käytettävää hehtaaria
kohden lasketaan kaikkien yhteistyöhön osallistuvien luonnonmu-
kaisten tuotantoyksiköiden perusteella.
7.5 Jäsenvaltio voi vahvistaa 7.1-7.4 kohdassa määriteltyjä rajoja alhai-
semmat rajat kyseisen alueen ominaispiirteiden, muiden kyseisellä
alueella käytettävien typpilannoitteiden käytön ja maaperästä kasveihin
siirtyvän typpimäärän perusteella.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 29
(1) EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.
▼M15
7.6 Karjanlannan varastointitilojen kapasiteetin on oltava sellainen, että
sillä voidaan estää vesien pilaantuminen siten, että suora virtaaminen,
valuminen ja maahan imeytyminen ei ole mahdollista.
7.7 Karjanlannan varastointitilojen kapasiteetin on oltava lannoituksen
moitteettoman hoidon varmistamiseksi suurempi kuin varastointikapa-
siteetti, joka tarvitaan vuoden pisimmälle ajanjaksolle, jonka aikana
alueella ei joko ole sopivaa levittää lannoitetta (jäsenvaltioissa
noudatettavan hyvän maatalouskäytännön mukaisesti) tai levittäminen
on kielletty, koska tuotantoyksikkö sijaitsee nitraattiherkäksi määritel-
lyllä alueella.
8.Vapaat liikkuma-alat ja eläinsuojat
8.1Yleiset periaatteet
8.1.1 Eläinsuojien on vastattava karjan biologisia ja etologisia tarpeita (esim.
käyttäytymistarpeet mitä tulee tarkoituksenmukaiseen vapauteen
liikkua ja eläinten hyvinvointiin). Eläinten on voitava helposti päästä
ruokinta- ja vedensaantipaikoille. Rakennuksen eristyksen, lämmi-
tyksen ja ilmanvaihdon avulla on varmistettava, että ilmankierto,
pölytaso, lämpötila, suhteellinen ilmankosteus ja kaasupitoisuus
pysyvät tasoilla, joista ei ole haittaa eläimille. Rakennuksessa on oltava
runsaasti luonnollista ilmanvaihtoa ja valoa.
8.1.2 Vapailla liikkuma-aloilla, ulkojaloittelualueilla ja ulkotarhoissa
eläimillä on tarvittaessa oltava paikallisiin sääolosuhteisiin ja kyseiseen
rotuun nähden riittävä suoja sateelta, tuulelta, auringolta ja liian
korkeilta tai alhaisilta lämpötiloilta.
8.2Eläintiheydet ja ylilaiduntamisen välttäminen
8.2.1 Eläimille ei vaadita eläinsuojia alueilla, joilla on sopivat ilmasto-
olosuhteet eläinten ulkokasvatukseen.
8.2.2 Rakennuksissa eläintiheys on järjestettävä ottaen huomioon eläinten
mukavuus ja hyvinvointi, jotka ovat riippuvaisia erityisesti eläinten
lajista, rodusta ja iästä. Sitä määriteltäessä on otettava huomioon myös
eläinten käyttäytymistarpeet, jotka riippuvat erityisesti kasvatuserän
koosta ja eläinten sukupuolesta. Parhaan mahdollisen eläintiheyden
tarkoituksena on eläinten hyvinvoinnin turvaaminen varaamalla niiden
käyttöön riittävästi tilaa seisoa luonnollisessa asennossa, asettua
helposti makuulle, kääntyä ympäri, ruokota itseään, asettua kaikkiin
luonnollisiin asentoihin ja tehdä kaikkia luonnollisia liikkeitä, kuten
venyttely ja siipien räpyttely.
8.2.3 Sisäkasvatustilojen ja ulkojaloittelualueiden vähimmäispinta-alat sekä
muut eri lajien ja luokkien kasvatukseen liittyvät erityispiirteet
vahvistetaan liitteessä VIII.
8.2.4 Laitumella, muilla nurmilla, nummilla tai kanervakankailla, kosteik-
koalueilla ja muissa luonnollisissa tai osittain luonnollisissa
elinympäristöissä pidettävän karjan osalta eläintiheyden on ulkona
oltava riittävän alhainen, jotta estetään maaperän tallautuminen ja
kasvillisuuden liiallinen kuluminen.
8.2.5 Eläinsuojat, karsinat, laitteet ja välineet on puhdistettava ja desinfioi-
tava asianmukaisesti ristitartuntojen ja tauteja kantavien organismien
muodostumisen ehkäisemiseksi. Ainoastaan liitteessä II olevassa E
osassa lueteltuja tuotteita voidaan käyttää eläinsuojien ja eläinten
pidossa käytettävien laitteiden puhdistuksessa ja desinfioimisessa.
Ulosteet, virtsa ja tähteeksi jäänyt tai haaskaantunut rehu on poistettava
riittävän usein hajujen muodostumisen ja hyönteisten tai jyrsijöiden
houkuttamisen välttämiseksi. Ainoastaan liitteessä II olevassa B osan 2
jaksossa lueteltuja tuotteita voidaan käyttää hyönteisten ja muiden
tuholaisten poistamisessa eläinsuojista ja eläinten pidossa käytettävistä
laitteista.
8.3Nisäkkäät
8.3.1 Jollei edellä 5.3 kohdasta muuta johdu, kaikilla nisäkkäillä on oltava
mahdollisuus päästä laitumelle tai ulkojaloittelualueelle tai ulkotarhaan,
joka voi olla osittain katettu, ja niiden on voitava käyttää kyseisiä
alueita aina, kun se on eläimen fyysisen tilan, sääolosuhteiden tai
maaperän tilan puolesta mahdollista, jollei ole olemassa eläinten
terveyteen liittyviä erityisiä ongelmia koskevia yhteisön tai kansallisen
tason vaatimuksia, joiden perusteella tämä on mahdotonta. Kasvinsyö-
jien on päästävä laitumelle aina, kun olosuhteet sen sallivat.
8.3.2 Jos kasvinsyöjillä on pääsy laitumelle laidunkaudella ja jos talvella
käytössä olevat kasvatustilat mahdollistavat eläinten vapaan liikku-1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 30
▼M15
misen, voidaan talvikuukausien osalta luopua ulkojaloittelualueiden tai
ulkotarhojen vaatimuksesta.
8.3.3 Sen estämättä, mitä 8.3.1 kohdan viimeisessä virkkeessä säädetään, yli
vuoden ikäisten sonnien on päästävä laitumelle tai ulkojaloittelualueelle
tai ulkotarhaan.
8.3.4 Edellä 8.3.1 kohdasta poiketen lihantuotantoon tarkoitettuja nautoja,
sikoja ja lampaita voidaan loppulihotusvaiheessa pitää sisätiloissa sillä
edellytyksellä, että sisälläpitojakso on pituudeltaan enintään 1/5 niiden
elinajasta ja kaikissa tapauksissa korkeintaan kolmen kuukauden ajan.
8.3.5 Eläinsuojissa lattioiden on oltava sileitä muttei liukkaita. Vähintään
puolet kokonaislattiapinta-alasta on oltava kiinteää lattiaa, joka ei
muodostu raoista tai ritilöistä.
8.3.6 Eläinsuojissa on oltava mukava, puhdas ja kuiva makuu-/lepoalue, joka
on kooltaan riittävän suuri ja rakenteeltaan kiinteä, ei rakopohjainen.
Lepoalueella on oltava tilava ja kuiva makuupaikka, joka on kuivitettu.
Kuivikkeen on oltava olkea tai muuta soveltuvaa luonnonmateriaalia.
Kuivikkeiden parantamiseksi ja niiden lisänä voidaan käyttää kaikkia
liitteessä II olevan A osan mukaisesti luonnonmukaisessa viljelyssä
lannoitteina käytettäviksi sallittavia kivennäisvalmisteita.
8.3.7 Kaikilla vasikoiden kasvatusta harjoittavilla tiloilla on 24 päivän
elokuuta 2000 jälkeen poikkeuksetta noudatettava vasikoiden suojelun
vähimmäisvaatimuksista annettua neuvoston direktiiviä 91/629/ETY(1).
Vasikoiden kasvattaminen yksittäiskarsinoissa on kiellettyä siitä lähtien
kun ne ovat yhden viikon ikäisiä.
8.3.8 Kaikilla sikojen kasvatusta harjoittavilla tiloilla on 24 päivän elokuuta
2000 jälkeen noudatettava sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista
annettua neuvoston direktiiviä 91/630/ETY(2). Emakot on kuitenkin
pidettävä ryhmissä lukuun ottamatta tiineysajan loppuvaihetta ja
imetysvaihetta. Porsaita ei saa pitää päällekkäin olevissa karsinoissa
tai häkeissä. Eläinten on voitava ulostaa ja tonkia jaloittelualueilla.
Tonkimisen mahdollistamiseksi voidaan käyttää erilaisia alustoja.
8.4Siipikarja
8.4.1 Siipikarja on kasvatettava lattiaolosuhteissa, eikä siipikarjaa saa pitää
häkeissä.
8.4.2 Vesikanalinnuilla on oltava pääsy puroon, lammikkoon tai järveen aina,
kun sääolosuhteet sen sallivat, jotta otettaisiin huomioon eläinten
hyvinvointia koskevat vaatimukset tai hygieeniset olosuhteet.
8.4.3 Kaikkien siipikarjalle tarkoitettujen rakennusten on täytettävä seuraavat
vähimmäisvaatimukset:
— Vähintään 1/3 lattiapinta-alasta on oltava kiinteää lattiaa, joka ei
muodostu raoista tai ritilöistä, ja sen on oltava peitetty olkien,
puulastujen, hiekan tai turpeen kaltaisella kuivikkeella.
— Muniville kanoille tarkoitetuissa siipikarjarakennuksissa riittävän
suurta osaa kanojen käytössä olevasta lattiapinta-alasta on voitava
käyttää lintujen ulosteiden keräämiseen.
— Niissä on oltava orsia, jotka on mitoiltaan ja lukumäärältään
mukautettu kasvatuserän suuruuteen ja lintujen kokoon liitteen VIII
mukaisesti.
— Niissä on oltava siipikarjan kokoon nähden soveltuvat ulosmeno- ja
sisääntuloluukut, joiden yhteenlaskettu pituus on vähintään neljä
metriä siipikarjan käytössä olevan rakennuksen sataa pinta-alane-
liömetriä kohden.
— Kussakin siipikarjarakennuksessa saa olla enintään
4 800 kananpoikaa,
3 000 munivaa kanaa,5 200 helmikanaa,4 000 naaraspuolista myskisorsaa tai Pekingin ankkaa taikka 3200
urospuolista myskisorsaa tai Pekingin ankkaa tai muita ankkoja,
2 500 salvukukkoa, hanhea tai kalkkunaa.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 31
(1) EYVL L 340, 11.12.1991, s. 28, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 97/2/EY (EYVL L 25, 28.1.1997, s. 24).
(2) EYVL L 340, 11.12.1991, s. 33.
▼M15
— Lihasiipikarjalle tarkoitetuissa siipikarjarakennuksissa kokonais-
käyttöpinta-ala ei saa yksittäisessä tuotantoyksikössä ylittää 1600
neliömetriä.
8.4.4 Munivien kanojen osalta päivänvaloa voidaan täydentää keinovalais-
tuksella enintään 16 tunnin pituisen valoisan ajan varmistamiseksi
päivittäin siten, että yön yhtäjaksoinen lepoaika, jolloin ei käytetä
keinovalaistusta, on vähintään kahdeksan tuntia.
8.4.5 Siipikarjan on päästävä ulkotarhaan aina, kun sääolosuhteet sen sallivat
ja aina kun mahdollista, sen on oltava vähintään 1/3:aa siipikarjan
elinajasta. Ulkotilojen on oltava pääosin kasvuston peitossa, niissä on
oltava suojaavat tilat ja eläimillä on oltava niissä vaivaton pääsy
riittävälle määrälle juottopaikkoja ja ruokinta-astioita.
8.4.6 Terveyssyistä rakennuksia on pidettävä tyhjillään jokaisen kasvatetun
siipikarjaerän jälkeen. Tänä aikana rakennus laitteineen on puhdistet-
tava ja desinfioitava. Ulkotarhat on niin ikään pidettävä tyhjillään
kunkin kasvatetun siipikarjaerän jälkeen kasvuston takaisinkasvun
mahdollistamiseksi ja terveyssyistä. Jäsenvaltioiden on asetettava
aika, jonka ajan ulkotilat on pidettävä tyhjillään, ja niiden on annettava
päätöksensä tiedoksi komissiolle ja muille jäsenvaltioille. Näitä
vaatimuksia ei kuitenkaan sovelleta vähäisiin siipikarjamääriin, joita
ei pidetä ulkotarhassa ja jotka voivat liikkua vapaasti koko päivän ajan.
8.5Eläinsuojia koskeva yleinen poikkeus
8.5.1 Edellä 8.3.1, 8.4.2, 8.4.3 ja 8.4.5 kohdassa esitetyistä vaatimuksista ja
liitteessä VIII vahvistetuista eläintiheyksistä poiketen jäsenvaltioiden
toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia poikkeamisen mainituissa
kohdissa ja liitteessä VIII esitetyistä vaatimuksista 31 päivänä joulu-
kuuta 2010 päättyvän siirtymäkauden ajaksi. Poikkeusta voidaan
soveltaa ainoastaan eläimiä kasvattavien tilojen sellaisiin olemassa
oleviin rakennuksiin, jotka on rakennettu ennen 24 päivää elokuuta
1999 ja sikäli kuin eläinsuojat ovat ennen kyseistä päivää luonnonmu-
kaisessa eläintuotannossa voimassa olevien kansallisten
luonnonmukaista eläintuotantoa koskevien sääntöjen tai niiden puut-
tuessa jäsenvaltioissa hyväksyttyjen tai tunnustettujen yksityisten
tuotantoehtojen mukaisia.
8.5.2 Poikkeusta hyödyntävien toimijoiden on esitettävä tarkastusviranomai-
selle tai -laitokselle suunnitelma toimenpiteistä, joiden avulla
varmistetaan poikkeuksen päättyessä yhdenmukaisuus tämän asetuksen
kanssa.
8.5.3 Komissio esittää ennen 31 päivää joulukuuta 2006 kertomuksen
8.5.1 kohdan säännösten täytäntöönpanosta.
C. MEHILÄISHOITO JA MEHILÄISHOIDON TUOTTEET
1.Yleiset periaatteet
1.1 Mehiläishoito edistää merkittävästi ympäristösuojelua sekä maa- ja
metsätaloustuotantoa mehiläispölytyksen vuoksi.
1.2 Mehiläishoidon tuotteiden luonnonmukaisiksi kvalifiointi riippuu lähei-
sesti sekä pesien käsittelytavoista että ympäristön laadusta. Kyseinen
kvalifiointi riippuu myös mehiläishoidon tuotteiden linkoamiseen,
käsittelyyn ja varastointiin liittyvistä olosuhteista.
1.3 Jos toimijalla on samalla alueella useita mehiläishoitoyksiköitä, on
kaikkien yksiköiden oltava tämän asetuksen vaatimusten mukaisia. Tästä
periaatteesta poiketen toimijalla voi olla yksiköitä, jotka eivät ole tämän
asetuksen mukaisia, edellyttäen, että kaikki tämän asetuksen vaatimukset
on täytetty lukuun ottamatta 4.2 kohdassa olevia mehiläistarhojen
sijaintia koskevia säännöksiä. Tällöin tuotetta ei voida myydä luonnon-
mukaiseen tuotantoon viittaavin merkinnöin.
2.Siirtymävaihe
2.1 Mehiläishoidon tuotteet voidaan myydä liittäen niihin maininta luonnon-
mukaisesta tuotantotavasta ainoastaan, jos tämän asetuksen mukaisia
säännöksiä on noudatettu vähintään vuoden ajan. Siirtymävaiheessa vaha
on korvattava 8.3 kohdassa esitettyjä vaatimuksia noudattaen.
3.Mehiläisten alkuperä
3.1 Rotujen valinnassa on otettava huomioon eläinten kyky sopeutua
paikallisiin olosuhteisiin, niiden elinvoimaisuus ja kyky vastustaa tauteja.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 32
▼M15
Apismelliferan eurooppalaisten rotujen ja niiden paikallisten ekotyyppien
käyttöä on suosittava.
3.2 Mehiläistarhat on muodostettava yhteiskuntia jakamalla tai hankkimalla
parvia tai pesiä tämän asetuksen säännösten mukaisista yksiköistä.
3.3 Ensimmäisenä poikkeuksena, joka edellyttää tarkastusviranomaisen tai -
laitoksen ennakkohyväksyntää, tuotantoyksikössä, joka ei ole tämän
asetuksen säännösten mukainen, voidaan siirtyä luonnonmukaiseen
tuotantotapaan.
3.4 Toisena poikkeuksena, noudattaen siirtymävaiheen sääntöjä, mehiläis-
parvia voidaan hankkia mehiläistarhoista, jotka eivät tuota tämän
asetuksen mukaisesti 24 päivänä elokuuta 2002 päättyvän siirtymäkauden
ajan.
3.5 Kolmantena poikkeuksena, noudattaen siirtymävaiheen sääntöjä, valvon-
taviranomainen tai -laitos voi antaa luvan mehiläistarhojen uudelleen
muodostamiseen, jos tämän asetuksen mukaisia mehiläistarhoja ei ole
saatavilla ja eläinten kuolleisuus on korkea terveydellisistä tai katas-
trofaalisista olosuhteista johtuen.
3.6 Neljäntenä poikkeuksena mehiläistarhojen uudistamista varten luonnon-
mukaiseen tuotantoyksikköön voidaan liittää vuosittain 10 prosenttia
sellaisia kuningattaria ja mehiläisparvia, jotka eivät ole tämän asetuksen
mukaisia, edellyttäen, että kuningattaret ja mehiläisparvet sijoitetaan
pesiin, joiden hunajakakut tai vahapohjukkeet ovat peräisin luonnonmu-
kaisista tuotantoyksiköistä. Tässä tapauksessa siirtymävaihetta ei
sovelleta.
4.Mehiläistarhojen sijainti
4.1 Jäsenvaltiot voivat nimetä alueita tai vyöhykkeitä, joilla tämän asetuksen
mukaista mehiläishoitoa ei ole mahdollista harjoittaa. Mehiläistenhoitajan
on toimitettava tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle asianmukaista
mittakaavaa käyttäen kartalle tehty selvitys pesien sijoituspaikoista
liitteessä III olevan A.1 osan 2 jakson ensimmäisen luetelmakohdan
mukaisesti. Jos tällaisia alueita ei ole nimetty, mehiläistenhoitajan on
toimitettava tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle asianmukaiset
analyysit ja todisteet sekä tarvittaessa asianmukaiset arvioinnit siitä,
että hänen yhteiskuntiensa käytettävissä olevat alueet ovat tässä
asetuksessa vaadittujen edellytysten mukaisia.
4.2 Mehiläistarhojen on sijaittava siten, että
a) mehiläisillä on riittävästi luonnollisia mesi-, mesikaste- ja siite-
pölylähteitä ja mahdollisuus saada vettä.
b) kolmen kilometrin säteellä tarhan sijaintipaikasta mesi- ja siite-
pölylähteet ovat pääasiassa tämän asetuksen 6 artiklan ja liitteen I
vaatimusten mukaisesti luonnonmukaisesti tuotettuja kasveja ja/tai
luonnonvaraisia kasveja sekä kasveja, joita tämän asetuksen
säännökset eivät koske, mutta jotka on käsitelty menetelmin, joiden
ympäristövaikutus on vähäinen, kuten asetuksen (ETY) N:o 2078/
92(1) nojalla kehitetyissä ohjelmissa kuvatut menetelmät, jotka eivät
voi merkittävästi vaikuttaa mehiläishoidon luonnonmukaiseksi kvali-
fiointiin.
c) se on riittävän kaukana kaikista muista kuin maatalouden tuotan-
tolähteistä, jotka saattavat aiheuttaa saastumista, kuten
asutuskeskuksista, moottoriteistä, teollisuusalueista, kaatopaikoista,
jätteenpolttolaitoksista. Tarkastusviranomaisten tai -laitosten on
toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämä vaatimus
täyttyy.
Tämän kohdan vaatimuksia ei sovelleta alueisiin, joissa ei ole kukintaa tai
kun pesät ovat lepotilassa.
5.Ruokinta
5.1 Tuotantokauden lopussa pesiin on jätettävä riittävän suuret hunaja- ja
siitepölyvarastot, jotta mehiläiset selviävät talvehtimisesta.
5.2 Yhteiskuntien keinoruokinta on sallittua, jos pesien eloonjääminen on
äärimmäisten ilmasto-olosuhteiden vuoksi vaarassa. Lisäruokintana on
käytettävä luonnonmukaisesti tuotettua hunajaa, joka on mieluiten
peräisin samasta luonnonmukaisesta tuotantoyksiköstä.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 33
(1) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 2772/95 (EYVL L 288, 1.12.1995, s. 35).
▼M15
5.3 Ensimmäisenä poikkeuksena 5.2 kohtaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset
viranomaiset voivat sallia lisäruokinnassa luonnonmukaisesti tuotetun
sokerisiirapin tai sokerimelassin käytön luonnonmukaisesti tuotetun
hunajan tilalla erityisesti hunajan kristallisoitumista aiheuttavien ilmas-
tollisten olosuhteiden sitä vaatiessa.
5.4 Toisena poikkeuksena tarkastusviranomainen tai -laitos voi sallia
lisäruokinnassa tämän asetuksen piiriin kuulumattoman sokerisiirapin,
sokerimelassin ja hunajan käytön 24 päivänä elokuuta 2002 päättyvän
siirtymäkauden ajan.
5.5 Mehiläistarhoja koskevaan rekisteriin on merkittävä seuraavat tiedot
lisäruokinnan käytöstä: tuotetyyppi, päivämäärät, määrät ja pesät, joissa
sitä on käytetty.
5.6 Muita kuin 5.1-5.4 kohdassa mainittuja tuotteita ei voi käyttää tämän
asetuksen mukaisessa mehiläishoidossa.
5.7 Lisäruokintaa voidaan käyttää ainoastaan viimeisen hunajasadon jälkeen,
ja se on lopetettava kaksi viikkoa ennen seuraavaan mesi- tai
mesikastekauden alkamista.
6.Tautien ennaltaehkäisy ja eläinlääkinnälliset hoidot
6.1 Mehiläishoidossa tautien ennaltaehkäisyn on perustuttava seuraaviin
periaatteisiin:
a) Valitaan sopivia kestäviä rotuja.
b) Sovelletaan tiettyjä sellaisia käytäntöjä, jotka lisäävät kykyä vastustaa
sairauksia ja ehkäisevät tulehduksia: kuningatarmehiläisten
säännöllinen uusiminen, pesien järjestelmällinen tarkastaminen
terveysongelmien havaitsemiseksi, pesän kuhnurisikiöiden seuranta,
materiaalien ja laitteiden desinfioiminen säännöllisin väliajoin,
saastuneiden materiaalien tai lähteiden tuhoaminen, mehiläisvahan
säännöllinen uusiminen ja pesien riittävät siitepöly- ja hunajavarastot.
6.2 Jos yhteiskunnat kaikista edellä mainituista ennaltaehkäisevistä toimen-
piteistä huolimatta sairastuvat tai saavat loistartunnan, on ne hoidettava
välittömästi ja tarvittaessa siirrettävä eristettyihin mehiläistarhoihin.
6.3 Tämän asetuksen mukaisessa mehiläishoidossa eläinlääkkeiden käytössä
on noudatettava seuraavia periaatteita:
a) Niitä voidaan käyttää siinä määrin kuin vastaava käyttö on sallittu
jäsenvaltiossa asiaa koskevien yhteisön säännösten tai yhteisön
lainsäädännön mukaisten kansallisten säännösten mukaisesti.
b) Kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allopaattisten tuotteiden
sijaan on suosittava ensisijaisesti fytoterapeuttisten ja homeopaattisten
tuotteiden käyttöä sillä edellytyksellä, että ne vaikuttavat tehokkaasti
siihen tautiin, jonka hoitoon ne tarkoitettu.
c) Jos edellä mainittujen tuotteiden käyttö osoittautuu tehottomaksi tai
on todennäköistä, että se on tehotonta sellaisen taudin tai loistartunnan
hävittämisessä, joka on vaarassa tuhota yhteiskunnat, kemiallisilla
synteeseillä valmistettuja allopaattisia lääkevalmisteita voidaan
käyttää eläinlääkärin tai jäsenvaltion valtuuttamien muiden henki-
löiden vastuulla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä a ja b
alakohdassa esitettyjen periaatteiden noudattamista.
d) Kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allopaattisten lääkevalmis-
teiden käyttö ennaltaehkäisevään hoitoon on kielletty.
e) Muurahais-, maito-, etikka- ja oksaalihappoa sekä seuraavia aineita
voidaan käyttää Varroa jacobsoni -punkin hävittämistapauksissa:
mentoli, tymoli, eukalyptoli tai kamferi, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta edellä a alakohdassa esitetyn periaatteen noudattamista.
6.4 Edellä mainittujen periaatteiden lisäksi sallitaan sellaiset eläinlääkinnäl-
liset hoidot tai pesään tai kennoihin jne. kohdistuvat hoidot, jotka ovat
kansallisen tai yhteisön lainsäädännön mukaan pakollisia.
6.5 Jos hoidossa käytetään kemiallisilla synteeseillä valmistettuja allopaat-
tisia valmisteita, hoitoa saavat yhteiskunnat on hoidon ajaksi sijoitettava
eristettyihin mehiläistarhoihin ja kaikki vahat on korvattava tässä
asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisella vahalla. Tämän jälkeen
kyseisiin yhteiskuntiin sovelletaan yhden vuoden siirtymävaihetta.
6.6 Edellisessä kohdassa esitettyjä vaatimuksia ei sovelleta 6.3 kohdan e
alakohdassa mainittuihin tuotteisiin.
6.7 Jos on käytettävä eläinlääkkeitä, valmistetyyppi on selvästi mainittava
(myös maininta vaikuttavista lääkeaineosista) samoin kuin diagnoosiin1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 34
▼M15
liittyvät yksityiskohdat, annostukset ja antotapa, hoidon kesto ja
lainmukainen varoaika ennen tuotteiden saattamista kulutukseen.
Kyseiset tiedot on ilmoitettava tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle
ennen kuin tuotteita voidaan pitää kaupan luonnonmukaisesti tuotettuina.
7.Mehiläishoitotoimenpiteet ja tunnistaminen
7.1 Mehiläisten tuhoaminen kennoihin mehiläishoidon tuotteita kerättäessä
on kielletty.
7.2 Silpominen, esimerkiksi mehiläiskuningatarten siipien typistäminen, on
kielletty.
7.3 Kuningatar voidaan korvata uudella tappamalla vanha kuningatar.7.4 Koirassikiöiden tuhoaminen on sallittu ainoastaan Varroa jacobsoni -
punkin hävittämiseksi.
7.5 Kemiallisten synteettisten karkotteiden käyttö hunajaa kerättäessä on
kielletty.
7.6 Mehiläistarhan sijaintipaikasta ja pesien tunnistemerkinnöistä on
pidettävä kirjaa. Tarhojen siirrosta on ilmoitettava tarkastuslaitokselle
tai -viranomaiselle tarkastusviranomaisen tai -laitoksen kanssa sovitta-
vassa määräajassa.
7.7 Erityisesti on varmistettava mehiläishoidon tuotteiden keruun, käsittelyn
ja varastoinnin asianmukaisuus. Kaikista näiden vaatimusten täyttämiseen
liittyvistä toimenpiteistä on pidettävä kirjaa.
7.8 Tiedot pesäosastojen poistamisesta ja hunajan keräämistoimista on
merkittävä mehiläistarhasta pidettävään kirjaan.
8.Mehiläishoidossa käytettyjen pesien ja materiaalien ominaisuudet
8.1 Mehiläispesät onvalmistettava pääosin luonnollisista materiaaleista, jotka
eivät aiheuta ympäristölle tai mehiläishoidon tuotteille saastumisvaaraa.
8.2 6.3 kohdan e alakohdassa mainittuja tuotteita lukuun ottamatta pesissä
voidaan käyttää ainoastaan luonnollisia aineita kuten kittivahaa, vahaa ja
kasviöljyjä.
8.3 Uusiin pohjukkeisiin tarvittavan mehiläisvahan on oltava peräisin
luonnonmukaisista tuotantoyksiköistä. Tarkastusviranomainen tai -laitos
voi poikkeuksellisesti antaa luvan sellaisen mehiläisvahan käyttöön, joka
ei ole peräisin kyseisenlaisesta yksiköstä erityisesti uusissa tuotantolai-
toksissa tai siirtymävaiheen aikana, jollei luonnonmukaisesti tuotettua
mehiläisvahaa ole markkinoilla saatavissa ja edellyttäen, että vaha on
kuorimavahaa.
8.4 Sikiöitä sisältävien hunajakakkujen käyttö on kielletty hunajan keruussa.
8.5 Materiaalien suojaamiseksi (kehät, mehiläispesät ja kakusto) erityisesti
tuholaisilta saa käyttää ainoastaan liitteessä II olevassa B osan jaksossa
2 lueteltuja asianmukaisia valmisteita.
8.6 Fysikaalinen käsittely esimerkiksi höyryllä tai avotulella on sallittu.
8.7 Mehiläishoidossa käytettävien materiaalien, rakennusten, laitteiden,
välineiden tai tuotteiden puhdistamiseen ja desinfioimiseen saa käyttää
ainoastaan liitteessä II olevassa E osassa lueteltuja asianmukaisia aineita.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 35
▼M7
LIITE II
A Osa
Lannoitteet ja maanparannusaineet
Kaikkia tuotteita koskevat yleiset edellytykset:
— käyttö ainoastaan liitteen I säännösten mukaisesti,
— käyttö siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotetta käytetään, yleisessä maataloudessa
sovellettavan kyseisten tuotteiden markkinoille saattamista ja käyttöä
koskevan lainsäädännön mukaisesti.
Nimitys Kuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edellytykset
Yhdistelmätuotteet tai tuotteet, jotka sisältävätyksinomaan jäljempänä olevassa luettelossa
mainittuja aineita:
— Lanta Eläinten ulosteiden ja kasviaineen (kuivikkeet)
sekoituksesta koostuva tuote
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Eläinlajit ilmoitettava
Yksinomaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o
2328/91 (
1), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3669/93 (2), 6
artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta laajaperäisestä
karjankasvatuksesta tuleva
— Kuivattu lanta ja siipikarjan dehydratoitu
lantaTarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Eläinlajit ilmoitettavaYksinomaan asetuksen (ETY) N:o 2328/91 6
artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta laajaperäisestä
karjankasvatuksesta tuleva
— Eläinten kiinteän ulosteen komposti, mukaan
lukien siipikarjan lanta ja kompostoitu lantaTarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Eläinlajit ilmoitettava
Teollisesta eläinten kasvatuksesta tulevat kiel-
lettyjä
— Eläinten nestemäinen uloste (lietelanta,
virtsa…)Käyttö valvotun fermentoinnin ja/tai asianmu-
kaisen laimennuksen jälkeen
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Eläinlajit ilmoitettava
Teollisesta eläinten kasvatuksesta tulevat kiel-
lettyjä
— Kompostoitu kotitalousjäte Syntypaikkalajiteltu kotitalousjätekomposti
ainoastaan kasvi- ja eläinjätteestä,
joka on tuotettu jäsenvaltion hyväksymässä sulje-
tussa ja valvotussa keräysjärjestelmässä;
kuiva-aineen enimmäispitoisuudet milligram-
moina kilogrammaa kohti; kadmium: 0,7;
kupari: 70; nikkeli: 25; lyijy: 45; sinkki: 200;
elohopea 0,4; kromi (kokonaismäärä): 70; kromi
(VI): 0 (
3)
Käyttö ainoastaan 31 päivään maaliskuuta 2002
asti
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 36
▼M12
▼M17
▼M7
▼M12
▼M12
Nimitys Kuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edellytykset
— Turve Käyttö rajattu puutarhatalouteen (kauppapuu-
tarhat, kukkaviljely, puiden kasvatus, taimitarhat)
Savimineraalit (perliitti, vermikuliitti jne.).
— Sienten kasvatuksessa käytetyt kompostit Kasvualustan alkuperäisen koostumuksen on
rajoituttava tässä luettelossa esiintyviin tuotteisiin
— Matojen (matokomposti) ja hyönteisten ulos-
teet
— Guano Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Sekakomposti kasviaineksista Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Seuraavat eläinperäiset tuotteet ja sivutuot-
teet:Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Verijauho
— Sarveisluujauho— Sarveisjauho
— Luujauho tai degelatinoitu luujauho
— Kalajauho— Lihajauho
— Höyhenjauho— Villa
— Turkki ►
M12Kromin (VI) enimmäispitoisuus: 0 (3)
mg/kg kuiva-ainetta ◄
— Karvat
— Maitotuotteet— Lannoitteina käytetyt kasviperäiset orgaaniset
tuotteet ja sivutuotteet
(esimerkiksi: öljykakkujauho, kaakaopavun
kuoret, mallasidut…)
— Merilevä ja merilevätuotteet Jos ne saadaan suoraan:
(i) fysikaalisissa prosesseissa, joihin sisältyy
kuivaus, jäädytys ja jauhaminen
(ii) uuttamalla veden tai nestemäisen hapon ja/
tai alkaalisen liuoksen kanssa
(iii) käymisellä
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Sahanpuru ja lastut Puu, jota ei kaatamisen jälkeen ole käsitelty
kemiallisesti
— Kompostoitu kuorike Puu, jota ei kaatamisen jälkeen ole käsitelty
kemiallisesti
— Puun tuhka Puusta, jota ei kaatamisen jälkeen ole käsitelty
kemiallisesti
— Luonnonfosfaatti Neuvoston direktiivissä 76/116/ETY (
4), sellai-
sena kuin se on muuttettuna direktiivillä 89/284/
ETY(5), määritelty tuote
Kadmiumpitoisuus enintään 90 mg/kg P2O5:tä1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 37
▼M7
▼M12
▼M7
▼M17
▼M7
▼M12
▼M7
▼M7
Nimitys Kuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edellytykset
— Alumiinipitoinen kalsiumfosfaatti Direktiivissä 76/116/ETY, sellaisena kuin se on
muuttettuna direktiivillä 89/284/ETY, määritelty
tuote
Kadmiumpitoisuus enintään 90 mg/kg P2O5:tä
Käyttö rajattu emäksiseen maaperään (ph7,5)
— Tuomaskuona Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Käsittelemättömät kaliumsuolat (esimerkiksi:
kainiitti, sylviini…)Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Magnesiumsuolaa mahdollisesti sisältävä
kaliumsulfaattiRaa'asta kaliumsuolasta fyysisesti uuttamalla
saatu tuote, joka sisältää mahdollisesti myös
magnesiumsuolaa
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Tislausjäte ja sen uutteet Lukuun ottamatta ammoniumtisleitä
— Luonnon kalsiumkarbonaatti
(esimerkiksi: liitu, merkeli, jauhettu kalkki-
mineraali, kalkkipitoinen leväjauho (maerl),
fosfaattikalkki)
— Luonnon kalsium- ja magnesiumkarbonaatti
(esimerkiksi: magnesiumliitu, jauhettu dolo-
miitti kalkki)
— Magnesiumsulfaatti
(esimerkiksi: kiseriitti)Yksinomaan luonnosta peräisin oleva
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Kalsiumkloridiliuos Omenapuille lehtilannoitteena havaitun kalsiumin
puutoksen vuoksi
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Kalsiumsulfaatti (kipsi) Neuvoston direktiivissä 76/116/ETY, sellaisena
kuin se on muuttettuna direktiivillä 89/284/ETY,
määritelty tuote
Yksinomaan luonnosta peräisin oleva
Sokerin tuotannosta saatu liejukalkki Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Käyttö ainoastaan 31 päivään maaliskuuta 2002
asti
— Rikki Neuvoston direktiivissä 76/116/ETY, sellaisena
kuin se on muuttettuna direktiivillä 89/284/ETY,
määritelty tuote
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Hivenaineet Direktiivissä 89/530/ETY (6) olevat aineet
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Natriumkloridi Yksinomaan vuorisuola
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Kivijauho1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 38
▼M17
▼M7
▼M12
▼M7
▼M7
(1) EYVL N:o L 218, 6.8.1991, s. 1
(2) EYVL N:o L 338, 31.12.1993, s. 26
►M12(3) Määritysraja. ◄
(4) EYVL N:o L 24, 30.1.1976, s. 21
(5) EYVL N:o L 111, 22.4.1989, s. 34
(6) EYVL N:o L 281, 30.9.1989, s. 116
B. TORJUNTA-AINEET
1.Kasvinsuojeluaineet
Yleiset edellytykset, joita sovelletaan kaikkiin seuraavista tehoaineista
koostuviin tai niitä sisältäviin tuotteisiin:
— käyttö ainoastaan liitteen I määräysten mukaisesti
— käyttö ainoastaan voimassa olevan torjunta-aineita koskevan
lainsäädännön erityisten säännösten ja määräysten mukaisesti jäsen-
valtiossa, jossa tuotetta käytetään (mikäli aiheellista(*)).
I.Kasvi- tai eläinperäiset aineet
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
Azadirachtaindica -lajista (neempuu) uutta-
malla saatu atsadiraktiiniTuhohyönteisten torjunta-aine
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
(*) Mehiläisvaha Leikkaushaavojen käsittelyaine
Gelatiini Tuhoeläinten torjunta-aine
(*) Hydrolysoituneet proteiinit Houkuttimena
Käyttö ainoastaan hyväksyttyinä yhdis-
telminä muiden tässä liitteessä II olevassa
B osassa lueteltujen asianmukaisten tuot-
teiden kanssa
Lesitiini Sienitautien torjunta-aine
Nicotiana tabacum -lajista tehty uutos
(vesiliuos)Tuhoeläinten torjunta-aine,
ainoastaan kirvoja vastaan subtrooppisilla
hedelmäpuilla (esim. appelsiini ja sitruuna)
ja trooppisilla lajeilla (esim. banaanit);
voidaan käyttää ainoastaan kasvukauden
alussa
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
Voidaan käyttää ainoastaan 31 päivään
maaliskuuta 2002 asti
Kasviöljyt (mm. minttuöljy, mäntyöljy,
kuminaöljy)Hyönteisten, punkkien ja sienitautien
torjunta-aine ja itämisen estoaine
Chrysanthemum cinerariaefolium -lajista
uutetut pyretriinitTuhoeläinten torjunta-aine
Quassia amara -lajista uutettu kvassia Tuhoeläinten torjunta-aine, karkote1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 39
(*) Tietyissä jäsenvaltioissa tähdellä (*) merkittyjä tuotteita ei pidetä kasvinsuojeluaineina
eikä niihin sovelleta torjunta-aineita koskevaa lainsäädäntöä.▼M12
▼M15
▼M12
▼M17
▼M12
▼M12
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
Derriseliptica-, Lonchocarpus - taiCubé- ja
Terphrosia -lajeista uutettu rotenoniTuhoeläinten torjunta-aine
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
(*) Tietyissä jäsenvaltioissa tähdellä (*) merkittyjä tuotteita ei pidetä kasvinsuojeluaineina eikä niihin
sovelleta torjunta-aineita koskevaa lainsäädäntöä.
II.Tuhoeläinten biologiseen torjuntaan käytetyt mikro-organismit
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
Mikro-organismit (bakteerit, virukset ja
sienet) esim. Bacillus thuringensis ,Granu-
losis virus jne.Ainoastaan tuotteet, joita ei ole neuvoston
direktiivin 90/220/ETY (1) mukaisesti
geneettisesti muunnettu
(1) EYVL N:o L 117, 8.5.1990, s. 15.
III.Ainoastaan pyydyksissä ja/tai haihduttimissa käytettävät aineet
Yleiset edellytykset:
— pyydysten ja/tai haihduttimien on estettävä aineiden pääsy
ympäristöön ja aineiden kosketus viljeltävien kasvien kanssa
— pyydykset on kerättävä käytön jälkeen ja hävitettävä turvallisesti
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
(*) Diammoniumfosfaatti Houkuttimena
ainoastaan pyydyksissä
Metaldehydi Nilviäisten torjunta-aine
Käytettäväksi ainoastaan pyydyksissä, joissa
käytetään kehittyneempien eläinlajien
karkotetta.
Voidaan käyttää ainoastaan 31 päivään
maaliskuuta 2002
Feromonit Houkutin; seksuaalisen käyttäytymisen
häirintäaine
ainoastaan pyydyksissä ja haihduttimissa
Pyretroidit (deltametriini ja lambda-syhalo-
triini)Tuhoeläinten torjunta-aine;
ainoastaan pyydyksissä, joissa on erityisiä
houkuttimia
Ainoastaan Batroceraolea -lajin jaCeratitis
capitata wied -lajin tuholaisiin
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
Voidaan käyttää ainoastaan 31 päivään
maaliskuuta 2002 asti
(*) Tietyissä jäsenvaltioissa tähdellä (*) merkittyjä tuotteita ei pidetä kasvinsuojeluaineina eikä niihin
sovelleta torjunta-aineita koskevaa lainsäädäntöä.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 40
▼M17
▼M12
▼M12
IV.Muita luonnonmukaisessa viljelyssä käytettäviä aineita
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
Kuparisuolat kuparihydroksidin, kupariok-
sykloridin, kolmiemäksisen kuparisulfaatin,
kuparioksiidin muodossaSienitautien torjunta-aine,
voidaan käyttää ainoastaan 31 päivään
maaliskuuta 2002 asti
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
(*) Etyleeni Banaanien kypsytys
Rasvahapon kaliumsuola (pehmeä saippua) Tuhoeläinten torjunta-aine
(*) Kaliumalumiinisulfaatti (Kaliniitti) Banaanien kypsymisen estäminen
Rikkikalkki (kalsiumpolysulfidi) Sienitautien, hyönteisten ja punkkien
torjunta-aine
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
Parfiiniöljy Hyönteisten ja punkkien torjunta-aine
Mineraaliöljyt Tuholaisten ja sienitautien torjunta-aine,
käytettäväksi ainoastaan hedelmäpuilla,
viiniköynnöksillä, oliivipuilla ja trooppisilla
lajikkeilla (esim. banaanit)
Voidaan käyttää ainoastaan 31 päivään
maaliskuuta 2002 asti
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
Kaliumpermanganaatti Sienitautien ja bakteerien torjunta-aine,
käytettäväksi ainoastaan hedelmä- ja oliivi-
puilla, ja viiniköynnöksillä
(*) Kvartsihiekka Karkote
Rikki Sienitautien ja punkkien torjunta-aine,
karkote
(*) Tietyissä jäsenvaltioissa tähdellä (*) merkittyjä tuotteita ei pidetä kasvinsuojeluaineina eikä niihin
sovelleta torjunta-aineita koskevaa lainsäädäntöä.
2. Eläinsuojien ja eläinten pidossa käytettävien laitteiden tuholaisten ja
tautien torjunta-aineet:
Jaksossa 1 luetellut tuotteet
Jyrsijöiden torjuntaan käytettävät torjunta-aineet.
C. REHUAINEET
1.Kasviperäiset rehuaineet
1.1 Viljat, jyvät, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän luokkaan
kuuluvat seuraavat:
Kaura jyvinä, hiutaleina, rehujauhona, kuorina ja leseinä; ohra jyvinä,
proteiinina ja rehujauhona; riisi jyvinä, rouhittuna, leseinä ja alkiokak-
kuna; hirssi jyvinä; ruis jyvinä, rehujauhona, rehuna ja leseinä; durra
jyvinä; vehnä jyvinä, rehujauhona, leseinä, gluteenirehuna, gluteenina ja1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 41
▼M17
▼M12
▼M15
▼M15
alkioina; spelttivehnä jyvinä; ruisvehnä jyvinä; maissi jyvinä, leseinä,
rehujauhona, alkiokakkuna ja gluteenina; mallasidut; mäski.
1.2 Öljykasvien siemenet tai öljypitoiset hedelmät, niistä saatavat tuotteet ja
sivutuotteet. Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat:
Rypsi siemeninä, kakkuna ja kuorina; soijapavut papuina, paahdettuina,
kakkuna ja kuorina; auringonkukansiemenet siemeninä ja kakkuna;
puuvilla siemeninä ja siemenkakkuna; pellavansiemenet siemeninä ja
kakkuna; seesaminsiemenet siemeninä ja kakkuna; palmunydinkakku;
nauriin siemenet kakkuna ja kuorina; kurpitsansiemenet kakkuna;
oliivimassa (fysikaalisesti uuttamalla).
1.3 Palkokasvien siemenet, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän
luokkaan kuuluvat seuraavat:
Kahviherne siemeninä; linssivirvilä siemeninä; peltonätkelmä asianmu-
kaisella tavalla lämpökäsiteltyinä siemeninä; herne siemeninä,
rehujauhona ja leseinä; härkäpapu siemeninä, rehujauhona ja leseinä;
virnat siemeninä ja lupiini siemeninä.
1.4 Juurimukulat ja juurekset, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän
luokkaan kuuluvat seuraavat:
Sokerijuurikasleike, kuivattu juurikas, peruna, bataatti mukuloina,
maniokki juurina, perunapulppa (perunatärkkelyksen uuton sivutuote),
perunatärkkelys, perunaproteiini ja tapioka.
1.5 Muut siemenet ja hedelmät, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän
luokkaan kuuluvat seuraavat:
Johanneksenleipäpuun palot, sitrushedelmämassa, omenan puristemassa,
tomaattimassa ja viinirypälemassa.
1.6 Nurmirehut ja karkearehu. Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat:
Sinimailanen, sinimailasjauho, apila, apilajauho, ruoho (rehukasveista),
viherjauho, heinä, säilörehu, viljakasvien oljet ja rehuna käytettävät
juurikasvit.
1.7 Muut kasvit, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän luokkaan
kuuluvat seuraavat:
Melassi sideaineena rehuseoksissa, merileväjauho (merilevästä kuivaa-
malla ja murskaamalla saatu tuote, joka on pesty jodipitoisuuden
alentamiseksi), kasvijauheet ja -uutteet, kasviproteiiniuutteet (yksino-
maan nuorille eläimille), mausteet ja yrtit.
2.Eläinperäiset rehuaineet
2.1 Maito ja maitotuotteet. Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat:
Direktiivin 92/46/ETY(1) 2 artiklassa määritelty raakamaito, maitojauhe,
rasvaton maito, rasvaton maitojauhe, piimä, piimäjauhe, hera, herajauhe,
vähäsokerinen herajauhe, heravalkuaisjauhe (fysikaalisella menetelmällä
uutettu), kaseiinijauhe ja laktoosijauhe.
2.2 Kalat, muut merieläimet, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän
luokkaan kuuluvat seuraavat:
Kala, kalaöljy ja kalanmaksaöljy, joita ei ole puhdistettu; entsyymien
avulla tuotetut kala-, nilviäis- tai äyriäisautolysaatit, hydrolysaatit ja
proteolysaatit liukoisessa tai liukenemattomassa muodossa, yksinomaan
nuorille eläimille.
Kalajauho
3.Kivennäisperäiset rehuaineet
Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat:
Natrium:
puhdistamaton merisuola
karkea vuorisuolanatriumsulfaattinatriumkarbonaatti1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 42
(1) EYVL L 268, 19.10.1994, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 94/71/EY (EYVL L 368, 31.12.1994, s. 33),
▼M15
natriumbikarbonaatti
natriumkloridi
Kalsium:
lithothamneae ja kalkkipitoinen merilevä (maerl)
vesieläinten kuoret (mustekalojen luut mukaan lukien)
kalsiumkarbonaattikalsiumlaktaattikalsiumglukonaatti
Fosfori:luujauhosta saostettu dikalsiumfosfaatti
defluorinoitu dikalsiumfosfaattidefluorinoitu monokalsiumfosfaatti
Magnesium:vedetön magnesiumoksidi
magnesiumsulfaattimagnesiumkloridimagnesiumkarbonaatti
Rikki:natriumsulfaatti
D. REHUN LISÄAINEET, TIETYT ELÄINTEN RUOKINNASSA
KÄYTETTÄVÄT TUOTTEET (DIREKTIIVI 82/471/ETY) JA REHUISSA
KÄYTETTÄVÄT VALMISTUKSEN TEKNISET APUAINEET
1. Rehun lisäaineet
1.1 Hivenaineet. Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat:
E1 Rauta:
rauta(II)karbonaatti
rauta(II)sulfaatti, monohydraatti
rauta(III)oksidi
E2 Jodi:
kalsiumjodaatti, vedetön
kalsiumjodaatti, heksahydraattikaliumjodidi
E3 Koboltti:
koboltti(II)sulfaatti, monohydraatti ja/tai heptahydraatti
emäksinen koboltti(II)karbonaatti, monohydraatti
E4 Kupari:
kupari(II)oksidi
emäksinen kupari(II)karbonaatti, monohydraatti
kupari(II)sulfaatti, pentahydraatti
E5 Mangaani:
mangaani(II)karbonaatti
mangaani(II)oksidi ja mangaani(III)oksidi
mangaani(II)sulfaatti, mono- ja/tai tetrahydraatti
E6 Sinkki:
sinkkikarbonaatti
sinkkioksidi
sinkkisulfaatti, mono- ja/tai heptahydraatti
E7 Molybdeeni:
ammoniummolybdaattinatriummolybdaatti1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 43
▼M15
E8 Seleeni:
natriumselenaatti
natriumseleniitti.
1.2 Vitamiinit, niiden esiasteet ja kemiallisesti tarkkaan määritellyt, samalla
tavoin vaikuttavat aineet. Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat:
Direktiivin 70/524/ETY(1) nojalla sallitut vitamiinit:
— mieluiten saatuina raaka-aineista, joita luonnostaan esiintyy rehuissa
tai
— synteettiset vitamiinit, jotka ovat identtisiä luonnollisten vitamiinien
kanssa ainoastaan yksimahaisille.
1.3 Entsyymit. Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat:
Direktiivin 70/524/ETY nojalla sallitut entsyymit.
1.4 Mikro-organismit. Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat mikro-organismit:
Kaikki direktiivin 70/524/ETY nojalla sallitut mikro-organismit.
1.5 Säilöntäaineet. Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat:
E 236 Muurahaishappo ainoastaan säilörehua varten
E 260 Etikkahappo ainoastaan säilörehua varten
E 270 Maitohappo ainoastaan säilörehua varten
E 280 Propionihappo ainoastaan säilörehua varten
1.6 Sidonta-aineet, paakkuuntumisenestoaineet ja sakeuttamisaineet. Tähän
luokkaan kuuluvat seuraavat:
E 551b Kolloidinen silikaatti
E 551c PiimaaE 553 Sepioliitti
E 558 Bentoniitti
E 559 Kaoliinit
E 561 Vermikuliitti
E 599 Perliitti.
2. Tietyt eläinten ruokinnassa käytettävät tuotteet.
Tähän luokkaan kuuluvat seuraavat aineet:
—
3. Rehujen valmistuksessa käytettävät tekniset apuaineet3.1 Tekniset apuaineet säilörehun valmistuksessa. Tähän luokkaan kuuluvat
seuraavat:
Merisuola, karkea vuorisuola, entsyymit, hiivat, hera, sokeri, sokerijuur-
ikasjätemassa, viljakasveista saatava jauho, melassit sekä maitohappo-,
etikkahappo-, muurahaishappo- ja propionihappobakteerit.
Jos riittävä käyminen ei onnistu sääolosuhteiden vuoksi, tarkastusvir-
anomainen tai -laitos voi sallia maito-, muurahais-, propioni- ja
etikkahappojen käytön säilörehun valmistuksessa.
E. ELÄINSUOJIEN JA ELÄINTEN PIDOSSA KÄYTETTÄVIEN JA LAIT-
TEIDEN (ESIM. KALUSTO JA VÄLINEET) PUHDISTAMISESSA JA
DESINFIOINNISSA SALLITUT AINEET
Kalium- ja natriumsaippua
Vesi ja vesihöyry
Kalkkimaito
Kalkki
Sammuttamaton kalkkiNatriumhypokloriitti (esim. nestemäinen valkaisuaine)1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 44
(1) EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 98/19/EY (EYVL L 96, 28.3.1998, s. 39).
▼M15
Natriumhydroksidi
KaliumhydroksidiVetyperoksidiLuontaiset kasviuutteet
Sitruuna-, peretikka-, muurahais-, maito-, oksaali- ja etikkahappo
AlkoholiTyppihappo (maitolaitteistot)
Fosforihappo (maitolaitteistot)
FormaldehydiVedinten ja lypsyvälineiden puhdistus- ja desinfiointiaineetNatriumkarbonaatti
F. MUUT AINEET1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 45
▼B
LIITE III
TARKASTUSTA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET JA VARO-
TOIMENPITEET 8 JA 9 ARTIKLASSA TARKOITETUSSA
TARKASTUSJÄRJESTELMÄSSÄ
A. 1Maataloustuotannosta tai keräilystä peräisin olevat kasvit ja kasvi-
tuotteet
1. Tuotannon on tapahduttava yksikössä, jonka viljelylohkot ja tuotanto- ja
varastotilat ovat selvästi erillään sellaisten yksiköiden vastaavista lohkoista
ja tiloista, jotka eivät tuota tämän asetuksen sääntöjen mukaisesti; jalostus-
ja/tai pakkaustilat voivat muodostaa osan yksiköstä, jos sen toiminta on
rajoittunut omien maataloustuotteiden jalostamiseen tai pakkaamiseen.
2. Kun tarkastusjärjestelmän toteuttaminen aloitetaan, tuottajan, vaikka hänen
toimintansa rajoittuisikin luonnonvaraisten kasvien keräilyyn, ja tarkastus-
laitoksen on:
— laadittava yksikön täydellinen kuvaus, josta käyvät ilmi varastointi- ja
tuotantopaikat, ja/tai keräilyalueet, ja tarvittaessa paikat, joissa tiettyjä
jalostus- ja/tai pakkaustoimia suoritetaan,
— vahvistettava kaikki käytännön toimenpiteet, jotka tuottajan on toteu-
tettava yksikkötasolla tämän asetuksen säännösten noudattamisen
varmistamiseksi, ja
— vahvistettava luonnonvaraisten kasvien keräilyn osalta ulkopuolisten
tarvittaessa antamat takeet, joiden avulla tuottaja voi osoittaa, että
liitteessä I olevan 4 kohdan määräyksiä noudatetaan.
Tämän kuvauksen ja kyseisten toimenpiteiden on oltava tarkastuskertomuk-
sessa, jonka kyseinen tuottaja varmentaa nimikirjoituksellaan.
Lisäksi kertomuksessa on oltava:
— päivä, jona kyseisillä lohkoilla ja/tai keräilyalueilla on viimeksi käytetty
tuotteita, joiden käyttö ei ole sopusoinnussa 6 artiklan 1 kohdan b
alakohdan kanssa,
— tuottajan sitoumus toimia 5 ja 6 artiklassa säädetyllä tavalla ja hyväksyä
seuraamuksena rikkomisesta 9 artiklan 9 kohdan ja tarvittaessa 10
artiklan 3 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden soveltaminen.
3. Tuottajan on vuosittain tarkastuslaitoksen osoittamaan päivään mennessä
ilmoitettava laitokselle kasvituotteittensa tuotantosuunnitelma lohkoittain
eriteltynä.
4. Kirjanpito ja/tai muu asiakirja-aineisto on hoidettava niin, että tarkastuslai-
toksen on mahdollista saada selville ostetut aineet
Jos yksikkö jalostaa itse omat maataloustuotteensa, kirjanpidossa on oltava
myös tässä liitteessä olevan B osan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa
tarkoitetut tiedot.
5. On kiellettyä varastoida yksikössä muita kuin sellaisia aineita, jotka ovat 6
artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan mukaiset.
6. Ilmoittamattomien tarkastuskäyntien lisäksi tarkastuslaitoksen on tehtävä
yksikön täydellinen tarkastus paikalla ainakin kerran vuodessa. Tarkastuk-
sessa voidaan ottaa näytteitä sellaisten tuotteiden käytön tutkimiseksi, joita
ei ole hyväksytty tämän asetuksen mukaisesti. Edellä tarkoitettuja näytteitä
on kuitenkin otettava, jos epäillään muiden kuin sallittujen tuotteiden
käyttöä. Tarkastuskertomus on laadittava jokaisesta tarkastuskäynnistä, ja
sen on oltava yksikön vastuuhenkilön nimikirjoituksellaan varmentama.
7. Tuottajan on sallittava tarkastuslaitoksen pääsy tarkastamaan varasto- ja
tuotantotiloja, viljelylohkoja sekä kirjanpitoa ja siihen liittyviä tositteita.
Hänen on toimitettava tarkastuslaitokselle kaikki tiedot, joita pidetään
tarpeellisina tarkastusta varten.
8.1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita saa kuljettaa toisiin yksiköihin,
mukaan lukien tukkukauppiaat ja vähittäiskauppiaat, ainoastaan sellaisissa
pakkauksissa tai säiliöissä, jotka on suljettu tavalla, joka estää niiden sisällön1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 46
▼M15
▼B
▼M4
▼B
▼M1
▼B
▼M4
▼M4
korvaamisen toisella tuotteella, ja jotka on varustettu etiketöinnillä, josta käy
ilmi:
a) tuotteen tuottamisesta tai valmistamisesta vastaavan henkilön nimi ja
osoite tai jos muu myyjä mainitaan, ilmoitus, josta vastaanottajayksikkö
ja tarkastuslaitos saa helposti selville tuotteen tuotannosta vastaavan
henkilön,
b) tuotteen nimi, mukaan lukien viittaus luonnonmukaiseen tuotantotapaan
sovellettavien 5 artiklan säännösten mukaisesti,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisten muiden säännöksillä
säädettyjen merkintöjen soveltamista.
8.2. Pakkauksen tai kuljetusastioiden sulkeminen ei ole tarpeen, jos kuljetus
tapahtuu:
a) tuottajan ja muun toimijan välillä, jotka molemmat kuuluvat 9 artiklassa
tarkoitettuun tarkastusjärjestelmään, ja
b) jos tuotteiden saatteena on asiakirja, josta käy ilmi 8.1 kohdassa vaaditut
tiedot.
9. Kun toimijalla on useita tuotantoyksikköjä samalla alueella, alueen niihin
yksiköihin, jotka tuottavat muita kuin 1 artiklassa tarkoitettuja kasveja tai
kasvituotteita, sekä raaka-aineiden (esimerkiksi lannoitteet, kasvinsuojeluai-
neet, siemenet) varastointipaikkoihin on myös sovellettava
tarkastusjärjestelmää 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 3 ja 4 kohdan
osalta. Kasveja, jotka ovat samaa lajiketta kuin ne, jotka on tuotettu 1
kohdassa tarkoitetussa yksikössä, ei saa tuottaa näissä yksiköissä.
Tuottajat voivat kuitenkin poiketa edellisen alakohdan viimeisessä virk-
keessä tarkoitetusta säännöstä:
a) monivuotisten kasvien tuotannon osalta (puiden, viiniköynnösten ja
humalan viljely), jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
1. kyseinen tuotanto kuuluu siirtymäsuunnitelmaan, johon tuottaja on
muodollisesti sitoutunut ja jossa kyseisten maiden viimeisen osuuden
muuttaminen luonnonmukaiseen tuotantoon aloitetaan mahdolli-
simman lyhyen ajan kuluessa, joka ei missään tapauksessa saa
ylittää viittä vuotta;
2. kaikkia kyseisestä yksiköstä saatuja tuotteita pidetään pysyvästi
erillään asianmukaisilla toimenpiteillä;
3. tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle on ilmoitettu jokaisen kyseisen
tuotteen korjuusta vähintään 48 tuntia ennakolta;
4. tuottaja antaa viipymättä korjuun jälkeen tarkastusviranomaiselle tai -
laitokselle tiedoksi kyseisissä yksiköissä korjatut täsmälliset määrät ja
samanaikaisesti kaikki ominaisuudet, joiden avulla tuotanto voidaan
tunnistaa (esimerkiksi laatu, väri, keskipaino jne.); tuottaja varmistaa
että erillään pitämisen varmistamiseksi tarkoitetut toimenpiteet on
toteutettu;
5. tarkastusviranomainen tai -laitos on hyväksynyt siirtymissuunnitelman
ja 1 ja 2 kohdassa mainitut toimenpiteet; tämä hyväksyminen on
varmistettava vuosittain siirtymissuunnitelman käynnistymisen
jälkeen;
b) jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten sopimien maanviljelystut-
kimukseen tarkoitettujen maiden osalta, jos a kohdassa mainitut
edellytykset 2, 3, 4 ja edellytyksen 5 asiaankuuluva osa täyttyvät;
c) siementen, kasvinviljelyaineiston ja kasviaineiston osalta, jos a kohdassa
mainitut edellytykset 2, 3, 4 ja edellytyksen 5 asiaankuuluva osa
täyttyvät.
A.2Eläintuotannosta peräisin olevat eläimet ja eläintuotteet
1. Kun eläintuotantoa koskevan erityisen tarkastusjärjestelmän täytäntöönpano
aloitetaan, tuottajan ja tarkastuslaitoksen on
— laadittava eläinten kasvatuksessa käytettävien rakennusten, laidunten,
ulkojaloittelualueiden, ulkotarhojen jne. sekä tarvittaessa eläinten ja
eläintuotteiden, raaka-aineiden ja tuotantopanosten varastointi-, pakkaus-
ja jalostustilojen täydellinen kuvaus,
— laadittava karjanlannan varastointijärjestelmän täydellinen kuvaus,— laadittava kyseisen karjanlannan levitystä koskeva suunnitelma, josta on
sovittu tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen kanssa, ja samassa yhteydessä
kasvintuotantoon tarkoitettujen pinta-alojen täydellinen kuvaus,1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 47
▼M9
▼M15
▼M15
— tarvittaessa esitettävä muiden viljelijöiden kanssa tehtyjen sopimusten
kattamat järjestelyt karjanlannan levityksen osalta,
— luonnonmukaisen tuotantoyksikön eläinten hoitosuunnitelma (esim.
ruokintaan, lisääntymiseen ja terveyteen liittyvät toimenpiteet),
— esitettävä kaikki eläintuotantotilalla tämän asetuksen säännösten noudatta-
misen varmistamiseksi toteutettavat käytännön toimenpiteet.
Kyseiset kuvaukset ja toimenpiteet on sisällytettävä tarkastuskertomukseen,
jonka asianomainen tuottaja vahvistaa nimikirjoituksellaan.
Kyseiseen kertomukseen sisältyy lisäksi eläinten pitäjän sitoumus noudattaa
toiminnassaan 5 ja 6 artiklan säännöksiä sekä hyväksyä rikkomusten sattuessa
9 artiklan 9 kohdassa ja tarvittaessa 10 artiklan 3 kohdassa säädettyjen
toimenpiteiden täytäntöönpano.
2. A.1 osan 1 ja 4-8 kohdassa määrättyjä kasveja ja kasvituotteita koskevia
yleisiä tarkastusvaatimuksia sovelletaan myös eläimiin ja eläintuotteisiin.
Kyseisistä säännöistä poiketen tilalla saa olla eläinlääkintään tarkoitettuja
allopaattisia lääkevalmisteita ja antibiootteja, jos nämä ovat eläinlääkärin
liitteessä I tarkoitettujen hoitojen yhteydessä määräämiä, niitä säilytetään
valvotussa paikassa ja niistä pidetään maatilalla kirjaa.
3. Eläimet on tunnistemerkittävä pysyvällä tavalla kullekin lajille soveltuvaa
menetelmää käyttäen siten, että suurten nisäkkäiden osalta merkitään
yksittäiset eläimet ja siipikarjan sekä pienten nisäkkäiden osalta yksittäiset
eläimet tai erät.
4. Eläimiä koskevat muistiinpanot on laadittava rekisterin muotoon ja säily-
tettävä tilalla sellaisessa paikassa, että ne ovat jatkuvasti
tarkastusviranomaisten tai -laitosten saatavilla.
Kyseisiin eläimiä koskeviin muistiinpanoihin, joiden tarkoituksena on antaa
täydellinen kuvaus karjan tai parven hoitotavasta, on sisällytettävä seuraavat
tiedot:
— tilalle tuotavat uudet eläimet lajeittain: niiden alkuperä ja saapumispäivä,
siirtymävaihe, tunnistemerkki, suoritetut eläinlääkinnälliset toimenpiteet,
— tilalta vietävät eläimet: ikä, lukumäärä ja paino teuraseläimen osalta,
tunnistemerkki ja määräpaikka,
— yksityiskohtaiset tiedot kuolleista eläimistä ja tähän liittyvät syyt,
— rehut: tyyppi mukaan lukien täydennysrehut, eri rehuaineiden osuudet
rehuannoksessa, ajat, jolloin eläimet voivat liikkua vapaasti jaloittelua-
lueilla, vuodenaikojen mukainen siirtyminen laitumelta toiselle, jos
mahdollisuutta on rajoitettu,
— tautien ehkäisy, hoitotoimenpiteet ja eläinlääkinnälliset hoidot: hoitopäivä,
taudinmääritys, hoitoon käytetty valmiste, hoitomenetelmä, eläinlääkärin
hoitoa varten määräämä lääkitys perusteluineen ja varoaika, joka on
odotettava ennen kuin eläintuotteita on lupa pitää kaupan.
5. Jos tuottajalla on samalla alueella useita eläintuotantotiloja, on myös niihin
yksiköihin, joissa tuotetaan muita kuin 1 artiklassa tarkoitettuja eläimiä tai
eläintuotteita, sovellettava tarkastusjärjestelmää tämän eläimiä ja eläintuotteita
koskevan jakson 1 kohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannen luetelmakohdan
osalta sekä eläinten hoitoa, eläimiä koskevia muistiinpanoja sekä eläinten
kasvatuksessa käytettävien valmisteiden varastoinnissa noudatettavia periaat-
teita koskevien säännösten osalta.
B.Kasvituotteiden ja eläintuotteiden sekä kasvi- ja eläintuotteita sisältävien
elintarvikkeiden valmistusyksiköt
1) Kun tarkastusjärjestelmä toteutetaan ensimmäistä kertaa, tarkastuslaitoksen ja
toimijan on:
— laadittava yksikön täydellinen kuvaus, josta käy ilmi maataloustuotteiden
jalostukseen, pakkaamiseen ja varastointiin ennen ja jälkeen näitä
toimintoja käytettävät tilat;
— vahvistettava kaikki käytännön toimenpiteet, jotka on toteutettava
yksikkötasolla, jotta varmistuttaisiin tämän asetuksen noudattamisesta.
Tämän kuvauksen ja kyseisten toimenpiteiden on oltava tarkastuskertomuk-
sessa, jonka kyseisen yksikön vastuuhenkilö varmentaa nimikirjoituksellaan.
Lisäksi kertomuksessa on oltava erikseen toimijan sitoumus suorittaa toimet
siten, että 5 artiklan säännöksiä noudatetaan, ja hyväksyä seuraamuksena
rikkomisesta 9 artiklan 9 kohdassa ja tarvittaessa 10 artiklan 3 kohdassa
tarkoitettujen toimenpiteiden soveltaminen.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 48
▼B
▼M4
▼B
2) Kirjanpito on hoidettava niin, että tarkastuslaitoksen on mahdollista saada
selville:
— yksikölle toimitetut 1 artiklassa tarkoitetut maataloustuotteet, niiden
alkuperä ja määrät;
— yksiköstä luovutetut 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet, niiden määrät ja
vastaanottajat;
— muut tiedot, joita tarkastuslaitos tarvitsee toimintojen riittävän tarkas-
tuksen suorittamiseksi, kuten yksikölle toimitetut ainesosat, lisäaineet ja
tuotannon apuaineet, niiden alkuperä ja määrät sekä jalostettujen
tuotteiden koostumus.
3) Jos yksikössä jalostetaan, pakataan tai varastoidaan myös muita kuin 1
kohdassa tarkoitettuja tuotteita:
— yksiköllä on oltava erilliset tilat 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden
varastoimiseksi, ennen ja jälkeen toimintojen;
— toiminnot on suoritettava yhtenäisenä jaksona, kokonaisina erinä,
ajallisesti tai paikallisesti erillään vastaavista, muille kuin 1 artiklassa
tarkoitetuille tuotteille suoritettavista toiminnoista;
— jos toimintoja ei suoriteta usein, niistä on ilmoitettava tarkastuslaitoksen
kanssa yhdessä sovitussa määräajassa etukäteen;
— on toteutettava tarvittavat toimenpiteet erän tunnistamiseksi ja sekaan-
nuksen välttämiseksi niiden tuotteiden kanssa, joita ei ole tuotettu tässä
asetuksessa esitettyjen tuotantosääntöjen mukaisesti.
4) Ilmoittamattomien tarkastuskäyntien lisäksi tarkastuslaitoksen on suoritettava
vähintään kerran vuodessa yksikön fyysinen tarkastus. Muiden kuin tässä
asetuksessa hyväksyttyjen aineiden löytämiseksi voidaan ottaa näytteitä.
Näytteitä on kuitenkin otettava, jos epäillään muiden kuin hyväksyttyjen
tuotteiden käyttöä. Jokaisen tarkastuskäynnin jälkeen on laadittava tarkastus-
kertomus, joka on tarkastusyksikön vastuuhenkilön nimikirjoituksellaan
varmentama.
5) Toimijan on päästettävä tarkastuslaitos tarkastamaan yksikköä, sen kirjanpitoa
ja siihen liittyviä todisteita. Sen on annettava tarkastuslaitokselle kaikki
tarkastusta varten tarvittavat tiedot.
6) Edellä 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita saa kuljettaa toisiin yksiköihin,
mukaan lukien tukkukauppiaat ja vähittäiskauppiaat, ainoastaan sellaisissa
pakkauksissa tai säiliöissä, jotka on suljettu tavalla, joka estää niiden sisällön
korvaamisen toisella tuotteella, ja jotka on varustettu etiketöinnillä, josta käy
ilmi:
a) tuotteen tuottamisesta tai valmistamisesta vastuussa olevan henkilön nimi
ja osoite tai, jos mainitaan jokin toinen myyjä, ilmoitus, josta vastaanotta-
jayksikkö ja tarkastuslaitos saa helposti selville tuotteen tuotannosta
vastuussa olevan henkilön,
b) tuotteen nimi, mukaan lukien viittaus luonnonmukaiseen tuotantotapaan
soveltuvien 5 artiklan säännösten mukaisesti,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisten muiden säännöksillä
säädettyjen merkintöjen soveltamista.
Edellä 1 artiklassa tarkoitettua tuotetta vastaanottaessaan toimijan on
tarkastettava, että pakkaus tai säiliö on suljettu, jos sitä vaaditaan, ja että A
osan 8.1 kohdan tai C osan 8 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut
merkinnät on tehty. Tarkastuksen tulokset on mainittava selvästi B osan 2
kohdassa tarkoitetuissa kertomuksissa. Jos tarkastuksessa jää epäselväksi,
onko tuote lähtöisin toimijalta, joka kuuluu 9 artiklassa säädettyyn
tarkastusjärjestelmään, tuotetta ei saa jalostaa tai pakata ennen kuin
epäselvyys on poistettu, ellei tuotetta saateta markkinoille ilman luonnonmu-
kaiseen tuotantotapaan viittaavaa merkintää.
C.Kasvituotteiden, eläintuotteiden ja kasvi- ja/tai eläintuotteita sisältävien
elintarvikkeiden tuojat kolmansista maista
1. Kun tarkastusjärjestelmän toteuttaminen aloitetaan, maahantuojan ja tarkas-
tuslaitoksen on:
— laadittava maahantuojan tilojen ja maahantuontitoiminnan täydellinen
kuvaus, josta käy mahdollisimman hyvin ilmi yhteisöön tuotavien
tuotteiden yhteisöön saapumispaikat sekä kaikki muut tilat, joita
maahantuoja aikoo käyttää tuotujen tuotteiden varastointiin,1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 49
▼M4
▼M15
▼M4
▼M4
— kaikki käytännön toimenpiteet, jotka maahantuojan on toteutettava tämän
asetuksen noudattamisen varmistamiseksi.
Tämän kuvauksen ja kyseisten toimenpiteiden on oltava tarkastuskertomuk-
sessa, jonka maahantuoja varmentaa nimikirjoituksellaan.
Lisäksi kertomuksessa on oltava erikseen maahantuojan sitoumus:
— suorittaa maahantuontitoimet siten, että 11 artiklan säännöksiä noudatetaan
ja hyväksyä seuraamuksena rikkomisesta 9 artiklan 9 kohdassa tarkoi-
tettujen toimenpiteiden toteuttaminen,
— taata, että tarkastuslaitos pääsee tarkastamaan varastointitilat, joita
maahantuoja aikoo käyttää, tai jos nämä varastointitilat sijaitsevat jossakin
toisessa jäsenvaltiossa tai jollakin toiselle alueella, taata, että tarkastuksen
voi suorittaa tässä jäsenvaltiossa tai tällä alueella tarkastusta varten
hyväksytty tarkastuslaitos.
2. Kustakin 1 artiklassa tarkoitetusta, kolmannesta maasta tuodusta erästä on
pidettävä kirjaa siten, että tarkastuslaitoksen on mahdollista saada selville:
— kyseisen erän alkuperä, luonne ja määrä sekä tarkastuslaitoksen pyynnöstä
kaikki yksityiskohtaiset seikat, jotka koskevat erän kuljetusta kolmannen
maan viejältä maahantuojan tiloihin tai varastointitiloihin.
— kyseisen erän luonne, määrä ja vastaanottajat sekä tarkastuslaitoksen
pyynnöstä kaikki yksityiskohtaiset seikat, jotka koskevat erän kuljetus-
tapaa maahantuojan tiloista tai varastointitiloista vastaanottajille.
3. Maahantuojan on ilmoitettava tarkastuslaitokselle jokainen yhteisöön tuotu erä
ja annettava tarkastuslaitokselle kaikki sen haluamat tiedot, kuten esimerkiksi
jäljennös luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden maahantuontia koskevasta
tarkastustodistuksesta. Jos kyseiset tuotteet liikkuvat toisessa jäsenvaltiossa tai
toisella alueella kuin niissä tai niillä, joissa tai joilla tarkastuslaitos on
hyväksytty, ilmoituksen saanut tarkastuslaitos voi toimittaa tiedot sen
jäsenvaltion tai alueen hyväksytylle tarkastuslaitokselle maahantuodun erän
tarkastamiseksi paikalla.
4. Jos 1 artiklassa tarkoitetut tuontituotteet varastoidaan varastointitiloihin, joissa
jalostetaan, varastoidaan tai pakataan myös muita maataloustuotteita tai
elintarvikkeita:
— muut maataloustuotteet ja/tai elintarvikkeet on pidettävä erillään 1
artiklassa tarkoitetuista tuotteista,
— on toteutettava kaikki toimenpiteet erien tunnistamisen varmistamiseksi ja
sekaannuksen välttämiseksi sellaisten tuotteiden kanssa, joita ei ole
tuotettu tässä asetuksessa säädettyjen sääntöjen mukaisesti.
5. Ilmoitettujen tarkastuskäyntien lisäksi tarkastuslaitoksen on suoritettava
vähintään kerran vuodessa täydellinen fyysinen tarkastus maahantuojan
tiloissa ja tarvittaessa muissa valitsemissaan tiloissa, joita maahantuoja
käyttää.
Tarkastuslaitoksen on tarkastettava 2 kohdassa tarkoitettu kirjanpito ja 11
artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 3 kohdassa tarkoitetut todistukset. Näytteitä
voidaan ottaa muiden kuin tämän asetuksen mukaisesti hyväksyttyjen
tuotteiden etsimiseksi. Näytteitä on kuitenkin otettava, jos epäillään muiden
kuin hyväksyttyjen tuotteiden käyttöä. Kunkin käynnin jälkeen on laadittava
tarkastuskertomus, jonka tarkastetun yksikön vastuuhenkilö varmentaa nimi-
kirjoituksellaan.
6. Maahantuojan on sallittava tarkastuslaitoksen pääsy tarkastamaan tiloja sekä
kirjanpitoa ja siihen liittyviä tositteita, kuten tuontitodistuksia. Maahantuojan
on annettava tarkastuslaitokselle kaikki tarkastusta varten tarvittavat tiedot.
7. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita voidaan tuoda kolmansista maista
ainoastaan sellaisissa pakkauksissa ja säiliöissä, jotka on suljettu tavalla, joka
estää niiden sisällön korvaamisen toisella tuotteella ja jotka on varustettu
viejän tunnistusmerkinnällä sekä kaikilla muilla merkeillä ja numeroilla,
joiden perusteella erä voidaan tunnistaa tarkastustodistuksesta.
Edellä 1 artiklassa tarkoitettua tuotetta vastaanottaessaan toimijan on
tarkastettava, että pakkaus tai säiliö on suljettu, ja että erä vastaa 11 artiklan
1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa todistuksessa annettuja tietoja tai muuta
vastaavaa todistusta, jos viranomaiset sellaisen vaativat 11 artiklan 6 kohdan
soveltamiseksi annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. Tämän
tarkastuksen tulos on mainittava selvästi 2 kohdassa tarkoitetussa kirjanpi-dossa. Jos kolmannesta maasta lähtöisin olevan tuotteen alkuperä tai
kolmannen maan, jota ei ole hyväksytty 11 artiklan säännösten mukaisesti,
viejä jää tarkastuksessa epäselväksi, tuotetta ei saa saattaa markkinoille eikä
sitä saa jalostaa tai pakata ennen kuin epäselvyys on poistettu, ellei tuotetta
saateta markkinoille ilman viittausta luonnonmukaiseen tuotantotapaan.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 50
▼M4
8. Edellä 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita saa kuljettaa toisiin yksiköihin,
mukaan lukien tukkukauppiaat ja vähittäiskauppiaat, ainoastaan sellaisissa
pakkauksissa tai säiliöissä, jotka on suljettu tavalla, joka estää niiden sisällön
korvaamisen toisella tuotteella, ja varustettu etiketöinnillä, josta käy ilmi:
a) tuotteen maahantuoja ja sen osoite tai ilmoitus, josta vastaanottajayksikkö
ja tarkastuslaitos saavat helposti selville tuotteen maahantuojan,
b) tuotteen nimi, mukaan lukien viittaus luonnonmukaiseen tuotantotapaan 5
artiklan mukaisesti.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 51
▼B
LIITE IV
EDELLÄ 8 ARTIKLAN 1 KOHDAN A ALAKOHDASSA SÄÄDETYN
ILMOITUKSEN TIEDOT
a) Toimijan nimi ja osoite;
b) niiden viljelysten ja tarvittaessa lohkojen sijainti (maarekisteritiedot), joilla
toiminta tapahtuu;
c) toimintojen ja tuotteiden luonne;
d) toimijan sitoumus toimintojen hoitamiseksi 5, 6, 7 ja/tai 11 artiklan
mukaisesti;
e) maatilan osalta päivä, jona tuottaja lakkasi käyttämästä aineita, joiden käyttö
kyseisillä lohkoilla ei ole 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan
mukaista;
f) sen hyväksytyn tarkastuslaitoksen nimi, jolle toimija on antanut toimintansa
tarkastettavaksi, jos jäsenvaltio on toteuttanut tarkastusjärjestelmän tällaisia
laitoksia hyväksymällä.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 52
▼M16
LIITE V
A OSA: MERKINTÄ TUOTTEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄN VAATI-
MUSTEN MUKAISUUDESTA
Merkintä tuotteiden tarkastusjärjestelmän vaatimusten mukaisuudesta on
esitettävä samalla kielellä tai samoilla kielillä kuin pakkausmerkinnät.
ES: Agricultura Ecológica — Sistema de control CE
DA: Økologisk Jordbrug — EF-kontrolordning
DE: Ökologischer Landbau — EG-Kontrollsystem tai Biologische Land-
wirtschaft — EG-Kontrollsystem
EL:Βιολογικήγεωργία —ΣύστηµαελέγχουΕΚ
EN: Organic Farming — EC Control System
FR: Agriculture biologique — Système de contrôle CEIT: Agricoltura Biologica — Regime di controllo CENL: Biologische landbouw — EG-controlesysteem
PT: Agricultura Biológica — Sistema de Controlo CE
FI: Luonnonmukainen maataloustuotanto — EY:n valvontajärjestelmäSV: Ekologiskt jordbruk — EG-kontrollsystem
B OSA: YHTEISÖN TUNNUS
B.1Yhteisön tunnuksen ulkoasua ja käyttöä koskevat edellytykset.
B.1.1 Edellä tarkoitetun yhteisön tunnuksen on oltava tämän liitteen B.2 osassa
olevien mallien mukainen.
B.1.2 Tunnukseen liitettävät pakolliset merkinnät luetellaan tämän liitteen B.3
osassa. Yhdessä tunnuksen kanssa voidaan myös käyttää tämän liitteen A
osassa mainittua merkintää.
B.1.3 Yhteisön tunnuksen sekä tämän liitteen B.3 osassa tarkoitettujen
merkintöjen käytössä on noudatettava tämän liitteen B.4 osassa olevissagraafisissa ohjeissa vahvistettuja jäljentämistä koskevia teknisiä sääntöjä.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 53
▼M16
B.2Mallit
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 54
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 55
▼M16
B.3Yhteisön tunnukseen liitettävät merkinnät
B.3.1Yksi ainoa merkintä:
ES: AGRICULTURA ECOLÓGICA
DA: ØKOLOGISK JORDBRUG
DE: BIOLOGISCHE LANDWIRTSCHAFT tai ÖKOLOGISCHER
LANDBAU
EL:ΒΙΟΛΟΓΙΚΗΓΕΩΡΓΙΑ
EN: ORGANIC FARMING
FR: AGRICULTURE BIOLOGIQUEIT: AGRICOLTURA BIOLOGICANL: BIOLOGISCHE LANDBOUW
PT: AGRICULTURA BIOLÓGICA
FI: LUONNONMUKAINEN MAATALOUSTUOTANTOSV: EKOLOGISKT JORDBRUK
B.3.2Kaksi merkintää:
Edellä B.3.1 kohdassa mainituista erikielisistä merkinnöistä voidaan
yhdistää kaksi seuraavien esimerkkien mukaisesti:
NL/FR: BIOLOGISCHE LANDBOUW - AGRICULTURE BIOLO-
GIQUE
FI/SV: LUONNONMUKAINEN MAATALOUSTUOTANTO -
EKOLOGISKT JORDBRUK
FR/DE: AGRICULTURE BIOLOGIQUE - BIOLOGISCHE LAND-
WIRTSCHAFT1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 56
▼M16
B.4Graafiset ohjeet
SISÄLLYS
Sivu
1. Johdanto ............................................... 8
2. Yleistä tunnuksen käytöstä ................................ 8
2.1 Värillinen tunnus (viitevärit) . .......................... 8
2.2 Tunnus yksivärisenä: mustavalkoinen tunnus .............. 9
2.3 Erottuvuus pohjaväreistä .............................. 10
2.4 Typografia .......................................... 10
2.5 Kielitoisinnot .. ..................................... 10
2.6 Pienimmät sallitut käyttökoot .......................... 11
2.7 Tunnuksen käyttöä koskevat erityiset edellytykset . ......... 11
3. Alkuperäiset vedokset .................................... 12
3.1 Kaksivärinen toteutus . ................................ 12
3.2 Tunnuksen ääriviivat . ................................ 27
3.3 Tunnus yksivärisenä: mustavalkoinen tunnus .............. 27
3.4 Värien näytearkki (vihreä ja sininen) .................... 281991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 57
▼M16
1. JOHDANTO
Graafiset ohjeet on tarkoitettu välineeksi tunnusta jäljentäville toiminnan-
harjoittajille.
2. TUNNUKSEN TAVANOMAINEN KÄYTTÖ2.1 VÄRILLINEN TUNNUS (viitevärit)
Värillinen tunnus on painettava joko suoraväreillä (Pantone) tai neliväripai-
natuksena. Viitevärit mainitaan alla.
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 58
▼M16
2.2 TUNNUS YKSIVÄRISENÄ: MUSTAVALKOINEN TUNNUS
Tunnusta voidaan käyttää mustavalkoisena seuraavasti:
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 59
▼M16
2.3 EROTTUVUUS POHJAVÄREISTÄ
Jos tunnusta käytetään värillisenä tai värillisellä pohjalla siten, että tunnuksen
havaitseminen vaikeutuu, tunnuksen ääriviivojen ympärillä käytetään
jäljempänä olevan mallin mukaisesti tausta-aluetta, jotta tunnus erottuisi
paremmin värilliseltä pohjalta.
TUNNUS VÄRIPOHJALLA
2.4 TYPOGRAFIA
Tekstissä käytetään kirjasimena Frutiger lihavoitu tiivistetty -suuraakkosia.
Tekstin kirjainkokoa pienennetään 2.6 kohdassa esitetyllä tavalla.
2.5 KIELITOISINNOT
Voidaan käyttää yhtä tai useampaa kielitoisintoa B.3 kohdan sääntöjen
mukaisesti.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 60
▼M16
2.6 PIENIMMÄT SALLITUT KÄYTTÖKOOT
Jos tunnuksen käyttö pakkausmerkinnöissä edellyttää tunnuksen koon
pienentämistä, pienin sallittu käyttökoko on:
a) tunnuksessa, jossa yksi merkintä: 20 mm (halkaisija).
b) tunnuksessa, jossa kaksi merkintää yhdistettyinä: 40 mm (halkaisija).
2.7 TUNNUKSEN KÄYTTÖÄ KOSKEVAT ERITYISET EDELLYTYKSET
Tunnusta käytetään tuotteissa osoittamaan niiden erityisarvoa. Siksi tunnus
on tehokkain värillisenä, koska tällöin se erottuu parhaiten, ja kuluttaja
tunnistaa sen helpommin ja nopeammin.
Tunnusta suositellaan käytettäväksi yksivärisenä (mustavalkoisena) 2.2
osassa esitetyllä tavalla vain silloin, kun värien käyttö ei käytännöllisistä
syistä ole mahdollista.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 61
▼M16
3. ALKUPERÄISET VEDOKSET
3.1 KAKSIVÄRINEN TOTEUTUS
— Yksi merkintä kaikilla kielillä
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 62
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 63
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 64
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 65
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 66
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 67
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 68
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 69
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 70
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 71
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 72
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 73
▼M16
— Esimerkit B.3.2 kohdassa tarkoitetuista kieliyhdistelmistä
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 74
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 75
▼M16
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 76
▼M16
3.2 TUNNUKSEN ÄÄRIVIIVAT
3.3 TUNNUS YKSIVÄRISENÄ: MUSTAVALKOINEN TUNNUS
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 77
▼M16
3.4 VÄRIEN NÄYTEARKKI (vihreä ja sininen)
PANTONE REFLEX BLUE
PANTONE 367
1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 78
▼M3
LIITE VI
JOHDANTO
Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:1. Ainesosat: tämän asetuksen 4 artiklassa määritellyt aineet, ottaen huomioon
kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa
ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18
päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY(
1)6
artiklan 4 kohdassa tarkoitetut rajoitukset.
2. Maataloudesta peräisin olevat ainesosat:
a) Perusmaataloustuotteet ja niistä saatavat tuotteet, jotka on saatu aikaan
pesemällä, puhdistamalla tai mekaanisella- ja/tai lämpö- ja/tai fysikaali-
sella käsittelyllä, joiden tavoitteena on vähentää tuotteen vesipitoisuutta.
b) Edellä a kohdassa tarkoitetuista tuotteista saatavat tuotteet, jotka on saatu
käyttämällä muita elintarvikkeiden jalostusmenetelmiä, jos nämä tuotteet
eivät kuulu jäljempänä 5 ja 7 kohdassa määriteltyihin elintarvikelisäai-
neiden tai aromien ryhmiin.
3. Muusta kuin maataloudesta peräisin olevat ainesosat: muut ainesosat kuin
maataloudesta peräisin olevat ainesosat, jotka kuuluvat vähintään yhteen
seuraavista ryhmistä:
3.1. Elintarvikelisäaineet, mukaan lukien jäljempänä 5 ja 6 kohdassa
määriteltyjen elintarvikelisäaineiden kantaja-aineet
3.2. Aromit, määritelty jäljempänä 7 kohdassa3.3. Vesi ja suola3.4. Mikro-organismipohjaiset valmisteet3.5. Mineraalit, hivenaineet ja vitamiinit
4. Teknologiset apuaineet: elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsen-
valtioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun
neuvoston direktiivin 89/107/ETY(
2) 1 artiklan 3 kohdan a alakohdassa
määritellyt aineet.
5. Elintarvikelisäaineet: direktiivin 89/107/ETY 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa
määritellyt aineet, jotka kuuluvat mainitun direktiivin tai jonkin laaja-alaisen
direktiivin soveltamisalaan direktiivin 89/107/ETY 3 artiklan 1 kohdan
säännösten mukaisesti.
6. Kantaja-aineet, mukaan lukien kantajaliuottimet: elintarvikelisäaineet, joita
käytetään elintarvikelisäaineen liuottamiseen, laimentamiseen, hajottamiseen
tai muuttamiseen muilla fysikaalisilla menetelmillä muuttamatta sen teknolo-
gista tehtävää sen käsittelyn, levittämisen tai käytön helpottamiseksi.
7. Aromit: elintarvikkeissa sallittuja aromeja ja niiden valmistusaineita koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä kesäkuuta 1988
annetun neuvoston direktiivin 88/388/ETY(3) 1 artiklan 2 kohdassa määritellyt
aineet ja tuotteet, jotka kuuluvat mainitun direktiivin soveltamisalaan.
YLEISET PERIAATTEET
Jäljempänä A, B ja C osa käsittää ainesosat ja teknologiset apuaineet, jotka ovat
sallittuja pääosin yhdestä tai useammasta, tämän asetuksen 1 artiklan 1 kohdan b
alakohdassa tarkoitetusta kasviperäisestä ainesosasta koostuvien elintarvikkeiden
valmistuksessa, lukuun ottamatta viinejä.
Ennen tässä liitteessä olevaa A ja B osaa koskevien sääntöjen hyväksymistä ja
erityisesti sellaisten elintarvikkeiden valmistuksen kattamiseksi, jotka sisältävät
yhden tai useamman eläintuotteen, sovelletaan kansallisia sääntöjä.
►M17Viittaus ainesosaan A ja C osassa tai tekniseen apuaineeseen B osassa ei
poista velvollisuutta noudattaa valmistusmenetelmässä, kuten esimerkiksi savus-
tamisessa, tai ainesosan tai teknisen apuaineen käytössä asianomaista yhteisön
lainsäädäntöä ja/tai perustamissopimuksen mukaista kansallista lainsäädäntöä, tai,
jos tällaista ei ole, hyvää elintarvikkeiden valmistustapaa. ◄Erityisesti
lisäaineita on käytettävä direktiivin 89/107/ETY säännösten mukaisesti ja
tarvittaessa direktiivin 89/107/ETY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun laaja-alaisen
direktiivin säännösten mukaisesti; aromeja on käytettävä direktiivin 88/388/ETY1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 79
(1) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1.
(2) EYVL N:o L 40, 11.2.1989, s. 27.
(3) EYVL N:o L 184, 15.7.1988, s. 61.▼M15
▼M3
▼M3
säännösten mukaisesti ja liuottimia elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden aineso-
sien valmistuksessa käytettäviä uuttamisliuottimia koskevan jäsenvaltioiden
lainsäädännön lähentämisestä 13 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston
direktiivin 88/344/ETY(1) säännösten mukaisesti.
A OSA — ASETUKSEN (ETY) N:o 2092/91 5 ARTIKLAN 3 KOHDAN C
ALAKOHDASSAJA 5 ARTIKLAN5 AKOHDANDALAKOH-
DASSA TARKOITETUT MUUT KUIN MAATALOUDESTA
PERÄISIN OLEVAT AINESOSAT
A.1. Elintarvikelisäaineet mukaan lukien kantaja-aineet
Nimitys Erityisedellytykset (*)
E 170 Kalsiumkarbonaatti Kaikki sallitut käytöt, lukuun ottamatta
käyttöä väriaineena
E 270 Maitohappo —
E 290 Hiilidioksidi —E 296 Omenahappo —
E 300 1-Askorbiinihappo —
E 306 Runsaasti tokoferolia sisältävä uute Rasvojen ja öljyjen sisältämä antioksi-
dantti
E 322 Lesitiinit —
E 330 Sitruunahappo —
E 333 Kalsiumsitraatit —E 334 Viinihappo (L (+)-) —
E 335 Natriumtartraatit —
E 336 Kaliumtartraati —
E 341 (i) Monokalsiumfosfaatti Nostatusainetta sisältävän jauhon
nostatusaine
E 400 Algiinihappo —
E 401 Natriumalginaatti —E 402 Kaliumalginaatti —
E 406 Agar-agar —
E 407 Karrageeni —
E 410 Karobijauho —
E 412 Guarkumi —
E 413 Traganttikumi —E 414 Arabikumi —
E 415 Ksantaanikumi —
E 416 Karajakumi —
E 422 Glyseroli KasviuutteisiinE 440 (i) Pektiinit —1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 80
(1) EYVL N:o L 157, 24.6.1988, s. 28.▼M17
▼M3
▼M17
▼M3
▼M5
▼M3
▼M5
▼M3
▼M5
▼M3
▼M5
▼M3
▼M17
▼M3
▼M3
Nimitys Erityisedellytykset (*)
E 500 Natriumkarbonaatit —
E 501 Kaliumkarbonaatit —
E 503 Ammoniumkarbonaatit —
E 504 Magnesiumkarbonaatit —
E 516 Kalsiumsulfaatti Kantaja-aineE 524 Natriumhydroksidi Laugengebäckin pintakäsittelyE 551 Piidioksidi Paakkuuntumisenestoaine yrteille ja
mausteille
E 938 Argon —
E 941 Typpi —
E 948 Happi —
(*) KA Kantaja-aine.
A.2. Direktiivin 88/388/ETY mukaiset aromit
Direktiivin 88/388/ETY 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa ja c
alakohdassa määritellyt aineet ja tuotteet, jotka luokitellaan luontaisten
aromiaineiden tai luontaisten aromivalmisteiden ryhmään mainitun direk-
tiivin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 2 kohdan mukaisesti.
A.3. Vesi ja suola
Juomavesi
Tavanomaisesti elintarvikkeiden jalostuksessa käytetty suola (perusaineso-
sana natriumkloridi tai kaliumkloridi).
A.4. Mikro-organismipohjaiset valmisteet
i) Tavanomaisesti elintarvikkeiden jalostuksessa käytetyt mikro-organis-
mipohjaiset valmisteet, lukuun ottamatta direktiivin 90/220/ETY 2
artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja geneettisesti muunnettuja organismeja.
A.5. Mineraalit (mukaan lukien hivenaineet), vitamiinit, aminohapot ja muut
typpiyhdisteet
Mineraalit (mukaan lukien hivenaineet), vitamiinit, aminohapot ja muut
typpiyhdisteet ovat sallittuja ainoastaan, jos niiden käyttö on lakisääteistä
elintarvikkeissa, joihin niitä lisätään.
B OSA — ASETUKSEN (ETY) N:o 2092/91 5 ARTIKLAN 3 KOHDAN D
ALAKOHDASSAJA 5 ARTIKLAN5 A KOHDAN E ALAKOH-
DASSA TARKOITETUT TEKNISET APUAINEET JA MUUT
TUOTTEET, JOITA VOIDAAN KÄYTTÄÄ LUONNONMU-
KAISESTI TUOTETTUJEN MAATALOUDESTA PERÄISIN
OLEVIEN AINESOSIEN JALOSTUKSEEN
Nimitys Erityisedellytykset
Vesi
Kalsiumkloridi Hyydyttämisaine
Kalsiumkarbonaatti1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 81
▼M17
▼M5
▼M17
▼M3
▼M17
▼M12
▼M17
▼M3
▼M3
Nimitys Erityisedellytykset
Natriumkarbonaatti Sokerintuotanto
Sitruunahappo Öljyn tuottaminen ja tärkkelyksen hydrolysointi
Natriumhydroksidi ►M12— Sokerintuotanto
— öljyn tuottaminen rypsistä ( Brassica
-lajit) ainoastaan 31 päivään maalis-
kuuta 2002 asti ◄
Rikkihappo Sokerintuotanto
Isopropanoli (2-propanoli) Kiteyttämiseen sokerintuotannossa
direktiivin 88/344/ETY, sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 97/60/ETY,
säännöksiä asianmukaisesti noudattaen
31 päivään joulukuuta 2006 asti
Kalsiumhydroksidi
Kalsiumsulfaatti HyydyttämisaineMagnesium- (tai nigari-) kloridi Hyydyttämisaine
Kaliumkarbonaatti Viinirypäleiden kuivaus
HiilidioksidiTyppi
Etanoli Liuotin
Parkkihappo Suodatuksen lisäaineMunanvalkuainen
Kaseiini
GelatiiniKalanliima
Kasvisöljyt ►
M5Rasvaus-, voitelu- tai vaahdonestoaine ◄
Hyytelömäinen piidioksidigeeli tai -liuosAktiivihiili
Talkki
BentoniittiKaoliini
Piimaa
PerliittiPähkinänkuori
Riisijauho —Mehiläisvaha Voiteluaine
Karnaubavaha Voiteluaine
Mikro-organismivalmisteet ja entsyymit:
Elintarvikkeiden jalostuksessa tavanomaisesti teknisinä apuaineina käytetyt
mikro-organismipohjaiset ja entsymaattiset valmisteet, lukuun ottamatta direk-
tiivin 90/220/ETY 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja geneettisesti muunnettuja
mikro-organismeja ja direktiivin 90/220/ETY 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista
geneettisesti muunnelluista organismeista saatuja entsyymejä.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 82
▼M5
▼M12
▼M5
▼M17
▼M3
▼M5
▼M3
▼M17
▼M18
C OSA — ASETUKSEN (ETY) N:o 2092/91 5 ARTIKLAN 4 KOHDASSA
TARKOITETUT MAATALOUDESTA PERÄISIN OLEVAT
TUOTTEET, JOITA EI OLE TUOTETTU LUONNONMUKAI-
SESTI
C.1 Jalostamattomat kasvituotteet ja tuotteet, jotka on saatu niistä tämän
liitteen johdannossa olevan 2 määritelmän a kohdassa tarkoitetuilla
menetelmillä:
C.1.1 Syötävät hedelmät, pähkinät ja siemenet:
Acerolakirsikat Malpighia punicifolia
Tammenterhot Quercus spp.
Cashewpähkinät Anacardium occidentaleKolapähkinät Cola acuminata
Sarviapila Trigonella foenum-graecum
Karviaismarjat Ribes uva-crispaPassionhedelmät Passiflora edulis
Papaijat Carica papaya
Pinjansiemenet Pinus pineaVadelmat (kuivatut) Rubus idaeus
Punaherukat (kuivatut) Ribes rubrum
C.1.2 Syötävät mausteet ja yrtit:
Maustepippuri Pimenta dioica
Kardemumma Fructus cardamomi (minoris)
(malabariensis)
Elettaria cardamomum
Kaneli Cinnamomum zeylanicum
Mausteneilikka Syzygium aromaticumInkivääri Zingiber officinale
Muskottipähkinä Myristica fragrans, ainoastaan
31.12.2000 saakka
Viherpippuri Piper nigrum, ainoastaan
30.4.2001 saakka
Rosépippuri Schinus molle L.
Piparjuurten siemenet Armoracia rusticana
Galangajuuri Alpinia officinarumSaflorin kukat Carthamus tinctorius
Vesikrassi Nasturtium officinale
C.1.3 Muut:
Tavanomaisessa elintarvikkeiden valmistuksessa sallitut levät, mukaan
lukien merilevä
C.2 Kasvituotteet, jotka on valmistettu tämän liitteen johdannossa olevan 2
määritelmän b kohdassa tarkoitetuilla menetelmillä:
C.2.1 Rasvat ja öljyt, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat,
jotka on saatu muista kuin seuraavista kasveista:
Kaakao Theobroma cacao
Kookos Cocos nucifera
Oliivi Olea europaea1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 83
▼M18
Auringonkukka Helianthus annuus
C.2.2 Seuraavat sokerit, tärkkelykset ja muut viljasta ja mukuloista saatavat
tuotteet:
Juurikassokeri, ainoastaan 1.4.2003 saakka
Fruktoosi
Kuivatusta riisijauho- tai -tärkkelystaikinasta valmistettu paperiNostattamattomasta leivästä valmistettu paperi
Riisi- tai vahamaissitärkkelys, kemiallisesti muuntamaton
C.2.3 Muut:
Curry, jonka koostumus on seuraava:
— Korianteri Coriandrum sativum
— Sinappi Sinapis alba
— Fenkoli Foeniculum vulgare— Inkivääri Zingiber officinale
Korianteri, savustettu Coriandrum sativum, ainoastaan
31.12.2000 saakka
Hernevalkuainen Pisum spp.
Rommi: ainoastaan ruokosokerimehusta valmistettu
Kirsikkaviina, joka on valmistettu hedelmistä ja tämän liitteen A.2
kohdassa tarkoitetuista aromeista
Tavanomaisessa elintarvikkeiden valmistuksessa sallitut kasvituotteiden
seokset, joita käytetään makeisten väri- ja makuaineina, ainoastaan
”Gummi Bärchenin” valmistukseen ja ainoastaan 30.9.2000 saakka
Seuraavien pippurien seokset: Piper nigrum ,Schinus molle jaSchinus
terebinthifolium , ainoastaan 31.12.2000 saakka
C.3 Eläintuotteet:
Vedessä elävät organismit, jotka eivät ole peräisin vesiviljelystä ja jotka
ovat sallittuja tavanomaisessa elintarvikkeiden valmistuksessa
Kirnupiimäjauhe
GelatiiniHunaja
Laktoosi
Herasuola.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 84
▼M15
LIITE VII
Eläinten enimmäislukumäärä hehtaaria
kohden
Luokka tai lajitEläinten enimmäislukumäärä hehtaaria
kohden, joka vastaa 170 kilogrammaa
typpeä vuodessa
hehtaaria kohden
Hevoseläimet, yli 6 kuukauden ikäiset 2
Vasikat, teuraaksi kasvatettavat 5Muut alle vuoden ikäiset nautaeläimet 5Urospuoliset nautaeläimet, 1- alle 2-
vuotiaat3,3
Naaraspuoliset nautaeläimet, 1- alle 2-
vuotiaat3,3
Urospuoliset nautaeläimet, vähintään
2-vuotiaat2
Siitoshiehot 2,5
Lihahiehot 2,5Lypsylehmät 2Poistolehmät 2Muut lehmät 2,5Naaraspuoliset siitoskanit 100
Uuhet 13,3
Vuohet 13,3Porsaat 74Siitosemakot 6,5Lihasiat 14Muut siat 14Broilerikananpojat 580Munivat kanat 2301991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 85
▼M15
LIITE VIII
Vähimmäistilat sisätiloissa ja ulkona sekä erti lajien kohdalla eri tuotantomuodoissa käytettäviä
eläinsuojia koskevat muut erityispiirteet
1. NAUTAELÄIMET, LAMPAAT JA SIAT
Sisätilat
(eläinten käytettävissä varsinaisesti oleva tila)Ulkotilat
(jaloittelualue laidunta
lukuun ottamatta)
Vähimmäiselopaino
(kg)Tila (m2/eläin) Tila (m2/eläin)
Nautaeläimet ja hevoset,
siitokseen ja lihotukseenenintään 100 1,5 1,1
enintään 200 2,5 1,9
enintään 350 4,0 3yli 350 5 ja vähintään 1 m
2/
100 kg3,7 ja vähintään
0,75 m2/100 kg
Lypsylehmät 6 4,5Sonnit, siitokseen 10 30
Lampaat ja vuohet 1,5 lammasta/
vuohta kohden2,5
0,35 karitsaa/kiliä
kohdenja 0,5 karitsaa/kiliä
kohden
Porsineet emakot enintään
40 päivän ikäisine porsaineen7,5 emakkoa
kohden2,5
Lihasiat enintään 50 0,8 0,6
enintään 85 1,1 0,8
enintään 110 1,3 1
Porsaat yli 40 päivän
ikäiset, enintään 30
kg0,6 0,4
Siitossiat 2,5/naaras 1,9
6,0/uros 8,01991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 86
▼M15
2. SIIPIKARJA
Sisätilat
(eläinten käytettävissä varsinaisesti oleva tila)Ulkotilat (m2vuor-
otteluun käytössä
olevaa pinta-alaa/
eläin) eläintä/m2 orren pituus cm/
eläinpesä
Munivat kanat 6 18 8 munivaa
kanaa pesässä
tai yhteispesä
(120 cm2lintua
kohden)4, sillä edelly-
tyksellä, että raja
170 kg typpeä
hehtaaria kohti
vuodessa ei ylity
Lihasiipikarja (kiinteät
kasvatustilat)10, siten, että
elopaino on
enintään 21 kg
neliömetriä
kohden20 (ainoastaan
helmikanat)4 broileri ja
helmikana
4,5 ankka
10 kalkkuna
15 hanhiKaikkien edellä
mainittujen lajien
kohdalla raja
170 kg typpeä
hehtaaria kohti
vuodessa ei saa
ylittyä
Liihasiipikarja (siir-
rettävät kasvatustilat)16(*) siirrettä-
vissä kana-
loissa siten,
että elopainoon enintään 30
kg neliömetriä
kohden2,5, kaikkien
edellä mainit-
tujen lajien
kohdalla raja 170kg typpeä
hehtaaria kohti
vuodessa ei saa
ylittyä
(*) Ainoastaan siirrettävissä eläinsuojissa, joissa lattiapinta-ala on enintään 150 m2ja joita ei suljeta yön ajaksi.1991R2092 — FI — 24.08.2000 — 009.001 — 87