1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/49/ETY,
annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992,
muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta
(kolmas vahinkovakuutusdirektiivi)
(EYVLL228,11.8.1992,s.1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Euroopan parlamentin ja Neuvoston direktiivi 95/26/EY, annettu 29
päivänä kesäkuuta 1995 L168 7 18.7.1995
►M2Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/64/EY, annettu 7
päivänä marraskuuta 2000 L290 27 17.11.2000
Oikaistu:
►C1Oikaisu,EYVLL311,14.11.1997,s.42(92/49/ETY)
Huom. Tämä konsolidoituversioviittaa Euroopanlaskentayksikköönja/tai ecuun.Nämäviittaukset tuleeymmärtää 1päivästä
tammikuuta1999lähtienviittauksenaeuroon—neuvostonasetus(ETY)N:o3308/80(EYVLL345,20.12.1980,s.1)janeuvostonasetus(EY)N:o1103/97(EYVLL162,19.6.1997,s.1).
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/49/ETY,
annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992,
muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekädirektiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (kolmas
vahinkovakuutusdirektiivi)
EUROOPANYHTEISÖJENNEUVOSTO,joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen57artiklan 2kohdansekä66artiklan,
ottaa huomioonkomissionehdotuksen(1),
toimii yhdessäEuroopanparlamentin kanssa(2),
ottaa huomioontalous-jasosiaalikomitean lausunnon(3),
sekäkatsoo,että
(1)on tarpeen toteuttaa muun ensivakuutuksen kuin henkivakuu-
tuksen alalla sisämarkkinat niin hyvin sijoittautumisvapaudenkuinpalvelujen tarjoamisen vapauden kannalta, jotta helpotettai-
siin niiden vakuutusyritysten, joiden kotipaikka on yhteisössä,
sitoumustentekemistä yhteisön alueella,
(2)muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 22
päivänä kesäkuuta 1988 annettu toinen neuvoston direktiivi 88/357/ETY,jossavahvistetaan säännökset,joidentarkoituksena onhelpottaa palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta harjoitta-mista,ja
jolla muutetaan direktiiviä 73/239/ETY(
4), on jo vaikuttanut
huomattavasti sisämarkkinoiden toteuttamiseenmuunensivakuu-
tuksen kuin henkivakuutuksen alalla antamalla
vakuutuksenottajille, jotka asemansa, kokonsa tai vakuutettavienriskien luonteen vuoksi eivät tarvitse erityistä suojaa siinäjäsenvaltiossa, jossa riski sijaitsee, täydellisen vapauden hyötyämahdollisimman laajoista vakuutusmarkkinoista,
(3)direktiivi 88/357/ETY on sen vuoksi tärkeä vaihe kansallistenmarkkinoiden lähentymisessä yhtenäismarkkinoiksi, ja tätävaihetta on täydennettävä muilla yhteisön keinoilla, jotta kaikkivakuutuksenottajat, asemastaan, koostaan tai vakuutettavien
riskien luonteesta riippumatta voivat kääntyä minkä tahansa
vakuutuksenantajan puoleen, jonka kotipaikka on yhteisössä jajoka harjoittaa liiketoimintaa siellä sijoittautumisvapauden taipalvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, samalla kun heilletaataan riittävä suoja,
(4)tämädirektiivionosajovoimassaolevaayhteisönlainsäädäntöä,jonka muodostavat erityisesti muun ensivakuutusliikkeen kuinhenkivakuutusliikkeen aloittamista koskevienlakien,asetustenjahallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänäheinäkuuta 1973 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 73/
239/ETY(
5) ja vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoi-
duista tilinpäätöksistä 19 päivänä joulukuuta 1991 annettuneuvostondirektiivi 91/674/ETY(
6),1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—2
(1) EYVLN:oC244,28.9.1990,s.28ja
EYVLN:oC93,13.4.1992,s.1
(2) EYVLN:oC67,16.3.1992,s.98ja
EYVLN:oC150,15.6.1992
(3) EYVLN:oC102,18.4.1991,s.7
(4) EYVLN:oL172,4.7.1988,s.1,sellaisena kuinseonviimeksi muutettuna
direktiivillä 90/618/ETY(EYVLN:oL330,29.11.1990,s.44).
(5) EYVLN:oL228,16.8.1973,s.3,sellaisenakuinseonviimeksimuutettuna
direktiivillä 90/618/ETY(EYVLN:oL330,29.11.1990,s.44).
(6) EYVLN:oL374,31.12.1991,s.7
▼B
(5)valittuun lähestymistapaan kuuluu toteuttaa sellainen yhteenso-
vittaminen,jokaonolennainen,välttämätönjariittävätoimilupien
jatoiminnanvakaudenvalvontajärjestelmien keskinäisentunnus-tamisen aikaansaamiseksi siten, että voidaan myöntää yksi kokoyhteisössä voimassa oleva toimilupa ja että voidaan soveltaakotijäsenvaltion suorittaman valvonnanperiaatetta,
(6)tämän vuoksi tästä lähtien vaaditaan yksi virallinen toimilupavakuutusliikkeenaloittamiseksi jaharjoittamiseksi, jonkaantavatsen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa vakuutusyr-ityksellä on kotipaikka; tämän toimiluvan perusteella yritykselläon lupa harjoittaa liiketoimintaansa koko yhteisössä joko
sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden
perusteella; jäsenvaltio, jossa sivukonttori sijaitsee tai jossapalveluja tarjotaan, ei enää voi vaatia uutta toimilupaa vakuutu-syrityksiltä,jotkahaluavatharjoittaavakuutusliiketoimintaansajajotka ovat jo saaneet toimiluvan kotijäsenvaltiossaan; ontarpeen
tämän huomioon ottamiseksi ja tämän mukaisesti muuttaa
direktiivit 73/239/ETYja88/357/ETY,
(7)kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on tästä lähtienvastuu vakuutusyrityksen talouden vakauden valvonnasta erityi-
sesti, kun on kyse niiden vakavaraisuudesta, riittävän
vakuutusteknisen vastuuvelan muodostamisesta, sekä tämänvastuuvelan kattaminen toisiaan vastaavilla varoilla,
(8)tämän direktiivin tietyissä säännöksissä määritetään vähimmäis-
vaatimukset; kotijäsenvaltio voi säätää ankarampia säännöksiä
niitävakuutusyrityksiävarten,joilleovatantaneettoimiluvansentoimivaltaiset viranomaiset,
(9)jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava tarpeel-
liset valvontakeinot sen varmistamiseksi, että vakuutusyritysten
liiketoiminta on järjestäytynyttä koko yhteisössä, perustuupaliiketoiminta sijoittautumisvapauteen tai palvelujen tarjoamisenvapauteen; niiden on voitava erityisesti toteuttaa aiheellisiasuojatoimenpiteitätaimäärätäseuraamuksia,joidentarkoituksena
on estää vakuutusliikkeen valvontaa koskevien määräysten
mahdollinen noudattamatta jättäminen tairikkominen,
(10)sisämarkkinatkäsittävätalueen,jollaeiolesisäisiärajoja,jajokamerkitsee mahdollisuutta kaiken muun vakuutusliikkeen kuin
henkivakuutusliikkeen aloittamiseen koko yhteisössä ja sen
vuoksijokaiselleasianmukaisentoimiluvanomaavalle vakuutuk-senantajalle mahdollisuutta kattaa mitä tahansa direktiivin 73/239/ETY liitteessä tarkoitettuja riskejä; tätä varten on tarpeenpoistaa kaikki tiettyjen laitosten tietyissä jäsenvaltioissa olevat,tiettyjen riskienkattamista koskevat monopolit,
(11)on tarpeen mukauttaa vakuutuskannan luovutusta koskevatsäännökset tässä direktiivissä luodun yhden toimiluvan järjes-telmän mukaisiksi,
(12)jäsenvaltioissaonjototeutettudirektiivillä91/674/ETYsellaistenvakuutusteknisenvastuuvelan perustamista koskeviensäännöstenolennainen yhteensovittaminen, jotka vakuutuksenantajien onmuodostettava sitoumuksiensakattamiseksi, jatämäyhteensovit-
taminen mahdollistaa vastuuvelan vastavuoroisen tunnustamisen,
(13)ontarpeen yhteensovittaa vakuutusteknisen vastuuvelan kattami-
seksi käytettävien varojen hajauttamista, sijaintia ja vastaavuuttakoskevat säännökset jäsenvaltioiden säännösten vastavuoroisen
tunnustamisen helpottamiseksi; tässä yhteensovittamisessa on
otettava huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopi-muksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24 päivänä kesäkuuta1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/361/ETY(
1) annetut
pääomanliikkeiden vapauttamista koskevat toimenpiteet, sekäyhteisönkehittyminen kohtitalous-jarahaliiton toteuttamista,1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—3
(1) EYVLN:oL178,8.7.1988,s.5
▼B
(14)kotijäsenvaltio ei kuitenkaan voi vaatia vakuutusyrityksiä sijoit-
tamaan vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavia varoja tiettyihin
varojen luokkiin, koska tällaiset vaatimukset eivät sovi yhteendirektiivissä 88/361/ETY säädetyn pääomanliikkeiden vapautta-mistakoskevientoimenpiteiden kanssa,
(15)kunnes on annettu sijoituspalveluja koskeva direktiivi, jollayhteensovitetaan muun muassa säänneltyjen markkinoidenmääritelmä, on tarpeen antaa tälle käsitteelle tätä direktiiviävarten väliaikainen yhteisössä yhteensovitetun määritelmää
kuvaava määritelmä, jolla annetaan markkinoiden kotijäsenval-
tiolle se vastuu, joka tällä direktiivillä annetaan väliaikaisestivakuutusyrityksen kotijäsenvaltiolle, edellä sanotun kuitenkaanrajoittamatta myöhempää yhteensovittamista,
(16)on tarpeen täydentää luetteloa eristä, joista direktiivissä 73/239/ETYvaadittusolvenssimarginaalivoikoostuauusienrahoitusvä-lineiden huomioon ottamiseksi ja eräille rahoituslaitoksille
myönnetythelpotukset omien rahastojen muodostamiseen,
(17)yhtenäisillä vakuutusmarkkinoilla on suotavaa myöntää niillevakuutuksenottajille, jotka asemansa, kokonsa tai vakuutettujen
riskien luonteen vuoksi eivät tarvitse erityistä suojaa siinäjäsenvaltiossa, jossa riski sijaitsee, täydellinen vapaus valitavakuutussopimuksiinsa sovellettava lainsäädäntö,
(18)vakuutussopimuksia koskevan lainsäädännön yhteensovittamineneiolevakuutusalansisämarkkinoidentoteuttamisenennakkoehto;sen vuoksi jäsenvaltioille annettu mahdollisuus soveltaa omaalainsäädäntöäänniihinvakuutussopimuksiin,jotkakattavatjäsen-
valtionomallaalueellasijaitseviariskejä,onsellainen,ettäsesuo
riittävän suojansitätarvitseville vakuutuksenottajille,
(19)sisämarkkinoillaonvakuutuksenottajanedunmukaista,ettähänensaatavillaan on yhteisössä tarjottavien vakuutushyödykkeidenkaikkein laajin valikoima, jotta hän voi valita omiin tarpeisiinsaparhaiten soveltuvan tuotteen; jäsenvaltion, jonka alueella riskisijaitsee, tehtävänä on huolehtia, ettei sen alueella ole mitäänestettä pitää kaupan yhteisössä tarjottavia vakuutushyödykkeitä
sikäli kuin ne eivät ole ristiriidassa sen jäsenvaltion, jonka
alueella riski sijaitsee, voimassa olevan yleistä etua koskevanlainsäädännön kanssa, ja sikäli kuin kotijäsenvaltion säännökseteivät suojaa yleistä etua edellyttäen, että säännöksiä onsovellet-tavarajoituksittakaikkiintässäjäsenvaltiossatoimiviinyrityksiin
ja että ne ovat objektiivisesti tarpeellisia ja tavoitteeseen
suhteutettuja,
(20)jäsenvaltioiden on pystyttävä huolehtimaan, että vakuutushyö-dykkeet ja sopimusasiakirjat, joita jäsenvaltioiden alueellasijaitsevienriskienkattamiseksikäytetäänsijoittautumisvapaudentai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ovat sovelletta-vien yleistä etua koskevien erityisten säännösten mukaisia;käytettävät valvontajärjestelmät on mukautettava sisämarkki-
noiden vaatimuksiin, mutta ne eivät saa olla vakuutusliikkeen
harjoittamisen ennakkoedellytys; tässä lähtökohdasta tarkastel-tuna vakuutusehtojen ennakkohyväksyntäjärjestelmät eivät oleperusteltuja; sen vuoksi on suotavaa luoda muita sisämarkki-noidenvaatimuksiinparemminsopiviajärjestelmiä,jotkasallivat
kullekin jäsenvaltiolle mahdollisuuden taata vakuutuksenottajille
keskeisensuojan,
(21)on suotavaa, että vakuutusyritys ilmoittaa vakuutuksenottajalle,kun on kyse luonnollisesta henkilöstä, sopimukseen sovelletta-vastalaistajavakuutuksenottajiensopimustakoskevienvalitustentutkimista koskevistamääräyksistä,
(22)tietyissä jäsenvaltioissa yksityinen tai vapaaehtoinen sairausva-kuutus korvaa osittain tai kokonaan sosiaaliturvajärjestelmänantaman sairausvakuutussuojan,
(23)sairausvakuutussopimustenluonnejayhteiskunnallisetseurauksetluovat perusteet sille, että sen jäsenvaltion toimivaltaiset virano-maiset,jonkaalueellariskisijaitsee,vaativatsopimustenyleisten1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—4
▼B
ja erityisten ehtojen järjestelmällistä ilmoittamista sen varmista-
miseksi, että nämä korvaavat osittain tai kokonaansosiaaliturvajärjestelmän antaman sairausvakuutussuojan; tämä
tarkastaminen ei saa olla tuotteiden markkinoille saattamisen
ennakkoedellytys; sairausvakuutuksen erityisluonne, silloin kunsairausvakuutus korvaa osittain tai kokonaan sosiaaliturvajärjes-telmän antaman sairausvakuutussuojan, erottaa sen muistavahinko-jahenkivakuutuksen luokista siltäosinkuinontarpeen
taata, että vakuutuksenottajilla on iästään tai vakuutuskelpoisuu-
destaanriippumattatodellisetmahdollisuudetsaadayksityinentaivapaaehtoinen sairausvakuutus,
(24)tietyt jäsenvaltiot on antaneet tätä varten erityisiä säännöksiä;yleisen edun mukaista on, että on mahdollista antaa tai pitäävoimassatällaisiasäännöksiäsiltäosinkuinneeivätperusteetto-
masti rajoita sijoittautumisvapautta tai palvelujen tarjoamisen
vapautta edellyttäen, että näitä säännöksiä on sovellettavayhtäläisesti riippumatta yrityksen kotivaltiosta; kyseistensäännösten luonne saattaa vaihdella niitä antavan jäsenvaltiontilanteen mukaisesti; näissä säännöksissä voidaan määrätä
esteettömästä liittymismahdollisuudesta, yhtenäisistä maksuista
vakuutusmuodonjavakuutusturvanelinikäisenkestonmukaisesti;tämätavoitevoidaanmyössaavuttaavaatimalla,ettäneyritykset,jotka tarjoavat yksityistä tai vapaaehtoista sairausvakuutusta,tarjoavatlakisääteisiäsosiaaliturvajärjestelmiänoudattaviasamansuojan antavia vakiomuotoisia vakuutuksia, joiden maksu on
enintään säädetty enimmäismäärä, ja osallistuvat tappionta-
sausjärjestelmiin; lisäksi voidaan vielä vaatia, että yksityisen taivapaaehtoisensairausvakuutuksenvakuutusteknisetperusteetovatsamanlaiset kuinhenkivakuutuksen perusteet,
(25)direktiivillä 73/239/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-tuna tällä direktiivillä, toteutetun yhteensovittamisen vuoksi ei
Saksanliittotasavallallekyseisendirektiivin7artiklan2kohdanc
alakohdanmukaanmyönnettymahdollisuuskieltääsairausvakuu-tuksenjamuidenvakuutusluokkiensamanaikainenharjoittaminenoleenääperusteltu jaseonsenvuoksikumottava,
(26)jäsenvaltiot voivat vaatia niiden alueella lakisääteistä työtapatur-
mavakuutusta tarjoavalta, omalla vastuullaan liiketointa
harjoittavalta vakuutusyritykseltä, että ne noudattavat näidenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä tämän vakuutuksenosalta säädettyjä erityisiä säännöksiä; tätä vaatimusta ei kuiten-kaan voida soveltaa talouden valvontaa koskeviin määräyksiin,jotkakuuluvat yksinomaankotijäsenvaltion toimivaltaan,
(27)sijoittautumisvapauden käyttäminen edellyttää pysyvääläsnäoloasiinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee; vakuutettujen javahingonkärsineidenerityistenetujenhuomioonottaminenliiken-nevakuutuksessa vaatii, että jäsenvaltiossa, jossa sivukonttorisijaitsee,onriittävätjärjestelmät kaikentarpeellisentähänriskiinliittyvän, korvausvaatimusta koskevan tiedon keräämiseksi sekä
riittävä toimivalta edustaa yritystä sellaisia vahingonkärsineitä
kohtaan, jotka voivat vaatia korvausta, sisällyttäen siihentoimivalta maksaa tämä korvaus ja edustaa yritystä tai huolehtiatarvittaessa tällaisen edustuksen järjestämisestä käsiteltäessäkorvausvaateita kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimissa ja toimi-
valtaisissa viranomaisissa,
(28)sisämarkkinoilla yksikään jäsenvaltio ei saa enää kieltää harjoit-
tamasta alueellaan vakuutusliikettä samanai kaisesti sekäsijoittautumisvapauden että palvelujen tarjoamisen vapaudenperusteella; sen vuoksi on suotavaa kumota direktiivillä 88/357/ETYjäsenvaltioille annettu tätä koskevamahdollisuus,
(29)on suotavaa säätää seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaansilloin kun vakuutusyritys ei noudata siihen sovellettavia yleistäetuakoskeviasäännöksiäjäsenvaltiossa, jossariskisijaitsee,
(30)tietyissä jäsenvaltioissa vakuutusliikkeeseen ei kohdistuminkäänlaista välillistä verotusta, kun taas useimmissa jäsenval-tioissasovelletaanerityisiäverojajamuunlaisiamaksujamukaan1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—5
▼B
lukien korvaustoimielimille suoritettavat lisämaksut; verojen ja
maksujenrakennejatasoeroavatmerkittävästi tällaisia verojajamaksuja soveltavissa jäsenvaltioissa; on suotavaa välttää, että
olemassaolevaterotjohtavatvakuutuspalvelujenosaltajäsenval-
tioiden välisen kilpailun vääristymiseen; jollei myöhemmästäyhteensovittamisesta muuta johdu, jäsenvaltion, jossa riskisijaitsee, säätämän verojärjestelmän ja muiden maksumuotojensoveltaminen on luonteeltaan sellaista, että se korjaa tämän
epäkohdanjajäsenvaltioidentehtävänäonantaayksityiskohtaiset
määräykset näidenverojen jamaksujen kannonturvaamiseksi,
(31)saattaaollatarpeenmukauttaateknisestitässädirektiivissäoleviayksityiskohtaisia säännöksiä tietyin määräajoin vakuutusalankehittymisen huomioon ottamiseksi; komissio toteuttaa tarvit-
taessa tällaiset mukautukset perustamissopimuksen määräyksissä
sille annettua täytäntöönpanovaltaa käyttäen kuultuaan direktii-villä91/675/ETY(
1)perustettua vakuutuskomiteaa,
(32)on tarpeen antaa erityisiä säännöksiä sen varmistamiseksi, ettätämän direktiivin täytäntöönpanohetkellä voimassa olevasta
säädösjärjestelmästä siirryttiin tämän direktiivin mukaiseen
säädösjärjestelmään; näiden säännösten tarkoituksena on välttääjäsenvaltioidentoimivaltaistenviranomaistentyömääränlisäänty-minen,ja
(33)perustamissopimuksen 8 c artiklan mukaisesti on suotavaa, ettätiettyjenerikehitysvaiheissaolevienkansantalouksienponnistelutotetaan huomioon; sen vuoksi on tarpeen myöntää tietyillejäsenvaltiolle siirtymäjärjestelyt tämän direktiivin soveltamiseksiasteittain,
ONANTANUTTÄMÄNDIREKTIIVIN:
I OSASTO
MÄÄRITELMÄT JA SOVELTAMISALA
1 artikla
Tässädirektiivissä tarkoitetaan:
a) ”vakuutusyrityksellä” jokaista yritystä, joka onsaanut hallinnollisen
toimiluvan direktiivin 73/239/ETY6artiklan mukaisesti,
b) ”sivukonttorilla” jokaista vakuutusyrityksen toimistoa tai sivukont-
toria ottaen huomioondirektiivin 88/357/ETY 3artikla,
c) ”kotijäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, jossa riskiä kattavan vakuutusyr-
ityksenkotipaikka sijaitsee,
d) ”jäsenvaltiolla,jossasivukonttorisijaitsee”jäsenvaltiota,jossariskiä
kattava sivukonttorisijaitsee,
e) ”jäsenvaltiolla, jossa palveluja tarjotaan” jäsenvaltiota, jossa riski
sijaitsee direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan mukaisesti,
kun riskin kattaa toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva vakuutusyritys tai
sivukonttori,
f) ”määräämisvallalla” direktiivin83/349/ETY(2)1artiklanmukaisesti
säädettyä emoyrityksen ja tytäryrityksen välistä yhteyttä tai saman-laista luonnollisen taioikeushenkilön jayrityksenvälistäyhteyttä,
g) ”määräomistusyhteydellä” yrityksestä suoraan tai välillisesti omis-
tettua osuutta, joka on vähintään 10 prosenttia yrityksen pääomastatai äänioikeudesta taikka muuta mahdollisuutta vaikuttaa huomatta-vasti senyrityksenjohtamiseen, jossaomistusyhteyson.
Tämän määritelmän sekä 15 artiklassa tarkoitettujen muiden
omistusyhteyden tasojen soveltamiseksi, tämän direktiivin 8 ja 151992L0049—FI—17.11.2000—002.001—6
(1) EYVLN:oL374,31.12.1991,s.32
(2) EYVLN:oL193,18.7.1983,s.1
▼B
artiklassa, otetaan huomioon direktiivin 88/627/ETY(1) 7 artiklassa
tarkoitettu äänioikeus,
h) ”emoyrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mukaista
emoyritystä,
i) ”tytäryrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mukaista
tytäryritystä; jokainen tytäryrityksen tytäryritys katsotaan myös senyrityksen tytäryritykseksi, joka on näiden yritysten johdossa olevaemoyritys,
j) ”säännellyillä markkinoilla” rahoitusmarkkinoita, joita yrityksen
kotijäsenvaltiossa pidetään säänneltyinä markkinoina, kunnes ne onmääritelty sijoituspalveluista annettavassa direktiivissä, ja joille onominaista:
— säännöllinen toiminta,
ja
— se,että asianomaisten viranomaisten antamissa tai hyväksymissä
säännöksissä määritellään markkinoiden toiminnan edellytykset,markkinoillepääsynedellytyksetsekäsovellettaessaarvopaperienviralliselle pörssilistalleottamistakoskevienvaatimustenyhteen-sovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annettua direktiiviä(79/279/ETY)(
2), tässä direktiivissä vahvistetut listalle ottamista
koskevat edellytykset ja kun mainittua direktiiviä ei sovelleta,
edellytykset, jotka näiden rahoitusvälineiden on täytettävä, jottaniillä voidaan tehokkaasti käydäkauppaa markkinoilla.
Tässä direktiivissä tarkoitetut säännellyt markkinat voivat sijaita
jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa. Jälkimmäisessä tapauksessa
yrityksen kotijäsenvaltion on hyväksyttävä markkinat ja markki-noiden on täytettävä vastaavat vaatimukset. Rahoitusvälineiden,joilla käydään kauppaa näillä markkinoilla, on oltava laadultaanvastaavia niiden välineiden kanssa,joilla käydään kauppaa kyseisen
jäsenvaltionyksillä taiuseammilla säännellyillä markkinoilla,
k) ”toimivaltaisilla viranomaisilla” kansallisia viranomaisia, joilla lain
tai asetuksenperusteella ontoimivalta valvoavakuutusyrityksiä,
l) ”läheisillä sidoksilla” tilannetta, jossa kahden tai useamman luon-
nollisen henkilöntaioikeushenkilön välillä onsidossuhde:
a) omistusyhteydenkautta,eliettäyrityksestäsuoraantaivälillisesti
määräysvallan kautta pidetään hallussa vähintään 20 prosenttia
yrityksenäänivallasta tai pääomasta; tai
b) määräysvallan kautta, eli kaikissa direktiivin 83/349/ETY(
3)1
artiklan1ja2kohdassatarkoitetuissatapauksissaemoyrityksenja
tytäryhtiönvälisensidoksenkauttataikkasamanluonteisenminkätahansa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön ja yrityksenvälisensidoksenkautta; myöstytäryrityksentytäryrityskatsotaannäidenyritystenjohdossatoimivanemoyrityksentytäryritykseksi.
Tilanteiden, joissa kaksi luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai
useampi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on määräysvallankautta pysyvästi sidoksissa yhteen ja samaan henkilöön, katsotaanmyösmuodostavanläheisen sidoksentällaisten henkilöiden välille.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan direktiivin 73/239/ETY 1 artiklassa
tarkoitettuihin vakuutuksiin jayrityksiin.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—7
(1) EYVLN:oL348,17.12.1988,s.62
(2) EYVLN:oL66,13.3.1979,s.21,sellaisenakuinseonviimeksimuutettuna
direktiivillä 82/148/ETY(EYVLN:oL62,5.3.1982,s.22).
(3) EYVL N:o L 193, 18.7.1993, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 90/605/ETY(EYVLN:oL317,16.1.1990,s.60)▼M1
▼B
▼B
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta vakuutuksiin tai tapahtumiin eikä
yrityksiintailaitoksiin, joihineisovelleta direktiiviä 73/239/ETY,eikäkyseisendirektiivin 4artiklassa tarkoitettuihin toimielimiin.
3 artikla
Senestämättä,mitä2artiklan2kohdassasäädetään,jäsenvaltioidenon
annettava määräyksiä, jotta tiettyjen vakuutusluokkien liiketoiminnan
aloittamista koskevat monopolit, jotka on myönnetty niiden alueille
sijoittuneille direktiivin 73/239/ETY 4 artiklassa tarkoitetuille toimieli-mille, poistetaan viimeistään 1päivänä heinäkuuta1994.
II OSASTO
VAKUUTUSLIIKKEEN ALOITTAMINEN
4 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY6artikla seuraavasti:
”6 artikla
Ensivakuutusliikkeen aloittamiseen on oltava ennalta myönnetty
virallinen toimilupa.
Tällaista toimilupaa on haettava kotijäsenvaltion toimivaltaisilta
viranomaisilta:
a) yrityksen, joka perustaa kotipaikkansa tämän jäsenvaltion
alueelle, ja
b) yrityksen, joka saatuaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun
toimiluvan laajentaa liiketoimintaansa kokonaiseen vakuutus-
luokkaantai muihinvakuutusluokkiin.”
5 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY7artikla seuraavasti:
”7 artikla
1. Toimilupa on voimassa koko yhteisössä. Sillä sallitaan
yrityksen harjoittaa liiketoimintaa yhteisössä joko sijoittautumisva-paudentaipalvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
2. Toimilupa myönnetään tiettyä vakuutusluokkaa varten. Se
kattaa koko luokan, jollei hakija halua kattaa kuin osan kyseiseen
luokkaan kuuluvista liitteessä olevassa A kohdassa luetelluista
riskeistä.
Kuitenkin:
a) jäsenvaltiot voivat myöntää liitteessä olevassa B kohdassa
lueteltujen vakuutusluokkien ryhmille toimiluvan liittäen siihenmainitussakohdassamääritellyn vastaavan nimikkeen, ja
b) yhtä vakuutusluokkaa tai -luokkien ryhmää varten myönnetty
toimilupa kattaa myös toiseen vakuutusluokkaan sisältyvätliitännäisriskit, jos liitteessä olevassa C kohdassa säädetytedellytykset täyttyvät.”
6 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY8artikla seuraavasti:
”8 artikla
1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritykset, jotka
hakevat toimilupaa:
a) ovatyhtiömuodoltaan jokinseuraavista:
— Belgian kuningaskunnassa: ’société anonyme — naamloze
vennootschap’, ’société en commandite par actions —commanditaire vennootschap op aandelen’, ’associationd'assurance mutuelle — onderlinge verzekeringsvereniging’,’société coopérative —cooperatieve vennootschap’,1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—8
▼B
— Tanskan kuningaskunnassa: ’aktieselskaber’, ’gensidige sels-
kaber’,
— Saksan liittotasavallassa: ’Aktiengesellschaft’, ’Versicher-
ungsverein auf Gegenseitigkeit’, ’Öffentlichrechtliches
Wettbewerbsversicherungsunternehmen’,
— Ranskantasavallassa:’sociétéanonyme’,’sociétéd'assurance
mutuelle’, ’institution de prévoyance régie par le code de lasécuritésociale’,’institutiondeprévoyancerégieparlecoderural’ja’mutuelles régiesparlecodedelamutualité’,
— Irlannissa: ’incorporated companies limited by shares or by
guarantee orunlimited’,
— Italiantasavallassa:’societàperazioni’,’societàcooperativa’,
’mutua diassicurazione’,
— Luxemburgin suurherttuakunnassa: ’société anonyme’,
’sociétéencommanditeparactions’,’associationd'assurances
mutuelles’, ’société coopérative’,
— Alankomaiden kuningaskunnassa: ’naamloze vennootschap’,
’onderlinge waarborgmaatschappij’,
— Yhdistyneessä kuningaskunnassa: ’incorporated companies
limited by shares or by guarantee or unlimited’, ’societiesregisteredundertheIndustrialandProvidentSocietiesActs’,’Societies registered under the Friendly Societies Acts’,vakuutuksenantajat, jotkatoimivat nimellä ’Lloyd's’,
— Helleenien tasavallassa: ’ ανώνυµη εταιρεία,
Αλληλασφαλιστικός συνεταιρισµός ’,
— Espanjan kuningaskunnassa: ’sociedad anónima’, ’sociedad
mutua’, ’sociedad cooperativa’, ja
— Portugalin tasavallassa: ’sociedade anónima’, ’mútua de
seguros’.
Vakuutusyritys voi myös olla yhtiömuodoltaan Eurooppayhtiö
silloin,kunsellainen onperustettu.
Lisäksi jäsenvaltiot voivat tarvittaessa perustaa julkisoikeudel-
lisia yrityksiä, sikäli kuin niiden toimielimien tavoitteena onharjoittaa vakuutusliikettävastaavilla edellytyksillä kuinyksityi-
soikeudelliset yritykset,
b) rajoittavat liiketoimintansa vakuutusliikkeeseen ja siitä
välittömästi johtuvaan liiketoimintaan lukuun ottamatta muita
kaupallisia liiketoimia,
c) esittävät 9artiklan mukaisen toimintasuunnitelman,
d) omistavat 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähimmäistakuura-
haston,ja
e) ovat sellaisten henkilöiden tosiasiallisesti johtamia, jotka
täyttävät hyvää mainetta, ammattipätevyyttä tai -kokemusta
koskevatedellytykset.
2. Yrityksen, joka hakee toimilupaa laajentaakseen liiketoimin-
taansa muihin vakuutusluokkiin tai laajentaakseen toimiluvan
koskemaan ainoastaan osaa yhteen vakuutusluokkaan sisältyvistä
riskeistä,onesitettävä 9artiklan mukainen toimintasuunnitelma.
Lisäksi sen on esitettävä todisteet siitä, että sillä on 16 artiklassa
säädetty solvenssimarginaali ja, jos 17 artiklan 2 kohdassa muiden
vakuutusluokkien osalta edellytetään edellistä suurempaa vähim-mäistakuurahastoa, että sillä ontämä vähimmäismäärä.
3. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita pitämästä edelleen
voimassa tai antamasta lakeja, asetuksia tai hallinnollisia
määräyksiä, joissa säädetään perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksenhyväksymistä ja kaikkien muiden tavanomaiselle valvonnalletarpeellisten asiakirjojen toimittamista.
Jäsenvaltioteivätkuitenkaansaaantaamääräyksiä,joissavaaditaan
niiden vakuutuskirjaa, maksuperusteita sekä lomakkeita ja muitapainettuja asiakirjoja koskevia yleisten ja erityisten edellytystenhyväksymistä ennalta tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joitayritysaikookäyttää vakuutuksenottajien kanssaasioidessaan.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—9
▼B
Jäsenvaltiot eivät saa jatkaa eivätkä esittää ehdotettavien maksun-
korotuksien ennalta tiedoksiantamis- tai hyväksymismenettelyämuutoinkuinosanayleistä hintavalvontajärjestelmää.
Tämädirektiivieiestäjäsenvaltioitatarkastamastaliitteessäolevassa
A kohdassa mainittua vakuutusluokkaa 18 varten toimilupaahakevien tai sen saaneiden yritysten sellaisia suoria tai välillisiähenkilöstö- ja kalustovoimavaroja mukaan lukien lääketieteellisenhenkilökunnanpätevyysjakalustonlaatu,jotkayritykselläonoltava
käytettävissään tätä vakuutusluokkaa koskevien sitoumusten täyttä-
miseksi.
4. Edellä tarkoitetuissa säännöksissä ei saa säätää, että toimilu-
pahakemusta käsiteltäessä otetaan huomioon markkinoidentaloudelliset tarpeet.”
7 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY9artikla seuraavasti:
”9 artikla
Edellä 8 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimintasuun-
nitelman onsisällettävä seuraavat tiedot tai perustelut:
a) niidenriskienlaatu, joita yritysaikookattaa,
b) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet,
c) erät,joista koostuuvähimmäistakuurahasto,
d) hallinnon ja myyntiverkon arvioidut perustamiskustannukset ja
niiden kattamiseen tarkoitetut varat sekä, jos katettavat riskitkuuluvat liitteessä olevan A kohdan luokkaan 18, yrityksen
hallussaolevat luvatun avunantamiseen tarvittavat voimavarat,
sekälisäksikolmeltaensimmäiseltä tilivuodelta, jonaliiketoimintaa
onharjoitettu:
e) arviot muista hallintokustannuksista kuin perustamiskustannuk-
sista,erityisesti juoksevista yleiskuluista japalkkioista,
f) arviot vakuutusmaksuista jakorvauksista,
g) maksuvalmiusennuste,h) arviot vastuusta ja solvenssimarginaalin kattamiseen tarkoite-
tuista varoista.”
8 artikla
Kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimi-
lupaa vakuutusliikkeen aloittamiseen, ennen kuin niille on ilmoitettuniiden suoraan tai välillisesti omistajina tai jäseninä olevien luonnol-listen henkilöiden tai oikeushenkilöiden nimet, joilla on
määräomistusyhteys, janäiden omistusyhteyksien määrät.
Samojen viranomaisten on evättävä toimilupa, jos viranomaiset eivät,
ottaen huomioon tarpeen turvata vakuutusyrityksen vakaa ja järkevä
johtaminen,olevakuuttuneitakyseistenosakkeenomistajientaijäsentensopivuudesta.
III OSASTO
VAKUUTUSLIIKKEEN HARJOITTAMISTA KOSKEVIEN EDELLY-
TYSTEN YHTEENSOVITTAMINEN
1 luku
9 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY13artikla seuraavasti:
”13 artikla
1. Vakuutusyrityksen talouden valvonta mukaan lukien sellaisen
liiketoiminnan valvonta, jotayritysharjoittaa jokosivukonttoreiden1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—10
▼B
välityksellätaipalvelujentarjoamisen vapaudenperusteella,kuuluu
yksinomaankotijäsenvaltion toimivaltaan.
2. Taloudenvalvontaankuuluuerityisestivakuutusyrityksenkoko
liiketoiminnan vakavaraisuuden, vakuutustekninen vastuuvelkamukaanlukien,jasitäkattavienvarojentarkastaminenkotijäsenval-tiossa annettujen määräysten tai noudatettujen menettelyjenmukaisestiyhteisöntasolla annettujen säännöstennojalla.
Tapauksissa,jolloinkyseisilläyrityksilläonlupaliitteessäolevanA
kohdan luokkaan 18 kuuluvien riskien kattamiseen, valvonta
ulotetaan koskemaan niiden teknisten voimavarojen tarkastamista,jotka yrityksellä on käytettävissään sellaisiin avustustoimiin, joihinse on sitoutunut siltä osin kuin kotijäsenvaltion laissa säädetääntällaisten voimavarojen tarkastamisesta.
3. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava,
että jokaisella vakuutusyrityksellä on asianmukainen hallinto- jakirjanpitojärjestelmä sekä asianmukainen sisäinen tarkastusmenet-tely.”
10 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY14artikla seuraavasti:
”16 artikla
Jäsenvaltion, jossa sivukonttori sijaitsee, on säädettävä, että kun
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut vakuutusyritys harjoittaa
liiketoimintaansa sivukonttorin välityksellä, kotijäsenvaltion toimi-valtaiset viranomaiset voivat, ilmoitettuaan siitä ennalta senjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttorisijaitsee, tarkastaa itse tai tähän tarkoitukseen valtuuttamiensa
henkilöiden välityksellä paikalla yrityksen talouden valvonnalle
tarpeellisiatietoja.Senjäsenvaltionviranomaiset,jossasivukonttorisijaitsee, voivat osallistua tähän tarkastamiseen.”
11 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY19artiklan 2ja3kohtaseuraavasti:
”2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritykset, joiden
kotipaikkaonniidenalueella,toimittavatmääräajoinasiakirjat,jotkaovattarpeellisiavalvontaavartensamoinkuintilastollisetasiakirjat.Toimivaltaistenviranomaistenonannettavatoisilleentiedoksikaikkivalvontaa vartentarvittavat asiakirjat jatiedot.
3. Kunkinjäsenvaltionontoteutettavakaikkitarpeellisettoimen-
piteet sen varmistamiseksi, että toimivaltaisilla viranomaisilla on
tarvittava toimivalta ja keinot niiden vakuutusyritysten liiketoi-minnanvalvomiseksi,joidenkotipaikka onniidenalueella, mukaanlukien tämän alueen ulkopuolella harjoitettava liiketoiminta tätäliiketoimintaakoskevienneuvostondirektiivienmukaisestijaniiden
soveltamiseksi.
Tämän toimivallan ja keinojen on erityisesti annettava toimivaltai-
silleviranomaisille mahdollisuus:
a) perehtyä yksityiskohtaisesti yrityksen tilaan ja koko liiketoimin-
taan,erityisesti:
— keräämällä tietoja tai vaatimalla vakuutusliikettä koskevien
asiakirjojen esittämistä, ja
— suorittamalla tarkastuksia paikalla yrityksentoimitiloissa,
b) toteuttaa yrityksen, sen hallituksen jäsenten tai johtajien tai
yrityksessämääräämisvaltaakäyttävienhenkilöidenosaltakaikkiasianmukaiset ja tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi,
että yrityksen liiketoiminta on niiden lakien, asetusten ja
hallinnollisten määräysten mukaista, joita yrityksen on nouda-tettava kussakin jäsenvaltiossa, ja erityisestitoimintasuunnitelman mukaista, jos se on sekä vakuutettujenetuja vaarantavien epäkohtien välttämiseksi tai poistamiseksipakollinen, ja1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—11
▼B
c) turvata näiden toimenpiteiden toteuttaminen, jos tarpeellista
pakkotoimin jatarvittaessa oikeusteitse.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että toimivaltaisilla viranomaisilla
onmahdollisuussaadakaikkiaedustajienhallussaoleviasopimuksia
koskevattiedot.”
12 artikla
1. Kumotaandirektiivin 88/357/ETY11artiklan 2-7kohta.
2. Kansallisessa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on annettava vakuutusyrityksille, joiden kotipaikka on sen
alueella, lupa luovuttaa joko sijoittautumisvapauden tai palvelujen
tarjonnan vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopimustensa vakuu-tuskanta kokonaan tai osittain yhteisön alueelle sijoittautuneellevastaanottavalle yritykselle, jos vastaanottavan yrityksen kotijäsenval-tion toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat, että jälkimmäiselläyritykselläonkannanluovutushuomioonottaenriittäväsolvenssimargi-
naali.
3. Jos sivukonttori aikoo luovuttaa joko sijoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopimus-
tensa vakuutuskannan kokonaan tai osittain, on kuultava sitä
jäsenvaltiota, jossasivukonttorisijaitsee.
4. Luovuttavan yrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisten virano-
maisten on annettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa lupa
luovutukselle saatuaan niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten virano-
maisten suostumuksen,joissariskitsijaitsevat.
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita asiassa
on kuultu, on annettava lausuntonsa tai suostumuksensa luovuttavan
vakuutusyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisilletiedoksi kolmen kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta;jos ne viranomaiset, joita asiassa on kuultu, eivät ole antaneetmääräajassa vastausta katsotaan, että vastauksen puuttuminen vastaatämän antamaa myönteistä lausuntoa taihiljaista suostumusta.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisen lainsäädännön edellyttämällä tavalla siinä jäsenvaltiossa,jossa riski sijaitsee. Tämä luovutus on välittömästi voimassa vakuu-
tuksenottajiin,vakuutettuihinjaniihinmuihinhenkilöihinnähden,joilla
onsiirretyistä sopimuksistajohtuvia oikeuksiatai velvoitteita.
Tämä säännös ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa vakuutukse-
nottajille mahdollisuus irtisanoa sopimusmääräajassa luovutuksesta.
13 artikla
1. Korvataandirektiivin 73/239/ETY20artikla seuraavasti:
”20 artikla
1. Jos yritys ei noudata 15 artiklan säännöksiä, sen yrityksen
kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltää varojenvapaan hallinnan ilmoitettuaan asiasta niiden jäsenvaltioiden toimi-
valtaisille viranomaisille, jossariskitsijaitsevat.
2. Sellaisenyrityksentaloudellisenasemanennalleenpalauttami-
seen, jonka solvenssimarginaali ei ole 16 artiklan 3 kohdassasäädettyjen vähimmäisvaatimusten mukainen, yrityksen kotijäsen-valtion toimivaltaisen viranomaisen on vaadittava, että senhyväksyttäväksi esitetään tervehdyttämissuunnitelma.
Jostoimivaltainenviranomainenkatsoo,ettäyrityksentaloudellinen
asemaheikkeneehuomattavasti,sevoipoikkeustapauksissarajoittaa
myös yrityksen varojen vapaata hallintaa tai kieltää sen. Toimival-
taisen viranomaisen on sen jälkeen ilmoitettava kaikistatoteuttamistaan toimenpiteistä niille muiden jäsenvaltioiden virano-maisille, joiden alueella yritys harjoittaa liiketoimintaansa, jakyseisten viranomaisten on ensiksi mainitun viranomaisenpyynnöstätoteutettava samat toimenpiteet.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—12
▼B
3. Jos solvenssimarginaali ei ole 17 artiklassa määritellyn
takuurahaston mukainen, kotijäsenvaltion toimivaltaisen virano-maisen on vaadittava yritystä toimittamaan viranomaisen
hyväksyttäväksi lyhyenaikavälin rahoitussuunnitelma.
Toimivaltainen viranomainen voi myös rajoittaa yrityksen varojen
vapaata hallintaa tai kieltää sen kokonaan. Sen on ilmoitettavatoimenpiteestään niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille,joiden alueilla yritys harjoittaa liiketoimintaa, ja viimeksi main-ittujen viranomaisten on ensiksi mainitun pyynnöstä toteutettavasamat toimenpiteet.
4. Toimivaltaiset viranomaiset voivat toisaalta toteuttaa kaikki
aiheelliset toimenpiteet turvatakseen vakuutettujen edut 1, 2 ja 3
kohdassatarkoitetuissa tapauksissa.
5. Jokaisen jäsenvaltion on annettava kaikki tarpeelliset
määräykset voidakseen kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti
kieltää alueellaan sijaitsevien varojen vapaan hallinnan 1, 2 ja 3kohdassa säädetyissä tapauksissa yrityksen kotijäsenvaltionpyynnöstä, jonka on osoitettava ne varat, joihin toimenpiteetkohdistetaan.”
14 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY22artikla seuraavasti:
”22 artikla
1. Kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi peruuttaa
vakuutusyritykselle antamansa toimiluvan, josyritys:
a) ei käytä toimilupaa 12 kuukauden kuluessa, luopuu siitä
nimenomaisestitailopettaaliiketoimintansaylikuudeksikuukau-deksi, jollei kyseinen jäsenvaltio ole säätänyt, että toimilupa
raukeaa näissätapauksissa,
b) eienää täytätoiminnan aloittamisen edellytyksiä,
c) ei ole voinut määräajassa toteuttaa 20 artiklassa tarkoitetussa
tervehdyttämis- tai rahoitussuunnitelmassa vahvistettuja toimen-
piteitä, ja
d) laiminlyötörkeästisiihensovellettavanlainsäädännönperusteella
kuuluviavelvoitteitaan.
Jos toimilupa peruutetaan tai raukeaa, kotijäsenvaltion toimival-
taisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta muiden jäsenvaltioidentoimivaltaisille viranomaisille, joiden on toteutettava aiheellisettoimenpiteet estääkseen sen, että kyseinen yritys aloittaa uudenliiketoiminnan niiden alueella joko sijoittautumisvapauden taipalvelujen tarjoamisen vapauden perusteella. Yrityksen ontoisaalta
toteutettava näiden viranomaisten kanssa kaikki aiheelliset toimen-
piteet vakuutettujen etujen turvaamiseksi ja erityisesti rajoitettavayrityksenvarojenvapaatahallintaa20artiklan1ja2kohdantoisenalakohdan tai3kohdantoisenalakohdan soveltamiseksi.
2. Toimiluvan peruuttamispäätös on perusteltava yksityiskohtai-
sestijaannettava tiedoksikyseiselle yritykselle.”
15 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön, joka ►
C1aikoo hankkia omistukseensa ◄suoraan
tai välillisesti määräomistusyhteyden vakuutusyrityksestä, on ilmoitet-
tava ennalta tästä omistusyhteydestä ja sen määrästä kotijäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille. Kunkin luonnollisen tai oikeushenkilönon myös ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisilleaikomuksestaan lisätä määräomistusyhteyttään siten, että hänen osuu-tensaäänistätaiosakepääomastaonvähintään20,33tai50prosenttiataisuurempitaikka siten,että vakuutusyrityksestä tulee tämän tytäryritys.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolme
kuukautta ensimmäisessä alakohdassa säädetyn ilmoituksenpäivämäärästävastustaakyseistäsuunnitelmaa,josneeivätolekyseisenvakuutusyrityksenjärkevänjavakaanjohtamisenhuomioonottamiseksi1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—13
▼B
vakuuttuneita ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun henkilön
pätevyydestä. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät vastusta kyseistäsuunnitelmaa, ne voivat vahvistaa enimmäismääräajan kyseisen
hankkeen toteuttamiselle.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön, joka aikoo luopua suorasta tai välillisestä määräomis-
tusyhteydestä vakuutusyrityksessä, on ilmoitettava ennalta siitä jaarvioidunomistusyhteydenmäärästäkyseisenkotijäsenvaltiontoimival-taisille viranomaisille. Kunkinluonnollisenhenkilöntaioikeushenkilönon myös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille aikomuksestaanvähentäämääräomistusyhteyttäänsiten,ettätämänosuusäänivallastatai
osakepääomastaonvähemmänkuin20,33tai50prosenttiataisiten,että
vakuutusyritys lakkaa olemasta tämän tytäryritys.
3. Kun vakuutusyritykset ovat saaneet tiedon niiden omaa pääomaa
koskevien omistysyhteyksien hankinnoista tai luovuttamisista, joiden
vuoksi osuus on 1 tai 2 kohdassa tarkoittua rajoitusta suurempi taipienempi,niidenonilmoitettava siitäkotijäsenvaltionsa toimivaltaisilleviranomaisille.
Vakuutusyritysten on myös vähintään kerran vuodessa ilmoitettava
toimivaltaisille viranomaisille määräomistusyhteyksiä omistavien osak-kaidentaijäsentennimetsekäkyseistenomistustensuuruudetsellaisinakuinneilmenevätvuosittaisessayhtiökokouksessakäytettävissäolevista
tiedoista tai pörssilistalla olevaa yhtiöitä koskevien velvoitteiden
perusteella saaduistatiedoista.
4. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tapauksissa, joissa 1 kohdassa
tarkoitettujen henkilöiden määräämisvalta on omiaan haittaamaan
vakuutusyrityksen järkevää ja vakaata hoitoa, kotijäsenvaltion toimi-valtaisten viranomaisten on toteutettava aiheelliset toimenpiteet tämäntilanteen lopettamiseksi. Näihin toimenpiteisiin voivat kuulua esimer-kiksi kielto, johtokunnan jäseniin ja johtajiin kohdistetut seuraamuksettai kyseisten osakkaiden tai jäsenten omistamiin osakkeisiin liittyvän
äänivallan käytönväliaikainen keskeyttäminen.
Samanlaisia toimenpiteitä on sovellettava luonnollisiin henkilöihin tai
oikeushenkilöihin, jotka eivät noudata 1 kohdassa tarkoitettua ennak-
koilmoitusvelvoitetta. Kun omistusyhteys on hankittu toimivaltaistenviranomaisten vastustuksesta huolimatta, jäsenvaltioiden on muistakäytettävistä seuraamuksista huolimatta määrättävä joko vastaavanäänivallan käyttämisen keskeyttämisestä väliaikaisesti tai annettujenäänien mitätöinnistä taikka mahdollisuudesta mitätöidä ne.
16 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikkia henkilöitä, jotka
työskentelevät tai ovat työskennelleet toimivaltaisten viranomaistenpalveluksessa, sekä toimivaltaisten viranomaisten puolesta toimiviatilintarkastajia ja asiantuntijoita, koskee salassapitovelvollisuus. Tämäsalassapitovelvollisuus merkitsee, että luottamuksellisia tietoja, jotkanämä saavat tehtäviään suorittaessaan, ei saa ilmaista kenellekään eikä
millekään viranomaiselle muutoin kuin sellaisena tiivistelmänä tai
koosteena, että tiettyä yritystä ei voida tunnistaa, edellä sanotunkuitenkaan rajoittamatta rikosoikeudellisten säännöstensoveltamista.
Kun vakuutusyritys on asetettu konkurssiin tai tuomioistuimen
määräämään selvitystilaan, luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koskeyrityksen pelastamisessa mukana olevia kolmansia osapuolia, voidaankuitenkin antaa tiedoksi yksityis- tai kaupallisoikeudellisessa menette-lyssä.
2. Mitä1kohdassasäädetääneiestäerijäsenvaltioidentoimivaltaisia
viranomaisia vaihtamasta tietoja vakuutusyrityksiin sovellettaviendirektiivien mukaisesti. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa säädetty
salassapitovelvollisuus.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä yhteistyösopimuksia, jotka koskevat
tietojen vaihtoa kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten taikolmansien maiden 5 kohdassa ja 5 a kohdassa määriteltyjen1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—14
▼M2
▼M2
viranomaisten ja elinten kanssa vain, jos luovutettujen tietojen
salassapito taataan vähintään tässä artiklassa esitetyllä tavalla. Tietojenvaihdonontapahduttavamainittujenviranomaistentaielintenvalvonta-
tehtävän suorittamiseksi.
Jostiedotovatperäisintoisestajäsenvaltiosta,niitäeisaailmaistailman
niiden toimivaltaisten viranomaisten nimenomaista suostumusta, jotkaovat ne luovuttaneet, eikä niitä saa luovuttaa muihin tarkoituksiin kuin
mihinmainitut viranomaiset ovatantaneet suostumuksensa.
4. Edellä olevien 1 ja 2 kohdan mukaisesti luottamuksellisia tietoja
saava toimivaltainen viranomainen voi käyttää niitä ainoastaan harjoit-taessaan tehtäviään:
— tarkastaakseen, onko vakuutusliikkeen aloittamista koskevat edelly-
tykset täytetty ja helpottaakseen tällaisen liiketoiminnanharjoittamisen valvontaa, erityisesti vakuutusteknisen vastuuvelan,solvenssimarginaalin, hallinto- ja kirjanpitomenetelmien ja sisäisen
tarkastuksenmenetelmien valvontaa,
tai
— määrätäkseen seuraamuksia,
tai
— toimivaltaisten viranomaisten päätöksiä koskevassa hallinnollisessa
muutoksenhaussa,
taikka
— tuomioistuinmenettelyssä, joka on pantu vireille 56 artiklan mukai-
sesti tai vakuutusyritysalaa koskevissa direktiiveissä säädettyjenerityissäännösten nojalla.
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään ei estä tietojen vaihtoa
jäsenvaltiossa, kun samassa jäsenvaltiossa on kaksi tai useampiatoimivaltaisia viranomaisia, tai jäsenvaltioiden kesken, kun tietojavaihtavat toimivaltaiset viranomaiset ja:
— luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten virallisesta valvonnasta
vastaavat viranomaiset ja rahoitusmarkkinoiden valvonnastavastaavat viranomaiset,
— vakuutusyritystenpurkamis-jakonkurssimenettelyihinsekämuuhun
vastaavaan menettelyyn osalliset toimielimet,
ja
— vakuutusyritystenjamuidenrahoituslaitostenlakisääteisestätilintar-
kastuksestavastaavat henkilöt,
valvontatehtävien suorittamiseksi tai näiden tehtävien suorittamisessa
välttämättömien tietojen luovuttamiseksi toimielimille, jotka hoitavatpakollistapurkamismenettelyätaitakuurahastoa.Näidenviranomaisten,toimielintenjahenkilöidensaamiatietojakoskee1kohdassatarkoitettusalassapitovelvollisuus.
5a. Senestämättä,mitä1—4kohdassasäädetään,jäsenvaltiotvoivat
sallia tietojen vaihdontoimivaltaisten viranomaisten ja:
— sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa vakuutusyr-
ityksessä purkamis- ja konkurssimenettelyyn sekä muuhun
vastaavaan menettelyyn osallisina olevien toimielinten valvonnasta;tai
— sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa vakuutusyr-
itysten, luottolaitosten, sijoituspalveluyritysten ja muiden
rahoituslaitosten lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien henki-
löidenvalvonnasta; tai
— vakuutusyritysten riippumattomien vakuutusmatemaatikkojen
kesken, jotka suorittavat näiden yritysten laillisuusvalvontaa, janäiden vakuutusmatemaatikkojen valvonnasta vastuussa olevientoimielinten kesken.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—15
▼B
▼M1
▼M1
Ensimmäisessäalakohdassaoleviasäännöksiäkäyttävänjäsenvaltionon
vaadittava, että vähintään seuraavat edellytykset täytetään:
— tietoja käytetään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun valvonnan
tailaillisuusvalvonnan suorittamiseen;
— näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapitovelvolli-
suus;
— jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenvaltiosta, ne saa ilmaista
ainoastaan tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimeno-maisella suostumuksella ja tarvittaessa ainoastaan niihintarkoituksiin, joita varten viranomaiset ovat antaneet suostumuk-sensa.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
niiden viranomaisten, henkilöiden ja toimielinten nimet, joille tämän
kohdannojalla voidaan antaa tietoja.
5b. Senestämättä,mitä1—4kohdassasäädetään,jäsenvaltiotvoivat
rahoitusjärjestelmän vakauden, mukaan lukien seneheys,lujittamiseksisallia tietojen vaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja niiden virano-maisten tai toimielinten kesken, jotka lainsäädännön mukaisesti ovatvastuussa yhtiöoikeuden noudattamisen seurannasta ja rikkomusten
tutkimisesta.
Ensimmäisessäalakohdassaoleviasäännöksiäkäyttävänjäsenvaltionon
vaadittava, että vähintään seuraavat edellytykset täytetään:
— tietoja käytetään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tehtävän
hoitamiseen.
— näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapitovelvolli-
suus;
— jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenvaltiosta, ne saa ilmaista
ainoastaan tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimeno-maisella suostumuksella ja tarvittaessa ainoastaan niihintarkoituksiin, joita varten viranomaiset ovat antaneet suostumuk-
sensa.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset tai toimielimet
turvautuvat jäsenvaltiossa havainto- tai tutkintatehtävänsä suorittami-sessasellaisiin henkilöihin,jotkaerityispätevyytensä vuoksionnimettytähän tehtävään ja jotka eivät ole julkisessa tehtävässä, oikeus vaihtaatietoja, josta säädetään ensimmäisessä alakohdassa, voidaan ulottaa
näihinhenkilöihin toisessaalakohdassa säädetyin edellytyksin.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset tai toimielimet
turvautuvat jäsenvaltiossa havainto- tai tutkintatehtävänsä suorittami-sessasellaisiin henkilöihin,jotkaerityispätevyytensä vuoksionnimettytähän tehtävään ja jotka eivät ole julkisessa tehtävässä, oikeus vaihtaatietoja, josta säädetään ensimmäisessä alakohdassa, voidaan ulottaanäihinhenkilöihin toisessaalakohdassa säädetyin edellytyksin.
Toisenalakohdanviimeisenluetelmakohdansoveltamistavartenensim-
mäisessä alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten tai toimielinten on
ilmoitettava tiedot antaneille toimivaltaisille viranomaisille niidenhenkilöidennimetjayksityiskohtaisettehtävät,joilletiedottoimitetaan.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
niiden viranomaisten, henkilöiden ja toimielinten nimet, joille tämänkohdannojalla voidaan antaa tietoja.
Komissio laatii 31. joulukuuta 2000 mennessä kertomuksen tämän
kohdansoveltamisesta.
5 c. Jäsenvaltiot saavat antaa toimivaltaisille viranomaisille luvan
toimittaa:
— keskuspankeille ja rahapoliittisina viranomaisina samanlaisen
tehtävän omaaville muille toimielimille,
— tarvittaessamuillemaksujärjestelmienvalvonnastavastuussaoleville
viranomaisille
niiden tehtävän hoitamiseksi tarkoitettuja tietoja ja antaa näille
viranomaisille tai toimielimille luvan toimittaa toimivaltaisille virano-maisille tietoja, joita ne saattavat tarvita 4 kohdassa mainittuihin1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—16
▼M1
tarkoituksiin. Näin saatuja tietoja koskee tässä artiklassa säädetty
salassapitovelvollisuus.
6. Senestämättä, mitä1ja4kohdassasäädetään,jäsenvaltiot voivat
lisäksi lainsäädännössä säädetyin edellytyksin sallia tiettyjen tietojenilmaisemisen muille keskushallinnon yksiköille, jotka vastaavat luotto-ja rahoituslaitosten, sijoituspalvelujen ja vakuutusyhtiöiden valvontaa
koskevasta lainsäädännöstä, sekä näiden yksiköiden toimeksiannosta
toimiville tarkastajille.
Näitä tietoja voidaan kuitenkin antaa ainoastaan, kun se on tarpeellista
toiminnan vakauden valvomiseksi.
Jäsenvaltioidenonkuitenkinsäädettävä,että2ja5kohdanmukaisestija
direktiivin73/239/ETY14artiklassatarkoitetussapaikallatapahtuneessa
tarkastuksessasaatujatietojaeisaailmaistatässäkohdassatarkoitetuissatapauksissa,elleisiihenolesaatuerityistäsuostumustatiedotantaneeltatoimivaltaiselta viranomaiselta tai sen jäsenvaltion toimivaltaiseltaviranomaiselta, jossapaikalla tapahtunut tarkastussuoritettiin.
16 a artikla
1. Jäsenvaltioiden onsäädettävä vähimmäisvaatimuksena,että:
a) jokainen henkilö, joka on direktiivin 84/253/ETY(
1) mukaisesti
valtuutettu ja joka suorittaa vakuutusyrityksessä direktiivin 78/660/
ETY(2) 51 artiklassa, direktiivin 83/349/ETY 37 artiklassa tai
direktiivin 85/611/ETY 31 artiklassa tarkoitettua tehtävää tai muutalakisääteistä tehtävää, on velvollinen viipymättä ilmoittamaantoimivaltaisille viranomaisille tuota yritystä koskevista seikoista taipäätöksistä,jotkahänonsaanuttietoonsatehtäväänsä suorittaessaanjajotka saattavat:
— olennaisestirikkoalakeja,asetuksiataihallinnollisiamääräyksiä,
joissa säädetään toimilupaa koskevista edellytyksistä tai jotkaerityisesti koskevat vakuutusyritysten toiminnan harjoittamista,tai
— vaikuttaa vakuutusyrityksen jatkuvaan toimintaan tai
— johtaatilienvahvistamattajättämiseentaivaraustenesittämiseen;
b) tällainen henkilö on samoin velvollinen ilmoittamaan seikoista ja
päätöksistä, jotka hän saa tietoonsa suorittaessaan a alakohdassa
tarkoitettuatehtävääyrityksessä,jollaonmääräämisvallastajohtuvat
läheisetsidoksetsiihenvakuutusyritykseen,jossahänsuorittaaedellämainittua tehtävää.
2. Sopimuksessa taikka laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa
määräyksessä olevan tietojen ilmaisemista koskevan rajoituksen rikko-misenaeipidetäsitä,ettädirektiivin84/253/ETYmukaisestivaltuutettuhenkilövilpittömässämielessäilmaisee1kohdassatarkoitetuntiedontaipäätöksen toimivaltaiselle viranomaiselle, eikä tästä aiheudu kyseiselle
henkilölle seuraamusvastuuta.
2luku
17 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY15artikla seuraavasti:
”15 artikla
1. Kotijäsenvaltion onvaadittava, että vakuutusyritys muodostaa
riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan suhteessa sen koko liiketoi-mintaan.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—17
(1) EYVLN:oL126,12.5.1984,s.20.
(2) AEYVLN:oL222,14.8.1978,s.11,direktiivisellaisenakuinseonviimeksi
muutettuna direktiivillä 90/605/ETY(EYVLN:oL317,16.11.1990,s.60).▼B
▼M1
▼B
▼B
Tämänvakuutusteknisenvastuuvelanmäärämääräytyydirektiivissä
91/674/ETYvahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Kotivaltion on vaadittava, että kunkin vakuutusyrityksen
kaikkia liiketoimia koskeva vakuutustekninen vastuuvelka kattaatoisiaan vastaavat varat direktiivin 88/357/ETY 6 artiklan mukai-
sesti. Yhteisössä sijaitsevien riskien osalta näiden varojen on
sijaittava yhteisössä. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia, että vakuutusyr-ityksetsijoittavatvaransatiettyynjäsenvaltioon.Kotijäsenvaltiovoikuitenkin lieventää näiden varojen sijaintia koskevia sääntöjä.
3. Jos kotijäsenvaltio sallii, että vakuutusteknisen vastuuvelan
kattamiseen voidaan käyttää saatavia jälleenvakuutuksenantajilta,senonvahvistettavasallittuprosenttimäärä.Tässätapauksessaseeivoimäärätä näiden saatavien sijaintipaikasta.”
18 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY15aartikla seuraavasti:
”15 a artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, jonka
kotipaikka on niiden alueella ja joka vakuuttaa liitteessä olevan Akohdan luokkaan 14 kuuluvia riskejä, jäljempänä ’luottovakuutus’,muodostaatasoitusvastuuntasaamaanmahdollistateknistäalijäämäätai keskimääräistä korkeampaa vahinkosuhdetta tässä luokassatilikauden päättyessä.
2. Tasoitusvastuu on laskettava kotijäsenvaltiossa vahvistettujen
sääntöjen mukaisesti noudattaen yhtä neljästä liitteessä olevassa Dkohdassa esitetystä menetelmästä, joiden katsotaan olevan yhden-
vertaisia.
3. Solvenssimarginaalin suuruutta laskettaessa tasoitusvastuun
määrä on jätettävä huomioon ottamatta liitteessä olevassa D
kohdassa määriteltyjen menetelmien mukaisesti laskettuun enim-
mäismäärään saakka.
4. Nevakuutusyritykset, joidenkotipaikka ontietynjäsenvaltion
alueellajajoidenluottovakuutuksestasaatavatvakuutusmaksutovat
tämän luokan osalta enintään 4 prosenttia kaikista niiden saamistavakuutusmaksuista ja enintään 2500000 ecua, voidaan tämänjäsenvaltion toimesta vapauttaa velvoitteesta muodostaa luottova-kuutusluokantasoitusvastuu.”
19 artikla
Kumotaan direktiivin 88/357/ETY23artikla.
20 artikla
Vakuutusteknistävastuuvelkaakattavissavaroissaonotettavahuomioon
yrityksen harjoittaman liiketoiminnan laatu yrityksen sijoitustenvarmuuden,tuotonjarahaksimuutettavuudenturvaamiseksijayrityksen
on huolehdittava näiden sijoitusten monipuolisuudesta sekä riittävästä
hajauttamisesta.
21 artikla
1. Kotijäsenvaltio voi antaa vakuutusyritykselle luvan kattaa vakuu-
tusteknisen vastuuvelkansa yksinomaan seuraaviin luokkiin kuuluvilla
varoilla:
A.Sijoitukset
a) joukkovelkakirjat, arvopaperit ja muut raha- ja pääomamarkki-
navälineet,
b) lainat,
c) osakkeet jamuutvaihtuvatuottoiset omistusyhteydet,
d) osuudet arvopaperien yhteissijoitusyrityksissä ja muissa sijoitus-
rahastoissa,ja1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—18
▼B
e) maa-alueet, rakennukset ja kiinteään omaisuuteen kohdistuvat
oikeudet.
B.Saatavat
f) saatavatjälleenvakuutuksenantajalta,myösjälleenvakuutuksenan-
tajien osuudetvakuutusteknisestä vastuuvelasta,
g) jälleenvakuutustalletteet jasaatavat näiltä yrityksiltä,
h) ensi- ja jälleenvakuutusliikkeestä johtuvat saatavat vakuutukse-
nottajilta javakuutusedustajilta,
i) pelastetusta omaisuudesta taisijaantulostaaiheutuvat saatavat,j) veronpalautussaatavat, ja
k) saatavat takuurahastoilta.
C.Muut varat
l) muu aineellinen omaisuus kuin maa-alueet ja rakennukset,
arvostettuna varovaisen kuoletuksenperusteella.
m) pankkisaamiset ja käteisvarat, talletukset luottolaitoksissa ja
muissatoimielimissä,joillaontoimilupavastaanottaatalletuksia,
n) aktivoidut hankintamenot, ja
o) kertyneet, mutta eierääntyneet korotjavuokrat,muutsiirtosaa-
miset jaennakkomaksut.
Lloyds -nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta varojen
luokkiin kuuluvat myös direktiivin 77/780/ETY(
1) mukaisten luottolai-
tosten antamat takuut ja remburssit sekä henkivakuutussopimuksistajohtuvat todennettavat määrät siltä osin, kuin ne vastaavat jäsenillekuuluvia varoja.
Tiettyjen varojen tai tietyn varojen luokan sisällyttäminen ensimmäi-
sessä alakohdassa vahvistettuun luetteloon ei tarkoita sitä, että kaikkinämä varat voidaan ilman eri toimenpiteitä hyväksyä vakuutusteknisenvastuuvelan katteeksi. Kotijäsenvaltion on annettava tarkemmat
määräykset hyväksyttävien varojen käyttöä koskevista edellytyksistä;
tämän vuoksi se voi vaatia esinevakuuden tai takauksen erityisestijälleenvakuutuksenantajiltaoleville saataville.
Määräyksiä antaessaan ja soveltaessaan kotijäsenvaltion on erityisesti
huolehdittava seuraavien periaatteiden noudattamisesta:
i) vakuutusteknistävastuuvelkaakattavatvaratonarvostettavailman
niitähankittaessa syntyneitä velkoja,
ii) kaikki varat on arvostettava varovaisesti ottaen huomioon riski,
ettei määrää saada muutettua rahaksi. Erityisesti muu aineellinen
omaisuus kuin maa-alueet ja rakennukset voidaan hyväksyävakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi ainoastaan, jos ne onarvostettu varovaisenkuoletuksen perusteella,
iii) lainatyrityksille,valtioilletaikansainvälisillejärjestöille,paikalli-
sille tai alueellisille hallinnolle taikka luonnollisille henkilöille
voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksiainoastaan, jos ne antavat riittävät takuut niiden suojasta,perustuvatpa ne lainanottajan asemaan, kiinnitykseen, pankkita-kaukseen tai vakuutusyrityksen myöntämään takaukseen taimuunlaiseen vakuuteen,
iv) johdannaisvälineitä, kutenoptioita, termiinejä javaihtosopimuksia
voidaan käyttää, kun on kyse vakuutusteknistä vastuuvelkaakattavista varoista, siltä osin kuin ne osaltaan pienentävätsijoitusriskiä tai sallivat sijoitusten tehokkaan hoidon. Nämärahoitusvälineet on arvostettava varovaisesti ja ne voidaan ottaahuomioonarvostettaessa niitä varoja,johonneliittyvät,
v) arvopaperit, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla,
voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksiainoastaan, josnevoidaan muuttaa rahaksilyhyessäajassa,1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—19
(1) EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30, sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 89/646/ETY(EYVLN:oL386,30.12.1989,s.1).
▼B
vi) saatavat kolmansilta voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuu-
velan katteeksi ainoastaan, kun niistä on vähennetty velatkyseiselle kolmannelle,
vii) vakuutusteknisenvastuuvelankattamiseksihyväksyttyjensaatavien
määrä on laskettava varovaisesti ottaen huomioon riski, ettei
määrää saada muutettua rahaksi. Erityisesti ensi- ja jälleenvakuu-
tukseen perustuvat saatavat vakuutuksenottajilta javakuutusedustajilta voidaan hyväksyä vain siltä osin, kuin niitävoidaan vaatia maksettavaksi enintään kolmen kuukaudenajan,
viii) kunonkysevaroista,jotkaonsijoitettutytäryritykseen,jokahoitaa
vakuutusyrityksen lukuun kokonaan tai osittain jälkimmäisensijoituksia, kotijäsenvaltion on tässä artiklassa tarkoitettujen
sääntöjen ja periaatteiden soveltamiseksi otettava huomioon
tytäryrityksenhallussaolevatsiihenliittyvätvarat;sevoikäsitellämuidentytäryritysten varojasamalla tavoin,ja
ix) aktivoidut hankintamenot voidaan hyväksyä vakuutusteknisen
vastuuvelan katteeksi ainoastaan, jos tämä on sopusoinnussavakuutusmaksuvastuun laskentaperusteen kanssa.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kotijäsenvaltio voi
poikkeuksellisissa oloissa ja vakuutusyrityksen pyynnöstä hyväksyäasianmukaisesti perustellulla päätöksellä määräajaksi muitakin varojen
luokkia vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi, jollei 20 artiklasta
muutajohdu.
22 artikla
1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritys saa sijoittaa
vakuutusteknisistä vastuuvelkaa kattavista varoistaan enintään:
a) 10 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
maa-alueeseen tai rakennukseen taikka useampiin niin lähekkäintoisiaan sijaitseviin maaalueisiin tai rakennuksiin, että niitä voidaanpitää yhtenä sijoituksena,
b) 5 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
saman yrityksen osakkeisiin, muihin osakkeeseen rinnastettaviinarvopapereihin, joukkovelkakirjoihin ja muihin raha- ja pääoma-markkinavälineisiin tai samalle lainanottajalle myönnettyihin
lainoihin, kaikki edellä mainitut yhteenlaskettuna, lukuun ottamatta
valtiolle, alueelliselle tai paikalliselle viranomaiselle tai sellaisellekansainväliselle järjestölle, jonka jäseniä ovat yksi tai useampijäsenvaltio, myönnettyjä lainoja. Tämä rajoitus voidaan korottaa 10prosenttiin, jos yritys sijoittaa enintään 40 prosenttia sen vakuutus-
teknisen vastuuvelan bruttomäärästä lainoihin tai niiden
lainanottajien ja liikkeeseenlaskijoiden lainoihin tai arvopapereihin,joihinsesijoittaa vähintään 5prosenttia varoistaan,
c) 5 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
muihin vakuudettomiin lainoihin, josta 1prosentti yhteen vakuudet-
tomaan lainaan, lukuun ottamatta lainoja, jotka on myönnetty
jäsenvaltioon sijoittautuneelle luottolaitokselle, vakuutusyritykselle,edellyttäen että se on direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan mukaansallittua, jajäsenvaltioon sijoittautuneille sijoitusyrityksille,
d) 3 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
käteisvaroihin, ja
e) 10 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
osakkeisiinjamuihinosakkeisiinrinnastettaviinarvopapereihinsekä
joukkovelkakirjoihin, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markki-
noilla.
2. Tiettyyn varojen luokkaan tehtäviä sijoituksia koskevan rajoi-
tuksen puuttuminen 1 kohdassa ei kuitenkaan merkitse sitä, että tähänluokkaankuuluvatvarathyväksytäänrajoituksetta kattamaan vakuutus-teknistä vastuuvelkaa. Kotijäsenvaltion on annettava tarkemmatmääräykset, joissavahvistetaan hyväksyttävät varojen käyttöä koskevat
edellytykset. Kyseisiä määräyksiä laadittaessa ja sovellettaessa sen on
erityisesti huolehdittava, että seuraavia periaatteita noudatetaan:
i) vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavien varojen on oltava riittävän
monipuolisia ja hajautettuja sen takaamiseksi, ettei ole liiallista1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—20
▼B
riippuvuutta tietystä varojen luokasta, erityisestä sijoitusalasta tai
sijoituksesta,
ii) sijoitukset varoihin, joiden riski on suuri joko varojen luonteen tai
liikkeeseenlaskijan aseman vuoksi, on rajoitettava turvalliseen
tasoon,
iii) tietyissä varojen luokkia koskevissa rajoituksissa on otettava
huomioon, miten jälleenvakuutusta käsitellään vakuutusteknistävastuuvelkaa laskettaessa,
iv) kun kyse on sijoituksesta tytäryritykseen, joka hoitaa vakuutusyr-
ityksen lukuun tämän kaikkia tai joitakin sijoituksia,kotijäsenvaltionontämänartiklansääntöjäjaperiaatteitasoveltaes-
saan otettava huomioon tytäryrityksen hallussa olevat
liitännäisvarat; se voi soveltaa samaa käsittelyä muiden tytäryr-itystenvaroihin,
v) niiden vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavien varojen prosent-
timäärä, jotka eivät ole rahaksi muutettavissa, on rajoitettavavarovaiseen tasoon,ja
vi) kun varoihin sisältyy lainoja tietyille luottolaitoksille tai tällaisten
laitosten liikkeeseen laskemia joukkovelkakirjoja, kotijäsenvaltio
voi pannessaan tämän artiklan sääntöjä ja periaatteita täytäntöön
ottaa huomioon näiden luottolaitosten hallussa olevat perusvarat.Tätä menettelyä voidaan soveltaa ainoastaan sikäli kuin luottolai-toksen kotipaikka on jäsenvaltiossa, kun se on yksinomaan tämänjäsenvaltion ja/tai sen paikallisten viranomaisten omistama ja sentoimintaan perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksen mukaan kuuluu
lainojen välittäminen valtiolle tai paikallisille julkisyhteisöille tai
näiden takaamien lainojen välittämisestä taikka lainojen välittämi-sestävaltioontaipaikallisiinjulkisyhteisöihinläheisessäyhteydessäoleville toimielimille.
3. Hyväksyttävienvarojenkäyttöedellytyksiäkoskevissatarkemmissa
säännöksissäjäsenvaltion onkäsiteltävä rajoitetummin:
— lainoja, joiden vakuutena ei ole pankkitakausta, vakuutusyrityksen
antamaatakausta,kiinnitystätaimuutavakuutta,kuinlainoja,joilla
ontällainen vakuus,
— arvopapereidenyhteissijoitusyrityksiä,joidentoimintaeioleyhteen-
sovitettu direktiivin 85/611/ETY(
1) mukaisesti, ja muita
sijoitusrahastoja kuin yhteissijoitusyritykset, joiden toiminta onyhteensovitettu kyseisendirektiivin mukaisesti,
— arvopapereita, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla,
kuinniitä, joilla käydään siellä kauppaa,
— arvopapereita, joukkovelkakirjoja ja muita raha- ja pääomamarkki-
navälineitä,jotkaeivätoledirektiivissä89/647/ETY(
2)määriteltyyn
A alueeseen kuuluvien valtioiden, alueellisten tai paikallisten
julkisyhteisöjen tai yritysten liikkeeseen laskemia tai joidenliikkeeseenlaskijat ovat sellaisia kansainvälisiä järjestöjä, joidenjäsenenä ei ole yksikään yhteisön jäsenvaltio, verrattuna tällaistenliikkeeseenlaskijoiden samoihin rahoitusvälineisiin.
4. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun
rajan 40prosenttiin tiettyjen joukkovelkakirjojen osalta,joiden liikkee-
seenlaskijaonluottolaitos,jonkakotipaikkaonjäsenvaltiossajajokaonlain mukaan erityisen, näiden joukkovelkakirjojen haltijoita suojaavanjulkisen valvonnan alainen. Erityisesti näiden joukkovelkakirjojenliikkeeseen laskemisesta saadut määrät on lain mukaisesti sijoitettava
varoihin, jotka joukkovelkakirjojen koko voimassaoloajan riittävät
kattamaan niistä johtuvat sitoumukset ja jotka liikkeeseen laskijanmaksukyvyttömyyden vuoksi käytetään etuoikeudella lainan pääomantakaisinmaksamiseen jakertyneiden korkojenmaksamiseen.
5. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia vakuutusyrityksiä sijoittamaan tiet-
tyihinvarojen luokkiin.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—21
(1) EYVLN:oL375,31.12.1985,s.3,sellaisenakuinseonviimeksimuutettuna
direktiivillä 88/220/ETY(EYVLN:oL100,19.4.1988,s.31).
(2) EYVLN:oL386,30.12.1989,s.14
▼B
6. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kotijäsenvaltio voi
vakuutusyrityksen pyynnöstä poikkeuksellisesti myöntää asianmukai-sesti perustellulla päätöksellä määräajaksi poikkeuksia 1 kohdan a-e
alakohdissa annettuihin säännöksiin,jollei 20artiklasta muutajohdu.
23 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY liitteessä I olevat 8 ja 9 kohdat
seuraavasti:
”8. Vakuutusyritykset voivat pitää hallussaan toisiaan vastaamat-
tomiavarojasenmääränkatteena,jokaonenintään20prosenttianiidensitoumuksistatietyssä valuutassa.
9. Kukin jäsenvaltio voi määrätä, että kun sitoumukset on edellä
olevien yksityiskohtaisten määräysten mukaan täytettävä jäsen-valtionvaluutassailmaistuillavaroilla,tämävaatimuskatsotaanmyöstäytetyksi, kunnämä varatonilmaistu ecuina.”
24 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY16artiklan 1kohtaseuraavasti:
”1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että jokainen vakuutusyritys
muodostaa koko liiketoimintaansa koskevan riittävän solvenssimar-
ginaalin.
Solvenssimarginaali vastaa yrityksen varoja, joista on vähennetty
kaikki ennakoitavissa olevat velat sekä aineettomat erät. Erityisestionotettava huomioon:
— maksettuosakepääomataikeskinäisenyhtiöntaiyrityksenosalta
takuupääoma lisättynä osakastileillä, jotka täyttävät seuraavatedellytykset:
a) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että
näiltä tileiltä voidaan suorittaa maksuja jäsenille vain, jos se
ei aiheuta solvenssimarginaalin pienenemistä alle vaaditun
tason,taiyrityksentultuapuretuksi,joskaikkiyrityksenmuutvelat onmaksettu,
b) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että
kaikistamaksuista,jotkasuoritetaanmuutoinkuinyksittäisenosakkuuden päättymisen vuoksi, on ilmoitettava toimivaltai-sille viranomaisille vähintään kuukautta aikaisemmin ja että
nämä voivattämän määräajan aikana kieltää maksun,ja
c) perustamiskirjan ja yhtiöjärjestyksen asiaa koskevia
määräyksiä voidaan muuttaa vasta, kun toimivaltaiset vira-nomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastusta muutosta,jollei a ja b alakohdassa esitetyistä edellytyksistä muutajohdu,
— puolet maksamattomasta osakepääomasta tai takuupääomasta
heti kun25prosenttia tästäpääomasta onmaksettu,
— rahastotjavaraukset(sidotutjavapaat),jotkaeivätvastaatiettyjä
sitoumuksia,
— kaikkisiirtyvät voittovarat,
— sellaisenkeskinäisenyhtiöntaiyhdistyksenosalta,jonkamaksut
voivatvaihdella, kaikkinelisämaksuvaateet, jotkasevoivaatiajäseniltä maksettavaksi kyseisenä tilivuonna enintään puoletenimmäismaksujenjaperittyjenmaksujenerotuksesta,kuitenkinenintään 50prosenttia solvenssimarginaalista,
— vakuutusyrityksen pyynnöstä ja sen antamien selvitysten perus-
teella ne varaukset, jotka johtuvat varojen aliarvostamisestataseessa,josnämävaraukseteivätoleluonteeltaan poikkeuksel-lisia,
— kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja etuoikeusasemaltaan
huonommassa asemassa olevat lainat voidaan sisällyttääainoastaan enintään 50 prosenttiin solvenssimarginaalista, jostamäärästäenintään25prosenttiasaaollamääräaikaisiaetuoikeu-sasemaltaan huonommassa asemassa olevia lainoja tai1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—22
▼B
määräaikaisia kumulatiivisia etuoikeutettuja osakkeita, jos seur-
aavat vähimmäisvaatimukset täyttyvät:
a) sen varalta, että vakuutusyritys joutuu konkurssiin tai
purkautuu, on oltava sitovat sopimukset, joiden perusteellaetuoikeusasemaltaanhuonommassaasemassaolevillalainoillatai etuoikeutetuilla osakkeilla on kaikkien muiden velkojien
saatavia huonompi etuoikeus ja niitä ei makseta takaisin
ennen kuin kaikki muut kyseisenä ajankohtana voimassaolevat velat onmaksettu.
Etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevan lainan on
täytettävä myösseuraavat edellytykset:
b) vaintosiasiallisesti maksetut varat otetaan huomioon,
c) määräaikaisten lainojen alkuperäisen erääntymisajan on
oltava vähintään viisi vuotta. Vakuutusyrityksen on
viimeistään vuotta ennen erääntymisaikaa esitettävä toimi-
valtaisten viranomaisten hyväksyttäväksi suunnitelma siitä,miten solvenssimarginaali aiotaan pitää vaaditulla tasolla taisaattaa sille tasolle erääntymispäivänä, jollei lainan osuuttasolvenssimarginaalista vähennetä asteittain vähintään viidenerääntymispäivää edeltävän vuoden kuluessa. Toimivaltaiset
viranomaiset voivat antaa luvan näiden varojen takaisin-
maksun ennakkoon edellyttäen, että liikkeeseen laskevavakuutusyrityspyytääsitäjasensolvenssimarginaalieilaskevaadittua tasoaalemmaksi,
d) lainat, joiden erääntymisaikaa ei ole määrätty, voidaan
maksaa takaisin vain noudattaen viiden vuoden irtisanomi-saikaa,jolleiniitäenääpidetäsolvenssimarginaalin osanatai
jollei takaisinmaksu edellytä toimivaltaisten viranomaisten
ennalta antamaa virallista suostumusta. Jälkimmäisessätapauksessa vakuutusyrityksen on ilmoitettava asiasta toimi-valtaisille viranomaisille vähintään kuusi kuukautta ennenaiottua takaisinmaksupäivää sekä esitettävä tosiasiallinen ja
vaadittusolvenssimarginaaliennenkyseistätakaisinmaksuaja
sen jälkeen. Toimivaltaiset viranomaiset antavat luvantakaisinmaksuunainoastaan,josvakuutusyrityksensolvenssi-marginaali eilaske vaadittua tasoa alemmaksi,
e) lainasopimuseisaasisältäämääräystä,jonkamukaantietyissä
muissa oloissa kuin vakuutusyritystä purettaessa velka onmaksettava takaisin ennensovittuaerääntymispäivää,
f) lainasopimusta voidaan muuttaa ainoastaan, kun toimival-
taiset viranomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastusta
muutosta,
— arvopaperit, joiden kestoaei ole määritetty, jamuut rahoitusvä-
lineet,jotkatäyttävätseuraavatedellytyksetmukaanlukienmuut
kuin edellä olevassa luetelmakohdassa mainitut kumulatiiviset
etuoikeutetut osakkeet, enintään 50 prosenttiin asti solvenssi-marginaalista näiden arvopaperien ja edellä olevassaluetelmakohdassa mainittujen etuoikeusasemaltaan huonom-massaasemassaolevan lainojen kokonaismäärästä,
a) niitä ei voi maksaa takaisin haltijan aloitteesta eikä ilman
toimivaltaisten viranomaisten ennalta antamaa suostumusta,
b) liikkeeseen laskemista koskevan sopimuksen on annettava
vakuutusyritykselle mahdollisuuslykätälainankoronmaksa-mista,
c) lainanantajan saatavilla vakuutusyritykseltä on oltava muita
velkojia kuin toisia pääomalainan haltijoita huonompi etuoi-
keus,
d) arvopapereiden liikkeeseen laskemista koskevissa asiakir-
joissa on määrättävä, että velkaa ja maksamattomia korkojavoidaan käyttää tappioiden kattamiseen siten, että turvataanvakuutusyrityksen liiketoiminnan jatkuminen,
e) ainoastaan tosiasiallisesti maksetut määrät otetaan
huomioon.”1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—23
▼B
25 artikla
Komissio antaa vakuutuskomitealle kertomuksen solvenssimarginaalia
koskevanmyöhemmänyhteensovittamisentarpeestaviimeistäänkolmen
vuodenkuluttua tämän direktiivin soveltamisesta.
26 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY18artikla seuraavasti:
”18 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä niiden varojen valin-
nasta, jotka ylittävät 15 artiklassa tarkoitettua vakuutusteknistävastuuvelkaa kattavat varat.
2. Ellei15artiklan2kohdasta,20artiklan1,2,3ja5alakohdasta
ja 22 artiklan 1 kohdan viimeisestä alakohdasta muuta johdu,jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa toimiluvan saaneiden vakuutusyri-tystenoikeutta vapaasti hallita irtainta jakiinteää omaisuuttaan.
3. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioilla
on oikeus kyseisten yritysten omistajina, jäseninä tai osakkainatoteuttaa toimenpiteitä vakuutettujenetujen turvaamiseksi.”
3 luku
27 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 7 artiklan 1 kohdan f ala-kohta
seuraavasti:
”f) osapuolet voivat vapaasti valita direktiivin 73/239/ETY 5
artiklan d alakohdassa tarkoitettuihin riskeihin sovellettavanlain.”
28 artikla
Jäsenvaltio, jossa riski sijaitsee, ei saa estää vakuutuksenottajaa
tekemästä sopimusta direktiivin 73/239/ETY 6 artiklassa esitettyjen
edellytysten mukaisesti toimiluvan saaneen vakuutusyrityksen kanssa,
sikäli kuin tämä ei ole ristiriidassa voimassa olevan yleistä etuakoskevansenjäsenvaltion, jossariskisijaitsee, lainsäädännön kanssa.
29 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niiden
vakuutussopimusten yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuper-usteiden sekä lomakkeiden ja muiden painettujen asiakirjojen ennaltahyväksymistä tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joita vakuutusyr-
itys aikoo käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan.
Vakuutussopimuksiakoskevienkansallisten säännöksiennoudattamisenvalvomiseksi, nämä saavat vaatia ainoastaan näiden edellytysten jamuidenasiakirjojenilmoittamistasatunnaisestiedellyttäen,ettäseeioleennakkoedellytys yrityksenliiketoiminnanharjoittamiselle.
Jäsenvaltiot voivat noudattaa tai ottaa käyttöön menettelyn, jonka
mukaan ehdotetut maksukorotukset on ennalta annettava tiedoksi tai
hyväksyttävä ainoastaan silloin, kun seonosa yleistä hintavalvontajär-jestelmää.
30 artikla
1. Poistetaandirektiivin88/357/ETY8artiklan4kohdanbalakohta.
Senvuoksi8artiklan 4kohdanaalakohta muutetaan seuraavasti:
”a) jollei tämän kohdan c alakohdasta muuta johdu, 7 artiklan 2
kohdan kolmatta alakohtaa on sovellettava silloin, kun vakuu-tussopimus kattaa riskejä useissa jäsenvaltioissa, joista ainakinyksimäärää vakuutuksenottamisen pakolliseksi.”
2. Vastakkaisista säännöksistä huolimatta jäsenvaltio, joka määrää
velvoitteesta ottaa vakuutus, voi vaatia, että pakollisten vakuutusten1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—24
▼B
yleiset ja erityiset ehdot annetaan tiedoksi sen toimivaltaiselle
viranomaiselle ennenvakuutustenkäyttöönottoa.
31 artikla
1. Ennenvakuutussopimuksentekemistävakuutusyrityksenonilmoi-
tettava vakuutuksenottajalle:
— sopimukseen sovellettavasta laista sellaisessa tapauksessa, että
osapuolet eivät saa valita sitä vapaasti, tai siitä, että osapuolet
saavat vapaasti valita sovellettavan lain, ja tässä tapauksessa laista,
jota vakuutuksenantaja ehdottaa sovellettavaksi,
— määräyksistä sopimuksia koskevien vakuutuksenottajan valitusten
käsittelemisestä sisällyttäen siihen tarvittaessa myös ilmoituksen
valituselimestä, edelläsanotunkuitenkaanrajoittamatta vakuutukse-nottajan mahdollisuutta saattaa asiatuomioistuimen käsiteltäväksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua velvoitetta sovelletaan ainoastaan,
kunvakuutuksenottaja onluonnollinen henkilö.
3. Tämänartiklansoveltamistakoskevatyksityiskohtaisetmääräykset
annetaan senjäsenvaltion lainsäädännön mukaan,jossariskisijaitsee.
IV OSASTO
SIJOITTAUTUMISVAPAUTTA JA PALVELUJEN TARJOAMISEN
VAPAUTTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
32 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY10artikla seuraavasti:
”10 artikla
1. Vakuutusyrityksen, joka aikoo perustaa sivukonttorin toisen
jäsenvaltion alueelle, on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltionsa toimi-
valtaisille viranomaisille.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, joka aikoo
perustaasivukonttorintoiseenjäsenvaltioon,esittääseuraavattiedotantaessaan 1kohdanmukaisen ilmoituksen:
a) jäsenvaltio, jonkaalueelle seaikooperustaasivukonttorin,
b) toimintasuunnitelman, jossa esitetään erityisesti millaista liike-
toimintaa aiotaan harjoittaa ja miten sivukonttorin hallinto on
järjestetty,
c) siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee, oleva osoite,
josta voidaan saada asiakirjoja ja johon niitä voidaan lähettääedellyttäen,ettätämäosoiteonsamakuinseosoite,johonkaikki
valtuutetulle asiamiehelle annettavat tiedot lähetetään,
d) sivukonttorinvaltuutetunasiamiehennimi,jollaonoltavariittävä
toimivalta tehdä yritystä koskevia sitoumuksia kolmansienhenkilöidenkanssajaedustaasitäsenjäsenvaltionviranomaisissaja tuomioistuimissa, jossa sivukonttori sijaitsee. Kun on kyseLloyd's-nimisestävakuutuksenantajienyhteenliittymästä,vakuu-
tussitoumuksista siinä jäsenvaltiossa, jossasivukonttorisijaitsee,
mahdollisesti aiheutuvassa riita-asiassa vakuutettuja ei saakohdellahuonommin,kuinjoskanneolisinostettutavanomaistayritystä vastaan. Valtuutetulla asiamiehellä on tämän vuoksioltavariittävätoimivaltasiihen,ettähäntävastaanvoidaannostaa
kanne ja että hän voi toimia asianomaisia Lloyd's -nimisen
yhteenliittymän vakuutuksenantajia sitovasti.
Kunyrityksentarkoituksenaon,ettäsensivukonttorikattaaliitteessä
olevassa A kohdassa luokkaan 10 sisältyviä muita riskejä kuinrahdinottajan vastuuta koskevia riskejä, sen on esitettävä ilmoitus,
jonka mukaan siitä on tullut kansallisen toimiston ja kansallisen
takuurahastonjäsensiinäjäsenvaltiossa,jossasivukonttorisijaitsee.
3. Jollei kotivaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ole kyseinen
suunnitelma huomioon ottaen aihetta epäillä hallintorakenteensopivuuttataivakuutusyrityksentaloudellistatilaataikkahallituksenjäsenten, johtajien tai valtuutetun asiamiehen hyvämaineisuutta ja1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—25
▼B
ammattipätevyyttä tai -kokemusta, niiden on kolmen kuukauden
kuluessasiitä,kun2kohdassatarkoitetuttiedotonsaatu,välitettäväkaikki nämä tiedot sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille,
jossa sivukonttori sijaitsee, sekä ilmoitettava asiasta kyseiselle
yritykselle.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myös todistettava,
että vakuutusyrityksellä on 16 ja 17 artiklan mukaisesti laskettuvähimmäissolvenssimarginaali.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kieltäytyessä anta-
masta 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja sen jäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttori sijaitsee, niiden
on esitettävä kyseiselle yritykselle kieltäytymisensä syyt kolmenkuukauden kuluessa kaikkien kyseisten tietojen vastaanottamisesta.Tämä kieltäytyminen tai vastaamatta jättäminen voidaan saattaakotivaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi.
4. Ennen kuin vakuutusyrityksen sivukonttori aloittaa toimin-
tansa, sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa
sivukonttori sijaitsee, on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun 3
kohdassa tarkoitetut tiedot on saatu, ilmoitettava tarvittaessakotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle edellytykset, joitayleisen edun vuoksi on noudatettava harjoitettaessa liiketoimintaasiinäjäsenvaltiossa, jossasivukonttori sijaitsee.
5. Sivukonttori voidaan perustaa ja se voi aloittaa toimintansa,
kun sen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta, jossa sivukont-
torisijaitsee,onsaatuilmoitustaijoställaistailmoitustaeiolesaatu,
kun4kohdassasäädetty määräaika onpäättynyt.
6. Edellä olevan 2 kohdan b, c tai d alakohdan mukaisesti
annettujen tietojen muuttuessa vakuutusyrityksen on ilmoitettavatästä muutoksesta kotijäsenvaltion ja sen jäsenvaltion, jossasivukonttori sijaitsee, toimivaltaisille viranomaisille vähintäänkuukautta ennen muutoksen toteuttamista, jotta kotijäsenvaltion
toimivaltaiset viranomaiset ja sen jäsenvaltion toimivaltaiset vira-
nomaiset, jossa sivukonttori sijaitsee, voivat täyttää 3 ja 4 kohdanmukaisettehtävänsä.”
33 artikla
Kumotaan direktiivin 73/239/ETY11artikla.
34 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY14artikla seuraavasti:
”14 artikla
Yrityksen, joka aikoo ensimmäisen kerran harjoittaa liiketoimiaan
yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa palvelujen tarjoamisenvapaudenperusteella,onilmoitettavaasiastaennaltakotijäsenvaltiontoimivaltaisilleviranomaisillejaesitettäväniidensitoumustenlaatu,joitaseaikookattaa.”
35 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY16artikla seuraavasti:
”16 artikla
1. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden
kuluessa 14 artiklassa säädetystä ilmoituksesta annettava tiedoksijäsenvaltiolletaijäsenvaltioille,jonkataijoidenalueellayritysaikooharjoittaa liiketoimia palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella:
a) todistussiitä,ettäyritykselläondirektiivin73/239/ETY16ja17
artiklan mukaisesti laskettu vähimmäissolvenssimarginaali;
b) vakuutusluokat, joiden mukaista liiketoiminta yrityksellä on
toimivalta harjoittaa;
c) niidensitoumustenlaatu,joitayritysaikookattaasiinäjäsenval-
tiossa,jossapalveluja tarjotaan.
Samalla niidenonilmoitettava asiastakyseiselle yritykselle.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—26
▼B
Kukinjäsenvaltio,jonkaalueellayritysaikoopalvelujentarjoamisen
vapauden perusteella kattaa direktiivin 73/239/ETY liitteessäolevassa A kohdassa luokkaan 10 sisältyviä muita riskejä kuin
rahdinottajan vastuuta koskeviariskejä, voivaatia, että yritys:
— ilmoittaa tämän direktiivin 12 a artiklan 4 kohdassa tarkoitetun
edustajan nimenjaosoitteen, ja
— antaailmoituksensiitä,ettäyrityksestäontullutsenjäsenvaltion
kansallisen toimiston ja kansallisen takuurahaston jäsen, jossapalveluja tarjotaan.
2. Jos kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät
määräajassa toimita 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja, niiden onsamassamääräajassa ilmoitettava kyseiselleyritykselle kieltäytymi-sensä syyt. Kieltäytyminen voidaan saattaa kotijäsenvaltion
tuomioistuimen käsiteltäväksi.
3. Yritys voi aloittaa liiketoimintansa sinä päivänä, jona se on
todistettavasti saanut tiedon 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa
säädetystä ilmoituksesta.”
36 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY17artikla seuraavasti:
”17 artikla
Kaikkiin muutoksiin, jotka yritys aikoo tehdä 14 artiklassa
tarkoitettuihintietoihin,onsovellettava14ja16artiklassasäädettyämenettelyä.”
37 artikla
Kumotaandirektiivin88/357/ETY12artiklan2kohdantoinenjakolmas
alakohta ja3kohta,sekä13ja15artikla.
38 artikla
Senjäsenvaltiontoimivaltaiset viranomaiset,jossasivukonttorisijaitsee
tai jossa palveluja tarjotaan, voivat vaatia, että tämän jäsenvaltion
alueellatoimivienvakuutusyritystenliiketoimintaakoskevattiedot,jotka
niillä on oikeus saada tämän direktiivin nojalla, toimitetaan niillekyseisenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä.
39 artikla
1. Kumotaandirektiivin 88/357/ETY18artikla.
2. Jäsenvaltio,jossasivukonttorisijaitseetaijossapalvelujatarjotaan,
ei saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niiden vakuutussopimustenyleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperusteiden sekä lomak-
keiden ja muiden painotuotteiden ennalta hyväksymistä tai
järjestelmällistä tiedoksiantamista, joitayritysaikookäyttää vakuutuk-senottajien kanssa asioidessaan. Vakuutussopimuksia koskevankansallisten säännösten noudattamisen valvomiseksi se voi ainoastaanvaatia, että kukin yritys, joka aikoo harjoittaa vakuutustoimintaa senalueella sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden
perusteella, ilmoittaa tavalla, joka ei ole järjestelmällinen niistä
vakuutusehdoista ja muista asiakirjoista, joita se aikoo käyttää, ilmanettä tämä vaatimus on yrityksen liiketoiminnan harjoittamisen ennak-koedellytys.
3. Jäsenvaltio, jossa sivukonttori sijaitsee tai palveluja tarjotaan, ei
saanoudattaaeikäottaakäyttöönmenettelyä,jonkamukaanmaksukor-otukset on ennalta annettava tiedoksi tai hyväksyttävä muutoin kuinosanayleistähintavalvontajärjestelmää.
40 artikla
1. Kumotaandirektiivin 88/357/ETY19artikla.
2. Yrityksen,jokaharjoittaaliiketoimintaasijoittautumisvapaudentai
palvelujentarjoamisenvapaudenperusteella,onannettavasenjäsenval-tion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttori sijaitsee tai jossa1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—27
▼B
palvelujatarjotaan,kaikkiasiakirjat,joitasiltäpyydetääntämänartiklan
soveltamiseksi, jos tällaista velvoitetta sovelletaan myös yrityksiin,joidenkotipaikka onnäissäjäsenvaltioissa.
3. Jos jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että yritys,
jolla on sivukonttori sen alueella tai joka harjoittaa sen alueellaliiketoimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ei noudatatässä valtiossa siihen sovellettavia säännöksiä, niiden on vaadittava
kyseistäyritystä lopettamaan säännöstenvastainen toiminta.
4. Jos kyseinen yritys ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä, asiano-
maisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettavaasiasta kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Viranomaistenontoteutettavamahdollisimmannopeastikaikkiaiheellisettoimenpiteet
sen varmistamiseksi, että kyseinen yritys lopettaa säännösten vastaisen
toiminnan. Näiden toimenpiteiden laadusta on ilmoitettava kyseisenjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos yritys edelleenkin rikkoo kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa
olevia säännöksiä huolimatta kotijäsenvaltion toimenpiteistä tai siksi,
että toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi tai niitä ei ole tässävaltiossa toteutettu, tämä voi, ilmoitettuaan asiasta kotijäsenvaltiontoimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheelliset toimenpiteet estääk-seensäännöstenvastaisentoiminnanjatkumisen tairangaistakseen siitäja, jos se on ehdottoman tarpeellista, estää yritystä tekemästä uusia
vakuutussopimuksiasenalueella.Jäsenvaltioidenonhuolehdittavasiitä,
että tällaiset toimenpiteet voidaan niiden alueella saattaa vakuutusyr-ityksille tiedoksi.
6. Mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, ei koske kyseisten jäsenval-
tioiden toimivaltaa toteuttaa kiireellisessä tapauksessa aiheellisia
toimenpiteitä säännösten vastaisen toiminnan estämiseksi alueellaan.
Tähän sisältyy mahdollisuus estää vakuutusyrityksiä jatkamasta uusienvakuutussopimusten tekemistä niiden alueella.
7. Mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, ei rajoita jäsenvaltioiden
oikeutta määrätä seuraamuksia alueellaan tapahtuneesta säännösten
vastaisesta toiminnasta.
8. Jos yrityksellä, joka on toiminut säännösten vastaisesti, on
toimipaikka tai omaisuutta kyseissä jäsenvaltiossa, tämän valtiontoimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukai-
sesti soveltaa kyseisten rikkomusten varalta säädettyjä hallinnollisia
seuraamuksia tämän toimipaikan taiomaisuudenosalta.
9. Toimenpide, joka on toteutettu 4-8 kohdan mukaisesti ja joka
sisältää seuraamuksia tai rajoituksia vakuutusliikkeen harjoittamiselle,
on perusteltava asianmukaisesti ja annettava tiedoksi kyseiselle
yritykselle.
10. Joka toinen vuosi komissio antaa direktiivillä 91/675/ETY
perustetullevakuutuskomiteallekertomuksen,jossaonkunkinjäsenval-tion osalta niiden tapausten määrä ja laatu, joissa on tehty kielteinen
päätösdirektiivin73/239/ETY10artiklantaidirektiivin88/357/ETY16
artiklan mukaisesti, sellaisina kuin ne ovat viimeksi muutettuina tällädirektiivillä, taikka joissa on toteutettu toimenpiteet tämän artiklan 5kohdanmukaisesti.Jäsenvaltioidenontoimittavayhteistyössäkomissionkanssaantamallatällekyseisenkertomuksenlaatimistavartentarvittavattiedot.
41 artikla
Tämä direktiivi ei estä niitä vakuutusyrityksiä, joilla on kotipaikka
jäsenvaltioissa, mainostamasta palvelujaan kaikin mahdollisin vies-tinnän keinoin siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee tai
palveluja tarjotaan, sikäli kuin nämä noudattavat mahdollisia tämän
mainonnan muotoa ja sisältöä koskevia yleisen edun vuoksi annettujasäännöksiä.
42 artikla
1. Kumotaandirektiivin 88/357/ETY20artikla.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—28
▼B
2. Jos vakuutusyritys puretaan, sivukonttorin välityksellä tai palve-
lujen tarjoamisen vapauden perusteella tehdyistä vakuutussopimuksistajohtuvat velvoitteet on täytettävä samalla tavalla kuin tämän yrityksen
muista vakuutussopimuksista johtuvat sitoumukset vakuutettujen ja
edunsaajien kansalaisuudesta riippumatta.
43 artikla
1. Kumotaandirektiivin 88/357/ETY21artikla.2. Kun vakuutuksia tarjotaan sijoittautumisvapauden tai palvelujen
tarjoamisenvapaudenperusteella,vakuutuksenottajalleonennenmitäänsitoutumista ilmoitettava se jäsenvaltio, jossa vakuutusyrityksen koti-paikka sijaitsee ja tarvittaessa se sivukonttori, jonka kanssa sopimustehdään.
Jos vakuutuksenottajalle annetaan asiakirjoja, niissä on esitettävä
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot.
Ensimmäisessäjatoisessaalakohdassatarkoitetutvelvoitteeteivätkoske
direktiivin 73/239/ETY 5artiklan dalakohdassa tarkoitettuja riskejä.
3. Vakuutussopimuksessa tai muussa vakuutuksen antamista koske-
vassa asiakirjassa sekä vakuutushakemuksessa, jos se sitoovakuutuksenottajaa, on ilmoitettava vakuutuksen antavan yrityksenkotipaikka jatarvittaessa vakuutuksen antavan sivukonttorin osoite.
Kukinjäsenvaltiovoivaatia,ettädirektiivin88/357/ETY12aartiklan4
kohdassa tarkoitetun vakuutusyrityksen edustajan nimi ja osoite
ilmoitetaanmyösensimmäisessäalakohdassatarkoitetuissaasiakirjoissa.
44 artikla
1. Kumotaandirektiivin 88/357/ETY22artikla.Jokaisenvakuutusyrityksen onilmoitettava kotijäsenvaltionsa toimival-
taiselle viranomaiselle erikseen sijoittautumisvapauden perusteella jaerikseen palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella toteutettujentapahtumien osalta vakuutusmaksujen, korvausten ja palkkioidenmääräjälleenvakuutustavähentämättäjäsenvaltioittainjavakuutusluok-
karyhmittäinsekädirektiivin73/239/ETYliitteessäolevassaAkohdassa
luokan 10 osalta, johon ei ole sisällytetty rahdinottajan vastuuta,vahinkotiheyttä jakorvauksienkeskimääräisiä kuluja.
2. Vakuutusluokkaryhmät määritellään seuraavasti:
— tapaturmat jasairaus(luokat 1ja2),
— moottoriajoneuvovakuutus(luokat3,7ja10,luokan10osaltaluvut,
lukuunottamatta rahdinottajan vastuuta,jokaoneriteltävä),
— palo-jaomaisuusvahingot (luokat 8ja9),— ilmailu, merenkulku jakuljetus (luokat4,5,6,7,11ja12)— yleinen vastuu(luokka13)— luottojatakaus(luokat 14ja15),ja
— muutluokat(16,17ja18).
Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava kyseiset
tiedot kohtuullisessa ajassa ja yhtenä kokonaisuutena jokaisen niitä
pyytävän asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
45 artikla
1. Kumotaandirektiivin 88/357/ETY24artikla.2. Tämädirektiivi eikoskejäsenvaltioiden oikeuttavaatiaalueillaan
sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteellatoimivia yrityksiä liittymään ja osallistumaan samoin edellytyksin kuinkyseisissävaltioissatoimiluvansaaneetyrityksetsellaisiinjärjestelyihin,joiden tarkoituksena on taata korvausten maksaminen vakuutetuille ja
vahingonkärsineille kolmansille henkilöille.
46 artikla
1. Kumotaandirektiivin 88/357/ETY25artikla.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—29
▼B
2. Jokaiseen vakuutussopimukseen sovelletaan yksinomaan direk-
tiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan mukaisia sen jäsenvaltion,jossa riski sijaitsee, vakuutusmaksuihin kohdistuvia välillisiä veroja ja
veronluonteisialisämaksuja,sekäEspanjanosaltalakisääteisiälisämak-
suja espanjalaiselle ”Consorcio de Compensación de Seguros” -nimiselle toimielimelle käytettäväksi tässä jäsenvaltiossa sattuvistapoikkeuksellisista tapahtumista aiheutuvien tappioiden korvaamistakoskevassa tehtävässä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta
myöhempää yhteensovittamista.
Poiketen siitä, mitä direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan
ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetään, ja tämän kohdan sovelta-miseksi, jäsenvaltion alueella sijaitsevassa rakennuksessa oleva irtainomaisuus,lukuunottamattakaupallisessakauttakulkuliikenteessäolevia
tavaroita, on tässä jäsenvaltiossa sijaitseva riski, vaikka rakennusta ja
senirtaimistoa eiolekaan vakuutettu samalla vakuutuskirjalla.
Direktiivin88/357/ETY7artiklannojallasopimukseensovellettavalaki
eivaikuta sovellettavaan verotusjärjestelmään.
Jokaisen jäsenvaltion on sovellettava alueellaan riskejä kattaviin
yrityksiin kansallisia säännöksiä, jotka koskevat toimenpiteitä, joidentarkoituksena on turvata ensimmäisen alakohdan nojalla maksettavienvälillisten verojen ja veronluonteisten maksujen periminen, jolleimyöhemmästä yhteensovittamisesta muutajohdu.
V OSASTO
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
47 artikla
Saksan liittotasavalta voi lykätä 54 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan
ensimmäisen virkkeen soveltamista 1 päivään tammikuuta 1996 asti.Tänä määräaikana sovelletaan 54 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuuntilanteeseen seuraavan alakohdan säännöksiä.
Kun vakuutusmaksujen laskemista koskevat tekniset perusteet on
annettu tiedoksi kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille 54artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kolmannen virkkeen mukaisesti,näiden viranomaisten on toimitettava viipymättä nämä tiedot senjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa riski sijaitsee, jotta
nämävoivatesittäähuomautuksensa.Joskotijäsenvaltiontoimivaltaiset
viranomaiseteivätotanäitähuomautuksiahuomioon,niidenontehtäväsiitä yksityiskohtainen ja perusteltu ilmoitus sen jäsenvaltion toimival-taisille viranomaisille, jossariskisijaitsee.
48 artikla
Jäsenvaltiotvoivatmyöntääniillevakuutusyrityksille,joidenkotipaikka
on niiden alueella ja joiden vakuutusteknisen vastuuvelan katteenaolevien maa-alueiden, ja rakennusten määrä ylittää tätä direktiiviätiedoksi annettaessa 22 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetunprosenttimäärän, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 päättyvänmääräajan edellä mainittujen säädöstennoudattamiseksi.
49 artikla
Tanskan kuningaskunta voi lykätä tämän direktiivin säännösten
soveltamista pakollisten työtapaturmavakuutusten osalta 1 päivääntammikuuta 1999 asti. Tänä määräaikana direktiivin 88/357/ETY 12artiklan 2 alakohdassa olevaa työtapaturmia koskevaa poikkeusta on
edelleen sovellettava Tanskankuningaskunnassa.
50 artikla
Espanja voi 31 päivään joulukuuta 1996 asti sekä Kreikka ja Portugali
31 päivään joulukuuta 1998 asti noudattaa seuraavia siirtymäkaudenjärjestelyjä niiden sopimusten osalta, jotka kattavat ne riskit, jotka1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—30
▼B
sijaitsevatyksinomaanyhdessänäistäjäsenvaltioista,jamuutriskitkuin
direktiivin 73/239/ETY 5artiklan dalakohdassa tarkoitetut riskit:
a) direktiivin73/239/ETY8artiklan3kohdastajatämändirektiivin29
ja 39 artiklasta poiketen kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset
viranomaiset voivat vaatia, että yleisistä ja erityisistä vakuutuseh-doistailmoitetaan ennenniiden käyttöönottoa;
b) tässäartiklassatarkoitettuihinsopimuksiinliittyvänvakuutusteknisen
vastuuvelan suuruus määritetään kyseisen jäsenvaltion valvonnassa
sen vahvistamien sääntöjen mukaisesti tai niiden puuttuessa tämän
direktiivin mukaisesti sen alueella noudatettujen menettelyjenmukaisesti.Tämänvakuutusteknisenvastuuvelankattaminensaman-suuruisillajatoisiaanvastaavillavaroillasekänäidenvarojensijaintion tämän jäsenvaltion valvonnassa tämän direktiivin mukaisesti
annettujen säännöstenjanoudatetun käytännönmukaisesti.
VI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
51 artikla
Seuraavat direktiiviin 73/239/ETY ja 88/357/ETY sekä tähän direktii-
viin tehtävät tekniset mukautukset annetaan direktiivissä 91/675/ETYsäädetyn menettelyn mukaisesti:
— direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädet-
tyjenyhtiömuotojen lisääminen,
— direktiivin 73/239/ETY liitteessä tarkoitetun luettelon muutokset;
tämän luettelon sanaston mukauttaminen vakuutusmarkkinoidenkehityksenhuomioonottamiseksi,
— direktiivin73/239/ETY16artiklan1kohdassalueteltujensolvenssi-
marginaalin muodostavien erien täsmentäminen uusienrahoitusvälineiden luomisen huomioonottamiseksi,
— direktiivin 73/239/ETY 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn takuur-
ahaston vähimmäismäärän muuttaminen talouden ja rahoitustakoskevankehityksen huomioonottamiseksi,
— tämän direktiivin 21artiklassa säädetty muutos uusienrahoitusväli-
neiden luomisen huomioon ottamiseksi, vakuutusteknistävastuuvelkaa kattavia varoja koskeva luettelo sekä 22 artiklassa
annetut sijoitustenhajauttamista koskevatmääräykset,
— direktiivin 88/357/ETY liitteessä I olevien vastaavuussääntöjen
lieventämisen muutokset uusilta valuuttariskeiltä suojautumista
koskevien rahoitusvälineiden kehityksen tai talous- ja rahaliittoakoskevankehityksen huomioonottamiseksi, ja
— määritelmientäsmentäminendirektiivin73/239/ETYja88/357/ETY
sekä tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen turvaamiseksikokoyhteisössä.
52 artikla
1. Sivukonttoreiden, jotka ovat aloittaneet liiketoimintansa sijoittau-
tumisjäsenvaltion säännösten mukaisesti ennen tämän direktiivinsoveltamista koskevien säännösten voimaantuloa, katsotaan toimineen
direktiivin 73/239/ETY10artiklan1-5kohdassasäädetynmenettelyn
mukaisesti. Niitä koskevat kyseisestä voimaantulopäivästä direktiivin73/239/ETY15,19,20ja22artiklansekätämändirektiivin40artiklansäännökset.
2. Edelläolevat34ja35artiklat eivätrajoitapalvelujen tarjoamisen
vapaudenperusteellaliiketoimintaaharjoittavienvakuutusyritystenniitäoikeuksia, jotka ne ovat saaneet ennen tämän direktiivin soveltamista
koskeviensäännösten voimaantuloa.
53 artikla
Lisätään 28aartikla direktiiviin 73/239/ETY seuraavasti:1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—31
▼B
”28 a artikla
1. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on sallittava, että niiden alueelle perustetut ja tässä
osastossa tarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaantai osittain sopimuksia koskevan vakuutuskantansa samaan jäsen-valtioon sijoittautuneelle vastaanottavalle yritykselle, jos tämänjäsenvaltion tai tarvittaessa 26 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltiontoimivaltaiset viranomaiset todistavat, että vastaanottavalla yrityk-
sellä on kannanluovutus huomioon ottaen tarpeellinen
solvenssimarginaali.
2. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on sallittava, että sen alueella perustetut ja tässäosastossa tarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaan
tai osittain vakuutuskantansa vakuutusyritykselle, jonka kotipaikka
on toisessa jäsenvaltiossa, jos tämän jäsenvaltion toimivaltaisetviranomaisettodistavat,ettävastaanottavalla yritykselläonkannan-luovutushuomioonottaen riittävä solvenssimarginaali.
3. Jos jäsenvaltio sallii, että sen alueelle perustetut ja tässä
osastossa tarkoitetut asioimistot tai sivukonttorit kansallisen
lainsäädännön mukaisin edellytyksin siirtävät kokonaan tai osittainvakuutuskantansatässäosastossatarkoitetuillejatoisenjäsenvaltionalueelle perustetulle asioimistolle tai sivukonttorille, sen onhuolehdittava, että vastaanottavan yrityksen tai tarvittaessa 26artiklassa tarkoitetun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset todis-
tavat,ettävastaanottavalla yritykselläonkannanluovutushuomioon
ottaen tarpeellinen solvenssimarginaali ja että vastaanottavanyrityksen jäsenvaltion laki sallii tällaisen luovutuksen ja että tämävaltio hyväksyyluovutuksen.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sen
jäsenvaltion, jossa luovuttava asioimisto tai sivukonttori sijaitsee,
on sallittava luovutus saatuaan sen jäsenvaltion toimivaltaistenviranomaisten suostumuksen, jossa riski sijaitsee, jollei tämä olejäsenvaltio, jossaluovuttava asioimistotai sivukonttorisijaitsee.
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita on
asiassakuultu,onannettavatiedoksilausuntonsataisuostumuksensa
luovuttavanvakuutusyrityksenkotijäsenvaltion toimivaltaisille vira-
nomaisille kolmen kuukauden kuluessa pyynnöstä; jos neviranomaiset, joita on asiassa kuultu, eivät ole antaneet vastaustamääräajassa, vastauksen puuttumista pidetään myönteistä lausuntoataihiljaista suostumustavastaavana.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisestijäsenvaltiossa, jossariskisijaitsee. Tämä luovutusovatvälittömästivoimassa vakuutuksenottajiin, vakuutettuihin ja kaikkiin muihinhenkilöihin nähden, joilla on luovutetuista sopimuksista johtuvia
oikeuksiatai velvoitteita.
Tämä säännös ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta antaa vakuutukse-
nottajille mahdollisuus irtisanoa sopimus tietyssä määräajassaluovutuksesta.”
54 artikla
1. Huolimattasäännöksistä,joissasäädetääntoisin,jäsenvaltio,jossa
direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevassa A kohdassa luokkaan 2kuuluviariskejäkattavatsopimuksetvoivatkorvataosittaintaikokonaanlakisääteisen sosiaaliturvajärjestelmään sisältyvän sairausvakuutuksen,voi vaatia, että nämä sopimukset ovat tämän jäsenvaltion erityistensäännöstenmukaisiayleisenedunsuojaamiseksitässävakuutusluokassa
ja että tämän vakuutuksen yleiset ja erityiset ehdot annetaan tiedoksi
tämänjäsenvaltiontoimivaltaisille viranomaisilleennenniidenkäyttöö-nottamista.
2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettu sairausva-
kuutustapa onsamanlainen kuinhenkivakuutuksen osalta,jolloin:
— maksetut vakuutusmaksut lasketaan siinä jäsenvaltiossa, jossa riski
sijaitsee, käytettävien sairastavuustaulukoiden ja muiden asian1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—32
▼B
kannalta merkityksellisten tilastojen perusteella vakuutusmatemaat-
tistenmenetelmien mukaisesti,
— muodostetaan iän pitenemisen mukaan määräytyvä varaus,— vakuutuksenantaja voi irtisanoa sopimuksen vain tietyssä
määräajassa, jonkasejäsenvaltio vahvistaa, jossariskisijaitsee,
— sopimuksessamäärätään, että vakuutusmaksuja voidaan korottaa tai
korvaussuorituksia pienentää myös voimassa olevien sopimustenosalta,
— sopimuksessa määrätään, että vakuutuksenottaja voi vaihtaa
olemassa olevan sopimuksensa 1 kohdan mukaiseksi uudeksisopimukseksi,jonkatarjoaa samavakuutusyritystaisamasivukont-
tori ja jossa otetaan huomioon hänen saavuttamansa oikeudet. Iän
pitenemisen mukaan määräytyvään varaukseen onerityisesti kiinni-tettävä huomiota ja uusi lääkärintarkastus voidaan vaatia vain, josvakuutusturvaa lisätään.
Vastaavassa tapauksessa tämän jäsenvaltion toimivaltaisten virano-
maisten on julkaistava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetutsairastavuustaulukot ja muut asian kannalta merkitykselliset tilastot
sekätoimitettava nekotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Vakuutusmaksujen on oltava kohtuullisten vakuutusmatemaattisten
oletusten mukaisesti riittävät, jotta yritykset voivat täyttää kaikkivelvoitteensa ottaen huomioon niiden taloudellisen tilanteen kaikkitekijät. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusmaksujen laske-misen tekniset perusteet ilmoitetaan sen toimivaltaisille viranomaisille
ennenhyödykkeenkaupanpitämistä. Tätä kohtaaonsovellettava myös
muutettaessa voimassaolevia sopimuksia.
55 artikla
Jäsenvaltiot voivat vaatia, että vakuutusyritys, joka tarjoaa niiden
alueella omalla vastuullaan pakollista työtapaturmavakuutusta,noudattaa niiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä tätä vakuu-tusta koskevia erityismääräyksiä, lukuun ottamatta talouden vakaudenvalvontaakoskeviamääräyksiä,jotkaovatyksinomaankotijäsenvaltion
toimivaltaan kuuluvia.
56 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin mukaisesti
annettujenlakien,asetustenjahallinnollistenmääräystensoveltamiseksi
tehdyt vakuutusyritystä koskevat päätökset voidaan saattaa tuomiois-tuimen käsiteltäväksi.
57 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31päivänäjoulukuuta1993jasaatettavanevoimaanviimeistään1päivänäheinäkuuta 1994.Niiden onilmoitettava tästäkomissiolleviipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän
direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti
julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ne kansalliset
säädökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissätarkoitetuista kysymyksistä.
58 artikla
Tämä direktiivi onosoitettu kaikille jäsenvaltioille.1992L0049—FI—17.11.2000—002.001—33