Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
"B "M1 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 3298/94,
annettu 21 päivänä joulukuuta 1994,
Itävallan kautta kulkeville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille vahvistetun
kauttakulkuoikeusjärjestelmän (ekopistejärjestelmän) yksityiskohtaisista säännöistä 3
(EYVL L 341, 30.12.1994, s. 20)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
"M1 Komission asetus (EY) N:o 1524/96 annettu 30 päivänä
heinäkuuta 1996 L 190 13 31.7.1996
"M2 Komission asetus (EY) N:o 609/2000 annettu 21 päivänä
maaliskuuta 2000 L 73 9 22.3.20001994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 1
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 3298/94,
annettu 21 päivänä joulukuuta 1994,
Itävallan kautta kulkeville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille
vahvistetun kauttakulkuoikeusjärjestelmän (ekopistejärjestelmän)
yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOP AN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Norjan, Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan,
ja erityisesti sen 11 artiklan 6 kohdan, sekä mainitun asiakirjan
pöytäkirjan N:o 9 liitteen 4,
sekä katsoo, että
pöytäkirjassa N:o 9 määrätään Itävallan kautta kulkeville raskaille
tavarankuljetusajoneuvoille kauttakulkuoikeusjärjestelmään (ekopistejär-
jestelmään) perustuvasta erityisjärjestelystä; tällä järjestelyllä korvataan
liittymisestä alkaen neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3637/92 (1)
vahvistettu ekopisteiden jakojärjestelmä,
komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt ekopistejärjestelmään ja
ekopisteiden jakoon liittyvien menettelyjen soveltamisesta,
pöytäkirjassa N:o 9 olevan 11 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan
mukaisesti edellä mainituissa yksityiskohtaisissa säännöissä olisi taattava
nykyisille jäsenvaltioille, että asetuksen (ETY) N:o 3637/92 sekä 23
päivänä joulukuuta 1992 allekirjoitetun hallinnollisen järjestelyn (1),
jossa vahvistetaan kauttakulkusopimuksessa määrätyn ekopistejärjestel-
män voimaantulopäivä ja yksityiskohtaiset soveltamissäännöt, sovelta-
misesta johtuva tilanne säilyy ennallaan,
yhteisen julistuksen N:o 18 mukaisesti komissio vahvistaa ekopistejär-
jestelmän tiettyjä ratkaisematta jääneitä teknisiä kysymyksiä koskevat
yksityiskohtaiset säännöt,
on muutettava pöytäkirjan N:o 9 liitettä 4 Suomessa ja Ruotsissa
rekisteröityjen raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen kauttakulkuliiken-
teen huomioon ottamiseksi; tämä liikenne arvioidaan kussakin maassa
vuonna 1991 toteutettujen kauttakulkumatkojen määrän sekä nykyisin
sallittavien päästöjen raja-arvon 15,8 g NO x/kWh perusteella, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat pöytäkirjassa N:o 9 olevassa
16 artiklassa perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I. Hallinnolliset säännökset
1 artikla
1. Raskaan tavarankuljetusajoneuvon kuljettajalla on oltava Itävallan
alueella mukanaan valvovien viranomaisten vaatimuksesta esitettäväksi
joko:
a) liitteen A mukainen asianmukaisesti täytetty vakiomuotoinen
lomake, jäljempänä ”ekokortti”, tai itävaltalainen asiakirja, jossa
vahvistetaan kyseisen kuljetuksen osalta suoritetut ekopistemaksut;
tai
b) moottoriajoneuvoon asennettu elektroninen laite, joka mahdollistaa
automaattisen ekopisteiden veloittamisen, jäljempänä ”ekopisteitä
rekisteröivä elektroninen tunniste”; tai!B
(1) EYVL N:o L 373, 21.12.1992, s. 1!M1
!B
!M11994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 2
c) asianmukainen 13 artiklassa määritelty asiakirja, josta käy ilmi, että
kyseessä on liitteessä C määritelty ekopistejärjestelmästä vapautettu
kuljetus; taikka
d) asianmukainen asiakirja, jolla osoitetaan, että kyseessä ei ole
kauttakulkumatka, ja jos ajoneuvoon on asennettu ekopisteitä
rekisteröivä elektroninen tunniste, sen on oltava kytkettynä edellä
tarkoitettuun asentoon.
Itävallan toimivaltaisten viranomaisten on annettava ekokortti ekopistei-
den ja ekokorttien valmistus- ja jakelukustannusten suuruisen maksun
suorittamista vastaan ja asennettava elektronisen tunnisteen lukemiseen
tarvittava järjestelmä sopiviin paikkoihin.
1 a. Liitteessä C luetelluissa olosuhteissa tai Itävallan alueella voimassa
olevilla CEMT -luvilla tehdyt kauttakulkumatkat ovat vapautettuja
ekopisteiden järjestelmästä.
2. Ekopisteitä rekisteröiviä elektronisia tunnisteita valmistetaan, ohjel-
moidaan ja asennetaan liitteessä F määrättyjen yleisten teknisten
määräysten mukaisesti. Jokaisen jäsenvaltion toimivaltaisilla viran-
omaisilla on lupa hyväksyä, ohjelmoida ja asentaa tunnisteita.
Tunniste on ohjelmoitava niin, että siitä käy ilmi tuotannon vaatimus-
tenmukaisuutta koskevassa asiakirjassa (COP-asiakirja) mainittu rekis-
teröintimaa ja moottoriajoneuvon No x-päästöjen määrä 4 kohdan
mukaisesti.
3. Tunniste kiinnitetään moottoriajoneuvon tuulilasiin. Se on sijoitet-
tava liitteen G määräysten mukaisesti. Se ei saa olla siirrettävissä.
4. Sellaisten raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen, jotka on rekisteröi-
ty 1 päivänä lokakuuta 1990 tai sen jälkeen, kuljettajilla on lisäksi oltava
ja heidän on pyynnöstä esitettävä liitteen B mukainen lomake, josta käy
ilmi ajoneuvon NO x-päästöjen määrä. Raskaiden tavarankuljetusajo-
neuvojen, joiden ensimmäinen rekisteröinti on tapahtunut ennen 1 päivää
lokakuuta 1990 tai joista ei esitetä todistusta, COP-arvona pidetään
15,8 g/kWh.
5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kansalliset viranomai-
sensa, joilla on lupa antaa 1—4 kohdassa mainittuja asiakirjoja ja
ekopisteitä rekisteröiviä elektronisia tunnisteita.
2 artikla
1. Jos ajoneuvo ei käytä ekopisteitä rekisteröivää elektronista tunnis-
tetta, vaadittava määrä ekopisteitä on kiinnitettävä ekokorttiin ja
mitätöitävä. Ekokortti mitätöidään jollakin seuraavista tavoista:
a) leimaamalla ekokortti ekokorttien leimauskoneella;
b) ottamalla ekokorttiin Itävallan rajaviranomaisten leima Itävaltaan
tultaessa;
c) ottamalla ekokorttiin liikenteenharjoittajan kansallisten viranomais-
ten leima ja päiväysmerkintä ennen Itävallan alueelle saapumista;
d) ottamalla ekokorttiin leima siinä virastossa, jossa ekopisteitä
rekisteröivä elektronisia tunnisteita asennetaan.
Liitteessä H luetellaan ne Itävallan raja-asemat, joilla on ekokorttien
leimauskone.
Itävallan viranomaiset ottavat täytetyn ekokortin ensimmäisen sivun tai
se on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kolmen kuukauden
kuluessa matkan päättymisestä tilastoja varten. Komissio tekee näin
saatujen tilastotietojen perusteella ehdotukset ekopisteiden varaston
jakamisesta.!M1
!M2
!M1
!M21994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 3
2. Jos ajoneuvoon on asennettu ekopisteitä rekisteröivä elektroninen
tunniste, vähennetään toteutuneen ekopisteitä vaativan kauttakulkumat-
kan jälkeen ajoneuvossa olevaan tunnisteeseen tallentuneiden NO x-
päästöjen tietoja vastaava ekopisteiden määrä sille jäsenvaltiolle
myönnettyjen ekopisteiden kokonaismäärästä, jossa ajoneuvo on rekis-
teröity. Tämä tapahtuu käyttämällä Itävallan viranomaisten järjestämää
ja hoitamaa järjestelmää.
Kahdenvälistä kuljetusta suorittavassa ajoneuvossa, jossa on ekopisteitä
rekisteröivä elektroninen tunniste, on tunniste kytkettävä ennen Itävallan
alueelle saapumista asentoon, josta käy ilmi, että kyseessä ei ole
kauttakulkumatka.
3. Jos käytetään ekokorttia ja vaihdetaan vetoautoa kauttakulkumatkan
aikana, on maahan tultaessa annettu maksutosite voimassa ja säilytettävä.
Jos uuden vetoauton COP-arvo on suurempi kuin lomakkeessa ilmoitettu
arvo, lisäksi tarvittavat, uuteen korttiin kiinnitetyt ekopisteet on
mitätöitävä maasta poistuttaessa.
4. Ekopistejärjestelmään kuuluvissa kuljetuksissa korvataan kaikki
tähän mennessä käytetyt kuljetustilastojen laatimiseen tarvittavat Itäval-
lan lomakkeet ekokortilla tai ekopisteitä rekisteröivällä elektronisella
tunnisteella.
5. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava eko-
korteissa käytettyjen pisteiden määrä säännöllisesti komissiolle. Alku-
peräiset lomakkeet, joissa on kiinnitettyinä mitätöidyt ekopisteet, tai
niiden kopiot on asetettava tavittaessa kansallisten viranomaisten tai
komission käyttöön.
Vaihtoehtoisesti, jos ajoneuvoon on asennettu tunniste, Itävallan viran-
omaisten on toimitettava tarvittavat tiedot kauttakulkumatkan suoritta-
misesta ajoneuvon rekisteröintimaan nimetyille viranomaisille 48
tunnissa. Kyseisten tietojen on myös oltava komission käytettävissä.
6. Sovelletaan 1—5 kohdan määräyksiä, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta 14 a artiklan määräysten soveltamista.
3 artikla
1. Itävaltalainen maksutosite, josta käyvät ilmi Italian ja Saksan
erityisekopisteiden suoritus, hyväksytään 31 päivään joulukuuta 1996
saakka Itävallan, Saksan ja Italian alueille määrättyjen lupien asemasta.
Italiassa edellä mainitulla tositteella korvataan kahdenvälinen puolikortti
yhdensuuntaisella matkalla; Saksassa sillä korvataan kahdenvälinen lupa
meno-paluumatkalla.
Itävallassa rekisteröidyille raskaille tavarankuljetusajoneuvoille 1 artik-
lan 1 alakohdassa tarkoitetulla asianmukaisesti täytetyllä ja Italiaa varten
vaadituilla erityisekopisteillä varustetulla lomakkeella korvataan myös
mainittu lupa Italiasta poistuttaessa.
2. Jatkuvia kuljetuksia, jotka edellyttävät Itävallan rajan ylittämistä
junalla, joko perinteisellä rautatiekuljetuksella tai yhdistetyllä kuljetuk-
sella ja rajan ylittämistä maanteitse ennen rautatiekuljetusta tai sen
jälkeen, ei pidetä kauttakulkuliikenteenä pöytäkirjassa N:o 9 olevan 1
artiklan e alakohdan mukaisesti vaan kahdenvälisinä kuljetuksina edellä
mainitun pöytäkirjan 1 artiklan g alakohdan mukaisesti.
3."M1Rajoittamatta 2 kohdan säännösten soveltamista Itävallan
kautta suoritettavia jatkuvia kuljetuksia, joissa käytetään seuraavia
rautateiden pääteasemia, pidetään kahdenvälisinä kuljetuksina: 3
Fürnitz/Villach Süd, Sillian, Innsbruck/Hall, Brennersee, Graz.
4 artikla
Ekopisteet ovat voimassa sen vuoden 1 päivästä tammikuuta, joksi ne on
myönnetty, seuraavan vuoden 31 päivään tammikuuta.!M1
!B
!M11994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 4
5 artikla
1. Raskaan tavarankuljetusajoneuvon kuljettajan tai yrityksen suoritta-
mista pöytäkirjan N:o 9 määräysten tai tämän asetuksen säännösten
rikkomuksista on voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaiset
seuraamukset. "M1Tämän asetuksen toistuvissa rikkomuksissa
sovelletaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 881/92 8 artiklan 3 kohtaa
ja 11 artiklaa (*). 3
2. Komissio ja jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset antavattoisilleen lainkäyttövaltansa rajoissa hallinnollista apua pöytäkirjan N:o
9 määräyksiin tai tämän asetuksen säännöksiin kohdistuvien rikkomusten
tutkimisessa ja seuraamusten määrittämisessä varmistamalla erityisesti,
että ekokortteja ja ekopisteitä rekisteröiviä elektronisia tunnisteita
käytetään ja käsitellään asianmukaisesti.
3. Tarkastuksia voidaan suorittaa muuallakin kuin rajoilla jäsenvaltion
harkinnan mukaan ja tasapuolisuutta asianmukaisesti noudattaen.
4. Itävallan valvontaviranomaiset voivat toteuttaa tarpeellisia toimen-
piteitä noudattaen kuitenkin asianmukaisesti suhteellisuuden periaatetta,
jos ajoneuvoon on asennettu ekopisteitä rekisteröivä elektroninen
tunniste ja kyseessä on vähintään yksi seuraavista tilanteista:
a) ajoneuvo tai sen kuljettaja on syyllistynyt toistuviin rikkomuksiin;
b) maalla, jossa ajoneuvo on rekisteröity, ei ole riittävästi ekopisteitä
jäljellä;
c) muu kuin 1 artiklan 2 kohdassa valtuutettu osapuoli on omavaltai-
sesti käsitellyt tai muuttanut tunnistetta;
d) jäsenvaltio ei ole myöntänyt riittävästi ekopisteitä ajoneuvolle
kauttakulkumatkaa varten;
e) ajoneuvolla ei ole asianmukaista 1 artiklan 1 kohdan c tai d
alakohdan mukaista asiakirjaa, joka oikeuttaa tunnisteen kytkemisen
asentoon, joka osoittaa, että on kyse muusta kuin kauttakulkumat-
kasta Itävallan alueella;
f) liitteessä F määriteltyä tunnistetta ei ole varustettu riittävällä
määrällä ekopisteitä kauttakulkumatkaa varten.
5. Itävallan valvontaviranomaiset voivat ryhtyä tarvittaviin toimenpi-
teisiin noudattaen kuitenkin asianmukaisesti suhteellisuuden periaatetta,
jos ajoneuvoon ei ole asennettu ekopisteitä rekisteröivää elektronista
tunnistetta ja jos on kyseessä vähintään yksi seuraavista tilanteista:
a) ekokorttia ei esitetä valvontaviranomaisille tämän asetuksen sään-
nösten mukaisesti;
b) esitetään epätäydellinen tai virheellinen ekokortti tai sellainen
ekokortti, johon ekopisteet eivät ole asianmukaisesti kiinnitettyinä;
c) ajoneuvossa ei ole asianmukaista asiakirjaa, joka osoittaa, ettei se
tarvitse ekopisteitä;
d) tai ekokorttia ei ole mitätöity 2 artiklan 1 kohdassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
II. Ekopisteiden jako
6 artikla
1. Käytettävissä olevista ekopisteistä 96,66 prosenttia vastaava määrä
ekopisteitä jaetaan jäsenvaltioiden kesken liitteessä D olevan jakome-
nettelyn mukaisesti.!B
(*) EYVL N:o L 95, 9.4.1992, s. 1!M1
!M2
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 5
!M1
2. Ekokortteja varten painetut ekopisteet myönnetään jäsenvaltioille
vuosittain kahtena eränä, joista ensimmäinen erä myönnetään ennen 1
päivää lokakuuta ekopisteiden voimassaolovuotta edeltävänä vuonna ja
toinen erä ennen 1 päivää maaliskuuta voimassaolovuonna.
Pöytäkirjassa N:o 9 olevan 11 artiklan 2 kohdan c alakohdassa
tarkoitetussa tapauksessa kyseisen vuoden ekopisteiden määrästä vähen-
netään pöytäkirjan liitteessä 5 olevassa 3 kohdassa esitetyn menettelyn
mukaisesti laskettu määrä ekopisteitä.
3. Elektroniset ekopisteet myönnetään jäsenvaltioille vuosittain kol-
messa yhtä suuressa erässä: ensimmäinen erä ennen edellisen vuoden 1
päivää marraskuuta, toinen erä ennen 1 päivää maaliskuuta ja kolmas erä
ennen 1 päivää heinäkuuta.
7 artikla
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on jaettava käytettä-
vissä olevat ekopisteensä alueelleen sijoittautuneille asianomaisille
liikennöitsijöille.
2. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava ja
palautettava komissiolle vuosittain viimeistään 15 päivänä lokakuuta
ekopisteet, jotka käytettävissä olevien tietojen ja vuoden viimeisiä
kuukausia koskevien liikennearvioiden perusteella jäävät todennäköisesti
käyttämättä ennen vuoden loppua.
8 artikla
1. Ekopisteet, joita ei jaeta jäsenvaltioiden kesken 6 artiklan mukaisesti
ja ne, jotka on palautettu komissiolle 7 artiklan mukaisesti, muodostavat
yhteisön varaston.
2. Komissio jakaa yhteisön varalla olevat ekopisteet jäsenvaltioille
pöytäkirjassa N:o 9 ol evassa 16 artiklassa määrättyä menettelyä
noudattaen viimeistään kuukautta ennen vuoden loppua.
Uudelleen jakamisessa painotus tapahtuu liitteessä E esitettyjen seuraa-
vien yksityiskohtaisten perusteiden mukaisesti:
— Kreikan ja Italian erityisasema,— Saksan yhdistymisen vaikutus,— Itävallan kautta kulkevien vaihtoehtoisten kuljetusmuotojen, erityi-
sesti ”Rollende Landstraßen”, edistäminen,
— jäsenvaltion tosiasiallisesti käyttämien ekopisteiden määrä sille
jaetuista ekopisteistä,
— jäsenvaltioiden kauttakulkuliikennettä harjoittavien ajoneuvojen
keskimääräiset NO
x-päästöt,
— odottamattomat tapahtumat.
III. Ekopisteiden määrän muutos
9 artikla
Muutetaan "M1 3pöytäkirjan N:o 9 liite 4 seuraavasti:
VuoasiEkopisteiden prosenttio-
suudet15 jäsenvaltiolle myönnetyt
ekopisteet
1991
(vertailuvuosi)100 % 23 556 220!M2
!M1
!B
!M1
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 6
VuoasiEkopisteiden prosenttio-
suudet15 jäsenvaltiolle myönnetyt
ekopisteet
1991
(vertailuvuosi)100 % 23 556 220
1995 71,7 % 16 889 810
1996 65,0 % 15 311 543
1997 59,1 % 13 921 726
1998 54,8 % 12 908 809
1999 51,9 % 12 225 678
2000 49,8 % 11 730 998
2001 48,5 % 11 424 767
2002 44,8 % 10 533 187
2003 40,0 % 9 422 488
IV . Ekopistejärjestelmään liittyviä teknisiä kysymyksiä
10 artikla
Pöytäkirjassa N:o 9 olevan 11 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja liitteessä
5 olevan 1 kohdan "M1täytäntöön panemiseksi 3, uuden moottorin
COP-arvoa sovelletaan ennen 1 päivää lokakuuta 1990 rekisteröityihin
ajoneuvoihin, joiden moottori on vaihdettu tämän päivämäärän jälkeen.
Toimivaltaisen viranomaisen antamassa todistuksessa on esitettävä tässä
tapauksessa moottorin vaihto ja NO x-päästöjen uutta COP-arvoa
koskevat tiedot.
11 artikla
Jos kauttakulkumatkalla Itävallasta Italiaan jossain muussa jäsenvaltiossa
kuin Itävallassa rekisteröity vetoauto vaihdetaan Itävallassa rekisteröi-
tyyn vetoautoon, on vaadittava Itävallan ja Italian välistä kahdenvälistä
matkaa koskeva lupa 31 päivään joulukuuta 1996 saakka ensimmäisen
vetoauton matkaa koskevan maksutositteen lisäksi.
12 artikla
Kauttakulkumatka ei edellytä ekopisteiden suoritusta, jos seuraavat
kolme edellytystä täytetään:
i) matkan yksinomainen tarkoitus on luovuttaa valmistajan maasta
tuleva uusi ajoneuvo tai ajoneuvoyhdistelmä toiseen valtioon;
ii) matkan aikana ei kuljeteta lainkaan tavaroita;iii) ajoneuvo tai ajoneuvoyhdistelmä on varustettu kansainvälisillä
rekisteröintiasiakirjoilla sekä asianmukaisilla vientikilvillä.
13 artikla
Kauttakulkumatka ei edellytä ekopisteiden suoritusta, jos kyseessä on
ekopisteistä vapautettu liitteessä C tarkoitettu kuljetus ja jos ajoneuvo on
varustettu tämän osoittavilla asiakirjoilla. Nämä asiakirjat ovat joko:
— rahtikirja,
tai
— täytetty ekopistekortti, johon ei ole liimattu ekopisteitä,
tai!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 7
— maksettu ekopistekortti, missä tapauksessa ekopisteet korvataan
myöhemmin.
14 artikla
Jos ajoneuvo joko vie Itävaltaan täyden kuorman tai hakee sieltä täyden
kuorman ja ajoneuvossa on asianmukaiset asiakirjat tämän osoittami-
seksi, matkasta ei tarvitse suorittaa ekopistemaksuja riippumatta siitä,
mitä reittiä ajoneuvo on tullut Itävaltaan ja poistunut Itävallasta.
14a artikla
Siirtymäkauden aikana, joka päättyy 31 päivänä joulukuuta 1997, joko
ekokorttien tai ekopisteitä rekisteröivien elektronisten tunnisteiden
käyttö sallitaan kauttakulkuliikenteen hallinnon järjestämiseksi.
Komissio sallii, että 1 päivästä tammikuuta 1998 jokainen jäsenvaltio voi
käyttää ekokortteja vuosittain korkeintaan 0,6 prosenttia ekopisteiden
kokonaismäärästä 9 artiklan mukaisesti. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava
komissiolle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä elokuuta, kuinka
paljon ekopisteitä ne haluavat käytettäväksi ekokorteissa seuraavana
vuonna. Komissio myöntää kyseiset ekopisteet yhtenä eränä ennen 1
päivää joulukuuta. Ekokortit myönnetään 1 artiklan 1 kohdan toisen
alakohdan mukaisesti.
V . Loppusäännökset
15 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1995 edellyttäen, että
Norjan, Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja tulee voimaan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan
sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.!B
!M2
!M1
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 8
ANEXO A — BILAG A — ANHANG A — ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Α — ANNEX A — ANNEXE A — ALLEGATO A —
BIJLAGE A — ANEXO A
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 9
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 10
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 11
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 12
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 13
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 14
ANEXO B — BILAG B — ANHANG B — ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Β — ANNEX B — ANNEXE B — ALLEGATO B —
BIJLAGE B — ANEXO B
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 15
!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 16
LIITE C
EKOPISTEJÄRJESTELMÄSTÄ V AP AUTETTU KULJETUS
1. Satunnainen tavarankuljetus lentokentiltä tai lentokentille, lentoliikenteen
reittimuutosten yhteydessä.
2. Matkatavaroiden kuljetus matkustajaliikenteeseen tarkoitettujen ajoneu-
vojen perävaunuissa sekä matkatavaroiden kuljetus kaikenlaisissa ajo-
neuvoissa lentokentille tai lentokentiltä.
3. Postilähetysten kuljetus.4. Vahingoittuneiden tai korjattavien ajoneuvojen kuljetus.
5. Jätteiden kuljetus.
6. Eläinruhojen kuljetus niiden hävittämiseksi.7. Mehiläisten ja kalanpoikasten kuljetus.8. Ruumiiden kuljetus.
9. Taide-esineiden kuljetus näyttelyjä varten ja ammatilliseen tarkoitukseen.
10. Satunnainen tavarankuljetus ainoastaan mainontaa tai opetuskäyttöä
varten.
11. Sellaisen kuljetusliikkeen suorittamat muutot, jolla on ammattitaitoinen
henkilökunta ja asiaankuuluvat varusteet.
12. Teatteri-, musiikki-, elokuva- tai urheilutapahtumiin, sirkuksiin, näyttelyi-
hin tai messuihin sekä radio-, televisio- tai elokuvatallennuksiin tarkoitet-tujen tai kuuluvien laitteiden, tarvikkeiden ja eläinten kuljetus.
13. Lentokoneitten ja valtamerialusten varaosien kuljetus.
14. Sellaisen tavarankuljetusajoneuvon matka tyhjänä, jonka tarkoituksena on
kauttakulkumatkan aikana vaurioituneen ajoneuvon korvaaminen sekäkuljetuksen jatkaminen korvaavalla ajoneuvolla toisen ajoneuvon saamalla
luvalla.
15. Lääkkeiden kuljetus avunantoa varten hätätapauksissa (erityisesti luon-
nonkatastrofeissa).
16. Arvokkaiden tavaroiden kuljetus (kuten jalometallit) erityisajoneuvoissa
poliisi- tai muiden turvallisuusvoimien saattamina.!
B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 17
LIITE D
EKOPISTEIDEN JAKOMENETTEL Y
Jäsenvaltio Yksikköä
Itävalta 214 800
Belgia 32 500
Tanska 40 500
Saksa 482 500
Kreikka 60 500
Espanja 1 200
Suomi 4 600
Ranska 5 000
Irlanti 1 000
Italia 510 000
Luxemburg 5 000
Alankomaat 123 500
Portugali 400
Ruotsi 7 500
Yhdistynyt kuningaskunta 8 500
Yhteensä 1 497 500!B1994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 18
LIITE E
EKOPISTEIDEN UUDELLEENJAKAMISTA KOSKEV AT PERUSTEET
Kreikan ja Italian erityisasema
Yhteisön varastosta, joka on 3,34 prosenttia ekopisteiden kokonaismäärästä,
myönnetään ensisijaisesti liitteessä D määrätyn 4 874 yksikön suuruinenekopisteiden määrä Italialle ja liitteessä D määrätyn 576 yksikön suuruinen
ekopisteiden määrä Kreikalle.
Lisäksi toteutetaan kaikki tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että Kreikalle
myönnetyssä ekopisteosuudessa otetaan riittävästi huomioon tämän maan tarpeet.
Saksan yhdistymisen vaikutus
Lisäksi yhteisön varastosta myönnetään Saksalle liitteessä D määrätyn 6 444
yksikön suuruinen ekopisteiden määrä.
Itävallan palauttamien ekopisteiden uudelleenjako
Kaikki komissiolle jaettavaksi palautetut Itävallan ekopisteet jaetaan lisää
ekopisteitä pyytäville jäsenvaltioille suhteessa siihen, miten paljon jäsenvaltioihinrekisteröidyt raskaat tavarankuljetusajoneuvot käyttävät Rollende Lanstraßea
Itävallassa.
Kun Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen sopimus rautateiden ja
maanteiden tavara- ja henkilöliikenteestä tulee voimaan, Itävallan palauttamat
ekopisteet jaetaan kolmannen alakohdan mukaisesti.
Komissiolle uudelleen jaettavaksi palautetuista Itävallan ekopisteistä myönnetään
ensisijaisesti 30 prosenttia Kreikalle ja 30 prosenttia Italialle. Loput Itävallan
palauttamista ekopisteistä jaetaan lisää ekopisteitä pyytäville jäsenvaltioille
suhteessa siihen, miten paljon jäsenvaltioihin rekisteröidyt raskaat tavarankulje-tusajoneuvot käyttävät Rollende Landstraßea Itävallassa.
Jäsenvaltion tosiasiallisesti käyttämien ekopisteiden määrä sille jaetuista
ekopisteistä ja jäsenvaltioiden kauttakulkuliikennettä harjoittavien ajoneu-
vojen keskimääräiset NO
x-päästöt
Jäljelle jäävät ekopisteet jaetaan lisää ekopisteitä pyytäville jäsenvaltioille
suhteessa jokaiselle jäsenvaltiolle määrättyihin kertoimiin seuraavasti:
— tarvittavana pidettyjen ekopisteiden määrä, joka perustuu Itävallan uusimpien
tilastojen ekstrapolointiin,
— kerrottuna jäsenvaltioiden edellisenä vuonna tosiasiallisesti käyttämien
ekopisteiden määrällä sillä jaetuista ekopisteistä,
— kerrottuna jäsenvaltion kauttakulkuajoneuvojen uusimmilla keskimääräisillä
NO x-luvuilla, jotka on esitetty prosenttimääränä kyseisen vuoden tavoitteena
olevasta luvusta.!M21994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 19
LIITE F
EKOPISTEITÄ REKISTERÖIVÄÄ ELEKTRONISTA TUNNISTETTA
KOSKEV AT YLEISET TEKNISET MÄÄRÄYKSET
Lyhyen matkan viestintä majakan ja ajoneuvon välillä
DSRC:hen liittyvät (esi)standardit ja tekniset raportit
Seuraavat CEN/TC 278:n julkaisemat vaatimukset on täytettävä, kun on kyse
lyhyen matkan viestinnästä ajoneuvojen ja tienvarsijärjestelmien välillä:
a) prENV278/9/#62 ”DSRC Physical Layer using Microwave at 5.8 GHz”
b) prENV278/9/#64 ”DSRC Data Link Layer”c) prENV278/9/#65 ”DSRC Application Layer”.
Tyyppitesti
Ekopisteitä rekisteröivän elektronisen tunnisteen valmistajan on huolehdittava,
että tyyppitestin suorittamisesta vastaava, I-ETS 300674:ssä määriteltyjä raja-
arvoja noudattava ja hyväksytty tarkastuslaitos antaa todistuksen tyyppitestistä.
Toimintaolosuhteet
Automaattista ekopistejärjestelmää varten kehitetyn ekopisteitä rekisteröivän
elektronisen tunnisteen on pystyttävä toimimaan seuraavissa toimintaolosuhteissa:
— Ympäristö: ympäristön lämpötila −25 °C—+70 °C— Sää: kaikenlainen sää
— Liikenne: useita kaistoja, pysähtymätön liikenne
— Nopeusalue: Pysähdyksistä 120 kilometriin tunnissa.
Edellä mainitut toimintaolosuhteet ovat vähimmäisvaatimuksia siihen saakka, kun
DSRC:hen liittyvät (esi)standardit vahvistetaan.
Ekopisteitä rekisteröivä elektroninen tunniste saa reagoida ainoastaan omaa
sovellutustaan koskeviin mikroaaltosignaaleihin.
Ekopisteitä rekisteröivä elektroninen tunniste
Tunnistus
Jokaisessa ekopisteitä rekisteröivässä elektronisessa tunnisteessa on oltava
yksilöllinen tunnistenumero. Tunnistenumerossa on oltava riittävästi numeroitasen erottamiseksi muista, ja siinä on oltava myös tarkistusnumero sen
kokonaisuuden varmistamiseksi.
Asennus
Ekopisteitä rekisteröivä elektroninen tunniste olisi rakennettava niin, että se
voidaan asentaa kuorma-auton tai vetoajoneuvon tuulilasin sisäpuolelle. Tunniste
on asennettava täysin kiinteästi ajoneuvoon.
Kauttakulkuilmoitus
Ekopisteitä rekisteröivällä elektronisella tunnisteella on voitava tarvittaessa myös
ilmaista, että on kyse ekopisteistä vapautetusta kuljetuksesta.
Kuljetuksen laatua koskeva muoto on oltava selvästi näkyvissä ekopisteitä
rekisteröivässä elektronisessa tunnisteessa tarkastuksia varten, tai on voitava
asettaa tunniste ennalta määriteltyyn alkuasentoon. Joka tapauksessa on
varmistettava, että järjestelmässä otetaan arviointa varten huomioon ainoastaansen kuljetuksen laatua koskeva ilmoitus, joka tunnisteessa oli maahan tultaessa.!
M11994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 20
Ulkoiset merkinnät
Kaikkien ekopisteitä rekisteröivien elektronisten tunnisteiden on oltava selvästi
tunnistettavissa ulkoista tarkastusta suoritettaessa. Tämän vuoksi edellä mainitun
yksilöllisen tunnistenumeron on oltava lähtemättömästi merkittynä laitteen
pintaan.
Ekopisteitä rekisteröivään elektroniseen tunnisteeseen on kiinnitettävä pysyvä
tarra, jota ei voi siirtää. Tässä merkinnässä on ilmoitettava yksittäisen ajoneuvon
ekopisteiden määrä (”5”, ”6”, ... ”16”).
Tällaiset erityistarrat on suojattava väärentämiseltä; tarrojen on oltava lujia ja
kestettävä valoa ja lämpöä. Niissä on myös oltava erittäin voimakas liimapinta,niin että ne repeytyvät, jos niitä yrittää irrottaa tunnisteesta.
Koskemattomuus
Laitteen suojuksen on oltava niin rakennettu, että sen sisällä olevia osia ei voida
käsitellä ja että mahdollinen käsittely voidaan havaita myöhemmin.
Muisti
Ekopisteitä rekisteröivässä elektronisessa tunnisteessa on oltava riittävän suuri
muisti seuraavien tietojen varastoimiseen:
— Tunnistenumero— Ajoneuvoa koskevat tiedot
— COP-arvo
— Liiketoimia koskevat tiedot
— tunnistus rajalla— päivämäärä ja kellonaika— kuljetuksen laatua koskeva ilmoitus
— estämistä koskevat tiedot
— Laitteen tilaa koskevat tiedot
— käsittely— paristojen tila
— edellisessä viestissä ollut ilmoitus.
Lisäksi laitteessa on oltava vähintään 30 prosentin varamuistitila.!
M11994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 21
LIITE G
EKOPISTEITÄ REKISTERÖIVÄN ELEKTRONISEN TUNNISTEEN SI-
JOITTAMINEN
Ekopisteitä rekisteröivä elektroninen tunniste on sijoitettava tuulilasin sisäpuolelleyllä kuvassa merkitylle alueelle, jonka mitat ovat seuraavat:
x = 100 cmy = 80 cm.!
M11994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 22
LIITE H
Itävallan raja-asemat, joilla on ekokorttien leimauskone
Achenkirch
Arnoldstein
Braunau
Brennerpaß
Ehrwald
Hangendenstein
Hörbranz
Kiefersfelden
Musau
Nauders
Neuhaus
Pinswang
Reit im Winkel
Saalbrücke
Scharnitz
Schleching
Sillian
Springen
Suben
Steinpaß
Walserberg
Wegscheid!M21994R3298 — FI — 11.04.2000 — 002.001 — 23