Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
"BKOMISSION ASETUS (EY) N:o 2316/1999,
annettu 22 päivänä lokakuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o
1251/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
(EYVL L 280, 30.10.1999, s. 43)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
"M1 Komission asetus (EY) N:o 1454/2000 annettu 3 päivänä
heinäkuuta 2000L 163 28 4.7.2000
Oikaistu:
"C1 Oikaisu, EYVL L 328, 23.12.2000, s. 55 (2316/1999)1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 1
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2316/1999,
annettu 22 päivänä lokakuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun neuvos-
ton asetuksen (EY) N:o 1251/1999 soveltamista koskevista yksityis-
kohtaisista säännöistä
EUROOP AN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 17
päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o
1251/1999 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
1) Neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/92 (2), sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1624/98 (3), säädetty
tiettyjen peltokasvien viljelijöille tarkoitettu tukijärjestelmä on
korvattu asetuksella (EY) N:o 1251/1999. Uuteen järjestelmään
kuuluvien muutosten johdosta ja ottaen huomioon saatu kokemus
olisi yhdenmukaistettava ja tarvittaessa yksinkertaistettava pinta-
alatukijärjestelmän soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sään-
töjä. Selkeyden vuoksi olisi laadittava uudelleen asetus ja koottava
yhtenäiseksi tekstiksi erityisasetusten säännökset, jotka käsittele-
vät tämän järjestelmän eri näkökohtia, nimittäin komission
asetukset (ETY) N:o 2467/92 (4), sellaisena kuin se on muutettuna
asetuksella (ETY) N:o 3798/92 (5), (ETY) N:o 2836/93 (6),
sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o
1503/97 (7), (EY) N:o 762/94 (8), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 1981/98 (9), (EY) N:o
1098/94 (10) sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella
(EY) N:o 1945/1999 (11), (EY) N:o 1237/95 (12), sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2017/97 (13), (EY)
N:o 658/96 (14), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksilla (EY) N:o 610/1999 (15) ja (EY) N:o 1577/98 (16),
2) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklassa tarkoitetut pinta-
alatuet olisi rajoitettava tiettyihin aloihin, jotka olisi täsmennet-
tävä. Olisi säädettävä, että yhdestä viljelylohkosta saa saman
markkinointivuoden osalta jättää ainoastaan yhden pinta-alatuki-
hakemuksen; viljelylohkoa, josta on jätetty jonkin muun yhteisen
markkinajärjestelyn alainen pinta-alatukea koskeva hakemus
samana markkinointivuonna, ei voida hyväksyä tähän pinta-ala-
järjestelmään. Pinta-alatukea voidaan kuitenkin myöntää viljely-
alalle, johon sovelletaan yhteisön rakenne- tai ympäristöpolitiik-
kaan kuuluvaa muuta tukijärjestelmää.
3) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklassa määritellään pinta-
alatukiin oikeutetut maa-alueet. Mainitussa artiklassa sallitaan
tiettyjä poikkeuksia, joita jäsenvaltioiden on hallinnoitava, mutta!B
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 1.
(2) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 12.
(3) EYVL L 210, 28.7.1998, s. 3.
(4) EYVL L 246, 27.8.1992, s. 11.
(5) EYVL L 380, 24.12.1992, s. 24.
(6) EYVL L 260, 19.10.1993, s. 3.
(7) EYVL L 202, 30.7.1997, s. 48.
(8) EYVL L 90, 7.4.1994, s. 8.
(9) EYVL L 256, 19.9.1998, s. 8.
(10) EYVL L 121, 12.5.1994, s. 12.
(11) EYVL L 241, 11.9.1999, s. 14.
(12) EYVL L 121, 1.6.1995, s. 29.
(13) EYVL L 284, 16.10.1997, s. 36.
(14) EYVL L 91, 12.4.1996, s. 46.
(15) EYVL L 75, 20.3.1999, s. 24.
(16) EYVL L 206, 23.7.1998, s. 17.1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 2
ne eivät saa vaikuttaa vastoin asetuksen (EY) N:o 1251/1999
säännöksiä. Tämän vaaran estämiseksi olisi säädettävä asianmu-
kaisista toimenpiteistä, jotta voitaisiin pitää tukikelpoisen maan
kokonaispinta-ala muuttumattomana tai estää sitä kasvamasta
merkittävästi. Tätä varten tietyt monivuotiset kasvit olisi otettava
mukaan viljelykiertoon. Myös rakenneuudistusohjelmaan kuu-
luvat pinta-alat voidaan ottaa huomioon pinta-alatukea myönnet-
täessä. Olisi määriteltävä rakenneuudistus, viljelypinta-alan mer-
kittävä lisääntyminen sekä tukikelpoisen maan vaihtamista
tukikelvottomaan maahan koskevan velvoitteen käsite.
4) Olisi estettävä viljely ainoastaan pinta-alatuen saamiseksi; kyl-
vöön ja viljelyn jatkamiseen liittyvät tietyt edellytykset olisi
määriteltävä erityisesti öljy- ja valkuaiskasvien, pellavan ja
durumvehnän osalta. Yhteisön viljelymenetelmien moninaisuuden
huomioon ottamiseksi olisi noudatettava paikallisia vaatimuksia.
5) Yhteisön laadun parantamiseen tähtäävän politiikan jatkamiseksi
pinta-alatuen hakijoiden oikeus tukeen rypsin- ja rapsinsiemenistä
olisi rajoitettava tiettyjä siemenlajikkeita ja -laatuja kylväneisiin
viljelijöihin. Johdonmukaisuuden, yksinkertaisuuden ja hyvän
hallinnon vuoksi tukikelpoisten lajikkeiden määrittelyssä olisi
käytettävä viljelykasvien yhteistä lajikeluetteloa, joka on perus-
teltu neuvoston direktiivillä 70/457/ETY (1), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 98/96/EY (2), kuitenkin siten,
että selkeyden ja jatkuvuuden vuoksi markkinointivuodeksi
2000/2001 säilytetään viittaus edellisen järjestelmän mukaisesti
tukikelpoisiin lajikkeisiin. Olisi täsmennettävä yhteisössä nouda-
tettavat rypsin- ja rapsinsiementen glukosinolaatti- ja erukahappo-
pitoisuuksia koskevat vaatimukset ja määriteltävä kokeet, joita
tehdään glukosinolaatti- ja erukahappopitoisuuden määrittämisek-
si siemennäytteistä. Olisi selvennettävä rypsin- ja rapsinsiementen
lajikeyhdistelmien sekä eräiden muiden siemenluokkien järjes-
telmää. Olisi määriteltävä syötäviksi tarkoitettujen auringonku-
kansiementen lajikkeet.
6) Niiden jäsenvaltioiden osalta, joissa ei perinteisesti viljellä
maissia, olisi määriteltävä nurmisäilörehun perusala. Nurmisäilö-
rehun käsite olisi määriteltävä.
7) Olisi määriteltävä makeita lupiineja koskevat vaatimukset ja
kokeet lupiinien karvauden määrittämiseksi.
8) Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään, että kyseisen
asetuksen 5 artiklassa tarkoitettu pinta-alatuen lisäkorvaus myön-
netään perinteisillä tuotantovyöhykkeillä toimiville durumvehnän
tuottajille kussakin jäsenvaltiossa taatun enimmäispinta-alan
rajoissa. Kyseinen enimmäispinta-ala voidaan jakaa tuotanto-
alueiden kesken. On tarpeen säätää kyseisten alueiden vähimmäis-
koosta tuotantoalueiden pirstoutumisen välttämiseksi ja suhteelli-
suusperiaatteen noudattamiseksi sovellettaessa mahdollisia seu-
raamuksia ylitystapauksissa. Tietyissä jäsenvaltioissa on jaettu
durumvehnän erityistukeen oikeuttavia viljelyaloja muille kuin
perinteisille alueille. Olisi määriteltävä tähän oikeutetut jäsenval-
tioiden alueet. Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään
velvoitteesta käyttää varmennettuja durumvehnän siemeniä. Olisi
toteutettava erityisiä toimenpiteitä kyseisen käytön varmistami-
seksi. Olisi vahvistettava vähimmäismäärä sekä siirtymäkausi
kyseisen määrän saavuttamiseksi, jotta vältetään varmennettujen
siementen hankintavaikeudet ja markkinahäiriöt. Ottaen huo-
mioon maatalouden monimuotoisuus eri jäsenvaltioissa ja jäsen-
valtioiden eri alueilla tämän määrän vahvistaminen ja mahdollis-
ten siirtymäkauden toimenpiteiden säätäminen olisi jätettävä
asianomaisille jäsenvaltioille.
9) Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään muun muassa
alueellisten perusalojen järjestelmään sisältyvän pinta-alatukijär-
jestelmän soveltamisesta. Toisaalta tarvittavan avoimuuden ja!B
(1) EYVL L 225, 12.10.1970, s. 1.
(2) EYVL L 25, 1.2.1999, s. 27.1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 3
toisaalta mainittujen alojen sopusointuisen hallinnoinnin vuoksi
jokaiselle jäsenvaltiolle olisi vahvistettava pinta-alatukijärjestel-
mään oikeuttavien hehtaarien määrä ja niiden jakautuminen.
10) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklassa säädetään, että
aluejakosuunnitelmissa voidaan eritellä kastellut ja kastelematto-
mat alueet. Kastelun käsite olisi määriteltävä. Maissille voidaan
myös vahvistaa erillinen perusala. Tietyissä jäsenvaltioissa
kyseinen viljelyala voi liittyä pääasiallisesti maissisäiliörehuun.
Maissisäiliörehun satoa ei voida sen ominaispiirteiden vuoksi
ilmoittaa tonneina hehtaaria kohden. Näin ollen olisi määriteltävä
kyseiseen tapaukseen sovellettava sato. Jäsenvaltioille olisi
annettava mahdollisuus määritellä maissisäiliörehuun sovellettava
sato suhteessa kyseisellä alueella viljeltävien vertailukelpoisten
peltokasvien satoon.
11) Olisi täsmennettävä perusalan mahdollisen ylityksen arvioinnissa
huomioon otettavat alat sekä kyseisen määrän vahvistamista
koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Siinä tapauksessa, että mais-
sille, kastelluille viljelyaloille tai nurmisäilörehulle vahvistetaan
erikseen perusala, olisi säädettävä yksityiskohtaisista erityis-
säännöistä kyseisen perusalan mahdollisen ylittymisen laskemi-
sessa huomioon otettavista pinta-aloista. Perusalan mahdollista
ylittämistä koskevan osuuden vahvistamisesta annetuilla yksityis-
kohtaisilla säännöillä on aina taattava, että perusalaa noudatetaan.
Olisi myös vahvistettava durumvehnän taattujen enimmäispinta-
alojen ylityksen määrän laskutapa.
12) Sen välttämiseksi, että monimutkaiset aluejakosuunnitelmat
johtavat viitesadon selvästi ylittävään todelliseen satoon, asetuk-
sessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään pinta-alatuen tarkistuksesta
seuraavan markkinointivuoden aikana suhteessa aluejakosuunni-
telmasta aiheutuvan keskisadon ylitykseen. Viitesatojen mahdol-
lisen ylityksen laskemista koskevien tietojen pitäisi olla ajoissa
käytettävissä. Olisi täsmennettävä ylitysten toteamisessa käytet-
tävä menettely ja vahvistettava erityisesti asetuksen (EY) N:o
1251/1999 3 artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti
määriteltyjen aluejakosuunnitelmien tuloksena olevat viitesadot.
13) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklassa tarkoitetusta pinta-
alatuesta osalliseksi pääseminen edellyttää, että asianomainen
viljelijä kesannoi osan viljelyalastaan. Sen varmistamiseksi, että
kesannoinnilla osaltaan edistetään markkinoiden tasapainoa, olisi
annettava soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä kesan-
noinnilta edellytetyn tehokkuuden varmistamiseksi ja yhdenmu-
kaisuuden säilyttämiseksi mainitussa asetuksessa (EY) N:o
1251/1999 luodun kokonaisjärjestelmän kanssa. Tämän vuoksi
olisi säädettävä, jättämättä kuitenkaan lopullisesti järjestelmän
ulkopuolelle muita kuin asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7
artiklassa säädetyt alat, että kesannoinnissa huomioon olettavat
pinta-alat ovat verrattavissa alueellista perusalaa laskettaessa
huomioon otettuihin aloihin. Järjestelmän tehokkuutta voidaan
myös edistää säätämällä, että tuotannosta poistetaan yhtenäisiä
vähimmäisaloja. Olisi annettava myös ympäristönsuojelua, kesan-
noitujen alojen hoitoa ja käyttöä koskevia säännöksiä; asetuksella
(EY) N:o 1251/1999 sellaiset tuottajat, joiden hakemus ei ylitä
92:ta tonnia viljaa, vapautetaan kesannointivelvoitteesta. Olisi
täsmennettävä 92 tonnin tuotantorajan laskentamenetelmä. Sel-
keyden vuoksi olisi annettava säännökset tapauksessa, jossa
kesannointivelvoitetta ei täytetä.
14) Kesannoinnin vähimmäiskeston olisi käsitettävä ajanjakso, joka
vastaa asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 tarkoitettujen peltokas-
vien viljelykiertoa. Tiettyjen erikoistapausten huomioon ottami-
seksi olisi kuitenkin säädettävä mahdollisuudesta ottaa tuotannos-
ta poistetut alueet käyttöön ennen kesannoinnin vähimmäisajan
päättymistä.
15) Olisi otettava käyttöön järjestelmä, jolla varmistetaan vähimmäis-
korvaus viljelijöille, jotka sitoutuvat poistamaan tietyt alat
tuotannosta enintään viiden markkinointivuoden ajaksi. Olisi!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 4
säädettävä tämän järjestelmän puitteissa sovellettavista mukau-
tuksista ja seuraamuksista.
16) Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjen siirtymä-
säännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetussa neuvoston
asetuksessa (ETY) N:o 3653/90 (1), sellaisena kuin se on
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1664/95 (2), säädetään
tiettyjen viljojen suorasta hehtaarituesta siirtymäkauden ajan
Portugalissa. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 4 kohdan
mukaisesti tämä tuki voidaan ottaa huomioon ainoastaan las-
kettaessa korvausta velvoitekesannoinnille.
17) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 8 artiklan 2 kohdassa edellytetään,
että viljan, öljykasvien ja valkuaiskasvien tuottajat kylvävät
siemenet ennen 31 päivää toukokuuta. Tietyissä tapauksissa
kylvöä voidaan siirtää 31 päivän toukokuuta jälkeiseksi ajaksi
ilmasto-olosuhteiden vuoksi. On tarkoituksenmukaista siirtää
tiettyjen kasvien viimeistä kylvöpäivää ja hakemusten jättöpäivää
tietyillä alueilla; pidennetty kylvökausi ei saisi vaarantaa tukijär-
jestelmän tehokkuutta tai valvontajärjestelmää, josta säädetään
neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3508/92 (3), sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1036/1999 (4).
18) Sokerimaissin säännöllisen tarjonnan varmistamiseksi jalostajille
koko markkinointivuoden ajan olisi annettava tuottajille mahdolli-
suus pidentää kylvökauttaan. Sen vuoksi sokerimaissin viimeinen
kylvöpäivä olisi siirrettävä 15 päivään kesäkuuta.
19) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 7 kohdassa säädetään,
että niiden jäsenvaltioiden, joissa kansallinen viiteala uhkaa ylittyä
merkittävästi, on rajoitettava alaa, jolta yksittäinen viljelijä voi
hakea erityistä pinta-alaperusteista öljykasvitukea. Tämä rajoitus
olisi vahvistettava objektiivisin perustein ja ilmaistava prosenttei-
na viljelijän tukikelpoisesta pinta-alasta. Tämä raja voi vaihdella
alueellisten perusalojen mukaan. Rajoituksesta olisi ilmoitettava
viljelijöille ennen erikseen vahvistettavaa päivämäärää ja ennen
öljykasvien kylvön aloittamista. Jos viljelijä hakee pinta-alaperus-
teista öljykasvitukea, joka ylittää tämän rajan, kyseinen alue olisi
jätettävä hänen hakemuksensa ulkopuolelle. Tämän vuoksi
aluetta, jolta viljelijä voi saada kesannoinnin vuoksi pinta-ala-
tukea, saattaa olla tarpeen vähentää.
20) Yhtä markkinointivuotta koskevien pinta-alatukien sujuvan mak-
satuksen vuoksi pinta-alatukijärjestelmän soveltamista tiettynä
markkinointivuonna on välttämätöntä seurata tilastollisesti. Yh-
teisön talousarvion laatimisen vuoksi olisi tarpeen, että väli-
aikaiset tiedot ovat käytettävissä viimeistään meneillään olevan
markkinointivuoden 15 päivänä syyskuuta. Olisi myös vahvis-
tettava mahdollisen ylityksen lopullisen määrän ilmoittamispäivä.
On tarpeen saada hyvissä ajoin käyttöön tiedot, joiden perusteella
lasketaan durumvehnän perusalojen ja tiettyjen enimmäispinta-
alojen mahdolliset ylitykset ja niiden mahdollinen jakautuminen
osaperusalojen tai alueiden välillä.
21) Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädettyä järjestelmää sovelle-
taan markkinointivuodesta 2000/2001. Jotta asianomaiset tuottajat
voivat tehdä kyseisen markkinointivuoden kylvönsä ja mahdolli-
sen kesannointinsa ja jättää pinta-alatukihakemuksensa uuden
järjestelmän soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen
mukaisesti, tämän asetuksen säännösten olisi tultava voimaan, kun
ne julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
22) Viljan hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa
asettamassa määräajassa,!B
(1) EYVL L 362, 27.12.1990, s. 28.
(2) EYVL L 158, 8.7.1995, s. 13.
(3) EYVL L 355, 5.12.1992, s. 1.
(4) EYVL L 127, 21.5.1999, s. 4.1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 5
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
Oikeus pinta-alatukiin
1 JAKSO
Yleiset säännökset
1 artikla
1. Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 tarkoitetut pinta-alatuet myönne-
tään tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin.
2. Yhdestä viljelylohkosta saa saman markkinointivuoden osalta tehdä
ainoastaan yhden hakemuksen pinta-alatuesta.
3. Pinta-alatukea ei myönnetä viljelylohkolle, jolle on saman markki-
nointivuoden aikana haettu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (1)
1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti rahoitetun järjestelmän
mukaista hehtaaritukea muiden kuin asetuksessa (EY) N:o 1251/1999
tarkoitettujen peltokasvien osalta.
2 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklaa sovellettaessa käytetään
tämän asetuksen liitteessä I esitettyjä pysyvän laitumen, pysyvien
viljelysten, monivuotisten viljelykasvien ja rakenneuudistusohjelmien
määritelmiä.
2. Alat, jotka ovat olleet tukikelpoisia neuvoston asetuksen (ETY) N:o
2328/91 (2) I osastossa tai neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3766/91 (3)
säädetyn tukijärjestelmän mukaisesti, tai, Suomen ja Ruotsin osalta,
jotka on kesannoitu kansallisen kesannointijärjestelmän perusteella, ovat
oikeutettuja pinta-alatukeen.
3. Jäsenvaltioiden rakenneuudistusohjelman puitteissa äskettäin tuki-
kelpoisiksi ilmoittamien alojen pinta-ala saa olla enintään viisi prosenttia
suurempi kuin saman ohjelman mukaisesti äskettäin tukikelvottomiksi
jätettyjen alojen pinta-ala. Pinta-alan lisäystä arvioitaessa ei kuitenkaan
oteta huomioon:
a) Saksan uusissa osavaltioissa sijaitsevia 1 päivän tammikuuta ja 30
päivän kesäkuuta 1992 välisenä aikana toteutettuun maatalousmaan
rakenneuudistukseen kuuluvia 2 500:aa hehtaaria, joilla viljeltiin
satovuonna 1993 korjattuja peltokasveja,
b) viinivuodelle 1991/92 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1442/88 (4)j a
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2239/86 (5) mukaisesti ennen 31
päivää joulukuuta 1991 hyväksytyissä ja mainituissa asetuksissa
säädetyissä määräajoissa täytäntöönpannuissa viinitilojen raivaus-
suunnitelmissa tarkoitettujen maa-alueiden jäännöstä.
4. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklan kolmannen kohdan
säännösten soveltamiseksi jäsenvaltio voi joko väliaikaisesti tai pysyvästi
lisätä tukikelpoisen viljelymaansa kokonaispinta-alaa enintään 0,1
prosenttia jäsenvaltion perusalan kokonaismäärästä.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle asetuksen (EY) N:o
1251/1999 7 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti myönnetyistä luvista
vuosittain luettelo, jossa ilmoitetaan viljelijöiden määrä, vastaavat
pinta-alat ja lupien perusteet.!B
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103.
(2) EYVL L 218, 6.8.1991, s. 1.
(3) EYVL L 356, 24.12.1991, s. 17.
(4) EYVL L 132, 28.5.1988, s. 3.
(5) EYVL L 196, 18.7.1986, s. 1.1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 6
Asianmukaisesti perustelluissa erityistapauksissa voidaan ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettua prosenttirajaa tarkistaa neuvoston asetuksen
(ETY) N:o 1766/92 (1) 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklan neljännessä kohdassa
tarkoitetut tapaukset ovat tapauksia, joissa tuottaja voi antaa asianmu-
kaisia ja objektiivisia syitä sille, että hän vaihtaa tilansa tukikelvottomia
maita tukikelpoisiin maihin, edellyttäen kuitenkin, että jäsenvaltio on
tarkistanut, ettei ole muita päteviä perusteita, joiden perusteella esitettyä
vaihtoa on vastustettava, erityisesti ympäristövaarojen takia. Vaihto ei
missään tapauksessa saa johtaa tilan tukikelpoisen viljelymaan kokonais-
pinta-alan kasvuun. Jäsenvaltioiden on säädettävä järjestelmästä tällais-
ten vaihtojen ennalta ilmoittamiseksi ja hyväksymiseksi.
Jäsenvaltioiden on toimitettava suunnitelmansa, luettelo perusteista,
joilla vaihdot on hyväksytty, sekä todisteet siitä, että tukikelpoisen maan
kokonaispinta-ala ei ole vaihtojen vuoksi lisääntynyt, komission
hyväksyttäviksi viimeistään jokaisen vuoden 31 päivänä toukokuuta.
3 artikla
1. Peltokasvien pinta-alatukea myönnetään ainoastaan aloista:
a) jotka sijaitsevat alueilla, jotka jäsenvaltio on ilmoittanut ilmasto-
olojen ja maatalouden harjoittamisen kannalta peltokasvinviljelyyn
soveltuviksi. Jäsenvaltiot saavat määrätä, ettei tietty alue sovellu
tiettyjen peltokasvien viljelyyn;
b) jotka on kokonaisuudessaan kylvetty paikallisten normien mukaises-
ti. Silloin kun viljaa kylvetään yhdessä öljy- tai valkuaiskasvien
kanssa tai kun öljykasveja kylvetään yhdessä valkuaiskasvien
kanssa, pinta-alatuki on alin säädetty korvaus;
c) joilla viljelyä pidetään yllä vähintään tavanomaisissa kasvuolosuh-
teissa tapahtuvan kukinnan alkuun asti. Öljysiementen, valkuais-
kasvien, muun kuin kuitupellavan ja durumvehnän viljelyä on lisäksi
pidettävä yllä paikallisten vaatimusten mukaisesti vähintään 30
päivään kyseistä markkinointivuotta edeltävää kesäkuuta, jollei satoa
korjata täysin kypsyneenä ennen tätä päivää. Valkuaiskasvien sato
saadaan korjata vasta niiden ohitettua maitotuleentumisasteen;
d) joita hakemus koskee vähintään 0,3 hehtaarilta ja joka ylittää
kyseisellä alueella jäsenvaltion vahvistaman vähimmäiskoon jokai-
sen viljelylohkon osalta.
2. Jos tuottajan tukikelpoiset alat sijaitsevat useilla tuotantoalueilla,
maksettavan tuen määrä määritetään jokaisen hakemukseen sisältyvän
alan sijainnin mukaan.
3. Jäsenvaltioilla, jotka soveltavat erillistä käsittelyä maissille alueella,
jolla maissi on tarkoitettu erityisesti säilörehuksi, on oikeus soveltaa
kyseisen alueen rehuviljan satoa kaikkiin kyseisen alueen maissipinta-
aloihin.
2 JAKSO
Erityissäännökset tietyistä peltokasveista
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on ennen mitään maksuja pantava täytäntöön rapsin-
ja rypsinsiemeniä koskeva laatupolitiikka rajoittamalla tukioikeus vain
sellaisiin viljelyaloihin, joille on kylvetty direktiivillä 70/457/ETY
perustettuun viljelykasvien yhteiseen lajikeluetteloon ilmoitettuja ja
kirjattuja varmennettuja 00-lajikkeisiin kuuluvia rypsin- ja rapsinsieme-
niä. Kyseisillä 00-lajikkeilla tarkoitetaan lajikkeita, joiden on osoitettu
tuottavan siemeniä, joissa glukosinolaattien enimmäispitoisuus on 25!B
(1) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21.1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 7
mikromoolia grammalta ja kosteuspitoisuus 9 prosenttia standardin EN
ISO 9167-1: 1995 mukaisesti määritettynä ja joissa erukahappopitoisuus
on enintään 2 prosenttia rasvahappojen kokonaispitoisuudesta standardin
EN ISO 5508: 1995 mukaisesti määritettynä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
laajentaa rapsin ja rypsin kylvöalojen pinta-alatukikelpoisuuden yhteen
tai useaan seuraavista siemenluokista:
a) 00-lajikeyhdistelmien varmennetut siemenet, jotka on tarvittaessa
ilmoitettu ja kirjattu viljelykasvien yhteiseen lajikeluetteloon;
b) siemenet, jotka on korjattu samalla tilalla kylvetyistä 00-lajikkeisiin
kuuluvista varmennetuista siemenistä, joiden kansallisen toimival-
taisen viranomaisen nimeämän näytteenottajan ottamasta edustavasta
näytteestä tehdyn analyysin osoittama glukosinolaattipitoisuus 1
grammassa siemeniä on enintään 18,0 mikromoolia kosteuspitoi-
suuden ollessa yhdeksän prosenttia;
c) siemenet, jotka on ennen kylvämistä rekisteröity tarkastusta ja
valvontaa varten sellaisten kasvien saamiseksi, joiden siemenet on
tarkoitettu joko käytettäviksi jalostajansiemeninä, esiperussiemeni-
nä, perussiemeninä tai varmennettuina siemeninä kylvöä, tutkimusta
tai koekäyttöä varten sen määrittämiseksi, voidaanko lajike lisätä
jonkin jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon ja sitten yhteisön
luetteloon 00-lajikkeena;
d) Bienvenu- ja Jet Neuf -lajikkeiden varmennetut siemenet, joista
tuottaja ja jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen erityisesti tätä
tarkoitusta varten hyväksymä ostaja ovat ennen kylvämistä tehneet
sopimuksen, jonka tarkoituksena on tuottaa erityisiin elintarvike-
käyttöihin tarkoitetun öljyn tuottamiseen käytettäviä siemeniä;
e) sellaisten lajikkeiden siemenet, joiden erukahappopitoisuus on
suurempi kuin 40 prosenttia rasvahappojen kokonaispitoisuudesta
ja joista on ennen kylvämistä tehty hyväksytyn ensimmäisen ostajan
kanssa viljelysopimus, jonka tarkoituksena on tuottaa kasveja joko
erityiseen muuhun kuin elintarvikekäyttöön tai käytettäviksi kylvö-
siemeninä tällaisten kasvien saamiseksi.
3. Jos jäsenvaltio pitää 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja siemeniä
tukikelpoisina, sen on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen
toteamiseksi, että kyseiset siemenet ovat vaatimusten mukaisia ennen
kylvämistä Glukosinolaattipitoisuus voidaan määrittää joko menetelmän
EN ISO 9167-1: 1995(x) tai menetelmän EN ISO 9167-2: 1997
mukaisesti. Menetelmä EN ISO 9167-1: 1995 on ainoa menetelmä, jota
käytetään glukosinolaattipitoisuutta koskevien riitojen selvittämisessä.
4. Markkinointivuonna 2000/2001 sellaiset alat, joille on kylvetty
asetuksen (EY) N:o 658/96 liitteessä II lueteltuihin lajikkeisiin tai
lajikeyhdistelmiin kuuluvia varmennettuja siemeniä, ovat oikeutettuja
pinta-alatukeen.
5. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 9 kohtaa sovellettaessa
pidetään syötäväksi tarkoitettujen auringonkukansiementen lajikkeina
liitteessä II mainittuja lajikkeita.
5 artikla
Makeilla lupiineilla tarkoitetaan lupiinilajikkeita, joiden tuottamista
siemenistä enintään 5 prosenttia on karvaita. Karvaiden siementen
pitoisuus lasketaan soveltamalla liitteessä III säädettyä koetta.
6 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan ensimmäisen kohdan
soveltamiseksi mainitun asetuksen liitteessä II tarkoitettujen vyöhykkei-
den tuottajat saavat pinta-alatuen lisäkorvauksen enintään mainitun
asetuksen liitteessä III tarkoitetun enimmäispinta-alan hehtaarimäärälle.
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitettä II sovellettaessa Itävallan
Pannoniaan kuuluvat tämän asetuksen liitteessä IV luetellut alueet.!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 8
2. Jos taattu enimmäispinta-ala jaetaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999
5 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettujen tuotantoalueiden ja
-vyöhykkeiden kesken, sovelletaan seuraavia säännöksiä:
a) ja jos tuotantoalueen pinta-ala on alle 500 hehtaaria, asianomaiset
jäsenvaltiot voivat liittää sen viereiseen tuotantoalueeseen;
b) Italia voi ottaa huomioon durumvehnän perinteiset viljelyalat, joilla
sovellettiin viisivuotista viljelykäytöstä poistoa vuosina 1993—1997;
c) asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava tuottajille ja komis-
siolle taatun enimmäispinta-alan jakautuminen viimeistään 15
päivänä syyskuuta sitä markkinointivuotta edeltävänä markkinointi-
vuonna, jolle pinta-alatukea haetaan.
3. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan neljännessä kohdassa
tarkoitettua erityistukea myönnetään tämän asetuksen liitteessä V
tarkoitetuilla alueilla asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitteessä IV
mainittujen hehtaarimäärien rajoissa kaikille viljelylohkoille, joille
voidaan myöntää asetuksen (EY) N:o 1251/1999 1 artiklassa tarkoitettua
peltokasveista maksettavaa pinta-alatukea ja joille on kylvetty durum-
vehnää.
4. Durumvehnälle myönnettävän 1 ja 3 kohdassa tarkoitetun erityistuen
myöntämiseksi komission asetuksen (ETY) N:o 3887/92 (1) 4 artiklassa
tarkoitetussa pinta-alatukihakemuksessa on mainittava kaikki sellaisten
lohkojen, joille on kylvetty durumvehnää, tunnistamisen mahdollistavat
seikat ja sen liitteenä on oltava todistus varmennettujen siementen
käyttämisestä.
Durumvehnää koskevan tuen hakeminen edellyttää, että:a) samalle hehtaarimäärälle durumvehnää haetaan pinta-alatukea;b) on käytetty neuvoston direktiivin 66/402/ETY (
2) mukaisesti var-
mennettuja siemeniä.
5. Jäsenvaltioiden on vahvistettava varmennettujen siementen vähim-
mäismäärä, joka on käytettävä kyseisen jäsenvaltion vallitsevien viljely-
käytäntöjen mukaisesti.
Tämä määrä voidaan saavuttaa 1 päivänä heinäkuuta 1998 alkaneena
enintään kolmen vuoden pituisena siirtymäaikana jäsenvaltioiden komis-
siolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1998 ilmoittamien erityis-
toimenpiteiden mukaisesti.
6. Pinta-alatuen lisäkorvaus ja durumvehnän erityistuki maksetaan
samaan aikaan kuin pinta-alatuki.
7 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 1 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi
nurmisäilörehulla tarkoitetaan pääasiassa nurmisiemenillä kylvettyä
viljelyalaa, jonka sato korjataan vähintään kerran vuodessa tuoreena
sen säilömiseksi suljetussa tilassa anaerobisella käymisellä.
2. Nurmisäilörehuun sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä lukuun
ottamatta 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua kukintaa
koskevaa edellytystä.
3. Nurmisäilörehun pinta-alatukeen ovat oikeutettuja niiden jäsenval-
tioiden tuottajat, joissa säädetään erityisestä nurmisäilörehualasta liitteen
VI mukaisesti.!B
(1) EYVL L 391, 31.12.1992, s. 36.
(2) EYVL 125, 11.7.1966, s. 2309/66.1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 9
II LUKU
Perusalat ja viitesadot
1 JAKSO
Yleiset säännökset
8 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut perusalat
vahvistetaan liitteessä VI.
9 artikla
1. Jos sadot on aluejakosuunnitelmassa eritelty kastelluille ja kas-
telemattomille viljelyaloille asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklan 3
kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt sen mää-
rittelemiseksi, kastellaanko alaa kyseisen kauden aikana. Niissä on
vahvistettava erityisesti:
a) luettelo peltokasveista, joille saadaan myöntää pinta-alatukea kas-
telluilta aloilta saadun sadon mukaan;
b) kuvaus kasteluvälineistä, jotka viljelijällä on oltava käytössä;
välineiden on oltava oikeassa suhteessa asianomaisiin kasteltaviin
aloihin ja niiden on mahdollistettava riittävä veden saanti kasvin
tavanomaisen kehityksen varmistamiseksi koko kasvukauden ajaksi;
c) huomioon otettava kastelukausi.2. Edellä 1 kohdan säännöksiä ei sovelleta silloin kun kastelu liittyy
perinteisesti viljelylohkoihin, jolloin ne voidaan erottaa ja luetella, kuten
on laita esimerkiksi Espanjan ”regadío” -tuotantoalueella.
2 JAKSO
Pinta-alojen ylitykset
10 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun
alueellisen perusalan mahdollisen ylityksen toteamiseksi jäsenvaltion
toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon toisaalta liitteessä VI
vahvistettu alueellinen perusala ja toisaalta niiden alojen summa, joista
on kunkin kasvin osalta jätetty pinta-alatukihakemuksia mukaan lukien
velvoitekesannointihakemukset. Vapaaehtoista kesannointia sovelletaan
muuhun kuin kasteltuun alaan, muuhun kuin maissin alaan ja/tai muuhun
kuin nurmisäiliörehun alaan.
2. Määritettäessä niiden alojen kokonaismäärää, joista on jätetty
tukihakemuksia, ei oteta huomioon hakemuksia eikä hakemusten osia,
jotka hallinnollisissa tarkastuksissa on havaittu selvästi perusteettomiksi.
Hakemuksista otetaan tarvittaessa huomioon ne todelliset alat, jotka on
määritetty asetuksen (ETY) N:o 3887/92 6 artiklan soveltamiseksi
paikan päällä tehdyissä tarkastuksissa.
3. Niiden pinta-alojen summaan, joiden osalta on jätetty hakemukset ja
jota on mukautettu 2 kohdan mukaisesti, lisätään asetuksen (EY) N:o
1251/1999 mukaiset peltokasvien kylvöalat, joita käytetään neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (
1) mukaisen hakemuksen perusteena.
4. Ylityksen määrä vahvistetaan liitteessä VII esitetyn kaavion
mukaisesti.!B
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21.1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 10
11 artikla
1. Pinta-alatuen lisäkorvaukseen oikeutetun durumvehnän taatun
enimmäispinta-alan ylittymisen toteamiseksi jäsenvaltion toimivaltaisen
viranomaisen on otettava huomioon toisaalta asetuksen (EY) N:o
1251/1999 liitteessä III vahvistettu, mahdollisesti alueiden välille jaettu
taattu enimmäispinta-ala ja toisaalta niiden pinta-alojen yhteismäärä,
joille haetaan durumvehnän pinta-alatuen lisäkorvausta, mukautettuna
tämän asetuksen 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja tarvittaessa
vähennettynä asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan
soveltamisen seurauksena.
2. Edellä 1 kohdan säännöksiä sovelletaan asetuksen (EY) N:o
1251/1999 liitteessä IV vahvistettuun durumvehnän erityistukeen
oikeutetun taatun enimmäispinta-alan mahdollisen ylityksen toteami-
seen.
12 artikla
1. Jos todetaan 10 ja 11 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys,
jäsenvaltion on määriteltävä viimeistään meneillä olevan markkinointi-
vuoden 31 päivänä lokakuuta lopullinen ylityksen määrä pyöristettynä
kahteen desimaaliin.
2. Näin saatua lopullista määrää käytetään tukikelpoisen alan suhteel-
lisen vähennyksen laskemiseen:
a) pinta-alatuen osalta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4
kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti;
b) lisäkorvauksen ja durumvehnän erityistuen osalta asetuksen (EY)
N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan
soveltamisen jälkeen.
13 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi
jäsenvaltioiden on määriteltävä seuraavat tekijät ja ilmoitettava niistä
komissiolle viimeistään sen markkinointivuoden 15 päivänä syyskuuta,
jolta pinta-alatukea haetaan:
a) jaettava kansallinen perusala;
b) jäsenvaltioiden perusteet, joiden mukaan osaperusalat jaetaan;
c) osaperusalat (lukumäärä, nimitys ja pinta-ala),
d) yksityiskohtaiset säännöt niiden toimenpiteiden keskittämisestä,
joita sovelletaan ylityksissä.
3 JAKSO
Viitesadon ylitys
14 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklan 7 kohdan soveltamiseksi
jäsenvaltioiden on toimitettava tämän asetuksen 26 artiklan mukaisesti
luettelot tukihakemuksista ja niihin liittyvistä tiedoista.
Tätä varten viitesadot vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä VIII.
15 artikla
Tietyn markkinointivuoden tukihakemusten keskisadon laskemiseksi
menetellään seuraavasti:
a) viljelyalat otetaan huomioon sen jälkeen, kun niihin on sovellettu
tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua suhteellista vähennystä;!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 11
b) öljykasvien, joiden tuki perustuu markkinointivuosina 2000/2001 ja
2001/2002 öljykasvien historialliseen alueelliseen satoon, alat
otetaan huomioon alueen viljan keskisadon perusteella;
c) rehualoiksi naudan- ja lampaanliha-alan palkkioita varten ilmoitetut
peltokasvien pinta-alat otetaan huomioon alueen kastelemattoman
viljan keskisadon perusteella.
16 artikla
Komissio tekee asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa tarkoitettua
menettelyä noudattaen joka vuosi ennen 31 päivää toukokuuta tämän
asetuksen 14 ja 15 artiklassa tarkoitettuja tietoja koskevan vertailutut-
kimuksen ja vahvistaa tarvittavat korjauskertoimet.
17 artikla
Edellä 16 artiklassa tarkoitettuja kertoimia sovelletaan kaikkiin jäsen-
valtion tai kyseessä olevaa perusalaa vastaavan alueen pinta-alatukiin
lukuun ottamatta pinta-alatuen lisäkorvausta ja durumvehnän erityis-
tukea.
III LUKU
Kesannointi
18 artikla
”Kesannoinnilla” tarkoitetaan sellaisen alan poistamista viljelykäytöstä,
joka on edellisenä vuonna:
a) viljelty sadonkorjuutarkoituksessa tai
b) kesannoitu asetuksen (ETY) N:o 1765/92 tai asetuksen (EY) N:o
1251/1999 mukaisesti taikka
c) poistettu peltokasvien tuotannosta tai metsitetty neuvoston asetuksen
(ETY) N:o 2078/92 (1) tai neuvoston asetuksen (ETY) N:o
2080/92 (2) soveltamiseksi taikka neuvoston asetuksen (EY) N:o
1257/1999 (3) 22, 23, 24 ja 31 artiklan soveltamiseksi.
19 artikla
1. Tämän luvun mukaisesti kesannoitujen alojen yhtäjaksoisen alan on
oltava vähintään 0,3 hehtaaria ja leveyden vähintään 20 metriä.
Jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon:
a) pienempiä aloja, jos kyseessä ovat yhtenäiset lohkot, jotka on
pysyvästi rajattu esimerkiksi muureilla, pensasaidoilla tai vesiuo-
milla;
b) yhtenäiset alle 20 metrin levyiset lohkot alueilla, joilla tämänkokoi-
sia lohkoja on perinteisesti ollut;
c) vähintään 10 metrin levyiset lohkot, jotka sijaitsevat pysyvien
vesiuomien ja järvien varrella edellyttäen, että niitä erityisesti
valvotaan tavalla, jonka tarkoituksena on varmistaa ympäristönsuo-
jelullisten tavoitteiden täyttyminen.
2. Kesannoitujen alojen on oltava poistettuina tuotannosta viimeistään
15 päivänä tammikuuta alkavan ja aikaisintaan 31 päivänä elokuuta
päättyvän kauden ajan. Jäsenvaltioiden on kuitenkin vahvistettava
edellytykset, joilla tuottajille voidaan antaa lupa aloittaa kylväminen!B
(1) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85.
(2) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 96.
(3) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80.1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 12
seuraavan vuoden sadonkorjuuta varten 15 päivästä heinäkuuta, sekä
edellytykset, jotka on täytettävä luvan saamiseksi laiduntamiselle 15
päivästä heinäkuuta jäsenvaltioissa, joissa siirtolaiduntaminen on
perinteistä.
3. Kesannoituja aloja ei saa käyttää muuhun kuin asetuksen (EY) N:o
1251/1999 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun maataloustuotantoon eikä
niitä saa ottaa peltokasviviljelyn kanssa ristiriidassa olevaan hyöty-
käyttöön.
4. Jäsenvaltioiden on sovellettava kesannoitujen alojen erityistilannetta
vastaavia aiheellisia toimenpiteitä niiden ylläpidon ja ympäristönsuoje-
lun varmistamiseksi. Nämä toimenpiteet voivat koskea myös kasvustoa;
tässä tapauksessa näillä toimenpiteillä on varmistettava, että kasvustoa ei
ole tarkoitettu siementen tuottamiseen ja että sitä ei voida käyttää
missään tapauksessa maataloustarkoituksiin ennen 31 päivää elokuuta
eikä tuottamaan kaupan pidettäväksi tarkoitettua satoa, seuraavan vuoden
15 päivään tammikuuta asti.
5. Edellä 3 ja 4 kohdan säännöksiä ei sovelleta asetuksen (EY) N:o
1257/1999 22, 23, 24 ja 31 artiklan mukaisesti kesannoituihin tai
metsitettyihin aloihin, jotka luetaan velvoitekesannoksi paitsi, jos niiden
ei katsota täyttävän näissä artikloissa vaadittuja ympäristöllisiä tai
metsittämistä koskevia vaatimuksia.
20 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi
jäsenvaltiot voivat myöntää tukea kesannoiduille maille enintään viisi
markkinointivuotta kestäväksi monivuotiskaudeksi.
2. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan
soveltamista ja asetuksen (EY) N:o 1251/1999 4 artiklan 3 kohdassa
vahvistetun perusmäärän myöhempiä korotuksia tuottajat, jotka sitoutu-
vat kesannoimaan samat lohkot 1 kohdassa tarkoitetuksi ajaksi "C1,
saavat tältä ajalta sitoutumisajankohtana voimassa olleiden perusmäärän
ja aluejakosuunnitelman sadon perusteella laskettua pinta-alatukea. 3
3. Jos tuottaja pinta-alatukea koskevassa hakemuksessaan luopuu
tarkoituksellisesti sitoumuksestaan ennen 1 kohdassa tarkoitetun ajan-
jakson päättymistä, hänen on palautettava 5 prosenttia edeltävänä
markkinointivuonna maksetusta pinta- alatuesta sitoumuksestaan pois-
tettujen alojen osalta kerrottuna vuosien määrällä, joiden osalta hän ei
täytä alkuperäistä sitoumustaan.
4. Edellä 2 kohdassa säädetyn järjestelmän valinnut tuottaja voi luopua
sitoumuksestaan ilman 3 kohdassa tarkoitettua seuraamusta:
a) jos hän päättää kesannoida tai metsittää kyseiset pinta-alat asetuksen
(EY) N:o 1257/1999 22, 23, 24 ja 31 artiklassa säädetyn järjestelmän
mukaisesti;
b) jäsenvaltion sallimissa erikoistapauksissa, joista aiheutuu tuottajan
tahdosta riippumaton tilan rakenteen muutos, kuten tilojen yhdis-
täminen.
5. Jos sitoumuksen aikana tilan rakennemuutoksen vuoksi tämän
artiklan mukaisesti viljelykäytöstä poistettu ala ylittää prosentuaalisen
rajoituksen, jonka jäsenvaltiot ovat vahvistaneet asetuksen (EY) N:o
1251/1999 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti aikana, jolloin tuottaja teki
sitoumuksen, kohteena olevat pinta-alat mukautetaan noudattamaan
mainittua rajoitusta.
21 artikla
1. Jos ilmoitettu kesantoala on pienempi kuin kyseiseksi markkinoin-
tivuodeksi vahvistettu velvoitekesannoinnin prosenttimääriä vastaava ala,
velvoitekesannoinnin alaisten peltokasvien tuottajien pinta-alatukeen
oikeutettu pinta-ala lasketaan ilmoitetun kesannon perusteella ja!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 13
suhteessa eri viljelmiin, mukaan lukien nurmisäilörehu. Pinta-alaa ei
voida kuitenkaan alentaa pienempään alaan kuin asetuksen (EY) N:o
1251/1999 6 artiklan 7 kohdassa tarkoitettuun 92 viljatonnin tuotantoon
tarvittavaan alaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu viljantuotanto lasketaan pinta-alatuen
laskemisessa käytetyn sadon perusteella. Jos jäsenvaltio on valinnut
käyttävänsä historiallista öljykasvien alueellista satoa, tämä kerrotaan
1,95:llä.
22 artikla
A s e t u k s e n( E Y )N : o1 2 5 1 / 1 9 9 96a r t i k l a n4k o h d a nm u k a i s e s t i
velvoitekesannoinnin pinta-alatukea korotetaan Portugalin osalta liittees-
sä IX säädetyillä määrillä. Nämä määrät rahoitetaan asetuksen (ETY)
N:o 3653/90 5 artiklan mukaisesti.
23 artikla
1. Asetuksessa (ETY) N:o 3887/92 tarkoitettu hakemus pinta-alatuesta
eritellään alueittain asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklan mukaisesti.
2. Jokaista tiettyä tuotantoaluetta koskevaa pinta-alatukihakemusta
kohti on tehtävä kesannointi-ilmoitus, joka vastaa vähintään samalla
tuotantoalueella viljeltyjen hehtaarien määrää.
3. Edellä 2 kohdasta voidaan poiketa jäsenvaltion vahvistamien
objektiivisten perusteiden perusteella.
4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, pinta-alatukihakemusta
vastaava velvoitekesanto voidaan toteuttaa kokonaan tai osittain:
a) Espanjassa tilan sijaitessa niin kutsutulla ”secano” tai ”regadío”
-tuotantoalueella;
b) toisella tuotantoalueella edellyttäen, että kesannoitavat pinta-alat
sijaitsevat viljeltyjen alojen viereisillä tuotantoalueilla.
5. Edellä 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa kesannoitavaa alaa on
mukautettava kyseisten alueiden kesantokorvauksien määrittelyssä
käytettyjen satojen eron huomioon ottamiseksi. Tämän kohdan sovelta-
minen ei saa kuitenkaan johtaa velvoitekesannon hehtaarimäärän
alittumiseen.
IV OSASTO
Erityiset säännökset
24 artikla
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1251/1999 8 artiklan 2 kohdassa
säädetään, jäsenvaltiot voivat siirtää kylvön määräpäivää viimeistään
kesäkuun 15 päivään liitteessä X tarkoitetuilla viljelmillä ja kyseisten
jäsenvaltioiden määrittämillä, mainitussa liitteessä täsmennetyillä erityi-
sillä alueilla.
Jos kylvöpäivän siirto koskee kaikkia peltokasveja, jäsenvaltiot voivat
myös siirtää pinta-alatukihakemusten jättöpäivää kyseessä olevien
alueiden tuottajien osalta viimeistään 15 päivään kesäkuuta tai kylvön
määräpäivään, jos se on aikaisemmin.
25 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 7 kohdassa säädetty
enimmäismäärä lasketaan ottaen huomioon kansallinen viitepinta-ala,
tukeen oikeutetun maan kokonaispinta-ala ja tavoite välttää kylvömää-
rää, joka johtaisi öljykasvien viljelystä myönnettävien erityisten pinta-
alatukien kohtuuttomaan alentamiseen.!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 14
2. Enimmäismäärä ja sen laskemisessa käytettävät perusteet on
ilmoitettava komissiolle viipymättä ja viimeistään sitä markkinointivuot-
ta edeltävän markkinointivuoden 31 päivänä heinäkuuta, jolta pinta-
alatukea haetaan.
3. Määrittääkseen tuottajan oikeuden pinta-alatukeen toimivaltaisen
viranomaisen on selvitettävä, onko tuottajan tukihakemus vahvistettujen
määrien mukainen. Maa-alue, jolle tuottaja hakee öljykasvien viljelystä
myönnettävää erityistä pinta-alatukea ja joka ylittää kyseisen enimmäis-
määrän, jätetään hakemuksen ulkopuolelle.
4. Tapauksissa, joissa maa-alueen jättäminen hakemuksen ulkopuolelle
3 kohdan mukaisesti johtaisi siihen, että tuottajan kesannoidut alat
ylittävät asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun
kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavan enimmäismäärän, niitä kesannoi-
tuja aloja, joille tuottaja on hakenut pinta-alatukea, on vähennettävä
vahvistettuun rajaan saakka.
5. Maa-aluetta, joka on jätetty tuottajan pinta-alatukea koskevan
hakemuksen ulkopuolelle 3 ja 4 kohdan mukaisesti, ei oteta huomioon
sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 ja 6 kohtaa.
V LUKU
Loppusäännökset
26 artikla
Ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle liitteessä XI esitetyissä
taulukoissa luetellut tiedot niissä esitetyssä vakioidussa muodossa
tuotantoalueittain, perusaloittain ja koko maan tasolla seuraavan
aikataulun mukaisesti:
a) kuluvan markkinointivuoden 15 päivään syyskuuta mennessä: tiedot,
jotka on saatu ottamalla huomioon jo tehdyt tarkastukset ja
tarkistukset;
b) viimeistään seuraavan lokakuun 31 päivänä: lopulliset tiedot, jotka
vastaavat 12 artiklassa tarkoitetun lopullisen ylityksen määrän
laskemisessa käytettyjä tietoja; ja
c) viimeistään seuraavan helmikuun 15 päivänä: tiedot todellisesti
maksetuista pinta-aloista, sen jälkeen kun niistä on tehty vähennyk-
set asetuksen (ETY) N:o 3887/92 9 artiklassa tarkoitettujen pinta-ala
vähennysten perusteella.
2. Jos todetaan 10 ja 11 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys,
jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viipymättä ja viimeistään
meneillä olevan markkinointivuoden 31 päivänä lokakuuta lopullinen
ylityksen määrä. Perusalan ylityksen määrän perustana olevat tiedot
ilmoitetaan liitteen VII kaavion mukaisesti.
3. Jos ylityksen määrä jaetaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan
6 kohdan ja 5 artiklan kolmannen alakohdan mukaisesti, jäsenvaltion on
ilmoitettava tästä jakamisesta komissiolle viimeistään 31 päivänä
lokakuuta.
27 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän asetuksen soveltamiseksi tarvitta-
vat toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle kuukauden kuluessa
niiden hyväksymisestä tai niiden muuttamisesta.
28 artikla
Kumotaan 1 päivästä heinäkuuta 2000 asetukset (ETY) N:o 2467/92,
(ETY) N:o 2836/93, (EY) N:o 762/94, (EY) N:o 1098/94, (EY) N:o
1237/95, (EY) N:o 658/96 ja (EY) N:o 1577/98.!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 15
Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetuk-
seen.
29 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Sitä sovelletaan tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukeen markkinoin-
tivuonna 2000/2001 ja sitä seuraavina markkinointivuosina.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan
sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 16
LIITE I
(2 artiklan 1 kohta)
MÄÄRITELMÄT
1. Pysyvät laitumet
Maa, jota ei vuoroviljellä ja jota käytetään pysyvästi (viiden vuoden ajan
tai pidempään) ruohontuotantoon (viljelty tai luonnon heinänurmi).
2. Pysyvät viljelykset
Muut viljelykset kuin pysyvät laitumet, joita ei vuoroviljellä ja joihin
maata käytetään viiden vuoden ajan tai pidempään ja joista saadaan
toistuvia satoja, monivuotisia viljelykasveja lukuun ottamatta.
3. Monivuotiset viljelykasvit
CN-koodi
0709 10 00 Artisokat
0709 20 00 Parsat
ex 0709 90 90 Raparperi
0810 20 Vadelmat, karhunvatukat, mulperinmarjat, loganinmar-
jat
0810 30 Musta-, valko-, ja punaherukat sekä karviaiset
0810 40 Karpalot, puolukat, mustikat ja muut V accinium -suvun
hedelmät:
4. Rakenneuudistusohjelma
Viranomaisten määräämä maatilan rakenteen ja/tai tukikelpoisen pinta-
alan muutos.!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 17
LIITE II
(4 artiklan 5 kohta)
SYÖTÄVIKSI TARKOITETUT AURINGONKUKKALAJIKKEET
Agripro 3450
Agrosur
Dahlgren D-131 (Toma)
Dahlgren D-151Dahlgren D-171Dahlgren D-181
Dahlgren 954
Dahlgren D-1950Dahlgren D-1998Diset
Hagen Seed SG 9011
Hagen Seed SG 9054Hagen Seed SG 9211Interstate (IS)8004
Kelisur
Royal Hybrid 381Royal Hybrid 2141Royal Hybrid 3801
Royal Hybrid 3831
Royal Hybrid 4381RRC 995RRC 2211
RRC 2232
RRC 4211SIGCO 826SIGCO 828
SIGCO 829
SIGCO 830SIGCO 954SIGCO 964
SIGCO 974
SIGCO 995TomaTriumph 660C
Triumph 505C+
Triumph 520CTriumph 515CUSDA Hybrid 924!
B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 18
LIITE III
(5 artikla)
LUPIINIEN KARV AUDEN MÄÄRITTÄMINEN
Tehdään 200 siemenen näytteelle kustakin enintään 20 tonnin erästä otetusta 1
kilogramman määrästä.
Koe rajoittuu näytteessä olevien karvaiden siementen laadulliseen toteamiseen.
Tasalaatuisuuden raja on enintään 1 karvas siemen sataa siementä kohti. V onSengbuschin (1942), Ivanovin ja Smirnovan (1932) ja Eggebrechtin (1949)siementen leikkausmenetelmää sovelletaan testausmenetelmänä. Kuivat tai
turvotetut siemenet halkaistaan poikittain. Siementen puolikkaat upotetaan
siivilässä 10 sekunniksi jodiliuokseen, ja niitä huuhdellaan sen jälkeen vedellä 5sekuntia. Karvaissa siemenissä leikkauspinta muuttuu ruskeaksi, mutta vähänalkaloideja sisältävissä siemenissä se pysyy keltaisena.
Jodiliuoksen valmistamiseksi liuotetaan 14 grammaa kaliumjodidia mahdollisim-
man pieneen vesimäärään, lisätään 10 grammaa jodia ja laimennetaan liuosvedellä 1 000 cm
3:iin. Liuoksen annetaan seistä viikon ajan ennen käyttöä. Sitä on
säilytettävä savulasipulloissa. Tätä emoliuosta laimennetaan ennen käyttöä
suhteessa 1:3—1:5.!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 19
LIITE IV
(6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)
ITÄV ALLAN ALUEET, JOTKA OV AT OIKEUTETTUJA DURUMVEH-
NÄN LISÄKORV AUKSEEN
Pannonia:
1. Gebiete der Bezirksbauernkammern
2046 Atzenbrugg
2054 Baden
2062 Bruck/Leitha2089 Ebreichsdorf2101 Gänserndorf
2241 Hollabrunn
2275 Kirchberg/Wagram2305 Korneuburg2321 Laa/Thaya
2330 Langenlois
2364 Marchfeld2399 Mistelbach2402 Mödling
2470 Poysdorf
2500 Ravelsbach2518 Retz2551 Schwechat
2585 Tulln
2623 Wr. Neustadt2631 Wolkersdorf2658 Zistersdorf
2. Gebiete der Bezirksreferate
3018 Neusiedl/See
3026 Eisenstadt
3034 Mattersburg
3042 Oberpullendorf
3. Gebiete der Landwirtschaftskammer
1007 Wien!
B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 20
LIITE V
(6 artiklan 3 kohta)
ALUEET, JOTKA OV AT OIKEUTETTUJA DURUMVEHNÄN ERITYIS-
TUKEEN
SAKSA:
Kreise und Kreisfreie Städte:
Baden-Württemberg:
Stadt Stuttgart, Ludwigsburg, Rems-Murr-Kreis, Stadt Heilbronn, Heilbronn,
Hohenlohekreis, Main-Tauber-Kreis, Stadt Karlsruhe, Karlsruhe, Stadt Baden-
Baden, Rastatt, Stadt Heidelberg, Stadt Mannheim, Rhein-Neckar-Kreis, StadtPforzheim, Enzkreis, Ortenaukreis.
Baijeri:
Stadt Ingolstadt, Dachau, Eichstätt, Freising, Fürstenfeldbrück, Neuburg-Schro-
benhausen, Pfaffenhofen a.d.Ilm, Kelheim, Stadt Ansbach, Ansbach, Neustadt-
Bad Windsheim, Stadt Aschaffenburg, Aschaffenburg, Bad Kissingen, Rhön-
Grabfeld, Haßberge, Kitzingen, Main-Spessart, Stadt Schweinfurt, Schweinfurt,Stadt Würzburg, Würzburg.
Rheinland-Pfalz:
Ahrweiler, Stadt Koblenz, Mayen-Koblenz, Bad Kreuznach, Rhein-Lahn-Kreis,
Westerwald-Kreis, Bernkastel-Wittlich, Bitburg-Prüm, Daun, Trier-Saarburg,
Stadt Trier, Stadt Frankenthal, Landau i.d.P ., Ludwigshafen, Mainz, Neustadt/
Weinstr., Speyer, Worms, Alzey-Worms, Bad Dürkheim, Donnersbergkreis,Germersheim, Südl, Weinstraße, Ludwigshafen, Mainz-Bingen.
Hessen:
Stadt Frankfurt/Main, Wiesbaden, Bergstraße, Stadt Darmstadt, Darmstadt-Die-
burg, Groß-Gerau, Hochtaunuskreis, Main-Kinzig-Kreis, Main-Taunus-Kreis,
Stadt Offenbach, Offenbach, Rheingau-Taunus-Kreis, Wetteraukreis, Lahn-Dill-
Kreis, Limburg-Weilburg.
Saarland:
Stadt Saarbrücken, Merzig-Wadern, Neunkirchen, Saarlouis, Sankt Wendel.
Sachsen:
Mittweida, Muldentalkreis.
Sachsen-Anhalt:
Bernburg, Köthen, Burgenlandkreis, Mansfelder Land, Merseburg-Querfurt,
Saalkreis, Sangerhausen, Aschersleben-Straßfurt, Halberstadt, Jerichower Land,Quedlinburg, Schönebeck.
Thüringen:
Unstrut-Hainich-Kreis, Kyffhäuserkreis, Gotha, Sömmerda, Hildburghausen,
Stadt Weimar, Weimarer Land, Altenburger Land, Stadt Erfurt.
ESPANJA
Comarcas Agrícolas
Almazán (SO), Bajo Aragón (TE), Campiña (GU), Campo de Gómara (SO),
Centro (AB), El Cerrato (P), Hoya de Huesca (HU), La Montaña (A), Las Vegas
(M), Logrosán (CC), Monegros (HU), Noroeste (MU), Requena-Utiel (V), Rioja
Baja (LO), Segría (L), Sierra Rioja Baja (LO), Sur (V A), Suroeste y Valle deGuadalentín (MU), Trujillo (CC), Urgel (L), Valle de Ayora (V).
RANSKA
Departementit
Aisne, Aube, Charente, Charente-Maritime, Cher, Deux-Sèvres, Essonne, Eure,
Eure-et-Loire, Indre, Indre-et-Loire, Loir-et-Cher, Loiret, Lot-et-Garonne, Maine-et-Loire, Marne, Nièvre, Orne, Sarthe, Seine-et-Marne, Vendée, Vienne, Y onne,Yvelines.!
B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 21
ITALIA
Province
Alessandria, Bologna, Brescia, Cremona, Ferrara, Forli, Gorizia, Lodi, Mantova,
Milano, Modena, Padova, Parma, Pavia, Piacenza, Pordenone, Ravenna, Reggio
Emilia, Rimini, Rovigo, Torino, Treviso, Udine, Venezia, Vercelli, Verona,Vicenza.
YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA
Englanti.!
B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 22
LIITE VI
(8 artikla)
PERUSALAT
(1 000 ha)
Alue Kaikki peltokasvit Joista maissi Joista nurmisäilörehu
BELGIA
Yhteensä 478,6
I vyöhyke 97,0
TANSKA 2 018,0SAKSA 10 155,6 (
3) 540,3 (3)
Schleswig-Holstein 505,6
Hampuri 5,1
Niedersachsen 1 424,4
Bremen 1,8
Nordrhein-Westfalen 948,3
Rheinland-Pfalz 368,4
Hessen 461,2 "C1
3
Baden-Württemberg 735,4 "C1122,13
Baijeri 1 775,9 "C1418,23
Saarland 36,5
Berliini 2,9
Brandenburg 888,5
Mecklenburg-V orpommern 967,9
Sachsen 598,8
Sachsen-Anhalt 880,7
Thüringen 554,2
KREIKKA
I vyöhyke 1 396,3 218,0
II vyöhyke 95,4 4,1
ESPANJA
Regadío 1 371,1 403,4
Secano 7 848,6
RANSKA
Yhteensä 13 526,0
Maissin perusala 613,8 (2)
Kasteltu perusala 1 209,7 (2)
IRLANTI 345,5 0,2!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 23
(1 000 ha)
Alue Kaikki peltokasvit Joista maissi Joista nurmisäilörehu
ITALIA 5 801,2 1 200,0
LUXEMBURG 42,8ALANKOMAAT
Alue I 226,5 44,4
Alue II 210,0 163,9
ITÄV ALTA 1 203,0
PORTUGALI
Azorit 9,7
Madeira
— regadio-tuotantoalueet 0,31 0,29
— muut 0,30
Manner-Portugali
— regadio-tuotantoalueet 293,4 221,4
— muut 711,1
SUOMI 1 591,0 200,0
RUOTSI 1 737,0 130,0YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA
Englanti 3 794,6 33,2 (
1)
Skotlanti 551,6
Pohjois-Irlanti 52,9 1,2 (1)
Wales 61,4
(1) Sokerimaissia lukuun ottamatta.
(2) Mukaan lukien 284 000 ha kasteltua maissia.
(3) Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohtaa.!B
!M1
!B
!M1
!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 24
LIITE VII
(10 artiklan 4 kohta)
!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 25
LIITE VIII
(14 artiklan toinen kohta)
ASETUKSEN (EY) N:o 1251/1999 3 ARTIKLAN 7 KOHDASSA TARKOI-
TETUT VIITESADOT
Belgia 6,24
Tanska 5,22
Saksa 5,66 (1)
— Schleswig-Holstein 6,81
— Hampuri 6,01
— Niedersachsen 5,33
— Bremen 5,34
— Nordrhein-Westfalen 5,81
— Hessen 5,50
— Rheinland-Pfalz 4,78
— Baden-Württemberg 5,48
— Baijeri 5,94
— Saarland 4,38
— Berliini 4,52
— Brandenburg 4,54
— Mecklenburg-V orpommern 5,45
— Sachsen 6,23
— Sachsen-Anhalt 6,14
— Thüringen 6,13
Kreikka 3,39
Espanja 2,9
Ranska 6,02
Irlanti 6,08
Italia 3,9
Luxemburg 4,26
Alankomaat 6,66
Portugali 2,90
Yhdistynyt kuningaskunta 5,83
Itävalta 5,27
Ruotsi 4,02
Suomi 2,82
(1) Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohtaaa.!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 26
LIITE IX
(22 artikla)
KESANNOINNISTA MAKSETTA V A LISÄTUKI PORTUGALISSA
(euroa)
Markkinointivuosi 2000/2001 2001/2002 2002/2003
Täydentävä lisätuki 9,64 6,57 3,41!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 27
LIITE X
(24 artiklan ensimmäinen kohta)
Viimeinen kylvöpäivä 15 kesäkuuta:
Kasvi Jäsenvaltio Alueet
Kaikki kasvit Suomi Koko alue
Ruotsi Koko alue
Sokerimaissi Kaikki jäsenvaltiot Koko alue!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 28
LIITE XI
(26 artiklan 1 kohta)
KOMISSIOLLE ILMOITETTA V AT TIEDOT
Tiedot esitetään sarjana seuraavan mallin mukaan laadittuja taulukoita:
— ensimmäisessä taulukossa vahvistetaan tiedot asetuksen (EY) N:o 1251/1999
3 artiklasa tarkoitettujen tuotantoalueiden tasolla,
— toisessa taulukkoryhmässä vahvistetaan tiedot tämän asetuksen liitteessä VI
tarkoitettujen perusalojen tasolla,
— yhtenäisessä taulukossa esitetään yhteenveto tiedoista jäsenvaltioittain.
Tauluikot toimitetaan sekä painettuna että tiedostomuodossa.
Kaavat pinta-aloille: 5 = 1 + 2 + 3 + 4
1 0=7+8+9
14 = 15 + 16
1 9=5+1 0+1 1+1 2+1 3+1 4+1 8
Huomautuksia: Kussakin taulukossa on nimitettävä kyseinen alue.
Sato on asetuksen (EY) N:o 1251/1999 mukaisen pinta-alatuen laskemiseen
käytettävä sato.
Kasteltu ja kastelematon erotetaan toisistaan ainoastaan, jos on kyse yhdistetyistä
alueista. Siinä tapauksessa:
(d) = (e) + (f)
(j) = (k) + (l)
Rivi 1 koskee ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan ensimmäisessä
kohdassa tarkoitettuun lisätukeen oikeutettua durumvehnää.
Rivi 2 koskee ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan neljännessä
kohdassa tarkoitettuun lisätukeen oikeutettua durumvehnää.
Rivi 17 koskee ainoastaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 22, 23, 24 ja
31 artiklan mukaisia kesannoituja tai metsitettyjä veljelyaloja, jotka luokitellaankesannoiduiksi peltokasviviljelyalueiksi asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan8 kohdan mukaisesti.
Rivi 18 koskee ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan
toisessa alakohdassa tarkoitettuja alueita.
Tiedot on toimitettava myös niiden tuottajien osalta, jotka eivät hae hehtaaritukea
tiettyjä peltokasveja koskevan tukijärjestelmän mukaisesti (asetus (EY) N:o
1251/1999). Nämä tiedot on annettava sarakkeissa ”m” ha ”n” otsakkeella
”Muut”, ja ne koskevat pääasiassa naudan- ja lampaanlihapalkkioita vartenrehupinta-aloiksi ilmoitettuja peltokasveja.
Rivi 21 koskee ainoastaan sellaisten kasvien viljelyyn käytettävää kesantoa, joita
voidaan käyttää muuhun kuin elintarviketuotantoon ja joista ei makseta korvaustakomission asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 3 kohdan soveltamista
koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti (esim. sokerijuurikas, maa-
artisokka, juurisikuri).!
B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 29
!B1999R2316 — FI — 11.07.2000 — 001.002 — 30