2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1782/2003,
annettu 29 päivänä syyskuuta 2003,
yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä
viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999,
(EY) N:o 1673/2000, ►
C1 (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta ◄
(EYVL L 270, 21.10.2003, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Neuvoston asetus (EY) N:o 583/2004, annettu 22 päivänä maaliskuuta
2004L 91 1 30.3.2004
Oikaistu:
►C1 Oikaisu, EYVL L 94, 31.3.2004, s. 70 (1782/2003)
▼B
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1782/2003,
annettu 29 päivänä syyskuuta 2003,
yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista
yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistäsekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/
1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/
71,►
C1 (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttami-
sesta◄
SISÄLLYSLUETTELO
I OSASTO SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT …
II OSASTO YLEISET SÄÄNNÖKSET …
1 luku Täydentävät ehdot …
2 luku Tuen mukauttaminen ja rahoituskuri …
3 luku Maatilojen neuvontajärjestelmä …
4 luku Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä …
5 luku Muut yleiset säännökset …
III OSASTO MAATILAN TILATUKIJÄRJESTELMÄ …
1 luku Yleiset säännökset …
2 luku Määrän vahvistaminen …
3 luku Tukioikeudet …
1 jakso Pinta-alaan perustuvat tukioikeudet …
2 jakso Tukioikeudet, joihin sovelletaan erityisedellytyksiä
…
4 luku Maankäyttö tilatukijärjestelmässä …
1 jakso Maan käyttö …
2 jakso Kesannointioikeudet …
5 luku Alueellinen ja vapaaehtoinen täytäntöönpano …
1 jakso Alueellinen täytäntöönpano …
2 jakso Osittainen täytäntöönpano …
3 jakso Vapaaehtoiset poissulkemiset …
4 jakso Vapaaehtoinen siirtyminen …
IV OSASTO MUUT TUKIJÄRJESTELMÄT …
1 luku Durumvehnän erityinen laatupalkkio …
2 luku Valkuaiskasvipalkkio …
3 luku Riisin lajikohtainen tuki …
4 luku Pähkinöiden pinta-alatuki …
5 luku Energiakasvien tuki …6 luku Tärkkelysperunan tuki …
7 luku Lypsylehmäpalkkiot ja lisätuet …
8 luku Erityinen aluetuki peltokasveille …
9 luku Siementuki …
10 luku Peltokasvien pinta-alatuki …
11 luku Lammas- ja vuohipalkkiot …2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 2
▼B
12 luku Naudan- ja vasikanlihan tuet …
13 luku Palkoviljan tuki …
V OSASTO SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET …
LIITE I Luettelo 1 artiklan mukaiset perusteet täyttävistä
tukijärjestelmistä …
LIITE II 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kansalliset enim-
mäismäärät …
LIITE III 3 ja 4 artiklassa tarkoitetut lakisääteiset hoitovaati-
mukset …
LIITE IV 5 artiklassa tarkoitettu hyvän maatalouden ja
ympäristön vaatimus …
LIITE V 26 artiklassa tarkoitetut yhteensopivat tukijärjes-
telmät …
LIITE VI Luettelo 33 artiklassa tarkoitettuun tilatukeen liitty-
vistä suorista tuista …
LIITE VII 37 artiklassa tarkoitetun viitemäärän laskeminen …LIITE VIII 41 artiklassa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät
…
LIITE IX Luettelo 66 artiklassa tarkoitetuista peltokasveista
…
LIITE X 74 artiklassa tarkoitetut durumvehnän perinteiset
tuotantoalueet …
LIITE XI Luettelo 99 artiklassa tarkoitetuista siemenlajeista
…
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisestisen 36 ja 37 artiklan sekä 299 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (
1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (3),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Yhteisen maatalouspolitiikan eri tilatukijärjestelmiin sisältyville
suorille tuille olisi vahvistettava yhteiset edellytykset.
(2) Suorien tukien täysimääräinen maksaminen olisi liitettävä maata-lousmaahan, -tuotantoon ja -toimintaan liittyvien sääntöjen
noudattamiseen. Kyseisten sääntöjen avulla yhteisiin markki-
najärjestelyihin olisi sisällytettävä ympäristöä, elintarvikkeidenturvallisuutta, eläinten terveyttä ja hyvinvointia ja hyvän maata-louden ja ympäristön perusvaatimukset. Jos nämäperusvaatimukset eivät täyty, jäsenvaltioiden olisi evättävä suoratuki kokonaan tai osittain käyttäen apunaan suhteellisia,
puolueettomia ja asteittaisia perusteita. Tällaiset epäämiset eivät
rajoita muiden voimassa olevien tai myöhemmin säädettävienyhteisön tai kansallisen lain säännösten soveltamista.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 3
(1) Lausunto annettu 5. kesäkuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
(2) EUVL C 208, 3.9.2003, s. 64.
(3) Lausunto annettu 2. heinäkuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa
lehdessä).
▼B
(3) Maatalousmaasta luopumisen välttämiseksi ja maan säilyttämi-
seksi viljelyn ja ympäristön kannalta hyvässä kunnossa olisi
vahvistettava vaatimukset, joiden olisi perustuttava hyvään vilje-lykäytäntöön, jonka perusta saattaa olla jäsenvaltioidensäännöksissä. Tämän vuoksi on aiheellista vahvistaa yhteisönkehys. Jäsenvaltioiden tämän kehyksen mukaisesti vahvistamissavaatimuksissa olisi otettava huomioon asianomaisten viljelya-
lojen erityisominaisuudet, myös maaperä- ja ilmasto-olot,
nykyiset viljelyjärjestelmät (maankäyttö, vuoroviljely, viljely-käytänteet) ja tilarakenteet.
(4) Koska pysyvillä laitumilla on myönteisiä ympäristövaikutuksia,on aiheellista hyväksyä toimenpiteitä, joilla kannustetaan
nykyisten pysyvien laidunten säilyttämiseen entisellään ja
vältetään suurten alueiden muuttaminen peltomaaksi.
(5) Jotta saavutettaisiin parempi tasapaino kestävän maataloudenedistämiseen ja maaseudun kehittämiseen tähtäävien toimintavä-lineiden välillä, käyttöön olisi pakollisena otettava suorien tukien
asteittainen vähennysjärjestelmä koko yhteisössä vuosina 2005-
2012. Kaikkia tietyn määrän ylittäviä suoria tukia olisi vuosittainalennettava tietyillä prosenttimäärillä. Saavutettuja säästöjä olisikäytettävä maaseudun kehittämisohjelmiin sisältyvien toimenpi-teiden rahoittamiseksi ja jaettava jäsenvaltioiden kesken
myöhemmin määriteltävien objektiivisten perusteiden perus-
teella. On kuitenkin aiheellista säätää, että tietynprosenttiosuuden kyseisistä määristä olisi jäätävä siihen jäsenval-tioon, jossa ne ovat kertyneet. Vuoteen 2005 saakka jäsenvaltiotvoivat edelleen soveltaa yhteisen maatalouspolitiikan mukaisiasuoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä 17
päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1259/1999 (
1) mukaisia, tuen mukauttamista koskevia
voimassa olevia sääntöjä vapaaehtoisesti.
(6) Sen varmistamiseksi, että yhteisen maatalouspolitiikan rahoitta-miseen käytettävät määrät (alaotsake 1a) eivät ylitä
rahoitusnäkymissä vahvistettuja vuotuisia enimmäismääriä, on
aiheellista säätää rahoitusmekanismista, jolla suoria tukiavoidaan tarvittaessa mukauttaa. Suorien tukien mukautus olisivahvistettava, kun ennusteet osoittavat, että alaotsake 1a, johonliittyy 300 miljoonan euron turvamarginaali, ylittyy tiettynä
varainhoitovuotena.
(7) Ottaen huomioon rukiin intervention poistamisesta aiheutuvat
rakennesopeutukset on aiheellista säätää tiettyjen rukiin tuotan-toalueiden osalta siirtymätoimenpiteistä, jotka rahoitetaan tuenmukauttamisesta kertyneistä varoista.
(8) Jotta viljelijät voisivat täyttää nykyaikaista korkealaatuistamaataloutta koskevat vaatimukset, jäsenvaltioiden on tarpeenottaa käyttöön kattava järjestelmä kaupallisille tiloille suunna-tuista neuvontapalveluista. Maatilojen neuvontajärjestelmän olisilisättävä viljelijöiden tietämystä materiaalivirroista ja maatilan
toiminnoista, joita koskevat ympäristöön, elintarvikkeiden turval-
lisuuteen, eläinten terveyteen ja hyvinvointiin liittyvätvaatimukset, järjestelmän kuitenkaan mitenkään vaikuttamattaviljelijöiden velvollisuuksiin ja vastuuseen noudattaa näitä vaati-muksia.
(9) Maatilojen neuvontajärjestelmän käyttöönoton helpottamiseksijäsenvaltioille olisi annettava määräaika järjestelmän perustami-seksi. Järjestelmään liittymisen olisi oltava vapaaehtoistaviljelijöille, ja etusija olisi asetettava sellaisille viljelijöille,joiden suorat tuet ylittävät tietyn tason vuosittain. Koskakyseessä on viljelijöille tarjottu neuvontapalvelu, neuvonnan
yhteydessä saadut tiedot on aiheellista säilyttää luottamukselli-
sina lukuun ottamatta tapauksia, joissa yhteisön tai kansallisialakeja on rikottu vakavasti.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 4
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 113, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
asetuksella (EY) N:o 1244/2001 (EYVL L 173, 27.6.2001, s. 1).
▼B
(10) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä touko-
kuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/
1999 (1) 8 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on toteutettava
tarvittavat toimenpiteet varmistuakseen Euroopan maataloudenohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta rahoitettavientoimien tosiasiallisesta ja asianmukaisesta toteuttamisesta sekäestääkseen ja rangaistakseen sääntöjenvastaisuudet.
(11) Hallinto- ja valvontamekanismien tehokkuuden ja käyttökelpoi-suuden parantamiseksi on tarpeen mukauttaa tiettyjä yhteisöntukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajär-jestelmästä 27 päivänä marraskuuta 1992 annetulla neuvostonasetuksella (ETY) N:o 3508/92 (
2) säädettyä järjestelmää, jotta
siihen voidaan sisällyttää maatilan tilatukijärjestelmä, durum-
vehnää, valkuaiskasveja, energiakasveja, riisiä,perunatärkkelystä ja pähkinöitä, maitoa, siemeniä ja palkokas-veja koskevat tukijärjestelmät ja erityiset aluetuet sekätäydentäviä ehtoja, tuen mukauttamista ja maatilojen neuvon-
tajärjestelmää koskevien sääntöjen soveltamisen valvonta. On
tarkoituksenmukaista säätää mahdollisuudesta liittää järjes-telmään myöhemmin muita tukijärjestelmiä.
(12) Tehokkaan valvonnan takaamiseksi ja sen estämiseksi, että tuki-hakemus voitaisiin samassa jäsenvaltiossa esittää eri
maksajavirastoissa useita kertoja, jäsenvaltioiden olisi otettava
käyttöön yhtenäinen järjestelmä. Siihen kirjataan tunnistetiedotniistä viljelijöistä, jotka jättävät yhdennetyn järjestelmän sovelta-misalaan kuuluvia tukihakemuksia.
(13) Yhdennetyn järjestelmän eri osien tavoitteena on tehostaa
hallintoa ja valvontaa. Tämän vuoksi tämän asetuksen soveltami-
salaan kuulumattomien yhteisön järjestelmien osaltajäsenvaltioilla olisi oltava lupa käyttää järjestelmää hyväkseentoimimatta kuitenkaan asiaa koskevien säännösten vastaisesti.
(14) Järjestelmän monimutkaisuuden ja käsiteltävien hakemusten
suuren määrän vuoksi on välttämätöntä käyttää asianmukaisia
teknisiä apukeinoja ja hallinto- ja valvontamenetelmiä. Senvuoksi yhdennettyyn järjestelmään on jokaisessa jäsenvaltiossasisällyttävä tietokonepohjainen tietokanta, viljelylohkojen tunnis-tusjärjestelmä, viljelijöiden tukihakemukset, yhdenmukaistettuvalvontajärjestelmä ja tilatukijärjestelmän osalta tukioikeuksien
tunnistamista ja rekisteröintiä koskeva järjestelmä.
(15) Jotta kerätyt tiedot voidaan käsitellä ja niitä voidaan käyttää
tukihakemusten tarkastamisessa, on tarpeen ottaa käyttöön tehok-kaat tietokonepohjaiset tietokannat, jotka mahdollistavaterityisesti ristiintarkastukset.
(16) Viljelylohkojen tunnistaminen on olennainen osa pinta-alaperus-teisten järjestelmien asianmukaista soveltamista. Kokemus onosoittanut tiettyjä puutteita nykyisissä menetelmissä. Sen vuoksion syytä säätää tunnistusjärjestelmästä, jonka perustamisessavoidaan tarvittaessa turvautua kaukokartoitukseen.
(17) Yksinkertaisuuden vuoksi jäsenvaltioilla olisi oltava lupa säätääuseita tukijärjestelmiä koskevan yhden ainoan hakemuksenjättämisestä ja vuotuisten hakemusten korvaamisesta monivuoti-sella, vuosittain pelkästään vahvistettavalla hakemuksella.
(18) Jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää tuen mukautuksesta johtu-vista vähennyksistä saatavia määriä tiettyihin Euroopanmaatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudunkehittämiseen 17 päivänä toukokuuta 1999 annetussa neuvostonasetuksessa (EY) N:o 1257/1999 (
3) säädettyyn maaseudun
kehittämistukeen liittyviin täydentäviin toimenpiteisiin.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 5
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103.
(2) EYVL L 355, 5.12.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 495/2001 (EYVL L 72, 14.3.2001, s.
6).
(3) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80.
▼B
(19) Koska täydentävien ehtojen perusteella käyttöön tulevia määriä
ei voida ennakoida tarpeeksi ajoissa, jotta ne voitaisiin käyttää
maaseudun kehittämistukeen liittyviin täydentäviin toimenpitei-siin, nämä määrät olisi tilitettävä Euroopan maatalouden ohjaus-ja tukirahaston tukiosastolle jäsenvaltiolle jätettävää tiettyäprosenttiosuutta lukuun ottamatta.
(20) Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi maksettavasäädettyjen maksuaikojen kuluessa yhteisön tukijärjestelmienmukaiset tuet täysimääräisesti edunsaajille, jollei tässä asetuk-
sessa säädetyistä tuen vähennyksistä muuta johdu.
(21) Yhteisen maatalouspolitiikan mukaisissa tukijärjestelmissä
säädetään suorasta tilatuesta erityisesti maatalousväestönkohtuullisen elintason turvaamiseksi. Tämä tavoite liittyy lähei-sesti maaseutualueiden säilyttämiseen. Yhteisön varojenvirheellisen kohdentamisen estämiseksi tukea ei pitäisi maksaaviljelijöille, jotka ovat keinotekoisesti luoneet tukien saamiseen
vaaditut edellytykset.
(22) Yhteiset tukijärjestelmät on tarvittaessa lyhyessä ajassa mukau-
tettava tapahtuneeseen kehitykseen. Edunsaajat eivät näin ollenvoi olettaa tukiedellytysten pysyvän muuttumattomina, vaanheidän olisi oltava valmiita siihen, että järjestelmiä saatetaantarkistaa markkinakehityksen perusteella.
(23) Koska suorilla tuilla on merkittäviä talousarviovaikutuksia,yhteisön järjestelmiä olisi arvioitava tarkoituksenmukaisellatavalla, jotta nämä vaikutukset voitaisiin arvioida paremmin.
(24) Yhteisön maatalouden kilpailukyvyn parantaminen sekä elintar-
vikkeiden laadun ja ympäristövaatimusten edistäminen
merkitsevät väistämättä maataloustuotteiden virallisten hintojenlaskua ja tuotantokustannusten nousua yhteisön maatiloilla.Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi sekä markkinasuuntautu-neemman ja kestävämmän maatalouden edistämiseksi ontarpeen täydentää siirtymistä tuotantotuesta tuottajatukeen otta-
malla käyttöön tuotantomääristä riippumattoman
maatilakohtaisen tilatuen järjestelmä. Tuen irrottaminen tuotan-tomääristä ei muuta viljelijöille tosiasiallisesti maksettaviamääriä mutta parantaa huomattavasti tilatuen tehokkuutta.Tämän vuoksi on aiheellista asettaa tilatuen edellytykseksi se,
että noudatetaan ympäristöä, elintarviketurvallisuutta, eläinten
terveyttä ja hyvinvointia koskevia vaatimuksia ja että maatilasäilytetään viljelyn ja ympäristön kannalta hyvässä kunnossa.
(25) Tällaisessa järjestelmässä viljelijän useista eri järjestelmistäsaamat nykyiset suorat tuet olisi yhdistettävä tilatueksi, jokamääräytyy viitekauden aiempien oikeuksien perusteella ja jokaon mukautettu Agenda 2000:n yhteydessä käyttöönotettujentoimenpiteiden täydellisen toteuttamisen ja tällä asetuksella
vahvistettujen tukimäärien muutosten ottamiseksi huomioon.
(26) Koska hallinnon yksinkertaistamisesta saatava hyöty kasvaa, jos
järjestelmään sisällytetään useita eri aloja, järjestelmän olisiensimmäisessä vaiheessa katettava kaikki peltokasvijärjestelmäänkuuluvat tuotteet sekä palkoviljat, siemenet, naudanliha jalampaanliha. Järjestelmään olisi myös sisällytettävä riisin jadurumvehnän tarkistetut tuet sekä maitoalan tuki sen jälkeen,
kun uudistus on pantu täytäntöön kaikilta osin. Järjestelmään
olisi myös sisällytettävä tärkkelysperunan ja kuivatun rehuntuet, mutta jalostusteollisuuden osalta olisi säilytettävä erillinentuki.
(27) Hampun osalta olisi säädettävä erityisistä toimenpiteistä, jottalaittomia viljelyksiä ei voitaisi kätkeä tilatukeen oikeutettujenviljelysten joukkoon, mikä vaikuttaisi haitallisesti hampun yhtei-
seen markkinajärjestelyyn. Tämän vuoksi olisi säädettävä pinta-
alatuen myöntämisestä ainoastaan sellaisille viljelyaloille, joillekylvetyt hamppulajikkeet antavat tietyt takeet psykotrooppistenaineiden pitoisuudesta. Viittaukset kuiduntuotantoon tarkoitetunpellavan ja hampun yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänäheinäkuuta 2000 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 6
▼B
1673/2000 (1) säädettyihin erityistoimenpiteisiin olisi näin ollen
mukautettava.
(28) Viljelijöille olisi annettava täysi vapaus valita maillaan vilje-lemänsä tuotteet, myös tuotteet, joista edelleen maksetaantuotantomääristä riippuvaa tukea, sillä tämä lisäisi markkina-
suuntautuneisuutta. Näin ollen tilatuen saannin edellytyksenä ei
pitäisi olla jonkin tietyn tuotteen tuotanto. Kilpailun vääristy-mien välttämiseksi eräät tuotteet olisi kuitenkin suljettavatukikelpoisella maalla tapahtuvan tuotannon ulkopuolelle.
(29) Jotta voidaan vahvistaa määrä, joka viljelijän olisi uudessajärjestelmässä saatava, on aiheellista viitata hänelle viitekaudellamyönnettyihin määriin. Erityistilanteiden varalta olisi perustet-tava kansallinen varanto. Kyseisen varannon avulla voidaan
myös helpottaa uusien viljelijöiden osallistumista järjestelmään.
Tilatuki olisi vahvistettava tilakohtaisesti.
(30) Tilan saama kokonaismäärä olisi jaettava osiin (tukioikeudet), jasiihen olisi yhdistettävä tietty määriteltävä määrä tukikelpoisiahehtaareita, jotta palkkio-oikeuksien siirtoa voidaan helpottaa.Jotta vältettäisiin keinottelumielessä tehdyt siirrot, jotka johtai-sivat tukioikeuksien kasautumiseen ilman vastaava
maatalouspohjaa, tuen myöntämiseksi on aiheellista säätää
yhteydestä tukioikeuksien ja tietyn tukikelpoisten hehtaarienmäärän välillä sekä mahdollisuudesta rajata oikeuksien siirtotietylle alueelle. Olisi säädettävä erityissäännökset tuelle, joka eiole suoraan pinta-alaperusteista, ja huomioon olisi otettavalampaan- ja vuohenkasvatuksen erityisluonne.
(31) Jotta varmistettaisiin, ettei tuen ja oikeuksien kokonaistaso ylitänykyisiä talousarviovaroja yhteisön, kansallisella ja tarvittaessa
alueellisella tasolla, on aiheellista säätää kansallisista enim-
mäismääristä, jotka lasketaan asianomaisissa tukijärjestelmissätukien maksamiseksi kussakin jäsenvaltiossa viitekauden aikanaja myöhemmät mukautukset huomioon ottaen myönnettyjenkaikkien varojen yhteissummana. Suhteellisia vähennyksiä olisisovellettava, jos kokonaismäärä ylittyy.
(32) Peltokasvien kesannointiedellytykset olisi pidettävä voimassa,jotta voitaisiin säilyttää viljelykäytöstä poistamisesta aiheutuvat,
tarjonnan valvontaa koskevat edut samalla kun vahvistetaan
siihen liittyviä uuden tukijärjestelmän mukaisia ympäristöetuja.
(33) Jotta erityistilanteissa voitaisiin toimia joustavasti, jäsenvaltioillaolisi oltava mahdollisuus määritellä tietynlainen tasapaino tila-kohtaisten tukioikeuksien ja alueellisten tai kansallistenkeskiarvojen välille sekä nykyisten tukien ja tilatuen välille.Olisi säädettävä erityisestä poikkeuksesta hedelmiä ja vihan-neksia sekä ruokaperunaa koskevaan viljelykieltoon, jotta
alueellistamistapauksissa voitaisiin ehkäistä tuotantohäiriöt,
samalla kun kilpailun vääristymisen vaikutukset minimoidaan.Jotta tietyn jäsenvaltion maatalouden erityisolosuhteet voitaisiinottaa huomioon, on lisäksi aiheellista antaa sille mahdollisuuspyytää siirtymäkautta tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa varten
siten, ettei ylitetä tilatukijärjestelmälle vahvistettuja talousarvion
enimmäismääriä. Jos siirtymäkauden aikana ilmenee vakaviakilpailun vääristymiä ja jotta varmistettaisiin yhteisön kansainvä-listen velvoitteiden noudattaminen, komission on voitavatoteuttaa tarvittavia toimenpiteitä tällaisten tilanteiden käsittele-miseksi.
(34) Kun kyse on vapaaehtoisesta tai siirtymäkauden täytäntöönpa-nosta, on viljelijöiden oikeutettujen odotusten turvaamiseksi
aiheellista asettaa määräaika, johon mennessä jäsenvaltioiden on
tehtävä päätöksensä tilatukijärjestelmän soveltamisesta. Lisäksiolisi nykyisten järjestelmien jatkumisen varmistamiseksi vahvis-2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 7
(1) EYVL L 193, 29.7.2000, s. 16, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
komission asetuksella (EY) N:o 651/2002 (EYVL L 101, 17.4.2002, s. 3).
▼B
tettava tietyt tukikelpoisuusedellytykset siten, että komissiolle
jätetään toimivalta säätää täytäntöönpanosäännöistä.
(35) Jotta durumvehnän tuotantoasema voitaisiin säilyttää perinteisillätuotantoalueilla samalla kun parannetaan tuen myöntämistä tietyt
vähimmäislaatuvaatimukset täyttävälle durumvehnälle, on aiheel-
lista vähentää siirtymäkauden ajan nykyistä perinteisten alueidendurumvehnän lisätukea ja poistaa määriteltyjen alueiden erityis-tuki. Tukea olisi myönnettävä ainoastaan sellaiselledurumvehnäviljelmille, joilla viljellään suurimoiden ja pastaval-
misteiden tuotantoon soveltuvaa durumvehnää.
(36) Jotta paljon valkuaista sisältävien kasvien asema vahvistuisi janäiden kasvien tuotantoa kannustettaisiin entistä enemmän, on
aiheellista säätää näitä kasveja tuottaville viljelijöille maksetta-vasta lisätuesta. Uuden järjestelmän asianmukaisen soveltamisenvarmistamiseksi olisi vahvistettava tietyt tukikelpoisuusedelly-tykset. Olisi määriteltävä taattu enimmäispinta-ala ja
sovellettava suhteellisia vähennyksiä, jos taattu enimmäispinta-
ala ylittyy.
(37) Jotta riisintuotannon asema säilyisi perinteisillä tuotantoalueilla,on aiheellista säätää riisintuottajille maksettavasta lisätuesta.Uuden järjestelmän asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksiolisi vahvistettava tietyt tukikelpoisuusedellytykset. Olisi vahvis-tettava kansalliset perusalat ja sovellettava vähennyksiä, jos
nämä alat ylittyvät.
(38) Pähkinäalalle olisi vahvistettava uudet järjestelyt, jotta vältettäi-siin pähkinäntuotannon loppuminen perinteisillä alueilla ja tästä
aiheutuvat kielteiset ympäristöön, maaseutuun, yhteiskuntaan jatalouteen kohdistuvat seuraukset. Uusien järjestelyjen asianmu-kaisen soveltamisen varmistamiseksi olisi vahvistettava tietyttukikelpoisuusedellytykset, myös puiden vähimmäistiheys ja
palstakoko. Erityistarpeitten täyttämiseksi jäsenvaltioilla olisi
oltava oikeus säätää lisätuesta.
(39) Talousarvion ylittymisen välttämiseksi olisi määriteltävä taattuenimmäispinta-ala ja sovellettava suhteellisia vähennyksiä, josse ylittyy. Nämä vähennykset olisi keskitettävä jäsenvaltioihin,joissa taattu enimmäispinta-ala ylittyy. Tasapainoisen sovelta-misen takaamiseksi koko yhteisössä tämä ala olisi jaettava
suhteessa jäsenvaltioiden pähkinäntuotantoaloihin. Jäsenval-
tioiden olisi vastattava alojen jakamisesta alueellaan. Aloille,joille on laadittu parantamissuunnitelma, olisi myönnettäväuuden järjestelmän mukaista tukea vasta kun suunnitelmaumpeutuu.
(40) Jotta hyödynnettäisiin parantamissuunnitelmista saatavaa hyötyätarjonnan uudelleenryhmittelyssä, jäsenvaltiot voivat asettaa
yhteisön ja kansallisen tuen saamisen edellytykseksi jäsenyyden
tuottajaorganisaatiossa. Häiriöiden välttämiseksi on varmistettavajoustava siirtyminen uuteen järjestelmään.
(41) Energiakasveja tuetaan tällä hetkellä tarjoamalla mahdollisuuskasvattaa teollisuuden tarpeisiin tarkoitettuja viljelykasvejakesantomaalla. Suurin osa kesantomaan non-food -tuotannostaon energiakasveja. Olisi vahvistettava energiakasvien erityistuki,
jonka tavoitteena on hiilidioksidipäästöjen vähentäminen. Olisi
määriteltävä taattu enimmäispinta-ala ja sovellettava suhteellisiavähennyksiä, jos taattu enimmäispinta-ala ylittyy. Järjestelyjäolisi tarkasteltava uudelleen määrätyn ajan kuluttua ottaenhuomioon biopolttoaineita koskevan yhteisön aloitteentäytäntöönpano.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 8
▼B
(42) Jotta tärkkelystuotanto voidaan säilyttää perinteisillä tuotantoa-
lueilla ja tunnustaa perunantuotannon merkitys
maatalouskierrossa, on aiheellista säätää tärkkelysperunan tuotta-jille maksettavasta lisätuesta. Lisäksi siltä osin kuintärkkelysperunan tuottajien tukijärjestelmä sisällytetään osittaintilatukijärjestelmään, perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjes-telmästä 27 päivänä heinäkuuta 1994 annettua neuvoston
asetusta (EY) N:o 1868/94 (
1) olisi muutettava.
(43) Peltokasvien, naudanlihan ja lampaiden mukaantulon vuoksi tila-
tukijärjestelmä ulottuu joihinkin palkkioihin, jotka maksetaansyrjäisimmillä alueilla ja Egeanmeren saarilla. Näin järjestelmäävoidaan entisestään yksinkertaistaa ja välttää pelkästään kysei-sillä alueilla toimivaa rajoitettua viljelijämäärää koskevan
oikeudellisen ja hallinnollisen kehyksen säilyttäminen. Jotta
säilytettäisiin tietyn tuotantotyypin asema kyseisillä yhteisönalueilla, on kuitenkin aiheellista säätää, että jäsenvaltiot voivatpäättää, ettei niiden tarvitse sisällyttää kyseisiä tukia tilatukijär-jestelmään. Samaa mahdollisuutta olisi sovellettava lisätukiintietyillä Ruotsin ja Suomen alueilla sekä siementukeen. Näissä
tapauksissa nykyisten järjestelmien jatkaminen edellyttää, että
on vahvistettava tietyt tukikelpoisuusedellytykset siten, ettäkomissiolle jätetään toimivalta säätää täytäntöönpanosäännöistä.
(44) Jotta helpotettaisiin siirtymistä nykyisistä peltokasvituki- jakotieläinpalkkiojärjestelmistä tilatukijärjestelmään, on asianmu-kaista säätää eräistä mukautuksista kyseisten alojen nykyisiin
suoriin tilatukiin.
(45) Azorien maataloustoiminta on suuresti riippuvainen maidon
tuotannosta. Näin ollen on asianmukaista uudistaa ja laajentaatiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistäAzorien ja Madeiran hyväksi 28 päivänä kesäkuuta 2001 annetunasetuksen (EY) N:o 1453/2001 (
2) 23 artiklassa säädettyjä
toimenpiteitä ja poiketa kaikkiaan kuuden markkinointivuoden
ajan markkinointivuodesta 1999/2000 alkaen joistakin maidon jamaitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn tuotantorajoituksiakoskevista säännöksistä paikallisen tuotannon kehitysasteen jatuotanto-olosuhteiden huomioon ottamiseksi. Toimenpiteellä ontarkoitus sen soveltamisaikana jatkaa alan uudelleenjärjestelyä
Azoreilla ilman, että se haittaa maitotuotteiden markkinoita tai
vaikuttaa merkittävästi maksujärjestelmän asianmukaiseentoimintaan Portugalissa ja yhteisössä.
(46) Tilatukijärjestelmän soveltaminen merkitsee tosiasiallisesti sitä,että asetuksessa (EY) N:o 1017/94 (
3) säädetty Portugalissa
sovellettava ohjelma nykyisin peltokasvien viljelyssä olevien
maiden käyttötarkoituksen muuttamisesta laajaperäiseksi karjan-
kasvatukseksi ei ole enää perusteltu. Asetus (EY) N:o 1017/94olisi siksi kumottava ennen tilatukijärjestelmän voimaantuloa.
(47) Edellä mainittujen muutosten ja uusien säännösten vuoksi olisikumottava neuvoston asetus (ETY) N:o 3508/92, palkoviljojakoskevasta erityistoimenpiteestä 30 päivänä heinäkuuta 1996
annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1577/96 (
4) ja tukijärjes-
telmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 17 päivänätoukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1251/1999 (
5). Asetus (EY) N:o 1259/1999 olisi myös kumottava
lukuun ottamatta joitakin säännöksiä, joissa säädetään erityisistäväliaikaisista ja vapaaehtoisista järjestelmistä.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 9
(1) EYVL L 197, 30.7.1994, s. 4, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 962/2002 (EYVL L 149, 7.6.2002, s. 1).
(2) EYVL L 198, 21.7.2001, s. 26.
(3) EYVL L 112, 3.5.1994, s. 2, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 2582/2001 (EYVL L 345, 29.12.2001, s. 5).
(4) EYVL L 206, 16.8.1996, s. 4, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 811/2000 (EYVL L 100, 20.4.2000, s. 1).
(5) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 1038/2001 (EYVL L 145, 31.5.2001, s. 16).
▼B
(48) Suoria tukia koskevat erityissäännökset, joista säädetään sieme-
nalan yhteisestä markkinajärjestelystä 26 päivänä lokakuuta
1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2358/71 (1),
tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistäAigeianmeren pienten saarten hyväksi 19 päivänä heinäkuuta1993 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2019/93 (
2),
naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä
toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o
1254/1999 (3), tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoi-
menpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi 28päivänä kesäkuuta 2001 annetussa neuvoston asetuksessa (EY)N:o 1452/2001 (
4), asetuksessa (EY) N:o 1453/2001, tiettyjä
maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Kanarian-
saarten hyväksi 28 päivänä kesäkuuta 2001 annetussa neuvostonasetuksessa (EY) N:o 1454/2001 (
5) ja lampaan- ja vuohenliha-
alan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä joulukuuta2001 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2529/2001 (
6),
ovat tosiasiallisesti menettäneet merkityksensä, ja ne olisi tämän
vuoksi kumottava.
(49) Tämän asetuksen tullessa voimaan yhteisö koostuu 15 jäsenval-
tiosta. Ottaen huomioon, että vuoden 2003 liittymissopimuksenmukaan uudet jäsenvaltiot liittyvät unioniin 1 päivänä touko-
kuuta 2004, tätä asetusta olisi liittymispäivään mennessä
mukautettava mainitussa liittymissopimuksessa määrättyjenmenettelyjen mukaisesti, jotta sitä voitaisiin soveltaa uusiinjäsenvaltioihin.
(50) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpi-teistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyätäytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (
7) mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan:
—►C1 yhteiset säännöt ◄ yhteisen maatalouspolitiikan tilatukijär-
jestelmien nojalla maksettaville suorille tuille, jotka rahoitetaan
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ►C1 (EMOTR)
tukiosastosta, ja jotka on lueteltu liitteessä I, asetuksessa (EY) N:o1257/1999 säädettyjä ◄suoria tukia lukuun ottamatta,
— viljelijöiden tilatuki (jäljempänä ’tilatukijärjestelmä’),
— durumvehnää, valkuaiskasveja, riisiä, pähkinöitä, energiakasveja,
tärkkelysperunoita, maitoa, siemeniä, peltokasveja, lampaanlihaa ja
vuohenlihaa, naudanlihaa ja vasikanlihaa sekä palkoviljaa tuottavienviljelijöiden tukijärjestelmät.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 10
(1) EYVL L 246, 5.11.1971, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 154/2002 (EYVL L 25, 29.1.2002, s. 18).
(2) EYVL L 184, 27.7.1993, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 442/2002 (EYVL L 68, 12.3.2002, s. 4).
(3) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).
(4) EYVL L 198, 21.7.2001, s. 11.
(5) EYVL L 198, 21.7.2001, s. 45, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 1922/2002 (EYVL L 293, 29.10.2002,
s. 11).
(6) EYVL L 341, 22.12.2001, s. 3.
(7) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.
▼B
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a) ’viljelijällä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä
taikka luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden ryhmää riip-pumatta ryhmän ja sen jäsenten oikeudellisesta asemastakansallisessa lainsäädännössä ja jonka tila sijaitsee perustamissopi-muksen 299 artiklassa tarkoitetulla yhteisön alueella ja joka
harjoittaa maataloustoimintaa;
b) ’tilalla’ tarkoitetaan kaikkia viljelijän johtamia, saman jäsenvaltion
alueella sijaitsevia tuotantoyksiköitä;
c) ’maataloustoiminnalla’ tarkoitetaan maataloustuotteiden tuotantoa,
kasvatusta tai viljelyä, myös sadonkorjuuta, lypsämistä ja tuotantoe-läinten kasvatusta ja pitoa, tai maan säilyttämistä viljelyn jaympäristön kannalta hyvässä kunnossa, kuten 5 artiklassa säädetään;
d) ’suoralla tuella’ tarkoitetaan viljelijälle suoraan liitteessä I luetel-
lusta tukijärjestelmästä myönnettävää tilatukea;
e) ”tietyn kalenterivuoden tuella” tai ’viitekauden tuella’ tarkoitetaan
asianomaisen vuoden/asianomaisten vuosien osalta myönnettyä tai
myönnettävää tukea, myös kaikkia tukia, jotka myönnetään
kyseisenä kalenterivuonna / kyseisinä kalenterivuosina alkavienmuiden ajanjaksojen osalta.
f) ”maataloustuotteilla” perustamissopimuksen liitteessä I lueteltuja
tuotteita, puuvilla mukaan luettuna mutta kalastustuotteita lukuunottamatta.
II OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 LUKU
TÄYDENTÄVÄT EHDOT
3 artikla
Pääasialliset vaatimukset
1. Suoria tukia saavan viljelijän on noudatettava liitteessä III tarkoi-
tettuja lakisääteisiä hoitovaatimuksia kyseisessä liitteessä vahvistetunaikataulun mukaisesti ja 5 artiklan mukaisesti vahvistettua hyvänmaatalouden ja ympäristön vaatimusta.
2. Toimivaltaisen kansallisen viranomaisen on esitettävä viljelijälle
luettelo noudatettavista lakisääteisistä hoitovaatimuksista sekä hyvänmaatalouden ja ympäristön vaatimuksesta.
4 artikla
Lakisääteiset hoitovaatimukset
1. Liitteessä III tarkoitetut lakisääteiset hoitovaatimukset vahviste-
taan yhteisön lainsäädännössä seuraavilla aloilla:
— kansanterveys sekä eläinten ja kasvien terveys,
— ympäristö,— eläinten hyvinvointi.
2. Liitteessä III tarkoitettuja säädöksiä sovelletaan tämän asetuksen
yhteydessä niiden ajoittain muutettavien toisintojen mukaisesti, ja kunon kyse direktiiveistä, sellaisina kuin jäsenvaltiot ovat panneet netäytäntöön.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 11
▼B
5 artikla
Hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maatalousmaa, erityisesti
maa, jota ei enää käytetä tuotantoon, säilytetään viljelyn ja ympäristön
kannalta hyvässä kunnossa. Jäsenvaltiot määrittelevät kansallisella tai
alueellisella tasolla hyvää maataloutta ja ympäristöä koskevat vähim-mäisvaatimukset liitteessä IV esitetyn kehyksen perusteella, ottaenhuomioon kyseisten alueiden erityispiirteet, mukaan lukien maaperä jailmasto-olosuhteet, olemassa olevat viljelyjärjestelmät, maankäyttö,
viljelykierto, viljelykäytännöt ja tilarakenteet. Tämä ei vaikuta hyvää
maatalouskäytäntöä koskeviin vaatimuksiin sellaisina kuin niitä sovel-letaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 yhteydessä, eikähyvän maatalouskäytännön viitetason yläpuolella sovellettaviin maata-louden ympäristötoimenpiteisiin.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden vuoden 2003 pinta-
alatukihakemusten määräpäivänä pysyvänä laitumena ollut maa-alasäilytetään samassa käytössä. ►
M1 Uusien jäsenvaltioiden on varmis-
tettava, että 1 päivänä toukokuuta 2004 monivuotisena laitumena ollut
maa-ala säilytetään samassa käytössä. ◄
Asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa jäsenvaltio voi kuitenkin
poiketa ensimmäisestä alakohdasta edellyttäen, että se toteuttaa toimiaestääkseen pysyvän laitumensa kokonaisalan merkittävän supistumisen.
Edellä olevaa ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta metsitettäväksi tarkoi-
tettuun pysyvään laitumeen, jos metsitys on hyvän ympäristönmukaista; tähän ei lueta joulukuusiviljelmiä eikä lyhytaikaisesti
viljeltäviä, nopeakasvuisia lajeja.
6 artikla
Tuen vähentäminen tai tuen ulkopuolelle jättäminen
1. Jos lakisääteisiä hoitovaatimuksia tai hyvän maatalouden ja
ympäristön vaatimusta ei noudateta yksittäisestä viljelijästä suoraanjohtuvan toiminnan tai laiminlyönnin seurauksena, sinä kalenteri-
vuonna, jona noudattamatta jättäminen tapahtuu, myönnettävien
suorien tukien kokonaismäärää vähennetään tai määrä perutaan 7 artik-lassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti sen jälkeenkun on ensin sovellettu 10 ja 11 artiklaa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tuen vähennyksiä tai tuen ulko-
puolelle jättämisiä sovelletaan ainoastaan, jos noudattamattajättäminen liittyy seuraaviin asioihin:
a) maataloustoiminta tai
b) tilan maatalousmaa, myös kesannoidut palstat.
7 artikla
Tuen vähentämistä tai tuen ulkopuolelle jättämistä koskevat yksi-
tyiskohtaiset säännöt
1. Edellä 6 artiklassa tarkoitettuja vähennyksiä tai tuen ulkopuolelle
jättämisiä koskevat yksityiskohtaiset säännöt säädetään 144 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tässä yhteydessähuomioon otetaan havaitun noudattamatta jättämisen vakavuus, laajuus,kesto ja toistuvuus sekä tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa vahvistetutperusteet.
2. Jos kyseessä on laiminlyönti, vähennysprosentti ei saa olla yli 5,
ja jos kyseessä on toistuva noudattamatta jättäminen, se ei saa olla yli15.
3. Jos kyseessä on tarkoituksellinen noudattamatta jättäminen,
vähennysprosentin on pääsääntöisesti oltava vähintään 20, ja kyseeseenvoi myös tulla täydellinen yhden tai useamman tukijärjestelmän ulko-puolelle sulkeminen, ja nämä seuraamukset voivat jatkua yhden taiuseamman kalenterivuoden ajan.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 12
▼B
4. Tuen vähennysten ja tuen ulkopuolelle jättämisten kokonaismäärä
ei voi kuitenkaan yhden kalenterivuoden osalta ylittää 6 artiklan 1kohdassa tarkoitettua kokonaismäärää.
8 artikla
Tarkistus
Komission on viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2007 annettava
täydentäviä ehtoja koskevan järjestelmän soveltamisesta kertomus,johon tarvittaessa liittyy asianmukaisia ehdotuksia erityisesti liitteessä
III esitettyjen lakisääteisten hoitovaatimusten luettelon muuttamiseksi.
9 artikla
Täydentävien ehtojen soveltamisesta johtuvat määrät
Tämän luvun soveltamisesta johtuvat määrät on tilitettävä EMOTR:n
tukiosastolle. Jäsenvaltiot voivat pitää itsellään 25 prosenttia näistä
määristä.
2 LUKU
TUEN MUKAUTTAMINEN JA RAHOITUSKURI
10 artikla
Tuen mukauttaminen
1. Viljelijälle tietyssä jäsenvaltiossa tiettynä kalenterivuonna
myönnettävien suorien tukien kaikkia määriä vähennetään kunakinvuonna vuoteen 2012 saakka seuraavien prosenttimäärien mukaisesti:
— 2005: 3 %,
— 2006: 4 %,— 2007: 5 %,— 2008: 5 %,
— 2009: 5 %,
— 2010: 5 %,— 2011: 5 %,
— 2012: 5 %.
2. Edellä 1 kohdassa säädettyjen vähennysten soveltamisesta liit-
teessä II mainittujen kokonaismäärien vähentämisen jälkeen johtuvat
määrät käytetään yhteisön lisätukena EMOTR:n tukiosastosta asetuksen
(EY) N:o 1257/1999 mukaisesti rahoitettaviin maaseudun kehittämisoh-jelmiin sisältyviin toimenpiteisiin.
3. Yhtä prosenttiyksikköä vastaava määrä jaetaan sille jäsenvaltiolle,
jossa vastaavat määrät ovat kertyneet. Jäljellä olevat määrät jaetaanasianomaisille jäsenvaltiolle 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen seuraavien perusteiden mukaisesti:
— maatalousmaa,
— maatalouden työpaikat,
— bruttokansantuote (BKT) asukasta kohti ostovoimana mitattuna.
Kunkin jäsenvaltion on kuitenkin saatava vähintään 80 prosenttia tuen
mukauttamisesta kyseisessä jäsenvaltiossa kertyneistä koko-naismääristä.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, jos
jäsenvaltion rukiin tuotannon osuus ylitti keskimäärin viisi prosenttia
sen viljatuotannon kokonaismäärästä vuosina 2000-2002 ja jos sen
rukiin tuotannon osuus ylitti 50 prosenttia yhteisön rukiin tuotannonkokonaismäärästä samalla aikavälillä, kyseisessä jäsenvaltiossa kerty-neistä mukauttamisvaroista jaetaan vähintään 90 prosenttia uudelleenkyseiselle jäsenvaltiolle vuoden 2013 loppuun saakka.
Tällaisessa tapauksessa vähintään 10 prosenttia kyseiselle jäsenvaltiolle
jaetusta määrästä on voitava kohdistaa tämän artiklan 2 kohdassa2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 13
▼B
tarkoitettuihin toimenpiteisiin rukiin tuotantoalueilla, sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta 69 artiklassa säädetyn mahdollisuuden soveltamista.
Tässä kohdassa ’viljoilla’ tarkoitetaan liitteessä IX tarkoitettuja viljoja.
5. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta Ranskan merentakaisten
departementtien, Azorien ja Madeiran, Kanariansaarten sekä Egean-meren saarten viljelijöille myönnettävään suoraan tukeen.
11 artikla
Rahoituskuri
1. Sen varmistamiseksi, että yhteisen maatalouspolitiikan rahoittami-
seen käytettävät, tällä hetkellä alaotsakkeeseen 1a(markkinatoimenpiteet ja suorat tuet) sisältyvät määrät eivät ylitä
neuvostossa 18 päivänä marraskuuta 2002 kokoontuneiden jäsenval-
tioiden hallitusten edustajien Brysselissä 24-25 päivänä lokakuuta2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien johdostatekemässä päätöksessä vahvistettujen rahoitusnäkymien vuotuisia enim-mäismääriä, vahvistetaan vuoden 2007 talousarviosta alkaen suorien
tukien mukautus, kun ennusteet osoittavat, että alaotsakkeessa 1a
tarkoitetut määrät, ottaen huomioon 300 miljoonan euron marginaaliesitettyjen määrien alapuolella ja ennen 10 artiklan 2 kohdassa tarkoi-tettua tuen mukauttamista, ylittyvät tiettynä varainhoitovuotena. Tämäei vaikuta vuosien 2007-2013 rahoitusnäkymiin.
2. Neuvosto vahvistaa viimeistään 1 kohdassa tarkoitettujen mukau-
tusten soveltamiskalenterivuoden maaliskuun 31 päivänä esitettävänkomission ehdotuksen pohjalta kyseiset mukautukset viimeistäänmukautusten soveltamiskalenterivuoden 30 päivänä kesäkuuta.
12 artikla
Tuen lisämäärä
1. Tämän asetuksen mukaisia suoria tukia saaville viljelijöille
myönnetään lisämäärä.
Tuen lisämäärä on sama kuin määrä, joka saadaan soveltamalla 10
artiklan mukaista kyseisen kalenterivuoden vähennysprosenttia suorien
tukien ensimmäisten 5 000 euron tai sitä pienempään määrään saakka.
2. Tuen lisämäärä, joka jäsenvaltiossa voidaan jonakin kalenteri-
vuonna myöntää, ei saa kokonaisuudessaan ylittää liitteessä II
vahvistettuja enimmäismääriä. Jäsenvaltion on tarvittaessa tehtävä tuen
lisämäärille lineaarinen prosenttikorjaus liitteessä II vahvistettujenenimmäismäärien noudattamiseksi.
3. Tuen lisämäärälle ei tehdä 10 artiklassa tarkoitettuja vähennyksiä.
4. Komissio tarkastelee uudelleen talousarviota 2007 lukien 144
artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen liitteessä IIvahvistettuja enimmäismääriä tilojen rakenteellisten muutostenhuomioon ottamiseksi.
5. Komissio vahvistaa uusien jäsenvaltioiden osalta 2 kohdassa
tarkoitetut enimmäismäärät 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menet-telyä noudattaen.
12 a artikla
Soveltaminen uusiin jäsenvaltioihin
1. Edellä olevia 10 ja 12 artiklaa ei sovelleta uusiin jäsenvaltioihin
ennen sen kalenterivuoden alkua, jolloin uusissa jäsenvaltioissa sovel-lettavien suorien tukien taso on vähintään samansuuruinen kuin
yhteisössä, sellaisena kuin se on 30 päivänä huhtikuuta 2004, kyseisenä
ajankohtana sovellettava tällaisten tukien taso.
2. Sovellettaessa 143 a artiklassa vahvistettua tukien lisäystä
koskevaa aikataulua kaikkiin uusissa jäsenvaltioissa myönnettäviinsuoriin tukiin 11 artiklaa ei sovelleta ennen sen kalenterivuoden alkua,2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 14
▼M1
▼M1
jolloin uusissa jäsenvaltioissa sovellettavien suorien tukien taso on
vähintään samansuuruinen kuin yhteisössä, sellaisena kuin se on 30päivänä huhtikuuta 2004, kyseisenä ajankohtana sovellettava tällaisten
tukien taso.
3 LUKU
MAATILOJEN NEUVONTAJÄRJESTELMÄ
13 artikla
Maatilojen neuvontajärjestelmä
1. Jäsenvaltioiden on perustettava 1 päivään tammikuuta 2007
mennessä järjestelmä, jossa viljelijöille annetaan maatalousmaata ja
tilanhoitoa koskevia neuvoja (jäljempänä ’maatilojen neuvontajärjes-
telmä’) ja jota johtaa yksi tai useampi nimetty viranomainen taiyksityiset laitokset.
2. Neuvontapalvelujen on katettava vähintään I luvussa tarkoitetut
lakisääteiset hoitovaatimukset ja hyvän maatalouden ja ympäristön
vaatimus.
14 artikla
Edellytykset
1. Viljelijät voivat osallistua maatilojen neuvontajärjestelmään
vapaaehtoisesti.
2. Jäsenvaltioiden on annettava etusija viljelijöille, jotka saavat
enemmän kuin 15 000 euroa suoraa tukea vuosittain.
15 artikla
Hyväksyttyjen yksityisten laitosten ja nimettyjen viranomaisten
velvollisuudet
Rajoittamatta yleisön tiedonsaantioikeutta koskevan kansallisen
lainsäädännön soveltamista jäsenvaltioiden on varmistettava, että 13artiklassa tarkoitetut yksityiset laitokset ja nimetyt viranomaiset eivätpaljasta neuvontatoimintansa yhteydessä tietoonsa tulleita henkilökoh-taisia tai yksityisiä tietoja muille henkilöille kuin kyseistä tilaa
hoitavalle viljelijälle, lukuun ottamatta toimintansa yhteydessä havait-
semiaan säännönvastaisuuksia tai säännösten rikkomisia, joita koskeeyhteisön tai kansallisessa lainsäädännössä säädetty velvoite julkisilleviranomaisille ilmoittamisesta erityisesti rikostapauksissa.
16 artikla
Tarkistus
Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010 maatilojen
neuvontajärjestelmän soveltamisesta kertomuksen, johon tarvittaessaliittyy ehdotuksia sen tekemiseksi pakolliseksi.
4 LUKU
YHDENNETTY HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄ
17 artikla
Soveltamisala
Kunkin jäsenvaltion on perustettava yhdennetty hallinto- ja valvontajär-
jestelmä, jäljempänä ’yhdennetty järjestelmä’.
Yhdennettyä järjestelmää sovelletaan tämän asetuksen III ja IV osas-
tossa ja asetuksen (EY) N:o 1259/1999 2 a artiklassa vahvistettuihintukijärjestelmiin.
Sitä sovelletaan myös tarvittavissa määrin 1, 2 ja 3 luvussa säädettyihin
hallinto- ja valvontasääntöihin.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 15
▼B
▼B
18 artikla
Yhdennetyn järjestelmän eri osat
1. Yhdennetyn järjestelmän on sisällettävä seuraavat osat:
a) tietokonepohjainen tietokanta;
b) viljelylohkojen tunnistusjärjestelmä;
c) 21 artiklassa tarkoitettu tukioikeuksien tunnistamista ja rekisteröintiä
koskeva järjestelmä;
d) tukihakemukset;
e) yhdennetty valvontajärjestelmä;
f) yhtenäinen järjestelmä, jolla kirjataan kaikkien tukihakemuksen
jättävien viljelijöiden tunnistetiedot.
2. Jos sovelletaan 67, 68, 69, 70 ja 71 artiklaa, yhdennetyn järjes-
telmän on käsitettävä direktiivin 92/102/ETY (1) ja asetuksen (EY)
N:o 1760/2000 (2) mukaisesti perustettu eläinten tunnistamis- ja rekis-
teröintijärjestelmä.
19 artikla
Tietokonepohjainen tietokanta
1. Tietokonepohjaiseen tietokantaan on kirjattava kunkin maatilan
osalta tukihakemuksista saadut tiedot.
Tämän tietokannan on mahdollistettava erityisesti se, että jäsenvaltion
toimivaltainen viranomainen saa suoraan ja viipymättä käyttöönsäkalenterivuotta ja/tai markkinointivuotta koskevat tiedot vuodesta 2000alkaen.
2. Jäsenvaltiot voivat luoda hajautettuja tietokantoja, jos nämä tieto-
kannat sekä tietojen kirjaamista ja saantia koskevat hallinnolliset
menettelyt suunnitellaan yhdenmukaisesti koko jäsenvaltion alueella ja
ne ovat keskenään yhteensopivia niin, että ristiintarkastukset ovatmahdollisia.
20 artikla
Viljelylohkojen tunnistusjärjestelmä
Viljelylohkojen tunnistusjärjestelmä perustuu karttoihin tai maarekister-
iasiakirjoihin tai muuhun kartta-aineistoon. On käytettävä hyväksitietokoneistettua paikkatietojärjestelmätekniikkaa (GIS), johon on
suotavaa sisällyttää ilma- tai satelliittiortokuvaus ja joka noudattaa
yhtenäistä standardia. Kyseinen standardi takaa vähintään mittakaaval-taan 1:10 000 olevia karttoja vastaavan tarkkuuden.
21 artikla
Tukioikeuksien tunnistamista ja rekisteröintiä koskeva järjestelmä
1. On perustettava tukioikeuksien tunnistamista ja rekisteröintiä
koskeva järjestelmä, joka mahdollistaa oikeuksien tarkastamisen ja
ristiintarkastukset tukihakemusten ja viljelylohkojen tunnistusjärjes-
telmän kanssa.
2. Tämän järjestelmän on mahdollistettava se, että jäsenvaltion
toimivaltainen viranomainen saa suoraan ja viipymättä käyttöönsävähintään kolmea edeltävää kalenterivuotta ja/tai markkinointivuottakoskevat tiedot.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 16
(1) EYVL L 355, 15.12.1992, s. 32, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna
vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(2) EYVL L 204, 11.8.2000, s. 1.
▼B
22 artikla
Tukihakemukset
1. Kunkin viljelijän on vuosittain toimitettava hakemus yhdennet-
tyyn järjestelmään kuuluvista suorista tuista ja ilmoitettava tarvittaessaseuraavat seikat:
— kaikki tilan viljelylohkot,
— tukioikeuksien numero ja määrä,— kaikki muut tässä asetuksessa säädetyt tai asianomaisen jäsenvaltion
säätämät tiedot.
2. Jäsenvaltio voi päättää, että tukihakemukseen on sisällyttävä
ainoastaan edellisenä vuonna jätettyyn tukihakemukseen tehdytmuutokset. Jäsenvaltiot jakavat edellisinä vuosina määritettyihin aloihinperustuvat esipainetut lomakkeet ja toimittavat kyseisten alojensijainnin osoittavaa graafista aineistoa.
3. Jäsenvaltio voi päättää, että yksi hakemus kattaa useita liitteessä I
luetelluista tukijärjestelmistä tai ne kaikki tai muita tukijärjestelmiä.
23 artikla
Tukikelpoisuusedellytysten tarkastaminen
1. Jäsenvaltioiden on tehtävä tukihakemuksille hallinnollisia tarkas-
tuksia, joihin sisältyy tukikelpoisen pinta-alan ja vastaavientukioikeuksien tarkastaminen.
2. Hallinnollisia tarkastuksia on täydennettävä paikalla tehtävien
tarkastusten järjestelmällä tukikelpoisuuden tarkastamiseksi. Tätätarkoitusta varten jäsenvaltioiden on laadittava maatilojen otantasuunni-telma.
Jäsenvaltiot voivat käyttää apuna kaukokartoitusta paikalla tehtävien
viljelylohkojen tarkastusten tekemiseksi.
3. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä viranomainen vastaamaan tässä
luvussa säädettyjen tarkastusten koordinoinnista.
Jos jäsenvaltiot siirtävät erikoistuneille laitoksille tai yrityksille tiettyjä
osia tämän luvun nojalla tehtävistä töistä, nimetyllä viranomaisella onsäilyttävä töiden valvonta ja niihin liittyvä vastuu.
24 artikla
Tuen vähennykset ja tuen ulkopuolelle jättämiset
1. Jos havaitaan, että viljelijä ei täytä tässä asetuksessa tai asetuksen
(EY) N:o 1259/1999 2 a artiklassa säädettyjä tuen myöntämiseen liit-tyviä tukikelpoisuusedellytyksiä, myönnettyyn tai myönnettävääntukeen tai sen osaan, jonka osalta tukikelpoisuusedellytykset täyttyvät,sovelletaan tämän asetuksen 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
menettelyä noudattaen vahvistettavia tuen vähennyksiä tai tuen ulko-
puolelle jättämisiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 6artiklassa säädettyjä tuen vähennyksiä ja tuen ulkopuolelle jättämisiä.
2. Vähennysprosentit luokitellaan tapahtuneen havaitun noudatta-
matta jättämisen vakavuuden, laajuuden, keston ja toistuvuudenperusteella, ja kyseeseen voi myös tulla täydellinen yhden taiuseamman tukijärjestelmän ulkopuolelle sulkeminen yhden tai
useamman kalenterivuoden ajan.
25 artikla
Täydentäviä ehtoja koskevat tarkastukset
1. Jäsenvaltioiden on tehtävä paikalla tehtäviä tarkastuksia, todetak-
seen, noudattavatko viljelijät I luvussa tarkoitettuja velvoitteita.
2. Jäsenvaltiot voivat käyttää nykyisiä hallinto- ja valvontajärjes-
telmiään varmistaakseen I luvussa tarkoitettujen lakisääteistenhoitovaatimusten ja hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksennoudattamisen.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 17
▼B
Näiden järjestelmien ja erityisesti direktiivin 92/102/ETY ja asetuksen
(EY) N:o 1760/2000 mukaisesti perustetun eläinten tunnistus- ja rekis-teröintijärjestelmän on oltava tämän asetuksen 26 artiklassa
tarkoitetussa merkityksessä yhteensopivia yhdennetyn järjestelmän
kanssa.
26 artikla
Yhteensopivuus
Liitteessä V lueteltujen tukijärjestelmien soveltamiseksi jäsenvaltioiden
on varmistettava, että järjestelmiin sovellettavat hallinto- ja valvon-
tajärjestelmät ovat yhteensopivia yhdennetyn järjestelmän kanssa
seuraavilta osin:
a) tietokonepohjainen tietokanta;
b) viljelylohkojen tunnistusjärjestelmät;
c) hallinnolliset tarkastukset.
Tätä varten järjestelmät on luotava niin, että ne toimivat yhdessä tai
että niiden välinen tietojenvaihto on mahdollista ilman ongelmia jaristiriitoja.
Jäsenvaltiot voivat muiden kuin liitteessä V lueteltujen yhteisön tai
kansallisten tukijärjestelmien soveltamiseksi sisällyttää yhdennetynjärjestelmän osan tai osia hallinto- ja valvontamenettelyihinsä.
27 artikla
Tiedottaminen ja tarkastukset
1. Komissiolle on tiedotettava säännöllisesti yhdennetyn järjestelmän
soveltamisesta.
Se järjestää asiaa koskevan mielipiteiden vaihdon jäsenvaltioiden
kanssa.
2. Komission nimeämät valtuutetut edustajat voivat asianomaisille
toimivaltaisille viranomaisille asiasta hyvissä ajoin tiedotettuaan suor-ittaa seuraavia toimia:
— tutkimus tai tarkastus, joka koskee yhdennetyn järjestelmän perusta-
miseksi ja täytäntöönpanemiseksi toteutettuja toimenpiteitä,
— 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja erikoistuneita laitoksia ja
yrityksiä koskevat tarkastukset.
Asianomaisen jäsenvaltion virkamiehet voivat osallistua näihin tarkas-
tuksiin. Edellä mainitut tarkastusvaltuudet eivät vaikuta niiden
kansallisten säännösten soveltamiseen, joiden mukaan tietyt toimet
kuuluvat ainoastaan kansallisessa lainsäädännössä nimenomaisestinimetyille virkamiehille. Komission nimittämät valtuutetut edustajateivät saa osallistua kotikäynteihin tai jäsenvaltion kansallisenlainsäädännön mukaiseen epäiltyjen viralliseen kuulusteluun. Heidän
on kuitenkin saatava käyttöönsä tällä tavoin hankittu tieto.
3. Komissio voi käyttää asiantuntijoiden tai erikoistuneiden laitosten
palveluja yhdennetyn järjestelmän luomisen, seurannan ja käytönedistämiseksi ja erityisesti teknisen avun antamiseksi jäsenvaltioidentoimivaltaisille viranomaisille näiden pyynnöstä, sanotun kuitenkaanrajoittamatta yhdennetyn järjestelmän käyttöönottoa ja soveltamista
koskevia jäsenvaltioiden velvollisuuksia.
5 LUKU
MUUT YLEISET SÄÄNNÖKSET
28 artikla
Tukien maksaminen
1. Jollei tässä asetuksessa muuta säädetä, liitteessä I luetelluissa
tukijärjestelmissä myönnettävät tuet maksetaan kokonaisuudessaanedunsaajille.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 18
▼B
2. Tuet maksetaan kerran vuodessa 1 päivän joulukuuta ja seuraavan
kalenterivuoden 30 päivän kesäkuuta välisenä aikana.
Edellä 12 artiklassa säädetty tuen lisämäärä maksetaan kuitenkin
viimeistään asianomaista kalenterivuotta seuraavan kalenterivuodensyyskuun 30 päivänä.
3. Poiketen siitä, mitä tämän asetuksen 2 kohdassa säädetään, ja 144
artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen komissio voi:
a) pidentää rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä
syyskuuta 1966 annetun asetuksen 136/66/ETY (
1) 5 artiklan 1
kohdassa säädetyn tuen maksuaikaa;
b) mahdollistaa ennakkomaksut;
c) myöntää jäsenvaltioille talousarviotilanteesta riippuen luvan maksaa
ennakkona ennen 1 päivää joulukuuta sellaisilla alueilla, joilla vilje-lijöillä on poikkeuksellisten olojen vuoksi suuria taloudellisiavaikeuksia:
— enintään 50 prosenttia tuista
tai
— enintään 80 prosenttia tuista, jos ennakkomaksuihin on jo varau-
duttu.
29 artikla
Maksurajoitukset
Tukea ei makseta edunsaajille, joiden osalta on osoitettu, että he ovat
keinotekoisesti luoneet kyseisten tukien saamiseen vaaditut edellytykset
saadakseen hyötyä kyseisen tukijärjestelmän tavoitteiden vastaisesti;tällä ei kuitenkaan rajoiteta yksittäisten tukijärjestelmien erityissäännö-sten soveltamista.
30 artikla
Uudelleentarkastelu
Liitteessä I lueteltujen tukijärjestelmien soveltaminen ei rajoita niiden
mahdollista tarkistamista milloin tahansa markkinakehityksen tai talou-sarviotilanteen perusteella.
31 artikla
Arviointi
Liitteessä I luetelluista tukijärjestelmistä maksettavien tukien tehok-
kuuden selvittämiseksi tukia on arvioitava, jotta voidaan selvittääniiden vaikutukset järjestelmien tavoitteisiin ja asianomaisiin markki-noihin nähden.
32 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1258/1999 mukaiset tukitoimet
Liitteessä I lueteltuja tukijärjestelmiä pidetään asetuksen (EY) N:o
1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 2 artiklan 2 kohdassatarkoitettuina tukitoimina.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 19
(1) EYVL 172, 30.9.1966, s. 3025/66, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 1513/2001 (EYVL L 201, 26.7.2001, s. 4).
▼B
III OSASTO
TILATUKIJÄRJESTELMÄ
1 LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
33 artikla
Tukikelpoisuus
1. Viljelijät pääsevät tilatukijärjestelmän piiriin, jos:
a) heille on myönnetty tukea 38 artiklassa tarkoitetulla viitekaudella
ainakin yhdestä liitteessä VI tarkoitetusta tukijärjestelmästä; tai
b) he ovat saaneet tilan tai sen osan perintönä tai ennakkoperintönä a
alakohdassa tarkoitetut edellytykset täyttäneeltä viljelijältä; taikka
c) he ovat saaneet tukioikeuden kansallisesta varannosta tai siirron
kautta.
2. Jos viljelijän, jolle on myönnetty suoraa tukea viitekaudella,
oikeudellinen asema tai nimitys muuttuu kyseisenä aikana taiviimeistään tilatukijärjestelmän soveltamisvuotta edeltävän vuoden
joulukuun 31 päivänä, hän voi päästä tilatukijärjestelmän piiriin samoin
edellytyksin kuin tilaa alun perin hoitanut viljelijä.
3. Kun on kyse viitekaudella tai viimeistään tilatukijärjestelmän
soveltamisvuotta edeltävän vuoden joulukuun 31 päivänä tapahtuneista
sulautumisista, uutta tilaa hoitava viljelijä pääsee tilatukijärjestelmän
piiriin samoin edellytyksin kuin alkuperäisiä tiloja hoitaneet viljelijät.
Kun on kyse viitekaudella tai viimeistään tilatukijärjestelmän sovelta-
misvuotta edeltävän vuoden joulukuun 31 päivänä tapahtuneista tilojenjakamisista, tiloja hoitavat viljelijät pääsevät suhteutetusti tilatukijärjes-
telmän piiriin samoin edellytyksin kuin alkuperäistä tilaa hoitanut
viljelijä.
34 artikla
Soveltaminen
1. Tilatukijärjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna jäsenvaltion
toimivaltaisen viranomaisen on lähetettävä 33 artiklan 1 kohdan aalakohdassa tarkoitetuille viljelijöille hakulomake, josta käyvät ilmiseuraavat seikat:
a) 2 luvussa tarkoitettu määrä (jäljempänä ’viitemäärä’);
b) 43 artiklassa tarkoitettu hehtaarimäärä;
c) tukioikeuksien määrä ja arvo, kuten 3 luvussa on määritelty.
2. Viljelijöiden on toimitettava tilatukijärjestelmää koskeva hake-
muksensa määräpäivänä, jonka jäsenvaltiot vahvistavat, kuitenkinviimeistään 15 päivänä toukokuuta.
Komissio voi kuitenkin 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä
noudattaen antaa luvan siirtää 15 päiväksi toukokuuta vahvistetun
määräajan myöhemmäksi tietyillä alueilla, joilla tavanomaisia määräai-koja ei voida soveltaa poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi.
3. Jollei ole kyse 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista ylivoimaisista
esteistä tai poikkeuksellisista olosuhteista, tukioikeuksia ei jaeta 33
artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuille viljelijöille ja kansal-lisesta varannosta tukioikeuden saaville viljelijöille, jos he eivät jätätilatukijärjestelmän ensimmäisen soveltamisvuoden toukokuun 15päivään mennessä tilatukijärjestelmää koskevaa hakemusta.
Jakamatta jääneitä tukioikeuksia vastaavat määrät palautuvat 42 artik-
lassa tarkoitettuun kansalliseen varantoon, ja niiden on oltava valmiinauudelleenjakamista varten määräpäivänä, jonka jäsenvaltiot vahvistavat,kuitenkin viimeistään tilatukijärjestelmän ensimmäisen soveltamis-vuoden elokuun 15 päivään mennessä.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 20
▼B
35 artikla
Kaksinkertaiset vaatimukset
Jäljempänä 44 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen tukikelpoisten
hehtaarien määrää vastaavasta pinta-alasta, josta toimitetaan tilatukijär-jestelmän mukainen hakemus, voidaan tehdä muita suoria tukiakoskeva hakemus sekä tämän asetuksen ulkopuolelle jääviä tukiakoskeva hakemus, ellei asiasta toisin säädetä.
36 artikla
Tuen maksaminen
1. Tilatuki maksetaan 3 luvussa määriteltyjen tukioikeuksien osalta,
joihin liittyy vastaava määrä tukikelpoisia hehtaareita, kuten 44 artiklan2 kohdassa määritellään.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää yhdistää tilatuet muiden tukijärjestel-
mien mukaisiin tukiin.
2 LUKU
MÄÄRÄN VAHVISTAMINEN
37 artikla
Viitemäärän laskeminen
1. Viitemäärä on liitteessä VI tarkoitettujen tukijärjestelmien mukai-
sesti viljelijälle 38 artiklassa tarkoitetun viitekauden kunakinkalenterivuonna myönnettyjen tukien kokonaismäärien kolmen vuoden
keskiarvo, joka lasketaan ja jota mukautetaan liitteen VII mukaisesti.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos viljelijä aloittaa
maataloustoimintansa viitekaudella, keskiarvon on perustuttava niihintukiin, jotka hänelle myönnettiin sinä kalenterivuotena tai niinä kalen-terivuosina, joiden aikana hän harjoitti maataloustoimintaa.
38 artikla
Viitekausi
Viitekausi käsittää kalenterivuodet 2000, 2001 ja 2002.
39 artikla
Asetuksessa (EY) N:o 1259/1999 säädettyjen tuen mukauttamisen
ja täydentävien ehtojen soveltaminen
Jos asetuksen (EY) N:o 1259/1999 3 ja 4 artiklaa sovelletaan viitekau-
della, liitteessä VII tarkoitetut määrät ovat määrät, jotka olisimyönnetty ennen mainittujen artiklojen soveltamista.
40 artikla
Viljelijän kohtaamat vaikeudet
1. Poiketen siitä, mitä 37 artiklassa säädetään, viljelijän, jonka
tuotantoa ovat viitekaudella vakavasti haitanneet ennen viitekautta taisen aikana ilmenneet ylivoimaiset esteet tai poikkeukselliset olosuhteet,voi pyytää, että viitemäärä laskettaisiin viitekauteen sisältyvän sellaisen
kalenterivuoden (sisältyvien kalenterivuosien) perusteella, jona (joina)
ylivoimaiset esteet tai poikkeukselliset olosuhteet eivät vaikuttaneet.
2. Jos ylivoimaiset esteet tai poikkeukselliset olosuhteet vaikuttivat
koko viitekauteen, jäsenvaltion on laskettava viitemäärä ajanjakson1997-1999 perusteella. Kyseisessä tapauksessa 1 kohtaa sovelletaan
soveltuvin osin.
3. Viljelijän on ilmoitettava ylivoimaisista esteistä tai poikkeukselli-
sista olosuhteista - ja esitettävä niistä toimivaltaista viranomaistatyydyttävät todisteet - kirjallisesti viranomaiselle kunkin jäsenvaltionvahvistamassa määräajassa.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 21
▼B
4. Toimivaltaisen viranomaisen on hyväksyttävä ylivoimaiseksi
esteeksi tai poikkeuksellisiksi olosuhteiksi esimerkiksi seuraavat:
a) viljelijän kuolema;
b) viljelijän pitkäaikainen työkyvyttömyys;
c) vakava luonnononnettomuus, joka koskee merkittävää osaa tilan
maatalousmaasta;
d) kotieläintuotantoon tarkoitettujen tilan rakennusten tuhoutuminen
onnettomuudessa;
e) eläinkulkutauti, joka koskee viljelijän koko karjaa tai osaa siitä.
5. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin vilje-
lijöihin, joilla oli viitekaudella asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (1)j a
asetuksen (EY) N:o 1257/1999 mukaisia maatalouden ympäristösitou-muksia.
Siinä tapauksessa, että sitoumukset kattoivat sekä viitekauden että
tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kauden, jäsenvaltioiden on
vahvistettava objektiivisin perustein ja tavalla, jolla taataan viljelijöidentasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristy-minen, viitemäärä yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, jotkakomissio vahvistaa 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyänoudattaen.
41 artikla
Enimmäismäärä
1. Jäsenvaltion viitemäärien summa ei saa ylittää liitteessä VIII
tarkoitettua kansallista enimmäismäärää.
2. Jäsenvaltion on tarvittaessa tehtävä viitemäärille lineaarinen
prosentuaalinen vähennys enimmäismääränsä noudattamiseksi.
42 artikla
Kansallinen varanto
1. Jäsenvaltion on tehtävä 41 artiklan 2 kohdan mukaisen mahdol-
lisen vähennyksen jälkeen viitemäärille lineaarinen prosentuaalinenvähennys kansallisen varannon perustamiseksi. Tämä vähennys saa
olla enintään kolme prosenttia.
2. Kansalliseen varantoon on lisäksi sisällyttävä liitteessä VIII
tarkoitetun enimmäismäärän ja tilatukijärjestelmässä viljelijöillemyönnettävien viitemäärien yhteismäärän välinen erotus ennen 1kohdan toisessa virkkeessä tarkoitettua vähennystä.
3. Jäsenvaltiot voivat käyttää kansallista varantoaan myöntääkseen
viitemääriä ensisijaisesti viljelijöille, jotka aloittavat maataloustoimin-
tansa 31 päivän joulukuuta 2002 jälkeen tai vuonna 2002 saamatta
mitään suoraa tukea kyseisenä vuotena, objektiivisin perustein jatavalla, jolla taataan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja ehkäistäänmarkkinoiden ja kilpailun vääristyminen.
4. Jäsenvaltioiden on käytettävä kansallista varantoa viitemäärien
vahvistamiseksi objektiivisin perustein ja tavalla, jolla taataan viljeli-
jöiden tasapuolinen kohtelu ja ehkäistään markkinoiden ja kilpailun
vääristyminen, viljelijöille, jotka ovat erityistilanteessa, jonka komissiomäärittelee 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
5. Jäsenvaltiot voivat käyttää kansallista varantoa vahvistaakseen
objektiivisin perustein ja siten, että taataan viljelijöiden tasapuolinenkohtelu ja ehkäistään markkinoiden ja kilpailun vääristyminen,
viitemääriä sellaisilla alueilla toimiville viljelijöille, joihin sovelletaan
johonkin julkiseen interventioon liittyvää rakenneuudistus- ja/tai kehi-tysohjelmaa maan viljelemättä jättämisen välttämiseksi ja/tai2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 22
(1) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85, asetus kumottu asetuksella (EY) N:o 1257/
1999.
▼B
korvatakseen näillä alueilla toimiville viljelijöille koituvia erityisiä hait-
toja.
6. Sovellettaessa 3-5 kohtaa jäsenvaltiot voivat korottaa yksik-
köarvoa oikeuksien arvon alueellisen keskiarvon puitteissa ja/tai
viljelijöille jaettavien oikeuksien määrää.
7. Jäsenvaltioiden on suoritettava oikeuksien lineaarisia vähen-
nyksiä, jos niiden kansallinen varanto ei ole riittävä 3 ja 4 kohdassa
tarkoitettujen tapausten kattamiseksi.
8. Lukuun ottamatta perintönä tai ennakkoperintönä annettavien
oikeuksien siirtoa ja poiketen siitä, mitä 46 artiklassa säädetään,oikeuksia, jotka on vahvistettu kansallista varantoa käyttäen, ei saasiirtää viiden vuoden aikana niiden myöntämisestä.
Poiketen siitä, mitä 45 artiklan 1 kohdassa säädetään, oikeudet, joita ei
ole käytetty viiden vuoden jakson kunkin vuoden kuluessa, onvälittömästi palautettava kansalliseen varantoon.
9. Poiketen siitä, mitä 33 ja 43 artiklassa säädetään, jos tila tai sen
osa tai palkkio-oikeuksia myydään tai vuokrataan kuudeksi tai useam-maksi vuodeksi viitekaudella tai viimeistään 29 päivänä syyskuuta
2003 osa myyjälle tai vuokranantajalle myönnettävistä oikeuksista
voidaan palauttaa kansalliseen varantoon edellytyksin, jotka komissiomäärittelee 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3 LUKU
TUKIOIKEUDET
1j a k s o
Pinta-alaan perustuvat tukioikeudet
43 artikla
Tukioikeuksien määrääminen
1. Tukioikeus myönnetään viljelijälle hehtaarikohtaisesti jakamalla
viitemäärä niiden kaikkien hehtaarien kolmen vuoden keskiarvolla,
jotka viitekaudella oikeuttivat liitteessä VI lueteltuihin suoriin tukiin,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 48 artiklan soveltamista.
Tukioikeuksien kokonaismäärä on yhtä suuri kuin edellä mainittu
hehtaarien keskiarvo.
Edellä 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tukioikeuksien
kokonaismäärän on kuitenkin oltava yhtä suuri kuin niiden hehtaarienkeskiarvo, joita samalla kaudella käytettiin viitemäärien vahvistami-seksi,►
C1 ja näihin tukioikeuksiin sovelletaan 42 artiklan 8
kohtaa. ◄
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun hehtaarimäärään sisältyvät lisäksi:
a) liitteessä VII luetellun perunatärkkelyksen, kuivarehun ja siementen
tuen osalta hehtaarimäärä, jonka tuotannosta on viitekaudellamyönnetty liitteessä VII olevan B, D ja F kohdan mukaisesti lasket-
tavaa tukea;
b) viitekauden koko rehuala.
3. Tämän artiklan 2 kohdan b alakohdassa ’rehualalla’ tarkoitetaan
tilan pinta-alaa, joka oli komission asetuksen (EY) N:o 2419/2001 (
1)
5 artiklan mukaisesti koko kalenterivuoden käytettävissä eläinten2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 23
(1) Komission asetus (EY) N:o 2419/2001, annettu 11 päivänä joulukuuta 2001,
tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja
valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92
soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 327,
12.12.2001, s. 11), asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY)
N:o 2550/2001 (EYVL L 341, 22.12.2001, s. 105).
▼B
kasvatukseen, mukaan luettuina yhteiskäytössä ja sekaviljelyssä olevat
alat. Rehualaan ei lasketa mukaan:
— rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä,
— muiden yhteisön tukea saavien kasvien taikka pysyvien kasvien tai
puutarhakasvien viljelyssä käytettyjä aloja,
— aloja, jotka kuuluvat tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjes-
telmään, kuivarehun tukijärjestelmään taikka kansalliseen taiyhteisön kesannointijärjestelmään.
4. Hehtaarikohtaisia tukioikeuksia ei muuteta, ellei toisin säädetä.
44 artikla
Tukioikeuksien käyttö
1. Tukioikeudesta, johon liittyy tukikelpoinen hehtaari, maksetaan
tukioikeuden mukaisesti vahvistettu määrä.
2. ’Tukikelpoisilla hehtaareilla’ tarkoitetaan tilan maatalousalaa,
joka on ollut peltona tai pysyvänä laitumena, lukuun ottamatta pysy-
villä kasveilla, metsänä tai muussa kuin maatalouskäytössä olleitaaloja.
3. Viljelijän on ilmoitettava viljelylohkot, jotka vastaavat tukioi-
keuksiin liittyvää tukikelpoista hehtaarimäärää. Ylivoimaista estettä taipoikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta, kyseisten lohkojen on
oltava viljelijän käytössä vähintään 10 kuukautta alkaen päivästä, jonka
jäsenvaltio vahvistaa, kuitenkin aikaisintaan 1 päivästä syyskuuta sitävuotta edeltävänä kalenterivuotena, jona tilatukijärjestelmään osallistu-mista koskeva hakemus jätettiin.
4. Jäsenvaltiot voivat asiamukaisesti perustelluissa olosuhteissa
sallia viljelijän muuttaa ilmoitustaan edellyttäen, että tämä noudattaa
tukioikeuksiaan vastaavaa hehtaarien määrää ja ehtoja, jotka koskevattilatuen myöntämistä kyseiselle alalle.
45 artikla
Käyttämättömät tukioikeudet
1. Tukioikeus, jota ei ole käytetty kolmeen vuoteen, luovutetaan
kansalliseen varantoon.
2. Käyttämättömät tukioikeudet eivät kuitenkaan palaudu kansalli-
seen varantoon, jos kyseessä on 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuylivoimainen este tai siinä tarkoitetut poikkeukselliset olosuhteet.
46 artikla
Tukioikeuksien siirtäminen
1. Tukioikeudet voidaan siirtää ainoastaan samaan jäsenvaltioon
sijoittuneelle toiselle viljelijälle, paitsi kun on kyse perintönä tai ennak-
koperintönä annettavista oikeuksista.
Jälkimmäisessä tapauksessa tukioikeuksia voidaan kuitenkin käyttää
ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, jossa ne vahvistettiin.
Jäsenvaltio voi päättää, että tukioikeuksia voidaan siirtää tai käyttää
ainoastaan saman alueen sisällä.
2. Tukioikeudet voidaan siirtää myymällä tai muutoin lopullisesti
siirtämällä ne maa-alan kanssa tai ilman. Tukioikeuksien vuokraus taimuu samantyyppinen liiketoimi sallitaan sitä vastoin ainoastaan, jossiirrettyihin tukioikeuksiin liittyy vastaavan tukikelpoisen hehtaar-
imäärän siirto.
Edellä 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja ylivoimaisia esteitä tai poik-
keuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta viljelijä voi siirtäätukioikeutensa ilman maa-alaa vasta sitten, kun hän on käyttänyt 44artiklan mukaisesti vähintään 80 prosenttia tukioikeuksistaan vähintäänyhden kalenterivuoden aikana, tai kun hän on luovuttanut vapaaehtoi-2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 24
▼B
sesti kansalliseen varantoon kaikki tukioikeudet, joita hän ei ole
käyttänyt tilatukijärjestelmän ensimmäisen soveltamisvuoden aikana.
3. Jos tukioikeudet myydään maa-alan kanssa tai ilman, jäsenvaltiot
►C1 voivat yhteisön oikeuden yleisperiaatteita noudattaen ◄päättää,
että osa myydyistä tukioikeuksista palautetaan kansalliseen varantoontai että niiden yksikköarvoa alennetaan kansallisen varannon hyväksinoudattaen perusteita, jotka komissio vahvistaa 144 artiklan 2 kohdassa
tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
2j a k s o
Tukioikeudet, joihin sovelletaan erityisedellytyksiä
47 artikla
Maksut, jotka oikeuttavat tukioikeuksiin, joihin sovelletaan erityi-
sedellytyksiä
1. Poiketen siitä, mitä 43 ja 44 artiklassa säädetään, viitemäärään
sisällytetään seuraavat viitekaudella myönnetyistä tuista johtuvat
määrät 48 artiklassa ja liitteessä VII olevassa C kohdassa säädetyinedellytyksin:
a) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 5 artiklassa säädetty kausiporrastus-
palkkio;
b) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 11 artiklassa säädetty teurastus-
palkkio;
c) urospuolisista nautaeläimistä myönnettävä erityispalkkio ja
emolehmäpalkkio, jos viljelijä oli vapautettu eläintiheyttä koske-
vasta vaatimuksesta asetuksen (EY) N:o 1254/1999 12 artiklan 1
kohdan mukaisesti, edellyttäen, ettei viljelijä ole hakenut mainitunasetuksen 13 artiklassa säädettyä laajaperäistämispalkkiota;
d) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 14 artiklassa säädetyt lisätuet, jos ne
maksetaan tämän kohdan a, b ja c alakohdassa säädetyn tuen lisänä;
e) lammas- ja vuohitukijärjestelmässä säädetyt tuet:
— kalenterivuosina 2000 ja 2001 asetuksen (EY) N:o 2467/98 5
artiklan ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1323/90 (
1) 1 artiklan
mukaisesti,
— kalenterivuonna 2002 asetuksen (EY) N:o 2529/2001 4 ja 5
artiklan ja 11 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan ensimmäisen, toisenja neljännen luetelmakohdan mukaisesti.
2. Vuodesta 2007 alkaen ja poiketen siitä, mitä 33, 43 ja 44 artik-
lassa säädetään, 95 ja 96 artiklassa säädetystä lypsylehmäpalkkiosta jalisätuesta johtuvat vuonna 2007 myönnettävät määrät sisällytetään tila-tukijärjestelmään 48-50 artiklassa säädetyin edellytyksin.
48 artikla
Niiden tukioikeuksien määrittäminen, joihin sovelletaan erityisedel-
lytyksiä
Jos viljelijälle myönnettiin 47 artiklassa tarkoitettuja tukia, mutta
hänellä ei ollut 43 artiklassa tarkoitettuja hehtaareita viitekaudella, tai
jos hehtaarikohtainen oikeus johtaa yli 5 000 euroon, viljelijä on oikeu-tettu tukeen,
a) joka ensin mainitussa tapauksessa on yhtä suuri kuin niitä suoria
tukia vastaava viitemäärä, jotka hänelle myönnettiin kolmen vuoden
keskiarvokautena; ja
b) jälkimmäisessä tapauksessa kunkin 5 000 euron viitemäärän tai
viitemäärän osan osalta, joka vastaa niitä suoria tukia, jotka hänellemyönnettiin kolmen vuoden keskiarvokautena.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 25
(1) EYVL L 132, 23.5.1990, s. 17. Asetus kumottu asetuksella (EY) N:o 2529/
2001.
▼B
49 artikla
Edellytykset
1. Jollei tässä jaksossa toisin säädetä, tämän osaston muita
säännöksiä sovelletaan tukioikeuksiin, joihin sovelletaan erityisedelly-
tyksiä.
2. Poiketen siitä, mitä 36 artiklan 1 kohdassa ja 44 artiklan 1
kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi sallia viljelijän, jolla on sellaisia
tukioikeuksia, joiden osalta hänellä ei ollut hallussaan hehtaareja viite-kaudella, poiketa velvollisuudesta esittää oikeuksien määrää vastaavatukikelpoisten hehtaarien määrä edellyttäen, että hän säilyttää vähintään50 prosenttia viitekaudella harjoitetusta maataloustoiminnasta nautayk-sikköinä ilmaistuna.
Tukioikeuksia siirrettäessä siirronsaaja voi hyötyä 2 kohdassa
säädetystä poikkeuksesta ainoastaan, jos kaikki poikkeuksen piiriinkuuluvat tukioikeudet siirretään.
3. Edellä 48 artiklan mukaisesti määrättyjä tukioikeuksia ei muuteta.
50 artikla
Lypsylehmäpalkkio ja lisätuet
1. Rajoittamatta 48 artiklan soveltamista ja poiketen siitä, mitä 37 ja
43 artiklassa säädetään, viljelijä saa tukioikeutta kohden lisämäärän,joka saadaan jakamalla viljelijälle 95 ja 96 artiklan nojallamyönnettävät määrät niiden tukioikeuksien lukumäärällä, jotka viljelijä
omistaa vuonna 2007, lukuun ottamatta kesannointioikeuksia.
Jokaiseen viljelijän vuonna 2007 omistaman tukioikeuden yksikköar-
voon lisätään kyseinen lisämäärä.
2. Jos viljelijällä ei ole tukioikeuksia, 48 ja 49 artiklaa sovelletaan
soveltuvin osin. Edellä 48 artiklan soveltamiseksi ’hehtaarilla’ tarkoite-taan tässä tapauksessa tukikelpoisia hehtaareja, jotka viljelijä omistaa
vuonna 2007.
4 LUKU
MAANKÄYTTÖ TILATUKIJÄRJESTELMÄSSÄ
1j a k s o
Maan käyttö
51 artikla
Maan maatalouskäyttö
Viljelijät voivat käyttää 44 artiklan 3 kohdan mukaan ilmoitettuja vilje-
lylohkoja kaikkeen muuhun maataloustoimintaan paitsi pysyvienkasvien viljelyyn ja hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajär-jestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen(EY) N:o 2200/96 (
1) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden,
hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä 28
päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/
96 (2) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon sekä
muiden kuin niiden perunoiden tuotantoon, jotka on tarkoitettu peru-natärkkelyksen valmistukseen ja joille myönnetään tukea tämänasetuksen 93 artiklan nojalla.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 26
(1) EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 47/2003 (EYVL L 7, 11.1.2003, s. 64).
(2) EYVL L 297, 21.11.1996, s. 29, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 453/2002 (EYVL L 72,
14.3.2002, s. 9).
▼B
52 artikla
Hampun tuotanto
1. Jos tuotetaan CN-koodiin 5302 10 00 kuuluvaa hamppua, käytet-
tyjen lajikkeiden tetrahydrokannabinolipitoisuus ei saa ylittää 0,2:ta
prosenttia ja tuotannosta on täytynyt tehdä asetuksen (EY) N:o 1673/2000 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus tai sitoumus. Jäsenval-tioiden on perustettava järjestelmä, jonka avulla kasvientetrahydrokannabinolipitoisuus voidaan tarkastaa vähintään 30 prosen-
tilla kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun aloista, joista sopimus on
tehty tai sitoumus annettu. Jos jäsenvaltiot kuitenkin ottavat käyttööntällaisen viljelyn ennakkohyväksyntäjärjestelmän, vähimmäismäärä on20 prosenttia.
2. Tuen myöntämisen edellytykseksi asetetaan 144 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tiettyjen lajikkeidenvarmennettujen siementen käyttö ja ilmoitus kuiduntuotantoon tarkoi-tetun hampun aloista.
2j a k s o
Kesannointioikeudet
53 artikla
Kesannointioikeuksien määrittäminen
1. Poiketen siitä, mitä tämän asetuksen 37 ja 43 artiklassa säädetään,
jos viljelijän oli viitekautena kesannoitava osa tilansa maasta asetuksen
(EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti, liitteen VII
mukaisesti lasketun ja mukautetun pakollisen kesannointituen kolmenvuoden keskiarvoa ja pakollisen kesannoidun hehtaarimäärän kolmenvuoden keskiarvoa ei oteta huomioon tämän asetuksen 43 artiklassatarkoitettujen tukioikeuksien määrittämisessä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa viljelijälle
myönnetään hehtaarikohtainen tukioikeus (jäljempänä ’kesannointioi-keus’), joka lasketaan jakamalla kesannointituen kolmen vuodenkeskiarvo kesannoidun hehtaarimäärän kolmen vuoden keskiarvolla 1
kohdassa tarkoitetun mukaisesti.
Kesannointioikeuksien kokonaismäärän on oltava yhtä suuri kuin
pakollisten kesannoitujen hehtaarien keskiarvo.
54 artikla
Kesannointioikeuksien käyttö
1. Kesannointioikeus, johon liittyy kesannointioikeuskelpoinen
hehtaarimäärä, oikeuttaa kesannointioikeuden mukaisesti vahvistetun
määrän maksatukseen.
2. Poiketen siitä, mitä 44 artiklan 2 kohdassa säädetään, ’kesannoin-
tioikeuskelpoisella hehtaarilla’ tarkoitetaan tilan maatalousalaa, joka oli
peltona lukuun ottamatta alueita, jotka vuoden 2003 pinta-alatukihake-
musten määräpäivänä olivat pysyvillä kasveilla, metsänä tai muussakuin maatalouskäytössä tai pysyvänä laitumena olleita aloja.►
M1 Uusien jäsenvaltioiden osalta viittausta vuoden 2003 pinta-alatu-
kihakemusten määräpäivään on pidettävä viittauksena 30 päivään
kesäkuuta 2003. ◄
Seuraavat alat voidaan kuitenkin laskea kesannoiduiksi aloiksi
kesäkuun 28 päivän 1995 jälkeen tehdyn hakemuksen perusteella:
— asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22-24 artiklan nojalla kesannoidut
alat, joita ei ole otettu maanviljelykäyttöön tai muuhun tuottavaan
käyttöön kuin tämän asetuksen mukaisesti muun kuin kesannoidunmaan osalta on hyväksyttyä, tai
— alat, jotka on metsitetty asetuksen (EY) N:o 1257/1999 31 artiklan
mukaisesti.
3. Viljelijöiden on kesannoitava kesannointitukioikeuksiin oikeut-
tavat hehtaarit.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 27
▼B
4. Kesannoitujen alojen on oltava pinta-alaltaan vähintään 0,1
hehtaaria ja vähintään 10 metriä leveitä. Jäsenvaltiot saavat asianmu-kaisesti perustelluista ympäristösyistä hyväksyä vähintään viisi metriä
leveät ja pinta-alaltaan 0,05 hehtaarin suuruiset alueet.
5. Jäsenvaltiot voivat 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menet-
telyä noudattaen päätettävin edellytyksin poiketa tämän artiklan 2kohdan ensimmäisen alakohdan säännöksistä edellyttäen, että ne toteut-tavat toimia estääkseen kesannointioikeuskelpoisen maatalousmaankokonaismäärän merkittävän kasvun.
6. Poiketen siitä, mitä 36 artiklan 1 kohdassa ja 44 artiklan 1
kohdassa säädetään, kesannointioikeuksia on haettava ennen muita
tukioikeuksia.
7. Kesannointivelvoitetta sovelletaan edelleen kesannointioikeuksiin,
jotka siirretään.
55 artikla
Vapautus kesannoinnista
Viljelijää ei koske 54 artiklassa tarkoitettu kesannointivelvoite, jos
a) hänen koko tilansa koko tuotantoa hoidetaan maataloustuotteiden
luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkin-nöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetussa neuvoston
asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 (
1) säädettyjen velvoitteiden mukai-
sesti,
b) kesannoitua maa-alaa käytetään sellaisten yhteisössä valmistettavien
tuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei ole ensisijaisesti
tarkoitettu ihmis- tai eläinravinnoksi, edellyttäen että sovelletaan
tehokkaita valvontajärjestelmiä.
56 artikla
Kesannoidun maan käyttö
1. Kesannoitu maa on säilytettävä maatalouden ja ympäristön
kannalta hyvässä kunnossa 5 artiklan mukaisesti.
Sitä ei saa käyttää maataloustarkoituksiin eikä sillä saa tuottaa viljely-
kasveja kaupallisiin tarkoituksiin, tämän kuitenkaan rajoittamatta 55artiklan soveltamista.
2. Tähän maahan voidaan soveltaa viljelykiertoa.3. Jos sellaisten sivutuotteiden määrä, jotka on tarkoitettu ihmisten
tai eläinten ravinnoksi ja jotka todennäköisesti syntyvät sen seurauk-
sena, että öljysiemeniä viljellään kesannoidulla alalla 55 artiklan b
alakohdan mukaisesti, ylittää viljelijän kanssa tehtyjen sopimustenmukaisten ennakkotuotosmäärien perusteella miljoona tonnia vuodessailmaistuna vastaavana määränä soijapapujauhoa, kunkin sopimuksenperusteella tuotettavaa ennakkotuotosmäärää, joka voidaan käyttää
ihmisten tai eläinten ravinnoksi, alennetaan, jotta kokonaismäärä
saadaan rajoitetuksi miljoonaan tonniin.
4. Jäsenvaltiot saavat maksaa kansallisena tukena enintään 50
prosenttia niistä menoista, jotka aiheutuvat biomassatuotantoon tarkoi-tettujen monivuotisten kasvien viljelyalojen perustamisestakesannoidulla maalla.
57 artikla
Muiden säännösten soveltaminen
Jollei tässä jaksossa muuta säädetä, tämän osaston muita säännöksiä
sovelletaan kesannointioikeuksiin.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 28
(1) EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s.
1).
▼B
5 LUKU
ALUEELLINEN JA VALINNAINEN TÄYTÄNTÖÖNPANO
1j a k s o
Alueellinen täytäntöönpano
58 artikla
Edellä 41 artiklassa tarkoitetun enimmäismäärän alueellinen jaka-
minen
1. Jäsenvaltiot voivat viimeistään 1 päivään elokuuta 2004 mennessä
päättää soveltaa 1-4 luvussa säädettyä tilatukijärjestelmää alueellisellatasolla tässä jaksossa säädetyin edellytyksin.
2. Jäsenvaltioiden on määritettävä alueet objektiivisten perusteiden
mukaisesti.
Jäsenvaltioita, joissa on alle kolme miljoonaa tukikelpoista hehtaaria,
voidaan pitää yhtenä alueena.
3. Jäsenvaltion on jaettava 41 artiklassa tarkoitettu enimmäismäärä
alueiden kesken objektiivisten perusteiden mukaisesti.
59 artikla
Tilatukijärjestelmän alueellistaminen
1. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ja objektiivisin perus-
tein jäsenvaltiot voivat jakaa koko 58 artiklan nojalla vahvistetun
alueellisen enimmäismäärän tai osan siitä kaikkien niiden viljelijöiden
kesken, joiden tilat sijaitsevat asianomaisella alueella, mukaan lukienne viljelijät, jotka eivät täytä 33 artiklassa tarkoitettuja kelpoisuuseh-toja.
2. Jos koko alueellinen enimmäismäärä jaetaan, viljelijät saavat
tukioikeuksia, joiden yksikköarvo lasketaan jakamalla 58 artiklanmukaisesti vahvistettu alueellinen enimmäismäärä alueellisesti vahvis-
tetulla 44 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tukioikeuskelpoisella
hehtaarimäärällä.
3. Jos alueellinen enimmäismäärä jaetaan osittain, viljelijät saavat
tukioikeuksia, joiden yksikköarvo lasketaan jakamalla 58 artiklanmukaisesti vahvistetun alueellisen enimmäismäärän vastaava osaalueellisesti vahvistetulla 44 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tukioi-
keuskelpoisella hehtaarimäärällä.
Jos viljelijä voi myös saada oikeuksia, jotka lasketaan alueellisen enim-
mäismäärän jäljelle jäävästä osasta, kunkin hänelle jaetun oikeuden
alueellista yksikköarvoa, lukuun ottamatta kesannointioikeuksia, koro-tetaan viitemäärää vastaavalla määrällä jaettuna hänen 4 kohdanmukaisesti vahvistettujen oikeuksiensa määrällä.
Asetuksen 48 ja 49 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.4. Oikeuksien määrän viljelijää kohti on oltava yhtä suuri kuin
hehtaarimäärä, jonka viljelijä ilmoittaa 44 artiklan 2 kohdan mukaisestitilatukijärjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna 40 artiklan 4
kohdassa tarkoitettuja ylivoimaisia esteitä tai poikkeuksellisia olosuh-
teita lukuun ottamatta.
60 artikla
Maan käyttö
1. Jos jäsenvaltiot käyttävät 59 artiklassa säädettyä vaihtoehtoa,
viljelijät voivat 51 artiklasta poiketen ja tämän artiklan säännöstenmukaisesti käyttää myös 44 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitettujalohkoja, asetuksen (EY) N:o 2200/96 1 artiklan 2 kohdassa, asetuksen(EY) N:o 2201/96 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden sekämuiden kuin 93 artiklan nojalla tukea saavien perunatärkkelyksen2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 29
▼B
valmistukseen tarkoitettujen perunoiden tuotantoon, pysyvien kasvien
tuotantoa lukuunottamatta.
2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava hehtaarimäärä, joka voidaan
käyttää tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti jakamalla objektiivisinperustein 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon kansallisella
tasolla kolmivuotiskaudella 2000-2002 käytetty keskimääräinen
hehtaarimäärä 58 artiklan 2 kohdan nojalla määritettyjen alueidenkesken. Komissio vahvistaa kansallisen tason keskimääräisen hehtaar-imäärän ja alueellisen tason hehtaarimäärän 144 artiklan 2 kohdassatarkoitettua menettelyä noudattaen jäsenvaltion toimittamien tietojenperusteella.
3. Viljelijän on saatava kyseiselle alueelle 2 kohdan mukaisesti
vahvistetun enimmäismäärän rajoissa käyttää 1 kohdassa tarkoitettuavaihtoehtoa:
a) hänen 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon vuonna 2003
käyttämänsä hehtaarimäärän rajoissa;
b) tai jos sovelletaan soveltuvin osin 40 artiklaa ja 42 artiklan 4
kohtaa, muun sellaisen hehtaarimäärän rajoissa, joka on vahvistet-
tava objektiivisin perustein ja siten, että varmistetaan viljelijöidentasapuolinen kohtelu ja ehkäistään markkinoiden ja kilpailun vääris-tymät.
4. Viljelijöiden on 3 kohdan soveltamisen jälkeen käytettävissä
olevan hehtaarimäärän rajoissa saatava tuottaa 1 kohdassa tarkoitettujatuotteita hehtaarimäärällä, joka ei kuulu 3 kohdan soveltamisalaan, senhehtaarimäärän rajoissa, joka vastaa 1 kohdassa tarkoitettujen tuot-teiden tuotantoon vuonna 2004 ja/ tai 2005 käytettyä hehtaarimäärää,
siten että etusijalle asetetaan viljelijät, jotka jo vuonna 2004 tuottivat
mainittuja tuotteita vuonna 2004 käytetyn hehtaarimäärän rajoissa.
Jos 71 artiklaa sovelletaan, vuodet 2004 ja 2005 korvataan vastaavasti
tilatukijärjestelmän soveltamista edeltävällä vuodella ja sen soveltamis-vuodella.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen viljelijäkohtaisten enim-
mäismäärien määrittämiseksi jäsenvaltion on käytettävä viljelijänyksilöllisiä tietoja, jos niitä on saatavilla, tai muita riittäviä todisteita,joita viljelijä on sille toimittanut.
6. Tämän artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti hyväksytyt hehtaar-
imäärät eivät missään tapauksessa saa ylittää 44 artiklan 2 kohdanmukaista tukikelpoista hehtaarimäärää, joka on ilmoitettu tilatukijärjes-telmän ensimmäisenä soveltamisvuonna.
7. Lupa on käytettävä kyseisellä alueella yhdessä vastaavan tukioi-
keuden kanssa.
8. Komissio antaa viimeistään vuoteen 2007 mennessä neuvostolle
kertomuksen siitä, miten tämän artiklan täytäntöönpano jäsenvaltioissaon mahdollisesti vaikuttanut rakenteelliseen ja markkinakehitykseen.Komissio liittää kertomukseen tarvittaessa asianmukaisia ehdotuksia.
61 artikla
Nurmi
Jos 59 artiklaa sovelletaan, jäsenvaltiot voivat objektiivisten perus-
teiden mukaisesti myös vahvistaa alueellisen enimmäismäärän tai sen
osan puitteissa erilaisia oikeuksien yksikköarvoja jaettavaksi 59 artiklan
1 kohdassa tarkoitetuille viljelijöille vuoden 2003 pinta-alatukihake-musten määräpäivänä nurmena olevien hehtaarien ja muidentukioikeuskelpoisten hehtaarien tai vaihtoehtoisesti vuoden 2003 pinta-alatukihakemusten määräpäivänä pysyvänä laitumena olevienhehtaarien ja muiden tukioikeuskelpoisten hehtaarien osalta.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 30
▼B
62 artikla
Lypsylehmäpalkkio ja lisätuet
Poiketen siitä, mitä 47 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot
voivat päättää, että 95 ja 96 artiklassa säädetyistä lypsylehmäpalk-kioista ja lisätuista ►
C1 johtuvat määrät on kansallisella tai
alueellisella tasolla sisällytettävä osittain tai kokonaan
tilatukijärjestelmään ◄vuodesta 2005. Tämän kohdan nojalla vahvis-
tetut oikeudet muuttuvat vastaavasti.
Kyseisten tukien viitemäärä on yhtä suuri kuin 95 ja 96 artiklan mukai-
sesti myönnettävät määrät laskettuna sen vuoden maaliskuun 31 päivän
tilakohtaisen maidon viitemäärän perusteella, jona kyseiset tuet otettiin
kokonaan tai osittain tilatukijärjestelmän piiriin.
Edellä olevia 48 ja 50 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.
63 artikla
Tässä jaksossa vahvistettujen tukioikeuksien edellytykset
1. Jos 59 artiklaa sovelletaan, tämän jakson mukaisesti vahvistettuja
oikeuksia voi siirtää tai käyttää ainoastaan samalla alueella tai sell-aisten alueiden kesken, joilla hehtaarikohtaiset oikeudet ovat samat.
2. Jos 59 artiklaa sovelletaan, poiketen siitä, mitä 53 artiklassa
säädetään, viljelijä saa kyseisellä alueella kesannointioikeuksia.
Kesannointioikeuksien määrä vahvistetaan kertomalla tilatukijärjes-
telmän ensimmäisenä soveltamisvuonna ilmoitettu 54 artiklan 2
kohdassa tarkoitettu viljelijän tukikelpoinen maa kesannointivelvoite-prosentilla.
Kesannointivelvoiteprosentti lasketaan kertomalla pakollisen kesan-
noinnin 10 prosentin perusvelvoite suhteella, joka saadaan kun jaetaan
maa, jolle kyseisellä alueella on viitekaudella myönnetty►
C1 liitteessä VI tarkoitettua peltokasvien pinta-alatukea,
viitekaudella ◄ 54 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tukikelpoisella
maalla.
Kesannointioikeuksien arvo on 59 artiklan 2 kohdan tai tarvittaessa 59
artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti vahvistettutukioikeuksien alueellinen arvo.
Kesannointioikeuksia eivät saa viljelijät, joiden ilmoittama 54 artiklan
2 kohdassa tarkoitettu hehtaarimäärä on alhaisempi kuin hehtaarimäärä,
joka tarvittaisiin 92:ta tonnia liitteessä IX määriteltyä viljaa vastaavanmäärän tuottamiseen kyseisellä alueella sovellettavan aluejakosuunni-telman mukaisesti tilatukijärjestelmän soveltamista edeltävällevuodelle määritettyjen satojen perusteella; kyseinen hehtaarimääräjaetaan tämän artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetulla
suhteella.
3. Poiketen siitä, mitä 43 artiklan 4 kohdassa ja 49 artiklan 3
kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat myös päättää viimeistään 1päivänä elokuuta 2004 ►
C1 yhteisön oikeuden yleisperiaatteita
noudattaen, että ◄ tässä jaksossa vahvistettuja oikeuksia voidaan
muuttaa asteittain etukäteen vahvistettujen menettelyjen ja objektii-visten perusteiden mukaisesti.
4. Jollei tässä jaksossa muuta säädetä, tämän osaston muita
säännöksiä sovelletaan.
2j a k s o
Osittainen täytäntöönpano
64 artikla
Yleiset säännökset
1. Jäsenvaltio voi päättää viimeistään 1 päivänä elokuuta 2004, että
se soveltaa kansallisesti tai alueellisesti 1-4 luvuissa säädettyä tilatu-kijärjestelmää tässä jaksossa vahvistetuin edellytyksin.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 31
▼B
2. Komissio vahvistaa kunkin jäsenvaltion tekemän valinnan
mukaan 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisestienimmäismäärän kullekin 66, 67, 68 ja 69 artiklassa tarkoitetulle suor-
alle tilatuelle.
Enimmäismäärän on oltava yhtä suuri kuin kunkin suoran tuen osa 41
artiklassa tarkoitetussa kansallisessa enimmäismäärässä kerrottuna
vähennysprosenteilla, joita jäsenvaltiot soveltavat 66, 67, 68 ja 69artiklan mukaisesti.
Vahvistettujen enimmäismäärien kokonaismäärä on vähennettävä 41
artiklassa tarkoitetuista kansallisista enimmäismääristä 144 artiklan 2kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
3. Viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun kaikki jäsenvaltiot
ovat panneet tilatukijärjestelmän täytäntöön, tai viimeistään 31 päivänäjoulukuuta 2009 komissio toimittaa neuvostolle tarvittaessa aiheellisinehdotuksin varustetun kertomuksen seurauksista, joita 2 ja 3 jaksoissasäädettyjen vaihtoehtojen täytäntöönpanolla jäsenvaltioissa mahdolli-
sesti on ollut markkinoiden ja rakenteiden kehitykseen.
65 artikla
Oikeuksien vahvistaminen tämän jakson nojalla
1. Kun kaikki mahdolliset vähennykset on tehty 41 artiklan nojalla
viljelijöille myönnettävien oikeuksien osalta, sitä viitemäärän osaa,
joka johtuu kustakin 66, 67, 68 ja 69 artiklassa tarkoitetusta suorastatuesta, pienennetään prosenttimäärällä, jonka jäsenvaltiot vahvistavat66, 67, 68 ja 69 artiklassa vahvistetun rajan puitteissa.
2. Jollei tässä jaksossa muuta säädetä, tämän osaston muita
säännöksiä sovelletaan oikeuksiin, jotka on vahvistettu viitemääränjäljelle jäävän osan suhteen.
66 artikla
Peltokasvit
Jäsenvaltiot voivat peltokasvitukien osalta:
a) pidättää enintään 25 prosenttia 41 artiklassa tarkoitetusta kansallisen
enimmäismäärän osasta, joka vastaa liitteessä VI tarkoitettuja pelto-kasvien pinta-alatukia, pakollista kesannointitukea lukuun ottamatta.
Kyseisen jäsenvaltion on tässä tapauksessa ja 64 artiklan 2 kohdan
mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän rajoissa myönnettävä vilje-
lijöille vuosittain lisätukea.
Lisätuki myönnetään viljelijöille, jotka tuottavat liitteessä IX luetel-
tuja peltokasveja ja nurmisäilörehua niissä jäsenvaltioissa, joissamaissi ei ole perinteinen viljelykasvi. Tuki on hehtaariperusteinenja sen enimmäismäärä on 25 prosenttia hehtaarikohtaisesta liitteessäVI tarkoitetusta tuesta ja se myönnetään IV osaston 10 luvussa
säädettyjen edellytysten mukaisesti;
tai vaihtoehtoisesti
b) pidättää enintään 40 prosenttia 41 artiklassa tarkoitetusta kansallisen
enimmäismäärän osasta, joka vastaa liitteessä VI tarkoitettua durum-vehnästä maksettavaa lisätukea.
Kyseisen jäsenvaltion on tässä tapauksessa ja 64 artiklan 2 kohdan
mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän rajoissa myönnettävä vilje-lijöille vuosittain lisätukea.
Lisätuki myönnetään viljelijöille, jotka tuottavat liitteessä IX
lueteltua durumvehnää. Tuki on hehtaariperusteinen ja sen enim-mäismäärä on 40 prosenttia hehtaarikohtaisesta liitteessä VItarkoitetusta durumvehnän lisätuesta ja se on myönnetty taimyönnetään IV osaston 10 luvussa säädettyjen edellytysten mukai-sesti.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 32
▼B
67 artikla
Lammas- ja vuohipalkkiot
Jäsenvaltiot voivat pidättää enintään 50 prosenttia 41 artiklassa tarkoi-
tetusta kansallisen enimmäismäärän osasta, joka vastaa liitteessä VIlueteltuja lammas- ja vuohipalkkioita.
Kyseisen jäsenvaltion on tässä tapauksessa ja 64 artiklan 2 kohdan
mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän rajoissa myönnettävä viljeli-jöille vuosittain lisätukea.
Lisätuki myönnetään lampaita ja vuohia kasvattaville viljelijöille. Tuen
enimmäismäärä on 50 prosenttia liitteessä VI luetelluista IV osaston 11luvussa säädettyjen edellytysten mukaisesti myönnettävistä lammas- javuohipalkkioista.
68 artikla
Naudanlihapalkkiot
1. Jäsenvaltiot voivat naudanlihapalkkioiden osalta pidättää enintään
100 prosenttia 41 artiklassa tarkoitetusta kansallisen enimmäismääränosasta, joka vastaa liitteessä VI tarkoitettua vasikoiden teurastuspalk-
kiota.
Tässä tapauksessa ja 64 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettua
ylärajaa noudattaen kyseisen jäsenvaltion on maksettava viljelijöille
vuosittain lisätukea.
Lisätukea myönnetään enintään 100 prosenttia liitteessä VI tarkoite-
tusta, IV osaston 12 luvussa säädettyjen edellytysten mukaisesti
myönnettävästä vasikoiden teurastuspalkkiosta.
2. Jäsenvaltiot voivat myös
a) i) pidättää enintään 100 prosenttia 41 artiklassa tarkoitetusta
kansallisen enimmäismäärän osasta, joka vastaa liitteessä VItarkoitettua emolehmäpalkkiota.
Kyseisen jäsenvaltion on tässä tapauksessa ja 64 artiklan 2
kohdan mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän rajoissamyönnettävä viljelijöille vuosittain lisätukea.
Lisätuki myönnetään emolehmien pidosta. Tuen enimmäismäärä
on 100 prosenttia liitteessä VI tarkoitetusta IV osaston 12luvussa säädettyjen edellytysten mukaisesti myönnettävästäemolehmäpalkkiosta;
ja
ii) pidättää enintään 40 prosenttia 41 artiklassa tarkoitetusta kansal-
lisen enimmäismäärän osasta, joka vastaa liitteessä VItarkoitettua muiden nautaeläinten kuin vasikoiden teurastuspalk-
kiota.
Kyseisen jäsenvaltion on tässä tapauksessa ja 64 artiklan 2
kohdan mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän rajoissamyönnettävä viljelijöille vuosittain lisätukea.
Lisätuki myönnetään muiden nautaeläinten kuin vasikoiden teur-
astamisesta. Tuen enimmäismäärä on 40 prosenttia liitteessä VItarkoitetusta IV osaston 12 luvussa säädettyjen edellytystenmukaisesti myönnettävästä muiden nautaeläinten kuin vasikoiden
teurastuspalkkiosta;
tai vaihtoehtoisesti
b) i) pidättää enintään 100 prosenttia 41 artiklassa tarkoitetusta
kansallisen enimmäismäärän osasta, joka vastaa liitteessä VI
tarkoitettua muiden nautaeläinten kuin vasikoiden teurastuspalk-
kiota.
Kyseisen jäsenvaltion on tässä tapauksessa ja 64 artiklan 2
kohdan mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän rajoissa
myönnettävä viljelijöille vuosittain lisätukea.
Lisätuki myönnetään muiden nautaeläinten kuin vasikoiden teur-
astamisesta. Tuen enimmäismäärä on 100 prosenttia liitteessä VItarkoitetusta IV osaston 12 luvussa säädettyjen edellytysten2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 33
▼B
mukaisesti myönnettävästä muiden nautaeläinten kuin vasikoiden
teurastuspalkkiosta;
taikka vaihtoehtoisesti
ii) pidättää enintään 75 prosenttia 41 artiklassa tarkoitetusta kansal-
lisen enimmäismäärän osasta, joka vastaa liitteessä VI
tarkoitettua urospuolisten nautojen erityispalkkiota.
Kyseinen jäsenvaltio voi tässä tapauksessa ja 64 artiklan 2
kohdan mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän rajoissa antaaviljelijöille vuosittain lisätukea.
Lisätukea myönnetään enintään 75 prosenttia liitteessä VI tarkoi-
tetusta IV osaston 12 luvussa säädettyjen edellytysten mukaisestimyönnettävästä urospuolisten nautojen erityispalkkiosta.
69 artikla
Vapaaehtoinen täytäntöönpano tiettyjen maatalouden muotojen ja
laatutuotannon osalta
Jäsenvaltiot voivat pidättää enintään 10 prosenttia 41 artiklassa tarkoi-
tettujen kansallisten enimmäismäärän osasta, joka vastaa kutakinliitteessä VI tarkoitettua alaa. Peltokasvi-, naudanliha- ja vasikanliha-sekä lampaan- ja vuohenliha-aloilla kyseinen pidätys otetaan huomioon66, 67 ja 68 artiklassa vahvistettujen enimmäisosuuksien soveltami-
seksi.
Tässä tapauksessa ja ylittämättä 64 artiklan 2 kohdan mukaisesti
vahvistetun enimmäismäärän rajoissa asianomaisen jäsenvaltion onmyönnettävä vuosittain viljelijöille lisätukea sillä alalla tai niillä aloilla,joita pidätys koskee.
Lisätukea myönnetään tietyille maatalouden muodoille, jotka ovat
tärkeitä ympäristönsuojelun tai ympäristön tilan parantamisen kannaltataikka maataloustuotteiden laadun ja kaupan pitämisen kannalta, edelly-tyksin, jotka komissio määrittelee 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen.
3j a k s o
Vapaaehtoiset poissulkemiset
70 artikla
Eräiden suorien tukien vapaaehtoinen poissulkeminen
1. Jäsenvaltio voi päättää viimeistään 1 päivänä elokuuta 2004
sulkea pois tilatukijärjestelmästä:
a) yhden tai useamman suoran tuen, jota viitekaudella on myönnetty
seuraavien säännösten nojalla:
— asetuksen (EY) N:o 1251/1999 4 artiklan 4 kohta
— asetuksen (EY) N:o 2358/71 3 artikla.
Tässä tapauksessa sovelletaan 64 ja 65 artiklaa soveltuvin osin;
b) kaikki muut liitteessä VI luetellut suorat tuet, jotka myönnettiin
viitekaudella Ranskan merentakaisten departementtien, Azoreiden,Madeiran, Kanariansaarten ja Egeanmeren saarten viljelijöille sekä
viitekaudella seuraavien säännösten nojalla myönnetyt suorat tuet:
— asetuksen (ETY) N:o 2019/93 6 artikla
— asetuksen (EY) N:o 1452/2001 9 artikla— asetuksen (EY) N:o 1453/2001 13 artikla ja 22 artiklan 2-6
kohta
— asetuksen (EY) N:o 1454/2001 5 ja 6 artikla.
2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoi-
tettua suoraa tukea tämän asetuksen 64 artiklan 2 kohdan mukaisesti
vahvistettujen enimmäismäärien puitteissa edellytyksin, jotka on
vahvistettu tämän asetuksen IV osaston 3, 6 ja 7-13 luvussa, asetuksen(ETY) N:o 2019/93 6 artiklassa, asetuksen (EY) N:o 1452/2001 9 artik-lassa, asetuksen (EY) N:o 1453/2001 13 artiklassa ja 22 artiklan 2-4kohdassa sekä asetuksen (EY) N:o 1454/2001 5 artiklassa, sanotun2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 34
▼B
kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 2019/93 6 artiklan 2
kohdan, asetuksen (EY) N:o 1452/2001 9 artiklan 2 kohdan, asetuksen(EY) N:o 1453/2001 13 artiklan 2 kohdan ja 22 artiklan 2 kohdan sekä
asetuksen (EY) N:o 1454/2001 5 artiklan 2 kohdan soveltamista.
Vahvistettujen tuen enimmäismäärien kokonaismäärä vähennetään 41
artiklassa tarkoitetuista kansallisista enimmäismääristä 144 artiklan 2kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
4j a k s o
Vapaaehtoinen siirtyminen
71 artikla
Vapaaehtoinen siirtymäkausi
1. Jäsenvaltio voi päättää viimeistään 1 päivänä elokuuta 2004, että
se alkaa soveltaa tilatukijärjestelmää siirtymäkauden jälkeen, joka
päättyy joko 31 päivänä joulukuuta 2005 tai 31 päivänä joulukuuta
2006, jos tämä on perusteltua maatalouden erityisolosuhteiden vuoksi.
Jos kyseinen jäsenvaltio päättää soveltaa tilatukijärjestelmää ennen siir-
tymäkauden päättymistä, sen on tehtävä päätöksensä viimeistääntilatukijärjestelmän soveltamisvuotta edeltävän kalenterivuoden elokuun1 päivänä.
2. Siirtymäkauden aikana kyseisen jäsenvaltion on sovellettava liit-
teessä VI tarkoitettuja suoria tukia edellytyksin, jotka on vahvistettu
tämän asetuksen IV osaston 3, 6 ja 7-13 luvussa, asetuksen (ETY) N:o2019/93 6 artiklassa, asetuksen (EY) N:o 1452/2001 9 artiklassa,asetuksen (EY) N:o1453/2001 13 artiklassa ja 22 artiklan 2-4 kohdassaja asetuksen (EY) N:o 1454/2001 5 artiklassa, ylittämättä enim-mäismääriä, jotka vastaavat kyseisten suorien tukien osuutta 41
artiklassa tarkoitetusta kansallisesta enimmäismäärästä, jonka komissio
vahvistaa 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaenkunkin suoran tuen osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämänasetuksen 70 artiklan 2 kohdan soveltamista.
Kun kyse on kuivattujen rehujen tuesta, jäsenvaltioiden on
myönnettävä tuki edellytyksin, jotka määritellään 144 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, ylittämättä edellä mainit-
tuja talousarviorajoja.
3. Tilatukijärjestelmää sovelletaan sen kalenterivuoden tammikuun
1. päivänä, joka seuraa sitä kalenterivuotta, jolloin siirtymäkausipäättyy.
Tässä tapauksessa asianomaisen jäsenvaltion on tehtävä 58 artiklan 1
kohdassa, 63 artiklan 3 kohdassa, 64 artiklan 1 kohdassa ja 70 artik-
lassa tarkoitetut päätökset vuoden 2005 tai vaihtoehtoisesti vuoden
2006 elokuun 1 päivään mennessä tämän artiklan 1 kohdan nojallapäätetyn määräajan mukaisesti.
4. Komissio toteuttaa 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menet-
telyä noudattaen tarvittavat toimenpiteet, jos tämän siirtymäajansoveltaminen aiheuttaa yhteisön markkinoilla vakavaa kilpailun vääris-
tymistä, ja varmistaakseen yhteisön kansainvälisten velvoitteiden
noudattamisen.
6 LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANO UUSISSA JÄSENVALTIOISSA
71 a artikla
1. Jollei tässä luvussa muuta säädetä, tämän osaston säännöksiä
sovelletaan uusiin jäsenvaltioihin.
Tämän asetuksen 33, 34, 37, 38 ja 39 artiklaa, 40 artiklan 1, 2, 3 ja 5
kohtaa sekä 41, 42, 43, 47—50, 53 ja 58—63 artiklaa ei sovelleta.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 35
▼M1
▼M1
2. Kaikkien yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää soveltavien uusien
jäsenvaltioiden on tehtävä 64 artiklan 1 kohdassa ja 71 artiklan 1kohdassa tarkoitetut päätökset sitä vuotta edeltävän vuoden 1 päivään
elokuuta mennessä, jolloin se soveltaa maatilan tulotukijärjestelmää
ensimmäisen kerran.
71 b artikla
Tukihakemus
1. Viljelijöiden on toimitettava maatilan tulotukijärjestelmän
mukainen tukihakemuksensa määräpäivänä, jonka uudet jäsenvaltiot
vahvistavat, kuitenkin viimeistään 15 päivänä toukokuuta.
2. Jollei ole kyse 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista ylivoimaisista
esteistä tai poikkeuksellisista olosuhteista, tukioikeuksia ei jaeta viljeli-
jöille, jos he eivät jätä maatilan tulotukijärjestelmän ensimmäisensoveltamisvuoden 15 päivään toukokuuta mennessä maatilan tulotu-kijärjestelmää koskevaa hakemusta.
3. Jakamatta jääneitä tukioikeuksia vastaavat määrät palautuvat 71 d
artiklassa tarkoitettuun kansalliseen varantoon, ja niiden on oltavakäytettävissä uudelleen jakamista varten.
71 c artikla
Enimmäismäärä
Uusien jäsenvaltioiden kansalliset enimmäismäärät luetellaan liitteessä
VIII a.
71 d artikla
Kansallinen varanto
1. Kunkin uuden jäsenvaltion on tehtävä kansalliselle enim-
mäismäärälleen lineaarinen prosentuaalinen vähennys kansallisenvarannon perustamiseksi. Tämä vähennys ei voi olla suurempi kuin 3
prosenttia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 71 b artiklan 3 kohdan
soveltamista.
2. Uusien jäsenvaltioiden on käytettävä kansallista varantoa tukioi-
keuksien jakamiseksi komission 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen määrittelemässä erityistilanteessa oleville viljeli-jöille objektiivisin perustein ja tavalla, jolla taataan viljelijöidentasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristy-minen.
3. Maatilan tulotukijärjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna
uudet jäsenvaltiot voivat käyttää kansallista varantoa tukioikeuksien
jakamiseksi maatilan tulotukijärjestelmään siirtymisen vuoksi erityisti-
lanteessa oleville erityisalojen viljelijöille objektiivisin perustein jatavalla, jolla taataan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja vältetäänmarkkinoiden ja kilpailun vääristyminen. Tällaiset tukioikeudet jaetaanniiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio määrittelee 144 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
4. Soveltaessaan 2 ja 3 kohtaa uudet jäsenvaltiot saavat nostaa 5 000
euron rajoissa tukioikeuksien yksikköarvoa ja/tai viljelijöille myönnet-
tyjen tukioikeuksien määrää.
5. Uusien jäsenvaltioiden on suoritettava oikeuksien lineaarisia
vähennyksiä, jos niiden kansallinen varanto ei ole riittävä 2 ja 3kohdassa tarkoitettujen tapausten kattamiseksi.
6. Lukuun ottamatta perintönä tai ennakkoperintönä annettavien
oikeuksien siirtoa ja poiketen siitä, mitä 46 artiklassa säädetään, kansal-lista varantoa käyttäen vahvistettuja oikeuksia ei saa siirtää viidenvuoden aikana niiden myöntämisestä.
Poiketen siitä, mitä 45 artiklan 1 kohdassa säädetään, oikeudet, joita ei
ole käytetty viiden vuoden jakson jokaisena vuotena, on välittömästipalautettava kansalliseen varantoon.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 36
▼M1
71 e artikla
Edellä 71 c artiklassa tarkoitetun enimmäismäärän alueellinen
jakaminen
1. Uusien jäsenvaltioiden on sovellettava maatilan tulotukijärjes-
telmää alueellisella tasolla.
2. Uusien jäsenvaltioiden on määritettävä alueet objektiivisten
kriteerien mukaisesti.
Uusia jäsenvaltioita, joissa on alle kolme miljoonaa tukikelpoista
hehtaaria, voidaan pitää yhtenä alueena.
3. Kunkin uuden jäsenvaltion on jaettava 71 c artiklassa tarkoitettu
kansallinen enimmäismääränsä 71 d artiklan mukaisten mahdollisten
vähennysten jälkeen alueiden kesken objektiivisia kriteereitä noudat-
taen.
71 f artikla
Maatilan tulotukijärjestelmän alueellistaminen
1. Kaikki viljelijät, joiden tilat sijaitsevat tietyllä alueella, saavat
tukioikeuksia, joiden yksikköarvo lasketaan jakamalla 71 e artiklanmukaisesti vahvistettu alueellinen enimmäismäärä alueellisesti vahvis-tetulla 44 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tukikelpoisellahehtaarimäärällä.
2. Oikeuksien määrän viljelijää kohti on oltava yhtä suuri kuin
hehtaarimäärä, jonka viljelijä ilmoittaa 44 artiklan 2 kohdan mukaisestimaatilan tulotukijärjestelmän ensimmäistä soveltamisvuotta varten, 40
artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja ylivoimaisia esteitä tai poikkeuksellisia
olosuhteita lukuun ottamatta.
3. Tukioikeuksia hehtaaria kohti ei saa muuttaa, jollei toisin säädetä.
71 g artikla
Maan käyttö
1. Viljelijät voivat 51 artiklasta poiketen ja tämän artiklan
säännösten mukaisesti käyttää myös 44 artiklan 3 kohdan mukaisesti
ilmoitettuja lohkoja asetuksen (EY) N:o 2200/96 (
1) 1 artiklan 2
kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 2201/96 (2) 1 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettujen tuotteiden sekä muiden kuin 93 artiklan nojalla tukeasaavien perunatärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen perunoidentuotantoon, monivuotisia viljelyksiä lukuun ottamatta.
2. Uusien jäsenvaltioiden on vahvistettava hehtaarimäärä, joka
voidaan käyttää 1 kohdan mukaisesti jakamalla objektiivisin perustein1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon kansallisella tasolla
kolmivuotiskaudella 2000—2002 käytetty keskimääräinen
hehtaarimäärä 71 e artiklan 2 kohdan nojalla määritettyjen alueidenkesken. Komissio vahvistaa kansallisen tason keskimääräisen hehtaar-imäärän ja alueellisen tason hehtaarimäärän 144 artiklan 2 kohdassatarkoitettua menettelyä noudattaen uuden jäsenvaltion toimittamientietojen perusteella.
3. Viljelijän on kyseiselle alueelle 2 kohdan mukaisesti vahvistetun
enimmäismäärän rajoissa saatava käyttää 1 kohdassa tarkoitettua vaih-toehtoa:
a) hänen 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon vuonna 2003
käyttämänsä hehtaarimäärän rajoissa;
b) edellä 71 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan säännöksistä
poiketen, jos sovelletaan soveltuvin osin 40 artiklaa ja 42 artiklan
4 kohtaa, jonkin sellaisen hehtaarimäärän rajoissa, joka on vahvistet-tava objektiivisin perustein ja siten, että varmistetaan viljelijöiden2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 37
(1) EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1.
(2) EYVL L 297, 21.11.1996, s. 29.
▼M1
tasapuolinen kohtelu ja ehkäistään markkinoiden ja kilpailun vääris-
tymät.
4. Viljelijöiden on 3 kohdan soveltamisen jälkeen käytettävissä
olevan hehtaarimäärän rajoissa saatava tuottaa 1 kohdassa tarkoitettuja
tuotteita hehtaarimäärällä, joka ei kuulu 3 kohdan soveltamisalaan, senhehtaarimäärän rajoissa, joka vastaa 1 kohdassa tarkoitettujen tuot-teiden tuotantoon vuonna 2004 ja/tai 2005 käytettyä hehtaarimäärää,siten että etusijalle asetetaan viljelijät, jotka jo vuonna 2004 tuottivatmainittuja tuotteita vuonna 2004 käytetyn hehtaarimäärän rajoissa.
Jos 71 artiklaa tai 143 b artiklaa sovelletaan, vuosi 2004 korvataan
maatilan tulotukijärjestelmän soveltamista edeltävällä vuodella ja vuosi2005 korvataan sen soveltamisvuodella.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen viljelijäkohtaisten enim-
mäismäärien määrittämiseksi uusien jäsenvaltioiden on käytettäväviljelijän yksilöllisiä tietoja, jos niitä on saatavilla, tai muita riittäviä
todisteita, joita viljelijä on niille toimittanut.
6. Edellä 3 ja 4 kohdan mukaisesti hyväksytyt hehtaarimäärät eivät
missään tapauksessa saa ylittää 44 artiklan 2 kohdan mukaista tukikel-poista hehtaarimäärää, joka on ilmoitettu maatilan tulotukijärjestelmänensimmäisenä soveltamisvuonna.
7. Lupa on käytettävä kyseisellä alueella yhdessä vastaavan tukioi-
keuden kanssa.
8. Edellä 60 artiklassa tarkoitetun kertomuksen on koskettava myös
uusien jäsenvaltioiden suorittamaa täytäntöönpanoa.
71 h artikla
Niityt
Uudet jäsenvaltiot voivat puolueettomien kriteerien mukaisesti myös
vahvistaa alueellisen enimmäismäärän tai sen osan puitteissa erilaisiaoikeuksien yksikköarvoja jaettavaksi 71 f artiklan 1 kohdassa tarkoite-tuille viljelijöille nurmena olevien hehtaarien, sellaisina kuin ne onmääritelty 30 päivänä kesäkuuta 2003, ja muiden tukikelpoisten
hehtaarien tai vaihtoehtoisesti monivuotisena laitumena olevien
hehtaarien, sellaisina kuin ne on määritelty 30 päivänä kesäkuuta2003, ja muiden tukikelpoisten hehtaarien osalta.
71 i artikla
Lypsylehmäpalkkio ja lisätuet
Vuodesta 2007 alkaen 95 ja 96 artiklassa säädetyistä lypsylehmäpalk-
kioista ja lisätuista johtuvat vuonna 2007 myönnettävät määrätsisällytetään maatilan tulotukijärjestelmään.
Uudet jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää, että 95 ja 96 artiklassa
säädetyistä lypsylehmäpalkkioista ja lisätuista johtuvat määrät on sisäl-
lytettävä osittain tai kokonaan maatilan tulotukijärjestelmään vuodesta2005 alkaen. Tämän kohdan nojalla vahvistetut oikeudet muuttuvatvastaavasti.
Kyseisiä tukia koskevien oikeuksien vahvistamiseksi käytettävä määrä
on yhtä suuri kuin 95 ja 96 artiklan mukaisesti myönnettävät määrät
laskettuna sen vuoden maaliskuun 31 päivän tilakohtaisen maidon
viitemäärän perusteella, jona kyseiset tuet otettiin kokonaan tai osittainmaatilan tulotukijärjestelmän piiriin.
Poiketen siitä, mitä asetuksen 71 a artiklan 1 kohdassa säädetään, 48,
49 ja 50 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.
71 j artikla
Kesannointioikeudet
1. Viljelijät saavat osan tukioikeuksistaan kesannointioikeuksien
muodossa.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 38
▼M1
2. Kesannointioikeuksien määrä on vahvistettava kertomalla
maatilan tulotukijärjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna ilmoi-tettu 54 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu viljelijän tukikelpoinen maa
sovellettavalla kesannointivelvoiteprosentilla.
Kesannointivelvoiteprosentti on laskettava kertomalla pakollisen kesan-
noinnin 10 prosentin perusvelvoite kyseisellä alueella sovellettavalla
suhteella, joka saadaan kun jaetaan 101 artiklan kolmannessa alakoh-
dassa tarkoitettu alueellinen perusala / tarkoitetut alueelliset perusalat54 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tukikelpoisella maalla.
3. Kesannointioikeuksien arvo on 71 f artiklan 1 kohdan mukaisesti
vahvistettu tukioikeuksien alueellinen arvo.
4. Edellä 1—3 kohdan säännöksiä ei sovelleta viljelijöihin, joiden
ilmoittama 54 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hehtaarimäärä on alhai-
sempi kuin hehtaarimäärä, joka tarvitaan 92 viljatonnia vastaavanmäärän tuottamiseen liitteessä IX määritellyllä tavalla liitteessä XI btarkoitetun, siinä uudessa jäsenvaltiossa, jossa tila sijaitsee, sovellet-tavan viitesadon perusteella; kyseinen hehtaarimäärä jaetaan 2 kohdantoisessa alakohdassa tarkoitetulla suhteella.
71 k artikla
Tukioikeuksien edellytykset
1. Poiketen siitä, mitä 46 artiklan 1 kohdassa säädetään, tämän luvun
mukaisesti vahvistetut oikeudet voi siirtää ainoastaan samalla alueella
tai sellaisten alueiden kesken, joilla hehtaarikohtaiset oikeudet ovat
samat.
2. Uudet jäsenvaltiot voivat myös päättää maatilan tulotukijärjes-
telmän ensimmäistä soveltamisvuotta edeltävän vuoden 1 päivään
elokuuta mennessä yhteisön oikeuden yleisperiaatetta noudattaen, että
tässä luvussa vahvistettuja tukioikeuksia voidaan muuttaa asteittainetukäteen vahvistettujen menettelyjen ja objektiivisten kriteerienmukaisesti.
71 l artikla
Vapaaehtoinen täytäntöönpano
1. Tämän asetuksen 5 luvun 2, 3 ja 4 jaksoa sovelletaan uusiin
jäsenvaltioihin tässä artiklassa vahvistettuja edellytyksiä noudattaen.Mainittua 4 jaksoa ei kuitenkaan sovelleta uusiin jäsenvaltioihin, jotkasoveltavat 143 b artiklassa tarkoitettua yhtenäisen pinta-alatuen järjes-
telmää.
2. Tämän asetuksen 5 luvun 2 ja 3 jaksossa olevia viittauksia 41
artiklaan erityisesti kansallisen enimmäismäärän (kansallisten enim-
mäismäärien) osalta on pidettävä viittauksina 71 c artiklaan.
3. Edellä 64 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen on sisäl-
lettävä tässä luvussa vahvistetut vaihtoehdot.
IV OSASTO
MUUT TUKIJÄRJESTELMÄT
1 LUKU
DURUMVEHNÄN ERITYINEN LAATUPALKKIO
72 artikla
Soveltamisala
Tukea myönnetään CN-koodiin 1001 10 00 kuuluvan durumvehnän
tuottajille tässä luvussa säädetyin edellytyksin.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 39
▼B
▼B
73 artikla
Määrä ja tukikelpoisuus
1. Tuen määrä on 40 euroa hehtaaria kohden.
2. Tuen myöntämisen edellytyksenä on, että käytetään tietty määrä
tuotantoalueella korkealaatuisiksi suurimoiden ja pastavalmisteidentuotannossa tunnustettujen lajikkeiden varmennettuja siemeniä.
74 artikla
Pinta-alat
1. Tukea myönnetään kansallisille perusaloille liitteessä X luetel-
luilla perinteisillä tuotantoalueilla.
Perusalat ovat seuraavat:
Kreikka 617 000 ha
Espanja 594 000 haRanska 208 000 haItalia 1 646 000 haKypros 6 183 haUnkari 2 500 haItävalta 7 000 haPortugali 118 000 ha
2. Jäsenvaltio voi jakaa perusalansa osa-aloihin määrittelemiensä
puolueettomien perusteiden mukaisesti.
75 artikla
Pinta-alan ylitys
1. Jos pinta-ala, jolle tukea haetaan, ylittää perusalan, viljelijäkoh-
taista alaa, jolle tukea haetaan, vähennetään samassa suhteessa
kyseisenä vuonna.
2. Jos jäsenvaltio jakaa perusalansa osa-aloihin, 1 kohdan mukaista
vähennystä sovelletaan ainoastaan niiden osa-alueiden viljelijöihin,
joilla raja on ylitetty. Kyseinen vähennys tehdään, kun asianomaisessajäsenvaltiossa ne osa-alueiden alat, joilla rajoja ei ole ylitetty, on jaettuuudelleen osa-alueille, joilla kyseiset rajat on ylitetty.
2 LUKU
VALKUAISKASVIPALKKIO
76 artikla
Soveltamisala
Tukea myönnetään valkuaiskasvien tuottajille tässä luvussa säädetyin
edellytyksin.
Valkuaiskasveilla tarkoitetaan:
— CN-koodiin 0713 10 kuuluvia herneitä,
— CN-koodiin 0713 50 kuuluvia härkäpapuja,— CN-koodiin ex 1209 29 50 kuuluvia makeita lupiineja.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 40
▼M1
▼B
▼B
77 artikla
Määrä ja tukikelpoisuus
Tuki on 55,57 euroa hehtaarilta valkuaiskasveja, joiden sato on korjattu
maitotuleentumisasteen saavuttamisen jälkeen.
Kasvit, jotka on kasvatettu täysimääräisesti kylvetyillä ja paikallisten
vaatimusten mukaisesti viljellyillä aloilla mutta jotka eivät saavuta
maitotuleentumisastetta asianomaisen jäsenvaltion tunnustamien poik-keuksellisten sääolojen vuoksi, ovat kuitenkin tukikelpoisiaedellyttäen, että kyseisiä aloja ei käytetä mihinkään muuhun tarkoituk-seen ennen kyseistä kasvuvaihetta.
78 artikla
Pinta-ala
1. Käyttöön otetaan 1 600 000 hehtaarin taattu enimmäispinta-ala,
josta tukea voidaan maksaa.
2. Jos pinta-ala, jolle tukea haetaan, ylittää taatun enimmäispinta-
alan, viljelijäkohtaista alaa, jolle tukea haetaan, vähennetään suhteessakyseisenä vuonna 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyänoudattaen.
3 LUKU
RIISIN LAJIKOHTAINEN TUKI
79 artikla
Soveltamisala
Tukea myönnetään CN-koodiin 1006 10 kuuluvan riisin tuottajille tässä
luvussa vahvistetuin edellytyksin.
80 artikla
Määrä ja tukikelpoisuus
1. Hehtaarikohtainen tuki myönnetään riisille kylvetylle viljelyalalle,
jonka satoa ei korjata ainakaan ennen kukinnan alkua tavanomaisissakasvuoloissa.
Kasvit, jotka on kasvatettu täysimääräisesti kylvetyillä ja paikallisten
vaatimusten mukaisesti viljellyillä aloilla mutta jotka eivät saavuta
kukinta-astetta asianomaisen jäsenvaltion tunnustamien poikkeuksel-listen sääolojen vuoksi, ovat kuitenkin tukikelpoisia edellyttäen, ettäkyseisiä aloja ei käytetä mihinkään muuhun tarkoitukseen ennenkyseistä kasvuvaihetta.
2. Tuki on seuraavanlainen, ja se perustuu asianomaisten jäsenval-
tioiden satoihin:
Markkinointivuosi
2004/2005 ja jos
sovelletaan 71 artiklaa
(euroa/ha)Markkinointivuosi
2005/2006 ja seuraavat
(euroa/ha)
Kreikka 1 323,96 561,00
Espanja 1 123,95 476,25
Ranska:
— Manner-Ranska 971,73 411,75
— Ranskan Guyana 1 329,27 563,25
Italia 1 069,08 453,00
Unkari 548,70 232,50
Portugali 1 070,85 453,752003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 41
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
81 artikla
Alat
Vahvistetaan jokaiselle tuottajajäsenvaltiolle kansallinen perusala.
Ranskalle vahvistetaan kuitenkin kaksi perusalaa. Perusalat ovat seur-
aavat:
Kreikka 20 333 ha
Espanja 104 973 haRanska:— Manner-Ranska 19 050 ha— Ranskan Guyana 4 190 haItalia 219 588 haUnkari 3 222 haPortugali 24 667 ha
Jäsenvaltio voi jakaa perusalansa tai alansa osaperusaloihin määrittele-
miensä objektiivisten perusteiden mukaisesti.
82 artikla
Pinta-alojen ylitys
1. Jos jossakin jäsenvaltiossa ala, jolla jonakin tiettynä vuonna
viljellään riisiä, ylittää 81 artiklassa tarkoitetun perusalan, tuottajakoh-
taista alaa, jolle tukea haetaan, vähennetään samassa suhteessa
kyseisenä vuonna.
2. Jos jäsenvaltio jakaa perusalansa osa-aloihin, 1 kohdan mukaista
vähennystä sovelletaan ainoastaan niiden osa-alueiden viljelijöihin,
joilla raja on ylittynyt. Kyseinen vähennys tehdään, kun asianomaisessajäsenvaltiossa ne osa-alueiden alat, joilla rajat eivät ole ylittyneet, onjaettu uudelleen osa-alueille, joilla kyseiset rajat ovat ylittyneet.
4 LUKU
PÄHKINÖIDEN PINTA-ALATUKI
83 artikla
Yhteisön tuki
1. Pähkinöiden tuottajille myönnetään yhteisön tukea tässä luvussa
säädetyin edellytyksin.
Pähkinöillä tarkoitetaan:
— CN-koodeihin 0802 11 ja 0802 12 kuuluvia manteleita,
— CN-koodeihin 0802 21 ja 0802 22 kuuluvia hasselpähkinöitä ja
filbertspähkinöitä,
— CN-koodeihin 0802 31 ja 0802 32 kuuluvia saksanpähkinöitä,
— CN-koodiin 0802 50 kuuluvia pistaasipähkinöitä,
— CN-koodiin 1212 10 10 kuuluvaa johanneksenleipää.
2. Jäsenvaltiot voivat eriyttää tuen tuotteiden mukaan tai lisäämällä
tai vähentämällä jäljempänä 84 artiklan 3 kohdassa vahvistettuja taat-tuja kansallisia aloja (jäljempänä 'taattu kansallinen ala'). Tiettynävuonna myönnetyn tuen määrä ei kuitenkaan saa olla missään jäsenval-tiossa 84 artiklan 1 kohdassa mainittua enimmäismäärää suurempi.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 42
▼B
▼M1
84 artikla
Alat
1. Jäsenvaltio myöntää yhteisön tukea sen enimmäismäärän puit-
teissa, joka lasketaan kertomalla sille 3 kohdassa vahvistetun taatunkansallisen alan hehtaarien määrä keskimääräisen tuen määrällä, joka
on 120,75 euroa.
2. Käyttöön otetaan 812 400 hehtaarin taattu enimmäispinta-ala.3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu taattu enimmäispinta-ala jaetaan
taattuihin kansallisiin aloihin seuraavasti:
Taatut kansalliset alat
Belgia 100 ha
Saksa 1 500 haKreikka 41 100 haEspanja 568 200 haRanska 17 300 haItalia 130 100 haKypros 5 100 haLuxemburg 100 haUnkari 2 900 haAlankomaat 100 haItävalta 100 haPuola 1 000 haPortugali 41 300 haSlovenia 300 haSlovakia 3 100 haYhdistynyt kunin-
gaskunta100 ha
4. Jäsenvaltio voi jakaa taatun kansallisen alansa osa-aloihin
puolueettomin perustein erityisesti alueellisella tasolla tai suhteessatuotantoon.
85 artikla
Osa-alojen ylitys
Jos jäsenvaltio jakaa taatun kansallisen alansa osa-aloihin ja yksi tai
useampi osa-ala ylittyy, viljelijäkohtaista alaa, jolle yhteisön tukeahaetaan, vähennetään samassa suhteessa kyseisenä vuonna niiden osa-
alueiden viljelijöiltä, joissa raja on ylitetty. Kyseinen vähennys tehdään,
kun asianomaisessa jäsenvaltiossa ne osa-alueiden alat, joilla rajoja eiole ylitetty, on jaettu uudelleen osa-alueille, joilla kyseiset rajat onylitetty.
86 artikla
Tukikelpoisuusedellytykset
1. Yhteisön tuen maksaminen edellyttää erityisesti vähimmäispalsta-
koon ja puutiheyden noudattamista.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 43
▼B
▼B
2. Hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 18
päivänä toukokuuta 1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o1035/72 (
1) 14 artiklan b alakohdassa tarkoitettuihin parannussuunnitel-
miin kuuluvat alat voivat saada tämän järjestelmän mukaista tukea sitä
vuotta, jona parannussuunnitelman voimassaolo päättyy, seuraavanvuoden 1 päivästä tammikuuta.
3. Jäsenvaltiot voivat asettaa yhteisön tuen myöntämisen edellytyk-
seksi sen, että viljelijä kuuluu asetuksen (EY) N:o 2200/96 11 tai 14
artiklan mukaisesti hyväksyttyyn tuottajaorganisaatioon.
4. Sovellettaessa 3 kohdan säännöstä jäsenvaltiot voivat päättää
maksaa 1 kohdassa tarkoitetun tuen tuottajaorganisaatiolle sen jäsentenpuolesta. Tuottajaorganisaation saaman tuen määrä on maksettava orga-
nisaation jäsenille. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin valtuuttaa
tuottajaorganisaation vähentämään yhteisön myöntämästä tuenmäärästä enintään kahden prosentin korvauksena jäsenilleen toimitta-mista palveluista.
87 artikla
Kansallinen tuki
1. Jäsenvaltiot voivat myöntää yhteisön tuen lisäksi kansallista tukea
enintään 120,75 euroa hehtaaria kohden vuosittain.
2. Tätä kansallista tukea voidaan myöntää ainoastaan yhteisön tukea
saaville aloille.
3. Jäsenvaltiot voivat asettaa kansallisen tuen myöntämisen edelly-
tykseksi sen, että viljelijä kuuluu asetuksen (EY) N:o 2200/96 11 tai14 artiklan mukaisesti hyväksyttyyn tuottajaorganisaatioon.
5 LUKU
ENERGIAKASVIEN TUKI
88 artikla
Tuki
Energiakasveille kylvetyille aloille myönnetään tukea 45 euroa
hehtaaria kohden tässä luvussa säädetyin edellytyksin.
Energiakasveilla tarkoitetaan viljelykasveja, joita toimitetaan pääasiassa
seuraavien energiatuotteiden tuotantoon:
— liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden
käytön edistämisestä 8 päivänä toukokuuta 2003 annetun Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/30/EY (
2) 2 artiklan 2
kohdassa mainitut biopolttoaineiksi katsottavat tuotteet
— biomassasta tuotettu sähkö- ja lämpöenergia.
89 artikla
Pinta-alat
1. Käyttöön otetaan 1 500 000 hehtaarin taattu enimmäispinta-ala,
josta tukea voidaan maksaa.
2. Jos pinta-ala, jolle tukea haetaan, ylittää taatun enimmäispinta-
alan, viljelijäkohtaista alaa, jolle tukea haetaan, vähennetään suhteessa
kyseisenä vuonna 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyänoudattaen.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 44
(1) EYVL L 118, 20.5.1972, s. 1, asetus kumottu asetuksella (EY) N:o 2200/96.
(2) EUVL L 123, 17.5.2003, s. 42.
▼M1
90 artikla
Tukikelpoisuusedellytykset
Tukea myönnetään ainoastaan aloille, joiden tuotannosta on tehty vilje-
lijän ja jalostusteollisuuden välinen sopimus, paitsi jos viljelijä toteuttaajalostuksen itse tilallaan.
Aloja, joihin on sovellettu energiaviljelyjärjestelmää, ei voida laskea
asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 1 kohdassa ja tämän
asetuksen 54 artiklan 2 kohdassa, 63 artiklan 2 kohdassa, 71 j artiklassa
ja 107 artiklan 1 kohdassa esitetyn kesannointivelvoitteen mukaiseksikesannoksi.
91 artikla
Energiakasvien luettelon uudelleentarkastelu
Tuotteita voidaan lisätä 88 artiklaan tai poistaa siitä 144 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
92 artikla
Energiakasvijärjestelmän uudelleentarkastelu
Komissio esittää 31 päivään joulukuuta 2006 mennessä neuvostolle
kertomuksen järjestelmän toteuttamisesta. Tarvittaessa kertomukseen
liitetään aiheelliset ehdotukset ja huomioon otetaan biopolttoaineitakoskevan EU:n aloitteen täytäntöönpano.
6 LUKU
TÄRKKELYSPERUNAN TUKI
93 artikla
Tuki
Käyttöön otetaan tuki perunatärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen
perunoiden tuottajille. Tukea sovelletaan siihen perunamäärään, jokatarvitaan yhden tärkkelystonnin valmistukseen. Se on:
— 110,54 euroa markkinointivuonna 2004/2005, ja jos sovelletaan 71
artiklaa
— 66,32 euroa markkinointivuonna 2005/2006 ja sitä seuraavina
vuosina
Tukea mukautetaan perunoiden tärkkelyspitoisuuden mukaan.
94 artikla
Edellytykset
Tuki maksetaan ainoastaan niistä perunamääristä, joita koskee perunan-
tuottajan ja tärkkelyksenvalmistajan välinen viljelysopimus tällaiselle
yritykselle myönnetyn kiintiön, sellaisena kuin siihen viitataan
asetuksen (EY) N:o 1868/94 2 artiklan 2 tai 4 kohdassa, rajoissa.
LUKU 7
LYPSYLEHMÄPALKKIOT JA LISÄTUET
95 artikla
Lypsylehmäpalkkiot
1. Vuosien 2004-2007 välisenä aikana maidontuottajat voivat saada
lypsylehmäpalkkion. Se myönnetään kalenterivuosittain tilakohtaisestija tilan käytössä olevana tonneina ilmaistuna maidon tilakohtaisenaviitemääränä.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 45
▼B
▼M1
▼B
▼B
2. Tilan käytössä 31 päivänä maaliskuuta kyseisenä kalenterivuonna
oleva tonneina ilmaistu maidon tilakohtainen viitemäärä kerrotaan seur-aavilla luvuilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan säännösten
sekä 4 kohdan soveltamisesta johtuvien vähennysten soveltamista:
— 8,15 euroa/t kalenterivuonna 2004,
— 16,31 euroa/t kalenterivuonna 2005,— 24,49 euroa/t kalenterivuosina 2006 ja 2007, ja
sitä seuraavina kalenterivuosina, jos sovelletaan 70 artiklaa.
3. Niiden tuottajakohtaisten viitemäärien, jotka on tilapäisesti siir-
retty maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (
1) 16 artiklan
tai maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29 päivänä syys-
kuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 (2)2 9
päivänä syyskuuta 2003 artiklan mukaisesti 31 päivänä maaliskuutakyseisenä kalenterivuonna, katsotaan olevan sen tilan, jolle viitemääräton siirretty, käytössä tuona kalenterivuonna.
4. Edellä olevan 2 kohdan soveltamiseksi, jos kaikkien tilakohtaisten
viitemäärien summa 31 päivänä maaliskuuta kyseisenä kalenterivuonna
ylittää jossakin jäsenvaltiossa asetuksen (ETY) N:o 3950/92 liitteessä I
vahvistetun kyseisen jäsenvaltion markkinointivuoden 1999/2000 12kuukauden ajanjakson vastaavien kokonaismäärien summan, kyseisenjäsenvaltion on puolueettomin perustein toteutettava tarvittavat toimen-piteet alueellaan olevien tilakohtaisten palkkiokelpoisten viitemäärienkokonaismäärän pienentämiseksi vastaavasti kyseisen kalenterivuoden
osalta.
96 artikla
Lisätuet
1. Vuosien 2004-2007 välisenä aikana jäsenvaltioiden on maksettava
vuosittain alueensa tuottajille lisätukea, jonka yhteismäärä koostuu 2
kohdassa vahvistetuista yhteismääristä. Tällaiset tuet maksetaanpuolueettomin perustein tavalla, jolla varmistetaan tuottajien tasapuo-linen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristymistä.Näitä tukia ei lisäksi saa sitoa markkinahintojen vaihteluun.
Lisäpalkkioita myönnetään ainoastaan 95 artiklan 2 kohdassa vahvis-
tetun palkkion lisämääränä.
2. Lisätuet - yhteismäärät miljoonina euroina:
2004 20052006 ja
2007 (1)
Belgia 12,12 24,30 36,45
Tanska 16,31 32,70 49,05
Saksa 101,99 204,53 306,79
Kreikka 2,31 4,63 6,94
Espanja 20,38 40,86 61,29
Ranska 88,70 177,89 266,84
Irlanti 19,20 38,50 57,76
Italia 36,34 72,89 109,33
Luxemburg 0,98 1,97 2,96Alankomaat 40,53 81,29 121,93
Itävalta 10,06 20,18 30,272003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 46
(1) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 572/2003 (EYVL L 82, 29.3.2003, s.
20).
(2) Ks. tämän virallisen lehden sivu 123.▼C1
▼B
▼B
2004 20052006 ja
2007 (1)
Portugali 6,85 13,74 20,62
Suomi 8,81 17,66 26,49
Ruotsi 12,09 24,24 36,37
Yhdistynyt kuningaskunta 53,40 107,09 160,64
(1) Ja sitä seuraavina kalenterivuosina, jos sovelletaan 70 artiklaa.
97 artikla
Määritelmät
Tässä luvussa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1788/2003 5 artiklassa
säädettyjä 'tuottajan' määritelmiä.
8 LUKU
PELTOKASVIEN ERITYINEN ALUETUKI
98 artikla
Tuki
Jos sovelletaan 70 artiklaa, viljan, öljykasvien, pellavansiemenien sekä
kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun tuottajille Suomessaja Ruotsissa 62. leveyspiirin pohjoispuolella ja joillakin lähialueilla,joilla vallitsee vastaavat sääolosuhteet, jotka tekevät maatalouden
harjoittamisen erityisen vaikeaksi, myönnetään 24 euron erityistukea
kerrottuna sadoilla, jotka on määritelty kyseistä aluetta koskevassaaluejakosuunnitelmassa, sen enimmäismäärän puitteissa, jonkakomissio on vahvistanut 64 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja joka vastaa41 artiklassa tarkoitettuun enimmäismäärään kuuluvaa kyseisen tuen
osaa.
Kun haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän,
viljelijäkohtaista tukea on vähennettävä samassa suhteessa kyseisenävuonna.
9 LUKU
SIEMENTUET
99 artikla
Tuki
1. Jos sovelletaan 70 artiklaa, jäsenvaltioiden on myönnettävä
vuosittain liitteessä XI vahvistetut tuotantotuet liitteessä XI luetellun
yhden tai useamman lajin perussiemenille tai varmennetuille sieme-
nille.
2. Jos samalle varmentamista varten hyväksytylle alalle haetaan sekä
siementukea että tilatuen mukaista tukea, siemenille liitteen XI 1 ja 2kohdassa tarkoitettuja lajeja lukuun ottamatta myönnettävän tuenmäärästä on vähennettävä, kuitenkin enintään nollatasolle, kyseiselle
alalle tiettynä vuonna myönnettävä tilatuen määrä.
3. Haetun tuen määrä ei saa ylittää sitä enimmäismäärää, jonka
komissio on vahvistanut 64 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja joka vastaa41 artiklassa tarkoitettuun kansalliseen enimmäismäärään kuuluvaa
asianomaisia lajeja koskevien siementukien osaa. Uusien jäsenval-
tioiden osalta tämän enimmäismäärän on kuitenkin vastattava liitteessäXI a mainittuja määriä.
Jos haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän,
viljelijäkohtaista tukea vähennetään kyseisenä vuonna suhteessaylityksen määrään.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 47
▼M1
▼B
4. Tämän artiklan perusteella Cannabis sativa L:n lajikkeille makset-
tava tuki määritellään 144 artiklan 2 kohdassa mainitun menettelynmukaisesti.
10 LUKU
PELTOKASVIEN PINTA-ALATUKI
100 artikla
Soveltamisala ja määritelmät
1. Jos sovelletaan 66 artiklaa, jäsenvaltioiden on myönnettävä tässä
luvussa esitettyjen edellytysten mukaisesti asianomaisen jäsenvaltionkyseisen artiklan mukaisesti valitsemaa tukea peltokasvien viljelijöille,ellei toisin ole säädetty.
2. Tässä luvussa:
— markkinointivuosi alkaa 1 päivästä heinäkuuta ja päättyy 30
päivänä kesäkuuta
— ’peltokasveilla’ tarkoitetaan liitteessä IX lueteltuja kasveja.
3. Jäsenvaltioissa, joissa maissi ei ole perinteinen viljelykasvi, voi
säilörehunurmi olla pinta-alatukikelpoista peltokasveihin sovellettavien
edellytysten mukaisesti.
101 artikla
Perusalat
Pinta-alatuki vahvistetaan hehtaaria kohti ja eriytetään alueittain.
Pinta-alatukea myönnetään alalle, joka on varattu peltokasvien vilje-
lyyn tai joka kesannoidaan tämän asetuksen 107 artiklan mukaisesti jajoka ei ylitä alueellisen perusalan tai alueellisten perusalojen koko-naishehtaarimäärää, joka on vahvistettu komission asetuksen (EY) N:o
2316/1999 (
1) liitteessä VI, ottaen huomioon asetuksen (EY) N:o 1017/
94 soveltamisen.
Komissio vahvistaa kuitenkin uusien jäsenvaltioiden alueellisen peru-
salan tai alueelliset perusalat 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen ja liitteessä XI b lueteltujen kansallisten perusa-lojen rajoissa.
Alueella tarkoitetaan tässä yhteydessä kyseisen jäsenvaltion valinnan
mukaan jäsenvaltiota taikka jäsenvaltiossa olevaa aluetta. Sovellet-taessa tämän asetuksen 66 artiklaa asetuksen (EY) N:o 2316/1999
liitteessä VI vahvistettua alaa tai vahvistettuja aloja vähennetään kysei-
sellä alueella 53 artiklan ja tämän asetuksen 63 artiklan 2 kohdanmukaisesti vahvistettuja kesannointioikeuksia vastaavalla hehtaar-imäärällä.
102 artikla
Perusalojen ja enimmäismäärän ylittyminen
1. Kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille haetaan tukea
peltokasvien tukijärjestelmän nojalla, mukaan lukien mainitussa järjes-telmässä säädetty kesannoiminen sovellettaessa 71 artiklaa, ylittää
perusalan, tuottajakohtaista tukikelpoista alaa vähennetään samassa
suhteessa kaikkien tämän luvun nojalla kyseisellä alueella saman mark-kinointivuoden aikana myönnettävien tukien osalta.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 48
(1) Komission asetus (EY) N:o 2316/1999, annettu 22 päivänä lokakuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1251/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista
säännöistä (EYVL L 280, 30.10.1999, s. 43), asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1035/2003 (EUVL L 150,
18.6.2003, s. 24).▼M1
▼B
▼B
2. Haettujen tukien summa ei voi ylittää komission 64 artiklan 2
kohdan mukaisesti vahvistamaa enimmäismäärää. Kun haetun tuenkokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän, viljelijäkohtaista
tukea vähennetään samassa suhteessa kyseisen markkinointivuoden
aikana.
3. Sovellettaessa 71 artiklaa myös alat, joille ei haeta tukea tämän
luvun nojalla, mutta joita käytetään tuen hakemisen perusteena 12
luvun nojalla, otetaan huomioon laskettaessa niitä aloja, joille tukeaon haettu.
4. Jos jäsenvaltio oikeuttaa nurmisäilörehun saamaan peltokasvien
pinta-alatukea, on määriteltävä erillinen perusala. Jos peltokasvien tai
nurmisäilörehun perusalaa ei tiettynä markkinointivuotena saavuteta,puuttuvat hehtaarit osoitetaan vastaavalle perusalalle samana markki-nointivuotena.
5. Jos jäsenvaltio on päättänyt vahvistaa yhden tai useamman
kansallisen perusalan, se voi jakaa kunkin kansallisen perusalan osaper-usaloihin määrittelemiensä objektiivisten perusteiden mukaisesti.
Tätä kohtaa sovellettaessa ”Secano”- ja ”Regadío”-perusaloja pidetään
kansallisina perusaloina.
Jos kansallinen perusala ylittyy, kyseinen jäsenvaltio voi objektiivisia
perusteita noudattaen keskittää 1 kohdan mukaisesti sovellettavat
toimenpiteet kokonaan tai osittain niille osaperusaloille, joilla ylityson todettu.
Jäsenvaltioiden, jotka ovat päättäneet soveltaa tämän kohdan mukaisia
mahdollisuuksia, on ilmoitettava valinnoistaan ja niiden yksityiskohtai-
sista soveltamissäännöistä viljelijöille ja komissiolle 15 päiväänsyyskuuta mennessä.
103 artikla
Aluejakosuunnitelma
Sovelletaan jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklan
mukaisesti vahvistamaa aluejakosuunnitelmaa.
Vaihtoehtoisesti niiden uusien jäsenvaltioiden osalta, jotka vuonna
2004 soveltavat 143 b artiklassa tarkoitettua yhtenäisen pinta-alatuenjärjestelmää ja valitsevat 66 artiklan soveltamisen, aluejakosuunnitelmalaaditaan puolueettomia perusteita noudattaen yhtenäisen pinta-alatuen
järjestelmän viimeisen soveltamisvuoden 1 päivään elokuuta mennessä.
Kun tämä on tehty, yhdistettyjen alueellisten perusalojen ja alueidenviitesadon painotetun keskiarvon on noudatettava liitteessä XI b luetel-tuja kansallisten perusalojen ja viitesatojen rajoja.
Jäsenvaltio, jota asia koskee, voi komission pyynnöstä tai kyseisen
jäsenvaltion omasta aloitteesta tarkistaa aluejakosuunnitelmaa objektii-
visia perusteita noudattaen.
104 artikla
Perusmäärät
1. Pinta-alatuki lasketaan kertomalla perusmäärä tonnilta aluejako-
suunnitelmassa määritellyllä kyseisen alueen viljan keskisadolla.
2. Edellä 1 kohdassa mainittu laskelma tehdään viljan keskisadon
perusteella. Jos kuitenkin maissia käsitellään erikseen, maissisatoakäytetään laskentaperusteena maissille ja muiden viljojen kuin maissinsatoa viljoille, öljykasveille, pellavansiemenille sekä kuiduntuotantoon
tarkoitetulle pellavalle ja hampulle.
3. Perusmääräksi peltokasveille ja sovellettaessa 71 artiklaa myös
kesannolle vahvistetaan 63,00 euroa/t markkinointivuodesta 2005/2006alkaen.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 49
▼M1
▼B
▼M1
105 artikla
Durumvehnän lisäkorvaus
1. Pinta-alatukeen myönnetään lisäkorvaus, jonka suuruus on
— 291 euroa hehtaarilta markkinointivuonna 2005/2006,
— 285 euroa hehtaarilta markkinointivuodesta 2006/2007 alkaen,
durumvehnän viljelyyn varatulle viljelyalalle liitteessä X luetelluilla
perinteisillä tuotantoalueilla seuraavien määrien rajoissa:
Kreikka 617 000 ha
Espanja 594 000 haRanska 208 000 haItalia 1 646 000 haKypros 6 183 haUnkari 2 500 haItävalta 7 000 haPortugali 118 000 ha.
2. Jos niiden viljelyalojen yhteismäärä, jolle pinta-alatuen lisäkor-
vausta haetaan, on tietyn markkinointivuoden aikana edellätarkoitettua ylärajaa suurempi, viljelijäkohtaista viljelyalaa, jostalisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 1 kohdassa jäsenvaltioittain vahvistettuja
rajoituksia noudattaen jakaa mainitussa kohdassa ilmoitetut viljelyalatliitteessä X määriteltyjen tuotantoalueiden kesken tai, niiden jäsenval-
tioiden osalta, jotka muodostavat yhteisön 30 päivänä huhtikuuta
2004, tarvittaessa aluejakosuunnitelman mukaisten tuotantoalueidenkesken vuosien 1993—1997 durumvehnätuotannon määrän mukaisesti.Jos näin tehdään ja jos niiden viljelyalojen summa, joiden osalta pinta-alatuen lisäkorvausta haetaan tietyllä tuotantoalueella, tietyn markki-
nointivuoden aikana ylittää vastaavan alueellisen ylärajan, kyseisen
tuotantoalueen viljelijäkohtaista viljelyalaa, jonka osalta lisäkorvaustavoidaan maksaa, vähennetään samassa suhteessa. Tämä vähennystehdään, kun jäsenvaltion sisällä on toteutettu alojen siirto niiltäalueilta, jotka eivät ole saavuttaneet alueellista ylärajaansa, alueille,joilla tämä yläraja on ylitetty.
3. Alueille, joilla durumvehnän tuotanto on vakiintunutta ja jotka
ovat muita kuin liitteessä X tarkoitettuja alueita, myönnetään markki-nointivuodelle 2005/2006 erityistukea 46 euroa hehtaarilta seuraavien
hehtaarimäärien rajoissa:
Saksa 10 000 ha
Espanja 4 000 haRanska 50 000 haItalia 4 000 haUnkari 4 305 haSlovakia 4 717 haYhdistynyt kunin-
gaskunta5 000 ha.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 50
▼B
106 artikla
Pellava ja hamppu
Kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun osalta pinta-alatukea
maksetaan olosuhteiden mukaan ainoastaan, kun sopimus tai sitoumus
on tehty asetuksen (EY) N:o 1673/2000 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun osalta pinta-alatukea maksetaan
52 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
107 artikla
Kesannointi
1. Sovellettaessa 71 artiklaa pinta-alatukea hakevat viljelijät ovat
velvollisia kesannoimaan osan tilansa viljelyalasta korvausta vastaan.
2. Kunkin pinta-alatukea hakevan viljelijän kesantovelvoite vahvis-
tetaan osuutena tämän peltokasveille varatusta viljelyalasta, josta ontehty hakemus ja joka on kesannoitu tämän luvun mukaisesti.
Kesantovelvoite vahvistetaan 10 prosentiksi markkinointivuosille 2005/
2006 ja 2006/2007.
3. Kesannoitua alaa voidaan käyttää:
— sellaisten tuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen yhteisössä, joita ei
ole suoraan tarkoitettu ihmis- tai eläinravinnoksi, edellyttäen, ettäsovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä;
— rehupalkokasvien viljelyyn tiloilla noudattaen asetuksessa (ETY)
N:o 2092/91 säädettyjä velvoitteita koko kyseisen tuotannon osalta.
Jäsenvaltioille annetaan lupa maksaa kansallista tukea enintään 50
prosenttia kustannuksista, jotka liittyvät siihen, että kesannoiduillealueille perustetaan biomassan tuottamiseen tarkoitettujen monivuo-tisten kasvien viljelmiä.
4. Sellaisten sivutuotteiden määrä, jotka on tarkoitettu ihmisten tai
eläinten ravinnoksi ja jotka todennäköisesti syntyvät sen seurauksena,
että öljysiemeniä viljellään kesannoidulla alalla 3 kohdan ensimmäisen
luetelmakohdan mukaisesti, otetaan huomioon ►
C1 56 artiklan 3
kohdassa tarkoitetun miljoonan tonnin rajan osalta. ◄
5. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on vahvistettu eri sato-
tasot, kesantokorvaukseen sovelletaan kastelemattomalle maallevahvistettuja tasoja.
6. Viljelijöille voidaan myöntää kesantokorvausta vapaaehtoisesti
kesannoidulta velvoitteen ylittävältä osalta. Jäsenvaltioiden on sallittavaviljelijöiden kesannoida vähintään kymmenen prosenttia hakemuksenkohteena olevasta peltokasveille varatusta viljelyalasta ja tämänartiklan mukaisesti kesannoidusta alasta. Jäsenvaltio voi vahvistaa suur-empia prosenttimääriä erityistilanteiden perusteella ja viljelymaan
riittävän käytön turvaamiseksi.
Sovellettaessa 66 artiklaa tätä kohtaa sovelletaan niiden yksityiskoh-
taisten sääntöjen mukaisesti, jotka komissio antaa 144 artiklan 2kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
7. Kesantovelvoite ei koske viljelijöitä, jotka hakevat korvausta
viljelyalalta, jonka tuotanto ei ylitä 92 viljatonnin tuottamiseen tarvit-
tavaa viljelyalaa kyseiselle alueelle vahvistetun keskisadon mukaan
laskettuna. Näihin viljelijöihin sovelletaan 6 kohtaa.
8. Alueet, jotka:
— on kesannoitu maatalousympäristöön liittyvistä syistä (neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1257/99 22-24 artikla) ja joita ei ole otettu
maanviljely- eikä muuhun tuottavaan käyttöön kuin tämänasetuksen mukaisesti kesannoidun maan osalta on hyväksyttyä, tai
— on metsitetty metsitykseen liittyvistä syistä (asetuksen (EY) N:o
1257/99 31 artikla),
28 päivän kesäkuuta 1995 jälkeen tehdyn hakemuksen seurauksena,
voidaan lukea 1 kohdassa mainittujen kesannointivaatimusten mukai-2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 51
▼B
sesti kesannoituihin alueisiin, asianomaisen jäsenvaltion asettamaan
tilakohtaiseen rajaan asti, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 108artiklan soveltamista. Tällaisia rajoja asetetaan vain sikäli kuin se on
välttämätöntä, jotta tätä järjestelmää varten käytettävissä olevista
määrärahoista ei keskitettäisi suhteetonta osuutta pieneen määräänmaatiloja.
Näille alueille ei kuitenkaan myönnetä tämän asetuksen 104 artiklassa
määriteltyä pinta-alatukea ja asetuksen (EY) N:o 1257/99 24 artiklan 1kohdan tai 31 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan perusteellamyönnettävä tuki rajoitetaan korkeintaan yhtä suureksi määräksi kuintämän asetuksen 104 artiklassa määritelty pinta-alatuki kesannoidullealueelle.
Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta tässä kohdassa tarkoitettua
järjestelmää uusiin hakijoihin alueella, jossa on jatkuvasti vaarana, ettäalueellinen perusala ylitetään merkittävästi.
9. Kesannoitujen alueiden on oltava pinta-alaltaan vähintään 0,1
hehtaaria ja leveydeltään 10 metriä. Perustelluista ympäristösyistäjäsenvaltiot voivat hyväksyä leveydeltään vähintään 5 metrin ja pinta-alaltaan 0,05 hehtaarin suuruisia alueita.
108 artikla
Tukikelpoiset alueet
Tukihakemuksia ei voida esittää sellaisista alueista, jotka olivat vuoden
2003 pinta-alatukihakemusten määräpäivänä monivuotisena laitumena,
monivuotisina viljelminä, metsänä tai muussa kuin maatalouskäytössä.
Uusien jäsenvaltioiden osalta tukihakemuksia ei voida esittää sellaisista
alueista, jotka olivat 30 päivänä kesäkuuta 2003 monivuotisena laitu-
mena, monivuotisina viljelminä, metsänä tai muussa kuin
maatalouskäytössä.
Jäsenvaltiot voivat poiketa 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menet-
telyn mukaisesti määritettävin edellytyksin tämän artiklan
ensimmäisen tai toisen kohdan säännöksistä edellyttäen, että ne toteu-
tettavat toimenpiteet sen välttämiseksi, että soveltaminen johtaisitukikelpoisen kokonaisviljelyalan merkittävään lisäykseen.
109 artikla
Kylvö ja hakemus
Saadakseen pinta-alatukea viljelijän on suoritettava kylvöt viimeistään
kyseistä sadonkorjuuta edeltävänä 31 päivänä toukokuuta ja jätettävähakemus viimeistään 15 päivänä toukokuuta.
110 artikla
Täytäntöönpanosäännöt
Tämän luvun soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan
144 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti ja erityisestisäännöt, jotka koskevat:
— perusalojen vahvistamista ja hallinnointia,
— tuotantoa koskevien aluejakosuunnitelmien laatimista,— nurmisäilörehua,
— pinta-alatuen myöntämistä,
— tukikelpoisen alan vähimmäiskokoa; näissä säännöissä on erityisesti
otettava huomioon valvonnan asettamat vaatimukset ja kyseisessäjärjestelmässä tavoiteltu teho,
— durumvehnän osalta myönnettävän pinta-alatuen lisäkorvauksen
saamisen määrittelemistä ja erityistuen saamisen edellytyksiä sekäerityisesti huomioon otettavien alueiden määrittämistä,
— kesannointia ja erityisesti 107 artiklan 3 kohtaa; näillä edellytyksillä
määritellään rehupalkokasvit, joita voidaan viljellä kesannoiduilla2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 52
▼M1
▼B
▼B
aloilla, ja kyseisen kohdan ensimmäisen kohdan ensimmäisen
luetelmakohdan osalta näihin edellytyksiin saattaa kuulua kasvienkasvattaminen ilman korvausta,
Komissio voi samaa menettelyä noudattaen:
— joko säätää, että tuen myöntäminen edellyttää
i) tiettyjen siementen käyttöä,
ii) durumvehnän sekä kuidun tuotantoon tarkoitetun pellavan ja
hampun osalta varmennettujen siementen käyttöä,
iii) öljykasvien, durumvehnän, pellavansiementen sekä kuidun
tuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun osalta tiettyjen lajik-
keiden käyttöä,
— tai antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden asettaa kyseiset edellytykset
tuen myöntämisen edellytykseksi,
— sallia 109 artiklassa tarkoitettujen määräaikojen muuttamisen
tietyillä alueilla, joilla poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi eivoida soveltaa tavanomaisia määräaikoja.
11 LUKU
LAMMAS- JA VUOHIPALKKIOT
111 artikla
Soveltamisala
Jos sovelletaan 67 artiklaa ja ellei toisin ole säädetty, jäsenvaltioiden
on myönnettävä vuosittain palkkioita tai lisäkorvauksia viljelijöille,jotka kasvattavat lampaita ja vuohia tässä luvussa säädetyin edelly-
tyksin.
112 artikla
Määritelmät
Tässä luvussa tarkoitetaan:
a) ”uuhella” naaraspuolisia lampaansukuisia eläimiä, jotka ovat karit-
soineet vähintään kerran tai ovat vähintään yhden vuoden ikäisiä;
b) ”kutulla” naaraspuolisia vuohensukuisia eläimiä, jotka ovat vohli-
neet vähintään kerran tai ovat vähintään yhden vuoden ikäisiä.
113 artikla
Uuhi- ja vuohipalkkio
1. Viljelijä, joka pitää tilallaan uuhia, voi hakemuksesta saada palk-
kion uuhien pitämisestä (uuhipalkkio).
2. Viljelijä, joka pitää tilallaan kuttuja, voi hakemuksesta saada
palkkion kuttujen pitämisestä (vuohipalkkio). Tämä palkkio
myönnetään viljelijöille, jotka toimivat tietyillä alueilla, joilla tuotanto
täyttää seuraavat kaksi perustetta:
a) vuohia kasvatetaan ensisijaisesti vuohenlihan tuotantoon,
b) lampaiden ja vuohien kasvatusmenetelmät ovat samanlaiset.
Tällaisten alueiden luettelo vahvistetaan 144 artiklan 2 kohdassa tarkoi-
tettua menettelyä noudattaen.
3. Uuhi- ja vuohipalkkio myönnetään vuosittaisena maksuna vilje-
lijäkohtaisten enimmäismäärien rajoissa tukikelpoista eläintä,kalenterivuotta ja viljelijää kohti. Asianomainen jäsenvaltio päättää
niiden eläinten vähimmäismäärästä, joista palkkiota voi hakea. Tämän
vähimmäismäärän on oltava vähintään 10 ja enintään 50 eläintä.
4. Palkkion määrä uuhta kohti on 21 euroa. Lampaanmaitoa tai
lampaanmaitopohjaisia tuotteita kaupan pitävien viljelijöiden osalta
palkkio uuhta kohti on kuitenkin 16,8 euroa.
5. Palkkion määrä kuttua kohti on 16,8 euroa.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 53
▼B
114 artikla
Lisäpalkkio
1. Viljelijöille maksetaan lisäpalkkio niillä alueilla, joilla lampaan-
ja vuohenkasvatus on perinteinen elinkeino tai joilla se edistäämerkittävästi maaseudun taloutta. Jäsenvaltiot määrittelevät nämä
alueet. Lisäpalkkio myönnetään kuitenkin ainoastaan niille viljelijöille,
joiden tilan maatalousmaasta vähintään 50 prosenttia sijaitsee asetuksen(EY) N:o 1257/1999 mukaisesti määritellyillä epäsuotuisilla alueilla.
2. Lisäpalkkio myönnetään myös viljelijöille, joiden eläimet siirtyvät
vuodenaikojen mukaisesti laitumelta toiselle edellyttäen, että:
a) vähintään 90 prosenttia eläimistä, joista palkkiota haetaan, laiduntaa
vähintään 90 peräkkäistä päivää 1 kohdan mukaisesti määritellyllätukikelpoisella alueella, ja
b) tilan keskuspaikka on tarkkaan määritellyllä maantieteellisellä
alueella, jonka osalta jäsenvaltio on todennut, että vuodenaikojenmukainen siirtyminen laitumelta toiselle kuuluu perinteiseenlampaan- ja/tai vuohenkasvatukseen ja että eläinten siirtyminen on
tarpeen siirtolaidunkautisen rehun riittämättömän määrän vuoksi.
3. Tämän lisäpalkkion suuruudeksi vahvistetaan 7 euroa uuhta ja
kuttua kohti. Lisäpalkkio myönnetään samoin edellytyksin kuin uuhi-ja vuohipalkkion osalta on säädetty.
115 artikla
Yleiset säännökset
1. Palkkiot maksetaan tuensaajina oleville viljelijöille niiden uuhien
ja/tai naaraspuolisten vuohien määrän perusteella, jotka pidetään vilje-lijän tilalla 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaenmääritettävän vähimmäisajan.
2. Sen jälkeen kun lampaiden ja vuohien tunnistamista ja rekisterö-
intiä koskevista uusista säännöistä annettavaa asetusta on alettu
soveltaa, eläimen on oltava tunnistettu ja rekisteröity näiden sääntöjen
mukaisesti, jotta siitä voidaan myöntää palkkio.
116 artikla
Viljelijäkohtaiset enimmäismäärät
1. Edellä 113 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu viljelijäkohtainen enim-
mäismäärä 1 päivänä tammikuuta 2005 on sama kuin viljelijällä 31päivänä joulukuuta 2004 asiaa koskevien yhteisön sääntöjen mukaisestiolleiden palkkio-oikeuksien määrä.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmis-
taakseen, että palkkio-oikeuksien määrä ei niiden alueella ylitä 4
kohdassa vahvistettuja kansallisia enimmäismääriä ja että 118 artiklassa
tarkoitetut kansalliset varannot voidaan ylläpitää.
Lukuun ottamatta tapauksia, joihin sovelletaan 143 b artiklaa, uusien
jäsenvaltioiden on jaettava tuottajakohtaiset enimmäismäärät tuottajilleja perustettava kullekin näistä uusista jäsenvaltioista 4 kohdan mukai-sesti varatusta palkkio-oikeuksien kokonaismäärästä kansallisetvarannot vuoden kuluessa liittymispäivästä.
Asetuksen 143 b artiklan mukaisen yhtenäisen pinta-alatuen järjes-
telmän soveltamiskauden jälkeen ja sovellettaessa 67 artiklaa toisessa
alakohdassa tarkoitettu tuottajakohtaisten enimmäismäärien jakaminentuottajille ja kansallisten varantojen perustaminen on tehtävä maatilantulotukijärjestelmän ensimmäisen soveltamisvuoden loppuun mennessä.
3. Edellä 2 kohdan mukaisesti toteutetun toimenpiteen perusteella
peruutetut palkkio-oikeudet on poistettava.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 54
▼M1
▼B
▼M1
4. Sovelletaan seuraavia enimmäismääriä:
Jäsenvaltio Oikeudet (x 1 000)
Belgia 70
Tšekin tasavalta 66,733
Tanska 104
Saksa 2 432
Viro 48
Kreikka 11 023Espanja 19 580
Ranska 7 842
Irlanti 4 956
Italia 9 575
Kypros 472,401
Latvia 18,437
Liettua 17,304
Luxemburg 4
Unkari 1 146
Malta 8,485
Alankomaat 930
Itävalta 206
Puola 335,88
Portugali (*) 2 690
Slovenia 84,909
Slovakia 305,756
Suomi 80
Ruotsi 180
Yhdistynyt kuningaskunta 19 492
Yhteensä 81 667,905
(*) Mukautetaan asetuksen (EY) N:o 1017/94 voimassaolon päättyessä.
117 artikla
Palkkio-oikeuden siirtäminen
1. Jos viljelijä myy tai muulla tavoin luovuttaa tilansa, hän voi
siirtää kaikki palkkio-oikeutensa henkilölle, joka jatkaa tilan pitämistä.
2. Viljelijä voi siirtää oikeutensa kokonaan tai osittain muille viljeli-
jöille myös tilaansa luovuttamatta.
Jos palkkio-oikeuksia siirretään ilman tilan luovutusta, osa siirretyistä
oikeuksista, enintään 15 prosenttia, on palautettava maksutta tapahtuvaa
uudelleen jakamista varten korvauksetta sen jäsenvaltion kansalliseen
varantoon, jonka alueella tila sijaitsee.
Jäsenvaltiot voivat hankkia palkkio-oikeuksia viljelijöiltä, jotka
vapaaehtoisesti luopuvat oikeuksistaan kokonaan tai osittain. Tällöinviljelijöille voidaan suorittaa tällaisten oikeuksien hankinnasta maksujoko kansallisista talousarvioista tai 119 artiklan 2 kohdan viidennen
luetelmakohdan mukaisesti.
Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään ja asianmukaisesti perustel-
luissa olosuhteissa jäsenvaltiot voivat säätää, että oikeudet siirretäänkansallisen varannon kautta, jos tila myydään tai luovutetaan muullatavoin.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 55
▼B
▼B
3. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet estääkseen
palkkio-oikeuksien siirtämisen pois sellaisilta herkiltä vyöhykkeiltä taialueilta, joilla lampaankasvatus on erityisen tärkeää paikalliselle elin-
keinoelämälle.
4. Jäsenvaltiot voivat sallia palkkio-oikeuksien sellaisen osan väliai-
kaiset siirrot, jota oikeuksia hallussaan pitävä viljelijä ei aio käyttää,ennen päivää, jonka ne vahvistavat.
118 artikla
Kansallinen varanto
1. Jäsenvaltioiden on ylläpidettävä kansallista palkkio-oikeuksien
varantoa.
2. Edellä 117 artiklan 2 kohdan tai muiden yhteisön säännösten
mukaisesti palautetut palkkio-oikeudet on lisättävä kansalliseen varan-toon.
3. Jäsenvaltiot voivat myöntää viljelijälle palkkio-oikeuksia kansal-
listen varantojensa rajoissa. Palkkio-oikeuksia myöntäessäänjäsenvaltiot asettavat etusijalle erityisesti uudet tai nuoret karjankasvat-tajat tai muut ensisijaisessa asemassa olevat viljelijät.
119 artikla
Lisätuet
1. Jos 71 artiklaa sovelletaan, jäsenvaltiot maksavat vuosittain
lisätukia tämän artiklan 3 kohdassa vahvistettujen kokonaismäärienmukaisesti.
Jäsenvaltiot voivat päättää kasvattaa tämän artiklan 3 kohdassa vahvis-
tettuja kokonaismääriä pienentämällä 113 artiklassa tarkoitettujentukien määriä. Näiden määrien pienentäminen, jota voidaan soveltaaaluekohtaisesti, ei saa ylittää yhtä euroa.
Tuet maksetaan vuosittain objektiivisin perustein, joihin kuuluvat
erityisesti asianomaiset tuotantorakenteet ja -olosuhteet, ja siten, ettävarmistetaan tuottajien yhtäläinen kohtelu ja ehkäistään markkina- jakilpailuvääristymät. Näitä tukia ei saa sitoa markkinahintojen vaihte-luun. Ne voidaan suorittaa aluekohtaisesti.
2. Tukea voidaan antaa muun muassa seuraaviin tarkoituksiin:
— sellaisille viljelijöille maksettavat tuet, jotka harjoittavat paikallisen
elinkeinoelämän tai ympäristönsuojelun kannalta tärkeitä ja erityi-
sesti laatua korostavia tuotantotyyppejä,
— edellä 113 artiklassa säädetyn palkkion määrän kasvattaminen.
Lisämäärien edellytykseksi voidaan asettaa eläintiheyttä koskeviavaatimuksia, jotka jäsenvaltiot määrittelevät paikallisten olosuh-teiden mukaisesti,
— viljelijöiden tilojen uudelleenjärjestelyihin tai tuottajajärjestöjen
kehittämiseen tarkoitettu tuki,
— viljelijöille maksettava pinta-alatuki, joka myönnetään sellaista
rehualahehtaaria kohti, joka on viljelijän käytettävissä kyseisenäkalenterivuonna ja jonka osalta ei samana vuonna haeta tukea tiet-tyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmän, kuivattujen rehujen
tukijärjestelmän eikä muiden pysyvien kasvien tai puutarhakasvien
yhteisön tukijärjestelmän perusteella,
— sellaisille viljelijöille tarkoitettu tuki, jotka luopuvat oikeuksistaan
vapaaehtoisesti 117 artiklan 2 kohdan mukaisesti,
— lampaan- ja vuohenlihan jalostamisen ja kaupan pitämisen paranta-
miseen sekä järkiperäistämiseen tarkoitettu tuki.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 56
▼M1
3. Sovelletaan seuraavia kokonaismääriä:
(tuhatta euroa)
Belgia 64
Tšekin tasavalta 71
Tanska 79
Saksa 1 793Viro 51Kreikka 8 767
Espanja 18 827
Ranska 7 083Irlanti 4 875Italia 6 920
Kypros 441
Latvia 19Liettua 18Luxemburg 4Unkari 1 212
Malta 9
Alankomaat 743Itävalta 185Puola 355
Portugali 2 275
Slovenia 86Slovakia 323Suomi 61
Ruotsi 162
Yhdistynyt kuningaskunta 20 162
4. Uusissa jäsenvaltioissa kokonaismääriä sovelletaan 143 a artik-
lassa vahvistetun tukien lisäystä koskevan aikataulun mukaisesti.
120 artikla
Enimmäismäärät
Kaikkien haettujen palkkioiden ja lisätukien kokonaismäärä ei saa
ylittää enimmäismäärää, jonka komissio vahvistaa 64 artiklan 2 kohdanmukaisesti.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 57
▼B
▼B
Kun haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän,
tuottajakohtaista tukea vähennetään samassa suhteessa kyseisen mark-kinointivuoden aikana.
12 LUKU
NAUDANLIHATUET
121 artikla
Soveltamisala
Jos sovelletaan 68 artiklaa ja ellei toisin ole säädetty, jäsenvaltion on
myönnettävä tässä luvussa asetetuin edellytyksin tukea tai tukia, jotkaasianomainen jäsenvaltio on valinnut kyseisen artiklan mukaisesti.
122 artikla
Määritelmät
Tässä luvussa tarkoitetaan:
a) ”alueella” asianomaisen jäsenvaltion valinnan mukaan joko jäsen-
valtiota tai sen osaa;
b) ”sonnilla” kuohitsematonta urospuolista nautaeläintä;
c) ”härällä” kuohittua urospuolista nautaeläintä;
d) ”emolehmällä” lihakarjarotuun kuuluvaa lehmää tai tällaisen rodun
kanssa tehdystä risteytyksestä saatua lehmää, joka kuuluu samaan
karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa,
e) ”hieholla” vähintään kahdeksan kuukauden ikäistä poikimatonta
naaraspuolista nautaeläintä.
123 artikla
Erityispalkkio
1. Viljelijä, joka pitää tilallaan urospuolisia nautaeläimiä, voi hake-
muksesta saada erityispalkkiota. Palkkio myönnetään alueellisten
enimmäismäärien rajoissa enintään 90:stä kuhunkin 2 kohdassa tarkoi-tettuun ikäryhmään kuuluvasta eläimestä kalenterivuotta ja tilaakohden.
2. Erityispalkkio voidaan myöntää enintään:
a) yhden kerran kunkin vähintään yhdeksän kuukauden ikäisen sonnin
elinaikana; tai
b) kaksi kertaa kunkin härän elinaikana:
— ensimmäisen kerran, kun eläin on yhdeksän kuukauden ikäinen,
— toisen kerran sen jälkeen, kun eläin on tullut 21 kuukauden
ikään.
3. Erityispalkkion saamiseksi:
a) viljelijän on erikseen määriteltävän ajan täytynyt pitää lihotuksessa
kutakin hakemuksen kohteena olevaa eläintä.
b) jokaisella eläimellä on oltava teurastukseen tai vientiin asti nautae-
läinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisestasekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemi-sestä 17 päivänä heinäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin janeuvoston asetuksen (EY) N:o 1760/2000 (
1) 6 artiklassa tarkoitettu
passi, joka sisältää kaikki asianomaiset tiedot eläimen palkkiotilan-
teesta, tai jos passia ei ole, vastaava hallinnollinen asiakirja.
4. Jos hakemuksen kohteena olevien, erityispalkkion myöntämisen
edellytykset täyttävien, vähintään yhdeksän kuukauden ikäisten sonnienja 9-20 kuukauden ikäisten härkien kokonaismäärä jollakin alueellaylittää 8 kohdassa tarkoitetun alueellisen enimmäismäärän, kaikkien 22003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 58
(1) EYVL L 204, 11.8.2000, s. 1.
▼B
kohdan a ja b alakohdan mukaisesti palkkiokelpoisten eläinten määrää
viljelijää kohden vähennetään kyseisenä kalenterivuonna suhteessaylityksen määrään.
Tässä artiklassa ’alueellisella enimmäismäärällä’ tarkoitetaan erityis-
palkkioon oikeutettujen eläinten lukumäärää yhdellä alueella yhdenkalenterivuoden aikana.
5. Edellä 1 ja 4 kohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat:
— muuttaa 90 eläimen tilakohtaista päälukua ja ikäryhmää koskevaa
rajoitusta tai luopua siitä maaseudun kehittämispolitiikan mukaisin
objektiivisin perustein ja ainoastaan sillä ehdolla, että niissä otetaan
huomioon ympäristö- ja työllisyysnäkökohdat,
— käyttäessään tätä valtaa, päättää soveltaa 4 kohtaa siten, että saavu-
tetaan sovellettavan alueellisen enimmäismäärän noudattamiseenvaadittu vähennystaso ilman, että kyseisiä vähennyksiä sovelletaanpientuottajiin, jotka eivät ole jättäneet erityispalkkiohakemuksia
kyseiseltä vuodelta enemmästä kuin kyseisen jäsenvaltion
määrittämästä vähimmäiseläinmäärästä.
6. Jäsenvaltiot voivat päättää erityispalkkion myöntämisestä nautae-
läinten teurastuksen yhteydessä. Tässä tapauksessa 2 kohdan aalakohdassa tarkoitettu ikävaatimus korvataan sonnien osalta 185 kilo-
gramman vähimmäisteuraspainolla.
Palkkio on maksettava tai siirrettävä viljelijöille.Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus soveltaa erityispalkkion
myöntämiseen Pohjois-Irlannissa erilaista järjestelmää kuin muilla
alueillaan.
7. Erityispalkkion määräksi vahvistetaan:
a) 210 euroa palkkiokelpoista sonnia kohti:
b) 150 euroa palkkiokelpoista härkää ja ikäryhmää kohti:
8. Sovelletaan seuraavia alueellisia enimmäismääriä:
Belgia 235 149
Tšekin tasavalta 244 349
Tanska 277 110
Saksa 1 782 700
Viro 18 800
Kreikka 143 134
Espanja 713 999 (*)
Ranska 1 754 732 (**)
Irlanti 1 077 458
Italia 598 746
Kypros 12 000
Latvia 70 200
Liettua 150 000
Luxemburg 18 962
Unkari 94 620
Malta 3 201
Alankomaat 157 932
Itävalta 373 400
Puola 926 000Portugali 175 075 (***) (****)
Slovenia 92 2762003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 59
▼M1
▼M1
Slovakia 78 348
Suomi 250 000
Ruotsi 250 000
Yhdistynyt kuningaskunta 1 419 811 (*****)
(*) Rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 1454/2001 vahvistettujen erityisten sääntöjen
soveltamista.
(**) Rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 1452/2001 vahvistettujen erityisten sääntöjen
soveltamista.
(***) Rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 1453/2001 vahvistettujen erityisten sääntöjen
soveltamista.
(****) Mukautetaan asetuksen (EY) N:o 1017/94 voimassaolon päättyessä.
(*****) Tätä enimmäismäärää korotetaan tilapäisesti 100 000:lla 1 519 811:een, kunnes
alle kuuden kuukauden ikäisiä eläviä eläimiä saa viedä maasta.
124 artikla
Kausiporrastuspalkkio
1. Sovellettaessa 71 artiklaa jäsenvaltiossa, jossa teurastetaan härkiä:
a) tiettynä vuonna yli 60 prosenttia urospuolisten nautaeläinten vuotui-
sista teurastuksista, ja
b) 1 päivästä syyskuuta 30 päivään marraskuuta yli 35 prosenttia
vuosittain teurastettujen kuohittujen urospuolisten nautaeläintenkokonaismäärästä,
viljelijät voivat hakemuksesta saada erityispalkkion lisäpalkkiota
(kausiporrastuspalkkiota). Jos molemmat edellä mainitut kynnykset
kuitenkin saavutetaan joko Irlannissa tai Pohjois-Irlannissa, palkkiota
sovelletaan sekä Irlantiin että Pohjois-Irlantiin.
Kun tätä artiklaa sovelletaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Pohjois-
Irlantia pidetään erillisenä kokonaisuutena.
2. Palkkion määräksi vahvistetaan:
— 72,45 euroa vuoden 15 ensimmäisen viikon aikana teurastettua
eläintä kohden
— 54,34 euroa vuoden 16:nnella ja 17:nnellä viikolla teurastettua
eläintä kohden
— 36,23 euroa vuoden 18:nnella-21:llä viikolla teurastettua eläintä
kohden, ja
— 18,11 euroa vuoden 22:lla ja 23:nnella viikolla teurastettua eläintä
kohden.
3. Jos 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää ei saavuteta ja
ottaen huomioon mainitun kohdan toiseksi viimeinen virke, jäsenvaltiotjoiden viljelijät ovat aiemmin saaneet kausiporrastuspalkkiota, voivatpäättää myöntää tämän palkkion siten, että sen määrä on 60 prosenttia2 kohdassa vahvistetuista määristä.
Tässä tapauksessa asianomainen jäsenvaltio:
a) voi päättää, että tukea myönnetään ainoastaan kahdelta tai kolmelta
ensimmäiseksi mainitulta kaudelta
b) varmistaa, että toimenpide ei aiheuta taloudellisia muutoksia
kyseisen varainhoitovuoden osalta, vähentämällä vastaavasti:
— kyseisessä jäsenvaltiossa härkien erityispalkkiota toisen
ikäryhmän osalta, ja/tai
— 2 jakson mukaisesti maksettua lisätukea, ja ilmoitettava komis-
siolle vähennyksestä.
Tämän toimenpiteen soveltamiseksi Irlantia ja Pohjois-Irlantia pidetään
1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua määrää laskettaessa ja siitä seur-aavaa palkkio-oikeutta määritettäessä yhtenä alueena.
4. Sen määrittelemiseksi, onko tässä artiklassa tarkoitetut prosent-
timäärät ylitetty, otetaan huomioon teurastukset, jotka on tehty toiseksi2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 60
▼B
▼B
viimeisenä palkkiokelpoisen eläimen teurastusvuotta edeltävänä
vuonna.
125 artikla
Emolehmäpalkkio
1. Viljelijä, joka pitää tilallaan emolehmiä, voi hakemuksesta saada
palkkion emolehmäkarjan pitämisestä (emolehmäpalkkio). Palkkiomyönnetään viljelijäkohtaisten enimmäismäärien rajoissa vuotta javiljelijää kohden.
2. Emolehmäpalkkio myönnetään viljelijälle, joka:
a) ei toimita tilaltaan maitoa tai maitotuotteita hakemuksen jättöpäivää
seuraavien kahdentoista kuukauden aikana.
Maidon tai maitotuotteiden luovuttaminen tilalta suoraan kuluttajalle
ei kuitenkaan estä palkkion myöntämistä,
b) joka toimittaa maitoa tai maitotuotteita ja jonka asetuksen (ETY)
N:o 3950/92 4 artiklassa tarkoitettu tuottajakohtainen viitemäärä onenintään 120 000 kilogrammaa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin objek-tiivisin perustein, jotka ne määrittelevät, päättää muuttaa tätä
määrällistä rajoitusta tai luopua siitä,
jos kyseinen viljelijä pitää emolehmiä vähintään 60 prosenttia ja
hiehoja enintään 40 prosenttia palkkiohakemuksessa olevasta määrästä
yhtäjaksoisesti vähintään hakemuksen jättöpäivää seuraavien kuuden
kuukauden ajan.
Se, ovatko lehmät emolehmäkarjaa vai lypsykarjaa, todetaan tämän
artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan mukaisten
palkkiokelpoisten eläinten määrän laskemiseksi erityisesti edunsaajan
tuottajakohtaisesta viitemäärästä, joka määritellään 95 artiklan 2kohdassa, sekä keskimääräisestä maitotuotoksesta.
3. Tuottajakohtaista palkkio-oikeutta rajoitetaan 126 artiklassa
määritellyillä viljelijäkohtaisilla enimmäismäärillä.
4. Palkkion määräksi palkkiokelpoista eläintä kohden vahvistetaan
200 euroa.
5. Sovellettaessa 68 artiklan a alakohdan i alakohtaa jäsenvaltiot
voivat myöntää ylimääräisen kansallisen emolehmäpalkkion, joka onenintään 50 euroa eläintä kohden, edellyttäen, että asianomaisen jäsen-
valtion karjankasvattajien kesken ei aiheudu syrjintää.
Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä
kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (
1)
3 ja 6 artiklassa määritetyllä alueella sijaitsevien tilojen osalta tämän
lisäpalkkion ensimmäiset 24,15 euroa eläintä kohden rahoitetaan Eu-roopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta.
Jäsenvaltion koko alueella sijaitsevien tilojen osalta rahoitetaan
lisäpalkkio kokonaisuudessaan EMOTR:n tukiosastosta, jos emoleh-mien osuus asianomaisen jäsenvaltion nautakarjassa on suuri,vähintään 30 prosenttia lehmien kokonaismäärästä, ja jos vähintään 30prosenttia teurastetuista urospuolisista nautaeläimistä kuuluu lihakkuus-luokkiin S ja E. Näiden prosenttilukujen ylittäminen määräytyy sitä
vuotta edeltävien kahden vuoden keskiarvosta, jonka osalta palkkio
myönnetään.
6. Tässä artiklassa otetaan huomioon ainoastaan hiehot, jotka
kuuluvat lihakarjarotuun tai jotka ovat syntyneet tällaisen rodun kanssa
tehdystä risteytyksestä ja jotka kuuluvat samaan karjaan lihantuotanto-tarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 61
(1) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 1105/2003 (EUVL L 158, 27.6.2003, s. 3).
▼B
126 artikla
Emolehmien viljelijäkohtainen enimmäismäärä
1. Kullekin emolehmien kasvattajalle myönnetään tukea asetuksen
(EY) N:o 1254/1999 7 artiklan tai 2 kohdan toisen alakohdan mukai-
sesti vahvistettujen tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmis-
taakseen, että palkkio-oikeuksien määrä ei niiden alueella ylitä 5
kohdassa vahvistettuja kansallisia enimmäismääriä ja että 128 artiklassa
tarkoitetut kansalliset varannot voidaan ylläpitää.
Lukuun ottamatta tapauksia, joihin sovelletaan 143 b artiklaa, uusien
jäsenvaltioiden on jaettava tuottajakohtaiset enimmäismäärät tuottajilleja perustettava kansalliset varannot kullekin näistä jäsenvaltioista 5
kohdan mukaisesti varatusta palkkio-oikeuksien kokonaismäärästä
vuoden kuluessa liittymispäivästä.
Asetuksen 143 b artiklan mukaisen yhtenäisen pinta-alatuen järjes-
telmän soveltamiskauden jälkeen ja sovellettaessa 68 artiklan 2
kohdan a alakohdan i alakohtaa toisessa alakohdassa tarkoitettu tuotta-
jakohtaisten enimmäismäärien jakaminen tuottajille ja kansallistenvarantojen perustaminen on tehtävä maatilan tulotukijärjestelmänensimmäisen soveltamisvuoden loppuun mennessä.
3. Jos tämä 2 kohdassa tarkoitettu tarkistus edellyttää viljelijäkoh-
taisten enimmäismäärien alennusta, se on tehtävä ilman korvauksia jasiitä on päätettävä objektiivisin perustein, joissa otetaan huomioon
erityisesti:
— missä määrin viljelijät ovat käyttäneet viljelijäkohtaisia enim-
mäismääriään vuotta 2000 edeltävien kolmen viitevuoden aikana,
— investointi- tai laajaperäistämisohjelman täytäntöönpano naudan-
liha-alalla,
— erityiset luonnonolot tai seuraamukset, joiden vuoksi palkkiota ei
ole maksettu tai sitä on alennettu vähintään yhden viitevuodenaikana,
— muut poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi vähintään yhden
viitevuoden aikana maksetut tuet eivät vastaa edellisten vuosien
todellista tilannetta.
4. Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti toteutetun toimenpiteen perus-
teella pidätetyt palkkio-oikeudet on poistettava.
5. Sovelletaan seuraavia kansallisia enimmäismääriä:
Belgia 394 253
Tšekin tasavalta (*) 90 300
Tanska 112 932
Saksa 639 535
Viro (*) 13 416
Kreikka 138 005
Espanja (**) 1 441 539
Ranska (***) 3 779 866
Irlanti 1 102 620
Italia 621 611
Kypros (*) 500
Latvia (*) 19 368Liettua (*) 47 232
Luxemburg 18 537
Unkari (*) 117 000
Malta (*) 4542003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 62
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
Alankomaat 63 236
Itävalta 375 000
Puola (*) 325 581
Portugali (****) (*****) 416 539
Slovenia (*) 86 384
Slovakia (*) 28 080
Suomi 55 000
Ruotsi 155 000
Yhdistynyt kuningaskunta 1 699 511
(*) Sovelletaan liittymispäivästä alkaen.
(**) Rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 1454/2001 vahvistettujen erityisten sääntöjen
soveltamista.
(***) Rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 1452/2001 vahvistettujen erityisten sääntöjen
soveltamista.
(****) Rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 1453/2001 vahvistettujen erityisten sääntöjen
soveltamista.
(*****) Korotetaan asetuksen (EY) N:o 1017/94 voimassaolon päättyessä palkkioilla, jotka
johtuvat kyseisen asetuksen soveltamisesta vuosina 2003 ja 2004.
127 artikla
Emolehmäpalkkio-oikeuksien siirtäminen
1. Jos viljelijä myy tai muulla tavoin luovuttaa tilansa, hän voi
siirtää kaikki emolehmäpalkkio-oikeutensa henkilölle, joka jatkaa tilan
pitämistä. Viljelijä voi myös siirtää oikeutensa kokonaan tai osittainmuille viljelijöille myös tilaansa luovuttamatta.
Jos palkkio-oikeuksia siirretään ilman tilan siirtoa, osa siirretyistä
oikeuksista, enintään 15 prosenttia, palautetaan ilman korvausta senjäsenvaltion kansalliseen varantoon, jonka alueella tila sijaitsee, jaetta-vaksi ilmaiseksi.
2. Jäsenvaltioiden:
a) on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen estämiseksi, että palkkio-
oikeuksia siirrettäisiin pois herkiltä vyöhykkeiltä tai alueilta, joilla
naudanlihantuotannon merkitys paikalliselle talouselämälle on
erityisen suuri;
b) on mahdollista säätää, että oikeudet voi siirtää ilman tilan luovutusta
suoraan viljelijältä toiselle tai kansallisen varannon kautta.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia ennen erikseen vahvistettavaa
päivämäärää sellaisen palkkio-oikeuksien osan väliaikaisen siirtämisen,
jota oikeuksia hallussaan pitävä viljelijä ei aio käyttää.
128 artikla
Emolehmäpalkkio-oikeuksien kansallinen varanto
1. Jokaisen jäsenvaltion on ylläpidettävä kansallista varantoa
emolehmäpalkkio-oikeuksia varten.
2. Kansalliseen varantoon liitetään 127 artiklan 1 kohdan tai muiden
yhteisön säännösten mukaisesti palautetut palkkio-oikeudet, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 126 artiklan 4 kohdan säännösten soveltamista.
3. Jäsenvaltioiden on käytettävä kansallisia varantojaan niiden
rajoissa palkkio-oikeuksien myöntämiseen erityisesti uusille tai nuorilleviljelijöille tai muille ensisijaisessa asemassa oleville viljelijöille.
129 artikla
Hiehot
1. Edellä 125 artiklan 3 kohdasta poiketen jäsenvaltiot, joissa
enemmän kuin 60 prosenttia emolehmistä ja hiehoista pidetään vuoris-toalueilla neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 18 artiklassa2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 63
▼B
▼B
tarkoitetussa merkityksessä, voivat päättää hallinnoida palkkiota siten,
että erotetaan toisistaan hiehoista ja toisaalta emolehmistä myönnettäväemolehmäpalkkio asianomaisen jäsenvaltion vahvistaman erillisen
kansallisen enimmäismäärän rajoissa.
Tällainen erillinen kansallinen enimmäismäärä ei saa ylittää 40
prosenttia 126 artiklan 5 kohdassa mainitusta asianomaisen jäsenvaltion
kansallisesta enimmäismäärästä. Kyseistä kansallista enimmäismäärää
vähennetään erillisen kansallisen enimmäismäärän verran. Mikälitämän kohdan mukaista valtaa käyttävässä jäsenvaltiossa hakemuksenkohteena olevien, emolehmäpalkkion myöntämisen edellytykset täyttä-vien hiehojen kokonaismäärä ylittää erillisen kansallisenenimmäismäärän, palkkiokelpoisten hiehojen määrää viljelijää kohden
vähennetään kyseisenä vuonna suhteessa ylityksen määrään.
2. Tässä artiklassa tarkoitetaan ainoastaan hiehoja, jotka kuuluvat
lihakarjarotuun tai jotka ovat syntyneet tällaisen rodun kanssa tehdystä
risteytyksestä.
130 artikla
Teurastuspalkkio
1. Viljelijä, joka pitää tilallaan nautaeläimiä, voi hakemuksesta
saada teurastuspalkkion. Se myönnetään palkkiokelpoisten eläintenteurastuksesta tai niiden viennistä kolmanteen maahan ja erikseen
vahvistettavien kansallisten enimmäismäärien rajoissa.
Teurastuspalkkiokelpoisia ovat:
a) vähintään kahdeksan kuukauden ikäiset sonnit, härät, lehmät ja
hiehot,
b) yli kuukauden ja alle kahdeksan kuukauden ikäiset vasikat, joiden
teurastuspaino on enintään 185 kg,
edellyttäen, että ne ovat olleet viljelijällä määrätyn ajan.
2. Palkkion määräksi vahvistetaan:
a) 80 euroa 1 kohdan a alakohdassa mainittujen palkkiokelpoisten
eläinten osalta,
b) 50 euroa 1 kohdan b alakohdassa mainittujen palkkiokelpoisten
eläinten osalta.
3. Edellä 1 kohdassa mainitut kansalliset enimmäismäärät vahviste-
taan jäsenvaltiokohtaisesti ja erikseen kummallekin a ja b alakohdassa
mainitulle eläinryhmälle. Kunkin enimmäismäärän on vastattava asia-
nomaisessa jäsenvaltiossa vuonna 1995 teurastettujen kummankinryhmän eläinten määrää, johon lisätään kolmansiin maihin vietyjeneläinten määrä Eurostatin tietojen tai komission hyväksymien muidenkyseistä vuotta koskevien julkaistujen virallisten tilastotietojen mukai-
sesti.
Uusien jäsenvaltioiden osalta kansalliset enimmäismäärät esitetään
seuraavassa taulukossa.
Sonnit, härät, lehmät ja
hiehot1—8 kuukauden ikäiset
vasikat, joiden teurastus-
paino on enintään 185 kilo-
grammaa
Tšekin tasavalta 483 382 27 380
Viro 107 813 30 000
Kypros 21 000 —Latvia 124 320 53 280
Liettua 367 484 244 200
Unkari 141 559 94 439
Malta 6 002 172003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 64
▼M1
▼M1
Sonnit, härät, lehmät ja
hiehot1—8 kuukauden ikäiset
vasikat, joiden teurastus-
paino on enintään 185 kilo-
grammaa
Puola 1 815 430 839 518
Slovenia 161 137 35 852Slovakia 204 062 62 841
4. Jos asianomaisessa jäsenvaltiossa sellaisten eläinten koko-
naismäärä, joista on tehty hakemus jommankumman 1 kohdan a tai b
alakohdassa mainitun eläinryhmän osalta ja jotka täyttävät teurastus-palkkion myöntämisen edellytykset, ylittää kyseiselle ryhmällevahvistetun kansallisen enimmäismäärän, kaikkien kyseiseen ryhmäänkuuluvien palkkiokelpoisten eläinten määrää viljelijää kohden vähen-netään kyseisenä vuonna samassa suhteessa.
131 artikla
Eläintiheys
1. Sovellettaessa 71 artiklaa niiden eläinten kokonaismäärä, joista
voidaan myöntää erityispalkkio ja emolehmäpalkkio, rajoitetaan sovel-tamalla kullakin tilalla eläintiheyttä, joka on kaksi nautayksikköä
hehtaaria ja kalenterivuotta kohden. Eläintiheys on 1,8 nautayksikköä
1 päivästä tammikuuta 2003 alkaen. Eläintiheys ilmaistaan nautayk-sikköinä (NY) suhteessa kyseisellä tilalla pidettävien eläintenruokintaan käytettävään rehualaan. Eläintiheyden vaatimusta ei kuiten-kaan sovelleta viljelijään, jonka tilalla pidettävien ja eläintiheydenmäärittämisessä huomioon otettavien eläinten määrä on enintään 15
NY.
2. Tilan eläintiheyden määrittämisessä on otettava huomioon:
a) urospuoliset nautaeläimet, emolehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai
vuohet, joiden osalta palkkiohakemukset on jätetty, sekä lypsy-lehmät, jotka ovat tarpeen viljelijälle määrätyn maidon
kokonaisviitemäärän tuottamiseksi. Näin saatu eläinmäärä muunne-
taan nautayksiköiksi käyttäen seuraavaa muuntotaulukkoa:
Yli 24 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet
ja hiehot sekä emolehmät ja lypsylehmät1,0 NY
6-24 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet ja
hiehot0,6 NY
Lampaat 0,15 NY
Vuohet 0,15 NY
b) rehuala, jolla tarkoitetaan alaa, joka on koko kalenterivuoden nauta-
karjan-, lampaiden- ja/tai vuohienkasvatuksen käytössä. Rehualaan
ei lasketa mukaan:
— rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä
— yhteisön tukijärjestelmään kuuluvaan muuhun tuotantoon tai
pysyvien kasvien tai puutarhakasvien tuotantoon käytettäviäviljelyaloja, lukuun ottamatta pysyviä laitumia, joille pinta-
alatukea myönnetään 136 artiklan tai tapauksen mukaan 96
artiklan mukaisesti
— aloja, jotka kuuluvat tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijär-
jestelmään, kuivattujen rehujen tukijärjestelmään taikansalliseen tai yhteisön kesannointijärjestelmään.
Rehualaan kuuluvat sekakäyttöalat ja sekaviljelyalat.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 65
▼B
▼B
132 artikla
Laajaperäistämispalkkio
1. Sovellettaessa 71 artiklaa viljelijät, jotka saavat erityispalkkiota
ja/tai emolehmäpalkkiota, voivat saada laajaperäistämispalkkion.
2. Laajaperäistämispalkkion suuruus on 100 euroa myönnettyä
erityispalkkiota ja emolehmäpalkkiota kohden, jos kyseisenä kalenteri-
vuonna tilan eläintiheys on enintään 1,4 NY hehtaaria kohden.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää myöntää laajaperäistämispalkkiona
40 euroa, kun eläintiheys on 1,4 NY tai suurempi hehtaaria kohden,mutta pienempi kuin 1,8 NY, sekä 80 euroa, kun eläintiheys onpienempi kuin 1,4 NY hehtaaria kohden.
3. Sovellettaessa 2 kohtaa:
a) otetaan 131 artiklan 2 kohdan a alakohdasta poiketen tilan eläinti-
heyden määrittelyssä huomioon tilalla kyseisenä kalenterivuonnaolevat urospuoliset nautaeläimet, lehmät ja hiehot sekä ne lampaat
ja/tai vuohet, joista palkkiohakemuksia on jätetty kyseisenä kalen-
terivuotena. Eläinten lukumäärä muutetaan nautayksiköiksi 131artiklan 2 kohdan a alakohdassa olevan muuntotaulukon avulla,
b) Liitteessä IX määriteltyjen peltokasvien tuotantoon käytettyjä alueita
ei voi pitää ”rehualana”, tämän kuitenkaan rajoittamatta 131 artiklan
2 kohdan b alakohdan kolmannen luetelmakohdan soveltamista
c) eläintiheyden laskemisessa huomioon otettavaan rehualaan kuuluu
vähintään 50 prosenttia laidunmaata.
Jäsenvaltiot määrittelevät ”laidunmaan”. Määritelmän on sisällettävä
ainakin peruste, jonka mukaan laidunmaan on oltava ruohoaluetta,joka paikallisen maanviljelyskäytännön mukaan on tarkoitettu laidunta-
ville nautaeläimille ja/tai lampaille. Se ei saa kuitenkaan sulkea pois
samana vuonna tapahtuvaa laidunmaan sekakäyttöä (laidun, heinä,nurmisäilörehu).
4. Viljelijät, jotka ovat jäsenvaltioissa, joissa yli 50 prosenttia
maidontuotannosta tapahtuu asetuksen (EY) N:o 1257/1999 18 artik-lassa tarkoitetuilla vuoristoalueilla, ja joiden tilat sijaitsevat tällaisillaalueilla, voivat saada tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettua laajaperä-
istämispalkkiota kyseisillä alueilla pidettävien lypsylehmien osalta,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitussa kohdassa esitettyjen eläin-tiheyttä koskevien vaatimusten soveltamista.
5. Asetuksen 144 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudat-
taen komissio tarkistaa tarvittaessa tämän artiklan 2 kohdassavahvistetun määrän ottaen erityisesti huomioon lisäpalkkiokelpoisten
eläinten määrän edellisenä kalenterivuonna.
133 artikla
Lisätuet
1. Sovellettaessa 71 artiklaa jäsenvaltioiden on maksettava vuosittain
alueensa viljelijöille lisätukea, jonka yleinen määrä koostuu tämän
artiklan 3 kohdassa vahvistetuista yleisistä määristä. Tämä tuki on
myönnettävä objektiivisin perustein, joihin on sisällyttävä erityisestiasian kannalta merkitykselliset tuotantorakenteet ja -edellytykset, sekäsiten, että varmistetaan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja vältetäänmarkkinoiden ja kilpailun vääristymät. Lisätukea ei saa liittää markki-nahintojen vaihteluun.
2. Lisätuki voi olla eläinkohtaista ja/tai pinta-alaperusteista tukea.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 66
▼M1
3. Sovelletaan seuraavia kokonaismääriä:
(milj. euroa)
Belgia 39,4
Tšekin tasavalta 8,776017
Tanska 11,8
Saksa 88,4
Viro 1,13451
Kreikka 3,8
Espanja 33,1Ranska 93,4
Irlanti 31,4
Italia 65,6
Kypros 0,308945
Latvia 1,33068
Liettua 4,942267
Luxemburg 3,4
Unkari 2,936076
Malta 0,0637
Alankomaat 25,3
Itävalta 12,0
Puola 27,3
Portugali 6,2
Slovenia 2,964780
Slovakia 4,500535
Suomi 6,2
Ruotsi 9,2
Yhdistynyt kuningaskunta 63,8
134 artikla
Eläinkohtainen tuki
1. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää:
a) urospuolisista nautaeläimistä,
b) emolehmistä,
c) lypsylehmistä,
d) hiehoista.
2. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää 130 artiklan mukaisesti
teurastuspalkkioyksikköä kohti suoritettavana lisätukena vasikoitalukuun ottamatta. Muussa tapauksessa eläinkohtaisen tuen myöntämi-sessä on noudatettava:
a) 135 artiklassa vahvistettuja erityisedellytyksiä,
b) erityisiä eläintiheyteen liittyviä vaatimuksia, jotka jäsenvaltioiden on
vahvistettava.
3. Erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset vahvistetaan:
— 131 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun rehualan perus-
teella, lukuun ottamatta kuitenkaan aloja, joista tuki myönnetään136 artiklan säännösten nojalla,
— ottaen huomioon erityisesti kyseisen tuotantotyypin ympäristövaiku-
tukset, nautaeläintuotantoon käytetyn maan herkkyys ympäristönkannalta ja toimenpiteet, jotka on toteutettu maan ympäristöllisentilanteen vakauttamiseksi tai parantamiseksi.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 67
▼B
▼B
135 artikla
Eläinkohtaisen tuen edellytykset
1. Eläinkohtaisia tukia saa yhden kalenterivuoden aikana myöntää
urospuolisista nautaeläimistä enintään sellaisesta jäsenvaltion eläinten
lukumäärästä, joka on:
— samansuuruinen kuin kyseiselle jäsenvaltiolle 123 artiklan 8
kohdassa vahvistettu alueellinen enimmäismäärä tai
— samansuuruinen kuin se urospuolisten eläinten lukumäärä, josta on
myönnetty palkkiota vuonna 1997, tai
— samansuuruinen kuin urospuolisten nautaeläinten teurastusten
keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiävuosia koskevien Eurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosienosalta julkaistujen komission hyväksymien virallisten tilastotietojenmukaan tai
— uusien jäsenvaltioiden osalta: samansuuruinen kuin 123 artiklan 8
kohdassa esitetty enimmäismäärä tai samansuuruinen kuin vuosina2001, 2002 ja 2003 teurastettujen urospuolisten nautaeläintenkeskimääräinen lukumäärä kyseisten vuosien Eurostat-tilastojenperusteella tai muiden komission hyväksymien, kyseisiä vuosia
koskevien julkaistujen tilastojen perusteella.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää urospuolisten nautaeläinten määrän tila-
kohtaisesta rajoituksesta, jonka jäsenvaltio määrittelee kansallisesti tai
alueellisesti.
Tukikelpoisia ovat ainoastaan vähintään kahdeksan kuukauden ikäiset
urospuoliset nautaeläimet. Jos tuki maksetaan teurastuksen yhteydessä,
jäsenvaltiot voivat päättää kyseisen edellytyksen korvaamisesta vähim-mäisteurastuspainolla, jonka on oltava vähintään 180 kilogrammaa.
2. Edellä 125 artiklan 4 kohdan ja 129 artiklan mukaisia emolehmä-
palkkiokelpoisia emolehmiä ja hiehoja koskevia eläinkohtaisia tukiavoidaan myöntää ainoastaan emolehmäpalkkioyksikköä kohti suoritetta-vana lisätukena 125 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
3. Lypsylehmiä koskevia eläinkohtaisia tukia voidaan myöntää
ainoastaan tilan käytettävissä olevan tukikelpoisen viitemäärän tonni-kohtaisena tukena, joka määritetään 95 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Edellä 134 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ei sovelleta.
4. Muista kuin 2 kohdassa mainituista hiehoista maksettavia eläin-
kohtaisia tukia voidaan yhdessä jäsenvaltiossa yhtenä kalenterivuonna
myöntää enintään sellaisesta määrästä hiehoja, joka on yhtä suuri kuin
hiehojen teurastusten keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja1999 kyseisiä vuosia koskevien Eurostatin tilastojen tai muiden näidenvuosien osalta julkaistujen komission hyväksymien virallisten tilastotie-tojen mukaan. ►
M1 Uusien jäsenvaltioiden osalta viitevuodet ovat
2001, 2002 ja 2003. ◄
136 artikla
Pinta-alatuki
1. Pinta-alatukea myönnetään hehtaaria kohti sellaisesta monivuoti-
sesta laitumesta:
a) joka on viljelijän käytössä kyseisenä kalenterivuonna,
b) jota ei käytetä 134 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten eläin-
tiheyteen liittyvien vaatimusten noudattamiseksi, ja
c) jonka osalta samana vuonna ei haeta tukea tiettyjen peltokasvien
viljelijöiden tukijärjestelmän, kuivattujen rehujen tukijärjestelmäntai muiden monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien yhteisön
tukijärjestelmän perusteella.
2. Pysyvä laidunala ei saa ylittää asianomaista alueellista perusvilje-
lyalaa alueella, jolla pinta-alatukea voidaan myöntää.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 68
▼M1
▼B
▼B
Jäsenvaltioiden on määriteltävä alueelliset perusviljelyalat keskimää-
räisenä hehtaarimääränä pysyvää laidunta, jota käytettiin nautaeläintenkasvatukseen vuosina 1995, 1996 ja 1997. ►
M1 Uusien jäsenval-
tioiden osalta viitevuodet ovat 1999, 2000 ja 2001. ◄
3. 96 artiklan mukaiset pinta-alatuet tarvittaessa mukaan lukien
tukea saa yhtä hehtaaria kohden myöntää enintään 350 euroa.
136 a artikla
Soveltamisedellytykset uusissa jäsenvaltioissa
Uusissa jäsenvaltioissa sovelletaan 133 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja
kokonaismääriä ja 136 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua 350 euron suur-uista pinta-alatuen enimmäismäärää hehtaaria kohden 143 a artiklassaesitetyn tukien lisäystä koskevan aikataulun mukaisesti.
137 artikla
Tietojen toimittaminen
Lisätukien myöntämistä koskevien kansallisten järjestelyjen muutok-
sista on ilmoitettava komissiolle viimeistään kuukauden kuluttuaniiden hyväksymisestä.
138 artikla
Yhteiset säännökset
Oikeus tämän luvun mukaisiin suoriin tukiin edellyttää, että eläin
merkitään ja rekisteröidään asetuksen (EY) N:o 1760/2000 mukaisesti.
139 artikla
Enimmäismäärät
Kunkin tämän luvun perusteella haetun suoran tuen määrät eivät saa
ylittää enimmäismäärää, jonka komissio vahvistaa 64 artiklan 2 kohdanmukaisesti ja joka vastaa kunkin kyseisen suoran tuen osuutta 41 artik-lassa tarkoitetusta enimmäismäärästä. ►
M1 Uusien jäsenvaltioiden
osalta komission 64 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistaman enim-
mäismäärän on kuitenkin vastattava 71 c artiklassa tarkoitettuunenimmäismäärään kuuluvan kunkin asianomaisen suoran tuenosuutta. ◄
Jos haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän,
viljelijäkohtaista tukea vähennetään kyseisenä vuonna suhteessa
ylityksen määrään.
140 artikla
Neuvoston direktiivin 96/22/EY perusteella kielletyt aineet
1. Jos neuvoston direktiivin 96/22/EY (
1) perusteella kiellettyjen
aineiden jäämiä tai edellä mainitun säädöksen perusteella sallittujen,mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiä havaitaan neuvostondirektiivin 96/23/EY (
2) asiaa koskevien säännösten mukaisesti jonkun
viljelijän nautakarjaan kuuluvassa eläimessä tai jos kiellettyä ainetta2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 69
(1) Neuvoston direktiivi 96/22/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, tiet-
tyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-
agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/
ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY kumoamisesta (EYVL L 125, 23.5.1996,
s. 3).
(2) Neuvoston direktiivi 96/23/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, elävissä
eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden
jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/
ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoami-
sesta (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10), direktiivi sellaisena kuin se on
muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).▼M1
▼B
▼B
tai tuotetta tai direktiivin 96/22/EY perusteella sallittua, mutta laitto-
masti hallussa pidettyä ainetta tai tuotetta löydetään kyseisen viljelijäntilalta missä muodossa tahansa, kyseinen tuottaja ei sinä kalenteri-
vuonna, jona havainto tehdään, voi saada tämän luvun säännöksissä
tarkoitettuja maksuja.
Rikkomuksen toistuessa ajanjakso, jona tuottaja ei voi saada näitä
maksuja, voidaan rikkomuksen vakavuusasteen mukaan pidentää
viideksi vuodeksi alkaen siitä vuodesta, jonka kuluessa uusintarik-
komus todetaan.
2. Jos eläinten omistaja tai haltija yrittää estää tarkastusten toteutta-
misen ja jäämien seuraamista varten perustettujen kansallistenohjelmien soveltamiseksi suoritettavien näytteiden ottamisen tai direk-
tiivin 96/23/EY mukaisten tutkimusten ja tarkastusten toteuttamisen,
sovelletaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja seuraamuksia.
13 LUKU
PALKOVILJOJEN TUKI
141 artikla
Soveltamisala
Mikäli 71 artiklaa sovelletaan, asianomaiset jäsenvaltiot ottavat
käyttöön seuraavia palkoviljoja koskevan tuotantotuen:
a) muut kuin kylvämiseen tarkoitetut CN-koodiin ex 0713 40 00
kuuluvat linssit eli kylvövirvilät,
b) muut kuin kylvämiseen tarkoitetut CN-koodiin ex 0713 20 00
kuuluvat kahviherneet,
c) CN-koodiin ex 0713 90 90, Vicia sativa L. ja Vicia ervilla Willd.
-lajiin kuuluvat virnat, muut.
142 artikla
Tuki
1. Tukea myönnetään 141 artiklassa tarkoitettujen palkoviljojen
tuotannolle markkinointivuosittain. Markkinointivuosi alkaa 1 päivänäheinäkuuta ja päättyy 30 päivänä kesäkuuta.
Tämän järjestelmän mukaista tukea ei myönnetä viljelyaloille, joiden
osalta on tehty hehtaaritukihakemus, joka rahoitetaan asetuksen (EY)N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti.
2. Pinta-alan, joka kylvetään ja jolta sato korjataan, hehtaaritueksi
vahvistetaan 181 euroa hehtaarilta, tämän kuitenkaan rajoittamatta 143
artiklan säännösten soveltamista.
143 artikla
Enimmäismäärä
Haetun tuen määrä ei saa ylittää enimmäismäärää, jonka komissio
vahvistaa 64 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja joka vastaa liitteessä VItarkoitetun palkoviljojen pinta-alatuen osuutta 41 artiklassa tarkoite-tusta enimmäismäärästä. Uusien jäsenvaltioiden osalta komission 64artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistaman enimmäismäärän on
kuitenkin vastattava liitteessä VI tarkoitetun palkoviljojen pinta-alatuen
osuutta 71 c artiklassa tarkoitetusta kansallisesta enimmäismäärässä.
Jos haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän,
viljelijäkohtaista tukea vähennetään kyseisenä vuonna suhteessaylityksen määrään.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 70
▼M1
▼B
V OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
144 artikla
Suorien tukien hallintokomitea
1. Komissiota avustaa suorien tukien hallintokomitea, joka
muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana onkomission edustaja.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4
ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
145 artikla
Täytäntöönpanosäännökset
Tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt
annetaan 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.Niihin sisältyvät erityisesti:
a) yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat maatilojen neuvontajärjes-
telmän perustamista;
b) yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat tuen mukauttamisesta
saatujen määrien jakamisperusteiden määrittelemistä;
c) yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat tässä asetuksessa säädet-
tyjen tukien myöntämistä, myös tukikelpoisuusedellytysten, haku-ja maksupäivämäärien ja valvontasäännösten osalta, tukioikeuksien
tarkastamista ja vahvistamista, myös jäsenvaltioiden välillä tarvit-
tavan tiedonvaihdon osalta, sekä perusalojen tai taattujenenimmäispinta-alojen ylitysten määrittelemistä sekä yksityiskoh-taiset säännöt, jotka koskevat 11 ja 12 luvun perusteellavahvistettujen käyttämättömien palkkio-oikeuksien peruuttamista ja
uudelleenjakoa;
d) maatilan tulotukijärjestelmän osalta yksityiskohtaiset säännöt, jotka
koskevat erityisesti kansallisen varannon perustamista, oikeuksiensiirtämistä, monivuotisten viljelykasvien, monivuotisten laidunten,maatalousmaan ja niittyjen määrittelyä, III osaston 5 ja 6 luvussa
säädettyjä vaihtoehtoja ja luetteloa viljelykasveista, joiden viljely
kesannoidulla maalla sallitaan, sekä yksityiskohtaiset säännöt, jotkakoskevat päätöksellä 93/355/ETY hyväksytyn GATT-sopimukseenliittyvän Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojenvälisen öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan noudat-
tamista (
1);
e) durumvehnän osalta yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat
varmennettujen siementen ja tunnustettujen lajikkeiden määriä;
f) energiakasvien osalta yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat
järjestelmän soveltamisalaan kuuluvien viljelykasvien määrittelyä,sopimusten vähimmäisvaatimuksia sekä jalostetun määrän ja tilallajalostamisen valvontaa;
g) kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun osalta yksityiskohtaiset
säännöt, jotka koskevat erityisiä valvontatoimenpiteitä ja tetrahy-
drokannabinolipitoisuuden määrittelymenetelmiä, mukaan lukien52 artiklassa tarkoitetut sopimusjärjestelyt ja sitoumukset;
h) liitteen I muutokset, jotka saattavat olla tarpeen, kun otetaan
huomioon 1 artiklassa esitetyt perusteet;2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 71
(1) EYVL L 147, 18.6.1993, s. 25.▼M1
▼B
▼M1
i) liitteiden II, VI, VII, IX, X ja XI muutokset, jotka saattavat olla
tarpeen ottaen huomioon erityisesti vasta hyväksytty yhteisönlainsäädäntö, ja, siltä osin kuin se koskee liitteitä VIII ja VIII a,
siinä tapauksessa, että sovelletaan vastaavasti 62 ja 71 i artiklaa,
sekä tapauksen mukaan niiden tietojen perusteella, jotka jäsenval-tiot toimittavat peltokasvitukia vastaavasta viitemäärien osastasekä varsinaisista enimmäismääristä, joita korotetaan sen mukaan,mikä muodostuu tosiasiallisesti määritetyn alan ja sen alan, jolle
peltokasvitukia maksettiin vuosina 2000 ja 2001, väliseksi erotuk-
seksi komission asetuksen (ETY) N:o 3887/92 (
1) 9 artiklan 2 ja 3
kohdan mukaisesti perusalojen (tai durumvehnän taatun enimmäis-pinta-alan) rajoissa ja ottaen huomioon liitteessä VIII esitettyjenlaskelmien perustana oleva kansallinen keskisato;
j) viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän perusosat ja niiden määrittely;
k) pinta-alatukihakemuksiin mahdollisesti tehtävät muutokset ja
vapautus pinta-alatukihakemuksen tekemisvaatimuksesta;
l) tukihakemuksiin sisältyviä vähimmäistietoja koskevat säännöt;
m) hallinnollisia tarkastuksia, paikalla tehtäviä tarkastuksia ja kauko-
kartoitustarkastuksia koskevat säännöt;
n) säännöt, jotka koskevat tuen vähennyksiä ja tuen ulkopuolelle
jättämisiä niissä tapauksissa, joissa 3 artiklassa ja 24 artiklassatarkoitettuja velvoitteita ei ole noudatettu, mukaan lukien tapaukset,joissa tukea ei vähennetä tai evätä;
o) liitteen V muutokset, jotka saattavat olla tarpeen, kun otetaan
huomioon 26 artiklassa esitetyt perusteet;
p) jäsenvaltioiden ja komission väliset tiedonannot;
q) hätätapauksessa käytäntöön liittyvien ja erityisongelmien ratkaise-
misen kannalta tarvittavat asianmukaisesti perustellut toimenpiteet,
erityisesti II osaston 4 luvun ja III osaston 5 ja 6 luvun täytäntöön-panemiseen liittyvät toimenpiteet. Tällaiset toimenpiteet voivatpoiketa tämän asetuksen tietyistä osista, mutta ainoastaan siinämäärin ja sellaisen ajanjakson ajan kuin on ehdottomasti tarpeen.
146 artikla
Tietojen antaminen komissiolle
Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle yksityiskohtaisesti tämän
asetuksen täytäntöönpanemiseksi toteutetuista ja erityisesti 5, 13, 42,58, 71 d ja 71 e artiklaan liittyvistä toimenpiteistä.
147 artikla
Asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, N:o 1453/2001
ja N:o 1454/2001 muuttaminen
1) Korvataan asetuksen (ETY) N:o 2019/93 6 artikla seuraavasti:
”6 artikla
1. Mikäli yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä
koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestel-mistä annetun asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (*) 70 artiklassasäädettyä poissulkemista sovelletaan, Helleenien tasavalta esittää
komissiolle ohjelman Egeanmeren pienten saarten naudanliha-alaan
sekä lampaan- ja vuohenkasvatukseen liittyvän perinteisentoiminnan tukemisesta kulutustarpeiden rajoissa.
Jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset laativat ohjelman
ja panevat sen täytäntöön.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 72
(1) EYVL L 327, 12.12.2001, s. 11.▼B
▼M1
▼B
▼B
2. Yhteisö rahoittaa ohjelmaa vuosittaisella enimmäismäärällä,
joka vastaa asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (**), tämän asetuksensekä asetuksen (EY) N:o 2529/2001 (***) nojalla Egeanmeren
pienille saarille sijoittautuneille tuottajille vuonna 2003 tosiasiassa
maksettujen palkkioiden määrää.
Komissio korottaa kyseistä määrää paikallisen tuotannon kehityksen
huomioon ottamiseksi. Vuosittainen määrä ei kuitenkaan missääntapauksessa saa ylittää määrää, joka vastaa tämän asetuksenmukaisten naudanlihapalkkioiden vuonna 2003 sovellettavien enim-mäismäärien kokonaismäärää kerrottuna vuonna 2003 sovellettavienperus- ja lisäpalkkioiden sekä tukien summalla, eikä kaikkien niiden
palkkio-oikeuksien yhteismäärää, joihin ovat oikeutettuja Egean-
meren pienille saarille 30. kesäkuuta 2003 mennessä sijoittautuneettuottajat asetuksen (EY) N:o 2529/2001 nojalla sekä kansallisenvarannon asiaankuuluvan osuuden mukaisesti, kerrottuna vuonna2003 sovellettavien palkkioiden ja tukien summalla.
3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanojärjestelyt, hyväksyy
ohjelman ja muuttaa sitä sekä vahvistaa tämän artiklan 2 kohdanensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määrän ja korottaa sitä
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
menettelyä noudattaen. Komissio voi samaa menettelyä noudattaentarkistaa 2 kohdan toisessa alakohdassa asetettua enimmäismäärää.
4. Kreikan viranomaisten on esitettävä vuosittain viimeistään 15
päivänä huhtikuuta kertomus ohjelman täytäntöönpanosta.
(*) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1.
(**) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21, asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL
L 122, 16.5.2003, s.1).
(***) EYVL L 341, 22.12.2001, s. 3.”
2) Korvataan asetuksen (EY) N:o 1452/2001 9 artikla seuraavasti:
”9 artikla
1. Mikäli yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä
koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestel-mistä annetun asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (*) 70 artiklassasäädettyä poissulkemista sovelletaan, Ranska esittää komissiolleohjelmat Ranskan merentakaisten departementtien naudanliha-alaan
sekä lampaan- ja vuohenkasvatukseen liittyvän perinteisen
toiminnan tukemisesta sekä toimenpiteitä tuotteiden laadun paranta-misesta kulutustarpeiden rajoissa.
Jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset laativat ohjelmat
ja panevat ne täytäntöön.
2. Yhteisö rahoittaa ohjelmia vuosittaisella enimmäismäärällä,
joka vastaa Ranskan merentakaisiin departementteihin sijoittautu-
neille tuottajille asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (**), tämänasetuksen sekä asetuksen (EY) N:o 2529/2001 (***) nojalla vuonna2003 tosiasiassa maksettujen palkkioiden määrää.
Komissio korottaa kyseistä määrää paikallisen tuotannon kehityksen
huomioon ottamiseksi. Vuosittainen määrä ei kuitenkaan missääntapauksessa saa ylittää määrää, joka vastaa asetuksen (EY) N:o1452/2001 mukaisten naudanlihapalkkioiden vuonna 2003 sovellet-
tavien enimmäismäärien kokonaismäärää kerrottuna vuonna 2003
sovellettavien perus- ja lisäpalkkioiden sekä tukien summalla, eikäkaikkien niiden palkkio-oikeuksien yhteismäärää, joihin ovat oikeu-tettuja Ranskan merentakaisiin departementteihin 30. kesäkuuta2003 mennessä sijoittautuneet tuottajat asetuksen (EY) N:o 2529/
2001 nojalla sekä kansallisen varannon asiaankuuluvan osuuden
mukaisesti, kerrottuna vuonna 2003 sovellettavien palkkioiden jatukien summalla.
3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanojärjestelyt, hyväksyy
ohjelmat ja muuttaa niitä sekä vahvistaa tämän artiklan 2 kohdanensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määrän ja korottaa sitäasetuksen (EY) N:o 1782/2003 144 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen. Komissio voi samaa menettelyä noudattaentarkistaa 2 kohdan toisessa alakohdassa asetettua enimmäismäärää.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 73
▼B
4. Ranskan viranomaisten on esitettävä vuosittain viimeistään 15
päivänä huhtikuuta kertomus ohjelmien täytäntöönpanosta.
(*) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1.
(**) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21, asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVLL 122, 16.5.2003, s. 1).
(***) EYVL L 341, 22.12.2001, s. 3.”
3) a) Muutetaan asetus (EY) N:o 1453/2001 seuraavasti: Korvataan 13
artikla seuraavasti:
”13 artikla
1. Mikäli yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä
koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijär-jestelmistä annetun asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (*) 70artiklassa säädettyä poissulkemista sovelletaan, Portugalin tasa-valta esittää komissiolle ohjelman Madeiran naudanliha-alaan
sekä lampaan- ja vuohenkasvatukseen liittyvän perinteisen
toiminnan tukemisesta ja toimenpiteitä tuotteiden laadun paranta-misesta kulutustarpeiden rajoissa.
Jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset laativat
ohjelman ja panevat sen täytäntöön.
2. Yhteisö rahoittaa ohjelmaa vuosittaisella enimmäismäärällä,
joka vastaa Madeiralle sijoittautuneille tuottajille asetuksen (EY)
N:o 1254/1999 (**), tämän asetuksen ja asetuksen (EY) N:o2529/2001 (***) nojalla vuonna 2003 tosiasiallisesti maksettujenpalkkioiden määrää.
Komissio korottaa kyseistä määrää paikallisen tuotannon kehi-
tyksen huomioon ottamiseksi. Vuosittainen määrä ei saa
kuitenkaan missään tapauksessa ylittää määrää, joka vastaa
tämän asetuksen mukaisten naudanlihapalkkioiden vuonna 2003sovellettavien enimmäismäärien kokonaismäärää kerrottunavuonna 2003 sovellettavien perus- ja lisäpalkkioiden sekä tukiensummalla, eikä kaikkien niiden palkkio-oikeuksien yhteismäärää,
joihin ovat oikeutettuja Madeiralle 30.6.2003 mennessä sijoittau-
tuneet tuottajat asetuksen (EY) N:o 2529/2001 nojalla sekäkansallisen varannon asiaankuuluvan osuuden mukaisesti, kerrot-tuna vuonna 2003 sovellettavien palkkioiden ja tukien summalla.
3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanojärjestelyt, hyväksyy
ohjelman ja muuttaa sitä sekä vahvistaa tämän artiklan 2 kohdan
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määrän ja korottaa sitä
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 144 artiklan 2 kohdassa tarkoi-tettua menettelyä noudattaen. Komissio voi samaa menettelyänoudattaen tarkistaa 2 kohdan toisessa alakohdassa asetettuaenimmäismäärää.
4. Portugalin tasavallan viranomaisten on esitettävä vuosittain
viimeistään 15 päivänä huhtikuuta kertomus ohjelmantäytäntöönpanosta.
(*) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1.
(**) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21, asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003
(EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).
(***) EYVL L 341, 22.12.2001, s. 3.”
b) Korvataan 22 artiklan 2-5 kohta seuraavasti:
”2. Mikäli asetuksen (EY) N:o 1782/2003 70 artiklassa
säädettyä poissulkemista sovelletaan, Portugalin tasavalta esittääkomissiolle ohjelman naudanliha-alaan sekä lampaan- ja vuohen-kasvatukseen liittyvän perinteisen toiminnan tukemisesta ja
toimenpiteitä tuotteiden laadun parantamisesta.
Jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset laativat
ohjelman ja panevat sen täytäntöön.
3. Yhteisö rahoittaa ohjelmaa vuosittaisella enimmäismäärällä,
joka vastaa Azoreille sijoittautuneille tuottajille asetuksen (EY)N:o 1254/1999, tämän asetuksen ja asetuksen (EY) N:o 2529/2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 74
▼B
2001 nojalla vuonna 2003 tosiasiallisesti maksettujen palkkioiden
määrää.
Komissio korottaa kyseistä määrää paikallisen tuotannon kehi-
tyksen huomioon ottamiseksi. Vuosittainen määrä ei saakuitenkaan missään tapauksessa ylittää määrää, joka vastaatämän asetuksen mukaisten naudanlihapalkkioiden vuonna 2003
sovellettavien enimmäismäärien kokonaismäärää kerrottuna
vuonna 2003 sovellettavien perus- ja lisäpalkkioiden sekä tukiensummalla, eikä kaikkien niiden palkkio-oikeuksien yhteismäärää,joihin ovat oikeutettuja Azoreille 30 päivään kesäkuuta 2003mennessä sijoittautuneet tuottajat asetuksen (EY) N:o 2529/2001nojalla sekä asetuksen (EY) N:o 1254/1999 mukaisten
emolehmäpalkkio-oikeuksien nojalla sekä näiden kansallisten
varantojen asiaankuuluvien osuuksien mukaisesti, kerrottunavuonna 2003 sovellettavien palkkioiden ja tukien summalla.
Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 68 artiklan a
kohdan i alakohtaa Portugalin tasavallan viranomaiset voivatkorottaa Azoreille myönnettävien emolehmäpalkkioiden enim-mäismäärää siirtämällä sinne emolehmäpalkkio-oikeuksiakansallisesta varannosta. Tällaisessa tapauksessa asetuksen (EY)N:o 1782/2003 68 artiklan a kohdan i alakohdan nojalla vahvis-
tetusta enimmäismäärästä on siirrettävä vastaava määrä tämän
artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuun enim-mäismäärään.
4. Komissio hyväksyy täytäntöönpanojärjestelyt, hyväksyy
ohjelman ja muuttaa sitä sekä vahvistaa tämän artiklan 3 kohdanensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määrän ja korottaa sitäasetuksen (EY) N:o 1782/2003 144 artiklan 2 kohdassa tarkoi-tettua menettelyä noudattaen. Komissio voi samaa menettelyänoudattaen tarkistaa 2 kohdan toisessa alakohdassa asetettua
enimmäismäärää.
5. Portugalin tasavallan viranomaisten on esitettävä vuosittain
viimeistään 15 päivänä huhtikuuta kertomus ohjelman
täytäntöönpanosta.”
c) Kumotaan 22 artiklan 6 kohta.
d) Korvataan 23 artikla seuraavasti:
”23 artikla
Markkinointivuodet 1999/2000-2004/2005 kattavan siirtymä-
kauden aikana ainoastaan asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (*) 9
kohdan c alakohdan määritelmän mukaisten tuottajien, jotkaovat sijoittuneet Azoreille, harjoittavat tuotantoa Azoreilla jajotka pitävät kaupan viitemääränsä, jota on korotettu kolmannenalakohdan mukaisesti määritetyllä prosenttisosuudella, ylittäviämääriä, katsotaan vaikuttaneen ylitykseen, kun lisämaksu jaetaan
edellä mainitun asetuksen 2 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä
tarkoitettujen tuottajien kesken.
Lisämaksu peritään määriltä, jotka ylittävät tällä tavoin korotetun
viitemäärän sen jälkeen, kun tämän korotuksen rajoissa
käyttämättä jääneet määrät on jaettu uudelleen ensimmäisessäalakohdassa tarkoitetuille tuottajille suhteessa kunkin käytössäolevaan viitemäärään.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu prosenttiosuus vastaa
markkinointivuosien 1999/2000-2003/2004 osalta 73 000 tonninmäärän ja markkinointivuoden 2004/2005 osalta 61 500 tonninmäärän sekä kullakin tilalla 31 päivänä maaliskuuta 2000käytettävissä olleiden viitemäärien summan välistä suhdetta. Sitä
sovelletaan ainoastaan kunkin tuottajan käytettävissä 31 päivänä
maaliskuuta 2000 olleisiin viitemääriin.
(*) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 572/2003 (EUVL L 82, 29.3.2003, s. 20).”2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 75
▼B
4) Asetus (EY) N:o 1454/2001 muutetaan seuraavasti:
a) Korvataan 5 artikla seuraavasti:
”5 artikla
1. Mikäli yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä
koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijär-
jestelmistä annetun asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (*) 70artiklassa säädettyä poissulkemista sovelletaan, Espanjan kunin-gaskunta esittää komissiolle ohjelman Kanariansaartennaudanliha-alaan sekä lampaan- ja vuohenkasvatukseen liittyvän
perinteisen toiminnan tukemisesta sekä toimenpiteitä tuotteiden
laadun parantamisesta kulutustarpeiden rajoissa.
Jäsenvaltioiden nimittämät toimivaltaiset viranomaiset valmiste-
levat ohjelman ja panevat sen täytäntöön.
2. Yhteisö rahoittaa ohjelman vuosittaisella enimmäismäärällä,
joka vastaa Kanariansaarille sijoittautuneille tuottajille asetuksen(EY) N:o 1254/1999 (**), tämän asetuksen ja asetuksen (EY)N:o 2529/2001 (***) nojalla vuonna 2003 tosiasiallisesti makset-tujen palkkioiden määrää.
Komissio korottaa kyseistä määrää paikallisen tuotannon kehi-
tyksen huomioon ottamiseksi. Vuosittainen määrä ei saa
kuitenkaan missään tapauksessa ylittää määrää, joka vastaatämän asetuksen mukaisten naudanlihapalkkioiden vuonna 2003sovellettavien enimmäismäärien kokonaismäärää kerrottunavuonna 2003 sovellettavien perus- ja lisäpalkkioiden sekä tukiensummalla, eikä kaikkien niiden palkkio-oikeuksien yhteismäärää,
joihin ovat oikeutettuja Kanariansaarille 30.6.2003 mennessä
sijoittautuneet tuottajat asetuksen (EY) N:o 2529/2001 nojallasekä kansallisen varannon asiaankuuluvan osuuden mukaisesti,kerrottuna vuonna 2003 sovellettavien palkkioiden ja tukiensummalla.
3. Komissio vahvistaa soveltamista koskevat yksityiskohtaiset
säännöt, hyväksyy ohjelman ja muuttaa sitä sekä vahvistaa tämän
artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määrän
ja korottaa sitä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 144 artiklan 2kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Komissio voi samaamenettelyä noudattaen tarkistaa 2 kohdan toisessa alakohdassaasetettua enimmäismäärää.
4. Espanjan kuningaskunnan viranomaisten on esitettävä
vuosittain viimeistään 15 päivänä huhtikuuta kertomus ohjelmien
täytäntöönpanosta.
(*) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1
(**) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 11, asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003(EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).
(***) EYVL L 341, 22.12.2001, s. 3.”
b) Asetuksen 6 artikla kumotaan.
148 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1868/94 muuttaminen
Muutetaan asetus (EY) N:o 1868/94 seuraavasti.
1) Lisätään 4 a artikla seuraavasti:
”4a artikla
Perunatärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen perunoiden vähim-
mäishinnaksi vahvistetaan 178,31 euroa tonniltamarkkinointivuodesta 2004/2005 alkaen.
Kyseistä hintaa sovelletaan siihen tehtaalle toimitettuun peru-
namäärään, joka tarvitaan yhden tärkkelystonnin valmistukseen.
Vähimmäishintaa mukautetaan perunoiden tärkkelyspitoisuuden
mukaan.”2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 76
▼B
2) Korvataan 5 artikla seuraavasti:
”5 artikla
Perunatärkkelystä tuottaville yrityksille maksetaan palkkio, jonka
suuruus on 22,25 euroa tuotettua tärkkelystonnia kohden, 2 artiklan
2 kohdassa tarkoitettua enimmäiskiintiötä vastaavasta perunatärkke-lysmäärästä edellyttäen, että ne ovat maksaneet perunantuottajille 4a artiklassa tarkoitetun vähimmäishinnan koko perunamäärästä, jokatarvitaan kyseistä enimmäiskiintiötä vastaavan tärkkelysmäärän tuot-
tamiseen.”
3) Korvataan 7 artikla seuraavasti:
”7 artikla
Tämän asetuksen säännösten soveltamisalaan ei kuulu perunatärk-
kelys, jonka valmistajaan ei sovelleta tämän asetuksen 2 artiklan 2
kohtaa ja joka ostaa perunoita, joista tuottajat eivät saa yhteisen
maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistäsäännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetunasetuksen (EY) N:o 1782/2003 (*) 93 artiklassa säädettyä tukea.
(*) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1.”
149 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muutokset
Asetusta (EY) N:o 1251/1999 muutetaan seuraavasti:1) 4 artiklan 3 kohdan ensimmäinen luetelmakohta korvataan seuraa-
vasti:
”valkuaiskasveille:
— 63,00 euroa/t markkinointivuodesta 2004/2005 alkaen”.
2) 4 artiklan 4 kohdassa 19 euroa/t korvataan määrällä 24 euroa/t.
3) 5 artiklassa:
a) ensimmäinen kohta korvataan seuraavasti:
”Pinta-alatukeen myönnetään lisäkorvaus, jonka suuruus on 313
euroa hehtaarilta markkinointivuodelta 2004/2005, durumvehnänviljelyyn varatulle viljelyalalle liitteessä II luetelluilla perintei-sillä tuotantovyöhykkeillä liitteessä III vahvistettujen määrienrajoissa.”
b) neljäs kohta korvataan seuraavasti:
”Alueille, joilla durumvehnän tuotanto on vakiintunutta ja jotka
ovat muita kuin liitteessä II tarkoitettuja alueita, myönnetäänerityistukea 93 euroa hehtaarilta markkinointivuodelta 2004/2005 liitteessä IV mainittuja hehtaarimääriä noudattaen.”
150 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1254/1999 muutokset
Asetus (EY) N:o 1254/1999 muutetaan seuraavasti:1) 10 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa luku 20 prosenttia korva-
taan 40 prosentilla.
2) Liitteessä I erityispalkkiota koskevassa taulukossa Itävaltaa koskeva
luku korvataan luvulla ”373 400”.
3) Liitteessä II emolehmäpalkkiota koskevassa taulukossa Itävaltaa ja
Portugalia koskevat luvut korvataan luvuilla ”375 000” ja”416 539”.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 77
▼B
151 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1673/2000 muuttaminen
Muutetaan asetus (EY) N:o 1673/2000 seuraavasti:
1) Muutetaan 1 artikla seuraavasti:
a) Korvataan 2 kohdan a alakohta seuraavalla:
”a) ’viljelijällä’ yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjes-
telmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä
viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun asetuksen (EY) N:o1782/2003 (*) 2 artiklan a alakohdassa määriteltyä viljelijää
(*) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1.”
b) Korvataan 3 kohdassa ilmaisu ”asetuksessa (EY) N:o 1251/1999”
ilmaisulla ”asetuksen (EY) N:o 1782/2003 52 artiklassa”.
2) Korvataan 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelma-
kohdassa oleva ilmaisu ”asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 aartiklassa” ilmaisulla ”asetuksen (EY) N:o 1782/2003 52 artiklassa”.
152 artikla
Muiden asetusten muutokset
Poistetaan seuraavat säännökset:
a) asetuksen (ETY) N:o 2358/1971 3 artikla,
b) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 3-25 artikla,
c) asetuksen (EY) N:o 2529/2001 3-11 artikla.
153 artikla
Kumoamiset
1. Kumotaan asetus (ETY) N:o 3508/92. Sitä sovelletaan kuitenkin
edelleen suoria tukia koskeviin hakemuksiin vuotta 2005 edeltävienkalenterivuosien osalta.
2. Asetus (EY) N:o 1017/94 kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2005
alkaen.
3. Asetus (EY) N:o 1577/96 ja asetus (EY) N:o 1251/1999 kumo-
taan. Niitä sovelletaan kuitenkin edelleen markkinointivuoteen 2004/2005.
4. Asetus (EY) N:o 1259/1999 kumotaan 1 päivästä toukokuuta
2004. Asetuksen (EY) N:o 1259/1999 2 a ja 11 artiklaa sekä kyseisten
artiklojen soveltamiseksi asetuksen liitettä sovelletaan kuitenkin edel-leen 31 päivään joulukuuta 2005. Lisäksi sovelletaan edelleenkyseisen asetuksen 3, 4 ja 5 artiklaa sekä kyseisten artiklojen sovelta-miseksi myös asetuksen (EY) N:o 1259/1999 liitettä 31 päiväänjoulukuuta 2004.
5. Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän
asetukseen.
154 artikla
Yksinkertaistetun järjestelmän siirtymäsäännöt
Jos jäsenvaltio soveltaa asetuksen (EY) N:o 1259/1999 2 a artiklassa
tarkoitettua yksinkertaistettua järjestelmää, sovelletaan seuraaviasäännöksiä:
a) Vuosi 2003 on viimeinen vuosi, jona osallistujat voivat esittää uusia
hakemuksia.
b) Osallistujat saavat yksinkertaistetun järjestelmän mukaisen määrän
vuoteen 2005 saakka.
c) Tämän asetuksen II osaston 1 ja 2 lukua ei sovelleta yksinkertaiste-
tussa järjestelmässä myönnettyihin määriin järjestelmäänosallistumisaikana.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 78
▼B
d) Yksinkertaistettuun järjestelmään osallistuvat viljelijät eivät voi
hakea tilatukea niin kauan kun he osallistuvat yksinkertaistettuunjärjestelmään. Jos viljelijä esittää hakemuksen tilatukijärjestelmään
osallistumisesta, yksinkertaistetussa järjestelmässä myönnetty määrä
sisällytetään tämän asetuksen 37 artiklassa tarkoitettuunviitemäärään. Se lasketaan ja sitä mukautetaan tämän asetuksen IIIosaston 2 luvun mukaisesti.
154 a artikla
Uusia jäsenvaltioita koskevat siirtymätoimenpiteet
1. Jos siirtymätoimenpiteet ovat tarpeen helpottamaan uusien jäsen-
valtioiden siirtymistä yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmästä maatilan
tulotukijärjestelmään ja muihin III ja IV osastossa tarkoitettuihin
tukijärjestelmiin, tällaiset toimenpiteet on hyväksyttävä 144 artiklan 2kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet voidaan hyväksyä 1
päivänä toukokuuta 2004 alkavana ja 30 päivänä kesäkuuta 2009
päättyvänä ajanjaksona, eikä niitä sovelleta tämän päivämäärän jälkeen.Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta jatkaa tätäajanjaksoa.
155 artikla
Muut siirtymäkauden säännöt
►
C1 Lisätoimenpiteitä, joita tarvitaan helpottamaan siirtymistä 152 ja
153 artiklassa tarkoitetuilla asetuksilla säädetyistä järjestelyistä tässäasetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin, erityisesti niistä, jotka liit-
tyvät asetuksen (EY) N:o 1259/1999 4 ja 5 artiklan ja liitteen sekä
asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan soveltamiseen, sekä asetuk-sessa (ETY) N:o 1035/72 säädettyihin parannussuunnitelmiinliittyvistä säännöksistä niihin, joita tarkoitetaan tämän asetuksen 83–87artiklassa, voidaan hyväksyä tämän asetuksen 144 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua menettelyä noudattaen. ◄ Edellä 152 ja 153 artiklassa
tarkoitettuja asetuksia ja artikloja sovelletaan edelleen vahvistettaessaliitteessä VII tarkoitettuja viitemääriä.
156 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
1. Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen,
kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Sitä sovelletaan voimaantulopäivästä seuraavin poikkeuksin:
a) II osaston 4 ja 5 lukuja sovelletaan kalenterivuoden 2005 ja sitä
seuraavien vuosien osalta tehtäviin tukihakemuksiin. 28 artiklan 2
kohtaa sovelletaan kuitenkin IV osaston 1-7 luvun mukaisiin tukiha-kemuksiin 1 päivästä tammikuuta 2004.
b) IV osaston 1, 2, 3 ja 6 lukua sekä 149 artiklaa sovelletaan markki-
nointivuodesta 2004/2005 alkaen.
c) IV osaston 4, 5 ja 7 lukua sekä 150 artiklaa sovelletaan 1 päivästä
tammikuuta 2004.
d) II osaston 1 lukua, 20 artiklaa, III osastoa, IV osaston 8, 10, 11, 12
ja 13 lukua sekä 147 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta2005 lukuun ottamatta 147 artiklan 3 kohdan d alakohtaa, jotasovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2003.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 79
▼M1
▼B
▼B
e) IV osaston 9 lukua sovelletaan markkinointivuodesta 2005/2006.
f) 151 ja 152 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2005 lukuun
ottamatta 152 artiklan a kohtaa, jota sovelletaan markkinointivuo-desta 2005/2006.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 80
▼B
LIITE I
Luettelo 1 artiklassa tarkoitetuista suorista tuista
Ala Oikeusperusta Huomautuksia
Tilatuki Tämän asetuksen III osasto Tuotantomäärästä riippumat-
tomat tuet (ks. Liite VI) (*)
Durumvehnä Tämän asetuksen IV osaston 1
lukuPinta-alatuki (laatupalkkio)
Valkuaiskasvit Tämän asetuksen IV osaston 2
lukuPinta-alatuki
Riisi Tämän asetuksen IV osaston 3
lukuPinta-alatuki
Pähkinät Tämän asetuksen IV osaston 4
lukuPinta-alatuki
Energiakasvit Tämän asetuksen IV osaston 5
lukuPinta-alatuki
Tärkkelysperuna Tämän asetuksen IV osaston 6
lukuTuotantotuki
Maito ja maitotuotteet Tämän asetuksen IV osaston 7
lukuLypsylehmäpalkkio ja lisätuet
Peltokasvit Suomessa ja
Ruotsin tietyillä alueillaTämän asetuksen IV osaston 8
luku (**) (*****)Peltokasvien erityinen aluetuki
Siemenet Tämän asetuksen IV osaston 9
luku (**) (*****)Tuotantotuki
Peltokasvit Tämän asetuksen IV osaston
10 luku (***) (*****)Pinta-alatuki, myös kesannointi-
tuet, nurmisäilörehutuet,
lisätuet (**), durumvehnän
lisätuki ja erityistuki
Lampaat ja vuohet Tämän asetuksen IV osaston
11 luku (***) (*****)Uuhista ja naaraspuolisista
vuohista maksettava palkkio,
lisäpalkkio ja tietyt lisätuet
Naudanliha Tämän asetuksen IV osaston
12 luku (*****)Erityispalkkio (***), kausipor-
rastuspalkkio, emolehmäpalkkio
(myös hiehoista maksettava
emolehmäpalkkio sekä kansal-
linen täydentävä emolehmä-
palkkio osarahoitustapauk-
sissa) (***), teurastus-
palkkio (***), laajaperäistämis-
palkkio, lisätuet
Palkoviljat Tämän asetuksen IV osaston
13 luku (*****)Pinta-alatuki
Erityiset viljelymuodot ja laatu-
tuotantoTämän asetuksen 69
artikla (****)
Kuivattu rehu Tämän asetuksen 71 artiklan
2 kohdan toinen
alakohta (*****)
Pienviljelijöiden tukijärjestelmä 2 a artikla Asetus (EY) N:o
1259/1999Siirtymäkauden pinta-alatuki
alle1 250 euroa saaville viljeli-
jöille
Oliiviöljy 5 artiklan 1 kohta Tuotantotuki
Silkkiäistoukat Asetus 1 artikla Asetus (ETY)
N:o 845/72Kasvatukseen kannustava tuki
Banaanit 12 artikla Asetus (ETY) N:o
404/93Tuotantotuki
Kuivatut viinirypäleet 7 artiklan 1 kohta Asetus
(EY) N:o 2201/96Pinta-alatuki
Tupakka 3 artikla Asetus (ETY) N:o
2075/92Tuotantotuki2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 81
▼C1
▼B
▼B
Ala Oikeusperusta Huomautuksia
Humala 12 artikla Asetus (ETY) N:o
1696/71 Asetus (EY) N:o
1098/98136/66/ETYPinta-alatuki Ainoastaan väliai-
kaisesta kesannoinnista makset-
tava tuki
POSEIDOM 9 artikla (**) (*****), 12
artiklan 2 kohta ja 16 artikla
Asetus (EY) N:o 1452/2001Alat: naudanliha; sokeri; vihreä
vanilja
POSEIMA 13 (**) (*****), 16 ja 17
artikla, 28 artiklan 1 kohta, 21
artikla, 22 artiklan 2-
4 (**) (*****) ja 7 kohta, 27
ja 29 artikla sekä 30 artiklan
1, 2 ja 4 kohta Asetus (EY)
N:o 1453/2001Alat: naudanliha; maito;
perunat; sokeri; paju; ananas,
tupakka, siemenperunat, sikuri
ja tee
POSEICAN 5 (**) (*****), 9 ja 14 artikla
Asetus (EY) N:o 1454/2001Alat: naudanliha, lampaan ja
vuohenliha; perunat
Egeansaaret 6 (**) (*****), 8, 11 ja 12
artikla Asetus (ETY) N:o
2019/93Alat: naudanliha; perunat;
oliivit; hunaja
(*) Alkaen 1 päivästä tammikuuta 2005 tai myöhemmin, kun sovelletaan 71 artiklaa. Vuoden 2004 osalta tai
myöhemmin sovellettaessa 71 artiklaa liitteessä VI luetellut suorat tuet sisältyvät liitteeseen I lukuun otta-
matta kuivattua rehua.
(**) Kun sovelletaan 70 artiklaa.(***) Kun sovelletaan 66, 67, 68 artiklaa.(****) Kun sovelletaan 69 artiklaa.(*****) Kun sovelletaan 71 artiklaa.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 82
▼B
LIITE II
12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät
(miljoonaa euroa)
Jäsenvaltio 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012
Belgia 4,7 6,2 7,7 7,7 7,7 7,7 7,7 7,7
Tanska 7,7 10,3 12,9 12,9 12,9 12,9 12,9 12,9Saksa 40,4 54,6 68,3 68,3 68,3 68,3 68,3 68,3Kreikka 40,4 53,9 67,4 67,4 67,4 67,4 67,4 67,4
Espanja 55,1 74,3 92,9 92,9 92,9 92,9 92,9 92,9
Ranska 51,4 68,7 85,9 85,9 85,9 85,9 85,9 85,9Irlanti 15,3 20,4 25,5 25,5 25,5 25,5 25,5 25,5Italia 62,3 83,7 104,6 104,6 104,6 104,6 104,6 104,6
Luxemburg 0,2 0,3 0,4 0,4 0,4 0,4 0,4 0,4
Alankomaat 6,8 9,2 11,5 11,5 11,5 11,5 11,5 11,5Itävalta 12,4 17,1 21,3 21,3 21,3 21,3 21,3 21,3Portugali 11,3 15,4 19,2 19,2 19,2 19,2 19,2 19,2
Suomi 8,0 10,8 13,6 13,6 13,6 13,6 13,6 13,6
Ruotsi 6,6 8,8 11,0 11,0 11,0 11,0 11,0 11,0Yhdistynyt kunin-
gaskunta17,7 23,6 29,5 29,5 29,5 29,5 29,5 29,52003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 83
▼B
LIITE III
3 ja 4 artiklassa tarkoitetut lakisääteiset hoitovaatimukset
A. Sovelletaan 1.1.2005 alkaen
Ympäristö
1. Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979
annettu neuvoston direktiivi 79/409/ETY (EYVL L 103, 25.4.1979,
s. 1)3, 4 (1, 2, 4), 5, 7 ja 8
artikla
2. Pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheutta-
malta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979 annettu neuvoston
direktiivi 80/68/ETY (EYVL L 20, 26.1.1980, s. 43)4 ja 5 artikla
3. Ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettäessä puhdista-
molietettä maanviljelyssä 12 päivänä kesäkuuta 1986 annettu
neuvoston direktiivi 86/278/ETY (EYVL L 181, 4.7.1986, s. 6)3 artikla
4. Vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien
aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivänä joulukuuta 1991 annettu
neuvoston direktiivi 91/676/ETY (EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1)4 ja 5 artikla
5. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suoje-
lusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/
ETY (EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7)6, 13, 15, ja 22 (b)
artikla
Kansanterveys ja eläinten terveys
Eläinten tunnistus ja rekisteröinti
6. Eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä 27 päivänä marraskuuta
1992 annettu neuvoston direktiivi 92/102/ETY (EYVL L 355,
5.12.1992, s. 32)3, 4 ja 5 artikla
7. Yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97
täytäntöönpanemiseksi korvamerkkien, tilarekisterien ja passien
osalta nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän puitteissa
29 päivänä joulukuuta 1997 annettu komission asetus (EY) N:o
2629/97 (EYVL L 354, 30.12.1997, s. 19)6 ja 8 artikla
8. Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottami-
sesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkit-
semisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17
päivänä heinäkuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetus (EY) N:o 1760/2000 (EYVL L 204, 11.8.2000, s. 1)4 ja 7 artikla
B. Sovelletaan 1.1.2006 alkaen
Kansanterveys sekä eläinten ja kasvien terveys
9. Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinä-
kuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/414/ETY (EYVL L 230,
19.8.1991, s. 1)3 artikla
10. Tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien
aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa
ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY kumoami-
sesta annettu neuvoston direktiivi 96/22/EY (EYVL L 125,
23.5.1996, s. 3)3, 4, 5 ja 7 artikla
11. Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaati-
muksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustami-
sesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28
päivänä tammikuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja
neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002 (EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1)14, 15, 17(1), 18, 19
ja 20 artikla
12. Tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä,
valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22 päivänä touko-
kuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY)N:o 999/2001 (EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1)7, 11, 12, 13 ja 15
artikla2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 84
▼B
Taudeista ilmoittaminen
13. Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi 18 päivänä
marraskuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/511/ETY (EYVL
L 315, 26.11.1985, s. 11)3 artikla
14. Yhteisön yleisistä toimenpiteistä tiettyjen eläintautien torjumiseksi
sekä swine vesicular -tautiin liittyvistä erityistoimenpiteistä 17
päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/119/ETY
(EYVL L 62, 15.3.1993, s. 69)3 artikla
15. Lampaan bluetongue-taudin torjunta- ja hävittämistoimenpiteitä
koskevista erityissäännöksistä 20 päivänä marraskuuta 2000 annettu
neuvoston direktiivi 2000/75/EY (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 74)3 artikla
C. Sovelletaan 1.1.2007 alkaen
Eläinten hyvinvointi
16. Vasikoiden suojelun vähimmäisvaatimuksista 19 päivänä marras-
kuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/629/ETY (EYVL L 340,
11.12.1991, s. 28)3 artikla ja 4 artikla
17. Sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista 19 päivänä marraskuuta
1991 annettu neuvoston direktiivi 91/630/ETY (EYVL L 340,
11.12.1991, s. 33)3 ja 4 (1) artikla
18. Tuotantoeläinten suojelusta 20 päivänä heinäkuuta 1998 annettu
neuvoston direktiivi 98/58/EY (EYVL L 221, 8.8.1998, s. 23)4 artikla2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 85
▼B
LIITE IV
5 artiklassa tarkoitettu hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimus
Huomioitavat seikat Standardit
Maaperän eroosio:
Maaperän suojeleminen asianmu-
kaisin toimenpitein— Vähimmäiskasvipeite
— Maanhoidon vähimmäistaso
kulloisenkin paikan olosuhteiden
mukaan
— Penkereiden säilyttäminen
Maaperän orgaaninen aines:
Maaperän orgaanisen aineksen
määrän säilyttäminen tarkoituksenmu-
kaisten käytäntöjen avulla— Vuoroviljelyä koskevat standardit
tarvittaessa
— Sängellä olevien peltojen hoito
Maaperän rakenne:
Maaperän rakenteen säilyttäminen
tarkoituksenmukaisin toimenpitein— Koneiden tarkoituksenmukainen
käyttö
Ylläpidon vähimmäistaso:
Ylläpidon vähimmäistason varmista-
minen ja elinympäristöjen tilan
heikentymisen välttäminen— Vähimmäiseläintiheys tai/ja
tarkoituksenmukaiset järjestelmät
— Pysyvän laitumen suojelu— Maaston ominaispiirteiden
säilyttäminen
— Haitallisen kasvillisuuden leviä-
misen välttäminen maatalous-
maalla2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 86
▼B
LIITE V
26 artiklassa tarkoitetut yhteensopivat tukijärjestelmät
Ala Oikeusperusta Huomautuksia
Kuivatut viinirypäleet 7 artiklan 1 kohta Asetus (EY) N:o 2201/96 Pinta-alatuki
Tupakka 3 artikla Asetus (ETY) N:o 2075/92 Tuotantotuki
Humala 12 artikla Asetus (ETY) N:o 1696/71 Asetus
(EY) N:o 1098/98Pinta-alatuki Tuki
väliaikaisesta kesan-
noinnista ja raivauk-
sesta
Maatalouden ympäris-
töohjelmaII osaston VI luku (22-24 artikla) ja 55 artiklan
3 kohta Asetus (EY) N:o 1257/1999Pinta-alatuki
Metsätalous 31 artikla ja 55 artiklan 3 kohta Asetus (EY)
N:o 1257/1999Pinta-alatuki
Epäsuotuisat alueet ja
alueet, joilla on
ympäristöön liittyviä
rajoitteitaII osaston V luku (13-21 artikla) ja 55 artiklan
3 kohta Asetus (EY) N:o 1257/1999Pinta-alatuki
Oliiviöljy 5 artiklan 1 kohta Asetus N:o 136/66/ETY Tuotantotuki
Puuvilla 8 artikla Asetus (EY) N:o 1554/95 Tuotantotuki
Kuivattu rehu 10 ja 11 artikla Asetus (EY) N:o 603/95 Tuotantotuki
Jalostettavat sitrushe-
delmät1 artikla Asetus (EY) N:o 2202/96 Tuotantotuki
Jalostettavat tomaatit 2 artikla Asetus (EY) N:o 2201/96 Tuotantotuki
Viini 11-15 artikla Asetus (EY) N:o 1493/1999 Rakenneuudistustuki2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 87
▼B
LIITE VI
Luettelo 33 artiklassa tarkoitettuun tilatukeen liittyvistä suorista tuista
Ala Oikeusperusta Huomautuksia
Peltokasvit 2, 4 ja 5 artikla Asetus (EY) N:o
1251/1999Pinta-alatuki, myös kesannointituet,
nurmisäilörehutuet, lisätuet (1), durum-
vehnän lisätuki ja erityistuki
Perunatärkkelys 8 artiklan 2 kohta Asetus (ETY) N:o
1766/92Perunatärkkelyksen tuotantoon tarkoi-
tettujen perunoiden viljelijöille tarkoi-
tettu tuki
Palkoviljat 1 artikla Asetus (EY) N:o 1577/96 Pinta-alatuki
Riisi 6 artikla Asetus (EY) N:o 3072/95 Pinta-alatuki
Siemenet (1) 3 artikla Asetus (ETY) N:o 2358/71 Tuotantotuki
Naudanliha 4, 5, 6, 10, 11, 13 ja 14 artikla
Asetus (EY) N:o 1254/1999Erityispalkkio, kausiporrastuspalkkio,
emolehmäpalkkio (myös hiehoista
maksettava emolehmäpalkkio sekä
kansallinen täydentävä emolehmä-
palkkio osarahoitustapauksissa), teur-
astuspalkkio, laajaperäistämispalkkio,lisätuet
Maito ja maito-
tuotteetTämän asetuksen IV osaston 7 luku Lypsylehmäpalkkio ja lisätuet (
2)
Lampaat ja vuohet 5 artikla Asetus (EY) N:o 2467/98,
Asetuksen (ETY) N:o 1323/90, 1
artikla, 4 ja 5 artikla, 11 artiklan 1
kohta ja 2 kohdan ensimmäinen,
toinen ja neljäs luetelmakohta Asetus
(EY) N:o 2529/2001Uuhista ja naaraspuolisista vuohista
maksettava palkkio, lisäpalkkio ja
tiettyjä lisätukia
Poseidom (1) 9 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta
Asetus (EY) N:o 1452/200113Alat: naudanliha
Poseima (1) artiklan 2 ja 3 kohta, 22 artiklan 2 ja
3 kohta Asetus (EY) N:o 1453/2001Alat: naudanliha
Poseican (1) 5 artiklan 2 ja 3 kohta, 6 artiklan 1
ja 2 kohta Asetus (EY) N:o 1454/
2001Alat: naudanliha; lampaan- ja vuohen-
liha
Egeansaaret (1) 6 artiklan 2 ja 3 kohta Asetus (ETY)
N:o 2019/93Alat: naudanliha
Kuivattu rehu 3 artikla Asetus (EY) N:o 603/95 Jalostetuista tuotteista maksettu tuki
(tämän asetuksen liitteessä VII olevan
D kohdan mukaisesti sovellettuna)
(1) Paitsi silloin kun sovelletaan 70 artiklaa.
(2) Vuodesta 2007 alkaen paitsi silloin kun sovelletaan 62 artiklaa.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 88
▼B
LIITE VII
37 artiklassa tarkoitetun viitemäärän laskeminen
A. Pinta-alatuet
1. Jos tuottaja on saanut pinta-alatukia, kahden desimaalin tarkkuudella
ilmaistu hehtaarimäärä, josta viljelijälle on myönnetty tukea kunakin viite-
kauden vuotena, kerrotaan seuraavilla luvuilla:
1.1 Viljan, myös durumvehnän, öljykasvien, valkuaiskasvien, pellavansiemenen,
kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun, nurmisäilörehun ja
kesannon osalta:
— 63 euroa/t kerrottuna asetuksen (EY) N:o 1251/1999 4 artiklan 2
kohdassa säädetyllä sadolla, joka on määritelty asianomaiselle alueelle
kalenterivuonna 2002 sovellettavassa aluejakosuunnitelmassa.
Tämän kohdan soveltaminen ei rajoita jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o
1251/1999 6 artiklan 6 kohdan mukaisesti säätämien säännösten sovelta-
mista.
Poiketen siitä, mitä 38 artiklassa säädetään, pellavan ja hampun osalta
keskiarvo lasketaan niiden hehtaarimäärien perusteella, joista tukea
myönnettiin kalenterivuosina 2001 ja 2002.
1.2 Riisin osalta:
— 102 euroa/t kerrottuna seuraavilla keskisadoilla:
Jäsenvaltiot Sato (t/ha)
Espanja 6,35
Ranska
— Manner-Ranska 5,49
— Ranskan Guyana 7,51
Kreikka 7,48
Italia 6,04
Portugali 6,05
1.3 Palkoviljan osalta:
— linssit ja kahviherneet 181 euroa/ha,
— virnat 175,02 euroa/ha vuonna 2000, 176,60 euroa/ha vuonna 2001 ja
150,52 euroa/ha vuonna 2002.
2. Jos tuottaja on saanut durumvehnän lisätukea tai erityistukea, kahden desi-
maalin tarkkuudella ilmaistu hehtaarimäärä, josta tällainen tuki on
myönnetty kunakin viitekauden vuotena, kerrotaan seuraavilla luvuilla:
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitteessä II ja asetuksen (EY) N:o 2316/
1999 liitteessä IV luetelluilla alueilla:
— 291 euroa/ha tilatukijärjestelmässä kalenterivuonna 2005,
— 285 euroa/ha tilatukijärjestelmässä kalenterivuonna 2006 ja sitä seuraa-
vina kalenterivuosina.
Asetuksen (EY) N:o 2316/1999 liitteessä V luetelluilla alueilla:
— 46 euroa/ha tilatukijärjestelmässä kalenterivuonna 2005.
3. Edellä olevien kohtien soveltamiseksi ’hehtaarimäärällä’ tarkoitetaan sitä
määritettyä hehtaarimäärää, joka vastaa kutakin tämän asetuksen liitteessä
VI lueteltua erilaista pinta-alatukityyppiä, joiden osalta kaikki tuen myöntä-
missäännöissä asetetut edellytykset on täytetty, kun huomioon otetaan
asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan ja 5 artiklan sovelta-
minen. Poiketen siitä, mitä neuvoston asetuksen (EY) N:o 3072/95 6
artiklan 5 kohdassa säädetään, jos jossakin jäsenvaltiossa riisille viitekau-
della osoitetut alat ylittävät kyseisen ajanjakson taatun enimmäispinta-alan,
hehtaarikohtaista määrää vähennetään suhteellisesti.
B. Perunatärkkelyksen tuki
Jos tuottaja on saanut perunatärkkelystukea, määrä lasketaan kertomalla
tonnimäärä, josta tällaista tukea on maksettu kunakin viitekauden vuotena,
44,22 eurolla perunatärkkelystonnia kohden. Jäsenvaltioiden on laskettava tila-2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 89
▼B
tuen laskemiseen sisällytettävä hehtaarimäärä suhteessa tuotettuun perunatärkke-
lystonnimäärään, josta asetuksen (ETY) N:o 1766/92 8 artiklan 2 kohdassa
säädettyä tukea on myönnetty kunakin viitekauden vuotena, ja sen perusalan
rajoissa, jonka komissio vahvistaa viitekaudella viljelysopimukseen kuuluvan ja
jäsenvaltion ilmoittaman hehtaarimäärän perusteella.
C. Eläinpalkkiot ja lisät
Jos tuottaja on saanut eläinpalkkioita ja/tai lisiä, määrä lasketaan kertomalla
määrätty eläinmäärä, josta tällaista tukea on myönnetty kunakin viitekauden
vuotena, kalenterivuoden 2002 eläinkohtaisilla määrillä, jotka on vahvistettu liit-
teessä VI tarkoitetuilla vastaavilla artikloilla, kun huomioon otetaan asetuksen
(EY) N:o 1254/1999 4 artiklan 4 kohdan, 7 artiklan 2 kohdan ja 10 artiklan 1
kohdan tai asetuksen (EY) N:o 2529/2001 8 artiklan 3 kohdan soveltaminen.
Asetuksen (EY) N:o 2529/2001 11 artiklan 2 kohdan ensimmäisen, toisen ja
neljännen luetelmakohdan perusteella myönnettävien lammas- ja vuohipalk-
kioiden lisätukien osalta keskimääräiset määrät on laskettava 38 artiklasta
poiketen niiden eläinten lukumäärän perusteella, joiden osalta tukea on
myönnetty kalenterivuonna 2002.
Asetuksen (EY) N:o 1254/1999 4 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisia
tukia ei kuitenkaan oteta huomioon.
Kun sovelletaan komission asetuksen (EY) N:o 2342/1999 32 artiklan 11 ja 12
kohtaa sekä komission asetuksen (EY) N:o 1458/2001 4 artiklaa ja poiketen
siitä, mitä 38 artiklassa säädetään, sellaisten viitemäärää laskettaessa huomioon
otettavien eläinten lukumäärä, joista myönnettiin tukea sinä vuonna, jona
tällaisia toimenpiteitä sovellettiin, ei saa ylittää sellaisten eläinten keskimääräistä
lukumäärää, joista tukea myönnettiin sinä vuonna tai niinä vuosina, joina
tällaisia toimenpiteitä ei sovellettu.
D. Kuivattu rehu
Jos tuottaja on toimittanut rehua asetuksen (EY) N:o 603/95 9 artiklan c alakoh-
dassa tarkoitetun sopimuksen tai saman asetuksen 10 artiklassa tarkoitetun pinta-
alailmoituksen mukaisesti, jäsenvaltioiden on laskettava viitemäärään sisälly-
tettävä määrä suhteessa tuotettuun tonnimäärään kuivattua rehua, josta tämän
asetuksen 3 artiklassa säädettyä tukea on myönnetty viitekauden kunakin
vuotena, ja seuraavien miljoonina euroina ilmaistujen enimmäismäärien rajoissa:
JäsenvaltioAsetuksen (EY) N:o 603/
95 3 artiklan 2 kohdassa
tarkoitetuiksi tuotteiksi
jalostetun rehun enim-
mäismäärät; (dehydra-
toitu rehu)Asetuksen (EY) N:o 603/
95 3 artiklan 3 kohdassa
tarkoitetuiksi tuotteiksi
jalostetun rehun enim-
mäismäärät; (aurinkokui-
vattu rehu)Enim-
mäismäärä
Belgian ja
Luxemburgin
talousliitto0,049 0,049
Tanska 5,424 5,424
Saksa 11,888 11,888
Kreikka 1,101 1,101
Espanja 42,124 1,951 44,075
Ranska 41,155 0,069 41,224
Irlanti 0,166 0,166
Italia 17,999 1,586 19,585
Alankomaat 6,804 6,804
Itävalta 0,070 0,070
Portugali 0,102 0,020 0,122
Suomi 0,019 0,019
Ruotsi 0,232 0,232
Yhdistynyt
kuningaskunta1,950 1,950
Jäsenvaltioiden on laskettava viitemäärien laskemiseen sisällytettävä
hehtaarimäärä suhteessa tuotettuun tonnimäärään kuivattua rehua, josta
asetuksen (EY) N:o 603/95 3 artiklassa säädettyä tukea on myönnetty kunakin
viitekauden vuotena, ja sen perusalan rajoissa, jonka komissio vahvistaa viite-2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 90
▼B
kaudella viljelysopimukseen tai pinta-alailmoitukseen kuuluvan ja jäsenvaltion
ilmoittaman hehtaarimäärän perusteella.
E. Alueelliset tuet
Asianomaisilla alueilla viitemäärän laskemisessa otetaan huomioon seuraavat
määrät:
— 24 euroa/t kerrottuna sadoilla, joita on käytetty viljan, öljykasvien, pellavan-
siemenen ja kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatukien
laskemisessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 4 artiklan 4 kohdassa osoite-
tuilla alueilla;
— asetuksen (EY) N:o 1452/2001 9 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa,
asetuksen (EY) N:o 1453/2001 13 artiklan 2 ja 3 kohdassa sekä 22 artiklan
2 ja 3 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 1454/2001 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa
sekä 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetty eläinkohtainen määrä kerrottuna
eläinmäärällä, josta tällainen tuki on myönnetty vuonna 2002;
— asetuksen (ETY) N:o 2019/93 6 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetty eläinkoh-
tainen määrä kerrottuna eläinmäärällä, josta tällainen tuki on myönnetty
vuonna 2002.
F. Siementuet
Jos tuottaja on saanut siementen tuotantotukea, määrä lasketaan kertomalla
tonnimäärä, josta tällaista tukea on maksettu kunakin viitekauden vuotena,
asetuksen (ETY) N:o 2358/71 3 artiklan mukaisesti vahvistetulla tonnimäärällä.
Jäsenvaltioiden on laskettava tilatuen laskemiseen sisällytettävä hehtaarimäärä
suhteessa varmentamista varten hyväksyttyyn alaan, josta asetuksen (ETY) N:o
2358/71 3 artiklassa säädettyä tukea on myönnetty kunakin viitekauden vuotena,
ja sen perusalan rajoissa, jonka komissio vahvistaa komissiolle asetuksen (ETY)
N:o 3083/73 mukaisesti ilmoitetun varmentamista varten hyväksytyn pinta-alan
perusteella. Kokonaispinta-alaan ei saa kuulua riisin ( Oryza sativa L.), speltti-
vehnän ( Triticum spelta L.) ja öljy- ja kuitupellavan ( Linum usitatissimum L.)
ja hampun ( Cannabis sativa L.) varmentamista varten hyväksytty pinta-ala, josta
on jo tehty peltokasveja koskeva ilmoitus.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 91
▼B
LIITE VIII
41 artiklassa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät
(miljoonaa euroa)
Jäsenvaltio 2005 20062007
ja seuraavat varainhoito
vuodet
Belgia 411 411 528
Tanska 838 838 996
Saksa 4 479 4 479 5 468
Kreikka 837 834 856Espanja 3 244 3 240 3 438Ranska 7 199 7 195 8 055
Irlanti 1 136 1 136 1 322
Italia 2 539 2 530 2 882Luxemburg 27 27 37Alankomaat 386 386 779Itävalta 613 613 711
Portugali 452 452 518
Suomi 467 467 552Ruotsi 612 612 729Yhdistynyt kuningas-
kunta3 350 3 350 3 8682003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 92
▼M1
LIITE VIII A
Tämän asetuksen 71 c artiklassa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät
Enimmäismäärät on laskettu ottaen huomioon 143 a artiklassa esitetty tukien lisäystä koskeva aika-
taulu, eikä niitä sen vuoksi edellytetä alennettavan.
(miljoonaa euroa)
Kalenteri-
vuosiTšekin
tasa-
valtaViro Kypros Latvia Liettua Unkari Malta PuolaSlove-
niaSlova-
kia
2005 227,9 23,4 8,9 33,9 92,0 350,8 0,67 724,3 35,5 97,6
2006 265,7 27,3 10,4 39,6 107,3 408,7 0,78 845,0 41,4 113,6
2007 342,4 40,4 13,9 55,6 146,9 495,1 1,59 1 098,8 55,5 144,5
2008 427,8 50,5 17,4 69,5 183,6 618,5 1,99 1 373,4 69,4 180,5
2009 513,2 60,5 20,9 83,4 220,3 741,9 2,38 1 648,0 83,3 216,6
2010 598,5 70,6 24,4 97,3 257,0 865,2 2,78 1 922,5 97,2 252,6
2011 683,9 80,7 27,8 111,2 293,7 988,6 3,18 2 197,1 111,0 288,6
2012 769,3 90,8 31,3 125,1 330,4 1 111,9 3,57 2 471,7 124,9 324,6
seuraavat
vuodet854,6 100,9 34,8 139,0 367,1 1 235,3 3,97 2 746,3 138,8 360,62003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 93
▼B
LIITE IX
Luettelo artiklassa 66 tarkoitetuista peltokasveista
CN-koodi Kuvaus
I VILJAT
1001 10 00 Durumvehnä
1001 90 Muu vehnä ja vehnää sisältävä seosvilja, muu kuin
durumvehnä
1002 00 00 Ruis1003 00 Ohra
1004 00 00 Kaura
1005 Maissi
1007 00 Durra
1008 Tattari, hirssi ja kanariansiemenet; muu vilja
0709 90 60 Sokerimaissi
II ÖLJYSIEMENET
1201 00 Soijapavut
ex 1205 00 Rapsin- ja rypsinsiemenet
ex 1206 00 10 Auringonkukansiemenet
III VALKUAIS-
KASVIT
0713 10 Herneet
0713 50 Härkäpavut
ex 1209 29 50 Makeat lupiinit
IV PELLAVA
ex 1204 00 Pellavansiemenet ( Linum usitatissimum L.)
ex 5301 10 00 Kuidun tuotantoon tarkoitettu raaka tai liotettu
pellava ( Linum usitatissimum L.)
V HAMPPU
ex 5302 10 00 Kuidun tuotantoon tarkoitettu raaka tai liotettu
HAMPPU ( Cannabis sativa L.)2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 94
▼B
LIITE X
74 artiklassa tarkoitetut durumvehnän perinteiset tuotantoalueet
KREIKKA
Seuraavien alueiden prefektuurit (”Nomoi”)Keski-Kreikka
Peloponnesos
Jooniansaaret
ThessaliaMakedoniaEgeansaaretTraakia.
ESPANJA
MaakunnatAlmeria
BadajozBurgos
Cadiz
CordobaGranadaHuelvaJaen
Málaga
NavarraSalamancaSeville
Toledo
ZamoraZaragoza.
ITÄVALTA
Pannonia:
1.Gebiete der Bezirksbauernkammern
2046 Tullnerfeld-Klosterneuburg
2054 Baden
2062 Bruck/Leitha-Schwechat2089 Baden2101 Gänserndorf
2241 Hollabrunn
2275 Tullnerfeld-Klosterneuburg2305 Korneuburg2321 Laa/Thaya2330 Krems/Donau
2364 Gänserndorf
2399 Mistelbach2402 Mödling2470 Mistelbach
2500 Hollabrunn
2518 Hollabrunn2551 Bruck/Leitha-Schwechat2577 Korneuburg2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 95
▼B
2585 Tullnerfeld-Klosterneuburg
2623 Wr. Neustadt
2631 Mistelbach
2658 Gänserndorf
2.Gebiete der Bezirksreferate
3018 Neusiedl/See
3026 Eisenstadt3034 Mattersburg
3042 Oberpullendorf
3.Gebiete der Landwirtschaftskammer
1007 Wien.
RANSKA
Alueet
Midi-Pyrénées
Provence-Alpes-Côte d'Azur
Languedoc-Roussillon
Departementit (*)
Ardèche
Drôme.
ITALIA
AlueetAbruzzo
Basilicata
Calabria
Campania
Latium
MarchesMolise
Umbria
Apulia
Sardinia
Sicily
Tuscany.
PORTUGALI
Alueet
Santarem
Lisbon
Setubal
Portalegre
EvoraBeja
Faro.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 96
(*) Kukin näistä departementeista voidaan liittää johonkin yllä mainituista alueista.
▼M1
KYPROS
UNKARI
AlueetDél Dunamenti síkság
Dél-DunántúlKözép-Alföld
Mezőföld
Berettyo-K őrös-Maros vidéke
Györi medence
Hajdúság.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 97
▼B
LIITE XI
Luettelo 98 artiklassa tarkoitetuista siemenlajeista
(Euroa/100 kg)
CN-koodi Kuvaus Tuen määrä
1. CERES
1001 90 10 Triticum spelta L. 14,37
1006 10 10 Oryza sativa L. (1)
— Pitkäjyväiset lajikkeet, joiden jyvien pituus on yli
6,0 millimetriä ja joiden pituuden ja leveyden välinen
suhdeluku on vähintään 317,27
— Muut lajikkeet, joiden jyvien pituus on yli tai alle
6,0 millimetriä tai 6,0 millimetriä ja joiden pituuden ja
leveyden välinen suhdeluku on pienempi kuin 314,85
2. OLEAGINEAE
ex 1204 00 10 Linum usitatissimum L. (kuitupellava) 28,38
ex 1204 00 10 Linum usitatissimum L. (öljypellava) 22,46
ex 1207 99 10 Cannabis sativa L. (2) (lajikkeet, joiden tetrahydrokan-
nabinolipitoisuus on enintään 0,2 prosenttia)20,53
3. GRAMINEAE
ex 1209 29 10 Agrostis canina L. 75,95
ex 1209 29 10 Agrostis gigantea Roth. 75,95
ex 1209 29 10 Agrostis stolonifera L. 75,95
ex 1209 29 10 Agrostis capillaris L. 75,95
ex 1209 29 80 Arrhenatherum elatius (L.) P. Beauv. ex J.S. and K.B.
Prest.67,14
ex 1209 29 10 Dactylis glomerata L. 52,77
ex 1209 23 80 Festuca arundinacea Schreb. 58,93
ex 1209 23 80 Festuca ovina L. 43,59
1209 23 11 Festuca pratensis Huds. 43,59
1209 23 15 Festuca rubra L. 36,83
ex 1209 29 80 Festulolium 32,36
1209 25 10 Lolium multiflorum Lam. 21,13
1209 25 90 Lolium perenne L. 30,99
ex 1209 29 80 Lolium x boucheanum Kunth 21,13
ex 1209 29 80 Phleum Bertolinii (DC) 50,96
1209 26 00 Phleum pratense L. 83,56
ex 1209 29 80 Poa nemoralis L. 38,88
1209 24 00 Poa pratensis L. 38,52
ex 1209 29 10 Poa palustris jaPoa trivialis L. 38,88
4. LEGUMINOSAE
ex 1209 29 80 Hedysarum coronarium L. 36,47
ex 1209 29 80 Medicago lupulina L. 31,88
ex 1209 21 00 Medicago sativa L. (ekotyypit) 22,10
ex 1209 21 00 Medicago sativa L. (lajikkeet) 36,59
ex 1209 29 80 Onobrichis viciifolia Scop. 20,04
ex 0713 10 10 Pisum sativum L. (partim) (rehuherne) 0
ex 1209 22 80 Trifolium alexandrinum L. 45,76
ex 1209 22 80 Trifolium hybridum L. 45,892003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 98
▼B
(Euroa/100 kg)
CN-koodi Kuvaus Tuen määrä
ex 1209 22 80 Trifolium incarnatum L. 45,76
1209 22 10 Trifolium pratense L. 53,49
ex 1209 22 80 Trifolium repens L. 75,11
ex 1209 22 80 Trifolium repens L. var. giganteum 70,76
ex 1209 22 80 Trifolium resupinatum L. 45,76
ex 0713 50 10 Vicia faba L. (partim) (härkäpapu) 0
ex 1209 29 10 Vicia sativa L. 30,67
ex 1209 29 10 Vicia villosa Roth. 24,03
(1) Jyvien mittaus suoritetaan kokonaan hiotulla riisillä seuraavan menetelmän mukaan:
i) otetaan edustava näyte erästä,
ii) lajitellaan näyte siten, että mittaus voi tapahtua kokonaisista jyvistä, mukaan lukien surkastuneet jyvät,
iii) suoritetaan kaksi mittausta, joissa molemmissa 100 jyvää, ja lasketaan keskiarvo,
iv) määritetään tulos millimetreinä yhden desimaalin tarkkuudella pyöristettynä.
(2) Tietyn lajikkeen tetrahydrokannabinolipitoisuus (THC) määritetään analysoimalla vakiopainoiseksi saatettu
näyte. THC:n painoa on verrattava näytteen painoon. Jotta tukea voitaisiin myöntää, ko. suhde saa olla enintään0,2 %. Edellä tarkoitettu näyte koostuu kukinta-ajan lopussa satunnaisesti valittujen kasvien, joista on poistettu
varret ja siemenet, edustavan määrän ylimmästä kolmanneksesta.2003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 99
▼M1
LIITE XI A
Tämän asetuksen 99 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut siementukien enimmäismäärät uusissa
jäsenvaltioissa
(miljoonaa euroa)
Kalenteri-
vuosiTšekin
tasa-
valtaViro Kypros Latvia Liettua Unkari Malta PuolaSlove-
niaSlova-
kia
2005 0,87 0,04 0,03 0,10 0,10 0,78 0,03 0,56 0,08 0,04
2006 1,02 0,04 0,03 0,12 0,12 0,90 0,03 0,65 0,10 0,04
2007 1,17 0,05 0,04 0,14 0,14 1,03 0,04 0,74 0,11 0,05
2008 1,46 0,06 0,05 0,17 0,17 1,29 0,05 0,93 0,14 0,06
2009 1,75 0,07 0,06 0,21 0,21 1,55 0,06 1,11 0,17 0,07
2010 2,04 0,08 0,07 0,24 0,24 1,81 0,07 1,30 0,19 0,082011 2,33 0,10 0,08 0,28 0,28 2,07 0,08 1,48 0,22 0,09
2012 2,62 0,11 0,09 0,31 0,31 2,33 0,09 1,67 0,25 0,11
seuraavat
vuodet2,91 0,12 0,10 0,35 0,35 2,59 0,10 1,85 0,28 0,122003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 100
▼M1
LIITE XI B
Tämän asetuksen 101 ja 103 artiklassa tarkoitetut kansalliset peltokasvien
perusalat ja viitesadot uusissa jäsenvaltioissa
Perusala
(hehtaaria)Viitesadot
(t/ha)
Tšekin tasavalta 2 253 598 4,20
Viro 362 827 2,40
Kypros 79 004 2,30
Latvia 443 580 2,50
Liettua 1 146 633 2,70
Unkari 3 487 792 4,73
Malta 4 565 2,02
Puola 9 454 671 3,00
Slovenia 125 171 5,27
Slovakia 1 003 453 4,062003R1782 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 101