1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2316/1999,
annettu 22 päivänä lokakuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
(EYVL L 280, 30.10.1999, s. 43)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission asetus (EY) N:o 1454/2000, annettu 3 päivänä heinäkuuta
2000L 163 28 4.7.2000
►M2Komission asetus (EY) N:o 2860/2000, annettu 27 päivänä joulukuuta
2000L 332 63 28.12.2000
►M3Komission asetus (EY) N:o 556/2001, annettu 21 päivänä maaliskuuta
2001L 82 13 22.3.2001
►M4Komission asetus (EY) N:o 1157/2001, annettu 13 päivänä kesäkuuta
2001L 157 8 14.6.2001
►M5Komission asetus (EY) N:o 327/2002, annettu 21 päivänä helmikuuta
2002L 51 14 22.2.2002
►M6Komission asetus (EY) N:o 335/2003, annettu 21 päivänä helmikuuta
2003L 49 3 22.2.2003
►M7Komission asetus (EY) N:o 1035/2003, annettu 17 päivänä kesäkuuta
2003L 150 24 18.6.2003
Oikaistu:
►C1Oikaisu, EYVL L 328, 23.12.2000, s. 55 (2316/1999)
▼B
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2316/1999,
annettu 22 päivänä lokakuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 soveltamista koskevista
yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 17
päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o1251/1999 (
1) ja erityisesti sen 9 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
1)Neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/92 (2), sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1624/98 (3),
säädetty tiettyjen peltokasvien viljelijöille tarkoitettu tukijärjes-telmä on korvattu asetuksella (EY) N:o 1251/1999. Uuteen
järjestelmään kuuluvien muutosten johdosta ja ottaen huomioon
saatu kokemus olisi yhdenmukaistettava ja tarvittaessa yksinker-taistettava pinta-alatukijärjestelmän soveltamista koskeviayksityiskohtaisia sääntöjä. Selkeyden vuoksi olisi laadittavauudelleen asetus ja koottava yhtenäiseksi tekstiksi erityisase-
tusten säännökset, jotka käsittelevät tämän järjestelmän eri
näkökohtia, nimittäin komission asetukset (ETY) N:o 2467/92 (
4), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o
3798/92 (5), (ETY) N:o 2836/93 (6), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1503/97 (7), (EY) N:o
762/94 (8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella
(EY) N:o 1981/98 (9), (EY) N:o 1098/94 (10) sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1945/1999 (11),
(EY) N:o 1237/95 (12), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 2017/97 (13), (EY) N:o 658/96 (14), sellai-
sena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksilla (EY) N:o 610/
1999 (15) ja (EY) N:o 1577/98 (16),
2)Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklassa tarkoitetut pinta-
alatuet olisi rajoitettava tiettyihin aloihin, jotka olisi täsmen-
nettävä. Olisi säädettävä, että yhdestä viljelylohkosta saa saman
markkinointivuoden osalta jättää ainoastaan yhden pinta-alatuki-hakemuksen; viljelylohkoa, josta on jätetty jonkin muun yhteisenmarkkinajärjestelyn alainen pinta-alatukea koskeva hakemussamana markkinointivuonna, ei voida hyväksyä tähän pinta-alajärjestelmään. Pinta-alatukea voidaan kuitenkin myöntää vilje-
lyalalle, johon sovelletaan yhteisön rakenne- tai
ympäristöpolitiikkaan kuuluvaa muuta tukijärjestelmää.
3)Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklassa määritellään pinta-
alatukiin oikeutetut maa-alueet. Mainitussa artiklassa sallitaan
tiettyjä poikkeuksia, joita jäsenvaltioiden on hallinnoitava, muttane eivät saa vaikuttaa vastoin asetuksen (EY) N:o 1251/19991999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 2
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 1.
(2) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 12.
(3) EYVL L 210, 28.7.1998, s. 3.
(4) EYVL L 246, 27.8.1992, s. 11.
(5) EYVL L 380, 24.12.1992, s. 24.
(6) EYVL L 260, 19.10.1993, s. 3.
(7) EYVL L 202, 30.7.1997, s. 48.
(8) EYVL L 90, 7.4.1994, s. 8.
(9) EYVL L 256, 19.9.1998, s. 8.
(10) EYVL L 121, 12.5.1994, s. 12.
(11) EYVL L 241, 11.9.1999, s. 14.
(12) EYVL L 121, 1.6.1995, s. 29.
(13) EYVL L 284, 16.10.1997, s. 36.
(14) EYVL L 91, 12.4.1996, s. 46.
(15) EYVL L 75, 20.3.1999, s. 24.
(16) EYVL L 206, 23.7.1998, s. 17.
▼B
säännöksiä. Tämän vaaran estämiseksi olisi säädettävä asianmu-
kaisista toimenpiteistä, jotta voitaisiin pitää tukikelpoisen maankokonaispinta-ala muuttumattomana tai estää sitä kasvamasta
merkittävästi. Tätä varten tietyt monivuotiset kasvit olisi otettava
mukaan viljelykiertoon. Myös rakenneuudistusohjelmaankuuluvat pinta-alat voidaan ottaa huomioon pinta-alatukeamyönnettäessä. Olisi määriteltävä rakenneuudistus, viljelypinta-alan merkittävä lisääntyminen sekä tukikelpoisen maan vaihta-
mista tukikelvottomaan maahan koskevan velvoitteen käsite.
4)Olisi estettävä viljely ainoastaan pinta-alatuen saamiseksi;
kylvöön ja viljelyn jatkamiseen liittyvät tietyt edellytykset olisimääriteltävä erityisesti öljy- ja valkuaiskasvien, pellavan jadurumvehnän osalta. Yhteisön viljelymenetelmien moninai-suuden huomioon ottamiseksi olisi noudatettava paikallisia
vaatimuksia.
5)Yhteisön laadun parantamiseen tähtäävän politiikan jatkamiseksi
pinta-alatuen hakijoiden oikeus tukeen rypsin- ja rapsinsieme-nistä olisi rajoitettava tiettyjä siemenlajikkeita ja -laatujakylväneisiin viljelijöihin. Johdonmukaisuuden, yksinkertaisuudenja hyvän hallinnon vuoksi tukikelpoisten lajikkeiden määritte-
lyssä olisi käytettävä viljelykasvien yhteistä lajikeluetteloa, joka
on perusteltu neuvoston direktiivillä 70/457/ETY (
1), sellaisena
kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/96/EY (2),
kuitenkin siten, että selkeyden ja jatkuvuuden vuoksi markki-nointivuodeksi 2000/2001 säilytetään viittaus edellisen
järjestelmän mukaisesti tukikelpoisiin lajikkeisiin. Olisi täsmen-
nettävä yhteisössä noudatettavat rypsin- ja rapsinsiementenglukosinolaatti- ja erukahappo- pitoisuuksia koskevat vaati-mukset ja määriteltävä kokeet, joita tehdään glukosinolaatti- jaerukahappopitoisuuden määrittämiseksi siemennäytteistä. Olisiselvennettävä rypsin- ja rapsinsiementen lajikeyhdistelmien sekä
eräiden muiden siemenluokkien järjestelmää. Olisi määriteltävä
syötäviksi tarkoitettujen auringonkukansiementen lajikkeet.
6)Niiden jäsenvaltioiden osalta, joissa ei perinteisesti viljellämaissia, olisi määriteltävä nurmisäilörehun perusala. Nurmisäilö-rehun käsite olisi määriteltävä.
7)Olisi määriteltävä makeita lupiineja koskevat vaatimukset ja
kokeet lupiinien karvauden määrittämiseksi.
8)Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään, että kyseisen
asetuksen 5 artiklassa tarkoitettu pinta-alatuen lisäkorvausmyönnetään perinteisillä tuotantovyöhykkeillä toimiville durum-vehnän tuottajille kussakin jäsenvaltiossa taatun enimmäispinta-
alan rajoissa. Kyseinen enimmäispinta-ala voidaan jakaa tuotan-
toalueiden kesken. On tarpeen säätää kyseisten alueidenvähimmäiskoosta tuotantoalueiden pirstoutumisen välttämiseksija suhteellisuusperiaatteen noudattamiseksi sovellettaessamahdollisia seuraamuksia ylitystapauksissa. Tietyissä jäsenval-tioissa on jaettu durumvehnän erityistukeen oikeuttavia
viljelyaloja muille kuin perinteisille alueille. Olisi määriteltävä
tähän oikeutetut jäsenvaltioiden alueet. Asetuksessa (EY) N:o1251/1999 säädetään velvoitteesta käyttää varmennettuja durum-vehnän siemeniä. Olisi toteutettava erityisiä toimenpiteitäkyseisen käytön varmistamiseksi. Olisi vahvistettava vähim-
mäismäärä sekä siirtymäkausi kyseisen määrän saavuttamiseksi,
jotta vältetään varmennettujen siementen hankintavaikeudet jamarkkinahäiriöt. Ottaen huomioon maatalouden monimuotoisuuseri jäsenvaltioissa ja jäsenvaltioiden eri alueilla tämän määränvahvistaminen ja mahdollisten siirtymäkauden toimenpiteidensäätäminen olisi jätettävä asianomaisille jäsenvaltioille.
9)Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään muun muassa alueel-listen perusalojen järjestelmään sisältyvän pinta-alatukijärjestelmän soveltamisesta. Toisaalta tarvittavan avoi-1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 3
(1) EYVL L 225, 12.10.1970, s. 1.
(2) EYVL L 25, 1.2.1999, s. 27.
▼B
muuden ja toisaalta mainittujen alojen sopusointuisen hallin-
noinnin vuoksi jokaiselle jäsenvaltiolle olisi vahvistettava pinta-alatukijärjestelmään oikeuttavien hehtaarien määrä ja niiden
jakautuminen.
10)Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklassa säädetään, että alue-
jakosuunnitelmissa voidaan eritellä kastellut ja kastelemattomatalueet. Kastelun käsite olisi määriteltävä. Maissille voidaanmyös vahvistaa erillinen perusala. Tietyissä jäsenvaltioissakyseinen viljelyala voi liittyä pääasiallisesti maissisäiliörehuun.
Maissisäiliörehun satoa ei voida sen ominaispiirteiden vuoksi
ilmoittaa tonneina hehtaaria kohden. Näin ollen olisimääriteltävä kyseiseen tapaukseen sovellettava sato. Jäsenval-tioille olisi annettava mahdollisuus määritellä maissisäiliörehuunsovellettava sato suhteessa kyseisellä alueella viljeltävien vertai-lukelpoisten peltokasvien satoon.
11)Olisi täsmennettävä perusalan mahdollisen ylityksen arvioinnissa
huomioon otettavat alat sekä kyseisen määrän vahvistamista
koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Siinä tapauksessa, että mais-sille, kastelluille viljelyaloille tai nurmisäilörehulle vahvistetaanerikseen perusala, olisi säädettävä yksityiskohtaisista erityissään-nöistä kyseisen perusalan mahdollisen ylittymisen laskemisessahuomioon otettavista pinta-aloista. Perusalan mahdollista ylittä-
mistä koskevan osuuden vahvistamisesta annetuilla
yksityiskohtaisilla säännöillä on aina taattava, että perusalaanoudatetaan. Olisi myös vahvistettava durumvehnän taattujenenimmäispinta-alojen ylityksen määrän laskutapa.
12)Sen välttämiseksi, että monimutkaiset aluejakosuunnitelmatjohtavat viitesadon selvästi ylittävään todelliseen satoon, asetuk-sessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään pinta-alatuen tarkistuksesta
seuraavan markkinointivuoden aikana suhteessa aluejakosuunni-
telmasta aiheutuvan keskisadon ylitykseen. Viitesatojenmahdollisen ylityksen laskemista koskevien tietojen pitäisi ollaajoissa käytettävissä. Olisi täsmennettävä ylitysten toteamisessakäytettävä menettely ja vahvistettava erityisesti asetuksen (EY)
N:o 1251/1999 3 artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti
määriteltyjen aluejakosuunnitelmien tuloksena olevat viitesadot.
13)Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklassa tarkoitetusta pinta-alatuesta osalliseksi pääseminen edellyttää, että asianomainenviljelijä kesannoi osan viljelyalastaan. Sen varmistamiseksi, ettäkesannoinnilla osaltaan edistetään markkinoiden tasapainoa, olisiannettava soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä kesan-
noinnilta edellytetyn tehokkuuden varmistamiseksi ja
yhdenmukaisuuden säilyttämiseksi mainitussa asetuksessa (EY)N:o 1251/1999 luodun kokonaisjärjestelmän kanssa. Tämänvuoksi olisi säädettävä, jättämättä kuitenkaan lopullisesti järjes-telmän ulkopuolelle muita kuin asetuksen (EY) N:o 1251/19997 artiklassa säädetyt alat, että kesannoinnissa huomioon olettavat
pinta-alat ovat verrattavissa alueellista perusalaa laskettaessa
huomioon otettuihin aloihin. Järjestelmän tehokkuutta voidaanmyös edistää säätämällä, että tuotannosta poistetaan yhtenäisiävähimmäisaloja. Olisi annettava myös ympäristönsuojelua,kesannoitujen alojen hoitoa ja käyttöä koskevia säännöksiä;
asetuksella (EY) N:o 1251/1999 sellaiset tuottajat, joiden
hakemusei ylitä 92:ta tonnia viljaa, vapautetaan kes annointivel-voitteesta. Olisi täsmennettävä 92 tonnin tuotantorajanlaskentamenetelmä. Selkeyden vuoksi olisi annettava säännöksettapauksessa, jossa kesannointivelvoitetta ei täytetä.
14)Kesannoinnin vähimmäiskeston olisi käsitettävä ajanjakso, jokavastaa asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 tarkoitettujen peltokas-
vien viljelykiertoa. Tiettyjen erikoistapausten huomioon
ottamiseksi olisi kuitenkin säädettävä mahdollisuudesta ottaatuotannosta poistetut alueet käyttöön ennen kesannoinnin vähim-mäisajan päättymistä.
15)Olisi otettava käyttöön järjestelmä, jolla varmistetaan vähim-mäiskorvaus viljelijöille, jotka sitoutuvat poistamaan tietyt alattuotannosta enintään viiden markkinointivuoden ajaksi. Olisi1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 4
▼B
säädettävä tämän järjestelmän puitteissa sovellettavista mukau-
tuksista ja seuraamuksista.
16)Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjen siir-
tymäsäännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetussa
neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3653/90 (1), sellaisena kuin se
on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1664/95 (2),
säädetään tiettyjen viljojen suorasta hehtaarituesta siirtymä-kauden ajan Portugalissa. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6
artiklan 4 kohdan mukaisesti tämä tuki voidaan ottaa huomioon
ainoastaan laskettaessa korvausta velvoitekesannoinnille.
17)Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 8 artiklan 2 kohdassa edelly-tetään, että viljan, öljykasvien ja valkuaiskasvien tuottajatkylvävät siemenet ennen 31 päivää toukokuuta. Tietyissä tapauk-sissa kylvöä voidaan siirtää 31 päivän toukokuuta jälkeiseksi
ajaksi ilmasto-olosuhteiden vuoksi. On tarkoituksenmukaista
siirtää tiettyjen kasvien viimeistä kylvöpäivää ja hakemustenjättöpäivää tietyillä alueilla; pidennetty kylvökausi ei saisi vaar-antaa tukijärjestelmän tehokkuutta tai valvontajärjestelmää, jostasäädetään neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3508/92 (
3), sellai-
sena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o
1036/1999 (4).
18)Sokerimaissin säännöllisen tarjonnan varmistamiseksi jalostajille
koko markkinointivuoden ajan olisi annettava tuottajille mahdol-lisuus pidentää kylvökauttaan. Sen vuoksi sokerimaissinviimeinen kylvöpäivä olisi siirrettävä 15 päivään kesäkuuta.
19)Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 7 kohdassa
säädetään, että niiden jäsenvaltioiden, joissa kansallinen viiteala
uhkaa ylittyä merkittävästi, on rajoitettava alaa, jolta yksittäinenviljelijä voi hakea erityistä pinta-alaperusteista öljykasvitukea.Tämä rajoitus olisi vahvistettava objektiivisin perustein ja ilmais-tava prosentteina viljelijän tukikelpoisesta pinta-alasta. Tämäraja voi vaihdella alueellisten perusalojen mukaan. Rajoituksesta
olisi ilmoitettava viljelijöille ennen erikseen vahvistettavaa
päivämäärää ja ennen öljykasvien kylvön aloittamista. Josviljelijä hakee pinta-alaperusteista öljykasvitukea, joka ylittäätämän rajan, kyseinen alue olisi jätettävä hänen hakemuksensaulkopuolelle. Tämän vuoksi aluetta, jolta viljelijä voi saadakesannoinnin vuoksi pinta-alatukea, saattaa olla tarpeen
vähentää.
20)Yhtä markkinointivuotta koskevien pinta-alatukien sujuvan
maksatuksen vuoksi pinta-alatukijärjestelmän soveltamistatiettynä markkinointivuonna on välttämätöntä seurata tilastolli-sesti. Yhteisön talousarvion laatimisen vuoksi olisi tarpeen, että
väliaikaiset tiedot ovat käytettävissä viimeistään meneillään
olevan markkinointivuoden 15 päivänä syyskuuta. Olisi myösvahvistettava mahdollisen ylityksen lopullisen määrän ilmoitta-mispäivä. On tarpeen saada hyvissä ajoin käyttöön tiedot, joidenperusteella lasketaan durumvehnän perusalojen ja tiettyjen enim-mäispinta-alojen mahdolliset ylitykset ja niiden mahdollinen
jakautuminen osaperusalojen tai alueiden välillä.
21)Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädettyä järjestelmää sovelle-
taan markkinointivuodesta 2000/2001. Jotta asianomaisettuottajat voivat tehdä kyseisen markkinointivuoden kylvönsä jamahdollisen kesannointinsa ja jättää pinta-alatukihakemuksensauuden järjestelmän soveltamista koskevien yksityiskohtaisten
sääntöjen mukaisesti, tämän asetuksen säännösten olisi tultava
voimaan, kun ne julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa
lehdessä .1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 5
(1) EYVL L 362, 27.12.1990, s. 28.
(2) EYVL L 158, 8.7.1995, s. 13.
(3) EYVL L 355, 5.12.1992, s. 1.
(4) EYVL L 127, 21.5.1999, s. 4.
▼B
22)Viljan hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa
asettamassa määräajassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
Oikeus pinta-alatukiin
1 JAKSO
Yleiset säännökset
1 artikla
1. Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 tarkoitetut pinta-alatuet
myönnetään tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin.
2. Yhdestä viljelylohkosta saa saman markkinointivuoden osalta
tehdä ainoastaan yhden hakemuksen pinta-alatuesta.
3. Pinta-alatukea ei myönnetä viljelylohkolle, jolle on saman mark-
kinointivuoden aikana haettu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/
1999 (1) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti rahoitetun järjes-
telmän mukaista hehtaaritukea muiden kuin asetuksessa (EY) N:o1251/1999 tarkoitettujen peltokasvien osalta.
2 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklaa sovellettaessa käytetään
tämän asetuksen liitteessä I esitettyjä pysyvän laitumen, pysyvien vilje-lysten, monivuotisten viljelykasvien ja rakenneuudistusohjelmienmääritelmiä.
2. Alat, jotka ovat olleet tukikelpoisia neuvoston asetuksen (ETY)
N:o 2328/91 (
2) I osastossa tai neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3766/
91 (3) säädetyn tukijärjestelmän mukaisesti, tai, Suomen ja Ruotsin
osalta, jotka on kesannoitu kansallisen kesannointijärjestelmän perus-teella, ovat oikeutettuja pinta-alatukeen.
3. Jäsenvaltioiden rakenneuudistusohjelman puitteissa äskettäin tuki-
kelpoisiksi ilmoittamien alojen pinta-ala saa olla enintään viisi
prosenttia suurempi kuin saman ohjelman mukaisesti äskettäin tukikel-vottomiksi jätettyjen alojen pinta-ala. Pinta-alan lisäystä arvioitaessa eikuitenkaan oteta huomioon:
a) Saksan uusissa osavaltioissa sijaitsevia 1 päivän tammikuuta ja 30
päivän kesäkuuta 1992 välisenä aikana toteutettuun maatalousmaan
rakenneuudistukseen kuuluvia 2 500:aa hehtaaria, joilla viljeltiin
satovuonna 1993 korjattuja peltokasveja,
b) viinivuodelle 1991/92 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1442/88 (
4)j a
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2239/86 (5) mukaisesti ennen 31
päivää joulukuuta 1991 hyväksytyissä ja mainituissa asetuksissasäädetyissä määräajoissa täytäntöönpannuissa viinitilojen raivaus-suunnitelmissa tarkoitettujen maa-alueiden jäännöstä.
4. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklan kolmannen kohdan
säännösten soveltamiseksi jäsenvaltio voi joko väliaikaisesti tai
pysyvästi lisätä tukikelpoisen viljelymaansa kokonaispinta-alaa
enintään 0,1 prosenttia jäsenvaltion perusalan kokonaismäärästä.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 7 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti myönnetyistä luvistavuosittain luettelo, jossa ilmoitetaan viljelijöiden määrä, vastaavatpinta-alat ja lupien perusteet.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 6
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103.
(2) EYVL L 218, 6.8.1991, s. 1.
(3) EYVL L 356, 24.12.1991, s. 17.
(4) EYVL L 132, 28.5.1988, s. 3.
(5) EYVL L 196, 18.7.1986, s. 1.
▼B
Asianmukaisesti perustelluissa erityistapauksissa voidaan ensimmäi-
sessä alakohdassa tarkoitettua prosenttirajaa tarkistaa neuvostonasetuksen (ETY) N:o 1766/92 (
1) 23 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
5. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklan neljännessä kohdassa
tarkoitetut tapaukset ovat tapauksia, joissa tuottaja voi antaa asianmu-kaisia ja objektiivisia syitä sille, että hän vaihtaa tilansa
tukikelvottomia maita tukikelpoisiin maihin, edellyttäen kuitenkin, että
jäsenvaltio on tarkistanut, ettei ole muita päteviä perusteita, joidenperusteella esitettyä vaihtoa on vastustettava, erityisesti ympäristövaar-ojen takia. Vaihto ei missään tapauksessa saa johtaa tilan tukikelpoisenviljelymaan kokonaispinta-alan kasvuun. Jäsenvaltioiden on säädettäväjärjestelmästä tällaisten vaihtojen ennalta ilmoittamiseksi ja hyväksymi-
seksi.
Jäsenvaltioiden on toimitettava suunnitelmansa, luettelo perusteista,
joilla vaihdot on hyväksytty, sekä todisteet siitä, että tukikelpoisenmaan kokonaispinta-ala ei ole vaihtojen vuoksi lisääntynyt, komission
hyväksyttäviksi viimeistään jokaisen vuoden 31 päivänä toukokuuta.
3 artikla
1. Peltokasvien pinta-alatukea myönnetään ainoastaan aloista:
a) jotka sijaitsevat alueilla, jotka jäsenvaltio on ilmoittanut ilmasto-
olojen ja maatalouden harjoittamisen kannalta peltokasvinviljelyyn
soveltuviksi. Jäsenvaltiot saavat määrätä, ettei tietty alue sovellutiettyjen peltokasvien viljelyyn;
b) jotka on kokonaisuudessaan kylvetty paikallisten normien mukai-
sesti. Silloin kun viljaa kylvetään yhdessä öljy- tai valkuaiskasvienkanssa tai kun öljykasveja kylvetään yhdessä valkuaiskasvienkanssa, pinta-alatuki on alin säädetty korvaus;
c) joilla viljelyä jatketaan vähintään tavanomaisissa kasvuolosuhteissa
paikallisten vaatimusten mukaisesti tapahtuvan kukinnan alkuunasti.
Öljysiementen, valkuaiskasvien, pellavansiementen, kuiduntuotan-
toon tarkoitetun pellavan ja durumvehnän viljelyä on lisäksijatkettava tavanomaisissa kasvuolosuhteissa paikallisten vaatimusten
mukaisesti vähintään kyseistä markkinointivuotta edeltävän
kesäkuun 30 päivään, jollei satoa korjata täysin kypsyneenä ennentätä päivää. Valkuaiskasvien sato saadaan korjata vasta niidenohitettua maitotuleentumisasteen.
Jotta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 2 kohdassa säädetyt
tarkastukset voidaan tehdä, kuiduntuotantoon tarkoitetun hampunviljelyä on jatkettava tavanomaisissa kasvuolosuhteissa paikallistenvaatimusten mukaisesti vähintään kymmenen päivää kukinnan
loppumisen jälkeen. Jäsenvaltio voi kuitenkin sallia, että kuiduntuo-
tantoon tarkoitettu hamppu korjataan kukinnan alkamisen jälkeen,mutta ennen kuin kukinnan loppumisesta on kulunut kymmenenpäivää, jos tarkastajat ilmoittavat kullekin lohkolle edustavat osat,joiden viljelyä on jatkettava kymmenen päivää kukinnan loppumi-sesta tarkastusta varten liitteessä XIII tarkoitetun menettelyn
mukaisesti;
d) joita hakemus koskee vähintään 0,3 hehtaarilta ja joka ylittää kysei-
sellä alueella jäsenvaltion vahvistaman vähimmäiskoon jokaisenviljelylohkon osalta.
1 a. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään, kokonai-
suudessaan kylvetyt pinta-alat, joiden paikallisten vaatimustenmukaisesti yllä pidetty viljely ei kyseisessä alakohdassa säädettyjen eri1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 7
(1) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21.▼M5
▼B
▼M4
▼M4
kasvien osalta jatku vahvistettuihin määräaikoihin asti jäsenvaltioiden
tunnustamien poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi, ovat pinta-alatu-kikelpoisia, jos kyseisillä pinta-aloilla ei viljellä mitään mainittuihin
määräaikoihin asti.
2. Jos tuottajan tukikelpoiset alat sijaitsevat useilla tuotantoalueilla,
maksettavan tuen määrä määritetään jokaisen hakemukseen sisältyvän
alan sijainnin mukaan.
3. Jäsenvaltioilla, jotka soveltavat erillistä käsittelyä maissille
alueella, jolla maissi on tarkoitettu erityisesti säilörehuksi, on oikeus
soveltaa kyseisen alueen rehuviljan satoa kaikkiin kyseisen alueen
maissipinta-aloihin.
2 JAKSO
Erityissäännökset tietyistä peltokasveista
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on ennen mitään maksuja pantava täytäntöön
rypsin- ja rapsinsiemeniä koskeva laatupolitiikka rajoittamalla pinta-
alatukioikeus vain sellaisiin viljelyaloihin, joille on kylvetty neuvoston
direktiivillä 2002/53/EY (1) perustettuun viljelykasvilajien yleiseen laji-
keluetteloon ilmoitettuja ja merkittyjä varmennettuja 00-lajikkeisiinkuuluvia rypsin- ja rapsinsiemeniä. Jos lajike poistetaan yleisestä luet-telosta, oikeus tukeen säilyy enintään lajikkeen hyväksynnänpäättymistä seuraavan kolmannen vuoden 30 päivään kesäkuuta. Edellä
mainituilla 00-lajikkeilla tarkoitetaan lajikkeita, joiden tuottamien
siementen glukosinolaattien enimmäispitoisuus on 25 mikromooliagrammalta ja kosteuspitoisuus 9 prosenttia standardin EN ISO 9167-1:1995 mukaisesti määritettynä ja joiden erukahappopitoisuus onenintään 2 prosenttia rasvahappojen kokonaispitoisuudesta standardin
EN ISO 5508: 1995 mukaisesti määritettynä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
laajentaa rapsin ja rypsin kylvöalojen pinta-alatukikelpoisuuden yhteentai useaan seuraavista siemenluokista:
a) 00-lajikeyhdistelmien varmennetut siemenet, jotka on tarvittaessa
ilmoitettu ja kirjattu viljelykasvien yhteiseen lajikeluetteloon;
b) siemenet, jotka on korjattu samalla tilalla kylvetyistä 00-lajikkeisiin
kuuluvista siemenistä;
c) siemenet, jotka on ennen kylvämistä rekisteröity tarkastusta ja
valvontaa varten sellaisten kasvien saamiseksi, joiden siemenet ontarkoitettu joko käytettäviksi jalostajansiemeninä, esiperussiemeninä,perussiemeninä tai varmennettuina siemeninä kylvöä, tutkimusta tai
koekäyttöä varten sen määrittämiseksi, voidaanko lajike lisätä
jonkin jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon ja sitten yhteisönluetteloon 00-lajikkeena;
d) Bienvenu- ja Jet Neuf -lajikkeiden varmennetut siemenet, joista
tuottaja ja jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen erityisesti tätätarkoitusta varten hyväksymä ostaja ovat ennen kylvämistä tehneet
sopimuksen, jonka tarkoituksena on tuottaa erityisiin elintarvike-
käyttöihin tarkoitetun öljyn tuottamiseen käytettäviä siemeniä;
e) sellaisten lajikkeiden siemenet, joiden erukahappopitoisuus on suur-
empi kuin 40 prosenttia rasvahappojen kokonaispitoisuudesta jajoista on ennen kylvämistä tehty hyväksytyn ensimmäisen ostajankanssa viljelysopimus, jonka tarkoituksena on tuottaa kasveja joko1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 8
(1) EYVL L 193, 20.7.2002, s. 1.▼B
▼M7
▼B
▼M5
▼B
▼B
erityiseen muuhun kuin elintarvikekäyttöön tai käytettäviksi kylvö-
siemeninä tällaisten kasvien saamiseksi.
4. Markkinointivuonna 2000/2001 sellaiset alat, joille on kylvettyasetuksen (EY) N:o 658/96 liitteessä II lueteltuihin lajikkeisiin tai laji-keyhdistelmiin kuuluvia varmennettuja siemeniä, ovat oikeutettuja
pinta-alatukeen.
5. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 9 kohtaa sovellet-
taessa pidetään syötäväksi tarkoitettujen auringonkukansiementenlajikkeina liitteessä II mainittuja lajikkeita.
5 artikla
Makeilla lupiineilla tarkoitetaan lupiinilajikkeita, joiden tuottamista
siemenistä enintään 5 prosenttia on karvaita. Karvaiden siementenpitoisuus lasketaan soveltamalla liitteessä III säädettyä koetta.
6 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan ensimmäisen kohdan
soveltamiseksi mainitun asetuksen liitteessä II tarkoitettujen vyöhyk-keiden tuottajat saavat pinta-alatuen lisäkorvauksen enintään mainitunasetuksen liitteessä III tarkoitetun enimmäispinta-alan hehtaarimäärälle.
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitettä II sovellettaessa Itävallan
Pannoniaan kuuluvat tämän asetuksen liitteessä IV luetellut alueet.
2. Jos taattu enimmäispinta-ala jaetaan asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 5 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettujen tuotantoalueiden
ja -vyöhykkeiden kesken, sovelletaan seuraavia säännöksiä:
a) ja jos tuotantoalueen pinta-ala on alle 500 hehtaaria, asianomaiset
jäsenvaltiot voivat liittää sen viereiseen tuotantoalueeseen;
b) Italia voi ottaa huomioon durumvehnän perinteiset viljelyalat, joilla
sovellettiin viisivuotista viljelykäytöstä poistoa vuosina1993—1997;
c) asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava tuottajille ja komis-
siolle taatun enimmäispinta-alan jakautuminen viimeistään 15
päivänä syyskuuta sitä markkinointivuotta edeltävänä markkinointi-vuonna, jolle pinta-alatukea haetaan.
3. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan neljännessä kohdassa
tarkoitettua erityistukea myönnetään tämän asetuksen liitteessä Vtarkoitetuilla alueilla asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitteessä IV main-
ittujen hehtaarimäärien rajoissa kaikille viljelylohkoille, joille voidaan
myöntää asetuksen (EY) N:o 1251/1999 1 artiklassa tarkoitettua pelto-kasveista maksettavaa pinta-alatukea ja joille on kylvetty durumvehnää.
4. Durumvehnälle myönnettävän 1 ja 3 kohdassa tarkoitetun erityis-
tuen myöntämiseksi komission asetuksen (ETY) N:o 3887/92 (
1)4
artiklassa tarkoitetussa pinta-alatukihakemuksessa on mainittava kaikki
sellaisten lohkojen, joille on kylvetty durumvehnää, tunnistamisen
mahdollistavat seikat ja sen liitteenä on oltava todistus varmennettujensiementen käyttämisestä.
Durumvehnää koskevan tuen hakeminen edellyttää, että:
a) samalle hehtaarimäärälle durumvehnää haetaan pinta-alatukea;
b) on käytetty neuvoston direktiivin 66/402/ETY (
2) mukaisesti
varmennettuja siemeniä.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 9
(1) EYVL L 391, 31.12.1992, s. 36.
(2) EYVL 125, 11.7.1966, s. 2309/66.▼M5
▼B
▼B
5. Jäsenvaltioiden on vahvistettava varmennettujen siementen
vähimmäismäärä, joka on käytettävä kyseisen jäsenvaltion vallitsevienviljelykäytäntöjen mukaisesti.
Tämä määrä voidaan saavuttaa 1 päivänä heinäkuuta 1998 alkaneena
enintään kolmen vuoden pituisena siirtymäaikana jäsenvaltioidenkomissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1998 ilmoittamienerityistoimenpiteiden mukaisesti.
Jos jäsenvaltion vahvistaman varmennettujen siementen vähim-
mäismäärän ja tosiasiallisesti käytetyn määrän välillä todetaan
poikkeama, pinta-ala lasketaan jakamalla sellaisten varmennettujensiementen kokonaismäärä, joista tuottaja on esittänyt käyttötodistuksen,jäsenvaltion kyseessä olevan tuottajan alueen osalta vahvistamallahehtaarikohtaisella vähimmäismäärällä. Tällä tavoin määritettyä pinta-alaa käytetään edellä mainittujen vähennysten jälkeen lisä- tai erityistu-
kioikeuden laskemiseen.
6. Pinta-alatuen lisäkorvaus ja durumvehnän erityistuki maksetaan
samaan aikaan kuin pinta-alatuki.
7 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 1 artiklan 3 kohdan soveltami-
seksi nurmisäilörehulla tarkoitetaan pääasiassa nurmisiemenilläkylvettyä viljelyalaa, jonka sato korjataan vähintään kerran vuodessa
tuoreena sen säilömiseksi suljetussa tilassa anaerobisella käymisellä.
►
M4Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, jotka on otettu varmen-
nettujen nurmisiementen tuotantoon markkinointivuonna direktiivin66/401/ETY mukaisesti. ◄
2. Nurmisäilörehuun sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä lukuun
ottamatta 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua kukintaa
koskevaa edellytystä.
3. Nurmisäilörehun pinta-alatukeen ovat oikeutettuja niiden jäsen-
valtioiden tuottajat, joissa säädetään erityisestä nurmisäilörehualastaliitteen VI mukaisesti.
7 a artikla
1. Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 1
kohtaa kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatuenedellytyksenä on, että
a) neuvoston asetuksen (EY) N:o 1673/2000 (
1) 2 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetusta sopimuksesta tai sitoumuksesta toimitetaan jäljennösviimeistään asetuksen (EY) N:o 1251/1999 8 artiklan 2 kohdassatarkoitetun maksupyynnön jättämistä seuraavana 15 päivänä syys-kuuta tai jäsenvaltion vahvistamana aikaisempana määräpäivänä ja
b) käytetään sellaisten lajikkeiden siemeniä, jotka sisältyvät liitteeseen
XII sitä markkinointivuotta edeltävänä 15 päivänä toukokuuta, jotakoskevaa pinta-alatukea haetaan. Kuiduntuotantoon tarkoitetunhampun siementen on myös oltava varmennettuja neuvoston direk-tiivin 69/208/ETY (
2) mukaisesti.
2. Käytettyjen kuiduntuotantoon tarkoitettujen pellavansiementen ja
varmennettujen hampunsiementen valvonnan varmistamiseksi
asetuksen (ETY) N:o 3887/92 4 artiklassa tarkoitettuun pinta-alatukiha-kemukseen on liitettävä neuvoston direktiivin 69/208/ETY ja erityisestisen 10 artiklan sekä kyseisen direktiivin nojalla annettujen säännöstenmukaisesti vahvistetut käytettyjen siementen pakkausten viralliset
etiketit tai muu asianomaisen jäsenvaltion vastaavaksi tunnustama asia-
kirja, mukaan luettuina tämän direktiivin 14 artiklan mukaisettodistukset. Jos kylvö on tehty pinta-alatukihakemuksen jättöpäivän1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 10
(1) EYVL L 193, 29.7.2000, s. 16.
(2) EYVL L 169, 10.7.1969, s. 3.▼M5
▼B
▼M2
▼M2
jälkeen, etiketit tai vastaaviksi tunnustetut asiakirjat on toimitettava
viimeistään hakemuksen jättämistä seuraavana 30 päivänä kesäkuuta.
Kun kyseessä ovat kuiduntuotantoon tarkoitettujen hampunsiementen
etiketit, jäsenvaltiot voivat säätää, että sen jälkeen kun etiketit onesitetty toimivaltaisille viranomaisille pinta-alatukihakemuksen yhtey-dessä, ne lähetetään viljelijälle takaisin, jos kyseiset etiketit on
toimitettava muille kansallisille viranomaisille.
3. Jotta kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun pinta-alatuki voidaan
myöntää, asetuksen (ETY) N:o 3887/92 4 artiklassa tarkoitettuun
pinta-alatukihakemukseen on merkittävä
a) kaikki tiedot kustakin kylvetystä hamppulajikkeesta niiden lohkojen
tunnistamiseksi, joille on kylvetty hamppua,
b) tiedot siemenmäärästä, joka on käytetty kilogrammoina hehtaarilta.
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäiskylvömäärän, joka on
yhdenmukainen hyvän viljelykäytännön kanssa. Tästä on annettava
tieto komissiolle viimeistään 15 päivänä toukokuuta 2001.
7 bartikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 2 kohdan soveltami-
seksi liitteessä XIII esitetään menetelmä, jota jäsenvaltioidentoimivaltaisten viranomaisten on käytettävä määritelläkseen THC-pitoi-suuden tietystä prosenttiosuudesta pinta-aloja, joille on kylvettykuiduntuotantoon tarkoitettua hamppua, josta on tehty tukihakemus.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään asianomaisen
markkinointivuoden 15 päivänä marraskuuta kertomus THC-pitoisuuk-sien määrityksistä. Tähän kertomukseen on sisällyttävä kustakinlajikkeesta erityisesti seuraavat tiedot:
a) käytäntö A:n osalta näytteenottohetki;
b) tehtyjen testien määrä;
c) saadut tulokset eriteltyinä THC-pitoisuustason mukaan asteikolla,
jonka välit ovat 0,1 prosenttia;
d) kansallisella tasolla toteutetut toimenpiteet.
Jos määritykset osoittavat, että huomattavassa osassa jonkin lajikkeen
näytteitä THC-pitoisuudet ovat suuremmat kuin asetuksen (EY) N:o1251/1999 5 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyt rajat,komissio voi päättää asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassasäädettyä menettelyä noudattaen, että seuraavana markkinointivuonnakyseisen lajikkeen osalta on noudatettava käytäntöä B, sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta muiden toimenpiteiden soveltamista.
Tämän asetuksen liitteessä XII olevassa 2 b kohdassa lueteltujen
kuiduntuotantoon tarkoitettujen hamppulajikkeiden osalta on markki-nointivuonna 2002/2003 sovellettava käytäntöä B kaikissa niissäjäsenvaltiossa, joissa kyseisiä lajikkeita viljellään.
2. THC-pitoisuuden tarkastuksen, joka tehdään vähintään 30 prosen-
tille sellaisista kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun pinta-aloista,joista on tehty tukihakemus, on koskettava vähintään 30:tä prosenttiakyseisistä hakemuksista ja kaikkia käytettyjä siemenlajikkeita.
Jäsenvaltion on annettava komissiolle tiedoksi viimeistään 15 päivänä
toukokuuta 2001 yksityiskohtaiset säännöt ja edellytykset, jotka liit-tyvät viljelmien ennakkolupajärjestelmään, jonka avulla voidaan laskea30 prosentista 20 prosenttiin tarkastettava vähimmäismäärä sellaisten
kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun viljelyalojen osalta, joista on
tehty tukihakemus ja joiden THC-pitoisuus tarkastetaan. Komissiolleon ilmoitettava yksityiskohtaisten sääntöjen ja edellytysten muutoksista.Tällaista järjestelmää sovellettaessa kyseisistä hakemuksista on tarkas-tettava vähintään 20 prosenttia kaikkien käytettyjen siemenlajikkeidenosalta.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 11
▼M5
▼M2
▼M2
3. Hakemuksiin hamppulajikkeen sisällyttämiseksi liitteessä XII
esitettyyn luetteloon on liitettävä kertomus liitteessä XIII kuvatunkäytännön B mukaisesti tehtyjen määritysten tuloksista ja kyseisen
lajikkeen kuvaus.
II LUKU
Perusalat ja viitesadot
1 JAKSO
Yleiset säännökset
8 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut perusalat
vahvistetaan liitteessä VI.
9 artikla
1. Jos sadot on aluejakosuunnitelmassa eritelty kastelluille ja kaste-
lemattomille viljelyaloille asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklan 3kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt sen määrit-telemiseksi, kastellaanko alaa kyseisen kauden aikana. Niissä onvahvistettava erityisesti:
a) luettelo peltokasveista, joille saadaan myöntää pinta-alatukea kastel-
luilta aloilta saadun sadon mukaan;
b) kuvaus kasteluvälineistä, jotka viljelijällä on oltava käytössä;
välineiden on oltava oikeassa suhteessa asianomaisiin kasteltaviinaloihin ja niiden on mahdollistettava riittävä veden saanti kasvintavanomaisen kehityksen varmistamiseksi koko kasvukauden ajaksi;
c) huomioon otettava kastelukausi.
2. Edellä 1 kohdan säännöksiä ei sovelleta silloin kun kastelu liittyy
perinteisesti viljelylohkoihin, jolloin ne voidaan erottaa ja luetella,kuten on laita esimerkiksi Espanjan ”regadío” -tuotantoalueella.
2 JAKSO
Pinta-alojen ylitykset
10 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun
alueellisen perusalan mahdollisen ylityksen toteamiseksi jäsenvaltiontoimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon toisaalta liitteessäVI vahvistettu alueellinen perusala ja toisaalta niiden alojen summa,joista on kunkin kasvin osalta jätetty pinta-alatukihakemuksia mukaanlukien velvoitekesannointihakemukset. Vapaaehtoista kesannointia
sovelletaan muuhun kuin kasteltuun alaan, muuhun kuin maissin alaan
ja/tai muuhun kuin nurmisäiliörehun alaan.
2. Määritettäessä niiden alojen kokonaismäärää, joista on jätetty
tukihakemuksia, ei oteta huomioon hakemuksia eikä hakemusten osia,
jotka hallinnollisissa tarkastuksissa on havaittu selvästi perusteetto-
miksi.
Hakemuksista otetaan tarvittaessa huomioon ne todelliset alat, jotka on
määritetty asetuksen (ETY) N:o 3887/92 6 artiklan soveltamiseksi
paikan päällä tehdyissä tarkastuksissa.
3. Niiden pinta-alojen summaan, joiden osalta on jätetty hakemukset
ja jota on mukautettu 2 kohdan mukaisesti, lisätään asetuksen (EY) N:o1251/1999 mukaiset peltokasvien kylvöalat, joita käytetään neuvostonasetuksen (EY) N:o 1254/1999 (
1) mukaisen hakemuksen perusteena.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 12
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21.▼B
▼B
4. Ylityksen määrä vahvistetaan liitteessä VII esitetyn kaavion
mukaisesti.
11 artikla
1. Pinta-alatuen lisäkorvaukseen oikeutetun durumvehnän taatun
enimmäispinta-alan ylittymisen toteamiseksi jäsenvaltion toimivaltaisen
viranomaisen on otettava huomioon toisaalta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitteessä III vahvistettu, mahdollisesti alueiden välille jaettutaattu enimmäispinta-ala ja toisaalta niiden pinta-alojen yhteismäärä,joille haetaan durumvehnän pinta-alatuen lisäkorvausta, mukautettuna
tämän asetuksen 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja tarvittaessa vähen-
nettynä asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdansoveltamisen seurauksena.
2. Edellä 1 kohdan säännöksiä sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 liitteessä IV vahvistettuun durumvehnän erityistukeen oikeutetuntaatun enimmäispinta-alan mahdollisen ylityksen toteamiseen.
12 artikla
1. Jos todetaan 10 ja 11 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys, jäsen-
valtion on määriteltävä viimeistään meneillä olevanmarkkinointivuoden 31 päivänä lokakuuta lopullinen ylityksen määräpyöristettynä kahteen desimaaliin.
2. Näin saatua lopullista määrää käytetään tukikelpoisen alan
suhteellisen vähennyksen laskemiseen:
a) pinta-alatuen osalta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4
kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti;
b) lisäkorvauksen ja durumvehnän erityistuen osalta asetuksen (EY)
N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan sovelta-
misen jälkeen.
13 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi
jäsenvaltioiden on määriteltävä seuraavat tekijät ja ilmoitettava niistäkomissiolle viimeistään sen markkinointivuoden 15 päivänä syyskuuta,jolta pinta-alatukea haetaan:
a) jaettava kansallinen perusala;
b) jäsenvaltioiden perusteet, joiden mukaan osaperusalat jaetaan;
c) osaperusalat (lukumäärä, nimitys ja pinta-ala),
d) yksityiskohtaiset säännöt niiden toimenpiteiden keskittämisestä, joita
sovelletaan ylityksissä.
3 JAKSO
Viitesadon ylitys
14 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklan 7 kohdan soveltamiseksi
jäsenvaltioiden on toimitettava tämän asetuksen 26 artiklan mukaisestiluettelot tukihakemuksista ja niihin liittyvistä tiedoista.
Tätä varten viitesadot vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä VIII.
15 artikla
Tietyn markkinointivuoden tukihakemusten keskisadon laskemiseksi
menetellään seuraavasti:
a) viljelyalat otetaan huomioon sen jälkeen, kun niihin on sovellettu
tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua suhteellista vähennystä;
b) öljykasvien, joiden tuki perustuu markkinointivuosina 2000/2001 ja
2001/2002 öljykasvien historialliseen alueelliseen satoon, alatotetaan huomioon alueen viljan keskisadon perusteella;1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 13
▼B
c) rehualoiksi naudan- ja lampaanliha-alan palkkioita varten ilmoitetut
peltokasvien pinta-alat otetaan huomioon alueen kastelemattomanviljan keskisadon perusteella.
16 artikla
Komissio tekee asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa tarkoitettua
menettelyä noudattaen joka vuosi ennen 31 päivää toukokuuta tämänasetuksen 14 ja 15 artiklassa tarkoitettuja tietoja koskevan vertailututki-
muksen ja vahvistaa tarvittavat korjauskertoimet.
17 artikla
Edellä 16 artiklassa tarkoitettuja kertoimia sovelletaan kaikkiin jäsen-
valtion tai kyseessä olevaa perusalaa vastaavan alueen pinta-alatukiinlukuun ottamatta pinta-alatuen lisäkorvausta ja durumvehnän erityis-
tukea.
III LUKU
Kesannointi
18 artikla
’Kesannoinnilla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artik-
lassa tarkoitetun pinta-alatukeen oikeutetun pinta-alan poistamistaviljelykäytöstä.
19 artikla
1. Tämän luvun mukaisesti kesannoitujen alojen yhtäjaksoisen alan
on oltava vähintään 0,3 hehtaaria ja leveyden vähintään 20 metriä.
Jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon:
a) pienempiä aloja, jos kyseessä ovat yhtenäiset lohkot, jotka on
pysyvästi rajattu esimerkiksi muureilla, pensasaidoilla tai vesiuo-
milla;
b) yhtenäiset alle 20 metrin levyiset lohkot alueilla, joilla tämänko-
koisia lohkoja on perinteisesti ollut;
c) vähintään 10 metrin levyiset lohkot, jotka sijaitsevat pysyvien
vesiuomien ja järvien varrella edellyttäen, että niitä erityisesti valvo-
taan tavalla, jonka tarkoituksena on varmistaaympäristönsuojelullisten tavoitteiden täyttyminen. ►
M2Tällöin
edellisessä alakohdassa tarkoitetuksi vähimmäispinta-alaksi voidaanvahvistaa 0,1 hehtaaria. ◄
2. Kesannoitujen alojen on oltava poistettuina tuotannosta
viimeistään 15 päivänä tammikuuta alkavan ja aikaisintaan 31 päivänäelokuuta päättyvän kauden ajan. Jäsenvaltioiden on kuitenkin vahvistet-
tava edellytykset, joilla tuottajille voidaan antaa lupa aloittaa
kylväminen seuraavan vuoden sadonkorjuuta varten 15 päivästä heinä-kuuta, sekä edellytykset, jotka on täytettävä luvan saamiseksilaiduntamiselle 15 päivästä heinäkuuta jäsenvaltioissa, joissa siirtolai-duntaminen on perinteistä.
3. Kesannoituja aloja saa käyttää vain asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun maataloustuotantoon, eikä
niitä saa ottaa peltokasviviljelyn kanssa ristiriidassa olevaan maatalous-
tai hyötykäyttöön.
4. Jäsenvaltioiden on sovellettava kesannoitujen alojen erityistilan-
netta vastaavia aiheellisia toimenpiteitä niiden ylläpidon jaympäristönsuojelun varmistamiseksi. Nämä toimenpiteet voivat koskeamyös kasvustoa; tässä tapauksessa näillä toimenpiteillä on varmistet-tava, että kasvustoa ei ole tarkoitettu siementen tuottamiseen ja ettäsitä ei voida käyttää missään tapauksessa maataloustarkoituksiin ennen1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 14
▼M3
▼B
▼M5
▼B
▼B
31 päivää elokuuta eikä tuottamaan kaupan pidettäväksi tarkoitettua
satoa, seuraavan vuoden 15 päivään tammikuuta asti.
5. Edellä 3 ja 4 kohdan säännöksiä ei sovelleta asetuksen (EY) N:o
1257/1999 22, 23, 24 ja 31 artiklan mukaisesti kesannoituihin tai metsi-
tettyihin aloihin, jotka luetaan velvoitekesannoksi paitsi, jos niiden ei
katsota täyttävän näissä artikloissa vaadittuja ympäristöllisiä taimetsittämistä koskevia vaatimuksia.
20 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 6 kohdan soveltami-
seksi jäsenvaltiot voivat myöntää tukea kesannoiduille maille enintään
viisi markkinointivuotta kestäväksi monivuotiskaudeksi.
2. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan
soveltamista ja asetuksen (EY) N:o 1251/1999 4 artiklan 3 kohdassavahvistetun perusmäärän myöhempiä korotuksia tuottajat, jotka sitou-tuvat kesannoimaan samat lohkot 1 kohdassa tarkoitetuksi ajaksi►
C1, saavat tältä ajalta sitoutumisajankohtana voimassa olleiden
perusmäärän ja aluejakosuunnitelman sadon perusteella laskettua
pinta-alatukea. ◄
3. Jos tuottaja pinta-alatukea koskevassa hakemuksessaan luopuu
tarkoituksellisesti sitoumuksestaan ennen 1 kohdassa tarkoitetun ajan-jakson päättymistä, hänen on palautettava 5 prosenttia edeltävänämarkkinointivuonna maksetusta pinta- alatuesta sitoumuksestaan pois-tettujen alojen osalta kerrottuna vuosien määrällä, joiden osalta hän ei
täytä alkuperäistä sitoumustaan.
4. Edellä 2 kohdassa säädetyn järjestelmän valinnut tuottaja voi
luopua sitoumuksestaan ilman 3 kohdassa tarkoitettua seuraamusta:
a) jos hän päättää kesannoida tai metsittää kyseiset pinta-alat asetuksen
(EY) N:o 1257/1999 22, 23, 24 ja 31 artiklassa säädetyn järjes-
telmän mukaisesti;
b) jäsenvaltion sallimissa erikoistapauksissa, joista aiheutuu tuottajan
tahdosta riippumaton tilan rakenteen muutos, kuten tilojen yhdistä-minen.
5. Jos sitoumuksen aikana tilan rakennemuutoksen vuoksi tämän
artiklan mukaisesti viljelykäytöstä poistettu ala ylittää prosentuaalisen
rajoituksen, jonka jäsenvaltiot ovat vahvistaneet asetuksen (EY) N:o
1251/1999 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti aikana, jolloin tuottaja tekisitoumuksen, kohteena olevat pinta-alat mukautetaan noudattamaanmainittua rajoitusta.
21 artikla
1. Jos ilmoitettu kesantoala on pienempi kuin kyseiseksi markki-
nointivuodeksi vahvistettu velvoitekesannoinnin prosenttimääriävastaava ala, velvoitekesannoinnin alaisten peltokasvien tuottajienpinta-alatukeen oikeutettu pinta-ala lasketaan ilmoitetun kesannonperusteella ja suhteessa eri viljelmiin, mukaan lukien nurmisäilörehu.
Pinta-alaa ei voida kuitenkaan alentaa pienempään alaan kuin asetuksen
(EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 7 kohdassa tarkoitettuun 92 viljatonnintuotantoon tarvittavaan alaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu viljantuotanto lasketaan pinta-
alatuen laskemisessa käytetyn sadon perusteella. Jos jäsenvaltio onvalinnut käyttävänsä historiallista öljykasvien alueellista satoa, tämäkerrotaan 1,95:llä.
22 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti velvoi-
tekesannoinnin pinta-alatukea korotetaan Portugalin osalta liitteessä IXsäädetyillä määrillä. Nämä määrät rahoitetaan asetuksen (ETY) N:o3653/90 5 artiklan mukaisesti.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 15
▼B
23 artikla
1. Asetuksessa (ETY) N:o 3887/92 tarkoitettu hakemus pinta-
alatuesta eritellään alueittain asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklanmukaisesti.
2. Jokaista tiettyä tuotantoaluetta koskevaa pinta-alatukihakemusta
kohti on tehtävä kesannointi-ilmoitus, joka vastaa vähintään samallatuotantoalueella viljeltyjen hehtaarien määrää.
3. Edellä 2 kohdasta voidaan poiketa jäsenvaltion vahvistamien
objektiivisten perusteiden perusteella.
4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, pinta-alatukihakemusta
vastaava velvoitekesanto voidaan toteuttaa kokonaan tai osittain:
a) Espanjassa tilan sijaitessa niin kutsutulla ”secano” tai ”regadío”
-tuotantoalueella;
b) toisella tuotantoalueella edellyttäen, että kesannoitavat pinta-alat
sijaitsevat viljeltyjen alojen viereisillä tuotantoalueilla.
5. Edellä 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa kesannoitavaa alaa on mukau-
tettava kyseisten alueiden kesantokorvauksien määrittelyssä käytettyjensatojen eron huomioon ottamiseksi. Tämän kohdan soveltaminen ei saa
kuitenkaan johtaa velvoitekesannon hehtaarimäärän alittumiseen.
23 a artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 3 kohdan toisen luetel-
makohdan soveltamiseksi ’rehupalkokasvien viljelyksellä’ tarkoitetaan
pinta-alaa, jolle on kylvetty yhtä tai useampaa liitteessä XIV mainittualajia. Sekoittaminen viljaan ja/tai nurmisiemeniin on sallittua, jos:
a) pinta-alalle kylvetään pääasiassa rehupalkokasvien siemeniä;
b) satoja ei ole mahdollista korjata erikseen.
Jos rehupalkokasvien kylvämiselle vahvistetaan jäsenvaltioiden vahvis-
tamissa ympäristöön liittyvissä alueellisissa erityisvaatimuksissa
enimmäistaso luonnonmukaisen maanviljelyn osalta, edellisen
alakohdan a alakohdassa vahvistettu edellytys täyttyy, jos jäsenval-tioiden vahvistamasta enimmäistasosta noudatetaan vähintään 85:täprosenttia.
2. Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, joille kylvetyt 1 kohdassa
tarkoitetut rehupalkokasvit kuuluvat 15 päivän tammikuuta ja 31päivän elokuuta välisenä aikana kuivarehualan yhteisestä markkinajär-jestelystä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 603/95 (
1)
säädettyyn tukijärjestelmään.
IV OSASTO
Erityiset säännökset
24 artikla
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1251/1999 8 artiklan 2
kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat siirtää kylvön määräpäivääviimeistään kesäkuun 15 päivään liitteessä X tarkoitetuilla viljelmilläja kyseisten jäsenvaltioiden määrittämillä, mainitussa liitteessä täsmen-netyillä erityisillä alueilla.
Jos kylvöpäivän siirto koskee kaikkia peltokasveja, jäsenvaltiot voivat
myös siirtää pinta-alatukihakemusten jättöpäivää kyseessä olevienalueiden tuottajien osalta viimeistään 15 päivään kesäkuuta tai kylvönmääräpäivään, jos se on aikaisemmin.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 16
(1) EYVL L 63, 21.3.1995, s. 1.▼M4
▼B
▼B
25 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 7 kohdassa säädetty
enimmäismäärä lasketaan ottaen huomioon kansallinen viitepinta-ala,tukeen oikeutetun maan kokonaispinta-ala ja tavoite välttääkylvömäärää, joka johtaisi öljykasvien viljelystä myönnettävienerityisten pinta-alatukien kohtuuttomaan alentamiseen.
2. Enimmäismäärä ja sen laskemisessa käytettävät perusteet on
ilmoitettava komissiolle viipymättä ja viimeistään sitä markkinointi-vuotta edeltävän markkinointivuoden 31 päivänä heinäkuuta, joltapinta-alatukea haetaan.
3. Määrittääkseen tuottajan oikeuden pinta-alatukeen toimivaltaisen
viranomaisen on selvitettävä, onko tuottajan tukihakemus vahvistettujenmäärien mukainen. Maa-alue, jolle tuottaja hakee öljykasvien viljelystämyönnettävää erityistä pinta-alatukea ja joka ylittää kyseisen enim-mäismäärän, jätetään hakemuksen ulkopuolelle.
4. Tapauksissa, joissa maa-alueen jättäminen hakemuksen ulkopuo-
lelle 3 kohdan mukaisesti johtaisi siihen, että tuottajan kesannoidutalat ylittävät asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 5 kohdassatarkoitetun kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavan enimmäismäärän,niitä kesannoituja aloja, joille tuottaja on hakenut pinta-alatukea, on
vähennettävä vahvistettuun rajaan saakka.
5. Maa-aluetta, joka on jätetty tuottajan pinta-alatukea koskevan
hakemuksen ulkopuolelle 3 ja 4 kohdan mukaisesti, ei oteta huomioonsovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 ja 6 kohtaa.
V LUKU
Loppusäännökset
26 artikla
Ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle liitteessä XI esite-
tyissä taulukoissa luetellut tiedot niissä esitetyssä vakioidussamuodossa tuotantoalueittain, perusaloittain ja koko maan tasolla seur-aavan aikataulun mukaisesti:
a) kuluvan markkinointivuoden 15 päivään syyskuuta mennessä: tiedot,
jotka on saatu ottamalla huomioon jo tehdyt tarkastukset ja tarkis-
tukset;
b) viimeistään seuraavan lokakuun 31 päivänä: lopulliset tiedot, jotka
vastaavat 12 artiklassa tarkoitetun lopullisen ylityksen määrän laske-misessa käytettyjä tietoja; ja
c) viimeistään seuraavan helmikuun 15 päivänä: tiedot todellisesti
maksetuista pinta-aloista, sen jälkeen kun niistä on tehty vähen-nykset asetuksen (ETY) N:o 3887/92 9 artiklassa tarkoitettujenpinta-ala vähennysten perusteella.
2. Jos todetaan 10 ja 11 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys, jäsen-
valtion on ilmoitettava komissiolle viipymättä ja viimeistään meneilläolevan markkinointivuoden 31 päivänä lokakuuta lopullinen ylityksenmäärä. Perusalan ylityksen määrän perustana olevat tiedot ilmoitetaanliitteen VII kaavion mukaisesti.
3. Jos ylityksen määrä jaetaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2
artiklan 6 kohdan ja 5 artiklan kolmannen alakohdan mukaisesti, jäsen-valtion on ilmoitettava tästä jakamisesta komissiolle viimeistään 31päivänä lokakuuta.
27 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän asetuksen soveltamiseksi tarvit-
tavat toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle kuukaudenkuluessa niiden hyväksymisestä tai niiden muuttamisesta.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 17
▼B
28 artikla
Kumotaan 1 päivästä heinäkuuta 2000 asetukset (ETY) N:o 2467/92,
(ETY) N:o 2836/93, (EY) N:o 762/94, (EY) N:o 1098/94, (EY) N:o
1237/95, (EY) N:o 658/96 ja (EY) N:o 1577/98.
Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetuk-
seen.
29 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Sitä sovelletaan tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukeen markkinointi-
vuonna 2000/2001 ja sitä seuraavina markkinointivuosina.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 18
▼B
LIITE I
(2 artiklan 1 kohta)
MÄÄRITELMÄT
1.Pysyvät laitumet
Maa, jota ei vuoroviljellä ja jota käytetään pysyvästi (viiden vuoden ajan tai
pidempään) ruohontuotantoon (viljelty tai luonnon heinänurmi).
2.Pysyvät viljelykset
Muut viljelykset kuin pysyvät laitumet, joita ei vuoroviljellä ja joihin maata
käytetään viiden vuoden ajan tai pidempään ja joista saadaan toistuvia satoja,
monivuotisia viljelykasveja lukuun ottamatta.
3.Monivuotiset viljelykasvit
CN-koodi
0709 10 00 Artisokat
0709 20 00 Parsat
ex 0709 90 90 Raparperi
0810 20 Vadelmat, karhunvatukat, mulperinmarjat, loganinmarjat
0810 30 Musta-, valko-, ja punaherukat sekä karviaiset
0810 40 Karpalot, puolukat, mustikat ja muut Vaccinium -suvun
hedelmät:
4.Rakenneuudistusohjelma
Viranomaisten määräämä maatilan rakenteen ja/tai tukikelpoisen pinta-alan
muutos.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 19
▼B
LIITE II
(4 artiklan 5 kohta)
SYÖTÄVIKSI TARKOITETUT AURINGONKUKKALAJIKKEET
Agripro 3450
Agrosur
Dahlgren D-131 (Toma)Dahlgren D-151Dahlgren D-171
Dahlgren D-181
Dahlgren 954Dahlgren D-1950
Dahlgren D-1998
DisetHagen Seed SG 9011Hagen Seed SG 9054
Hagen Seed SG 9211
Interstate (IS)8004Kelisur
Royal Hybrid 381
Royal Hybrid 2141Royal Hybrid 3801Royal Hybrid 3831
Royal Hybrid 4381
RRC 995RRC 2211RRC 2232
RRC 4211
SIGCO 826SIGCO 828
SIGCO 829
SIGCO 830SIGCO 954SIGCO 964
SIGCO 974
SIGCO 995Toma
Triumph 660C
Triumph 505C+Triumph 520CTriumph 515C
USDA Hybrid 9241999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 20
▼B
LIITE III
(5 artikla)
LUPIINIEN KARVAUDEN MÄÄRITTÄMINEN
Tehdään 200 siemenen näytteelle kustakin enintään 20 tonnin erästä otetusta 1
kilogramman määrästä.
Koe rajoittuu näytteessä olevien karvaiden siementen laadulliseen toteamiseen.
Tasalaatuisuuden raja on enintään 1 karvas siemen sataa siementä kohti. Von
Sengbuschin (1942), Ivanovin ja Smirnovan (1932) ja Eggebrechtin (1949)
siementen leikkausmenetelmää sovelletaan testausmenetelmänä. Kuivat taiturvotetut siemenet halkaistaan poikittain. Siementen puolikkaat upotetaan
siivilässä 10 sekunniksi jodiliuokseen, ja niitä huuhdellaan sen jälkeen vedellä
5 sekuntia. Karvaissa siemenissä leikkauspinta muuttuu ruskeaksi, mutta vähän
alkaloideja sisältävissä siemenissä se pysyy keltaisena.
Jodiliuoksen valmistamiseksi liuotetaan 14 grammaa kaliumjodidia mahdolli-
simman pieneen vesimäärään, lisätään 10 grammaa jodia ja laimennetaan liuos
vedellä 1 000 cm
3:iin. Liuoksen annetaan seistä viikon ajan ennen käyttöä. Sitä
on säilytettävä savulasipulloissa. Tätä emoliuosta laimennetaan ennen käyttöä
suhteessa 1:3—1:5.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 21
▼M5
LIITE IV
(6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)
ITÄVALLAN ALUEET, JOTKA OVAT OIKEUTETTUJA DURUM-
VEHNÄN LISÄTUKEEN
PANNONIA
1.Gebiete der Bezirksbauernkammern
2046 Tullnerfeld-Klosterneuburg
2054 Baden
2062 Bruck/Leitha-Schwechat2089 Baden
2101 Gänserndorf
2241 Hollabrunn2275 Tullnerfeld-Klosterneuburg2305 Korneuburg
2321 Mistelbach
2330 Krems/Donau2364 Gänserndorf
2399 Mistelbach
2402 Mödling2470 Mistelbach2500 Hollabrunn
2518 Hollabrunn
2551 Bruck/Leitha-Schwechat2577 Korneuburg
2585 Tullnerfeld-Klosterneuburg
2623 Wr. Neustadt2631 Mistelbach2658 Gänserndorf
2.Gebiete der Bezirksreferate
3018 Neusiedl/See
3026 Eisenstadt3034 Mattersburg
3042 Oberpullendorf
3.Gebiete der Landwirtschaftskammer
1007 Wien1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 22
▼B
LIITE V
(6 artiklan 3 kohta)
ALUEET, JOTKA OVAT OIKEUTETTUJA DURUMVEHNÄN ERITYIS-
TUKEEN
SAKSA:
Kreise und Kreisfreie Städte:Baden-Württemberg:
Stadt Stuttgart, Ludwigsburg, Rems-Murr-Kreis, Stadt Heilbronn, Heilbronn,
Hohenlohekreis, Main-Tauber-Kreis, Stadt Karlsruhe, Karlsruhe, Stadt Baden-
Baden, Rastatt, Stadt Heidelberg, Stadt Mannheim, Rhein-Neckar-Kreis, Stadt
Pforzheim, Enzkreis, Ortenaukreis.
Baijeri:Stadt Ingolstadt, Dachau, Eichstätt, Freising, Fürstenfeldbrück, Neuburg-Schro-
benhausen, Pfaffenhofen a.d.Ilm, Kelheim, Stadt Ansbach, Ansbach, Neustadt-
Bad Windsheim, Stadt Aschaffenburg, Aschaffenburg, Bad Kissingen, Rhön-
Grabfeld, Haßberge, Kitzingen, Main-Spessart, Stadt Schweinfurt, Schweinfurt,
Stadt Würzburg, Würzburg.
Rheinland-Pfalz:
Ahrweiler, Stadt Koblenz, Mayen-Koblenz, Bad Kreuznach, Rhein-Lahn-Kreis,
Westerwald-Kreis, Bernkastel-Wittlich, Bitburg-Prüm, Daun, Trier-Saarburg,
Stadt Trier, Stadt Frankenthal, Landau i.d.P., Ludwigshafen, Mainz, Neustadt/
Weinstr., Speyer, Worms, Alzey-Worms, Bad Dürkheim, Donnersbergkreis,
Germersheim, Südl, Weinstraße, Ludwigshafen, Mainz-Bingen.
Hessen:
Stadt Frankfurt/Main, Wiesbaden, Bergstraße, Stadt Darmstadt, Darmstadt-
Dieburg, Groß-Gerau, Hochtaunuskreis, Main-Kinzig-Kreis, Main-Taunus-Kreis,
Stadt Offenbach, Offenbach, Rheingau-Taunus-Kreis, Wetteraukreis, Lahn-Dill-
Kreis, Limburg-Weilburg.
Saarland:
Stadt Saarbrücken, Merzig-Wadern, Neunkirchen, Saarlouis, Sankt Wendel.
Sachsen:Mittweida, Muldentalkreis.
Sachsen-Anhalt:
Bernburg, Köthen, Burgenlandkreis, Mansfelder Land, Merseburg-Querfurt,
Saalkreis, Sangerhausen, Aschersleben-Straßfurt, Halberstadt, Jerichower Land,
Quedlinburg, Schönebeck.
Thüringen:
Unstrut-Hainich-Kreis, Kyffhäuserkreis, Gotha, Sömmerda, Hildburghausen,
Stadt Weimar, Weimarer Land, Altenburger Land, Stadt Erfurt.
ESPANJA
ComarcasAgrícolas
Almazán (SO), Bajo Aragón (TE), Campiña (GU), Campo de Gómara (SO),
Centro (AB), El Cerrato (P), Hoya de Huesca (HU), La Montaña (A), Las Vegas
(M), Logrosán (CC), Monegros (HU), Noroeste (MU), Requena-Utiel (V), Rioja
Baja (LO), Segría (L), Sierra Rioja Baja (LO), Sur (VA), Suroeste y Valle de
Guadalentín (MU), Trujillo (CC), Urgel (L), Valle de Ayora (V).
RANSKA
DepartementitAisne, Aube, Charente, Charente-Maritime, Cher, Deux-Sèvres, Essonne, Eure,
Eure-et-Loire, Indre, Indre-et-Loire, Loir-et-Cher, Loiret, Lot-et-Garonne,
Maine-et-Loire, Marne, Nièvre, Orne, Sarthe, Seine-et-Marne, Vendée, Vienne,
Yonne, Yvelines.
ITALIA
ProvinceAlessandria, Bologna, Brescia, Cremona, Ferrara, Forli, Gorizia, Lodi, Mantova,
Milano, Modena, Padova, Parma, Pavia, Piacenza, Pordenone, Ravenna, Reggio1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 23
▼B
Emilia, Rimini, Rovigo, Torino, Treviso, Udine, Venezia, Vercelli, Verona, Vicenza.
YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA
Englanti.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 24
▼M2
LIITE VI
(8 artikla)
PERUSALAT
(1 000 ha)
Alue Kaikki peltokasvit Joista maissiJoista nurmisäilö-
rehu
BELGIA
Yhteensä 489,5
josta: Vlanderi-Bryssel 96,4
TANSKA 2 018,6
SAKSA 10 159,4 (3) 540,3 (3)
Schleswig-Holstein 506,2
Hampuri 5,1
Niedersachsen 1 424,7
Bremen 1,8
Nordrhein-Westfalen 948,5
Rheinland-Pfalz 368,6
Hessen 461,4
Baden-Württemberg 735,5 122,1
Baijeri 1 776,0 418,2
Saarland 36,6
Berliini 2,9
Brandenburg 889,6
Mecklenburg-Vorpommern 968,2
Sachsen 599,0
Sachsen-Anhalt 880,9
Thüringen 554,4
KREIKKA 1 491,7 222,1
ESPANJA
Regadío 1 371,1 403,4
Secano 7 849,0
RANSKA
Yhteensä 13 582,1
Maissin perusala 613,8 (2)
Kasteltu perusala 1 209,7 (2)
IRLANTI 345,6 0,2
ITALIA 5 801,2 400,8
LUXEMBURG 42,8
ALANKOMAAT 441,7 208,31999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 25
▼M6
▼M2
▼M5
▼M2
▼M5
▼M2
(1 000 ha)
Alue Kaikki peltokasvit Joista maissiJoista nurmisäilö-
rehu
ITÄVALTA 1 203,5
PORTUGALI
Azorit 9,7
Madeira
— Kastellut 0,31 0,29
— Muut 0,30
Manner-Portugali
— Kastellut 293,4 221,4
— Muut 658,3
SUOMI 1 591,5 200,0
RUOTSI 1 737,1 130,0
YHDISTYNYT KUNINGAS-
KUNTA
Englanti 3 794,6 33,2 (1)
Skotlanti 551,6
Pohjois-Irlanti 52,9
Wales61,4 1,2 (1)
(1) Sokerimaissia lukuun ottamatta.
(2) Mukaan lukien 284 000 ha kasteltua maissia.
(3) Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohtaa.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 26
▼M6
▼M2
▼M5
▼M2
▼M5
LIITE VII
(10 artiklan 4 kohta)
1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 27
▼M5
1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 28
▼B
LIITE VIII
(14 artiklan toinen kohta)
ASETUKSEN (EY) N:o 1251/1999 3 ARTIKLAN 7 KOHDASSA TARKOI-
TETUT VIITESADOT
Belgia 6,24
Tanska 5,22
Saksa 5,66 (1)
— Schleswig-Holstein 6,81
— Hampuri 6,01
— Niedersachsen 5,33
— Bremen 5,34
— Nordrhein-Westfalen 5,81
— Hessen 5,50
— Rheinland-Pfalz 4,78
— Baden-Württemberg 5,48
— Baijeri 5,94
— Saarland 4,38
— Berliini 4,52
— Brandenburg 4,54— Mecklenburg-Vorpommern 5,45
— Sachsen 6,23
— Sachsen-Anhalt 6,14
— Thüringen 6,13
Kreikka 3,39
Espanja 2,9
Ranska 6,02
Irlanti 6,08
Italia 3,9
Luxemburg 4,26
Alankomaat 6,66
Portugali 2,90
Yhdistynyt kuningaskunta 5,83
Itävalta 5,27
Ruotsi 4,02
Suomi 2,82
(1) Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohtaaa.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 29
▼B
LIITE IX
(22 artikla)
KESANNOINNISTA MAKSETTAVA LISÄTUKI PORTUGALISSA
(euroa)
Markkinointivuosi 2000/2001 2001/2002 2002/2003
Täydentävä lisätuki 9,64 ►M49,64◄ 3,411999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 30
▼M2
LIITE X
(24 artiklan ensimmäinen kohta)
Viimeinen kylvöpäivä 15 päivä kesäkuuta:
Kasvit Jäsenvaltio Alueet
Kaikki kasvit Suomi Koko alue
Ruotsi Koko alue
Sokerimaissi
Kuiduntuotantoon tarkoitettu
hamppuKaikki jäsenvaltiot Koko alue1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 31
▼M4
LIITE XI
(26 artiklan 1 kohta)
KOMISSIOLLE ILMOITETTAVAT TIEDOT
Tiedot on esitettävä sarjana seuraavan mallin mukaan laadittuja taulukoita:
— ensimmäisessä taulukkoryhmässä esitetään tiedot asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 3 artiklassa tarkoitettujen tuotantoalueiden tasolla,
— toisessa taulukkoryhmässä esitetään tiedot tämän asetuksen liitteessä VI
tarkoitettujen perusviljelysalojen tasolla,
— yhdessä taulukossa esitetään yhteenveto kutakin jäsenvaltiota koskevista
tiedoista.
Taulukot on toimitettava sekä paperilla että atk-muodossa.
Kaavat pinta-aloille: 5 = 1 + 2 + 3 + 4
1 0=7+8+9
16 = 17 + 1821 = 5 + 10 + 11 + 12 + 13 + 14 + 15 + 16 + 20
Huomautuksia:
Kussakin taulukossa on nimettävä kyseinen alue.
Sato on asetuksen (EY) N:o 1251/1999 mukaista pinta-alatukea laskettaessa
käytettävä sato.
Kasteltu ja kastelematon erotetaan toisistaan ainoastaan, jos kyse on yhdiste-
tyistä alueista. Tällöin:
d=e+f
j=k+lRivi 1 koskee ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan ensimmäi-
sessä kohdassa tarkoitettuun lisätukeen oikeutettua durumvehnää.
Rivi 2 koskee ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan neljännessä
kohdassa tarkoitettuun lisätukeen oikeutettua durumvehnää.
Rivi 19 koskee ainoastaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22, 23, 24
ja 31 artiklan mukaisia kesannoituja tai metsitettyjä viljelyaloja, jotka luokitel-
laan kesannoiduiksi peltoviljelyaloiksi asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan
8 kohdan mukaisesti.
Rivi 20 koskee ainoastaan asetuksen (EY) 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan
toisessa alakohdassa tarkoitettuja aloja.
Tiedot on toimitettava myösniiden tuottajien os alta, jotka eivät hae hehtaari-
tukea tiettyjä peltokasveja koskevassa tukijärjestelmässä (asetus (EY) N:o
1251/1999). Nämä tiedot on annettava sarakkeissa ”m” ja ”n” otsakkeella
”Muut”, ja ne koskevat pääasiassa naudan- ja lampaanlihapalkkiota varten rehu-
pinta-aloiksi ilmoitettuja peltokasveja.
Rivi 23 koskee ainoastaan sellaisten kasvien viljelyyn käytettävää kesantoa, joita
voidaan käyttää muuhun kuin elintarviketuotantoon ja joista ei makseta
korvausta komission asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 3 kohdan sovelta-
mista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti (esim. sokerijuurikas,
maa-artisokka, juurisikuri).
Rivi 24 koskee kesannoituja pinta-aloja, joita käytetään rehupalkokasvien vilje-
lyyn asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 3 kohdan toisen luetelmakohdan
mukaisesti.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 32
▼M4
1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 33
▼M6
LIITE XII
(7 a artiklan 1 kohta)
Tukijärjestelmään kuuluvat kuiduntuotantoon tarkoitetut pellava- ja hamp-
pulajikkeet
1.Kuiduntuotantoon tarkoitetut pellavalajikkeet
Adélie
Agatha
Alizée
Angelin
ArgosAriane
Aurore
BelinkaCaesar AugustusDianeDiva
Drakkar
Electra
EliseEscalinaEvelinExel
Hermes
IlonaLauraLiflaxLiviolaMarinaMarylinNikeOpalineRosalinVenusVeralinVikingViola
2a.Kuiduntuotantoon tarkoitetut hamppulajikkeet
Carmagnola
BenikoChamaeleonCsDelta-IlosaDioica 88Epsilon 68Fedora 17Felina 32Felina 34 — Félina 341999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 34
▼M7
▼M6
▼M7
▼M6
▼M6
Ferimon— Férimon
FibranovaFibrimon 24Futura 75
Juso 14
Red PetioleSanthica 23
Uso 31
2b.Markkinointivuonna 2003/2004 sallitut kuiduntuotantoon tarkoitetut
hamppulajikkeet
Delta 405
BialobrzeskieFasamoFedora 19
Fédrina 74
Fibrimon 56Futura
Santhica 271999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 35
▼M5
LIITE XIII
(7 b artiklan 1 kohta)
YHTEISÖN MENETELMÄ HAMPPULAJIKKEIDEN ∆9-THC:N KVAN-
TITATIIVISEKSI MÄÄRITTÄMISEKSI
1.Tarkoitus ja käyttöalue
Menetelmää käytetään hamppulajikkeiden ( Cannabis sativa L.) ∆9-tetrahy-
drokannabinolipitoisuuden (THC-pitoisuuden) määrittämiseen. Sitä
sovelletaan jäljempänä kuvailtujen käytäntöjen A tai B mukaisesti.
Menetelmä perustuu ∆9-THC:n kvantitatiiviseen määritykseen kaasukroma-
tografialla (GC) sen jälkeen, kun näytettä on uutettu liuottimella.
1.1Käytäntö A
Käytäntöä A noudatetaan määritettäessä pitoisuuksia tuotantotiloilla
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 2 kohdassa säädetyllä
tavalla.
1.2Käytäntö B
Käytäntöä B noudatetaan 7 b artiklan ensimmäisen kohdan kolmannessa
alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja sen todentamiseen, että asetuksen
(EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettyjä
vaatimuksia noudatetaan, jotta lajike voitaisiin sisällyttää markkinointivuo-
desta 2001/2002 alkaen tukikelpoisten kuiduntuotantoon tarkoitettujen
hamppulajikkeiden luetteloon.
2.Näytteenotto
Jos jäsenvaltio käyttää 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan kolmannessa
alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, vähintään kolmen erillisen lohkon
osan, joissa on vähintään 4 000 kasvia, viljelyä on jatkettava tarkastajan
ohjeiden mukaan vähintään 10 päivää kukinnan loppumisesta näytteenottoa
varten.
2.1Näytteenotto
— Käytäntö A: Tietyssä hamppulajikeviljelmässä kerätään kustakin vali-
tusta kasvista vähintään 30 senttimetrin mittainen osa, jossa on
vähintään yksi emikukinto. Näytteet on kerättävä päiväsaikaan ajanjak-
sona, joka alkaa 20 päivän kuluttua kukinnan alkamisesta ja päättyy 10
päivän kuluttua kukinnan loppumisesta. Keruu on tehtävä järjestelmälli-
sesti siten, että lohkosta saadaan edustava otos; näytteitä ei kuitenkaan
kerätä lohkon reunoilta.
Jäsenvaltio voi sallia, että näyte otetaan ennen kuin kukinnan alkami-
sesta on kulunut 20 päivää, jos kunkin viljellyn lajikkeen osalta otetaan
muita edustavia näytteitä edellä kuvattujen sääntöjen mukaan ajanjak-
sona, joka alkaa 20 päivän kuluttua kukinnan alkamisesta ja päättyy 10
päivän kuluttua kukinnan loppumisesta.
— Käytäntö B: Tietyssä hamppulajikeviljelmässä kerätään kustakin vali-
tusta kasvista sen yläkolmannes. Näytteet kerätään päiväsaikaan 10
päivän sisällä kukinnan loppumisesta systemaattisesti siten, että lohkosta
saadaan edustava näyte; näytteitä ei kuitenkaan kerätä reunoilta. Jos
kyseessä on kaksikotinen lajike, näytteeseen kerätään ainoastaan emikas-
veja.
2.2Otoksen koko
— Käytäntö A: otokseen kerätään kustakin lohkosta 50 näytettä.
— Käytäntö B: otokseen kerätään kustakin lohkosta 200 näytettä.
Näytteet pakataan väljästi kangas- tai paperipussiin ja lähetetään määritysla-
boratorioon.
Jäsenvaltio voi säätää, että tarkistusmääritystä varten kerätään toinen näyte,
jonka tuottaja tai määrityksestä vastaava laitos säilyttää.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 36
▼M5
2.3Näytteen kuivaus ja varastointi
Näytteiden kuivaaminen on aloitettava mahdollisimman pian ja joka tapauk-
sessa 48 tunnin kuluessa millä tahansa menetelmällä, jossa lämpötila on alle
70 ºC. Näytteet kuivataan vakiopainoon, jolloin kosteus on 8—13 %.
Kuivatut näytteet säilytetään väljästi pimeässä ja alle 25 ºC:n lämpötilassa.
3.THC-pitoisuuden määrittäminen
3.1Määritysnäytteiden valmistaminen
Kuivatuista näytteistä irrotetaan varret ja yli 2 mm:n kokoiset siemenet.
Kuivatut näytteet jauhetaan puolikarkeaksi jauheeksi (seula, jossa on 1 mm:n
reiät).
Jauhetta voidaan säilyttää enintään 10 viikkoa kuivassa, pimeässä ja alle
25 ºC:n lämpötilassa.
3.2Reagenssit, uuttoliuos
Reagenssit
— kromatografisesti puhdas ∆9-tetrahydrokannabinoli ( ∆9-THC),
— kromatografisesti puhdas skvalaani sisäisenä standardina.
Uuttoliuos— 35 mg skvalaania 100 ml:ssa heksaania.
3.3∆
9-THC:n uuttaminen
Punnitaan 100 mg jauhettua määritysnäytettä sentrifugiputkeen; lisätään 5 ml
uuttoliuosta, joka sisältää sisäistä standardia.
Upotetaan nämä 20 minuutiksi ultraäänihauteeseen. Sentrifugoidaan 5
minuutin ajan 3 000 kierrosta minuutissa ja otetaan talteen THC-superna-
tantti. Injektoidaan liuoskromatografiin ja s uoritetaan kvantitatiivinen
määritys.
3.4Kaasukromatografia (GC)
a) Välineistö
— kaasukromatografi, jossa on liekki-ionisaatiodetektori ja split/split-
less-injektori,
— kolonni, jossa kannabinoidit voidaan erottaa hyvin, esimerkiksi
lasinen kapillaarikolonni, jonka pituus on 25 m ja halkaisija
0,22 mm ja joka on kyllästetty 5-prosenttisella fenyylimetyylisilok-
saani-tyyppisellä poolittomalla faasilla.
b) Kalibrointiasteikot
Käytäntö A: vähintään 3 astetta ja käytäntö B: vähintään 5 astetta, joihin
on sisällyttävä 0,04 ja 0,50 mg/ml ∆9-THC:tä uuttoliuoksessa.
c) Koeolosuhteet
Seuraavat olosuhteet ovat esimerkkejä a alakohdassa mainitulle kolon-
nille:
uunin lämpötila: 260 ºC
injektorin lämpötila: 300 ºCdetektorin lämpötila: 300 ºC.
d) Injektiotilavuus: 1 mikrolitra ( µl)
4.Tulokset
Tulosilmoitetaan kahden des imaalin tarkkuudella grammoina ∆
9-THC:tä
100 grammassa analyysinäytettä, joka on kuivattu vakiopainoon. Tuloksen
sallittu mittapoikkeama on 0,03 % absoluuttisena arvona ilmoitettuna.
— Käytäntö A: Tuloksena ilmoitetaan yksi määritys analyysinäytettä kohti.
Jos näin saatu tulos on kuitenkin suurempi kuin asetuksen (EY) N:o
1251/1999 5 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetty raja-
arvo, kustakin analyysinäytteestä tehdään toinen määritys. Tällöin tulok-
sena ilmoitetaan näiden kahden määrityksen keskiarvo.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 37
▼M5
— Käytäntö B: Tuloksena ilmoitetaan kahden analyysinäytteestä tehdyn
määrityksen keskiarvo.1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 38
▼M4
LIITE XIV
23 a artiklassa tarkoitetut rehupalkokasvit
CN-koodi
0713 90 Täysin kypsyneinä korjatut Vicia-lajin
kasvit, ei kuitenkaan Vicia faba ja
Vicia sativa
Vicia sativa , muut kuin täysin kypsy-
neinä korjatut
ex 1209 29 50 Lupinus -lajin kasvit, muut kuin makea
lupiini
ex 1214 90 99 Medicago -lajin kasvit
Trifolium -lajin kasvit
Lathyrus -lajin kasvit
Melilotus -lajin kasvit
Onobrychis -lajin kasvit
Ornithopus sativus
Hedysarum coronarium
Lotus corniculatusGalega orientalis
Trigonella foenum-graecum
Vigna sinensis1999R2316 — FI — 01.07.2003 — 005.002 — 39