1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B TOINEN KOMISSION DIREKTIIVI,
annettu 18 päivänä marraskuuta 1971,
yhteisön määritysmenetelmästä rehujen virallista tarkastusta varten
(71/393/ETY)
(EYVL L 279, 20.12.1971, s. 7)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission direktiivi 73/47/ETY annettu 5 päivänä joulukuuta 1972 L 83 35 30.3.1973
►M2Komission direktiivi 81/680/ETY, annettu 30 päivänä heinäkuuta 1981 L 246 32 29.8.1981
►M3Komission direktiivi 84/4/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1983 L 15 28 18.1.1984
▼B
TOINEN KOMISSION DIREKTIIVI,
annettu 18 päivänä marraskuuta 1971,
yhteisön määritysmenetelmästä rehujen virallista tarkastusta
varten
(71/393/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmistä rehujen
virallista tarkastusta varten 20 päivänä heinäkuuta 1970 annetun
neuvoston direktiivin(
1) ja erityisesti sen 2 artiklan,
sekä katsoo, ettämainitussa direktiivissä säädetään rehujen virallisen tarkastuksen suorit-
tamisesta yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmiä käyttäen sentarkastamiseksi, että lakien, asetusten ja hallinnollisten määräystenrehujen laatua ja koostumusta koskevat vaatimukset tulevat täytetyksi,
useita yhteisön määritysmenetelmiä on jo vahvistettu 15 päivänä
kesäkuuta 1971 annetulla komission direktiivillä 71/250/ETY(
2); työ
on tämän jälkeen edistynyt siinä määrin, että olisi hyväksyttävä toinen
ryhmä menetelmiä, ja
tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän rehukomitean
lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Jäsenvaltioiden on vaadittava, että rehujen virallisessa tarkastuksessa
niiden kosteuden, haihtuvien typpipitoisten emästen, kokonaisfosforinja raakarasvan pitoisuusmääritykset suoritetaan tämän direktiivin liit-teessä esitettyjen menetelmien mukaisesti.
2 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edel-
lyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaanviimeistään 1 päivänä tammikuuta 1973. Niiden on ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä.
3 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 2
(1) EYVL N:o L 170, 3.8.1970, s. 2
(2) EYVL N:o L 155, 12.7.1971, s. 13▼M2
▼B
▼B
LIITE
IKOSTEUDEN MÄÄRITYS
1Tarkoitus ja soveltamisala
Menetelmällä on mahdollista määrittää rehujen kosteuspitoisuus.
►M1Menetelmä ei koske suoraan rehuina käytettäviä maitotuotteita, kiven-
näisaineita ja pääasiassa kivennäisaineista koostuvia seoksia, eläin- ja
kasvirasvoja ja -öljyjä tai öljysiemeniä ja öljypitoisia hedelmiä, joista on
säädetty öljyjen ja rasvojen kaupan yhteistä järjestämistä koskevassa 22
päivänä syyskuuta 1966 annetussa yhteisön asetuksessa N:o 136/66/ET(1).◄
Öljykasvien siementen ja öljypitoisten hedelmien kosteusmääritys on esitetty
näytteenotosta, esikäsittelystä ja öljykasvien siementen öljypitoisuuden,
epäpuhtauksien ja kosteuden määrittämisestä 23 päivänä syyskuuta 1968
annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1470/68(2) liitteessä III.
2Periaate
Näyte kuivataan määrätyissä olosuhteissa, jotka vaihtelevat rehun laadun
mukaan. Painohäviötodetaan punnitsemalla. Hyvin kosteat, kiinteät rehunäyt-
teet on syytä esikuivata ennen varsinaista kosteusmääritystä.
3Välineistö
3.1 Kosteutta imemättömästä materiaalista valmistettu mylly, joka on helppo
puhdistaa ja jolla saadaan aikaan nopea, tasainen jauhautuminen.
Näytteen jauhamisessa ei saa tapahtua havaittavissa olevaa kuumentu-
mista, ja ulkopuolisen ilman vaikutusta olisi vältettävä mahdollisimman
hyvin. Näytteen käsittelyssä on otettava huomioon 4.1.1 ja 4.1.2 kohdassa
esitetyt vaatimukset (esim. vasara- tai vesijäähdytteiset pienoismyllyt,
kartiomyllyt, hitaasti liikkuvat tai hammaspyörillä varustetut hienonnus-
laitteet).
3.2 Analyysivaaka, jonka tarkkuus on 0,5 mg.3.3 Lasisia tai korroosionkestävästä metallista valmistettuja kuivausastioita,
jotka voidaan sulkea ilmatiiviisti kannella. Astian tilavuuden on oltava
sellainen, että näytettä voidaan levittää sille noin 0,3 g/cm
2.
3.4 Sähkölämmitteinen, tasalämpöinen ja nopeasti säädettävissä oleva
lämpökaappi (± 1 ºC), jossa on tuuletusjärjestelmä(3).
3.5 Säädettävä sähkölämmitteinen vakuumilämpökaappi, jossa on
öljypumppu ja johon voidaan johtaa kuumaa, kuivaa ilmaa tai jossa
voidaan käyttää kuivausainetta (esim. kalsiumoksidia).
3.6 Eksikaattori, jossa on paksu rei'itetty metalli- tai posliinilevy ja joka
sisältää tehokasta kuivausainetta.
4Menettely
Huom. Tässä jaksossa kuvatut toimenpiteet on suoritettava välittömästi
näytelähetyksen avaamisen jälkeen. Määritykset on suoritettava
ainakin kahtena rinnakkaismäärityksenä.
4.1Esikäsittely
4.1.1Rehut, joita ei ole mainittu 4.1.2 ja 4.1.3 kohdassa.
Punnitaan vähintään 50 g näytettä. Tarvittaessa se jauhetaan tai
jaetaan sopivalla tavalla kosteuspitoisuuden muuttumista välttäen
(ks. 6 kohta).1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 3
(1) EYVL N:o 172, 30.9.1966, s. 3025/66
(2) EYVL N:o L 239, 28.9.1968, s. 2
(3) Viljan, jauhojen, suurimoiden ja rouheiden kuivaamiseen kuivauskaapin lämpökapasi-
teetin on oltava sellainen, että 13 ºC:een etukäteen säädettynä kaapin lämpötilapalautuu ennalleen alle 45 minuutissa sen jälkeen, kun siellä on samanaikaisesti suurinmahdollinen määrä näytteitä. Kaapin tuuletuksen on oltava sellainen, että kun siinäkahden tunnin ajan kuivataan niin monta vehnänäytettä kuin sinne mahtuu, tulokset
eroavat neljän tunnin ajan suoritetun kuivauksen tuloksista alle 0,15 %.
▼B
4.1.2Vilja ja suurimot
Punnitaan vähintään 50 g näytettä. Se jauhetaan niin hienoksi, että
ainakin 50 % näytteestä läpäisee 0,5 mm:n pyöreäsilmäisen seulan,
eikä 1 mm:n seulaa jää läpäisemättä yli 10 % näytteestä.
4.1.3Nestemäiset ja liisterimäiset rehut, sekä pääasiassa öljyistä ja
rasvoista koostuvat rehut
Punnitaan noin 25 g näytettä 10 mg:n tarkkuudella, lisätään sopiva
määrä 10 mg:n tarkkuudella punnittua vedetöntä hiekkaa ja sekoite-
taan kunnes saadaan homogeeninen seos.
4.2Kuivaus
4.2.1Rehut, joita ei ole mainittu 4.2.2 ja 4.2.3 kohdassa
Näyteastia (3.3) punnitaan kansineen 0,5 mg:n tarkkuudella. Siihen
punnitaan noin 5 g näytettä 1 mg:n tarkkuudella ja se levitetään
tasaisesti. Astia asetetaan ilman kantta 103 ºC:ssa olevaan
lämpökaappiin. Lämpökaapin lämpötilan tarpeettoman laskun
välttämiseksi astia viedään uuniin mahdollisimman nopeasti. Anne-
taan kuivua neljän tunnin ajan laskettuna siitä hetkestä, kun
lämpökaapin lämpötila on uudelleen saavuttanut 103 ºC. Astia
suljetaan kannella, otetaan pois lämpökaapista, annetaan jäähtyä
30-45 minuuttia eksikaattorissa (3.6) ja punnitaan 1 mg:n tarkkuu-
della.
Pääasiassa öljyistä ja rasvoista koostuvia rehuja kuivataan
lämpökaapissa 103 ºC:ssa vielä 30 minuutin ajan. Kahden punni-
tuksen välinen ero ei saa ylittää 0,1 % kosteudesta.
4.2.2Vilja, jauhot, suurimot ja rouheet
Näyteastia (3.3) punnitaan kansineen 0,5 mg:n tarkkuudella. Siihen
punnitaan noin 5 g hienonnettua näytettä 1 mg:n tarkkuudella ja se
levitetään tasaisesti. Astia asetetaan ilman kantta 130 ºC:ssa
olevaan lämpökaappiin. Lämpökaapin lämpötilan tarpeettoman
laskun välttämiseksi astia viedään uuniin mahdollisimman nopeasti.
Annetaan kuivua kahden tunnin ajan laskettuna siitä hetkestä, kun
lämpökaapin lämpötila on uudelleen saavuttanut 130 ºC. Astia
suljetaan kannella, otetaan pois lämpökaapista, annetaan jäähtyä
30-45 minuuttia eksikaattorissa (3.6) ja punnitaan 1 mg:n tarkkuu-
della.
4.2.3Rehuseokset, jotka sisältävät yli 4 % sakkaroosia tai laktoosia:
käsittelemättömät rehut, kuten johanneksen leipäpuun palot, hydro-
lysoidut viljatuotteet, maltaat, kuivatut juurikasleikkeet, kala ja
liukoisia sokereita sisältävät rehut, rehuseokset, jotka sisältävät yli
25 % mineraalisuoloja kidevesi mukaanlukien.
Näyteastia (3.3) punnitaan kansineen 0,5 mg:n tarkkuudella. Siihen
punnitaan noin 5 g hienonnettua näytettä 1 mg:n tarkkuudella ja se
levitetään tasaisesti. Astia asetetaan ilmankantta vakuumilämpö-
kaappiin (3.5), joka on kuumennettu 80-85 ºC:een. Kaapin
lämpötilan tarpeettoman laskun välttämiseksi astia viedään uuniin
mahdollisimman nopeasti.
Paine säädetään 100 torriksi ja annetaan kuivua vielä neljän tunnin
ajan tässä paineessa joko kuumassa, kuivassa ilmavirrassa tai
kuivausainetta käyttäen (noin 300 g 20 näytettä kohden). Jälkim-
mäisessä tapauksessa vakuumipumppu kytketään pois päältä, kun
vaadittu paine on saavutettu. Kuivausaika lasketaan siitä hetkestä,
kun lämpökaapin lämpötila on uudelleen saavuttanut 80-85 ºC.
Kuivausajan päätyttyä lämpökaapin paine palautetaan varovasti
normaalipaineeseen. Lämpökaappi avataan, näyteastia suljetaan
välittömästi kannella, se otetaan pois lämpökaapista, annetaan
jäähtyä 30-45 minuuttia eksikaattorissa (3.6) ja punnitaan 1 mg:n
tarkkuudella. Näytteen annetaan kuivua vielä 30 minuuttia vakuu-
mikuivauskaapissa 80-85 ºC:ssa ja se punnitaan uudelleen. Kahden
punnituksen välinen ero ei saa ylittää 0,1 % kosteudesta.
4.3Esikuivaus
4.3.1Muut kuin 4.3.2 kohdassa olevat rehut
Kiinteille, vaikeasti jauhettaville näytteille, joiden kosteuspitoisuus
on suuri, suoritetaan esikuivaus seuraavasti:
Punnitaan 50 g hienontamatonta näytettä (puristetut tai kokkareina
olevat rehut voidaan tarvittaessa hienontaa karkeiksi) 10 mg:n tark-1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 4
▼B
kuudella sopivaan astiaan (esim. 0,5 cm:n reunalla varustettu
20 × 12 cm:n alumiiniastia). Annetaan kuivua lämpökaapissa 60-
70 ºC:ssa kunnes kosteuspitoisuus on laskenut välille 8-12 %.
Näyteastia otetaan pois lämpökaapista, annetaan jäähtyä avoimena
laboratoriossa tunnin ajan ja punnitaan 10 mg:n tarkkuudella.
Näyte jauhetaan välittömästi 4.1.1 kohdassa esitetyllä tavalla ja
kosteusmääritys suoritetaan rehusta riippuen 4.2.1 tai 4.2.3 kohdan
mukaan.
4.3.2Viljat
Jyvät, joiden kosteuspitoisuus on yli 17 %, on esikuivattava seuraa-
vasti:
Punnitaan 50 g jauhamattomia jyviä 10 mg:n tarkkuudella sopivaan
astiaan (esim. 0,5 cm:n reunalla varustettu 20 × 12 cm:n alumii-
niastia). Annetaan kuivua lämpökaapissa 130 ºC:ssa 5-7 minuuttia.
Astia poistetaan lämpökaapista, annetaan jäähtyä avoimena labora-
toriossa 2 tunnin ajan ja punnitaan 10 mg:n tarkkuudella. Jyvät
jauhetaan välittömästi 4.1.2 kohdassa esitetyllä tavalla ja suorite-
taan kosteusmääritys 4.2.2 kohdan mukaan.
5Tulosten laskeminen
Kosteuspitoisuus, joka ilmoitetaan prosentteina näytteestä, lasketaan seuraa-
villa kaavoilla:
5.1Kosteuspitoisuus ilman esikuivausta
E/C0m ðÞ /C1100
E
jossa:
E = alkuperäinen näytemäärä grammoina
m = näytteen paino grammoina kuivauksen jälkeen
5.2Kosteuspitoisuus esikuivausta käyttäen
MM0/C0m ðÞ
M0þE/C0M"#
/C1100
E¼100 1 /C0Mm
EM0/C18/C19
jossa:
E = alkuperäinen näytemäärä grammoina
M = näytemäärä grammoina esikuivauksen jälkeen
M′= jauhamisen jälkeen punnittu näytemäärä grammoina
m = näytteen paino grammoina kuivauksen jälkeen
5.3Toistettavuus
Samasta näytteestä tehdyn kahden rinnakkaismäärityksen tulosten välinen
ero ei saa ylittää 0,2 % kosteudesta.
6Huomautus
Jos jauhaminen on tarpeen ja sen havaitaan muuttavan tuotteen kosteuspitoi-
suutta, rehun komponenttien määritystulokset on korjattava alkuperäisen
näytteen kosteuspitoisuuden perusteella.
IIHAIHTUVIEN TYPPIPITOISTEN EMÄSTEN MÄÄRITYS
A MIKRODIFFUUSIO
1Tarkoitus ja soveltamisala
Menetelmällä on mahdollista määrittää rehuista haihtuvien typpipitoisten
emästen pitoisuus ammoniakkina ilmoitettuna.1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 5
▼B
2Periaate
Näyte uutetaan vedellä, liuos kirkastetaan ja suodatetaan. Haihtuvat typpipi-
toiset emäkset vapautetaan mikrodiffuusiolla käyttäen kaliumkarbonaatti-
liuosta, sidotaan boorihappoliuokseen ja titrataan rikkihapolla.
3Reagenssit
3.1 20 % (w/v) trikloorietikkahappoliuos3.2 Indikaattori: liuotetaan 33 mg bromikresolivihreää ja 65 mg metyylipu-
naista 100 ml:aan 95-96 % (v/v) etanolia.
3.3 Boorihappoliuos: liuotetaan 10 g boorihappoa (p.a.) 1 l mittapullossa
200 ml:aan 95-96 % (v/v) etanolia ja 700 ml:aan vettä. Lisätään 10 ml
indikaattoria (3.2). Sekoitetaan ja liuoksen väri säädetään tarvittaessa
vaaleanpunaiseksi lisäämällä natriumhydroksidiliuosta. 1 ml tätä liuosta
sitoo enintään 300 µg NH
3:a.
3.4 Kyllästetty kaliumkarbonaattiliuos: liuotetaan 100 g kaliumkarbonaattia
(p.a.) 100 ml:aan kiehuvaa vettä. Annetaan jäähtyä ja suodatetaan.
3.5 0,02 N rikkihappo.
4Välineistö
4.1 Sekoittaja: noin 35-40 kierr./min.4.2 Lasisia tai muovisia Conway-maljoja (ks. oheinen kaavio).
4.3 1/100 ml:n asteikolla varustettuja mikrobyrettejä.
5Menettely
Punnitaan 10 g näytettä 1 mg:n tarkkuudella 200 ml:n mittapulloon, johon
lisätään 100 ml vettä. Pidetään sekoittajassa 30 minuuttia. Lisätään 50 ml trik-
loorietikkahappoliuosta (3.1), täytetään merkkiin vedellä, ravistellaan
voimakkaasti ja suodatetaan laskostetun suodatinpaperin läpi.
Pipetoidaan Conway-maljan keskiympyrään 1 ml boorihappoliuosta (3.3) ja
reunaympyrään 1 ml näytemaljasuodosta. Kansi asetetaan peittämään malja
osittain. Reunaympyrään lisätään nopeasti 1 ml kyllästettyä kaliumkarbonaat-
tiliuosta (3.4) ja peitetään osittain rasvatulla kannella. Maljaa pyöritetään
varovasti vaakasuorassa tasossa siten, että nämä kaksi reagenssia sekoittuvat.
Inkuboidaan vähintään neljä tuntia huoneenlämmössä tai yksi tunti 40 ºC:ssa.
Boorihappoliuoksessa olevat haihtuvat emäkset titrataan 0,02 N rikkihapolla
(3.5) mikrobyrettiä (4.3) käyttäen.
Sokeakoe suoritetaan samalla tavalla, mutta ilman määritettävää näytettä.
6Tulosten laskeminen
1 ml 0,02 N H
2SO4:ää vastaa 0,34 mg ammoniakkia.
Tulos ilmoitetaan prosenttina näytteestä.
Toistettavuus
Samasta näytteestä tehdyn kahden rinnakkaismäärityksen tulosten välinen ero
ei saa olla yli:
10 %, suhteellisena arvona ilmoitettuna, alle 1,0 % olevien ammoniakkipitoi-
suuksien osalta;
0,1 %, absoluuttisena arvona ilmoitettuna, vähintään 1,0 % olevien ammo-
niakkipitoisuuksien osalta.
7Huomautus
Jos näytteen ammoniakkipitoisuus ylittää 0,6 %, on alkuperäinen suodos
laimennettava.1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 6
▼B
CONWAY-malja
mittakaava 1/1
1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 7
▼B
B TISLAUSMENETELMÄ
1Tarkoitus ja soveltamisala
Menetelmällä on mahdollista määrittää haihtuvien typpipitoisten emästen
pitoisuus ammoniakkina ilmoitettuna kalajauhosta, joka ei käytännöllisesti
katsoen sisällä ureaa. Menetelmä soveltuu ainoastaan näytteisiin, joiden
ammoniakkipitoisuus on alle 0,25 %.
2Periaate
Näyte uutetaan vedellä, liuos kirkastetaan ja suodatetaan. Haihtuvat typpi-
pitoiset emäkset vapautuvat keitettäessä näyteliuosta magnesiumoksidin
kanssa ja ne sidotaan tunnettuun määrään rikkihappoa, jonka ylimäärä titra-
taan takaisin natriumhydroksidiliuoksella.
3Reagenssit
3.1 20 % trikloorietikkahappoliuos (w/v).3.2 Magnesiumoksidi, p.a.3.3 Kuohunestoaine (esim. silikoni).3.4 0,1 N rikkihappo.3.5 0,1 N natriumhydroksidiliuos.3.6 0,3 % (w/v) metyylipunaliuos joka on valmistettu 95-96 % (v/v) etano-
liin
4Välineistö
4.1 Sekoittaja: noin 35-40 kierr./min.4.2 Kjeldahl-tyyppinen tislauslaitteisto.
5Menettely
Punnitaan 10 g näytettä 1 mg:n tarkkuudella 200 ml:n mittapulloon, johon
lisätään 100 ml vettä. Pidetään sekoittajassa 30 minuutin ajan. Lisätään
50 ml trikloorietikkahappoliuosta (3.1), täytetään merkkiin vedellä, ravistel-
laan voimakkaasti ja suodatetaan laskostetun suodatinpaperin läpi.
Otetaan kirkasta liuosta sopiva määrä oletettujen haihtuvien typpipitoisten
emästen kannalta (100 ml on yleensä sopiva määrä). Laimennetaan
200 ml:ksi ja lisätään 2 g magnesiumoksidia (3.2) ja muutama pisara
kuohunestoainetta (3.3). Liuoksen on oltava lakmuspaperilla määritettynä
emäksinen; muussa tapauksessa siihen lisätään hieman magnesiumoksidia
(3.2). Kjeldahl-tyyppistä laitteistoa käyttäen tislataan noin 150 ml liuosta
erlenmeyerpulloon, joka sisältää tarkasti mitatun määrän (25-50 ml) 0,1 Nrikkihappoa (3.4). Tislausastian reunamien ylikuumenemista vältettävä
tislauksen aikana. Rikkihappoliuosta keitetään kaksi minuuttia, se jäähdy-
tetään ja rikkihappoylimäärä titrataan takaisin 0,1 N
natriumhydroksidiliuoksella (3.5) metyylipunaindikaattorin (3.6) läsnäol-
lessa.
Sokeakoe suoritetaan samalla tavalla, mutta ilman määritettävää näytettä.
6Tulosten laskeminen
1 ml 0,1 N H
2SO4:a vastaa 1,7 mg ammoniakkia.
Tulos ilmoitetaan prosentteina näytteestä.
Toistettavuus
Kahden samasta näytteestä suoritetun rinnakkaismäärityksen tulosten
välinen ero ei saa ylittää suhteellisena arvona ilmoitettuna 10 % ammoniak-
kimäärästä.
IIIKOKONAISFOSFORIN MÄÄRITYS
Fotometrinen menetelmä
1Tarkoitus ja soveltamisala
Menetelmällä on mahdollista määrittää rehujen kokonaisfosforipitoisuus. Se
soveltuu erityisesti alhaisten fosforipitoisuuksien analysoimiseen. Tietyissä1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 8
▼B
tapauksissa (runsaasti fosforia sisältävät tuotteet) voidaan käyttää gravime-
tristä menetelmää.
2Periaate
Näyte mineralisoidaan joko polttamalla kuivana ja liuottamalla happoon
(orgaaniset rehut) tai happokeiton avulla (mineraaliyhdisteet ja nestemäiset
rehut). Liuos käsitellään molybdovanadaattireagenssilla. Tästä muodostuneen
keltaisen liuoksen optinen tiheys mitataan spektrofotometrissä 430 nm:ssa.
3Reagenssit
3.1 Kalsiumkarbonaatti, analyysilaatua
3.2 Kloorivetyhappo, analyysilaatua, tiheys: 1,1 (noin 6 N).3.3 Typpihappo, analyysilaatua, tiheys: 1,045.3.4 Typpihappo, analyysilaatua, tiheys: 1,38-1,42.3.5 Rikkihappo, analyysilaatua, tiheys: 1,84.3.6 Molybdovanadaattireagenssi: sekoitetaan 200 ml ammoniumheptamolyb-
daattiliuosta (3.6.1), 200 ml ammoniummonovanadaattiliuosta (3.6.2) ja
134 ml typpihappoa (3.4) 1 litran mittapullossa. Täytetään merkkiin
vedellä.
3.6.1 Ammoniumheptamolybdaattiliuos: liuotetaan 100 g ammoniumhep-
tamolybdaattia analyysilaatua (NH
4)6Mo7O24·4 H2O kuumaan
veteen. Lisätään 10 ml ammoniakkia (tiheys: 0,91) ja täytetään 1
litraksi vedellä.
3.6.2 Ammoniumonovanadaattiliuos: Liuotetaan 2,35 g ammoniummono-
vanadaattia analyysilaatua NH4VO3400 ml:aan kuumaa vettä.
Lisätään hitaasti, samalla sekoittaen 20 ml laimeaa typpihappoa
(7 ml HNO3(3.4) + 13 ml H2O) ja täytetään 1 litraksi vedellä.
3.7 Fosforistandardiliuos, 1 mg P/ml: liuotetaan 4,387 g kaliumdivetyfos-
faattia analyysilaatua KH2PO4veteen. Täytetään 1 litraksi vedellä.
4Välineistö
4.1 Kvartsi- tai posliinipolttoupokkaita.
4.2 Sähkölämmitteinen muhveliuuni, jossa on 550 ºC:een säädetty termos-
taatti.
4.3 250 ml:n Kjeldahl-pullo.4.4 Mittapulloja ja tarkkuuspipettejä.
4.5 Spektrofotometri.
4.6 Noin 16 mm:n läpimittaisia koeputkia, joissa on 14,5 mm:n läpimittaiset
tulpat ja joiden vetoisuus on 25-30 ml.
5Menettely
5.1Liuoksen valmistus
Näytteen pitoisuuden mukaan valmistetaan 5.1.1 tai 5.1.2 kohdassa
esitetty liuos.
5.1.1Tavallinen suoritus
Punnitaan 1 g tai tätä suurempi määrä näytettä 1 mg:n tarkkuudella
Kjeldahl-pulloon. Lisätään 20 ml rikkihappoa (3.5), ravistellaan
aineen täydelliseksi imeyttämiseksi hapolla ja välttäen sen tarttu-
minen estämiseksi pullon kylkiin, kuumennetaan ja pidetään
kiehuvana 10 minuutin ajan. Annetaan jäähtyä hieman, lisätään
2 ml typpihappoa (3.4), kuumennetaan varovasti, annetaan jäähtyä
hieman, lisätään uudelleen hieman typpihappoa (3.4) ja kohotetaan
lämpötila kiehumispisteeseen. Tämä suoritus toistetaan kunnes
saadaan väritön liuos. Jäähdytetään, lisätään hieman vettä, neste
dekantoidaan 500 ml:n mittapulloon huuhtomalla Kjeldahl-pullo
kuumalla vedellä. Annetaan jäähtyä, täytetään merkkiin vedellä,
homogenoidaan ja suodatetaan.1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 9
▼B
5.1.2Orgaanisia aineita sisältävät näytteet, jotka eivät sisällä kalsium-
ja magnesiumdivetyfosfaatteja
Polttoupokkaaseen punnitaan noin 2,5 g näytettä 1 mg:n tarkkuu-
della. Näytteeseen lisätään 1 g kalsiumkarbonaattia (3.1) ja
sekoitetaan kunnes se on siihen täysin sekoittunut. Poltetaan
tuhkaksi uunissa 550 ± 5 ºC:ssa kunnes saadaan valkoista tai
harmaata tuhkaa (pieni määrä hiiltä ei häiritse).
Tuhka siirretään 250 ml:n dekantterilasiin. Lisätään 20 ml vettä ja
kloorivetyhappoa (3.2) kunnes kuohuminen lakkaa. Lisätään vielä
10 ml kloorivetyhappoa (3.2). Dekantterilasi asetetaan hiekkahau-
teelle ja haihdutetaan kuivaksi piin saostamiseksi. Jäännösliuotetaan uudelleen 10 ml:aan typpihappoa (3.3) ja keitetään hiek-
kahauteella 5 minuuttia haihduttamatta sitä kuivaksi. Neste
dekantoidaan 500 ml:n mittapulloon huuhtomalla dekantterilasi
useaan kertaan kuumalla vedellä. Annetaan jäähtyä, täytetään merk-
kiin vedellä, homogenoidaan ja suodatetaan.
5.2Värin kehitys ja optisen tiheyden mittaus
Laimennetaan 5.1.1 tai 5.1.2 kohdassa saatu suodos siten, että fosforipi-
toisuus on enintään 40 µg/ml. Pipetoidaan 10 ml tätä liuosta koeputkeen
(4.6) ja lisätään siihen 10 ml molybdovanadaattireagenssia (3.6). Homo-
genoidaan ja annetaan seistä ainakin 10 minuuttia 20 ºC:ssa. Mitataan
optinen tiheys spektrofotometrissä 430 nm:ssa liuosta vastaan, joka on
saatu lisäämällä 10 ml molybdovanadaattireagenssia (3.6) 10 ml:aan
vettä.
5.3Kalibrointikäyrä
Standardiliuoksesta (3.7) valmistetaan liuokset, joista kukin sisältää erik-
seen 5, 10, 20, 30 ja 40 µg fosforia/ml. Kaikista liuoksista otetaan 10 ml:n
erä ja siihen lisätään 10 ml molybdovanadaattireagenssia (3.6). Homoge-
noidaan ja annetaan seistä ainakin 10 minuuttia 20 ºC:ssa. Optinen tiheys
mitataan 5.2 kohdassa.
Kalibrointikäyrä laaditaan piirtämällä optisia tiheyksiä ja näitä vastaavia
fosforimääriä esittävä kuvaaja. Käyrä on lineaarinen välillä 0-40 µg/ml
olevien konsentraatioiden osalta.
6Tulosten laskeminen
Tutkittavassa näytteessä oleva fosforimäärä määritetään kalibrointikäyrää
käyttäen.
Tulokset ilmoitetaan prosentteina näytteestä.
Toistettavuus
Samasta näytteestä suoritetun kahden rinnakkaismäärityksen tulosten välinen
ero ei saa ylittää:
3 %, suhteellisena arvona ilmoitettuna, alle 5 % olevien fosforipitoisuuksien
osalta;
0,15 %, absoluuttisena arvona ilmoitettuna, vähintään 5 % olevien fosforipi-
toisuuksien osalta.
IVRAAKARASVAN JA -ÖLJYN MÄÄRITYS
1.Tarkoitus ja soveltamisala
Menetelmällä on mahdollista määrittää rehuissa oleva raakarasvan ja -öljyn
määrä. Siihen eivät kuulu öljykasvien siemenistä ja öljypitoisista hedelmistä
annetut määritykset, jotka on esitetty 22 päivänä syyskuuta 1966 annetussa
neuvoston asetuksessa N:o 136/66/ETY.
Rehun laadusta riippuen on käytettävä jompaakumpaa alla kuvatuista mene-
telmistä.
1.1A-menetelmä
Menetelmä soveltuu kasviperäisiin rehuihin, lukuun ottamatta sellaisia
rehuja, joiden tiedetään sisältävän öljyjä ja rasvoja, joita ei ilman
edeltävää hydrolyysiä voida kokonaan uuttaa petrolieetterillä. Niihin
kuuluvat gluteenit, hiivat, soija- ja perunaproteiinit. Menetelmä soveltuu
myös rehuseoksiin, paitsi niihin, jotka sisältävät maitojauhetta tai joiden1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 10
▼M3
▼M3
öljyjä ja rasvoja ei voida täysin uuttaa petrolieetterillä ilman edeltävää
hydrolyysiä.
1.2B-menetelmä
Menetelmä soveltuu eläinperäisiin rehuihin sekä A-menetelmän poik-
keuksena mainittuihin rehuihin.
2.Periaate
2.1A-menetelmä
Näyte uutetaan petrolieetterillä. Liuos tislataan pois, ja jäännös kuivataan
ja punnitaan.
2.2B-menetelmä
Näyte käsitellään keittämällä sitä suolahapon kanssa. Seos jäähdytetään
ja suodatetaan. Jäännös pestään ja kuivataan, ja määritystä jatketaan A-
menetelmän mukaan.
3.Reagenssit
3.1 Petrolieetteri, kiehumisväli: 40-60 ºC. Bromiluvun on oltava alle 1 ja
haihdutusjäännöksen alle 2 mg/100 ml.
3.2 Vedetön natriumsulfaatti.3.3 3 N suolahappo.3.4 Suodatuksen apuaine, esim. Kieselgur, Hyflo-supercel.
4.Välineistö
4.1 Uuttolaitteisto. Jos käytetään Soxhlet-laitteistoa, refluksointinopeuden on
oltava sellainen, että Soxhletväliosan täyttyminen liuottimella ja tyhjene-
minen siitä tapahtuvat noin 10 kertaa tunnissa. Jos laitteistoon kuuluu
suoramallinen väliosa, refluksointinopeuden on oltava noin 10 ml minuu-
tissa.
4.2 Uuttohylsyjä, joissa ei ole petrolieetteriin liukenevaa materiaalia ja
joiden huokoisuus täyttää 4.1 kohdassa esitetyt vaatimukset.
4.3 Kuivauskaappi, joko vakuumikaappi, joka on asetettu 75 ºC±3 ºC:een, tai
kaappi ilmankiertomahdollisuuksineen, joka on asetettu 100 ± 3 ºC:een.
5.Menettely
5.1A-menetelmä (katso 8.1 kohta)
Punnitaan 5 g näytettä 1 mg:n tarkkuudella uuttohylsyyn (4.2) ja
peitetään rasvattomalla vanulla tai puuvillalla.
Hylsy asetetaan uuttolaitteeseen (4.1) ja sitä uutetaan kuusi tuntia petro-
lieetterillä (3.1). Uute otetaan talteen kuivaan, punnittuun pulloon, joka
sisältää hohkakivijyväsiä(
1).
Liuotin tislataan pois. Haihdutusjäännös kuivataan pitämällä pulloa
puolitoista tuntia kuivauskaapissa (4.3). Sen annetaan jäähtyä eksikaat-
torissa ja se punnitaan. Kuivausta jatketaan edelleen 30 minuutin ajan
sen varmistamiseksi, että öljyn ja rasvan paino pysyy vakiona (kahden
peräkkäisen punnituksen välisen painoeron on oltava alle 1 mg).
5.2B-menetelmä
Punnitaan 2,5 g näytettä 1 mg:n tarkkuudella (katso 8.2 kohta) 400 ml:n
dekantterilasiin tai 300 ml:n erlenmeyerpulloon ja lisätään 100 ml 3 N
(33) suolahappoa ja hohkakivijyväsiä. Dekantterilasi peitetään kellolasilla
tai erlenmeyerpullo yhdistetään pystyjäähdyttäjään. Seoksen lämpötila
nostetaan varovasti kiehumispisteeseen käyttäen pientä liekkiä tai
lämpölevyä ja seoksen annetaan kiehua hiljalleen tunnin ajan. Näytteen
tarttumista astian seinämiin tulee välttää.
Astian sisällön annetaan jäähtyä ja lisätään suodatuksen apuainetta (3.4)
sen verran, ettei rasvaa ja öljyä häviä suodatuksessa. Suodatukseen1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 11
(1) Kun rasvoille tai öljyille tehdään vielä tämän jälkeen laatutestejä, hohkakivijyväset
korvataan lasihelmillä.
▼M3
käytetään kostutettua, rasvatonta kaksinkertaista suodatinpaperia. Jäännös
pestään kylmällä vedellä kunnes saadaan neutraali suodos. Tarkastetaan,
ettei suodos sisällä öljyä tai rasvaa. Jos niitä esiintyy, on näyte uutettava
ennen hydrolyysiä petrolieetterillä A-menetelmän mukaisesti.
Jäännöksen sisältävä kaksinkertainen suodatinpaperi asetetaan kellonla-
sille ja sen annetaan kuivua puolitoista tuntia lämpökaapissa 100 ºC
± 3 ºC:ssa.
Kuivan jäännöksen sisältävä kaksinkertainen suodatinpaperi pannaan
uuttohylsyyn (4.2) ja peitetään rasvattomalla vanulla tai puuvillalla.
Hylsy pannaan uuttolaitteeseen (4.1) ja suoritusta jatketaan 5.1 kohdan
toisessa ja kolmannessa alakohdassa esitetyllä tavalla.
6.Tuloksen laskeminen
Jäännöksen paino ilmoitetaan prosenttina näytteen painosta.
7.Toistettavuus
Samasta näytteestä tehdyn kahden rinnakkaismäärityksen tulosten välinen ero
ei saa ylittää:
0,2 %, absoluuttisena arvona ilmoitettuna, korkeintaan 5 % olevien raakar-
asva- ja -öljypitoisuuksien osalta,
4,0 %, suurimpaan arvoon verrattuna, välillä 5-10 % olevien pitoisuuksien
osalta,
0,4 %, absoluuttisena arvona ilmoitettuna, yli 10 % olevien pitoisuuksien
osalta.
8.Huomautuksia
8.1 Runsaasti rasvaa sisältävät näytteet, vaikeasti hienonnettava näytteet tai
näytteet, joista on vaikea saada homogeenista näytettä olisi käsiteltävä
seuraavasti:
Punnitaan 20 g näytettä 1 mg:n tarkkuudella ja siihen sekoitetaan
vähintään 10 g vedetöntä natriumsulfaattia (3.2). Uutetaan petrolieet-
terillä (3.1) 5.1 kohdassa esitetyllä tavalla. Uutoksen tilavuus säädetään
500 ml:ksi petrolieetterillä (3.1) ja homogenoidaan. Siirretään 50 ml
liuosta pieneen, kuivaan ja punnittuun pulloon, joka sisältää hohkakivi-
jyväsiä(1). Liuotin erotetaan tislaamalla, jäännös kuivataan ja suoritusta
jatketaan 5.1 kohdan viimeisessä alakohdassa kuvatulla tavalla.
Liuotin erotetaan hylsyssä olevasta uuttojäännöksestä, jäännös jauhetaan
1 mm:n hienoiseksi, pannaan takaisin hylsyyn (lisäämättä natriumsul-
faattia) ja suoritusta jatketaan 5.1 kohdan toisessa ja kolmannessa
alakohdassa kuvatulla tavalla.
Rasvan ja öljyn pitoisuus prosentteina näytteestä lasketaan seuraavalla
kaavalla:
(10 a + b) × 5
jossa:a = ensimmäisen uuton jälkeen saadun jäännöksen (osa liuosmäärästä)
paino grammoina,
b = toisen uuton jälkeen saadun jäännöksen paino grammoina
8.2 Pieniä rasva- ja öljymääriä sisältävien näytteiden punnitusmäärä voidaan
nostaa 5 g:aan.1971L0393 — FI — 20.12.1983 — 003.001 — 12
(1) Kun rasvoille tai öljyille tehdään vielä tämän jälkeen laatutestejä, hohkakivijyväset
korvataan lasihelmillä.