2011R1233 — FI — 22.08.2013 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:









▼B

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1233/2011,

annettu 16 päivänä marraskuuta 2011,

tiettyjen suuntaviivojen soveltamisesta julkisesti tuettuihin vientiluottoihin ja neuvoston päätösten 2001/76/EY ja 2001/77/EY kumoamisesta







EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä ( 1 ), sekä katsovat seuraavaa: (1) Vientiluottolaitokset auttavat kehittämään maailmankauppaa tukemalla yritysten vientiä ja sijoituksia tavalla, joka täydentää yksityissektorin antamaa rahoitusta ja vakuutuksia. Unioni on osapuolena Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) julkisesti tuettuja vientiluottoja koskevassa järjestelyssä, jäljempänä ”järjestely”. Järjestelyllä, jonka sen osallistujat ovat toteuttaneet, säännellään rahoitukseen liittyviä ehtoja, joita vientiluottolaitokset voivat tarjota yhtäläisten toimintaedellytysten aikaansaamiseksi julkisesti tuetuille vientiluotoille. (2) Järjestelyn suuntaviivojen ja hankerahoituksen erityismääräyksien soveltaminen unionissa perustuu tiettyjen suuntaviivojen soveltamisesta julkisesti tuettuihin vientiluottoihin 4 päivänä huhtikuuta 1978 tehdyn päätöksen korvaamisesta 22 päivänä joulukuuta 2000 tehtyyn neuvoston päätökseen 2001/76/EY ( 2 ) ja hankerahoitusta koskevan puitesopimuksen periaatteiden soveltamisesta julkisesti tuettujen vientiluottojen alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 tehtyyn neuvoston päätökseen 2001/77/EY ( 3 ). (3) Järjestely edistää vientiluottolaitosten toiminnan kautta epäsuorasti vapaata ja oikeudenmukaista kauppaa sekä sellaisten yritysten tekemiä sijoituksia, joilla olisi muuten käytettävissään vähemmän yksityissektorin myöntämiä luottoja. (4) Jäsenvaltioiden olisi noudatettava ulkoisia toimia koskevia unionin yleisiä määräyksiä, jotka koskevat esimerkiksi demokratian vakiinnuttamista, ihmisoikeuksien kunnioittamista sekä kehityspolitiikan johdonmukaisuutta ja ilmastonmuutoksen torjumista, kun ne laativat, kehittävät ja panevat toimeen kansallisia vientiluottojärjestelmiään ja harjoittavat julkisesti tuettujen vientiluottotoimien valvontaa. (5) Järjestelyn osallistujat osallistuvat jatkuvaan menettelyyn, jonka avulla pyritään minimoimaan markkinoiden vääristyminen ja toteuttamaan yhtäläiset toimintaedellytykset, joiden mukaan vientiluottolaitosten perimät takuumaksut perustuvat riskiin ja ovat riittäviä pitkän aikavälin toimintakulujen ja tappioiden kattamiseen WTO-sitoumusten mukaisesti. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi vientiluottojärjestelmät toimivat avoimesti ja virastot vastaavasti raportoivat OECD:lle. (6) Vientiluottolaitosten hyvin kohdistetut vientiluotot voivat parantaa unionin yritysten, myös pienten ja keskisuurten yritysten, jäljempänä ”pk-yritykset”, markkinoille pääsyä. (7) Järjestelyn osallistujat ja unionin jäsenvaltiot sopivat tiettyjen vientiluottoja koskevien tietojen julkistamisesta avoimuutta koskevien OECD:n ja unionin sääntöjen mukaisesti, jotta mahdollistetaan yhtäläiset toimintaedellytykset järjestelyn osallistujille ja jäsenvaltioille. (8) Unioni soveltaa liitteen I mukaisia avoimuutta ja raportointia koskevia toimenpiteitä. (9) Kun otetaan huomioon maailmanmarkkinoiden kiristyvä kilpailu ja jotta vältetään unionin yrityksille aiheutuvia kilpailuhaittoja, komission olisi jäsenvaltioilta saatujen neuvotteluvaltuuksien mukaisesti tuettava OECD:n pyrkimyksiä lähestyä järjestelyyn osallistumattomia tahoja. Komission olisi käytettävä kahden- ja monenvälisiä neuvotteluja julkisesti tuettuja vientiluottoja koskevien maailmanlaajuisten normien aikaansaamiseksi. Alan maailmanlaajuiset normit ovat edellytys yhtäläisille toimintaedellytyksille maailmankaupassa. (10) Järjestely ohjaa OECD-maita, mutta OECD:n ulkopuoliset maat eivät ole järjestelyn osallistujia, mikä voi tuoda kilpailuetua näiden maiden viejille. Siksi tällaisia maita kehotetaan soveltamaan järjestelyä, jotta yhtäläiset toimintaedellytykset voitaisiin taata myös maailmanlaajuisesti. (11) Komissio ja jäsenvaltiot ottavat huomioon nykyisen sääntelyn yksinkertaistamiseen ja parantamiseen tähtäävän unionin politiikan ja keskittyvät järjestelyn tulevissa tarkistuksissa tarvittaessa yritysten ja kansallisten hallintojen, vientiluottolaitokset mukaan luettuina, hallinnollisen rasitteen vähentämiseen. (12) Järjestelyn osallistujat ovat päättäneet parantaa ja järkiperäistää järjestelyä. Osallistujien hyväksymiin muutoksiin kuuluvat käyttäjäystävällisyyden tehostaminen, kansainvälisten velvoitteiden johdonmukaisuuden parantaminen sekä suurempi avoimuus erityisesti suhteessa järjestelyyn osallistumattomiin maihin. Järjestelyn osallistujat ovat lisäksi sopineet, että järjestelyn tekstiin sisällytetään päätöksellä 2001/77/EY käyttöön otetut hankerahoitusta koskevat periaatteet ja päätöksen 2001/76/EY muuttamisesta tehdyllä neuvoston päätöksellä 2002/634/EY ( 4 ) käyttöön otetut laivojen vientiluottoja koskevat periaatteet. (13) Päätös 2001/76/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella, jonka liitteenä on järjestelyn kodifioitu ja tarkistettu teksti, ja päätös 2001/77/EY olisi kumottava. (14) Jotta järjestelyn osallistujien sopimat muutokset järjestelyssä määritettyihin suuntaviivoihin voitaisiin siirtää helposti ja nopeasti unionin lainsäädäntöön, komission olisi tarvittaessa hyväksyttävä delegoituja säädöksiä liitteen II tarkistamiseksi. Komissiolle olisi näin ollen siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat järjestelyn osallistujien sopimia muutoksia suuntaviivoihin. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti, sekä katsovat seuraavaa: OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:







1 artikla

Järjestelyn soveltaminen

Julkisesti tuettuja vientiluottoja koskevan järjestelyn, jäljempänä ’järjestely’, sisältämiä suuntaviivoja sovelletaan unionissa. Järjestelyn teksti on tämän asetuksen liitteenä.

2 artikla

Säädösvallan siirto

Komissio hyväksyy delegoituja säädöksiä 3 artiklan mukaisesti liitteen II muuttamiseksi järjestelyn osallistujien sopimien suuntaviivoja koskevien muutosten seurauksena.

Jos liitteeseen II tehdään muutoksia järjestelyn osallistujien sopimien suuntaviivoja koskevien muutosten seurauksena ja pakottavat kiireelliset syyt niin edellyttävät, 4 artiklassa säädettyä menettelyä on sovellettava tämän artiklan mukaisesti hyväksyttyihin delegoituihin säädöksiin.

3 artikla

Siirretyn säädösvallan käyttäminen

1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.

2. Siirretään 2 artiklassa tarkoitettu valta komissiolle määräämättömäksi ajaksi 9 päivästä joulukuuta 2011.

3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 2 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.

4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

5. Edellä olevan 2 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.

4 artikla

Kiireellinen menettely

1. Tämän artiklan nojalla annetut delegoidut säädökset tulevat voimaan viipymättä, ja niitä sovelletaan niin kauan, kuin niitä ei vastusteta 2 kohdan mukaisesti. Kun delegoitu säädös annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, esitetään samalla perusteet, joiden vuoksi sovelletaan kiireellistä menettelyä.

2. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti vastustaa delegoitua säädöstä. Siinä tapauksessa komissio kumoaa säädöksen viipymättä sen jälkeen, kun Euroopan parlamentin tai neuvoston päätös vastustaa sitä on annettu sille tiedoksi.

5 artikla

Avoimuus ja raportointi

Unionissa sovellettavat avoimuutta ja raportointia koskevat toimenpiteet on esitetty liitteessä I.

6 artikla

Kumoaminen

Kumotaan päätökset 2001/76/EY ja 2001/77/EY.

7 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.









LIITE I

1. Kunkin jäsenvaltion on annettava komissiolle vuosittainen toimintakertomus avoimuuden parantamiseksi unionin tasolla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten vientiluottojen valvonnasta vastaavien jäsenvaltioiden elinten oikeuksia. Jäsenvaltioiden on esitettävä kansallisen lainsäädäntökehyksensä mukaisesti tiedot varoista ja veloista, maksetuista korvauksista ja perityistä rahamääristä, uusista sitoumuksista, riskeistä sekä takuumaksuista. Jos julkisesti tuetuista vientiluottotoimista voi aiheutua vastuusitoumuksia, toimet ilmoitetaan osana vuosittaista toimintakertomusta.

2. Vuosittaisessa toimintakertomuksessa jäsenvaltioiden on kuvattava, miten ympäristöriskit, jotka voivat sisältää muita asian kannalta merkityksellisiä riskejä, otetaan huomioon niiden vientiluottolaitosten julkisesti tuetuissa vientiluottotoimissa.

3. Komissio esittää näiden tietojen pohjalta Euroopan parlamentille vuosittaisen katsauksen, jossa arvioidaan myös, miten vientiluottolaitokset noudattavat unionin tavoitteita ja velvoitteita.

4. Komissio esittää toimivaltansa mukaisesti Euroopan parlamentille vuotuisen kertomuksen erilaisilla kansainvälisillä yhteistyöfoorumeilla käydyistä neuvotteluista, joissa komissiolla on neuvotteluvaltuudet, julkisesti tuettuja vientiluottoja koskevien yleisten normien aikaansaamiseksi. Ensimmäinen tämän asetuksen mukainen raportointikausi kattaa vuoden 2011.

▼M1









LIITE II

SISÄLLYSLUETTELO I LUKU: YLEISET MÄÄRÄYKSET 1. TARKOITUS 2. STATUS 3. OSALLISTUMINEN 4. OSALLISTUMATTOMILLE MAILLE TARJOLLA OLEVA TIETO 5. SOVELTAMISALA 6. ALAKOHTAISET SOPIMUKSET 7. HANKERAHOITUS 8. JÄRJESTELYSTÄ EROAMINEN 9. SEURANTA II LUKU: VIENTILUOTTOJA KOSKEVAT RAHOITUSEHDOT 10. ENNAKKOMAKSU, SUURIN MAHDOLLINEN JULKINEN TUKI JA PAIKALLISKUSTANNUKSET 11. MAIDEN LUOKITTELU ENIMMÄISTAKAISINMAKSUAJAN MÄÄRITTÄMISEKSI 12. ENIMMÄISTAKAISINMAKSUAJAT 13. MUITA VOIMALAITOKSIA KUIN YDINVOIMALAITOKSIA KOSKEVAT TAKAISINMAKSUEHDOT 14. PÄÄOMAN TAKAISINMAKSU JA KORON MAKSAMINEN 15. KOROT, TAKUUMAKSUT JA MUUT MAKSUT 16. VIENTILUOTTOJEN KELPOISUUSAIKA 17. TAPPIOIDEN VÄLTTÄMIS- TAI RAJOITTAMISTOIMET 18. SOPEUTTAMINEN 19. JULKISEN RAHOITUSTUEN KIINTEÄT VÄHIMMÄISKOROT 20. MARKKINAVIITEKORKOJEN MÄÄRITTÄMINEN 21. MARKKINAVIITEKORKOJEN SOVELTAMISAIKA 22. MARKKINAVIITEKORKOJEN SOVELTAMINEN 23. LUOTTORISKIN TAKUUMAKSU 24. LUOTTORISKIN VÄHIMMÄISTAKUUMAKSUT 25. MAARISKIN LUOKITTELU 26. VALTION LUOTTORISKIN ARVIOINTI 27. OSTAJARISKIN LUOKITTELU 28. MONENVÄLISTEN JA ALUEELLISTEN INSTITUUTIOIDEN LUOKITUS 29. JULKISEN VIENTILUOTON KATTAVUUDEN PROSENTTIOSUUS JA LAATU 30. MAARISKIN LIEVENTÄMISMENETELMÄT 31. OSTAJARISKEIHIN LIITTYVÄT LISÄVAKUUSJÄRJESTELYT 32. LUOTTORISKIEN VÄHIMMÄISTAKUUMAKSUJEN SOVELTUVUUDEN UUDELLEENTARKASTELU III LUKU: SIDOTTUA APUA KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET 33. YLEISPERIAATTEET 34. SIDOTUN AVUN MUODOT 35. YHDISTELMÄRAHOITUS 36. MAIDEN KELPOISUUS SIDOTTUUN APUUN 37. HANKKEIDEN KELPOISUUS 38. VÄHIMMÄISLAHJA-ASTE 39. POIKKEUKSET MAIDEN TAI HANKKEIDEN KELPOISUUDESTA SIDOTTUUN APUUN 40. SIDOTUN AVUN LAHJA-ASTEEN LASKEMINEN 41. SIDOTUN AVUN KELPOISUUSAIKA 42. SOPEUTTAMINEN IV LUKU: MENETTELYT I JAKSO: VIENTILUOTTOJA JA KAUPPAAN LIITTYVIÄ AVUSTUKSIA KOSKEVAT YHTEISET MENETTELYT 43. ILMOITUKSET 44. JULKISTA TUKEA KOSKEVA TIETO 45. SOPEUTTAMISMENETTELYT 46. ERITYISNEUVOTTELUT 2 JAKSO: VIENTILUOTTOJA KOSKEVAT MENETTELYT 47. ENNAKKOILMOITUS- JA KESKUSTELUMENETTELY 48. ENNAKKOILMOITUS 3 JAKSO: KAUPPAAN LIITTYVÄÄ APUA KOSKEVAT MENETTELYT 49. ENNAKKOILMOITUS 50. VÄLITÖN ILMOITUS 4 JAKSO: SIDOTTUA APUA KOSKEVAT NEUVOTTELUMENETTELYT 51. NEUVOTTELUJEN TARKOITUS 52. NEUVOTTELUJEN LAAJUUS JA AJOITUS 53. NEUVOTTELUJEN TULOS 5 JAKSO: VIENTILUOTTOJA JA KAUPPAAN LIITTYVIÄ AVUSTUKSIA KOSKEVA TIEDONVAIHTO 54. YHTEYSTAHOT 55. KYSELYJEN LAAJUUS 56. VASTAUSTEN LAAJUUS 57. SUULLISET NEUVOTTELUT 58. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT MENETTELYT JA NIIDEN MUOTO 59. VASTAUKSET YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVIIN EHDOTUKSIIN 60. YHTEISTEN KANTOJEN HYVÄKSYMINEN 61. YHTEISIÄ KANTOJA KOSKEVAT ERIMIELISYYDET 62. YHTEISEN KANNAN VOIMAANTULO 63. YHTEISTEN KANTOJEN VOIMASSAOLOAIKA 6 JAKSO: VÄHIMMÄISKORKOJEN (MARKKINAVIITEKOROT) ILMOITTAMISTA KOSKEVAT TOIMINNALLISET MÄÄRÄYKSET 64. VÄHIMMÄISKORKOJEN ILMOITTAMINEN 65. KORKOJEN SOVELTAMISEN VOIMAANTULOPÄIVÄ 66. KORKOJEN VÄLITTÖMÄT MUUTOKSET 7 JAKSO: TARKASTELUT 67. JÄRJESTELYN SÄÄNNÖLLINEN UUDELLEENTARKASTELU 68. VÄHIMMÄISKORKOJEN UUDELLEENTARKASTELU 69. VÄHIMMÄISTAKUUMAKSUJEN JA NIIHIN LIITTYVIEN SEIKKOJEN TARKASTELU LIITE I - ALAKOHTAINEN LAIVALUOTTOSOPIMUS LIITE II - YDINVOIMALAITOKSIA KOSKEVA ALAKOHTAINEN SOPIMUS LIITE III - SIVIILI-ILMA-ALUKSIA KOSKEVA ALAKOHTAINEN SOPIMUS LIITE IV - ALAKOHTAINEN SOPIMUS UUSIUTUVIA ENERGIANLÄHTEITÄ, ILMASTONMUUTOKSEN TORJUMISTA JA VESIHANKKEITA KOSKEVISTA VIENTILUOTOISTA LIITE V - ILMOITUKSISSA ANNETTAVAT TIEDOT LIITE VI - VÄHIMMÄISTAKUUMAKSUJEN LASKEMINEN LIITE VII - KOLMANNEN OSAPUOLEN MAKSUTAKUUN SOVELTAMISTA KOSKEVAT PERUSTEET JA EDELLYTYKSET SEKÄ MONENVÄLISTEN TAI ALUEELLISTEN INSTITUUTIOIDEN LUOKITTELU LIITE VIII - MAARISKIN LIEVENTÄMISMENETELMIÄ KOSKEVAT PERUSTEET JA EDELLYTYKSET JA OSTAJARISKEIHIN LIITTYVÄT LISÄVAKUUSJÄRJESTELYT LIITE IX - KEHITYSAVUN LAADUN ARVIOINTIPERUSTEET LIITE X - HANKERAHOITUSTOIMIIN SOVELLETTAVAT EHDOT LIITE XI - MÄÄRITELMÄT LIITE XII - OSTAJARISKILUOKKIEN LAADULLISET KUVAUKSET LIITE XIII - MARKKINOIDEN VIITEARVOT LUOKKAAN 0 LUOKITELLUISSA MAISSA TOTEUTETTAVISSA TOIMISSA

I LUKU

YLEISET MÄÄRÄYKSET

1. TARKOITUS

a) Julkisesti tuettuja vientiluottoja koskevan järjestelyn, jäljempänä ’järjestely’, tärkein tavoite on luoda kehys julkisesti tuettujen vientiluottojen asianmukaiselle käytölle.

b) Järjestelyn avulla pyritään edistämään 5 artiklan a kohdan mukaisen julkisen tuen toimintaedellytyksiä tukemalla viejien välistä kilpailua siten, että se perustuisi pikemminkin tavaroiden ja palveluiden laatuun ja hintaan kuin mahdollisimman edullisiin julkisesti tuettuihin ehtoihin.

2. STATUS

OECD:ssä laadittu järjestely tuli alun perin voimaan huhtikuussa 1978 ja on kestoltaan rajoittamaton. Järjestely on osallistujien välinen herrasmiessopimus, eli se ei ole OECD:n sitova määräys ( 5 ), vaikka OECD:n sihteeristö, jäljempänä ’sihteeristö’, osallistuu järjestelyn hallinnollisten asioiden hoitoon.

3. OSALLISTUMINEN

Järjestelyyn osallistuvat nykyisin Australia, Euroopan unioni, Japani, Kanada, Korea, Norja, Sveitsi, Uusi-Seelanti ja Yhdysvallat. Nykyiset osallistujat voivat kutsua mukaan muita OECD:n jäseniä tai siihen kuulumattomia maita.

4. OSALLISTUMATTOMILLE MAILLE TARJOLLA OLEVA TIETO

a) Osallistujat sitoutuvat vaihtamaan tietoja järjestelyyn osallistumattomien maiden kanssa 5 artiklan a kohdan mukaiseen julkiseen tukeen liittyvistä ilmoituksista.

b) Vastavuoroisuuteen perustuen osallistuja toimittaa kilpailutilanteessa olevan osallistumattoman maan pyynnöstä vastauksen julkisen tukensa rahoitusehdoista, samalla tavoin kuin se vastaisi osallistujan pyyntöön.

5. SOVELTAMISALA

Järjestelyä sovelletaan kaikkeen julkishallinnon myöntämään tai sen lukuun myönnettyyn tavaroiden ja/tai palveluiden vientiä koskevaan julkiseen tukeen, rahoitusleasingsopimukset mukaan luettuina, jonka takaisinmaksuaika on vähintään kaksi vuotta.

a) Julkista tukea voidaan myöntää erimuotoisena: 1) Vientitakuu tai vientiluottovakuutus (pelkkä takuukate) 2) Julkinen rahoitustuki: — suora luotto/rahoitus ja jälleenrahoitus tai — korkotuki. 3) Edellä mainittujen mikä tahansa yhdistelmä.

b) Järjestelyä sovelletaan sidottuun apuun; IV luvun mukaisia menettelyjä sovelletaan myös kauppaan liittyvään sitomattomaan apuun.

c) Järjestelyä ei sovelleta sotateollisuuden laitteisiin eikä maataloushyödykkeisiin.

d) Julkista tukea ei saa myöntää, jos on olemassa selviä todisteita siitä, että sopimus on ensisijaisesti tehty suotuisampien takaisinmaksuehtojen saamiseksi muussa kuin tavaroiden lopullisessa kohdemaassa olevan ostajan kanssa.

6. ALAKOHTAISET SOPIMUKSET

a) Järjestelyyn kuuluvat seuraavista aiheista tehdyt alakohtaiset sopimukset: — Laivat (liite I) — Ydinvoimalaitokset (liite II) — Siviili-ilma-alukset (liite III) — Uusiutuviin energianlähteisiin liittyvät hankkeet ja vesihankkeet (liite IV).

b) Alakohtaisen sopimuksen osapuolet voivat soveltaa sopimuksen määräyksiä julkiseen tukeen, joka koskee kyseisen sopimuksen piiriin kuuluvien tavaroiden tai palveluiden vientiä. Jos alakohtaisessa sopimuksessa ei ole vastaavaa määräystä kuin järjestelyssä, alakohtaisen sopimuksen osapuolen on sovellettava järjestelyn määräystä.

7. HANKERAHOITUS

a) Osallistujat voivat soveltaa liitteessä X vahvistettuja ehtoja tavaroiden tai palvelujen vientiin, kun kyseessä on liitteen X lisäyksessä 1 vahvistetut perusteet täyttävä toimi.

b) Edellä olevaa a kohtaa sovelletaan ydinvoimalaitoksia koskevan alakohtaisen sopimuksen sekä uusiutuvia energianlähteitä ja vesihankkeita koskevan alakohtaisen sopimuksen piiriin kuuluvien tavaroiden ja palvelujen vientiin.

c) Edellä olevaa a kohtaa ei sovelleta siviili-ilma-aluksia koskevan alakohtaisen sopimuksen ja alakohtaisen laivaluottosopimuksen piiriin kuuluvien tavaroiden ja palvelujen vientiin.

8. JÄRJESTELYSTÄ EROAMINEN

Osallistuja voi erota järjestelystä ilmoittamalla aikomuksestaan kirjallisesti sihteeristöön reaaliaikaisilla viestimillä, esimerkiksi OECD:n online-tietojärjestelmän (OLIS) kautta. Ero tulee voimaan 180 vuorokautta sen jälkeen, kun sihteeristö on saanut kyseisen ilmoituksen.

9. SEURANTA

Sihteeristö seuraa järjestelyn toteuttamista.

II LUKU

VIENTILUOTTOJA KOSKEVAT RAHOITUSEHDOT

Vientiluottoja koskeviin rahoitusehtoihin sisältyvät kaikki tässä luvussa olevat määräykset, joita on tulkittava yhteydessä toisiinsa.

Järjestely asettaa rajoituksia ehdoille, joita voidaan julkisesti tukea. Osallistujat myöntävät, että järjestelyn rahoitusehtoja rajoittavampia ehtoja sovelletaan perinteisesti tiettyihin kaupan tai teollisuuden aloihin. Osallistujat kunnioittavat edelleen tällaisia perinteisiä rahoitusehtoja ja erityisesti periaatetta, jonka mukaan takaisinmaksuajat eivät ylitä tavaroiden elinkaarta.

10. ENNAKKOMAKSU, SUURIN MAHDOLLINEN JULKINEN TUKI JA PAIKALLISKUSTANNUKSET

a) Osallistujien on vaadittava, että julkisesti tuettujen tavaroiden ja palveluiden ostajilta peritään ennakkomaksu, jonka suuruus on vähintään 15 prosenttia vientisopimuksen arvosta, viimeistään liitteessä XI tarkoitettuna luoton alkamisajankohtana. Ennakkomaksuja arvioitaessa vientisopimuksen arvoa voidaan suhteellisesti alentaa, jos toimeen sisältyy kolmannesta maasta peräisin olevia tuotteita ja palveluita, joille ei ole myönnetty julkista tukea. Takuumaksu voidaan rahoittaa tai vakuuttaa sataprosenttisesti. Takuumaksu voidaan sisällyttää tai olla sisällyttämättä vientisopimuksen arvoon. Luoton alkamisajankohdan jälkeen tehtyjä takuumaksuja ei tässä yhteydessä pidetä ennakkomaksuina.

b) Ennakkomaksuihin ei myönnetä muuta julkista tukea kuin ennen luottoajan alkua ilmenevien tavanomaisten riskien vastaisia vakuutuksia tai takuita.

c) Lukuun ottamatta b ja d kohdassa vahvistettuja tapauksia osallistujien myöntämän julkisen tuen arvo saa olla enintään 85 prosenttia vientisopimuksen arvosta kolmansien maiden toimitukset mukaan luettuina mutta paikalliskustannuksia lukuun ottamatta.

d) Osallistujat voivat myöntää julkista tukea paikalliskustannuksiin seuraavilla edellytyksillä: 1) Paikalliskustannuksiin myönnetty julkinen tuki ei saa olla enemmän kuin 30 prosenttia vientisopimuksen arvosta. 2) Tukea paikalliskustannuksiin ei myönnetä edullisemmilla tai suotuisammilla ehdoilla kuin sellaiseen vientiin, johon nämä paikalliskustannukset liittyvät. 3) Jos paikalliskustannuksiin myönnetty julkinen tuki ylittää 15 prosenttia vientisopimuksen arvosta, tuesta on tehtävä 48 artiklan mukaisesti ennakkoilmoitus, jossa täsmennetään tuettavien paikalliskustannusten erityispiirteet.

11. MAIDEN LUOKITTELU ENIMMÄISTAKAISINMAKSUAJAN MÄÄRITTÄMISEKSI

a) Luokkaan I kuuluvat korkean tulotason ( 6 ) OECD-maat. Kaikki muut maat kuuluvat luokkaan II.

b) Maiden luokittelussa sovelletaan seuraavia toiminnallisia perusteita ja menettelyjä: 1) Järjestelyä varten tehtävän luokittelun määräytymisen perustana on Maailmanpankin luotonsaajamaiden luokittelua varten laskema bruttokansantulo asukasta kohti. 2) Jos Maailmanpankilla ei ole käytettävissään tarpeeksi tietoa asukasta kohti laskettavan bruttokansantulon määrittämiseksi, sitä pyydetään arvioimaan, onko kyseisen maan bruttokansantulo asukasta kohti tuolloisen kynnysarvon ylä- vai alapuolella. Maa luokitellaan tämän arvion perusteella, elleivät osallistujat sovi muista toimenpiteistä. 3) Jos maan luokittelua muutetaan 11 artiklan a kohdan mukaisesti, uusi luokitus tulee voimaan kaksi viikkoa sen jälkeen, kun sihteeristö on toimittanut edellä mainittujen Maailmanpankin tietojen perusteella tehdyt päätelmät kaikille osallistujille. 4) Maailmanpankin tekemiä lukujen tarkistuksia ei oteta järjestelyssä huomioon. Maan luokitusta voidaan kuitenkin muuttaa yhteisellä kannalla, ja osallistujat suhtautuvat myönteisesti muutokseen, joka johtuu sellaisista luvuissa olevista virheistä ja poisjääneistä tiedoista, jotka havaitaan myöhemmin sen vuoden aikana, jona sihteeristö toimitti alkuperäiset luvut osallistujille.

c) Maa siirtyy luokasta toiseen vasta, kun Maailmanpankin luokitus sen osalta on pysynyt samana kahden peräkkäisen vuoden ajan.

12. ENIMMÄISTAKAISINMAKSUAJAT

Enimmäistakaisinmaksuaika vaihtelee 11 artiklassa esitettyjen perusteiden mukaisesti määritetyn maaluokittelun mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan soveltamista.

a) Luokkaan I kuuluvien maiden osalta enimmäistakaisinmaksuaika on viisi vuotta, mutta osallistujat voivat sopia takaisinmaksuajan pidentämisestä kahdeksaan ja puoleen vuoteen noudattamalla 48 artiklassa tarkoitettuja ennakkoilmoitusmenettelyjä.

b) Luokkaan II kuuluvien maiden osalta enimmäistakaisinmaksuaika on 10 vuotta.

c) Jos sopimukseen liittyy useampi kuin yksi kohdemaa, osallistujien on pyrittävä vahvistamaan yhteinen kanta 58–63 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti, jotta voitaisiin sopia tarkoituksenmukaisista ehdoista.

13. MUITA VOIMALAITOKSIA KUIN YDINVOIMALAITOKSIA KOSKEVAT TAKAISINMAKSUEHDOT

a) Muiden voimalaitosten kuin ydinvoimalaitosten enimmäistakaisinmaksuaika on 12 vuotta. Jos osallistuja aikoo myöntää tukea luotolle, jonka takaisinmaksuaika on pidempi kuin 12 artiklassa määrätään, osallistujan on tehtävä 48 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukainen ennakkoilmoitus.

b) Muilla voimalaitoksilla kuin ydinvoimalaitoksilla tarkoitetaan kokonaisia voimalaitoksia, jotka eivät toimi ydinpolttoaineella, tai niiden osia, mukaan luettuina kaikki näiden voimalaitosten rakentamisen ja käyttöönoton suoranaisesti edellyttämät osat, kalusto, materiaalit ja palvelut (myös henkilöstön kouluttaminen). Mukaan ei lueta kustannuksia, joista ostaja yleensä vastaa, esimerkiksi ydinvoimalaitoksen rajojen ulkopuoliseen maanmuokkaukseen, teiden rakentamiseen, työmaa-asuntoloihin, voimalinjoihin, kytkentäkenttiin ja vesihuoltoon liittyviä kustannuksia eikä kustannuksia, jotka johtuvat ostajan maan virallisista hyväksymismenettelyistä (kuten työmaaluvista, rakennusluvista ja polttoaineen latausluvista), paitsi 1) tapaukset, joissa kytkentäkentän ostaja on sama kuin voimalaitoksen ostaja, jolloin alkuperäisen kytkentäkentän enimmäistakaisinmaksuaika on sama kuin muun kuin ydinvoimalaitoksen enimmäistakaisinmaksuaika (eli 12 vuotta); ja 2) ala-asemat, muuntajat ja voimalinjat, joiden jännite on vähintään 100 kV. Niiden enimmäistakaisinmaksuaika on sama kuin muun voimalaitoksen kuin ydinvoimalaitoksen.

14. PÄÄOMAN TAKAISINMAKSU JA KORON MAKSAMINEN

a) Vientiluoton pääoma maksetaan takaisin samansuuruisina erinä.

b) Pääomaa on lyhennettävä ja korkoa on maksettava vähintään joka kuudes kuukausi, ja ensimmäinen erä maksetaan viimeistään kuuden kuukauden kuluttua luoton alkamisajankohdasta.

c) Leasingtoimiin myönnettävien vientiluottojen osalta voidaan samansuuruiset pääomalyhennykset ja koronmaksut yhdistää toisiinsa sen sijaan, että käytettäisiin a kohdan mukaisia samansuuruisia pääomanlyhennyseriä.

d) Poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa vientiluottoja voidaan myöntää muillakin kuin a–c kohdassa vahvistetuilla ehdoilla. Tällaisen tuen on perustuttava siihen, ettei se ajankohta, jolloin velallinen saa varat käyttöönsä, ole tasapainossa puolivuosittaiseen tasaeräiseen takaisinmaksuaikatauluun perustuvan velanhoitoprofiilin kanssa, ja sen yhteydessä on noudatettava seuraavia perusteita: 1) Mikään yksittäinen pääoman takaisinmaksuerä tai kuuden kuukauden sisällä tapahtuva sarja takaisinmaksuja ei saa ylittää 25:tä prosenttia luoton pääomasta. 2) Pääomaa on maksettava takaisin vähintään joka kahdestoista kuukausi. Ensimmäinen takaisinmaksuerä on suoritettava viimeistään 12 kuukauden kuluttua luoton alkamisajankohdasta, ja tuolloin on luoton pääomasta oltava maksettuna takaisin vähintään 2 prosenttia. 3) Korkoa on maksettava vähintään joka kahdestoista kuukausi, ja ensimmäinen erä maksetaan viimeistään kuuden kuukauden kuluttua luoton alkamisajankohdasta. 4) Keskimääräinen painotettu takaisinmaksuaika ei saa ylittää seuraavia: — valtio-ostajan toimet (tai toimet, joilla on valtion maksutakuu): neljä ja puoli vuotta luokkaan I kuuluvissa maissa toteutettavien toimien osalta ja viisi vuotta ja kolme kuukautta luokkaan II kuuluvissa maissa toteutettavien toimien osalta, — muiden kuin valtio-ostajien toimet (joilla ei ole valtion maksutakuuta): viisi vuotta luokkaan I ja kuusi vuotta luokkaan II kuuluvien maiden osalta, — sen estämättä, mitä kahdessa edellä olevassa luetelmakohdassa määrätään: kuusi vuotta ja kolme kuukautta toimille, joilla tuetaan 13 artiklassa tarkoitettuja muita voimalaitoksia kuin ydinvoimalaitoksia. 5) Jos osallistuja ei myönnä tukea a–c kohdan mukaisesti, sen on annettava siitä 48 artiklan mukainen ennakkoilmoitus, jossa esitetään päätöksen syyt.

e) Luoton alkamisajankohdan jälkeen erääntyvää korkoa ei saa pääomittaa.

15. KOROT, TAKUUMAKSUT JA MUUT MAKSUT

a) Korkoon eivät sisälly 1) takuumaksut tai muut toimitusluottojen tai rahoitusluottojen vakuutus- tai takauskulut; 2) muut vientiluottoon liittyvät pankkien maksut tai palkkiot kuin vuosittaiset tai puolivuosittaiset pankkimaksut, joita maksetaan koko takaisinmaksuajan; 3) tuojamaan määräysten mukaiset lähdeverot.

b) Jos julkinen tuki annetaan suorina luottoina, suorana rahoituksena tai jälleenrahoituksena, takuumaksu voidaan lisätä koron nimellisarvoon tai periä erillisenä maksuna; kumpikin osatekijä on annettava osallistujille erikseen tiedoksi.

16. VIENTILUOTTOJEN KELPOISUUSAIKA

Lukuun ottamatta 21 artiklan mukaisten markkinaviitekorkojen (CIRR, Commercial Interest Reference Rate) kelpoisuusaikaa, yksittäisen vientiluoton tai puiteluoton rahoitusehdot voidaan vahvistaa enintään kuudeksi kuukaudeksi ennen lopullisen maksusitoumuksen tekemistä.

17. TAPPIOIDEN VÄLTTÄMIS- TAI RAJOITTAMISTOIMET

Tämä järjestely ei vaikuta vientiluottolaitosten tai rahoituslaitosten oikeuteen sopia järjestelyn määräyksiä edullisemmista ehdoista, jos kyseiset toimet toteutetaan sopimuksen tekemisen jälkeen (vientiluottosopimuksen ja siihen liittyvien asiakirjojen tultua voimaan) ja kun tarkoituksena on yksinomaan välttää tai rajoittaa tappioita sellaisten tapausten yhteydessä, jotka voivat johtaa maksamatta jättämiseen tai vaateisiin.

18. SOPEUTTAMINEN

Ottaen huomioon osallistujan kansainväliset velvoitteet ja noudattaen järjestelyn tavoitetta osallistuja voi 45 artiklassa vahvistettujen menettelyjen mukaisesti sopeuttaa osallistujan tai osallistumattoman maan tarjoamia rahoitusehtoja. Tämän artiklan mukaisesti tarjottuja rahoitusehtoja pidetään I ja II luvun sekä soveltuvin osin liitteiden I, II, III, IV ja X mukaisina.

19. JULKISEN RAHOITUSTUEN KIINTEÄT VÄHIMMÄISKOROT

a) Osallistujien, jotka tarjoavat julkista rahoitustukea kiinteäkorkoisille lainoille, on sovellettava asianmukaisia markkinaviitekorkoja (CIRR) vähimmäiskorkoina. Markkinaviitekorot ovat seuraavien periaatteiden mukaisesti määritettyjä korkotasoja: 1) Markkinaviitekorkojen olisi edustettava lopullisia markkinalainauskorkoja kyseisen valuutan kotimarkkinoilla. 2) Markkinaviitekorkojen olisi vastattava pääosin ensimmäisen luokan kotimaisen luotonsaajan korkoa. 3) Markkinaviitekorkojen olisi perustuttava kiinteäkorkoisen rahoituksen rahoituskustannuksiin. 4) Markkinaviitekorko ei saisi johtaa kotimaisten kilpailuedellytysten vääristymiseen. 5) Markkinaviitekorkojen olisi pääosin vastattava ensimmäisen luokan ulkomaisen luotonsaajan saatavilla olevaa korkoa.

b) Julkisen rahoitustuen tarjoaminen ei korvaa kokonaan eikä osittain luottoriskin takuumaksua, joka 23 artiklan mukaisesti laskutetaan maksamatta jättämiseen liittyvän riskin kattamiseksi.

20. MARKKINAVIITEKORKOJEN MÄÄRITTÄMINEN

a) Kaikki osallistujat, jotka haluavat määrittää markkinaviitekoron, valitsevat aluksi valuutalleen toisen seuraavista peruskorkojärjestelmistä: 1) valtion kolmen vuoden joukkovelkakirjojen tuotto silloin, kun rahoituksen takaisinmaksuaika on enintään viisi vuotta, valtion viiden vuoden joukkovelkakirjojen tuotto silloin, kun takaisinmaksuaika on enemmän kuin viisi ja enintään kahdeksan ja puoli vuotta, sekä valtion seitsemän vuoden joukkovelkakirjojen tuotto silloin, kun takaisinmaksuaika on enemmän kuin kahdeksan ja puoli vuotta; tai 2) valtion viiden vuoden joukkovelkakirjojen tuotto kaikissa maturiteeteissa. Osallistujat voivat sopia poikkeuksista peruskorkojärjestelmään.

b) Markkinaviitekorot määritetään lisäämällä 100 peruspisteen suuruinen kiinteä marginaali kunkin osallistujan peruskorkoon, elleivät osallistujat muuta sovi.

c) Muut osallistujat käyttävät tietylle valuutalle määrättyä markkinaviitekorkoa, jos ne päättävät käyttää tuota valuuttaa.

d) Osallistuja voi muuttaa peruskorkojärjestelmäänsä tehtyään muutoksesta ennakkoilmoituksen kuusi kuukautta ennen sen toteuttamista ja neuvoteltuaan muiden osallistujien kanssa.

e) Osallistuja tai osallistumaton maa voi pyytää markkinaviitekoron määrittämistä osallistumattoman maan valuutalle. Kuultuaan asianomaista osallistumatonta maata osallistuja tai asianomaisen osallistumattoman maan puolesta toimiva sihteeristö voi ehdottaa markkinaviitekoron määrittämistä kyseisessä valuutassa käyttämällä 58–63 artiklan mukaisia yhteistä kantaa koskevia menettelyjä.

21. MARKKINAVIITEKORKOJEN SOVELTAMISAIKA

Toimeen sovellettavan korkotason saa vahvistaa enintään 120 päivän ajaksi. Asianomaiseen markkinaviitekorkoon lisätään 20 peruspisteen suuruinen marginaali, jos julkisen rahoitustuen ehdot on vahvistettu ennen sopimuksen tekopäivää.

22. MARKKINAVIITEKORKOJEN SOVELTAMINEN

a) Kun julkista rahoitustukea myönnetään vaihtuvakorkoisille lainoille, pankit tai muut rahoituslaitokset eivät saa tarjota lainan kestoaikana vaihtoehtoa, joka olisi alhaisempi kuin (alkuperäisen sopimuksen tekohetkellä voimassa oleva) markkinaviitekorko tai lyhyt markkinakorko.

b) Jos lainan tai sen osan takaisinmaksua vapaaehtoisesti aikaistetaan, luotonsaaja korvaa julkista rahoitustukea tarjoavalle valtion laitokselle kaikki kustannukset ja tappiot, jotka aikaistetusta takaisinmaksusta aiheutuvat, mukaan luettuina kustannukset, jotka aiheutuvat valtion laitokselle aikaistetun takaisinmaksun keskeyttämän kiinteäkorkoisen kassavirran osan korvaamisesta.

23. LUOTTORISKIN TAKUUMAKSU

Osallistujat laskuttavat korkokustannusten lisäksi takuumaksun kattaakseen vientiluottojen maksamatta jättämiseen liittyvän riskin. Osallistujien laskuttamien takuumaksujen on perustuttava riskiin, lähennyttävä toisiaan ja oltava määrältään riittäviä pitkän aikavälin toimintakustannusten ja tappioiden kattamiseksi.

24. LUOTTORISKIN VÄHIMMÄISTAKUUMAKSUT

Osallistujien on laskutettava vähintään luottoriskeihin sovellettava vähimmäistakuumaksu (Minimum Premium Rate, MPR).

a) Sovellettava vähimmäistakuumaksu määritetään seuraavien tekijöiden mukaisesti: — sovellettava maariskiluokitus, — riskikauden pituus (Horizon of Risk eli HOR), — valittu velallisen ostajariskiluokka, — poliittiseen ja kaupalliseen riskiin liittyvän tarjotun takuukatteen suuruus ja julkisen vientiluottotuotteen laatu, — sovelletut maariskin lieventämismenetelmät, ja — sovelletut ostajariskien kattamiseen tarkoitetut lisävakuusjärjestelyt.

b) MPR:t ilmaistaan prosentteina luoton pääoman arvosta, ikään kuin takuumaksut kerättäisiin täysimääräisinä luoton ensimmäisenä nostopäivänä. Vähimmäistakuumaksujen laskemisessa käytetty tapa, myös matemaattinen kaava, esitetään liitteessä VI.

c) MPR:iä ei ole vahvistettu toimille, joissa velallisina on luokkaan 0 luokiteltuja maita, ja osallistujien tällaisista toimista laskuttamat takuumaksut määritetään tapauskohtaisesti. Jotta varmistetaan, etteivät takuumaksut, joita osallistujat laskuttavat toimista, joissa velallisina on luokkaan 0 luokiteltuja maita, alita yksityisten markkinoiden hinnoittelua, osallistujien on noudatettava seuraavaa menettelyä: — Osallistujien on markkinatiedon saatavuus ja toimen erityispiirteet huomioon ottaen määritettävä takuumaksu, jota sovelletaan käyttämällä viitearvoina yhtä tai useampaa liitteessä XIII mainittua markkinaviitearvoa, ja valittava tietylle toimelle parhaiten soveltuva(t) viitearvo(t). — Sen estämättä, mitä edeltävässä kohdassa määrätään, jos asianmukainen markkinatieto on rajallista likviditeettisyistä tai muista syistä tai jos toimi on pieni (luoton arvo on alle 10 miljoonaa erityisnosto-oikeutta (Special Drawing Right, SDR)), osallistujien on laskutettava vähintään maariskiluokan 1 asianmukaista ostajariskiluokkaa vastaava MPR. — Osallistujien on annettava tilapäisesti ( 7 ) 48 artiklan a kohdan mukainen ennakkoilmoitus toimista, joissa velallinen/takaaja on maariskiluokkaan 0 luokitellusta maasta ja joissa luoton arvo on yli 10 miljoonaa erityisnosto-oikeutta.

d) Luokkaan 7 kuuluviin ”suurimman riskin” maihin sovelletaan periaatteessa kyseiselle luokalle määrättyjen MPR:ien lisäksi tulevia takuumaksuja, jotka julkista tukea tarjoava osallistuja määrittelee.

d) Toimen MPR:ää laskettaessa käytetään sovellettavana maariskiluokituksena velallisen maan luokitusta ja sovellettavana ostajariskin luokituksena velallisen luokitusta, ellei — suhteessa taattavan velan suuruuteen luottokelpoinen kolmas osapuoli tarjoa koko luottoajaksi vakuutta peruuttamattoman, varauksettoman, pyynnöstä maksettavan, oikeudellisesti pätevän ja täytäntöönpanokelpoisen takuun muodossa. Kun takuun antajana on kolmas osapuoli, osallistuja voi soveltaa sen maan maariskiluokitusta, jossa takuun antaja sijaitsee, ja takaajan ostajariskiluokkaa ( 8 ); tai — 28 artiklan mukainen monenvälinen tai alueellinen instituutio toimi joko luotonsaajana tai toimen takaajana, jolloin sovellettava maariskiluokitus ja ostajariskiluokka voi olla kyseisen monenvälisen tai alueellisen instituution luokitus.

f) 24 artiklan e kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa kuvattujen tilanteiden mukaiset kolmannen osapuolen takuun soveltamiseen liittyvät perusteet ja edellytykset esitetään liitteessä VII.

g) Riskikauden pituus, jota käytetään vähimmäistakuumaksun laskemisessa, on puolet nostoajasta ja koko takaisinmaksuaika, ja oletuksena on asianmukainen vientiluoton takaisinmaksuprofiili eli pääoman takaisinmaksu puolivuosittaisina tasaerinä ja korko, jonka kertyminen alkaa kuusi kuukautta luoton alkamisen jälkeen. Takaisinmaksuprofiililtaan poikkeavien vientiluottojen vastaava takaisinmaksuaika (ilmaistuna puolivuosittaisina tasaerinä) lasketaan seuraavaa kaavaa käyttäen:

h) Osallistuja, joka päättää soveltaa MPR:ää, joka liittyy muuhun kuin takaajan maahan sijoittautuneen kolmannen osapuolen takuuseen, on tehtävä 47 artiklan a kohdan mukainen ennakkoilmoitus. Jos osallistuja päättää soveltaa MPR:ää takaajana toimivaan monenväliseen tai alueelliseen instituutioon, sen on tehtävä siitä 48 artiklan a kohdan mukainen ennakkoilmoitus.

25. MAARISKIN LUOKITTELU

Maat luokitellaan sen todennäköisyyden mukaan, joka niillä on suoriutua ulkomaanvelastaan (maakohtainen luottoriski).

a) Maakohtainen luottoriski muodostuu seuraavasta viidestä tekijästä: — velallisen/takaajan hallituksen tai sen laitoksen, jonka kautta takaisinmaksu suoritetaan, määräämä takaisinmaksujen yleinen moratorio, — ilmoituksen tehneen osallistujan maan ulkopuolella esiintyvät poliittiset tapahtumat ja/tai taloudelliset vaikeudet taikka kyseisen maan ulkopuolella toteutetut lainsäädännölliset tai hallinnolliset toimenpiteet, jotka estävät tai viivyttävät luottoon liittyvien jo maksettujen varojen siirtämistä, — velallisen/takaajan maassa annetut säännökset, joiden mukaisesti paikallisessa valuutassa suoritetut lyhennykset muodostavat laillisen velanmaksun siitä huolimatta, että vaihtokurssien vaihtelun seurauksena nämä lyhennykset eivät enää luoton valuutaksi muunnettuina kata luoton koko määrää varojen siirtopäivänä, — kaikki muiden maiden hallitusten toimenpiteet tai päätökset, jotka estävät luoton takaisinmaksun, ja — ilmoituksen tehneen osallistujan maan ulkopuolella ilmenevät ylivoimaiset esteet, kuten sota (mukaan lukien sisällissota), pakkolunastus, vallankumous, kapina, kansalaislevottomuudet, pyörremyrskyt, tulvat, maanjäristykset, tulivuorenpurkaukset, hyökyaallot ja ydinonnettomuudet.

b) Maat luokitellaan johonkin kahdeksasta maariskiluokasta (0–7). Luokille 1–7 on määritelty vähimmäistakuumaksut, mutta luokalle 0 ei, koska siihen kuuluvien maiden maakohtaista riskiä pidetään vähäpätöisenä. Luokkaan 0 luokiteltujen maiden toimiin liittyvä luottoriski koskee lähinnä velallisen/takaajan riskiä.

c) Korkean tulotason ( 9 ) OECD-maat ja euroalue luokitellaan luokkaan 0. — Korkean tulotasonsa vuoksi luokkaan 0 luokiteltu OECD-maa tai euroalueen maa pysyy vähimmäistakuumaksujen suhteen luokassa 0, kunnes se alittaa kahtena peräkkäisenä vuonna korkean tulotason bruttokansantulokynnyksen, jolloin sen luokittelua tarkastellaan 25 artiklan d–f kohdan mukaisesti uudestaan. — Jokainen kahtena peräkkäisenä vuonna korkean tulotason kynnyksen ylittävä OECD-maa tai euroalueen maa luokitellaan suoraan luokkaan 0. Luokittelu tulee voimaan heti, kun sihteeristö on ilmoittanut Maailmanpankin määrittelemästä maan statuksesta. — Muut maat, joiden arvioidaan olevan samalla riskitasolla, voidaan myös luokitella luokkaan 0.

d) Kaikki maat ( 10 ), joita ei ole edeltävän c kohdan mukaisesti luokiteltu luokkaan 0, luokitellaan käyttäen maariskin luokitusmenetelmää, johon kuuluu — maariskin arviointimalli, jäljempänä ’malli’, johon sisältyy maakohtaisen luottoriskin määrällinen arviointi ja joka perustuu jokaisen maan osalta kolmeen riskinosoitinryhmään: osallistujien kokemukseen maan maksukyvystä, maan rahoitustilanteeseen ja maan taloudelliseen tilanteeseen. Mallin menetelmät sisältävät eri vaiheita kuten riskinosoitinryhmän arvioinnin sekä näiden yhdistämisen ja joustavan painotuksen, — mallin tulosten laatuarviointi, jossa tarkastellaan maakohtaisesti poliittisia ja/tai muita riskitekijöitä, jotta nämä mallissa kokonaan tai osittain huomiotta jätetyt riskitekijät saataisiin otettua huomioon. Tämä voi tarvittaessa johtaa mallin perusteella tehdyn määrällisen arvioinnin tarkistukseen lopullisen maakohtaisen luottoriskiarvion suuntaan.

e) Maariskiluokitusta seurataan jatkuvasti, ja se tarkistetaan vähintään kerran vuodessa. Maariskiluokitusmenetelmästä johtuvat muutokset ilmoitetaan välittömästi sihteeristölle. Kun maa luokitellaan uudestaan alempaan tai korkeampaan maariskiluokkaan, osallistujat alkavat laskuttaa uuden maariskiluokan MPR:ien tasoisia tai niitä korkeampia takuumaksuja viimeistään viidentenä työpäivänä sen jälkeen, kun sihteeristö on ilmoittanut uudelleenluokituksesta.

f) Sihteeristö julkistaa maariskiluokitukset.

26. VALTION LUOTTORISKIN ARVIOINTI

a) Kaikkien 25 artiklan d kohdan mukaisesti maariskin luokitusmenetelmää käyttäen luokiteltujen maiden valtion luottoriski arvioidaan niiden poikkeuksen mukaisten valtioiden yksilöimiseksi, — jotka eivät ole maan alhaisimman riskin velallisia ja — joiden luottoriski on merkittävästi suurempi kuin maariski.

b) Edellä 26 artiklan a kohdassa luetellut perusteet täyttävät valtiot yksilöidään käyttäen valtion luottoriskin arviointimenetelmää, jonka osallistujat ovat laatineet ja josta ne ovat sopineet.

c) Edellä 26 artiklan a kohdassa luetellut perusteet täyttävien valtioiden luetteloa seurataan jatkuvasti, ja sitä tarkastellaan vähintään kerran vuodessa. Valtion luottoriskin arviointimenetelmän käyttöön perustuvat muutokset ilmoitetaan välittömästi sihteeristölle.

d) Sihteeristö julkistaa luettelon edellä 26 artiklan b kohdan mukaisesti yksilöidyistä valtioista.

27. OSTAJARISKIN LUOKITTELU

Maariskiluokkiin 1–7 luokitelluissa maissa sijaitsevat velalliset ja tarvittaessa takaajat luokitellaan ostajariskiluokkaan, joka on määritetty velallisen/takaajan maan perusteella ( 11 ). Liite VI sisältää ostajariskiluokat, joihin velalliset ja takaajat luokitellaan. Liite XII sisältää ostajariskiluokkien laadulliset kuvaukset.

a) Ostajariskiluokitukset perustuvat velallisen/takaajan etuoikeutettujen vakuudettomien lainojen luokitukseen, jonka osallistuja on määrittänyt.

b) Sen estämättä, mitä edellä 27 artiklan a kohdassa määrätään, järjestelyn liitteen X (hankerahoitus) ehtojen mukaisesti tukea saavat toimet ja toimet, joiden luoton arvo on enintään viisi miljoonaa erityisnosto-oikeutta, voidaan luokitella toimikohtaisesti eli ostajariskeihin liittyvien lisävakuusjärjestelyjen soveltamisen jälkeen näihin toimiin ei voida soveltaa alennuksia ostajariskeihin liittyvien lisävakuusjärjestelyjen perusteella riippumatta toimien luokituksesta.

c) Valtiovelalliset ja valtiotakaajat luokitellaan ostajariskiluokkaan SOV/CC0.

d) Poikkeustapauksissa muut kuin valtiovelalliset ja muut kuin valtiotakaajat voidaan luokitella ostajariskiluokaltaan valtion luottoriskiä parempaan luokkaan ”Better than Sovereig”n (SOV+), ( 12 ) jos — velallisella/takaajalla on akkreditoidun luottoluokituslaitoksen ( 13 ) (credit rating agency, CRA) myöntämä ulkomaanvaluuttainen luokitus, joka on parempi kuin saman CRA:n tämän sijaintivaltiolle myöntämä ulkomaanvaluuttainen luokitus, tai — velallinen/takaaja sijaitsee maassa, jossa valtion luottoriski on määritelty merkittävästi maariskiä suuremmaksi.

e) Osallistujien on tehtävä 48 artiklan a kohdan mukainen ennakkoilmoitus toimista, joissa — velallisena/takaajana ei ole valtio ja joista laskutettu takuumaksu on alhaisempi kuin ostajariskiluokan CC1 mukainen maksu eli CC0 tai SOV+, — velallisena/takaajana ei ole valtio ja joiden luoton arvo ylittää viisi miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja joissa osallistuja arvioi akkreditoidun CRA:n jo luokittelemaa muuta kuin valtiovelallista/valtiotakaajaa koskevan riskiluokituksen paremmaksi kuin akkreditoitu CRA ( 14 ).

f) Kun osallistujat kilpailevat tietystä toimesta, jonka yhteydessä kilpailevat osallistujat ovat luokitelleet velallisen/takaajan eri ostajariskiluokkiin, niiden on pyrittävä sopimaan yhteisestä ostajariskiluokituksesta. Jos yhteisestä luokituksesta ei päästä sopimukseen, osallistujia, jotka ovat luokitelleet velallisen/takaajan korkeampaan ostajariskiluokkaan, ei estetä soveltamasta alempaa ostajariskiluokitusta.

28. MONENVÄLISTEN JA ALUEELLISTEN INSTITUUTIOIDEN LUOKITUS

Monenväliset ja alueelliset instituutiot luokitellaan yhteen kahdeksasta maariskiluokasta (0–7) ( 15 ) ja niiden luokitusta tarkistetaan tarvittaessa; sihteeristö julkistaa sovellettavat luokitukset.

29. JULKISEN VIENTILUOTON KATTAVUUDEN PROSENTTIOSUUS JA LAATU

MPR:t eriytetään vientiluottotuotteiden laatuerojen ja osallistujien tarjoaman takuukatteen huomioon ottamiseksi liitteen VI mukaisesti. Eriyttäminen perustuu viejän näkökulmaan (tarkoituksena on poistaa viejille/rahoituslaitoksille tarjottavien tuotteiden vaihtelevasta laadusta aiheutuva kilpailuvaikutus).

a) Vientiluottotuotteen laatu riippuu siitä, onko tuote vakuutus, takuu vai suora luotto/rahoitus, ja vakuutustuotteiden laatu siitä, kattavatko ne korvausvaatimusten odotusajan (eli jakso velallista koskevasta eräpäivästä siihen päivään, jona viejä/rahoituslaitos voi vaatia takaisinmaksua vakuutuksen antajalta) korot ilman lisämaksua.

b) Kaikki osallistujien tarjoamat vientiluottotuotteet luokitellaan johonkin seuraavista kolmesta tuoteluokasta: — vakiotasoa rajoitetumpi tuote eli vakuutus, joka ei kata korvausvaatimusten odotusaikaan liittyviä korkoja, ja vakuutus, joka kattaa kyseiset korot ja jossa takuumaksuihin sovelletaan asianmukaista korotusta, — vakiotuote eli vakuutus, joka kattaa korvausvaatimusten odotusaikaan liittyvät korot ja jossa takuumaksuihin ei sovelleta korotusta, sekä suora luotto / suora rahoitus, ja — vakiotasoa täydellisempi tuote eli ehdottomat takuut.

30. MAARISKIN LIEVENTÄMISMENETELMÄT

a) Osallistujat voivat soveltaa seuraavia maariskin lieventämismenetelmiä, joita koskevat erityismääräykset sisältyvät liitteeseen VIII: — ulkomailla sijaitseva tulevien rahavirtojen rakenne ja sulkutili — paikallisvaluuttamääräinen rahoitus.

b) Osallistujan, joka soveltaa maariskin lieventämismenetelmään perustuvaa MPR:ää, on annettava 47 artiklan a kohdan mukainen ennakkoilmoitus.

31. OSTAJARISKEIHIN LIITTYVÄT LISÄVAKUUSJÄRJESTELYT

a) Osallistujat voivat käyttää seuraavia ostajariskien kattamiseen tarkoitettuja lisävakuusjärjestelyjä (Buyer Risk Credit Enhancement, BRCE), joiden perusteella voidaan soveltaa luoton lisävakuustekijää (Credit Enhancement Factor, CEF), joka on suurempi kuin 0: — Sopimustuottojen tai sopimussaatavien siirtäminen — Omaisuuseriin perustuva vakuus — Käyttöomaisuuteen perustuva vakuus — Sulkutili

b) CEF:n enimmäisarvot ja BRCE:n arvot määritellään liitteessä VIII.

c) BRCE:itä käytetään yksinään tai yhdistelminä seuraavien edellytysten mukaisesti: — BRCE:n käytön perusteella saatava CEF on enintään 0,35 — ”omaisuuseriin perustuvaa vakuutta” ja ”käyttöomaisuuteen perustuvaa vakuutta” ei voida käyttää samassa toimessa — BRCE:itä ei voida soveltaa, jos sovellettava maariskiluokitus on parantunut ”ulkomailla sijaitsevan tulevien rahavirtojen rakenteen ja sulkutilin käytön” vuoksi.

d) Osallistujat tekevät 48 artiklan a kohdan mukaisen ennakkoilmoituksen toimista, joissa velallisena/takaajana ei ole valtio ja joiden luoton arvo ylittää viisi miljoonaa erityisnosto-oikeutta, jos BRCE:iden perusteella sovelletaan CEF:ää, joka on suurempi kuin 0.

32. LUOTTORISKIEN VÄHIMMÄISTAKUUMAKSUJEN SOVELTUVUUDEN UUDELLEENTARKASTELU

a) MPR:ien asianmukaisuuden arvioimiseksi ja mahdollisten tarkistusten tekemiseksi joko ylös- tai alaspäin MPR:ien säännöllisessä seuraamisessa ja tarkistamisessa käytetään samanaikaisesti takuumaksuja koskevia palautelähteitä (Premium Feedback Tool, PFT).

b) Palautelähteillä arvioidaan MPR:ien asianmukaisuutta virallisia vientiluottoja tarjoavien instituutioiden todellisten kokemusten ja luottoriskin hinnoittelua koskevan yksityisten markkinoiden tiedon perusteella.

c) Järjestelyn takuumaksuja koskevia sääntöjä on tarkasteltava kokonaisuudessaan uudelleen 31. joulukuuta 2015 mennessä.

III LUKU

SIDOTTUA APUA KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

33. YLEISPERIAATTEET

a) Osallistujat ovat sopineet vientiluottoja ja sidottua apua koskevista täydentävistä periaatteista. Vientiluottotoimien olisi perustuttava avoimeen kilpailuun ja markkinavoimien vapaaseen toimintaan. Sidottua apua koskevien toimien avulla olisi tarjottava tarvittava ulkoinen rahoitus sellaisille maille, aloille tai hankkeille, joilla ei ole lainkaan tai on vain vähän mahdollisuuksia saada rahoitusta markkinoilta. Sidottua apua koskevien toimien avulla olisi varmistettava paras mahdollinen tuotto, rajoitettava mahdollisimman paljon kaupan vääristymistä ja edistettävä varojen käyttöä kehityksen kannalta tehokkaalla tavalla.

b) Sidottua apua koskevia järjestelyn määräyksiä ei sovelleta monenvälisten tai alueellisten instituutioiden avustusohjelmiin.

c) Nämä periaatteet eivät rajoita OECD:n kehitysapukomitean (DAC) näkemyksiä sidotun ja sitomattoman avun laadusta.

d) Osallistuja voi pyytää lisätietoja kaikenmuotoisen avun sitovuudesta. Jos on epätietoisuutta siitä, kuuluuko jokin tietty rahoituskäytäntö liitteessä XI esitetyn sidotun avun määritelmän piiriin, avunantajamaan on esitettävä todisteet siitä, että apu on liitteen XI määritelmän mukaan ”sitomatonta”.

34. SIDOTUN AVUN MUODOT

Sidottu apu voi olla

a) yhdistelmärahoitusta ja sidottua tai osittain sitomatonta julkista kehitysapua koskevissa DAC:n suuntaviivoissa (DAC Guiding Principles for Associated Financing and Tied and Partially Untied Official Development Assistance, 1987) määritelty julkinen kehityslaina (ODA-laina);

b) yhdistelmärahoitusta ja sidottua tai osittain sitomatonta julkista kehitysapua koskevissa DAC:n suuntaviivoissa (DAC Guiding Principles for Associated Financing and Tied and Partially Untied Official Development Assistance, 1987) määritelty julkinen kehityslahjoitus (ODA-lahjoitus); ja

c) muuta julkista rahoitusta, mukaan luettuina lahjoitukset ja lainat mutta lukuun ottamatta tämän järjestelyn mukaisia julkisesti tuettuja vientiluottoja; tai

d) mitä tahansa rahoituksen myöntäjän, luotonantajan tai luotonsaajan välistä oikeudellista tai tosiasiallista yhteenliittämistä, joka on niistä jonkin hallittavissa ja johon liittyy kaksi tai useampi edellisistä tekijöistä ja/tai seuraavat rahoitustekijät: 1) tähän järjestelyyn kuuluva vientiluotto, jolle on myönnetty julkista tukea suorina luottoina / suorana rahoituksena, jälleenrahoituksena, korkotukena, takuuna tai vakuutuksena; ja 2) muut varat markkinaehdoin tai niitä lähellä olevin ehdoin taikka ennakkomaksut ostajan omista varoista.

35. YHDISTELMÄRAHOITUS

a) Yhdistelmärahoitustoimet voidaan toteuttaa eri muodoissa, kuten sekaluottoina, sekarahoituksena, yhteisrahoituksena, rinnakkaisrahoituksena tai yksittäisinä yhteensovitettuina toimina. Niiden tärkeimpiä piirteitä ovat seuraavat: — pehmeäehtoinen tekijä, joka liittyy oikeudellisesti tai tosiasiallisesti muuhun kuin pehmeäehtoiseen tekijään, — joko yksittäinen osatekijä tai koko yhdistelmärahoitus on itse asiassa sidottua apua, — pehmeäehtoisten varojen saatavuus riippuu siitä, että rahoituksen saaja hyväksyy siihen liittyvän muun kuin pehmeäehtoisen tekijän.

b) Tosiasiallisen yhteyden tai liittämisen määrittämisessä käytetään seuraavanlaisia perusteita: — rahoituksen myöntäjän ja sen saajan viranomaisten epävirallisten sopimusten olemassaolo, — rahoituksen myöntäjän aikomus edistää julkisen kehitysavun käytön avulla rahoituksen hyväksyttävyyttä, — koko rahoituksen tosiasiallinen sitominen ostoihin rahoituksen myöntävästä maasta, — julkisen kehitysavun sitovuus sekä tarjouksen tai sopimuksen tekemisen tavat kunkin rahoitustoimen osalta, tai — muut käytännöt, jotka DAC tai osallistujat yksilöivät ja joissa on tosiasiallinen yhteys kahden tai useamman rahoitusmuodon välillä.

c) Seuraavat käytännöt eivät saa estää tosiasiallisen liittämisen tai yhteyden määrittämistä: — sopimuksen osittaminen tekemällä sen osatekijöistä erilliset ilmoitukset, — useissa vaiheissa rahoitettujen sopimusten osittaminen, — sopimuksen toisistaan riippuvien osatekijöiden ilmoittamatta jättäminen, ja/tai — yhdistelmärahoituksen osittaisesta sitomattomuudesta johtuva ilmoittamatta jättäminen.

36. MAIDEN KELPOISUUS SIDOTTUUN APUUN

a) Sidottua apua ei myönnetä maille, joiden asukasta kohti laskettu bruttokansantulo on Maailmanpankin tietojen perusteella suurempi kuin alemman tulotason maiden yläraja. Maailmanpankki laskee tämän kynnysarvon uudelleen vuosittain ( 16 ). Maan luokitusta voidaan muuttaa vasta kun Maailmanpankin sille antama luokitus on säilynyt samana kaksi peräkkäistä vuotta.

b) Maiden luokittelussa sovelletaan seuraavia toiminnallisia perusteita ja menettelyjä: 1) Järjestelyä varten tehtävän luokittelun määräytymisen perustana on Maailmanpankin luotonsaajamaiden luokittelua varten laskema bruttokansantulo asukasta kohti. Sihteeristö julkistaa luokittelun. 2) Jos Maailmanpankilla ei ole käytettävissään tarpeeksi tietoa asukasta kohti laskettavan bruttokansantulon määrittämiseksi, sitä pyydetään arvioimaan, onko kyseisen maan bruttokansantulo asukasta kohti tuolloisen kynnysarvon ylä- vai alapuolella. Maa luokitellaan tämän arvion perusteella, elleivät osallistujat sovi muista toimenpiteistä. 3) Jos maan kelpoisuus sidottuun apuun muuttuu 36 artiklan a kohdan mukaisesti, uusi luokitus tulee voimaan kaksi viikkoa sen jälkeen, kun sihteeristö on toimittanut edellä mainittujen Maailmanpankin tietojen perusteella tehdyt päätelmät kaikille osallistujille. Ennen uuden luokituksen voimaantuloa ei voida tehdä ilmoitusta sidotusta avustusrahoituksesta kelpoisuuskynnyksen ylittäneelle maalle eikä voimaantulo-ajankohdan jälkeen voida tehdä ilmoitusta sidotusta avustusrahoituksesta ylempään luokkaan siirtyneelle valtiolle lukuun ottamatta aiemman puiteluoton mukaisia yksittäisiä toimia, jotka voidaan ilmoittaa puiteluoton voimassaoloajan päättymiseen saakka (enintään yksi vuosi voimaantulopäivän jälkeen). 4) Maailmanpankin tekemiä lukujen tarkistuksia ei oteta järjestelyssä huomioon. Maan luokitusta voidaan kuitenkin muuttaa yhteisellä kannalla 58–63 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti, ja osallistujat suhtautuvat myönteisesti muutokseen, joka johtuu sellaisista luvuissa olevista virheistä ja puutteista, jotka havaitaan myöhemmin sen vuoden aikana, jona sihteeristö toimitti alkuperäiset luvut osallistujille.

37. HANKKEIDEN KELPOISUUS

a) Sidottua apua ei saa laajentaa koskemaan sellaisia julkisia tai yksityisiä hankkeita, jotka yleensä olisivat taloudellisesti kannattavia, jos ne rahoitettaisiin markkinaehdoin tai järjestelyssä määrätyin ehdoin.

b) Apukelpoisuuden ratkaisevana perusteena on, — onko hanke taloudellisesti kannattamaton, eli puuttuuko hankkeelta kyky tuottaa markkinaperiaatteiden mukaisesti määritettyjen asianmukaisten hintojen avulla riittävät tulot hankkeen käyttökustannusten kattamiseksi ja käytetyn pääoman maksamiseksi, tai — onko muiden osallistujien kanssa vaihdettujen tietojen perusteella kohtuullista päätellä, että hanketta ei todennäköisesti voida rahoittaa markkinaehdoin tai järjestelyssä määrätyin ehdoin. Hankkeissa, joiden arvo on enemmän kuin 50 miljoonaa erityisnosto-oikeutta, korostetaan tuen tarvetta tarkasteltaessa erityisesti rahoituksen todennäköistä saatavuutta joko markkinaehdoin tai järjestelyssä määrätyin ehdoin.

c) Edellä b kohdassa olevien ratkaisevien perusteiden tarkoituksena on kuvata menetelmää hankkeen arvioimiseksi, jotta voitaisiin määrittää, olisiko se rahoitettava tällaisella avulla vai vientiluotoilla markkinaehdoin tai järjestelyssä määrätyin ehdoin. Järjestelyn 54–56 artiklassa kuvatun neuvottelumenettelyn tuloksena kertynee ajan myötä sellaista kokemusta, jonka avulla voidaan sekä vientiluottolaitoksia että avustuksia myöntäviä elimiä varten tarkemmin määritellä ennakolta näiden kahden hankeluokan välinen rajaus.

38. VÄHIMMÄISLAHJA-ASTE

Osallistujat eivät myönnä sidottua apua, jonka lahja-aste on vähemmän kuin 35 prosenttia – tai 50 prosenttia, jos edunsaajamaa kuuluu vähiten kehittyneisiin maihin (LDC-maihin) – paitsi jäljempänä luetelluissa tapauksissa, jotka on vapautettu myös 50 artiklan a kohdan mukaisista ilmoitusmenettelyistä:

a) tekninen apu: sidottu apu, jossa julkisen kehitysavun osuus koostuu yksinomaan teknisestä yhteistyöstä, jonka osuus on vähemmän kuin kolme prosenttia toimen kokonaisarvosta tai jonka arvo on vähemmän kuin yksi miljoona erityisnosto-oikeutta sen mukaan, kumpi määrä on alhaisempi; ja

b) pienet hankkeet: alle yhden miljoonan erityisnosto-oikeuden arvoiset pääomatavaraa koskevat hankkeet, jotka rahoitetaan kokonaisuudessaan kehitysapulahjoituksista.

39. POIKKEUKSET MAIDEN TAI HANKKEIDEN KELPOISUUDESTA SIDOTTUUN APUUN

a) 36 ja 37 artiklan määräyksiä ei sovelleta sellaiseen sidottuun apuun, jonka lahja-aste on vähintään 80 prosenttia, lukuun ottamatta 35 artiklassa tarkoitetun yhdistelmärahoituksen osana olevaa sidottua apua.

b) 37 artiklan määräyksiä ei sovelleta sellaiseen sidottuun apuun, jonka arvo on vähemmän kuin kaksi miljoonaa erityisnosto-oikeutta, lukuun ottamatta 35 artiklassa tarkoitetun yhdistelmärahoituksen osana olevaa sidottua apua.

c) 36 ja 37 artiklaa ei sovelleta Yhdistyneiden kansakuntien vähiten kehittyneiksi maiksi luokittelemille maille myönnettyyn sidottuun apuun.

d) Osallistujat suhtautuvat myönteisesti sidotun avun menettelyjen nopeuttamiseen seuraavien erityisolosuhteiden mukaisesti: — vakavan rajatylittävän saasteongelman aiheuttavan ydinonnettomuuden tai teollisuuden aiheuttaman suuronnettomuuden sattuessa mikä tahansa osallistuja, jota tapaus koskee, voi tarjota sidottua apua onnettomuuden seurausten poistamiseksi tai lieventämiseksi, tai — jos on olemassa huomattava riski tällaisen onnettomuuden tapahtumisesta, jokainen osallistuja, jota tapaus mahdollisesti koskisi, voi tarjota sidottua apua onnettomuuden estämiseksi.

e) Sen estämättä, mitä 36 ja 37 artiklassa määrätään, osallistuja voi poikkeuksellisesti tarjota tukea jollakin seuraavista tavoista: — soveltamalla liitteessä XI määriteltyä ja 58–63 artiklassa kuvattua yhteinen kanta -menettelyä, tai — esittämällä oikeutetut tukiperusteet, joita huomattava osa osallistujista kannattaa 51 ja 52 artiklan mukaisesti, tai — järjestelyn 53 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti OECD:n pääsihteerille toimitetulla kirjeellä, mikä osallistujien oletuksen mukaan on poikkeuksellinen ja harvoin käytettävä menettely.

40. SIDOTUN AVUN LAHJA-ASTEEN LASKEMINEN

Sidotun avun lahja-aste lasketaan DAC:n käyttämän lahja-asteen laskemista koskevan menetelmän mukaisesti lukuun ottamatta seuraavia tapauksia:

a) Tietyssä valuutassa merkityn lainan lahja-astetta laskettaessa käytetty diskonttokorko (Differentiated Discount Rate, DDR) muuttuu vuosittain 15. tammikuuta, ja se lasketaan seuraavasti: — keskimääräinen markkinaviitekorko + marginaali — Marginaali (M) riippuu takaisinmaksuajasta (R) seuraavasti: —



R M vähemmän kuin 15 vuotta 0,75 vähintään 15 vuotta mutta alle 20 vuotta 1,00 vähintään 20 vuotta mutta alle 30 vuotta 1,15 30 vuotta ja enemmän 1,25 — Keskimääräiset markkinaviitekorot lasketaan kaikkien valuuttojen osalta kuuden kuukauden aikana – eli edellisen vuoden 15 päivästä elokuuta kyseisen vuoden 14 päivään helmikuuta – voimassa olevien kuukausittaisten markkinaviitekorkojen keskiarvon perusteella. Laskettu korko – marginaali mukaan luettuna – pyöristetään lähimpään 10 peruspisteeseen. Jos valuutalle on useampi kuin yksi markkinaviitekorko, laskennassa käytetään 20 artiklan a kohdan mukaisesti pisimpään laina-aikaan liittyvää korkoa.

b) Lahja-asteen laskennan peruspäivämäärä on liitteessä XI määritelty luoton alkamisajankohta.

c) Yhdistelmärahoituksen kokonaislahja-asteen laskemiseksi pidetään seuraavien vientiluottojen, varojen ja maksujen lahja-astetta nollana: — tämän järjestelyn mukaiset vientiluotot, — muut varat markkinaehdoin tai niitä lähellä olevin ehdoin, — muut julkiset varat, joiden lahja-aste on pienempi kuin 38 artiklassa sallittu vähimmäistaso, lukuun ottamatta sopeuttamistapauksia, ja — ostajan omista varoista suoritetut ennakkomaksut. Luoton alkamisajankohtana tai sitä ennen suoritetut maksut, joita ei pidetä ennakkomaksuina, sisällytetään lahja-asteen laskemiseen.

d) Sopeuttamistoimen diskonttokorko: jos suoritetaan sopeuttaminen kehitysapurahoitukseen, sopeuttaminen samanlaiseksi tarkoittaa sitä, että sopeuttamistoimessa on sama lahja-aste kuin alkuperäisessä tarjouksessa, joka on laskettu uudelleen sopeuttamispäivänä voimassa olevan diskonttokoron mukaan.

e) Paikalliskustannukset ja kolmansien maiden hankinnat sisällytetään lahja-asteen laskemiseen ainoastaan silloin, kun avustajavaltio rahoittaa ne.

f) Rahoituksen kokonaislahja-aste määräytyy siten, että rahoituksen jokaisen osan nimellisarvo kerrotaan kunkin osan lahja-asteella, tulokset lasketaan yhteen ja kokonaissumma jaetaan osien kokonaisnimellisarvolla.

g) Tietyn avustusluoton diskonttokorko on ilmoittamisajankohtana voimassa oleva korko. Välittömän ilmoituksen yhteydessä diskonttokorko on kuitenkin avustusluottoehtojen määrittämishetkellä voimassa oleva korko. Diskonttokoron muuttuminen luoton kestoaikana ei muuta luoton lahja-astetta.

h) Jos valuuttaa muutetaan ennen sopimuksen tekemistä, ilmoitusta on tarkistettava. Lahja-asteen laskemisessa käytettävä diskonttokorko on tarkistusajankohtana voimassa oleva korko. Tarkistusta ei tarvitse tehdä, jos vaihtoehtoinen valuutta ja kaikki tarvittava tieto lahja-asteen laskemiseksi on sisällytetty alkuperäiseen ilmoitukseen.

i) Sen estämättä, mitä g kohdassa määrätään, avustuspuiteluoton mukaisesti aloitettujen yksittäisten toimien lahja-asteen laskemisessa käytettävä diskonttokorko on alun perin puiteluoton yhteydessä ilmoitettu korko.

41. SIDOTUN AVUN KELPOISUUSAIKA

a) Osallistujat eivät saa vahvistaa sidotun avun ehtoja pitemmäksi aikaa kuin kahdeksi vuodeksi riippumatta siitä, liittyykö apu yksittäisten toimien rahoitukseen vai avun myöntämistä koskevaan pöytäkirjaan, puiteluottoon tai vastaavaan sopimukseen. Avun myöntämistä koskevan pöytäkirjan, puiteluoton tai vastaavan sopimuksen osalta kelpoisuusaika alkaa allekirjoittamishetkestä, ja niistä on ilmoitettava 50 artiklan mukaisesti. Puiteluoton jatkamisesta on ilmoitettava, ikään kuin se olisi uusi toimi, ja siihen on liitettävä ilmoitus, jossa selitetään, että kyse on puiteluoton jatkamisesta ja että puiteluottoa jatketaan ilmoittamisajankohtana sallituin ehdoin. Yksittäisten toimien osalta, mukaan luettuina avustusten myöntämistä koskevan pöytäkirjan, puiteluoton tai vastaavan sopimuksen yhteydessä ilmoitetut toimet, kelpoisuusaika alkaa sitoumuksen ilmoituspäivästä joko 49 tai 50 artiklan mukaisesti.

b) Kun maa on ensimmäistä kertaa menettänyt oikeuden Maailmanpankin 17 vuoden lainoihin, olemassa olevien ja uusien sidotun avun myöntämistä koskevien pöytäkirjojen ja puiteluottojen kelpoisuusaika on rajoitettava yhteen vuoteen siitä, kun maan luokitusta on muutettu 36 artiklan b kohdassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti.

c) Tällaisten pöytäkirjojen ja puiteluottojen jatkaminen on mahdollista ainoastaan ehdoilla, jotka vastaavat tämän järjestelyn 36 ja 37 artiklan määräyksiä sen jälkeen, kun — maiden luokitus on muuttunut, — järjestelyn määräyksiä on muutettu. Näissä olosuhteissa olemassa olevia ehtoja voidaan noudattaa 40 artiklassa määritetyn diskonttokoron muuttumisesta huolimatta.

42. SOPEUTTAMINEN

Ottaen huomioon osallistujan kansainväliset velvoitteet ja noudattaen järjestelyn tavoitetta osallistuja voi 45 artiklassa vahvistettujen menettelyjen mukaisesti sopeuttaa osallistujan tai osallistumattoman maan tarjoamia rahoitusehtoja.

IV LUKU

MENETTELYT

I JAKSO

Vientiluottoja ja kauppaan liittyviä avustuksia koskevat yhteiset menettelyt

43. ILMOITUKSET

Järjestelyssä vahvistettujen menettelyjen edellyttämät ilmoitukset laaditaan liitteen V mukaisesti sisällyttäen niihin liitteessä mainitut tiedot. Sihteeristölle on toimitettava ilmoitusten kaksoiskappale.

44. JULKISTA TUKEA KOSKEVA TIETO

a) Kun osallistuja myöntää julkista tukea, josta se on ilmoittanut 47–50 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti, sen on ilmoitettava tästä muille osallistujille ja mainittava luotonantajien ilmoituksia koskevan CRS-järjestelmän (Creditor Reporting System) ilmoituslomakkeen 1C viitenumero.

b) 55–57 artiklan mukaisen tiedonvaihdon yhteydessä osallistujan on ilmoitettava muille osallistujille luottoehdot, joita se aikoo tietyn toimen yhteydessä tukea, ja se voi pyytää vastaavaa tietoa muilta osallistujilta.

45. SOPEUTTAMISMENETTELYT

a) Ennen kuin osallistuja pyrkii sopeuttamaan ehtojaan osallistujan tai osallistumattoman maan 18 ja 42 artiklan mukaisesti oletettavasti tarjoamiin ehtoihin, osallistujan on pyrittävä parhaansa mukaan varmistamaan ryhtymällä tarvittaessa myös 57 artiklassa kuvattuihin suullisiin neuvotteluihin, että näillä ehdoilla on julkinen tuki ja ne täyttävät seuraavat edellytykset: 1) Osallistuja ilmoittaa kaikille muille osallistujille ehdoista, joita se aikoo tukea, käyttäen sopeutetuilta ehdoilta edellytettyjä ilmoitusmenettelyjä. Sopeutettaessa osallistumatonta maata sopeuttava osallistuja noudattaa samoja ilmoitusmenettelyjä, joita edellytettäisiin, jos jokin osallistuja olisi tarjonnut sopeutetut ehdot. 2) Sen estämättä, mitä edellä 1 kohdassa esitetään, toimitaan niin, että jos sovellettava ilmoitusmenettely edellyttäisi ehtojensa sopeuttamiseen pyrkivän osallistujan pidättyvän sitoumuksesta, kunnes tarjousten antamisaika on lopullisesti päättynyt, sopeuttamiseen pyrkivä osallistuja tekee ilmoituksen sopeuttamisaikeestaan mahdollisimman pian. 3) Jos aloitteen tehnyt osallistuja muuttaa aikomustaan tukea ilmoitettuja ehtoja tai peruuttaa sen, sen on ilmoitettava tästä välittömästi kaikille muille osallistujille.

b) Osallistuja, joka aikoo tarjota samanlaisia rahoitusehtoja kuin ne, joista on ilmoitettu 47 ja 48 artiklan mukaisesti, voi tarjota niitä kyseisten artiklojen mukaisen odotusajan umpeuduttua. Kyseisen osallistujan on ilmoitettava aikeestaan mahdollisimman pian.

46. ERITYISNEUVOTTELUT

a) Osallistujan, jolla on perustellut syyt epäillä, että toisen osallistujan (aloitteen tehneen osallistujan) tarjoamat rahoitusehdot ovat edullisemmat kuin järjestelyn mukaiset ehdot, on ilmoitettava epäilyksistään sihteeristölle. Sihteeristö julkistaa tiedon välittömästi.

b) Aloitteen tehneen osallistujan on selvennettävä tarjouksensa rahoitusehdot kahden työpäivän kuluessa siitä, kun sihteeristö on julkistanut tiedon.

c) Sen jälkeen, kun aloitteen tehnyt osallistuja on antanut selvennyksensä, mikä tahansa osallistujista voi pyytää sihteeristöä järjestämään viiden työpäivän kuluessa osallistujien erityisneuvottelut, joissa asiaa käsitellään.

d) Julkista tukea saavat rahoitusehdot tulevat voimaan vasta, kun osallistujien erityisneuvottelujen tulos on selvillä.

2 JAKSO

Vientiluottoja koskevat menettelyt

47. ENNAKKOILMOITUS- JA KESKUSTELUMENETTELY

a) Osallistujan on ilmoitettava kaikille muille osallistujille vähintään 10 vuorokautta ennen sitoumuksen tekemistä järjestelyn liitteen V mukaisesti, jos — sovellettava maariskiluokitus ja MPR:n laskemisessa käytetty ostajariskiluokka on muuhun kuin velallisen maahan sijoittautuneen kolmannen osapuolen takaajan [eli määritetty 24 artiklan e kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti], tai — sovellettavaa MPR:ää on alennettu soveltamalla 30 artiklan luetteloon sisältyvää maariskin lieventämismenetelmää.

b) Jos joku toinen osallistuja pyytää keskusteluja näiden 10 vuorokauden aikana, aloitteen tehneen osallistujan on odotettava vielä toiset kymmenen vuorokautta.

c) Saatujen kokemusten tarkastelemiseksi 69 artiklan mukaisesti käytävien keskustelujen jälkeen osallistujan on ilmoitettava kaikille muille osallistujille lopullisesta päätöksestään. Osallistujat pitävät kirjaa edellä olevan a kohdan mukaisesti ilmoitetuista takuumaksuista saamistaan kokemuksista.

48. ENNAKKOILMOITUS

a) Osallistujan on ilmoitettava kaikille muille osallistujille vähintään 10 vuorokautta ennen sitoumuksen tekemistä järjestelyn liitteen V mukaisesti aikomuksestaan 1) tukea luokkaan I kuuluvalle maalle myönnettävää luottoa, jonka takaisinmaksuaika on pitempi kuin viisi vuotta. 2) myöntää tukea 10 artiklan d kohdan 3 alakohdan mukaisesti. 3) myöntää tukea 13 artiklan a kohdan mukaisesti. 4) myöntää tukea 14 artiklan d kohdan mukaisesti. 5) myöntää tukea toimelle, jonka velallinen/takaaja sijaitsee luokkaan 0 kuuluvassa maassa ja jonka luoton arvo on yli 10 miljoonaa erityisnosto-oikeutta ( 17 ). 6) soveltaa 24 artiklan e kohdan mukaista takuumaksua, kun MPR:n laskennassa käytetty maariskiluokitus ja ostajariskiluokka on määritetty velallisena tai takaajana olevan luokitellun monenvälisen tai alueellisen instituution osallistumisen perusteella. 7) soveltaa 27 artiklan e kohdan mukaista takuumaksua, jossa MPR:n laskennassa käytetty ostajariskiluokka on toimessa, — jossa velallisena/takaajana on muu kuin valtio, alhaisempi kuin CC1 (eli CC0 tai SOV+); — jossa velallisena/takaajana on muu kuin valtio ja jonka luoton arvo ylittää viisi miljoonaa erityisnosto-oikeutta, parempi kuin akkreditoidun luottolaitoksen antama luokitus. 8) soveltaa 31 artiklan a kohdan mukaista takuumaksua, kun ostajariskeihin liittyvän lisävakuusjärjestelyn käyttämisen vuoksi sovelletaan CEF:iä, joka on suurempi kuin 0.

b) Jos aloitteen tehnyt osallistuja muuttaa aikomuksiaan tai peruuttaa aikeensa tukea tällaista toimea, ja sen on ilmoitettava siitä välittömästi kaikille muille osallistujille.

3 JAKSO

Kauppaan liittyvää apua koskevat menettelyt

49. ENNAKKOILMOITUS

a) Osallistujan on tehtävä ennakkoilmoitus aikoessaan myöntää julkista tukea — kauppaan liittyvälle sitomattomalle avulle, jonka arvo on vähintään kaksi miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja lahja-aste pienempi kuin 80 prosenttia, — kauppaan liittyvälle sitomattomalle avulle, jonka arvo on korkeintaan kaksi miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja (DAC:n määrittämä) lahja-aste pienempi kuin 50 prosenttia, — kauppaan liittyvälle sidotulle avulle, jonka arvo on vähintään kaksi miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja lahja-aste pienempi kuin 80 prosenttia, — kauppaan liittyvälle sidotulle avulle, jonka arvo on korkeintaan kaksi miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja lahja-aste pienempi kuin 50 prosenttia, lukuun ottamatta 35 artiklan a ja b kohdan mukaisia tapauksia, tai — 39 artiklan d kohdan mukaiselle sidotulle avulle.

b) Ennakkoilmoitus on tehtävä viimeistään 30 työpäivää ennen tarjousten määräajan päättymistä tai sitoumuksen tekopäivää sen mukaan, kumpi ajankohta on aikaisempi.

c) Jos aloitteen tehnyt osallistuja muuttaa aikomustaan tukea ilmoitettuja ehtoja tai peruuttaa sen, sen on ilmoitettava siitä välittömästi kaikille muille osallistujille.

d) Tämän artiklan määräyksiä sovelletaan sidottuun apuun, joka on osa 35 artiklassa tarkoitettua yhdistelmärahoitusta.

50. VÄLITÖN ILMOITUS

a) Osallistujan on ilmoitettava kaikille muille osallistujille välittömästi eli kahden työpäivän kuluessa sitoumuksen tekemisestä, jos se antaa julkista tukea sidotulle avulle, jonka arvo on joko — vähintään kaksi miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja lahja-aste vähintään 80 prosenttia tai — vähemmän kuin kaksi miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja lahja-aste vähintään 50 prosenttia lukuun ottamatta 38 artiklan a ja b kohdan mukaisia tapauksia.

b) Osallistujan on ilmoitettava välittömästi kaikille muille osallistujille myös avustuksen myöntämistä koskevan pöytäkirjan, puiteluoton tai muun vastaavan sopimuksen allekirjoittamisesta.

c) Osallistujan ei tarvitse tehdä ennakkoilmoitusta aikoessaan sopeuttaa rahoitusehtojaan sellaisiin ehtoihin, joihin on sovellettu välitöntä ilmoitusta.

4 JAKSO

Sidottua apua koskevat neuvottelumenettelyt

51. NEUVOTTELUJEN TARKOITUS

a) Osallistuja, joka haluaa selvennystä sidotun avun mahdollisiin kaupallisiin perusteluihin, voi pyytää, että sille toimitetaan täydellinen avustuksen laatua koskeva arviointi (joka esitetään yksityiskohtaisemmin liitteessä IX).

b) Osallistuja voi lisäksi pyytää 52 artiklan mukaisia neuvotteluja muiden osallistujien kanssa. — Niihin liittyy 57 artiklassa tarkoitettuja suullisia neuvotteluja, joissa keskustellaan siitä, täyttääkö apua koskeva tarjous 36 ja 37 artiklan vaatimukset, ja tarvittaessa siitä, onko apua koskeva — tarjous perusteltu, vaikka 36 ja 37 artiklan mukaiset vaatimukset eivät täyty.

52. NEUVOTTELUJEN LAAJUUS JA AJOITUS

a) Neuvottelujen aikana osallistuja voi pyytää muun muassa seuraavanlaista tietoa: — yksityiskohtaisen toteutettavuustutkimuksen tai hankkeen arvioinnin tulokset, — onko olemassa kilpaileva, muuta kuin pehmeäehtoista rahoitusta koskeva tarjous tai kehitysapurahoitusta koskeva tarjous, — hankkeen odotetut valuuttatuotot ja -säästöt, — mahdollinen yhteistyö monikansallisten järjestöjen, kuten Maailmanpankin, kanssa, — onko järjestetty kansainvälinen tarjouskilpailu (International Competitive Bidding, ICB), erityisesti jos rahoituksen myöntäjämaan toimittaja on antanut edullisimmaksi arvioidun tarjouksen, — ympäristövaikutukset — yksityisen sektorin osallistuminen, — pehmeäehtoisia luottoja tai avustusluottoja koskevien ilmoitusten ajoitus (esimerkiksi kuusi kuukautta ennen tarjousten määräajan päättymistä tai sitoumuksen tekopäivää).

b) Neuvottelut on saatettava päätökseen ja sihteeristön on toimitettava molempien 51 artiklassa olevien kysymysten vastaukset osallistujille viimeistään 10 työpäivää ennen tarjousten määräajan päättymistä tai sitoumuksen tekopäivää sen mukaan, kumpi ajankohta on aikaisempi. Jos osallistujien välisissä neuvotteluissa esiintyy erimielisyyksiä, sihteeristö pyytää muita osallistujia ilmaisemaan asiasta mielipiteensä viiden työpäivän kuluessa. Se kertoo näistä mielipiteistä ilmoituksen tehneelle osallistujalle, jonka on harkittava uudelleen asiassa etenemistä, jos apua koskevalle tarjoukselle ei ole merkittävästi tukea.

53. NEUVOTTELUJEN TULOS

a) Jos rahoituksen myöntävä maa haluaa jatkaa hanketta tuen puuttumisesta huolimatta, sen on ilmoitettava ennakolta aikeistaan muille osallistujille viimeistään 60 vuorokautta neuvottelujen päättymisen eli puheenjohtajan päätelmien hyväksymisen jälkeen. Rahoituksen myöntävän maan on myös laadittava OECD:n pääsihteerille kirje, jossa se kertoo neuvottelujen tuloksista ja selvittää ne muut kuin kauppaan liittyvät ratkaisevan tärkeät kansalliset edut, joiden vuoksi sen on toteutettava kyseinen toimi. Osallistujat olettavat, että tällainen menettely on poikkeuksellinen ja että sitä käytetään harvoin.

b) Rahoituksen myöntävä maa ilmoittaa OECD:n pääsihteerille lähetetystä kirjeestä välittömästi osallistujille ja liittää ilmoitukseen kaksoiskappaleen kirjeestä. Rahoituksen myöntävä maa tai muu osallistuja saa tehdä sidottua apua koskevan sitoumuksen aikaisintaan 10 työpäivää mainitun ilmoituksen lähettämisen jälkeen. Kun kyse on hankkeista, joiden osalta neuvottelumenettelyn aikana yksilöitiin kilpailevia kaupallisia tarjouksia, edellä mainittua 10 työpäivän määräaikaa pidennetään 15 päivään.

c) Sihteeristö seuraa neuvottelujen edistymistä ja tuloksia.

5 JAKSO

Vientiluottoja ja kauppaan liittyviä avustuksia koskeva tiedonvaihto

54. YHTEYSTAHOT

Kaikki tiedonvaihdot kussakin maassa olevien nimettyjen yhteystahojen välillä hoidetaan reaaliaikaisilla viestimillä (esimerkiksi OLIS), ja ne ovat luottamuksellisia.

55. KYSELYJEN LAAJUUS

a) Osallistuja voi tiedustella toiselta osallistujalta tämän suhtautumista kolmanteen maahan, kolmannen maan elimeen tai tiettyyn kaupantekotapaan.

b) Sopimuspuoli, joka on vastaanottanut julkista tukea koskevan hakemuksen, voi toimittaa toiselle sopimuspuolelle kyselyn ja esittää siinä edullisimmat luottoehdot, joita se olisi halukas tukemaan.

c) Jos kysely toimitetaan useammalle kuin yhdelle osallistujalle, siihen on liitettävä luettelo vastaanottajista.

d) Sihteeristölle on lähetettävä kaksoiskappale kaikista kyselyistä.

56. VASTAUSTEN LAAJUUS

a) Osallistujan, jolle kysely on osoitettu, on vastattava siihen seitsemän vuorokauden kuluessa ja annettava vastauksessaan mahdollisimman paljon tietoa asiasta. Sopimuspuolen on esitettävä vastauksessaan mahdollisimman tarkkaan se päätös, joka todennäköisesti tehdään. Tarvittaessa sen on toimitettava mahdollisimman pian täydellinen vastaus. Sihteeristölle ja muille kyselyn vastaanottajille on toimitettava kaksoiskappaleet vastauksista.

b) Jos kyselyyn annetusta vastauksesta tulee myöhemmin jostain syystä pätemätön, esimerkiksi sen vuoksi, että — on tehty hakemus, hakemusta on muutettu tai se on peruutettu tai — harkitaan muiden ehtojen soveltamista, asiasta on ilmoitettava viipymättä, ja tästä ilmoituksesta on toimitettava kaksoiskappaleet muille kyselyn vastaanottajille ja sihteeristölle.

57. SUULLISET NEUVOTTELUT

a) Osallistujan on kymmenen työpäivän kuluessa myönnyttävä suullista neuvottelua koskevaan pyyntöön.

b) Suullista neuvottelua koskeva pyyntö on toimitettava osallistujille ja osallistumattomille maille. Neuvottelut järjestetään mahdollisimman pian mainitun kymmenen työpäivän määräajan päätyttyä.

c) Osallistujien puheenjohtaja koordinoi yhdessä sihteeristön kanssa mahdollisesti tarvittavat seurantatoimet, esimerkiksi yhteisen kannan. Sihteeristö julkaisee neuvottelun tulokset välittömästi.

58. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT MENETTELYT JA NIIDEN MUOTO

a) Yhteisiä kantoja koskevat ehdotukset toimitetaan yksinomaan sihteeristölle. Sihteeristö toimittaa yhteistä kantaa koskevan ehdotuksen kaikille osallistujille ja myös DAC:n yhteystahoille, jos asia koskee sidottua apua. Ehdotuksen tekijää ei mainita yhteisiä kantoja koskevassa rekisterissä OLIS:n ”ilmoitustaululla” (Bulletin Board). Sihteeristö voi kuitenkin pyynnöstä nimetä suullisesti ehdotuksen tekijän osallistujalle tai DAC:n jäsenelle. Sihteeristö pitää kirjaa tällaisista pyynnöistä.

b) Yhteistä kantaa koskeva ehdotus päivätään, ja se on tehtävä seuraavassa muodossa: — viitenumero, jonka jälkeen lisätään maininta ”yhteinen kanta”, — tuojamaan ja ostajan nimi, — hankkeen nimi tai kuvaus mahdollisimman täsmällisesti, jotta hanke voidaan yksilöidä, — aloitteen tehneen maan kaavailemat ehdot, — ehdotus yhteiseksi kannaksi, — tiedossa olevien kilpailevien tarjoajien kansallisuus ja nimi, — kaupallisten tarjousten ja rahoitustarjousten määräpäivä ja tarjouksen numero, jos se on tiedossa, — muut asian kannalta tähdelliset tiedot, mukaan luettuina syyt yhteisen kannan ehdottamiselle, hanketta koskevien tutkimusten saatavuus ja/tai erityisolosuhteet.

c) 36 artiklan b kohdan 4 alakohdan mukaisesti tehty yhteistä kantaa koskeva ehdotus on toimitettava sihteeristölle ja sen kaksoiskappale on lähetettävä muille osallistujille. Yhteistä kantaa koskevan ehdotuksen tehneen osallistujan on selvitettävä perusteellisesti syyt, joiden vuoksi maan luokituksen olisi sen mielestä poikettava 36 artiklan b kohdassa määritetystä menettelystä.

d) Sihteeristö julkistaa kaikki hyväksytyt yhteiset kannat.

59. VASTAUKSET YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVIIN EHDOTUKSIIN

a) Vastaukset yhteistä kantaa koskevaan ehdotukseen on annettava 20 vuorokauden kuluessa, mutta sopimuspuolia kehotetaan vastaamaan mahdollisimman nopeasti.

b) Vastauksessa voidaan pyytää lisätietoja, hyväksyä tai hylätä ehdotus, ehdottaa muutosta yhteiseen kantaan tai esittää vaihtoehtoinen ehdotus yhteiseksi kannaksi.

c) Sellaisen osallistujan, joka ilmoittaa, että se ei ota asiaan kantaa, koska viejä tai rahoitusta saavan maan viranomaiset eivät ole ottaneet siihen yhteyttä hankkeelle myönnettävää avustusta koskevassa asiassa, katsotaan hyväksyneen ehdotuksen yhteiseksi kannaksi.

60. YHTEISTEN KANTOJEN HYVÄKSYMINEN

a) Sihteeristö ilmoittaa 20 vuorokauden kuluttua kaikille sopimuspuolille yhteistä kantaa koskevan ehdotuksen tilanteesta. Jos kaikki sopimuspuolet eivät ole hyväksyneet yhteistä kantaa mutta yksikään ei ole sitä hylännyt, ehdotus jätetään lepäämään vielä kahdeksan vuorokauden ajaksi.

b) Tämän uuden määräajan päätyttyä sellaisen sopimuspuolen, joka ei ole nimenomaisesti hylännyt yhteistä kantaa koskevaa ehdotusta, katsotaan hyväksyneen yhteisen kannan. Osallistujat, mukaan luettuna aloitteen tehnyt osallistuja, voivat kuitenkin asettaa yhteistä kantaa koskevan hyväksymisensä ehdoksi sen, että yksi tai useampi osallistuja nimenomaisesti hyväksyy sen.

c) Jos sopimuspuoli ei hyväksy yhtä tai useampaa yhteiseen kantaan sisältyvää osatekijää, se hyväksyy välillisesti kaikki muut yhteisen kannan osatekijät. Tällaisen osittaisen hyväksymisen vuoksi muut osallistujat voivat muuttaa suhtautumistaan ehdotettuun yhteiseen kantaan. Kaikki osallistujat voivat tarjota yhteiseen kantaan sisältymättömiä ehtoja tai sopeuttaa ehtojaan tällaisiin ehtoihin.

d) Yhteistä kantaa, jota ei ole hyväksytty, voidaan tutkia uudelleen 58 ja 59 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti. Tällöin sopimuspuolten alkuperäiset päätökset eivät ole sitovia.

61. YHTEISIÄ KANTOJA KOSKEVAT ERIMIELISYYDET

Jos aloitteen tehnyt osallistuja ja muutosta tai vaihtoehtoista kantaa ehdottanut osallistuja eivät pääse sopimukseen yhteisestä kannasta ylimääräisten kahdeksan vuorokauden aikana, osallistujat voivat jatkaa määräaikaa keskinäisellä sopimuksella. Sihteeristö ilmoittaa kaikille sopimuspuolille määräajan jatkamisesta.

62. YHTEISEN KANNAN VOIMAANTULO

Sihteeristö ilmoittaa kaikille osallistujille yhteisen kannan voimaantulosta tai sen hylkäämisestä. Yhteinen kanta tulee voimaan kolme vuorokautta tämän ilmoituksen tekemisen jälkeen. Sihteeristö julkaisee OLIS:ssä jatkuvasti päivitettyä luetteloa kaikista hyväksytyistä yhteisistä kannoista sekä sellaisista yhteisistä kannoista, joista ei vielä ole päätetty.

63. YHTEISTEN KANTOJEN VOIMASSAOLOAIKA

a) Yhteinen kanta on hyväksymisensä jälkeen voimassa kaksi vuotta voimaantulopäivästä, ellei sihteeristölle ilmoiteta, että yhteinen kanta ei enää ole tarkoituksenmukainen ja että kaikki osallistujat hyväksyvät tämän. Yhteisen kannan voimassaoloa voidaan pidentää kahdella vuodella, jos joku osallistujista sitä pyytää 14 vuorokauden kuluessa sen voimassaolon päättymispäivästä. Yhteisen kannan voimassaolon pidentämisestä voidaan sopia tämän jälkeen saman menettelyn mukaisesti. Järjestelyn 36 artiklan b kohdan 4 alakohdan mukaisesti hyväksytty yhteinen kanta on voimassa, kunnes seuraavaa vuotta koskevat Maailmanpankin tiedot ovat käytettävissä.

b) Sihteeristö seuraa yhteisten kantojen tilanteen kehittymistä ja tiedottaa siitä säännöllisesti sopimuspuolille pitämällä ajan tasalla OLIS:ssä olevaa luetteloa voimassa olevien yhteisten kantojen tilanteesta (Status of Valid Common Lines). Sihteeristö muun muassa — lisää luetteloon uudet yhteiset kannat sen jälkeen, kun osallistujat ovat ne hyväksyneet. — muuttaa voimassaolon päättymispäivän silloin, kun osallistuja pyytää yhteisen kannan voimassaolon jatkamista. — poistaa luettelosta yhteiset kannat, joiden voimassaolo on päättynyt. — julkaisee neljännesvuosittain luettelon sellaisista yhteisistä kannoista, joiden voimassaolon on määrä päättyä seuraavan vuosineljänneksen aikana.

6 JAKSO

Vähimmäiskorkojen (markkinaviitekorot) ilmoittamista koskevat toiminnalliset määräykset

64. VÄHIMMÄISKORKOJEN ILMOITTAMINEN

a) Järjestelyn 20 artiklan mukaisesti määräytyvät valuuttojen markkinaviitekorot ilmoitetaan reaaliaikaisin viestimin vähintään kerran kuukaudessa sihteeristölle, joka antaa ne tiedoksi kaikille osallistujille.

b) Tämä ilmoitus on toimitettava sihteeristölle viimeistään viisi päivää sen kuukauden päättymisen jälkeen, jota ilmoitus koskee. Sihteeristö antaa sen jälkeen välittömästi kaikille osallistujille tiedon sovellettavista koroista ja julkistaa ne.

65. KORKOJEN SOVELTAMISEN VOIMAANTULOPÄIVÄ

Markkinaviitekorkojen muutokset tulevat voimaan kyseistä kuukautta seuraavan kuukauden viidentenätoista päivänä.

66. KORKOJEN VÄLITTÖMÄT MUUTOKSET

Jos markkinaviitekoron muuttumisesta on markkinoiden kehityksen vuoksi ilmoitettava ennen kuukauden päättymistä, muuttunut korko tulee voimaan kymmenen päivää sen jälkeen, kun ilmoitus tästä muutoksesta on saapunut sihteeristölle.

7 JAKSO

Tarkastelut

67. JÄRJESTELYN SÄÄNNÖLLINEN UUDELLEENTARKASTELU

a) Osallistujat tarkastelevat järjestelyn toimintaa säännöllisesti. Tarkastelussa osallistujat tutkivat muun muassa ilmoitusmenettelyjä, DDR-järjestelmän toteuttamista ja toimintaa, sidottua apua koskevia sääntöjä ja menettelyjä, ehtojen sopeuttamista, aiempia sitoumuksia sekä mahdollisuuksia lisätä järjestelyyn osallistuvien maiden lukumäärää.

b) Tarkastelu perustuu osallistujien kokemuksiin ja heidän ehdotuksiinsa järjestelyn toiminnan ja tehokkuuden parantamiseksi. Osallistujat ottavat huomioon järjestelyn tavoitteet ja vallitsevat taloudelliset ja rahapoliittiset olosuhteet. Osallistujien on toimitettava tarkastelussa käytettäviksi tarkoitetut tiedot ja ehdotukset sihteeristölle viimeistään 45 vuorokautta ennen tarkastelupäivää.

68. VÄHIMMÄISKORKOJEN UUDELLEENTARKASTELU

a) Osallistujat tarkastelevat määräajoin markkinaviitekorkojen määrittämistä koskevan järjestelmän toimintaa sen varmistamiseksi, että ilmoitetut korot kuvastavat vallitsevia markkinaolosuhteita ja vastaavat korkojen vahvistamisen taustalla olevia tavoitteita. Nämä tarkastelut koskevat myös korkoihin niitä sovellettaessa lisättävää marginaalia.

b) Osallistuja voi esittää puheenjohtajalle ylimääräistä tarkastelua koskevan perustellun pyynnön, jos kyseisen osallistujan mielestä yhden tai useamman valuutan markkinaviitekorko ei enää vastaa vallitsevia markkinaolosuhteita.

69. VÄHIMMÄISTAKUUMAKSUJEN JA NIIHIN LIITTYVIEN SEIKKOJEN TARKASTELU

Osallistujat seuraavat ja tarkastelevat säännöllisesti takuumaksuja koskevia sääntöjä ja menettelyjä. Tähän sisältyy

a) maariskin ja valtion luottoriskin arviointimallin menetelmien kelpoisuuden tarkastelu saatujen kokemusten perusteella;

b) vähimmäistakuumaksujen tason tarkastelu niiden luotettavuuden varmistamiseksi riskin mittausvälineinä, minkä yhteydessä otetaan huomioon virallisia vientiluottoja tarjoavien instituutioiden todelliset kokemukset ja luottoriskin hinnoittelua koskevat yksityisten markkinoiden tiedot;

c) vähimmäistakuumaksujen eriyttäminen, jossa otetaan huomioon vientiluottotuotteiden laatuerot ja tarjottu takuukate;

d) kokemukset, jotka saadaan riskin lieventämisestä ja ostajariskeihin liittyvistä lisävakuusjärjestelyistä, sekä niistä mahdollisesti vähimmäistakuumaksuihin kohdistuvien erityisvaikutusten kelpoisuus ja soveltuvuus.









LIITE I

ALAKOHTAINEN LAIVALUOTTOSOPIMUS

I LUKU

Alakohtaisen sopimuksen soveltamisala

1. SOPIMUSPUOLET

Alakohtaiseen sopimukseen osallistuvat Australia, Euroopan unioni, Japani, Korea, Uusi-Seelanti ja Norja.

2. SOVELTAMISALA

Tässä järjestelyä täydentävässä alakohtaisessa sopimuksessa esitetään erityiset suuntaviivat julkisesti tuetuista vientiluotoista, jotka koskevat seuraavien alojen vientisopimuksia:

a) Kaikki uudet vähintään 100 bruttotonnin merialukset, joita käytetään tavaroiden tai matkustajien kuljettamiseen tai erityistehtäviin (esimerkiksi kalastusalukset, kalanjalostusalukset, jäänmurtajat ja ruoppaajat, joiden käyttövoima ja ohjauslaitteet ovat sellaiset, että alukset kaikilta osin soveltuvat pysyvästi autonomiseen navigointiin avomerellä), vähintään 365 kilowatin hinaajat sekä viimeistelyvaiheessa olevat, eivät vielä valmiit mutta vesillä olevat ja vapaasti kelluvat alusten rungot. Alakohtaista sopimusta ei sovelleta sotilasaluksiin. Myöskään uivat telakat ja liikkuvat avomeriyksiköt eivät kuulu alakohtaisen sopimuksen soveltamisalaan, mutta jos niitä koskeviin vientiluottoihin liittyy ongelmia, alakohtaisen sopimuksen osapuolet (”jäljempänä sopimuspuolet”) voivat jonkin sopimuspuolen perusteltua pyyntöä tarkasteltuaan päättää, että niihin sovelletaan sopimusta.

b) Laivojen muuntamiset. Laivojen muuntamisella tarkoitetaan kaikkia yli 1 000 bruttotonnin merialuksiin tehtäviä muunnoksia, jos niihin liittyy rahtikaavioon, runkoon tai käyttövoimajärjestelmään tehtäviä merkittäviä muutoksia.

1) Vaikka ilmatyynyalusten kaltaiset alukset eivät kuulu alakohtaisen sopimuksen soveltamisalaan, sopimuspuolet voivat myöntää vientiluottoja ilmatyynyaluksille alakohtaisen sopimuksen ehtoja vastaavilla ehdoilla. Sopimuspuolet ovat sitoutuneet käyttämään tätä mahdollisuutta kohtuullisesti. Ne eivät myönnä tällaisia luottoehtoja ilmatyynyaluksille tapauksissa, joissa on todettu, että tarjolla ei ole kilpailevia palveluja, joihin sovellettaisiin alakohtaisen sopimuksen ehtoja. 2) Alakohtaisessa sopimuksessa ”ilmatyynyalus” määritellään seuraavasti: vähintään 100 tonnin maa- ja vesikulkuneuvo, jota kannattaa maan tai veden pinnan yläpuolella kulkuneuvosta puhallettavasta ilmasta muodostuva, aluksen reunoilla olevan joustavan liepeen sisään jäävä paineilmatyyny ja jota kuljetetaan eteenpäin ja ohjataan potkureilla taikka puhaltimista tai vastaavista laitteista johdetulla ilmalla. 3) Yleisesti katsotaan, että tämän alakohtaisen sopimuksen ehtojen mukaisesti myönnetyt vientiluotot olisi rajoitettava niihin ilmatyynyaluksiin, joita käytetään merireiteillä ja muilla kuin maareiteillä, lukuun ottamatta yhteyksiä terminaalipalveluihin, jotka ovat enintään yhden kilometrin etäisyydellä vedestä. c)

II LUKU

Vientiluottoja ja sidottua apua koskevat määräykset

3. ENIMMÄISTAKAISINMAKSUAIKA

Enimmäistakaisinmaksuaika on maan luokittelusta riippumatta 12 vuotta toimituksesta.

4. KÄTEISMAKSUT

Sopimuspuolten on vaadittava, että vähintään 20 prosenttia sovitusta hinnasta peritään käteismaksuna ennen toimitusta.

5. PÄÄOMAN TAKAISINMAKSU JA KORON MAKSAMINEN

a) Vientiluoton pääomaa lyhennetään säännöllisinä tasaerinä yleensä joka kuudes ja enintään joka 12. kuukausi.

b) Korkoa on maksettava vähintään joka kuudes kuukausi, ja ensimmäinen erä maksetaan viimeistään kuuden kuukauden kuluttua luoton alkamisajankohdasta.

c) Leasingtoimiin myönnettävien vientiluottojen osalta voidaan samansuuruiset pääomalyhennykset ja koronmaksut yhdistää toisiinsa sen sijaan, että käytettäisiin a kohdan mukaisia samansuuruisia pääomanlyhennyseriä.

d) Luoton alkamisajankohdan jälkeen erääntyvää korkoa ei saa pääomittaa.

e) Tämän alakohtaisen sopimuksen sopimuspuolet, jotka aikovat tukea koron maksua muiden kuin b kohdan etujen mukaisesti, on annettava siitä ennakkoilmoitus vähintään 10 vuorokautta ennen sitoumuksen tekemistä järjestelyn liitteen V mukaisesti.

6. VÄHIMMÄISTAKUUMAKSUT

Vähimmäistakuumaksujen viitearvoihin liittyviä järjestelyn määräyksiä ei sovelleta, ennen kuin tämän alakohtaisen sopimuksen sopimuspuolet ovat tarkastelleet kyseisiä määräyksiä.

7. HANKERAHOITUS

Järjestelyä koskevia 7 artiklan ja liitteen X määräyksiä ei sovelleta ennen kuin tämän alakohtaisen sopimuksen sopimuspuolet ovat tarkastelleet kyseisiä määräyksiä.

8. TUKI

Sopimuspuolten, jotka haluavat myöntää tukea, on järjestelyn määräysten lisäksi vahvistettava, että alus ei ole avoimessa rekisterissä takaisinmaksukauden aikana ja että asianmukaiset vakuutukset ovat voimassa. Lisäksi on varmistettava, että todellinen omistaja asuu vakinaisesti tuensaajavaltiossa ja että tuensaajayritys ei ole ulkomaalaisen yhtiön ei-toimiva tytäryhtiö. Tuensaajan on annettava sitoumus, jonka mukaan se ei myy laivaa ilman viranomaisten hyväksyntää.

III LUKU

Menettelyt

9. ILMOITUKSET

Avoimuuden varmistamiseksi kunkin sopimuspuolen on järjestelyn ja Kansainvälisen jälleenrakennus- ja kehityspankin (IBRD), Bernin unionin ja OECD:n luotonantajien ilmoituksia koskevan CRS-järjestelmän (Creditor Reporting System) määräysten lisäksi toimitettava vuosittain tietoja julkisia tukia koskevasta järjestelmästään sekä menetelmistään tämän alakohtaisen sopimuksen täytäntöönpanemiseksi, voimassa olevat järjestelmät mukaan luettuina.

10. TARKASTELU

a) Alakohtaista sopimusta tarkastellaan uudelleen vuosittain tai jonkin sopimuspuolen pyynnöstä laivanrakennusta käsittelevän OECD:n työryhmän toiminnan yhteydessä, ja järjestelyn sopimuspuolille laaditaan tästä kertomus.

b) Jotta voitaisiin parantaa järjestelyn ja tämän alakohtaisen sopimuksen keskinäistä johdonmukaisuutta ja ottaa huomioon laivanrakennusteollisuuden erityispiirteet, tämän alakohtaisen sopimuksen sopimuspuolet ja järjestelyn osallistujat ovat yhteydessä toisiinsa ja koordinoivat toimintaansa tarpeen mukaan.

c) Mikäli järjestelyn osallistujat päättävät muuttaa järjestelyä, tämän alakohtaisen sopimuksen osapuolet (sopimuspuolet) tarkastelevat kyseistä päätöstä ja sen merkitystä tälle alakohtaiselle sopimukselle. Tarkasteluvaiheen aikana ei järjestelyyn tehtyjä muutoksia sovelleta tähän alakohtaiseen sopimukseen. Jos sopimuspuolet voivat hyväksyä järjestelyyn tehtävät muutokset, ne ilmoittavat siitä kirjallisesti järjestelyn osallistujille. Jos sopimuspuolet eivät voi hyväksyä järjestelyyn tehtyjen muutosten soveltamista laivanrakennustoimintaan, niiden on ilmoitettava järjestelyn osallistujille vastustuksestaan ja neuvoteltava näiden kanssa asian ratkaisemiseksi. Mikäli ryhmien välillä ei saavuteta yhteisymmärrystä, noudatetaan sopimuspuolten kantaa muutosten soveltamisesta laivanrakennukseen.









Lisäys

Tulevaa työtä koskevat sitoumukset

Järjestelyä koskevan tulevan työn lisäksi tämän alakohtaisen sopimuksen sopimuspuolet sopivat, että ne

a) laativat viitteellisen luettelon aluksista, joita yleisesti pidetään kaupallisesti kannattamattomina, ottaen huomioon järjestelyssä esitetyt sidottua apua koskevat periaatteet.

b) tarkastelevat vähimmäistakuumaksujen viitearvoihin liittyviä järjestelyn sääntöjä niiden sisällyttämiseksi tähän alakohtaiseen sopimukseen.

c) keskustelevat asiaa koskevien kansainvälisten neuvottelujen kehittyessä siitä, olisiko mukaan otettava muita sääntöjä, jotka koskevat vähimmäiskorkoja, mukaan luettuina erityiset markkinaviitekorot ja vaihtuvat korot.

d) tarkastelevat järjestelyn hankerahoitusta koskevien määräysten sovellettavuutta tähän alakohtaiseen sopimukseen.

e) keskustelevat, voidaanko — pääoman ensimmäisen erän maksupäivämäärää, — keskimääräistä painotettua takaisinmaksuaikaa käyttää tämän alakohtaisen sopimuksen 5 artiklan takaisinmaksuprofiilin yhteydessä.









LIITE II

YDINVOIMALAITOKSIA KOSKEVA ALAKOHTAINEN SOPIMUS

I LUKU

Alakohtaisen sopimuksen soveltamisala

1. SOVELTAMISALA

a) Tässä alakohtaisessa sopimuksessa vahvistetaan määräykset, joita sovelletaan julkisesti tuettuihin vientiluottoihin, jotka koskevat 1) kokonaisten voimalaitosten tai niiden osien, mukaan luettuina kaikki näiden voimalaitosten rakentamisen ja käyttöönoton suoranaisesti edellyttämät osat, kalusto, materiaalit ja palvelut, myös henkilöstön kouluttaminen, vientiä; 2) nykyisten ydinvoimalaitosten nykyaikaistamista tapauksissa, joissa nykyaikaistamistyön kokonaisarvo on vähintään 80 miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja voimalaitoksen käyttöiän odotetaan pitenevän vähintään myönnettävän takaisinmaksuajan verran. Jos jompikumpi näistä ehdoista ei täyty, sovelletaan järjestelyn ehtoja; 3) ydinpolttoaineen ja rikastamispalvelujen toimittamista; 4) polttoaineen jälleenkäsittelyn tarjoamista.

b) Tätä alakohtaista sopimusta ei sovelleta 1) sellaisiin ydinvoimalaitoksen rajojen ulkopuolisiin tavaroihin ja palveluihin, joista ostaja on yleensä vastuussa ja joihin liittyy erityisesti maanmuokkaukseen, teiden rakentamiseen, työmaa-asuntoloihin, voimalinjoihin, kytkentäkenttiin ( 18 ) ja vesihuoltoon liittyviä kustannuksia sekä kustannuksia, jotka johtuvat ostajan maan virallisista hyväksymismenettelyistä (kuten työmaaluvista, rakennusluvista ja polttoaineen latausluvista); 2) ala-asemiin, muuntajiin ja voimalinjoihin, jotka sijaitsevat ydinvoimalaitoksen ulkopuolella; 3) ydinvoimalaitoksen käytöstä poistamista koskevaan julkiseen tukeen.

II LUKU

Vientiluottoja ja kauppaan liittyvää apua koskevat määräykset

2. ENIMMÄISTAKAISINMAKSUAJAT

a) 1 artiklan a kohdan 1 ja 2 alakohdan määräyksiin sisältyvien tavaroiden ja palvelujen enimmäistakaisinmaksuaika on 18 vuotta.

b) Ensimmäisen polttoainelatauksen enimmäistakaisinmaksuaika on neljä vuotta toimituspäivästä. Myöhempien ydinpolttoainelatausten takaisinmaksuaika saa olla enintään kaksi kuukautta toimituspäivästä.

c) Käytetyn polttoaineen hävittämistä koskeva enimmäistakaisinmaksuaika on kaksi vuotta.

d) Rikastamista ja käytetyn polttoaineen jälleenkäsittelyä koskeva enimmäistakaisinmaksuaika on kaksi vuotta.

3. PÄÄOMAN TAKAISINMAKSU JA KORON MAKSAMINEN

a) Sopimuspuolet noudattavat alla 1 ja 2 alakohdassa täsmennettyä pääoman takaisinmaksuprofiilia ja korkojen maksutapaa: 1) Pääoma maksetaan takaisin samansuuruisina erinä. 2) Samanaikaisesti tapahtuva pääoman takaisinmaksu ja korkojen maksu suoritetaan samansuuruisina erinä.

b) Pääomaa on lyhennettävä ja korkoa on maksettava vähintään joka kuudes kuukausi, ja ensimmäinen erä maksetaan viimeistään kuuden kuukauden kuluttua luoton alkamisajankohdasta.

c) Poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa tämän alakohtaisen sopimuksen 1 artiklan a kohdan 1 ja 2 alakohdassa mainittuja tavaroita ja palveluja voidaan myöntää muillakin kuin edellä a ja b kohdassa vahvistetuilla ehdoilla. Tällaisen tuen on perustuttava siihen, ettei se ajankohta, jolloin velallinen saa varat käyttöönsä, ole tasapainossa puolivuosittaiseen tasaeräiseen takaisinmaksuaikatauluun perustuvan velanhoitoprofiilin kanssa, ja sen yhteydessä on noudatettava seuraavia ehtoja: 1) Enimmäistakaisinmaksuaika on 15 vuotta. 2) Mikään yksittäinen pääoman takaisinmaksuerä tai kuuden kuukauden sisällä tapahtuva sarja takaisinmaksuja ei saa ylittää 25:tä prosenttia luoton pääomasta. 3) Pääomaa on maksettava takaisin vähintään joka kahdestoista kuukausi. Ensimmäinen takaisinmaksuerä on suoritettava viimeistään 12 kuukauden kuluttua luoton alkamisajankohdasta, ja tuolloin on luoton pääomasta oltava maksettuna takaisin vähintään 2 prosenttia. 4) Korkoa on maksettava vähintään joka kahdestoista kuukausi, ja ensimmäinen erä maksetaan viimeistään kuuden kuukauden kuluttua luoton alkamisajankohdasta. 5) Keskimääräinen painotettu takaisinmaksuaika ei saa ylittää yhdeksää vuotta.

d) Luoton alkamisajankohdan jälkeen erääntyvää korkoa ei saa pääomittaa.

4. MARKKINAVIITEKORKOJEN MÄÄRITTÄMINEN

Tämän alakohtaisen sopimuksen mukaisesti myönnettävään julkiseen rahoitustukeen sovellettavat markkinaviitekorot määritetään seuraavien peruskorkojen ja marginaalien perusteella:







Takaisinmaksuaika (vuotta) Uudet ydinvoimalaitokset (1) Kaikki muut sopimukset (2) Peruskorko (valtion joukkovelkakirjat) Marginaali (perus-pistettä) Peruskorko (valtion joukkovelkakirjat) Marginaali (perus-pistettä) < 11 Järjestelyn 20 kohdan mukainen asianomainen markkinaviitekorko 11–12 7 vuotta 100 7 vuotta 100 13 8 vuotta 120 7 vuotta 120 14 9 vuotta 120 8 vuotta 120 15 9 vuotta 120 8 vuotta 120 16 10 vuotta 125 9 vuotta 120 17 10 vuotta 130 9 vuotta 120 18 10 vuotta 130 10 vuotta 120 (1) Ks. 1 artiklan a kohdan 1 alakohta. (2) Ks. 1 artiklan a kohdan 2–4 alakohta.

5. SOVELTUVAT VALUUTAT

Julkiseen rahoitustukeen soveltuvien valuuttojen on oltava täysin muunnettavia ja niistä on oltava saatavilla tiedot, joiden perusteella voidaan määrittää edellä 4 artiklassa mainitut vähimmäiskorot, ja järjestelyn 20 artiklaa sovellettaessa takaisinmaksuaika on alle 11 vuotta.

6. YDINPOLTTOAINETTA JA YDINPOLTTOAINEESEEN LIITTYVIÄ PALVELUJA KOSKEVA JULKINEN TUKI

Sopimuspuolet eivät saa tarjota ydinpolttoainetta tai palveluja ilmaiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan määräysten soveltamista.

7. TUKI

Sopimusp