1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/49/ETY,
annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992,
muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta
(kolmas vahinkovakuutusdirektiivi)
(EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Euroopan parlamentin ja Neuvoston direktiivi 95/26/EY, annettu 29
päivänä kesäkuuta 1995L 168 7 18.7.1995
►M2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/64/EY, annettu 7
päivänä marraskuuta 2000L 290 27 17.11.2000
►M3 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/87/EY, annettu 16
päivänä joulukuuta 2002L 35 1 11.2.2003
Oikaistu:
►C1 Oikaisu, EYVL L 311, 14.11.1997, s. 42 (92/49/ETY)
Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä
tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1)ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/49/ETY,
annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992,
muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekädirektiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (kolmas
vahinkovakuutusdirektiivi)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan sekä 66 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
(1) on tarpeen toteuttaa muun ensivakuutuksen kuin henkivakuu-
tuksen alalla sisämarkkinat niin hyvin sijoittautumisvapaudenkuin palvelujen tarjoamisen vapauden kannalta, jotta helpotettai-
siin niiden vakuutusyritysten, joiden kotipaikka on yhteisössä,
sitoumusten tekemistä yhteisön alueella,
(2) muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 22
päivänä kesäkuuta 1988 annettu toinen neuvoston direktiivi 88/357/ETY, jossa vahvistetaan säännökset, joiden tarkoituksena onhelpottaa palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta harjoitta-mista, ja
jolla muutetaan direktiiviä 73/239/ETY (
4), on jo vaikuttanut
huomattavasti sisämarkkinoiden toteuttamiseen muun ensivakuu-
tuksen kuin henkivakuutuksen alalla antamalla
vakuutuksenottajille, jotka asemansa, kokonsa tai vakuutettavienriskien luonteen vuoksi eivät tarvitse erityistä suojaa siinä jäsen-valtiossa, jossa riski sijaitsee, täydellisen vapauden hyötyämahdollisimman laajoista vakuutusmarkkinoista,
(3) direktiivi 88/357/ETY on sen vuoksi tärkeä vaihe kansallistenmarkkinoiden lähentymisessä yhtenäismarkkinoiksi, ja tätävaihetta on täydennettävä muilla yhteisön keinoilla, jotta kaikkivakuutuksenottajat, asemastaan, koostaan tai vakuutettavien
riskien luonteesta riippumatta voivat kääntyä minkä tahansa
vakuutuksenantajan puoleen, jonka kotipaikka on yhteisössä jajoka harjoittaa liiketoimintaa siellä sijoittautumisvapauden taipalvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, samalla kun heilletaataan riittävä suoja,
(4) tämä direktiivi on osa jo voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä,jonka muodostavat erityisesti muun ensivakuutusliikkeen kuinhenkivakuutusliikkeen aloittamista koskevien lakien, asetustenja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänäheinäkuuta 1973 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 73/
239/ETY (
5) ja vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoi-
duista tilinpäätöksistä 19 päivänä joulukuuta 1991 annettuneuvoston direktiivi 91/674/ETY (
6),1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 2
(1) EYVL N:o C 244, 28.9.1990, s. 28 ja
EYVL N:o C 93, 13.4.1992, s. 1
(2) EYVL N:o C 67, 16.3.1992, s. 98 ja
EYVL N:o C 150, 15.6.1992
(3) EYVL N:o C 102, 18.4.1991, s. 7
(4) EYVL N:o L 172, 4.7.1988, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 90/618/ETY (EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s. 44).
(5) EYVL N:o L 228, 16.8.1973, s. 3, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 90/618/ETY (EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s. 44).
(6) EYVL N:o L 374, 31.12.1991, s. 7
▼B
(5) valittuun lähestymistapaan kuuluu toteuttaa sellainen yhteenso-
vittaminen, joka on olennainen, välttämätön ja riittävä
toimilupien ja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien keski-näisen tunnustamisen aikaansaamiseksi siten, että voidaanmyöntää yksi koko yhteisössä voimassa oleva toimilupa ja ettävoidaan soveltaa kotijäsenvaltion suorittaman valvonnan periaa-tetta,
(6) tämän vuoksi tästä lähtien vaaditaan yksi virallinen toimilupa
vakuutusliikkeen aloittamiseksi ja harjoittamiseksi, jonka antavat
sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa vakuutusyri-tyksellä on kotipaikka; tämän toimiluvan perusteella yritykselläon lupa harjoittaa liiketoimintaansa koko yhteisössä joko sijoit-tautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapaudenperusteella; jäsenvaltio, jossa sivukonttori sijaitsee tai jossa
palveluja tarjotaan, ei enää voi vaatia uutta toimilupaa vakuutu-
syrityksiltä, jotka haluavat harjoittaa vakuutusliiketoimintaansaja jotka ovat jo saaneet toimiluvan kotijäsenvaltiossaan; ontarpeen tämän huomioon ottamiseksi ja tämän mukaisestimuuttaa direktiivit 73/239/ETY ja 88/357/ETY,
(7) kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on tästä lähtienvastuu vakuutusyrityksen talouden vakauden valvonnasta erityi-
sesti, kun on kyse niiden vakavaraisuudesta, riittävän
vakuutusteknisen vastuuvelan muodostamisesta, sekä tämänvastuuvelan kattaminen toisiaan vastaavilla varoilla,
(8) tämän direktiivin tietyissä säännöksissä määritetään vähimmäis-vaatimukset; kotijäsenvaltio voi säätää ankarampia säännöksiäniitä vakuutusyrityksiä varten, joille ovat antaneet toimiluvan
sen toimivaltaiset viranomaiset,
(9) jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava tarpeel-liset valvontakeinot sen varmistamiseksi, että vakuutusyritysten
liiketoiminta on järjestäytynyttä koko yhteisössä, perustuupaliiketoiminta sijoittautumisvapauteen tai palvelujen tarjoamisenvapauteen; niiden on voitava erityisesti toteuttaa aiheellisiasuojatoimenpiteitä tai määrätä seuraamuksia, joiden tarkoituk-
sena on estää vakuutusliikkeen valvontaa koskevien määräysten
mahdollinen noudattamatta jättäminen tai rikkominen,
(10) sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja, ja jokamerkitsee mahdollisuutta kaiken muun vakuutusliikkeen kuinhenkivakuutusliikkeen aloittamiseen koko yhteisössä ja senvuoksi jokaiselle asianmukaisen toimiluvan omaavalle vakuutuk-senantajalle mahdollisuutta kattaa mitä tahansa direktiivin 73/
239/ETY liitteessä tarkoitettuja riskejä; tätä varten on tarpeen
poistaa kaikki tiettyjen laitosten tietyissä jäsenvaltioissa olevat,tiettyjen riskien kattamista koskevat monopolit,
(11) on tarpeen mukauttaa vakuutuskannan luovutusta koskevatsäännökset tässä direktiivissä luodun yhden toimiluvan järjes-telmän mukaisiksi,
(12) jäsenvaltioissa on jo toteutettu direktiivillä 91/674/ETY sell-aisten vakuutusteknisen vastuuvelan perustamista koskevien
säännösten olennainen yhteensovittaminen, jotka vakuutuksenan-
tajien on muodostettava sitoumuksiensa kattamiseksi, ja tämäyhteensovittaminen mahdollistaa vastuuvelan vastavuoroisentunnustamisen,
(13) on tarpeen yhteensovittaa vakuutusteknisen vastuuvelan kattami-seksi käytettävien varojen hajauttamista, sijaintia ja vastaavuuttakoskevat säännökset jäsenvaltioiden säännösten vastavuoroisen
tunnustamisen helpottamiseksi; tässä yhteensovittamisessa on
otettava huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopi-muksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24 päivänä kesäkuuta1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/361/ETY (
1) annetut
pääomanliikkeiden vapauttamista koskevat toimenpiteet, sekäyhteisön kehittyminen kohti talous- ja rahaliiton toteuttamista,1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 3
(1) EYVL N:o L 178, 8.7.1988, s. 5
▼B
(14) kotijäsenvaltio ei kuitenkaan voi vaatia vakuutusyrityksiä sijoit-
tamaan vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavia varoja tiettyihin
varojen luokkiin, koska tällaiset vaatimukset eivät sovi yhteendirektiivissä 88/361/ETY säädetyn pääomanliikkeiden vapautta-mista koskevien toimenpiteiden kanssa,
(15) kunnes on annettu sijoituspalveluja koskeva direktiivi, jollayhteensovitetaan muun muassa säänneltyjen markkinoidenmääritelmä, on tarpeen antaa tälle käsitteelle tätä direktiiviävarten väliaikainen yhteisössä yhteensovitetun määritelmää
kuvaava määritelmä, jolla annetaan markkinoiden kotijäsenval-
tiolle se vastuu, joka tällä direktiivillä annetaan väliaikaisestivakuutusyrityksen kotijäsenvaltiolle, edellä sanotun kuitenkaanrajoittamatta myöhempää yhteensovittamista,
(16) on tarpeen täydentää luetteloa eristä, joista direktiivissä 73/239/ETY vaadittu solvenssimarginaali voi koostua uusien rahoitusvä-lineiden huomioon ottamiseksi ja eräille rahoituslaitoksille
myönnetyt helpotukset omien rahastojen muodostamiseen,
(17) yhtenäisillä vakuutusmarkkinoilla on suotavaa myöntää niillevakuutuksenottajille, jotka asemansa, kokonsa tai vakuutettujen
riskien luonteen vuoksi eivät tarvitse erityistä suojaa siinä jäsen-valtiossa, jossa riski sijaitsee, täydellinen vapaus valitavakuutussopimuksiinsa sovellettava lainsäädäntö,
(18) vakuutussopimuksia koskevan lainsäädännön yhteensovittaminenei ole vakuutusalan sisämarkkinoiden toteuttamisen ennakkoehto;sen vuoksi jäsenvaltioille annettu mahdollisuus soveltaa omaalainsäädäntöään niihin vakuutussopimuksiin, jotka kattavat jäsen-
valtion omalla alueella sijaitsevia riskejä, on sellainen, että se
suo riittävän suojan sitä tarvitseville vakuutuksenottajille,
(19) sisämarkkinoilla on vakuutuksenottajan edun mukaista, ettähänen saatavillaan on yhteisössä tarjottavien vakuutushyödyk-keiden kaikkein laajin valikoima, jotta hän voi valita omiintarpeisiinsa parhaiten soveltuvan tuotteen; jäsenvaltion, jonkaalueella riski sijaitsee, tehtävänä on huolehtia, ettei sen alueellaole mitään estettä pitää kaupan yhteisössä tarjottavia vakuutush-
yödykkeitä sikäli kuin ne eivät ole ristiriidassa sen jäsenvaltion,
jonka alueella riski sijaitsee, voimassa olevan yleistä etuakoskevan lainsäädännön kanssa, ja sikäli kuin kotijäsenvaltionsäännökset eivät suojaa yleistä etua edellyttäen, että säännöksiäon sovellettava rajoituksitta kaikkiin tässä jäsenvaltiossa toimi-
viin yrityksiin ja että ne ovat objektiivisesti tarpeellisia ja
tavoitteeseen suhteutettuja,
(20) jäsenvaltioiden on pystyttävä huolehtimaan, että vakuutushyö-dykkeet ja sopimusasiakirjat, joita jäsenvaltioiden alueellasijaitsevien riskien kattamiseksi käytetään sijoittautumisvapaudentai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ovat sovelletta-vien yleistä etua koskevien erityisten säännösten mukaisia;käytettävät valvontajärjestelmät on mukautettava sisämarkki-
noiden vaatimuksiin, mutta ne eivät saa olla vakuutusliikkeen
harjoittamisen ennakkoedellytys; tässä lähtökohdasta tarkastel-tuna vakuutusehtojen ennakkohyväksyntäjärjestelmät eivät oleperusteltuja; sen vuoksi on suotavaa luoda muita sisämarkki-noiden vaatimuksiin paremmin sopivia järjestelmiä, jotka
sallivat kullekin jäsenvaltiolle mahdollisuuden taata vakuutukse-
nottajille keskeisen suojan,
(21) on suotavaa, että vakuutusyritys ilmoittaa vakuutuksenottajalle,kun on kyse luonnollisesta henkilöstä, sopimukseen sovelletta-vasta laista ja vakuutuksenottajien sopimusta koskevienvalitusten tutkimista koskevista määräyksistä,
(22) tietyissä jäsenvaltioissa yksityinen tai vapaaehtoinen sairausva-kuutus korvaa osittain tai kokonaan sosiaaliturvajärjestelmänantaman sairausvakuutussuojan,
(23) sairausvakuutussopimusten luonne ja yhteiskunnalliset seurauksetluovat perusteet sille, että sen jäsenvaltion toimivaltaiset virano-maiset, jonka alueella riski sijaitsee, vaativat sopimusten yleisten1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 4
▼B
ja erityisten ehtojen järjestelmällistä ilmoittamista sen varmista-
miseksi, että nämä korvaavat osittain tai kokonaansosiaaliturvajärjestelmän antaman sairausvakuutussuojan; tämä
tarkastaminen ei saa olla tuotteiden markkinoille saattamisen
ennakkoedellytys; sairausvakuutuksen erityisluonne, silloin kunsairausvakuutus korvaa osittain tai kokonaan sosiaaliturvajärjes-telmän antaman sairausvakuutussuojan, erottaa sen muistavahinko- ja henkivakuutuksen luokista siltä osin kuin on tarpeen
taata, että vakuutuksenottajilla on iästään tai vakuutuskelpoisuu-
destaan riippumatta todelliset mahdollisuudet saada yksityinentai vapaaehtoinen sairausvakuutus,
(24) tietyt jäsenvaltiot on antaneet tätä varten erityisiä säännöksiä;yleisen edun mukaista on, että on mahdollista antaa tai pitäävoimassa tällaisia säännöksiä siltä osin kuin ne eivät perusteetto-
masti rajoita sijoittautumisvapautta tai palvelujen tarjoamisen
vapautta edellyttäen, että näitä säännöksiä on sovellettavayhtäläisesti riippumatta yrityksen kotivaltiosta; kyseistensäännösten luonne saattaa vaihdella niitä antavan jäsenvaltiontilanteen mukaisesti; näissä säännöksissä voidaan määrätä
esteettömästä liittymismahdollisuudesta, yhtenäisistä maksuista
vakuutusmuodon ja vakuutusturvan elinikäisen keston mukai-sesti; tämä tavoite voidaan myös saavuttaa vaatimalla, että neyritykset, jotka tarjoavat yksityistä tai vapaaehtoista sairausva-kuutusta, tarjoavat lakisääteisiä sosiaaliturvajärjestelmiänoudattavia saman suojan antavia vakiomuotoisia vakuutuksia,
joiden maksu on enintään säädetty enimmäismäärä, ja osallis-
tuvat tappiontasausjärjestelmiin; lisäksi voidaan vielä vaatia,että yksityisen tai vapaaehtoisen sairausvakuutuksen vakuutuste-kniset perusteet ovat samanlaiset kuin henkivakuutuksenperusteet,
(25) direktiivillä 73/239/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna tällä direktiivillä, toteutetun yhteensovittamisen vuoksi ei
Saksan liittotasavallalle kyseisen direktiivin 7 artiklan 2 kohdanc alakohdan mukaan myönnetty mahdollisuus kieltää sairausva-kuutuksen ja muiden vakuutusluokkien samanaikainenharjoittaminen ole enää perusteltu ja se on sen vuoksi kumottava,
(26) jäsenvaltiot voivat vaatia niiden alueella lakisääteistä työtapatur-mavakuutusta tarjoavalta, omalla vastuullaan liiketointaharjoittavalta vakuutusyritykseltä, että ne noudattavat näidenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä tämän vakuutuksenosalta säädettyjä erityisiä säännöksiä; tätä vaatimusta ei kuiten-kaan voida soveltaa talouden valvontaa koskeviin määräyksiin,
jotka kuuluvat yksinomaan kotijäsenvaltion toimivaltaan,
(27) sijoittautumisvapauden käyttäminen edellyttää pysyvää läsnäoloa
siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee; vakuutettujen javahingonkärsineiden erityisten etujen huomioon ottaminenliikennevakuutuksessa vaatii, että jäsenvaltiossa, jossa sivukont-tori sijaitsee, on riittävät järjestelmät kaiken tarpeellisen tähän
riskiin liittyvän, korvausvaatimusta koskevan tiedon keräämi-
seksi sekä riittävä toimivalta edustaa yritystä sellaisiavahingonkärsineitä kohtaan, jotka voivat vaatia korvausta, sisäl-lyttäen siihen toimivalta maksaa tämä korvaus ja edustaayritystä tai huolehtia tarvittaessa tällaisen edustuksen järjestämi-
sestä käsiteltäessä korvausvaateita kyseisen jäsenvaltion
tuomioistuimissa ja toimivaltaisissa viranomaisissa,
(28) sisämarkkinoilla yksikään jäsenvaltio ei saa enää kieltää harjoit-tamasta alueellaan vakuutusliikettä samanai kaisesti sekäsijoittautumisvapauden että palvelujen tarjoamisen vapaudenperusteella; sen vuoksi on suotavaa kumota direktiivillä 88/357/
ETY jäsenvaltioille annettu tätä koskeva mahdollisuus,
(29) on suotavaa säätää seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan
silloin kun vakuutusyritys ei noudata siihen sovellettavia yleistäetua koskevia säännöksiä jäsenvaltiossa, jossa riski sijaitsee,
(30) tietyissä jäsenvaltioissa vakuutusliikkeeseen ei kohdistuminkäänlaista välillistä verotusta, kun taas useimmissa jäsenval-1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 5
▼B
tioissa sovelletaan erityisiä veroja ja muunlaisia maksuja mukaan
lukien korvaustoimielimille suoritettavat lisämaksut; verojen jamaksujen rakenne ja taso eroavat merkittävästi tällaisia veroja
ja maksuja soveltavissa jäsenvaltioissa; on suotavaa välttää, että
olemassa olevat erot johtavat vakuutuspalvelujen osalta jäsenval-tioiden välisen kilpailun vääristymiseen; jollei myöhemmästäyhteensovittamisesta muuta johdu, jäsenvaltion, jossa riskisijaitsee, säätämän verojärjestelmän ja muiden maksumuotojen
soveltaminen on luonteeltaan sellaista, että se korjaa tämän
epäkohdan ja jäsenvaltioiden tehtävänä on antaa yksityiskoh-taiset määräykset näiden verojen ja maksujen kannonturvaamiseksi,
(31) saattaa olla tarpeen mukauttaa teknisesti tässä direktiivissä oleviayksityiskohtaisia säännöksiä tietyin määräajoin vakuutusalankehittymisen huomioon ottamiseksi; komissio toteuttaa tarvit-taessa tällaiset mukautukset perustamissopimuksen määräyksissäsille annettua täytäntöönpanovaltaa käyttäen kuultuaan direktii-villä 91/675/ETY (
1) perustettua vakuutuskomiteaa,
(32) on tarpeen antaa erityisiä säännöksiä sen varmistamiseksi, ettätämän direktiivin täytäntöönpanohetkellä voimassa olevastasäädösjärjestelmästä siirryttiin tämän direktiivin mukaiseensäädösjärjestelmään; näiden säännösten tarkoituksena on välttää
jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten työmäärän lisäänty-
minen, ja
(33) perustamissopimuksen 8 c artiklan mukaisesti on suotavaa, ettätiettyjen eri kehitysvaiheissa olevien kansantalouksien ponnis-telut otetaan huomioon; sen vuoksi on tarpeen myöntää tietyille
jäsenvaltiolle siirtymäjärjestelyt tämän direktiivin soveltamiseksi
asteittain,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
MÄÄRITELMÄT JA SOVELTAMISALA
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”vakuutusyrityksellä” jokaista yritystä, joka on saanut hallinnollisen
toimiluvan direktiivin 73/239/ETY 6 artiklan mukaisesti,
b) ”sivukonttorilla” jokaista vakuutusyrityksen toimistoa tai sivukont-
toria ottaen huomioon direktiivin 88/357/ETY 3 artikla,
c) ”kotijäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, jossa riskiä kattavan vakuutusyri-
tyksen kotipaikka sijaitsee,
d) ”jäsenvaltiolla, jossa sivukonttori sijaitsee” jäsenvaltiota, jossa riskiä
kattava sivukonttori sijaitsee,
e) ”jäsenvaltiolla, jossa palveluja tarjotaan” jäsenvaltiota, jossa riski
sijaitsee direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan mukaisesti,
kun riskin kattaa toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva vakuutusyritys taisivukonttori,
f) ”määräämisvallalla” direktiivin 83/349/ETY (
2) 1 artiklan mukaisesti
säädettyä emoyrityksen ja tytäryrityksen välistä yhteyttä tai saman-
laista luonnollisen tai oikeushenkilön ja yrityksen välistä yhteyttä,
g) ”määräomistusyhteydellä” yrityksestä suoraan tai välillisesti omis-
tettua osuutta, joka on vähintään 10 prosenttia yrityksen pääomastatai äänioikeudesta taikka muuta mahdollisuutta vaikuttaa huomatta-vasti sen yrityksen johtamiseen, jossa omistusyhteys on.
Tämän määritelmän sekä 15 artiklassa tarkoitettujen muiden omistu-
syhteyden tasojen soveltamiseksi, tämän direktiivin 8 ja 151992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 6
(1) EYVL N:o L 374, 31.12.1991, s. 32
(2) EYVL N:o L 193, 18.7.1983, s. 1
▼B
artiklassa, otetaan huomioon direktiivin 88/627/ETY (1) 7 artiklassa
tarkoitettu äänioikeus,
h) ”emoyrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mukaista
emoyritystä,
i) ”tytäryrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mukaista
tytäryritystä; jokainen tytäryrityksen tytäryritys katsotaan myös senyrityksen tytäryritykseksi, joka on näiden yritysten johdossa olevaemoyritys,
j) ”säännellyillä markkinoilla” rahoitusmarkkinoita, joita yrityksen
kotijäsenvaltiossa pidetään säänneltyinä markkinoina, kunnes ne on
määritelty sijoituspalveluista annettavassa direktiivissä, ja joille onominaista:
— säännöllinen toiminta,
ja
— se, että asianomaisten viranomaisten antamissa tai hyväksymissä
säännöksissä määritellään markkinoiden toiminnan edellytykset,markkinoille pääsyn edellytykset sekä sovellettaessa arvopa-
perien viralliselle pörssilistalle ottamista koskevien vaatimusten
yhteensovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annettua direk-tiiviä (79/279/ETY) (
2), tässä direktiivissä vahvistetut listalle
ottamista koskevat edellytykset ja kun mainittua direktiiviä eisovelleta, edellytykset, jotka näiden rahoitusvälineiden on
täytettävä, jotta niillä voidaan tehokkaasti käydä kauppaa mark-
kinoilla.
Tässä direktiivissä tarkoitetut säännellyt markkinat voivat sijaita
jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa. Jälkimmäisessä tapauksessayrityksen kotijäsenvaltion on hyväksyttävä markkinat ja markki-noiden on täytettävä vastaavat vaatimukset. Rahoitusvälineiden,
joilla käydään kauppaa näillä markkinoilla, on oltava laadultaan
vastaavia niiden välineiden kanssa, joilla käydään kauppaa kyseisenjäsenvaltion yksillä tai useammilla säännellyillä markkinoilla,
k) ”toimivaltaisilla viranomaisilla” kansallisia viranomaisia, joilla lain
tai asetuksen perusteella on toimivalta valvoa vakuutusyrityksiä,
l) ”läheisillä sidoksilla” tilannetta, jossa kahden tai useamman luon-
nollisen henkilön tai oikeushenkilön välillä on sidossuhde:
a) omistusyhteyden kautta, eli että yrityksestä suoraan tai välillisesti
määräysvallan kautta pidetään hallussa vähintään 20 prosenttia
yrityksen äänivallasta tai pääomasta; tai
b) määräysvallan kautta, eli kaikissa direktiivin 83/349/ETY (
3)1
artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa emoyrityksenja tytäryhtiön välisen sidoksen kautta taikka samanluonteisenminkä tahansa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön jayrityksen välisen sidoksen kautta; myös tytäryrityksen tytäryritys
katsotaan näiden yritysten johdossa toimivan emoyrityksen
tytäryritykseksi.
Tilanteiden, joissa kaksi luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai
useampi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on määräysvallankautta pysyvästi sidoksissa yhteen ja samaan henkilöön, katsotaanmyös muodostavan läheisen sidoksen tällaisten henkilöiden välille.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan direktiivin 73/239/ETY 1 artiklassa
tarkoitettuihin vakuutuksiin ja yrityksiin.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 7
(1) EYVL N:o L 348, 17.12.1988, s. 62
(2) EYVL N:o L 66, 13.3.1979, s. 21, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 82/148/ETY (EYVL N:o L 62, 5.3.1982, s. 22).
(3) EYVL N:o L 193, 18.7.1993, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 90/605/ETY (EYVL N:o L 317, 16.1.1990, s. 60)▼M1
▼B
▼B
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta vakuutuksiin tai tapahtumiin eikä
yrityksiin tai laitoksiin, joihin ei sovelleta direktiiviä 73/239/ETY,eikä kyseisen direktiivin 4 artiklassa tarkoitettuihin toimielimiin.
3 artikla
Sen estämättä, mitä 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on
annettava määräyksiä, jotta tiettyjen vakuutusluokkien liiketoiminnan
aloittamista koskevat monopolit, jotka on myönnetty niiden alueille
sijoittuneille direktiivin 73/239/ETY 4 artiklassa tarkoitetuille toimieli-mille, poistetaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1994.
II OSASTO
VAKUUTUSLIIKKEEN ALOITTAMINEN
4 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 6 artikla seuraavasti:
”6 artikla
Ensivakuutusliikkeen aloittamiseen on oltava ennalta myönnetty
virallinen toimilupa.
Tällaista toimilupaa on haettava kotijäsenvaltion toimivaltaisilta
viranomaisilta:
a) yrityksen, joka perustaa kotipaikkansa tämän jäsenvaltion
alueelle, ja
b) yrityksen, joka saatuaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun
toimiluvan laajentaa liiketoimintaansa kokonaiseen vakuutus-
luokkaan tai muihin vakuutusluokkiin.”
5 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 7 artikla seuraavasti:
”7 artikla
1. Toimilupa on voimassa koko yhteisössä. Sillä sallitaan
yrityksen harjoittaa liiketoimintaa yhteisössä joko sijoittautumisva-pauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
2. Toimilupa myönnetään tiettyä vakuutusluokkaa varten. Se
kattaa koko luokan, jollei hakija halua kattaa kuin osan kyseiseen
luokkaan kuuluvista liitteessä olevassa A kohdassa luetelluista
riskeistä.
Kuitenkin:
a) jäsenvaltiot voivat myöntää liitteessä olevassa B kohdassa
lueteltujen vakuutusluokkien ryhmille toimiluvan liittäen siihenmainitussa kohdassa määritellyn vastaavan nimikkeen, ja
b) yhtä vakuutusluokkaa tai -luokkien ryhmää varten myönnetty
toimilupa kattaa myös toiseen vakuutusluokkaan sisältyvätliitännäisriskit, jos liitteessä olevassa C kohdassa säädetyt edel-lytykset täyttyvät.”
6 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 8 artikla seuraavasti:
”8 artikla
1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritykset, jotka
hakevat toimilupaa:
a) ovat yhtiömuodoltaan jokin seuraavista:
— Belgian kuningaskunnassa: ’société anonyme — naamloze
vennootschap’, ’société en commandite par actions —commanditaire vennootschap op aandelen’, ’associationd'assurance mutuelle — onderlinge verzekeringsvereniging’,’société coopérative — cooperatieve vennootschap’,1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 8
▼B
— Tanskan kuningaskunnassa: ’aktieselskaber’, ’gensidige sels-
kaber’,
— Saksan liittotasavallassa: ’Aktiengesellschaft’, ’Versicher-
ungsverein auf Gegenseitigkeit’, ’Öffentlichrechtliches
Wettbewerbsversicherungsunternehmen’,
— Ranskan tasavallassa: ’société anonyme’, ’société d'assurance
mutuelle’, ’institution de prévoyance régie par le code de lasécurité sociale’, ’institution de prévoyance régie par le coderural’ ja ’mutuelles régies par le code de la mutualité’,
— Irlannissa: ’incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited’,
— Italian tasavallassa: ’società per azioni’, ’società coopera-
tiva’, ’mutua di assicurazione’,
— Luxemburgin suurherttuakunnassa: ’société anonyme’,
’société en commandite par actions’, ’association d'assur-
ances mutuelles’, ’société coopérative’,
— Alankomaiden kuningaskunnassa: ’naamloze vennootschap’,
’onderlinge waarborgmaatschappij’,
— Yhdistyneessä kuningaskunnassa: ’incorporated companies
limited by shares or by guarantee or unlimited’, ’societiesregistered under the Industrial and Provident SocietiesActs’, ’Societies registered under the Friendly SocietiesActs’, vakuutuksenantajat, jotka toimivat nimellä ’Lloyd's’,
— Helleenien tasavallassa: ’ ανώνυµη εταιρεία,
Αλληλασφαλιστικός συνεταιρισµός ’,
— Espanjan kuningaskunnassa: ’sociedad anónima’, ’sociedad
mutua’, ’sociedad cooperativa’, ja
— Portugalin tasavallassa: ’sociedade anónima’, ’mútua de
seguros’.
Vakuutusyritys voi myös olla yhtiömuodoltaan Eurooppayhtiö
silloin, kun sellainen on perustettu.
Lisäksi jäsenvaltiot voivat tarvittaessa perustaa julkisoikeudel-
lisia yrityksiä, sikäli kuin niiden toimielimien tavoitteena onharjoittaa vakuutusliikettä vastaavilla edellytyksillä kuin yksityi-
soikeudelliset yritykset,
b) rajoittavat liiketoimintansa vakuutusliikkeeseen ja siitä
välittömästi johtuvaan liiketoimintaan lukuun ottamatta muita
kaupallisia liiketoimia,
c) esittävät 9 artiklan mukaisen toimintasuunnitelman,
d) omistavat 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähimmäistakuura-
haston, ja
e) ovat sellaisten henkilöiden tosiasiallisesti johtamia, jotka
täyttävät hyvää mainetta, ammattipätevyyttä tai -kokemusta
koskevat edellytykset.
2. Yrityksen, joka hakee toimilupaa laajentaakseen liiketoimin-
taansa muihin vakuutusluokkiin tai laajentaakseen toimiluvan
koskemaan ainoastaan osaa yhteen vakuutusluokkaan sisältyvistä
riskeistä, on esitettävä 9 artiklan mukainen toimintasuunnitelma.
Lisäksi sen on esitettävä todisteet siitä, että sillä on 16 artiklassa
säädetty solvenssimarginaali ja, jos 17 artiklan 2 kohdassa muiden
vakuutusluokkien osalta edellytetään edellistä suurempaa vähim-mäistakuurahastoa, että sillä on tämä vähimmäismäärä.
3. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita pitämästä edelleen
voimassa tai antamasta lakeja, asetuksia tai hallinnollisia
määräyksiä, joissa säädetään perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksenhyväksymistä ja kaikkien muiden tavanomaiselle valvonnalletarpeellisten asiakirjojen toimittamista.
Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa antaa määräyksiä, joissa vaaditaan
niiden vakuutuskirjaa, maksuperusteita sekä lomakkeita ja muitapainettuja asiakirjoja koskevia yleisten ja erityisten edellytystenhyväksymistä ennalta tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joitayritys aikoo käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 9
▼B
Jäsenvaltiot eivät saa jatkaa eivätkä esittää ehdotettavien maksun-
korotuksien ennalta tiedoksiantamis- tai hyväksymismenettelyämuutoin kuin osana yleistä hintavalvontajärjestelmää.
Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita tarkastamasta liitteessä
olevassa A kohdassa mainittua vakuutusluokkaa 18 varten toimi-lupaa hakevien tai sen saaneiden yritysten sellaisia suoria taivälillisiä henkilöstö- ja kalustovoimavaroja mukaan lukien lääketie-teellisen henkilökunnan pätevyys ja kaluston laatu, jotka yrityksellä
on oltava käytettävissään tätä vakuutusluokkaa koskevien sitou-
musten täyttämiseksi.
4. Edellä tarkoitetuissa säännöksissä ei saa säätää, että toimilu-
pahakemusta käsiteltäessä otetaan huomioon markkinoidentaloudelliset tarpeet.”
7 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 9 artikla seuraavasti:
”9 artikla
Edellä 8 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimintasuun-
nitelman on sisällettävä seuraavat tiedot tai perustelut:
a) niiden riskien laatu, joita yritys aikoo kattaa,
b) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet,
c) erät, joista koostuu vähimmäistakuurahasto,
d) hallinnon ja myyntiverkon arvioidut perustamiskustannukset ja
niiden kattamiseen tarkoitetut varat sekä, jos katettavat riskitkuuluvat liitteessä olevan A kohdan luokkaan 18, yrityksen
hallussa olevat luvatun avun antamiseen tarvittavat voimavarat,
sekä lisäksi kolmelta ensimmäiseltä tilivuodelta, jona liiketoimintaa
on harjoitettu:
e) arviot muista hallintokustannuksista kuin perustamiskustannuk-
sista, erityisesti juoksevista yleiskuluista ja palkkioista,
f) arviot vakuutusmaksuista ja korvauksista,
g) maksuvalmiusennuste,h) arviot vastuusta ja solvenssimarginaalin kattamiseen tarkoite-
tuista varoista.”
8 artikla
Kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimi-
lupaa vakuutusliikkeen aloittamiseen, ennen kuin niille on ilmoitettuniiden suoraan tai välillisesti omistajina tai jäseninä olevien luonnol-listen henkilöiden tai oikeushenkilöiden nimet, joilla on
määräomistusyhteys, ja näiden omistusyhteyksien määrät.
Samojen viranomaisten on evättävä toimilupa, jos viranomaiset eivät,
ottaen huomioon tarpeen turvata vakuutusyrityksen vakaa ja järkevä
johtaminen, ole vakuuttuneita kyseisten osakkeenomistajien tai jäsentensopivuudesta.
III OSASTO
VAKUUTUSLIIKKEEN HARJOITTAMISTA KOSKEVIEN EDELLY-
TYSTEN YHTEENSOVITTAMINEN
1luku
9 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 13 artikla seuraavasti:
”13 artikla
1. Vakuutusyrityksen talouden valvonta mukaan lukien sellaisen
liiketoiminnan valvonta, jota yritys harjoittaa joko sivukonttoreiden1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 10
▼B
välityksellä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, kuuluu
yksinomaan kotijäsenvaltion toimivaltaan.
2. Talouden valvontaan kuuluu erityisesti vakuutusyrityksen
koko liiketoiminnan vakavaraisuuden, vakuutustekninen vastuu-velka mukaan lukien, ja sitä kattavien varojen tarkastaminenkotijäsenvaltiossa annettujen määräysten tai noudatettujen menette-
lyjen mukaisesti yhteisön tasolla annettujen säännösten nojalla.
Tapauksissa, jolloin kyseisillä yrityksillä on lupa liitteessä olevan A
kohdan luokkaan 18 kuuluvien riskien kattamiseen, valvonta ulote-
taan koskemaan niiden teknisten voimavarojen tarkastamista, jotka
yrityksellä on käytettävissään sellaisiin avustustoimiin, joihin se onsitoutunut siltä osin kuin kotijäsenvaltion laissa säädetään tällaistenvoimavarojen tarkastamisesta.
3. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava,
että jokaisella vakuutusyrityksellä on asianmukainen hallinto- jakirjanpitojärjestelmä sekä asianmukainen sisäinen tarkastusmenet-tely.”
10 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 14 artikla seuraavasti:
”16 artikla
Jäsenvaltion, jossa sivukonttori sijaitsee, on säädettävä, että kun
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut vakuutusyritys harjoittaa
liiketoimintaansa sivukonttorin välityksellä, kotijäsenvaltion toimi-
valtaiset viranomaiset voivat, ilmoitettuaan siitä ennalta senjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttorisijaitsee, tarkastaa itse tai tähän tarkoitukseen valtuuttamiensahenkilöiden välityksellä paikalla yrityksen talouden valvonnalle
tarpeellisia tietoja. Sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa sivukonttori
sijaitsee, voivat osallistua tähän tarkastamiseen.”
11 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 19 artiklan 2 ja 3 kohta seuraavasti:
”2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritykset, joiden
kotipaikka on niiden alueella, toimittavat määräajoin asiakirjat,jotka ovat tarpeellisia valvontaa varten samoin kuin tilastollisetasiakirjat. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava toisilleentiedoksi kaikki valvontaa varten tarvittavat asiakirjat ja tiedot.
3. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimen-
piteet sen varmistamiseksi, että toimivaltaisilla viranomaisilla ontarvittava toimivalta ja keinot niiden vakuutusyritysten liiketoi-minnan valvomiseksi, joiden kotipaikka on niiden alueella,
mukaan lukien tämän alueen ulkopuolella harjoitettava liiketoiminta
tätä liiketoimintaa koskevien neuvoston direktiivien mukaisesti janiiden soveltamiseksi.
Tämän toimivallan ja keinojen on erityisesti annettava toimivaltai-
sille viranomaisille mahdollisuus:
a) perehtyä yksityiskohtaisesti yrityksen tilaan ja koko liiketoimin-
taan, erityisesti:
— keräämällä tietoja tai vaatimalla vakuutusliikettä koskevien
asiakirjojen esittämistä, ja
— suorittamalla tarkastuksia paikalla yrityksen toimitiloissa,
b) toteuttaa yrityksen, sen hallituksen jäsenten tai johtajien tai
yrityksessä määräämisvaltaa käyttävien henkilöiden osalta kaikki
asianmukaiset ja tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi,että yrityksen liiketoiminta on niiden lakien, asetusten ja hallin-nollisten määräysten mukaista, joita yrityksen on noudatettavakussakin jäsenvaltiossa, ja erityisesti toimintasuunnitelmanmukaista, jos se on sekä vakuutettujen etuja vaarantavien
epäkohtien välttämiseksi tai poistamiseksi pakollinen, ja
c) turvata näiden toimenpiteiden toteuttaminen, jos tarpeellista
pakkotoimin ja tarvittaessa oikeusteitse.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 11
▼B
Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että toimivaltaisilla viranomaisilla
on mahdollisuus saada kaikkia edustajien hallussa olevia sopi-muksia koskevat tiedot.”
12 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 11 artiklan 2-7 kohta.
2. Kansallisessa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on annettava vakuutusyrityksille, joiden kotipaikka on senalueella, lupa luovuttaa joko sijoittautumisvapauden tai palvelujen
tarjonnan vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopimustensa vakuu-
tuskanta kokonaan tai osittain yhteisön alueelle sijoittautuneellevastaanottavalle yritykselle, jos vastaanottavan yrityksen kotijäsenval-tion toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat, että jälkimmäiselläyrityksellä on kannanluovutus huomioon ottaen riittävä solvenssimargi-naali.
3. Jos sivukonttori aikoo luovuttaa joko sijoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopimus-tensa vakuutuskannan kokonaan tai osittain, on kuultava sitä
jäsenvaltiota, jossa sivukonttori sijaitsee.
4. Luovuttavan yrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisten virano-
maisten on annettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa lupa
luovutukselle saatuaan niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten virano-
maisten suostumuksen, joissa riskit sijaitsevat.
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita asiassa
on kuultu, on annettava lausuntonsa tai suostumuksensa luovuttavan
vakuutusyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille
tiedoksi kolmen kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta;jos ne viranomaiset, joita asiassa on kuultu, eivät ole antaneetmääräajassa vastausta katsotaan, että vastauksen puuttuminen vastaatämän antamaa myönteistä lausuntoa tai hiljaista suostumusta.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisen lainsäädännön edellyttämällä tavalla siinä jäsenvaltiossa,jossa riski sijaitsee. Tämä luovutus on välittömästi voimassa vakuutuk-senottajiin, vakuutettuihin ja niihin muihin henkilöihin nähden, joilla
on siirretyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia tai velvoitteita.
Tämä säännös ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa vakuutukse-
nottajille mahdollisuus irtisanoa sopimus määräajassa luovutuksesta.
13 artikla
1. Korvataan direktiivin 73/239/ETY 20 artikla seuraavasti:
”20 artikla
1. Jos yritys ei noudata 15 artiklan säännöksiä, sen yrityksen
kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltää varojenvapaan hallinnan ilmoitettuaan asiasta niiden jäsenvaltioiden toimi-valtaisille viranomaisille, jossa riskit sijaitsevat.
2. Sellaisen yrityksen taloudellisen aseman ennalleen palauttami-
seen, jonka solvenssimarginaali ei ole 16 artiklan 3 kohdassa
säädettyjen vähimmäisvaatimusten mukainen, yrityksen kotijäsen-valtion toimivaltaisen viranomaisen on vaadittava, että senhyväksyttäväksi esitetään tervehdyttämissuunnitelma.
Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että yrityksen taloudellinen
asema heikkenee huomattavasti, se voi poikkeustapauksissarajoittaa myös yrityksen varojen vapaata hallintaa tai kieltää sen.
Toimivaltaisen viranomaisen on sen jälkeen ilmoitettava kaikista
toteuttamistaan toimenpiteistä niille muiden jäsenvaltioiden virano-maisille, joiden alueella yritys harjoittaa liiketoimintaansa, jakyseisten viranomaisten on ensiksi mainitun viranomaisenpyynnöstä toteutettava samat toimenpiteet.
3. Jos solvenssimarginaali ei ole 17 artiklassa määritellyn
takuurahaston mukainen, kotijäsenvaltion toimivaltaisen virano-1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 12
▼B
maisen on vaadittava yritystä toimittamaan viranomaisen hyväk-
syttäväksi lyhyen aikavälin rahoitussuunnitelma.
Toimivaltainen viranomainen voi myös rajoittaa yrityksen varojen
vapaata hallintaa tai kieltää sen kokonaan. Sen on ilmoitettava
toimenpiteestään niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille,
joiden alueilla yritys harjoittaa liiketoimintaa, ja viimeksi mainit-tujen viranomaisten on ensiksi mainitun pyynnöstä toteutettavasamat toimenpiteet.
4. Toimivaltaiset viranomaiset voivat toisaalta toteuttaa kaikki
aiheelliset toimenpiteet turvatakseen vakuutettujen edut 1, 2 ja 3kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
5. Jokaisen jäsenvaltion on annettava kaikki tarpeelliset
määräykset voidakseen kansallisen lainsäädäntönsä mukaisestikieltää alueellaan sijaitsevien varojen vapaan hallinnan 1, 2 ja 3
kohdassa säädetyissä tapauksissa yrityksen kotijäsenvaltion
pyynnöstä, jonka on osoitettava ne varat, joihin toimenpiteetkohdistetaan.”
14 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 22 artikla seuraavasti:
”22 artikla
1. Kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi peruuttaa
vakuutusyritykselle antamansa toimiluvan, jos yritys:
a) ei käytä toimilupaa 12 kuukauden kuluessa, luopuu siitä nime-
nomaisesti tai lopettaa liiketoimintansa yli kuudeksikuukaudeksi, jollei kyseinen jäsenvaltio ole säätänyt, että toimi-lupa raukeaa näissä tapauksissa,
b) ei enää täytä toiminnan aloittamisen edellytyksiä,
c) ei ole voinut määräajassa toteuttaa 20 artiklassa tarkoitetussa
tervehdyttämis- tai rahoitussuunnitelmassa vahvistettuja toimen-piteitä, ja
d) laiminlyö törkeästi siihen sovellettavan lainsäädännön perus-
teella kuuluvia velvoitteitaan.
Jos toimilupa peruutetaan tai raukeaa, kotijäsenvaltion toimival-
taisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta muiden jäsenvaltioiden
toimivaltaisille viranomaisille, joiden on toteutettava aiheelliset
toimenpiteet estääkseen sen, että kyseinen yritys aloittaa uudenliiketoiminnan niiden alueella joko sijoittautumisvapauden taipalvelujen tarjoamisen vapauden perusteella. Yrityksen on toisaaltatoteutettava näiden viranomaisten kanssa kaikki aiheelliset toimen-piteet vakuutettujen etujen turvaamiseksi ja erityisesti rajoitettava
yrityksen varojen vapaata hallintaa 20 artiklan 1 ja 2 kohdan toisen
alakohdan tai 3 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi.
2. Toimiluvan peruuttamispäätös on perusteltava yksityiskohtai-
sesti ja annettava tiedoksi kyseiselle yritykselle.”
15 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön, joka ►
C1aikoo hankkia omistukseensa ◄suoraan
tai välillisesti määräomistusyhteyden vakuutusyrityksestä, on ilmoitet-tava ennalta tästä omistusyhteydestä ja sen määrästä kotijäsenvaltiontoimivaltaisille viranomaisille. Kunkin luonnollisen tai oikeushenkilön
on myös ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille
aikomuksestaan lisätä määräomistusyhteyttään siten, että hänen osuu-tensa äänistä tai osakepääomasta on vähintään 20, 33 tai 50 prosenttiatai suurempi taikka siten, että vakuutusyrityksestä tulee tämän tytäryr-itys.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolme
kuukautta ensimmäisessä alakohdassa säädetyn ilmoituksenpäivämäärästä vastustaa kyseistä suunnitelmaa, jos ne eivät olekyseisen vakuutusyrityksen järkevän ja vakaan johtamisen huomioonottamiseksi vakuuttuneita ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 13
▼B
henkilön pätevyydestä. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät vastusta
kyseistä suunnitelmaa, ne voivat vahvistaa enimmäismääräajankyseisen hankkeen toteuttamiselle.
1 a. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen omistusyhteyksien hankkija on
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut vakuutusyritys, luottolaitostai sijoituspalveluyritys tai sellaisen yrityksen emoyritys tai luonnol-linen henkilö tai oikeushenkilö, jolla on määräysvalta tällaisessayrityksessä, ja jos yrityksestä tulee mainitun yritysoston myötä hank-
kijan tytäryritys tai hankkija saa siinä määräysvallan, yritysostoa on
arvioitava direktiivin 73/239/ETY 12 a artiklassa tarkoitetuissa ennak-kolausunnoissa.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön, joka aikoo luopua suorasta tai välillisestä määräomistu-syhteydestä vakuutusyrityksessä, on ilmoitettava ennalta siitä ja
arvioidun omistusyhteyden määrästä kyseisen kotijäsenvaltion toimival-
taisille viranomaisille. Kunkin luonnollisen henkilön tai oikeushenkilönon myös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille aikomuksestaanvähentää määräomistusyhteyttään siten, että tämän osuus äänivallastatai osakepääomasta on vähemmän kuin 20, 33 tai 50 prosenttia tai
siten, että vakuutusyritys lakkaa olemasta tämän tytäryritys.
3. Kun vakuutusyritykset ovat saaneet tiedon niiden omaa pääomaa
koskevien omistysyhteyksien hankinnoista tai luovuttamisista, joidenvuoksi osuus on 1 tai 2 kohdassa tarkoittua rajoitusta suurempi taipienempi, niiden on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltionsa toimivaltaisilleviranomaisille.
Vakuutusyritysten on myös vähintään kerran vuodessa ilmoitettava
toimivaltaisille viranomaisille määräomistusyhteyksiä omistavien osak-
kaiden tai jäsenten nimet sekä kyseisten omistusten suuruudet sellaisina
kuin ne ilmenevät vuosittaisessa yhtiökokouksessa käytettävissäolevista tiedoista tai pörssilistalla olevaa yhtiöitä koskevien velvoit-teiden perusteella saaduista tiedoista.
4. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tapauksissa, joissa 1 kohdassa
tarkoitettujen henkilöiden määräämisvalta on omiaan haittaamaanvakuutusyrityksen järkevää ja vakaata hoitoa, kotijäsenvaltion toimival-
taisten viranomaisten on toteutettava aiheelliset toimenpiteet tämän
tilanteen lopettamiseksi. Näihin toimenpiteisiin voivat kuulua esimer-kiksi kielto, johtokunnan jäseniin ja johtajiin kohdistetut seuraamuksettai kyseisten osakkaiden tai jäsenten omistamiin osakkeisiin liittyvänäänivallan käytön väliaikainen keskeyttäminen.
Samanlaisia toimenpiteitä on sovellettava luonnollisiin henkilöihin tai
oikeushenkilöihin, jotka eivät noudata 1 kohdassa tarkoitettua ennak-
koilmoitusvelvoitetta. Kun omistusyhteys on hankittu toimivaltaistenviranomaisten vastustuksesta huolimatta, jäsenvaltioiden on muistakäytettävistä seuraamuksista huolimatta määrättävä joko vastaavanäänivallan käyttämisen keskeyttämisestä väliaikaisesti tai annettujenäänien mitätöinnistä taikka mahdollisuudesta mitätöidä ne.
16 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikkia henkilöitä, jotka
työskentelevät tai ovat työskennelleet toimivaltaisten viranomaisten
palveluksessa, sekä toimivaltaisten viranomaisten puolesta toimivia
tilintarkastajia ja asiantuntijoita, koskee salassapitovelvollisuus. Tämäsalassapitovelvollisuus merkitsee, että luottamuksellisia tietoja, jotkanämä saavat tehtäviään suorittaessaan, ei saa ilmaista kenellekään eikämillekään viranomaiselle muutoin kuin sellaisena tiivistelmänä tai
koosteena, että tiettyä yritystä ei voida tunnistaa, edellä sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta rikosoikeudellisten säännösten soveltamista.
Kun vakuutusyritys on asetettu konkurssiin tai tuomioistuimen
määräämään selvitystilaan, luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koskeyrityksen pelastamisessa mukana olevia kolmansia osapuolia, voidaankuitenkin antaa tiedoksi yksityis- tai kaupallisoikeudellisessa menette-lyssä.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 14
▼M3
▼B
▼B
2. Mitä 1 kohdassa säädetään ei estä eri jäsenvaltioiden toimival-
taisia viranomaisia vaihtamasta tietoja vakuutusyrityksiinsovellettavien direktiivien mukaisesti. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa
säädetty salassapitovelvollisuus.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä yhteistyösopimuksia, jotka koskevat
tietojen vaihtoa kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten taikolmansien maiden 5 kohdassa ja 5 a kohdassa määriteltyjen virano-
maisten ja elinten kanssa vain, jos luovutettujen tietojen salassapito
taataan vähintään tässä artiklassa esitetyllä tavalla. Tietojen vaihdonon tapahduttava mainittujen viranomaisten tai elinten valvontatehtävänsuorittamiseksi.
Jos tiedot ovat peräisin toisesta jäsenvaltiosta, niitä ei saa ilmaista
ilman niiden toimivaltaisten viranomaisten nimenomaista suostumusta,
jotka ovat ne luovuttaneet, eikä niitä saa luovuttaa muihin tarkoituksiin
kuin mihin mainitut viranomaiset ovat antaneet suostumuksensa.
4. Edellä olevien 1 ja 2 kohdan mukaisesti luottamuksellisia tietoja
saava toimivaltainen viranomainen voi käyttää niitä ainoastaan harjoit-
taessaan tehtäviään:
— tarkastaakseen, onko vakuutusliikkeen aloittamista koskevat edelly-
tykset täytetty ja helpottaakseen tällaisen liiketoiminnan
harjoittamisen valvontaa, erityisesti vakuutusteknisen vastuuvelan,
solvenssimarginaalin, hallinto- ja kirjanpitomenetelmien ja sisäisentarkastuksen menetelmien valvontaa,
tai
— määrätäkseen seuraamuksia,
tai
— toimivaltaisten viranomaisten päätöksiä koskevassa hallinnollisessa
muutoksenhaussa,
taikka
— tuomioistuinmenettelyssä, joka on pantu vireille 56 artiklan mukai-
sesti tai vakuutusyritysalaa koskevissa direktiiveissä säädettyjen
erityissäännösten nojalla.
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään ei estä tietojen vaihtoa jäsenval-
tiossa, kun samassa jäsenvaltiossa on kaksi tai useampia toimivaltaisiaviranomaisia, tai jäsenvaltioiden kesken, kun tietoja vaihtavat toimival-
taiset viranomaiset ja:
— luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten virallisesta valvonnasta
vastaavat viranomaiset ja rahoitusmarkkinoiden valvonnastavastaavat viranomaiset,
— vakuutusyritysten purkamis- ja konkurssimenettelyihin sekä
muuhun vastaavaan menettelyyn osalliset toimielimet,
ja
— vakuutusyritysten ja muiden rahoituslaitosten lakisääteisestä tilintar-
kastuksesta vastaavat henkilöt,
valvontatehtävien suorittamiseksi tai näiden tehtävien suorittamisessa
välttämättömien tietojen luovuttamiseksi toimielimille, jotka hoitavatpakollista purkamismenettelyä tai takuurahastoa. Näiden viranomaisten,toimielinten ja henkilöiden saamia tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettusalassapitovelvollisuus.
5 a. Sen estämättä, mitä 1—4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot
voivat sallia tietojen vaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja:
— sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa vakuutusyri-
tyksessä purkamis- ja konkurssimenettelyyn sekä muuhun
vastaavaan menettelyyn osallisina olevien toimielinten valvonnasta;tai
— sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa vakuutusyri-
tysten, luottolaitosten, sijoituspalveluyritysten ja muidenrahoituslaitosten lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien henki-löiden valvonnasta; tai1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 15
▼M2
▼B
▼M1
▼M1
— vakuutusyritysten riippumattomien vakuutusmatemaatikkojen
kesken, jotka suorittavat näiden yritysten laillisuusvalvontaa, janäiden vakuutusmatemaatikkojen valvonnasta vastuussa olevien
toimielinten kesken.
Ensimmäisessä alakohdassa olevia säännöksiä käyttävän jäsenvaltion
on vaadittava, että vähintään seuraavat edellytykset täytetään:
— tietoja käytetään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun valvonnan
tai laillisuusvalvonnan suorittamiseen;
— näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapitovelvolli-
suus;
— jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenvaltiosta, ne saa ilmaista
ainoastaan tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimeno-maisella suostumuksella ja tarvittaessa ainoastaan niihintarkoituksiin, joita varten viranomaiset ovat antaneet suostumuk-
sensa.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
niiden viranomaisten, henkilöiden ja toimielinten nimet, joille tämänkohdan nojalla voidaan antaa tietoja.
5 b. Sen estämättä, mitä 1—4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot
voivat rahoitusjärjestelmän vakauden, mukaan lukien sen eheys, lujitta-miseksi sallia tietojen vaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja niidenviranomaisten tai toimielinten kesken, jotka lainsäädännön mukaisestiovat vastuussa yhtiöoikeuden noudattamisen seurannasta ja rikko-
musten tutkimisesta.
Ensimmäisessä alakohdassa olevia säännöksiä käyttävän jäsenvaltion
on vaadittava, että vähintään seuraavat edellytykset täytetään:
— tietoja käytetään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tehtävän
hoitamiseen.
— näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapitovelvolli-
suus;
— jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenvaltiosta, ne saa ilmaista
ainoastaan tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimeno-maisella suostumuksella ja tarvittaessa ainoastaan niihintarkoituksiin, joita varten viranomaiset ovat antaneet suostumuk-sensa.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset tai toimielimet
turvautuvat jäsenvaltiossa havainto- tai tutkintatehtävänsä suorittami-sessa sellaisiin henkilöihin, jotka erityispätevyytensä vuoksi onnimetty tähän tehtävään ja jotka eivät ole julkisessa tehtävässä, oikeus
vaihtaa tietoja, josta säädetään ensimmäisessä alakohdassa, voidaan
ulottaa näihin henkilöihin toisessa alakohdassa säädetyin edellytyksin.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset tai toimielimet
turvautuvat jäsenvaltiossa havainto- tai tutkintatehtävänsä suorittami-
sessa sellaisiin henkilöihin, jotka erityispätevyytensä vuoksi on
nimetty tähän tehtävään ja jotka eivät ole julkisessa tehtävässä, oikeusvaihtaa tietoja, josta säädetään ensimmäisessä alakohdassa, voidaanulottaa näihin henkilöihin toisessa alakohdassa säädetyin edellytyksin.
Toisen alakohdan viimeisen luetelmakohdan soveltamista varten ensim-
mäisessä alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten tai toimielinten onilmoitettava tiedot antaneille toimivaltaisille viranomaisille niidenhenkilöiden nimet ja yksityiskohtaiset tehtävät, joille tiedot toimitetaan.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
niiden viranomaisten, henkilöiden ja toimielinten nimet, joille tämän
kohdan nojalla voidaan antaa tietoja.
Komissio laatii 31. joulukuuta 2000 mennessä kertomuksen tämän
kohdan soveltamisesta.
5 c. Tämä artikla ei estä toimivaltaista viranomaista toimittamasta
— keskuspankeille ja rahapoliittisina viranomaisina samanlaisen
tehtävän omaaville muille toimielimille, ja1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 16
▼M3
▼M3
— tarvittaessa muille maksujärjestelmien valvonnasta vastuussa
oleville viranomaisille
niiden tehtävän hoitamiseksi tarkoitettuja tietoja eikä estä näitä virano-
maisia tai elimiä toimittamasta toimivaltaisille viranomaisille tietoja,
joita ne saattavat tarvita 4 kohdassa mainittuihin tarkoituksiin. Näin
saatuja tietoja koskee tässä artiklassa säädetty salassapitovelvollisuus.
6. Sen estämättä, mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
lisäksi lainsäädännössä säädetyin edellytyksin sallia tiettyjen tietojenilmaisemisen muille keskushallinnon yksiköille, jotka vastaavat luotto-
ja rahoituslaitosten, sijoituspalvelujen ja vakuutusyhtiöiden valvontaa
koskevasta lainsäädännöstä, sekä näiden yksiköiden toimeksiannostatoimiville tarkastajille.
Näitä tietoja voidaan kuitenkin antaa ainoastaan, kun se on tarpeellista
toiminnan vakauden valvomiseksi.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin säädettävä, että 2 ja 5 kohdan mukaisesti
ja direktiivin 73/239/ETY 14 artiklassa tarkoitetussa paikalla tapahtu-neessa tarkastuksessa saatuja tietoja ei saa ilmaista tässä kohdassa
tarkoitetuissa tapauksissa, ellei siihen ole saatu erityistä suostumusta
tiedot antaneelta toimivaltaiselta viranomaiselta tai sen jäsenvaltiontoimivaltaiselta viranomaiselta, jossa paikalla tapahtunut tarkastus suor-itettiin.
16 a artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä vähimmäisvaatimuksena, että:
a) jokainen henkilö, joka on direktiivin 84/253/ETY (
1) mukaisesti
valtuutettu ja joka suorittaa vakuutusyrityksessä direktiivin 78/660/
ETY (2) 51 artiklassa, direktiivin 83/349/ETY 37 artiklassa tai direk-
tiivin 85/611/ETY 31 artiklassa tarkoitettua tehtävää tai muutalakisääteistä tehtävää, on velvollinen viipymättä ilmoittamaan toimi-valtaisille viranomaisille tuota yritystä koskevista seikoista taipäätöksistä, jotka hän on saanut tietoonsa tehtäväänsä suorittaessaanja jotka saattavat:
— olennaisesti rikkoa lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä,
joissa säädetään toimilupaa koskevista edellytyksistä tai jotkaerityisesti koskevat vakuutusyritysten toiminnan harjoittamista,tai
— vaikuttaa vakuutusyrityksen jatkuvaan toimintaan tai— johtaa tilien vahvistamatta jättämiseen tai varausten esittämiseen;
b) tällainen henkilö on samoin velvollinen ilmoittamaan seikoista ja
päätöksistä, jotka hän saa tietoonsa suorittaessaan a alakohdassa
tarkoitettua tehtävää yrityksessä, jolla on määräämisvallasta johtuvat
läheiset sidokset siihen vakuutusyritykseen, jossa hän suorittaaedellä mainittua tehtävää.
2. Sopimuksessa taikka laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa
määräyksessä olevan tietojen ilmaisemista koskevan rajoituksen rikko-misena ei pidetä sitä, että direktiivin 84/253/ETY mukaisesti valtuutettu
henkilö vilpittömässä mielessä ilmaisee 1 kohdassa tarkoitetun tiedon
tai päätöksen toimivaltaiselle viranomaiselle, eikä tästä aiheudu kysei-selle henkilölle seuraamusvastuuta.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 17
(1) EYVL N:o L 126, 12.5.1984, s. 20.
(2) AEYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11, direktiivi sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 90/605/ETY (EYVL N:o L 317,
16.11.1990, s. 60).▼B
▼M1
▼B
2luku
17 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 15 artikla seuraavasti:
”15 artikla
1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritys muodostaa
riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan suhteessa sen koko liiketoi-mintaan.
Tämän vakuutusteknisen vastuuvelan määrä määräytyy direktiivissä
91/674/ETY vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Kotivaltion on vaadittava, että kunkin vakuutusyrityksen
kaikkia liiketoimia koskeva vakuutustekninen vastuuvelka kattaatoisiaan vastaavat varat direktiivin 88/357/ETY 6 artiklan mukai-
sesti. Yhteisössä sijaitsevien riskien osalta näiden varojen on
sijaittava yhteisössä. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia, että vakuutusyri-tykset sijoittavat varansa tiettyyn jäsenvaltioon. Kotijäsenvaltio voikuitenkin lieventää näiden varojen sijaintia koskevia sääntöjä.
3. Jos kotijäsenvaltio sallii, että vakuutusteknisen vastuuvelan
kattamiseen voidaan käyttää saatavia jälleenvakuutuksenantajilta,
sen on vahvistettava sallittu prosenttimäärä. Tässä tapauksessa seei voi määrätä näiden saatavien sijaintipaikasta.”
18 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 15 a artikla seuraavasti:
”15 a artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, jonka koti-
paikka on niiden alueella ja joka vakuuttaa liitteessä olevan Akohdan luokkaan 14 kuuluvia riskejä, jäljempänä ’luottovakuutus’,muodostaa tasoitusvastuun tasaamaan mahdollista teknistäalijäämää tai keskimääräistä korkeampaa vahinkosuhdetta tässä
luokassa tilikauden päättyessä.
2. Tasoitusvastuu on laskettava kotijäsenvaltiossa vahvistettujen
sääntöjen mukaisesti noudattaen yhtä neljästä liitteessä olevassa Dkohdassa esitetystä menetelmästä, joiden katsotaan olevan yhden-vertaisia.
3. Solvenssimarginaalin suuruutta laskettaessa tasoitusvastuun
määrä on jätettävä huomioon ottamatta liitteessä olevassa Dkohdassa määriteltyjen menetelmien mukaisesti laskettuun enim-mäismäärään saakka.
4. Ne vakuutusyritykset, joiden kotipaikka on tietyn jäsenvaltion
alueella ja joiden luottovakuutuksesta saatavat vakuutusmaksut ovattämän luokan osalta enintään 4 prosenttia kaikista niiden saamistavakuutusmaksuista ja enintään 2 500 000 ecua, voidaan tämänjäsenvaltion toimesta vapauttaa velvoitteesta muodostaa luottova-kuutusluokan tasoitusvastuu.”
19 artikla
Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 23 artikla.
20 artikla
Vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavissa varoissa on otettava
huomioon yrityksen harjoittaman liiketoiminnan laatu yrityksen sijoi-tusten varmuuden, tuoton ja rahaksi muutettavuuden turvaamiseksi jayrityksen on huolehdittava näiden sijoitusten monipuolisuudesta sekäriittävästä hajauttamisesta.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 18
▼B
21 artikla
1. Kotijäsenvaltio voi antaa vakuutusyritykselle luvan kattaa vakuu-
tusteknisen vastuuvelkansa yksinomaan seuraaviin luokkiin kuuluvillavaroilla:
A.Sijoitukset
a) joukkovelkakirjat, arvopaperit ja muut raha- ja pääomamarkki-
navälineet,
b) lainat,
c) osakkeet ja muut vaihtuvatuottoiset omistusyhteydet,
d) osuudet arvopaperien yhteissijoitusyrityksissä ja muissa sijoitus-
rahastoissa, ja
e) maa-alueet, rakennukset ja kiinteään omaisuuteen kohdistuvat
oikeudet.
B.Saatavat
f) saatavat jälleenvakuutuksenantajalta, myös jälleenvakuutukse-
nantajien osuudet vakuutusteknisestä vastuuvelasta,
g) jälleenvakuutustalletteet ja saatavat näiltä yrityksiltä,
h) ensi- ja jälleenvakuutusliikkeestä johtuvat saatavat vakuutukse-
nottajilta ja vakuutusedustajilta,
i) pelastetusta omaisuudesta tai sijaantulosta aiheutuvat saatavat,j) veronpalautussaatavat, ja
k) saatavat takuurahastoilta.
C.Muut varat
l) muu aineellinen omaisuus kuin maa-alueet ja rakennukset,
arvostettuna varovaisen kuoletuksen perusteella.
m) pankkisaamiset ja käteisvarat, talletukset luottolaitoksissa ja
muissa toimielimissä, joilla on toimilupa vastaanottaa talle-
tuksia,
n) aktivoidut hankintamenot, jao) kertyneet, mutta ei erääntyneet korot ja vuokrat, muut siirtosaa-
miset ja ennakkomaksut.
Lloyds -nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta varojen
luokkiin kuuluvat myös direktiivin 77/780/ETY (
1) mukaisten luottolai-
tosten antamat takuut ja remburssit sekä henkivakuutussopimuksista
johtuvat todennettavat määrät siltä osin, kuin ne vastaavat jäsenillekuuluvia varoja.
Tiettyjen varojen tai tietyn varojen luokan sisällyttäminen ensimmäi-
sessä alakohdassa vahvistettuun luetteloon ei tarkoita sitä, että kaikkinämä varat voidaan ilman eri toimenpiteitä hyväksyä vakuutusteknisenvastuuvelan katteeksi. Kotijäsenvaltion on annettava tarkemmat
määräykset hyväksyttävien varojen käyttöä koskevista edellytyksistä;
tämän vuoksi se voi vaatia esinevakuuden tai takauksen erityisestijälleenvakuutuksenantajilta oleville saataville.
Määräyksiä antaessaan ja soveltaessaan kotijäsenvaltion on erityisesti
huolehdittava seuraavien periaatteiden noudattamisesta:
i) vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavat varat on arvostettava ilman
niitä hankittaessa syntyneitä velkoja,
ii) kaikki varat on arvostettava varovaisesti ottaen huomioon riski,
ettei määrää saada muutettua rahaksi. Erityisesti muu aineellinen
omaisuus kuin maa-alueet ja rakennukset voidaan hyväksyä
vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi ainoastaan, jos ne onarvostettu varovaisen kuoletuksen perusteella,1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 19
(1) EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 89/646/ETY (EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1).
▼B
iii) lainat yrityksille, valtioille tai kansainvälisille järjestöille, paikalli-
sille tai alueellisille hallinnolle taikka luonnollisille henkilöillevoidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi
ainoastaan, jos ne antavat riittävät takuut niiden suojasta, perustu-
vatpa ne lainanottajan asemaan, kiinnitykseen, pankkitakaukseentai vakuutusyrityksen myöntämään takaukseen tai muunlaiseenvakuuteen,
iv) johdannaisvälineitä, kuten optioita, termiinejä ja vaihtosopimuksia
voidaan käyttää, kun on kyse vakuutusteknistä vastuuvelkaa katta-vista varoista, siltä osin kuin ne osaltaan pienentävät sijoitusriskiätai sallivat sijoitusten tehokkaan hoidon. Nämä rahoitusvälineet onarvostettava varovaisesti ja ne voidaan ottaa huomioon arvostet-taessa niitä varoja, johon ne liittyvät,
v) arvopaperit, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla,
voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksiainoastaan, jos ne voidaan muuttaa rahaksi lyhyessä ajassa,
vi) saatavat kolmansilta voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuu-
velan katteeksi ainoastaan, kun niistä on vähennetty velatkyseiselle kolmannelle,
vii) vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseksi hyväksyttyjen saata-
vien määrä on laskettava varovaisesti ottaen huomioon riski, ettei
määrää saada muutettua rahaksi. Erityisesti ensi- ja jälleenvakuu-
tukseen perustuvat saatavat vakuutuksenottajilta javakuutusedustajilta voidaan hyväksyä vain siltä osin, kuin niitävoidaan vaatia maksettavaksi enintään kolmen kuukauden ajan,
viii) kun on kyse varoista, jotka on sijoitettu tytäryritykseen, joka
hoitaa vakuutusyrityksen lukuun kokonaan tai osittain jälkim-
mäisen sijoituksia, kotijäsenvaltion on tässä artiklassatarkoitettujen sääntöjen ja periaatteiden soveltamiseksi otettavahuomioon tytäryrityksen hallussa olevat siihen liittyvät varat; sevoi käsitellä muiden tytäryritysten varoja samalla tavoin, ja
ix) aktivoidut hankintamenot voidaan hyväksyä vakuutusteknisen
vastuuvelan katteeksi ainoastaan, jos tämä on sopusoinnussavakuutusmaksuvastuun laskentaperusteen kanssa.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kotijäsenvaltio voi
poikkeuksellisissa oloissa ja vakuutusyrityksen pyynnöstä hyväksyäasianmukaisesti perustellulla päätöksellä määräajaksi muitakin varojenluokkia vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi, jollei 20 artiklastamuuta johdu.
22 artikla
1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritys saa sijoittaa
vakuutusteknisistä vastuuvelkaa kattavista varoistaan enintään:
a) 10 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
maa-alueeseen tai rakennukseen taikka useampiin niin lähekkäintoisiaan sijaitseviin maaalueisiin tai rakennuksiin, että niitä voidaan
pitää yhtenä sijoituksena,
b) 5 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
saman yrityksen osakkeisiin, muihin osakkeeseen rinnastettaviinarvopapereihin, joukkovelkakirjoihin ja muihin raha- ja pääoma-markkinavälineisiin tai samalle lainanottajalle myönnettyihinlainoihin, kaikki edellä mainitut yhteenlaskettuna, lukuun ottamattavaltiolle, alueelliselle tai paikalliselle viranomaiselle tai sellaiselle
kansainväliselle järjestölle, jonka jäseniä ovat yksi tai useampi
jäsenvaltio, myönnettyjä lainoja. Tämä rajoitus voidaan korottaa 10prosenttiin, jos yritys sijoittaa enintään 40 prosenttia sen vakuutuste-knisen vastuuvelan bruttomäärästä lainoihin tai niiden lainanottajienja liikkeeseenlaskijoiden lainoihin tai arvopapereihin, joihin se
sijoittaa vähintään 5 prosenttia varoistaan,
c) 5 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
muihin vakuudettomiin lainoihin, josta 1 prosentti yhteen vakuudet-tomaan lainaan, lukuun ottamatta lainoja, jotka on myönnettyjäsenvaltioon sijoittautuneelle luottolaitokselle, vakuutusyritykselle,edellyttäen että se on direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan mukaansallittua, ja jäsenvaltioon sijoittautuneille sijoitusyrityksille,1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 20
▼B
d) 3 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
käteisvaroihin, ja
e) 10 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
osakkeisiin ja muihin osakkeisiin rinnastettaviin arvopapereihinsekä joukkovelkakirjoihin, joilla ei käydä kauppaa säännellyillämarkkinoilla.
2. Tiettyyn varojen luokkaan tehtäviä sijoituksia koskevan rajoi-
tuksen puuttuminen 1 kohdassa ei kuitenkaan merkitse sitä, että tähän
luokkaan kuuluvat varat hyväksytään rajoituksetta kattamaan vakuutus-teknistä vastuuvelkaa. Kotijäsenvaltion on annettava tarkemmatmääräykset, joissa vahvistetaan hyväksyttävät varojen käyttöä koskevatedellytykset. Kyseisiä määräyksiä laadittaessa ja sovellettaessa sen on
erityisesti huolehdittava, että seuraavia periaatteita noudatetaan:
i) vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavien varojen on oltava riittävän
monipuolisia ja hajautettuja sen takaamiseksi, ettei ole liiallistariippuvuutta tietystä varojen luokasta, erityisestä sijoitusalasta tai
sijoituksesta,
ii) sijoitukset varoihin, joiden riski on suuri joko varojen luonteen tai
liikkeeseenlaskijan aseman vuoksi, on rajoitettava turvalliseentasoon,
iii) tietyissä varojen luokkia koskevissa rajoituksissa on otettava
huomioon, miten jälleenvakuutusta käsitellään vakuutusteknistävastuuvelkaa laskettaessa,
iv) kun kyse on sijoituksesta tytäryritykseen, joka hoitaa vakuutusyri-
tyksen lukuun tämän kaikkia tai joitakin sijoituksia,kotijäsenvaltion on tämän artiklan sääntöjä ja periaatteita soveltaes-
saan otettava huomioon tytäryrityksen hallussa olevat
liitännäisvarat; se voi soveltaa samaa käsittelyä muiden tytäryri-tysten varoihin,
v) niiden vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavien varojen prosent-
timäärä, jotka eivät ole rahaksi muutettavissa, on rajoitettavavarovaiseen tasoon, ja
vi) kun varoihin sisältyy lainoja tietyille luottolaitoksille tai tällaisten
laitosten liikkeeseen laskemia joukkovelkakirjoja, kotijäsenvaltiovoi pannessaan tämän artiklan sääntöjä ja periaatteita täytäntöön
ottaa huomioon näiden luottolaitosten hallussa olevat perusvarat.
Tätä menettelyä voidaan soveltaa ainoastaan sikäli kuin luottolai-toksen kotipaikka on jäsenvaltiossa, kun se on yksinomaan tämänjäsenvaltion ja/tai sen paikallisten viranomaisten omistama ja sentoimintaan perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksen mukaan kuuluu
lainojen välittäminen valtiolle tai paikallisille julkisyhteisöille tai
näiden takaamien lainojen välittämisestä taikka lainojen välittämi-sestä valtioon tai paikallisiin julkisyhteisöihin läheisessäyhteydessä oleville toimielimille.
3. Hyväksyttävien varojen käyttöedellytyksiä koskevissa tarkem-
missa säännöksissä jäsenvaltion on käsiteltävä rajoitetummin:
— lainoja, joiden vakuutena ei ole pankkitakausta, vakuutusyrityksen
antamaa takausta, kiinnitystä tai muuta vakuutta, kuin lainoja, joillaon tällainen vakuus,
— arvopapereiden yhteissijoitusyrityksiä, joiden toiminta ei ole yhteen-
sovitettu direktiivin 85/611/ETY (
1) mukaisesti, ja muita
sijoitusrahastoja kuin yhteissijoitusyritykset, joiden toiminta on
yhteensovitettu kyseisen direktiivin mukaisesti,
— arvopapereita, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla,
kuin niitä, joilla käydään siellä kauppaa,
— arvopapereita, joukkovelkakirjoja ja muita raha- ja pääomamarkki-
navälineitä, jotka eivät ole direktiivissä 89/647/ETY (2)
määriteltyyn A alueeseen kuuluvien valtioiden, alueellisten taipaikallisten julkisyhteisöjen tai yritysten liikkeeseen laskemia taijoiden liikkeeseenlaskijat ovat sellaisia kansainvälisiä järjestöjä,1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 21
(1) EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 3, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 88/220/ETY (EYVL N:o L 100, 19.4.1988, s. 31).
(2) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 14
▼B
joiden jäsenenä ei ole yksikään yhteisön jäsenvaltio, verrattuna
tällaisten liikkeeseenlaskijoiden samoihin rahoitusvälineisiin.
4. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun
rajan 40 prosenttiin tiettyjen joukkovelkakirjojen osalta, joiden liikkee-seen laskija on luottolaitos, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa ja jokaon lain mukaan erityisen, näiden joukkovelkakirjojen haltijoita
suojaavan julkisen valvonnan alainen. Erityisesti näiden joukkovelka-
kirjojen liikkeeseen laskemisesta saadut määrät on lain mukaisestisijoitettava varoihin, jotka joukkovelkakirjojen koko voimassaoloajanriittävät kattamaan niistä johtuvat sitoumukset ja jotka liikkeeseenlaskijan maksukyvyttömyyden vuoksi käytetään etuoikeudella lainanpääoman takaisinmaksamiseen ja kertyneiden korkojen maksamiseen.
5. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia vakuutusyrityksiä sijoittamaan tiet-
tyihin varojen luokkiin.
6. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kotijäsenvaltio voi
vakuutusyrityksen pyynnöstä poikkeuksellisesti myöntää asianmukai-sesti perustellulla päätöksellä määräajaksi poikkeuksia 1 kohdan a-ealakohdissa annettuihin säännöksiin, jollei 20 artiklasta muuta johdu.
23 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY liitteessä I olevat 8 ja 9 kohdat seur-
aavasti:
”8. Vakuutusyritykset voivat pitää hallussaan toisiaan vastaamat-
tomia varoja sen määrän katteena, joka on enintään 20prosenttia niiden sitoumuksista tietyssä valuutassa.
9. Kukin jäsenvaltio voi määrätä, että kun sitoumukset on edellä
olevien yksityiskohtaisten määräysten mukaan täytettävä jäsen-valtion valuutassa ilmaistuilla varoilla, tämä vaatimus katsotaan
myös täytetyksi, kun nämä varat on ilmaistu ecuina.”
24 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 16 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että jokainen vakuutusyritys
muodostaa koko liiketoimintaansa koskevan riittävän solvenssimar-
ginaalin.
Solvenssimarginaali vastaa yrityksen varoja, joista on vähennetty
kaikki ennakoitavissa olevat velat sekä aineettomat erät. Erityisestion otettava huomioon:
— maksettu osakepääoma tai keskinäisen yhtiön tai yrityksen
osalta takuupääoma lisättynä osakastileillä, jotka täyttävät seur-aavat edellytykset:
a) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että
näiltä tileiltä voidaan suorittaa maksuja jäsenille vain, jos seei aiheuta solvenssimarginaalin pienenemistä alle vaadituntason, tai yrityksen tultua puretuksi, jos kaikki yrityksenmuut velat on maksettu,
b) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että
kaikista maksuista, jotka suoritetaan muutoin kuin yksittäisen
osakkuuden päättymisen vuoksi, on ilmoitettava toimivaltai-
sille viranomaisille vähintään kuukautta aikaisemmin ja ettänämä voivat tämän määräajan aikana kieltää maksun, ja
c) perustamiskirjan ja yhtiöjärjestyksen asiaa koskevia
määräyksiä voidaan muuttaa vasta, kun toimivaltaiset virano-maiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastusta muutosta, jolleia ja b alakohdassa esitetyistä edellytyksistä muuta johdu,
— puolet maksamattomasta osakepääomasta tai takuupääomasta
heti kun 25 prosenttia tästä pääomasta on maksettu,
— rahastot ja varaukset (sidotut ja vapaat), jotka eivät vastaa
tiettyjä sitoumuksia,
— kaikki siirtyvät voittovarat,1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 22
▼B
— sellaisen keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen osalta, jonka maksut
voivat vaihdella, kaikki ne lisämaksuvaateet, jotka se voi vaatiajäseniltä maksettavaksi kyseisenä tilivuonna enintään puolet
enimmäismaksujen ja perittyjen maksujen erotuksesta, kuitenkin
enintään 50 prosenttia solvenssimarginaalista,
— vakuutusyrityksen pyynnöstä ja sen antamien selvitysten perus-
teella ne varaukset, jotka johtuvat varojen aliarvostamisesta
taseessa, jos nämä varaukset eivät ole luonteeltaan poikkeuksel-lisia,
— kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja etuoikeusasemaltaan
huonommassa asemassa olevat lainat voidaan sisällyttääainoastaan enintään 50 prosenttiin solvenssimarginaalista, jostamäärästä enintään 25 prosenttia saa olla määräaikaisia etuoikeu-sasemaltaan huonommassa asemassa olevia lainoja tai
määräaikaisia kumulatiivisia etuoikeutettuja osakkeita, jos seur-
aavat vähimmäisvaatimukset täyttyvät:
a) sen varalta, että vakuutusyritys joutuu konkurssiin tai
purkautuu, on oltava sitovat sopimukset, joiden perusteellaetuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevillalainoilla tai etuoikeutetuilla osakkeilla on kaikkien muidenvelkojien saatavia huonompi etuoikeus ja niitä ei maksetatakaisin ennen kuin kaikki muut kyseisenä ajankohtana
voimassa olevat velat on maksettu.
Etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevan lainan on
täytettävä myös seuraavat edellytykset:
b) vain tosiasiallisesti maksetut varat otetaan huomioon,
c) määräaikaisten lainojen alkuperäisen erääntymisajan on
oltava vähintään viisi vuotta. Vakuutusyrityksen on
viimeistään vuotta ennen erääntymisaikaa esitettävä toimi-valtaisten viranomaisten hyväksyttäväksi suunnitelma siitä,miten solvenssimarginaali aiotaan pitää vaaditulla tasolla taisaattaa sille tasolle erääntymispäivänä, jollei lainan osuutta
solvenssimarginaalista vähennetä asteittain vähintään viiden
erääntymispäivää edeltävän vuoden kuluessa. Toimivaltaisetviranomaiset voivat antaa luvan näiden varojen takaisin-maksun ennakkoon edellyttäen, että liikkeeseen laskevavakuutusyritys pyytää sitä ja sen solvenssimarginaali ei laskevaadittua tasoa alemmaksi,
d) lainat, joiden erääntymisaikaa ei ole määrätty, voidaan
maksaa takaisin vain noudattaen viiden vuoden irtisanomi-saikaa, jollei niitä enää pidetä solvenssimarginaalin osanatai jollei takaisinmaksu edellytä toimivaltaisten virano-maisten ennalta antamaa virallista suostumusta.
Jälkimmäisessä tapauksessa vakuutusyrityksen on ilmoitet-
tava asiasta toimivaltaisille viranomaisille vähintään kuusikuukautta ennen aiottua takaisinmaksupäivää sekä esitettävätosiasiallinen ja vaadittu solvenssimarginaali ennen kyseistätakaisinmaksua ja sen jälkeen. Toimivaltaiset viranomaisetantavat luvan takaisinmaksuun ainoastaan, jos vakuutusyri-
tyksen solvenssimarginaali ei laske vaadittua tasoa
alemmaksi,
e) lainasopimus ei saa sisältää määräystä, jonka mukaan
tietyissä muissa oloissa kuin vakuutusyritystä purettaessavelka on maksettava takaisin ennen sovittua eräänty-
mispäivää,
f) lainasopimusta voidaan muuttaa ainoastaan, kun toimival-
taiset viranomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastustamuutosta,
— arvopaperit, joiden kestoa ei ole määritetty, ja muut rahoitusvä-
lineet, jotka täyttävät seuraavat edellytykset mukaan lukienmuut kuin edellä olevassa luetelmakohdassa mainitut kumulatii-viset etuoikeutetut osakkeet, enintään 50 prosenttiin astisolvenssimarginaalista näiden arvopaperien ja edellä olevassa1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 23
▼B
luetelmakohdassa mainittujen etuoikeusasemaltaan huonom-
massa asemassa olevan lainojen kokonaismäärästä,
a) niitä ei voi maksaa takaisin haltijan aloitteesta eikä ilman
toimivaltaisten viranomaisten ennalta antamaa suostumusta,
b) liikkeeseen laskemista koskevan sopimuksen on annettava
vakuutusyritykselle mahdollisuus lykätä lainan koron maksa-mista,
c) lainanantajan saatavilla vakuutusyritykseltä on oltava muita
velkojia kuin toisia pääomalainan haltijoita huonompi etuoi-keus,
d) arvopapereiden liikkeeseen laskemista koskevissa asiakir-
joissa on määrättävä, että velkaa ja maksamattomia korkoja
voidaan käyttää tappioiden kattamiseen siten, että turvataan
vakuutusyrityksen liiketoiminnan jatkuminen,
e) ainoastaan tosiasiallisesti maksetut määrät otetaan
huomioon.”
25 artikla
Komissio antaa vakuutuskomitealle kertomuksen solvenssimarginaalia
koskevan myöhemmän yhteensovittamisen tarpeesta viimeistään
kolmen vuoden kuluttua tämän direktiivin soveltamisesta.
26 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 18 artikla seuraavasti:
”18 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä niiden varojen valin-
nasta, jotka ylittävät 15 artiklassa tarkoitettua vakuutusteknistävastuuvelkaa kattavat varat.
2. Ellei 15 artiklan 2 kohdasta, 20 artiklan 1, 2, 3 ja 5 alakoh-
dasta ja 22 artiklan 1 kohdan viimeisestä alakohdasta muuta johdu,jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa toimiluvan saaneiden vakuutusyri-
tysten oikeutta vapaasti hallita irtainta ja kiinteää omaisuuttaan.
3. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioilla
on oikeus kyseisten yritysten omistajina, jäseninä tai osakkaina
toteuttaa toimenpiteitä vakuutettujen etujen turvaamiseksi.”
3luku
27 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 7 artiklan 1 kohdan f ala-kohta seur-
aavasti:
”f) osapuolet voivat vapaasti valita direktiivin 73/239/ETY 5
artiklan d alakohdassa tarkoitettuihin riskeihin sovellettavanlain.”
28 artikla
Jäsenvaltio, jossa riski sijaitsee, ei saa estää vakuutuksenottajaa
tekemästä sopimusta direktiivin 73/239/ETY 6 artiklassa esitettyjenedellytysten mukaisesti toimiluvan saaneen vakuutusyrityksen kanssa,sikäli kuin tämä ei ole ristiriidassa voimassa olevan yleistä etua
koskevan sen jäsenvaltion, jossa riski sijaitsee, lainsäädännön kanssa.
29 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niiden vakuu-
tussopimusten yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperusteiden
sekä lomakkeiden ja muiden painettujen asiakirjojen ennalta hyväksy-mistä tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joita vakuutusyritys aikookäyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan. Vakuutussopimuksiakoskevien kansallisten säännöksien noudattamisen valvomiseksi, nämäsaavat vaatia ainoastaan näiden edellytysten ja muiden asiakirjojen1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 24
▼B
ilmoittamista satunnaisesti edellyttäen, että se ei ole ennakkoedellytys
yrityksen liiketoiminnan harjoittamiselle.
Jäsenvaltiot voivat noudattaa tai ottaa käyttöön menettelyn, jonka
mukaan ehdotetut maksukorotukset on ennalta annettava tiedoksi taihyväksyttävä ainoastaan silloin, kun se on osa yleistä hintavalvontajär-jestelmää.
30 artikla
1. Poistetaan direktiivin 88/357/ETY 8 artiklan 4 kohdan b alakohta.
Sen vuoksi 8 artiklan 4 kohdan a alakohta muutetaan seuraavasti:
”a) jollei tämän kohdan c alakohdasta muuta johdu, 7 artiklan 2
kohdan kolmatta alakohtaa on sovellettava silloin, kun vakuu-tussopimus kattaa riskejä useissa jäsenvaltioissa, joista ainakinyksi määrää vakuutuksen ottamisen pakolliseksi.”
2. Vastakkaisista säännöksistä huolimatta jäsenvaltio, joka määrää
velvoitteesta ottaa vakuutus, voi vaatia, että pakollisten vakuutustenyleiset ja erityiset ehdot annetaan tiedoksi sen toimivaltaiselle virano-maiselle ennen vakuutusten käyttöönottoa.
31 artikla
1. Ennen vakuutussopimuksen tekemistä vakuutusyrityksen on
ilmoitettava vakuutuksenottajalle:
— sopimukseen sovellettavasta laista sellaisessa tapauksessa, että
osapuolet eivät saa valita sitä vapaasti, tai siitä, että osapuoletsaavat vapaasti valita sovellettavan lain, ja tässä tapauksessa laista,jota vakuutuksenantaja ehdottaa sovellettavaksi,
— määräyksistä sopimuksia koskevien vakuutuksenottajan valitusten
käsittelemisestä sisällyttäen siihen tarvittaessa myös ilmoituksen
valituselimestä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta vakuutukse-
nottajan mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua velvoitetta sovelletaan ainoastaan,
kun vakuutuksenottaja on luonnollinen henkilö.
3. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset
määräykset annetaan sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossariski sijaitsee.
IV OSASTO
SIJOITTAUTUMISVAPAUTTA JA PALVELUJEN TARJOAMISEN
VAPAUTTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
32 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 10 artikla seuraavasti:
”10 artikla
1. Vakuutusyrityksen, joka aikoo perustaa sivukonttorin toisen
jäsenvaltion alueelle, on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltionsa toimi-
valtaisille viranomaisille.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, joka aikoo
perustaa sivukonttorin toiseen jäsenvaltioon, esittää seuraavat tiedot
antaessaan 1 kohdan mukaisen ilmoituksen:
a) jäsenvaltio, jonka alueelle se aikoo perustaa sivukonttorin,
b) toimintasuunnitelman, jossa esitetään erityisesti millaista liike-
toimintaa aiotaan harjoittaa ja miten sivukonttorin hallinto onjärjestetty,
c) siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee, oleva osoite,
josta voidaan saada asiakirjoja ja johon niitä voidaan lähettääedellyttäen, että tämä osoite on sama kuin se osoite, johonkaikki valtuutetulle asiamiehelle annettavat tiedot lähetetään,
d) sivukonttorin valtuutetun asiamiehen nimi, jolla on oltava
riittävä toimivalta tehdä yritystä koskevia sitoumuksia kolman-1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 25
▼B
sien henkilöiden kanssa ja edustaa sitä sen jäsenvaltion virano-
maisissa ja tuomioistuimissa, jossa sivukonttori sijaitsee. Kunon kyse Lloyd's -nimisestä vakuutuksenantajien yhteenliit-
tymästä, vakuutussitoumuksista siinä jäsenvaltiossa, jossa
sivukonttori sijaitsee, mahdollisesti aiheutuvassa riita-asiassavakuutettuja ei saa kohdella huonommin, kuin jos kanne olisinostettu tavanomaista yritystä vastaan. Valtuutetulla asiamie-hellä on tämän vuoksi oltava riittävä toimivalta siihen, että
häntä vastaan voidaan nostaa kanne ja että hän voi toimia asia-
nomaisia Lloyd's -nimisen yhteenliittymän vakuutuksenantajiasitovasti.
Kun yrityksen tarkoituksena on, että sen sivukonttori kattaa liit-
teessä olevassa A kohdassa luokkaan 10 sisältyviä muita riskejä
kuin rahdinottajan vastuuta koskevia riskejä, sen on esitettävä
ilmoitus, jonka mukaan siitä on tullut kansallisen toimiston jakansallisen takuurahaston jäsen siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukont-tori sijaitsee.
3. Jollei kotivaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ole kyseinen
suunnitelma huomioon ottaen aihetta epäillä hallintorakenteen sopi-
vuutta tai vakuutusyrityksen taloudellista tilaa taikka hallituksenjäsenten, johtajien tai valtuutetun asiamiehen hyvämaineisuutta jaammattipätevyyttä tai -kokemusta, niiden on kolmen kuukaudenkuluessa siitä, kun 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on saatu, välitettäväkaikki nämä tiedot sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille,
jossa sivukonttori sijaitsee, sekä ilmoitettava asiasta kyseiselle
yritykselle.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myös todistettava,
että vakuutusyrityksellä on 16 ja 17 artiklan mukaisesti laskettuvähimmäissolvenssimarginaali.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kieltäytyessä anta-
masta 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja sen jäsenvaltiontoimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttori sijaitsee, niidenon esitettävä kyseiselle yritykselle kieltäytymisensä syyt kolmenkuukauden kuluessa kaikkien kyseisten tietojen vastaanottamisesta.
Tämä kieltäytyminen tai vastaamatta jättäminen voidaan saattaa
kotivaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi.
4. Ennen kuin vakuutusyrityksen sivukonttori aloittaa toimin-
tansa, sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossasivukonttori sijaitsee, on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun 3
kohdassa tarkoitetut tiedot on saatu, ilmoitettava tarvittaessa kotijä-
senvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle edellytykset, joita yleisenedun vuoksi on noudatettava harjoitettaessa liiketoimintaa siinäjäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee.
5. Sivukonttori voidaan perustaa ja se voi aloittaa toimintansa,
kun sen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta, jossa sivukont-
tori sijaitsee, on saatu ilmoitus tai jos tällaista ilmoitusta ei ole
saatu, kun 4 kohdassa säädetty määräaika on päättynyt.
6. Edellä olevan 2 kohdan b, c tai d alakohdan mukaisesti annet-
tujen tietojen muuttuessa vakuutusyrityksen on ilmoitettava tästämuutoksesta kotijäsenvaltion ja sen jäsenvaltion, jossa sivukonttori
sijaitsee, toimivaltaisille viranomaisille vähintään kuukautta ennen
muutoksen toteuttamista, jotta kotijäsenvaltion toimivaltaiset vira-nomaiset ja sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossasivukonttori sijaitsee, voivat täyttää 3 ja 4 kohdan mukaisettehtävänsä.”
33 artikla
Kumotaan direktiivin 73/239/ETY 11 artikla.
34 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 14 artikla seuraavasti:1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 26
▼B
”14 artikla
Yrityksen, joka aikoo ensimmäisen kerran harjoittaa liiketoimiaan
yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa palvelujen tarjoamisenvapauden perusteella, on ilmoitettava asiasta ennalta kotijäsenval-
tion toimivaltaisille viranomaisille ja esitettävä niiden sitoumusten
laatu, joita se aikoo kattaa.”
35 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 16 artikla seuraavasti:
”16 artikla
1. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden
kuluessa 14 artiklassa säädetystä ilmoituksesta annettava tiedoksi
jäsenvaltiolle tai jäsenvaltioille, jonka tai joiden alueella yritysaikoo harjoittaa liiketoimia palvelujen tarjoamisen vapauden perus-teella:
a) todistus siitä, että yrityksellä on direktiivin 73/239/ETY 16 ja 17
artiklan mukaisesti laskettu vähimmäissolvenssimarginaali;
b) vakuutusluokat, joiden mukaista liiketoiminta yrityksellä on
toimivalta harjoittaa;
c) niiden sitoumusten laatu, joita yritys aikoo kattaa siinä jäsenval-
tiossa, jossa palveluja tarjotaan.
Samalla niiden on ilmoitettava asiasta kyseiselle yritykselle.Kukin jäsenvaltio, jonka alueella yritys aikoo palvelujen tarjoa-
misen vapauden perusteella kattaa direktiivin 73/239/ETY
liitteessä olevassa A kohdassa luokkaan 10 sisältyviä muita riskejä
kuin rahdinottajan vastuuta koskevia riskejä, voi vaatia, että yritys:
— ilmoittaa tämän direktiivin 12 a artiklan 4 kohdassa tarkoitetun
edustajan nimen ja osoitteen, ja
— antaa ilmoituksen siitä, että yrityksestä on tullut sen jäsenvaltion
kansallisen toimiston ja kansallisen takuurahaston jäsen, jossa
palveluja tarjotaan.
2. Jos kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät
määräajassa toimita 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja, niiden onsamassa määräajassa ilmoitettava kyseiselle yritykselle kieltäytymi-sensä syyt. Kieltäytyminen voidaan saattaa kotijäsenvaltiontuomioistuimen käsiteltäväksi.
3. Yritys voi aloittaa liiketoimintansa sinä päivänä, jona se on
todistettavasti saanut tiedon 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa
säädetystä ilmoituksesta.”
36 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 17 artikla seuraavasti:
”17 artikla
Kaikkiin muutoksiin, jotka yritys aikoo tehdä 14 artiklassa tarkoi-
tettuihin tietoihin, on sovellettava 14 ja 16 artiklassa säädettyä
menettelyä.”
37 artikla
Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohdan toinen ja
kolmas alakohta ja 3 kohta, sekä 13 ja 15 artikla.
38 artikla
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa sivukonttori sijaitsee
tai jossa palveluja tarjotaan, voivat vaatia, että tämän jäsenvaltionalueella toimivien vakuutusyritysten liiketoimintaa koskevat tiedot,jotka niillä on oikeus saada tämän direktiivin nojalla, toimitetaan niillekyseisen valtion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 27
▼B
39 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 18 artikla.2. Jäsenvaltio, jossa sivukonttori sijaitsee tai jossa palveluja tarjo-
taan, ei saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niidenvakuutussopimusten yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperus-teiden sekä lomakkeiden ja muiden painotuotteiden ennaltahyväksymistä tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joita yritys aikoo
käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan. Vakuutussopimuksia
koskevan kansallisten säännösten noudattamisen valvomiseksi se voiainoastaan vaatia, että kukin yritys, joka aikoo harjoittaa vakuutustoi-mintaa sen alueella sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisenvapauden perusteella, ilmoittaa tavalla, joka ei ole järjestelmällinenniistä vakuutusehdoista ja muista asiakirjoista, joita se aikoo käyttää,
ilman että tämä vaatimus on yrityksen liiketoiminnan harjoittamisen
ennakkoedellytys.
3. Jäsenvaltio, jossa sivukonttori sijaitsee tai palveluja tarjotaan, ei
saa noudattaa eikä ottaa käyttöön menettelyä, jonka mukaan maksukor-otukset on ennalta annettava tiedoksi tai hyväksyttävä muutoin kuinosana yleistä hintavalvontajärjestelmää.
40 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 19 artikla.
2. Yrityksen, joka harjoittaa liiketoimintaa sijoittautumisvapauden
tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, on annettava sen jäsen-
valtion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttori sijaitsee tai
jossa palveluja tarjotaan, kaikki asiakirjat, joita siltä pyydetään tämänartiklan soveltamiseksi, jos tällaista velvoitetta sovelletaan myös yrityk-siin, joiden kotipaikka on näissä jäsenvaltioissa.
3. Jos jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että yritys,
jolla on sivukonttori sen alueella tai joka harjoittaa sen alueella liiketoi-mintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ei noudata tässävaltiossa siihen sovellettavia säännöksiä, niiden on vaadittava kyseistä
yritystä lopettamaan säännösten vastainen toiminta.
4. Jos kyseinen yritys ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä, asiano-
maisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava
asiasta kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Viranomaisten
on toteutettava mahdollisimman nopeasti kaikki aiheelliset toimenpiteetsen varmistamiseksi, että kyseinen yritys lopettaa säännösten vastaisentoiminnan. Näiden toimenpiteiden laadusta on ilmoitettava kyseisenjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos yritys edelleenkin rikkoo kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa
olevia säännöksiä huolimatta kotijäsenvaltion toimenpiteistä tai siksi,että toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi tai niitä ei ole tässä
valtiossa toteutettu, tämä voi, ilmoitettuaan asiasta kotijäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheelliset toimenpiteet estääk-seen säännösten vastaisen toiminnan jatkumisen tai rangaistakseen siitäja, jos se on ehdottoman tarpeellista, estää yritystä tekemästä uusiavakuutussopimuksia sen alueella. Jäsenvaltioiden on huolehdittava
siitä, että tällaiset toimenpiteet voidaan niiden alueella saattaa vakuutu-
syrityksille tiedoksi.
6. Mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, ei koske kyseisten jäsenval-
tioiden toimivaltaa toteuttaa kiireellisessä tapauksessa aiheellisia
toimenpiteitä säännösten vastaisen toiminnan estämiseksi alueellaan.Tähän sisältyy mahdollisuus estää vakuutusyrityksiä jatkamasta uusienvakuutussopimusten tekemistä niiden alueella.
7. Mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, ei rajoita jäsenvaltioiden
oikeutta määrätä seuraamuksia alueellaan tapahtuneesta säännöstenvastaisesta toiminnasta.
8. Jos yrityksellä, joka on toiminut säännösten vastaisesti, on toimi-
paikka tai omaisuutta kyseissä jäsenvaltiossa, tämän valtiontoimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukai-1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 28
▼B
sesti soveltaa kyseisten rikkomusten varalta säädettyjä hallinnollisia
seuraamuksia tämän toimipaikan tai omaisuuden osalta.
9. Toimenpide, joka on toteutettu 4-8 kohdan mukaisesti ja joka
sisältää seuraamuksia tai rajoituksia vakuutusliikkeen harjoittamiselle,on perusteltava asianmukaisesti ja annettava tiedoksi kyseiselle yrityk-selle.
10. Joka toinen vuosi komissio antaa direktiivillä 91/675/ETY perus-
tetulle vakuutuskomitealle kertomuksen, jossa on kunkin jäsenvaltion
osalta niiden tapausten määrä ja laatu, joissa on tehty kielteinen
päätös direktiivin 73/239/ETY 10 artiklan tai direktiivin 88/357/ETY16 artiklan mukaisesti, sellaisina kuin ne ovat viimeksi muutettuinatällä direktiivillä, taikka joissa on toteutettu toimenpiteet tämän artiklan5 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä komis-sion kanssa antamalla tälle kyseisen kertomuksen laatimista varten
tarvittavat tiedot.
41 artikla
Tämä direktiivi ei estä niitä vakuutusyrityksiä, joilla on kotipaikka
jäsenvaltioissa, mainostamasta palvelujaan kaikin mahdollisin vies-tinnän keinoin siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee taipalveluja tarjotaan, sikäli kuin nämä noudattavat mahdollisia tämän
mainonnan muotoa ja sisältöä koskevia yleisen edun vuoksi annettuja
säännöksiä.
42 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 20 artikla.2. Jos vakuutusyritys puretaan, sivukonttorin välityksellä tai palve-
lujen tarjoamisen vapauden perusteella tehdyistä vakuutussopimuksista
johtuvat velvoitteet on täytettävä samalla tavalla kuin tämän yrityksen
muista vakuutussopimuksista johtuvat sitoumukset vakuutettujen jaedunsaajien kansalaisuudesta riippumatta.
43 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 21 artikla.2. Kun vakuutuksia tarjotaan sijoittautumisvapauden tai palvelujen
tarjoamisen vapauden perusteella, vakuutuksenottajalle on ennen
mitään sitoutumista ilmoitettava se jäsenvaltio, jossa vakuutusyrityksen
kotipaikka sijaitsee ja tarvittaessa se sivukonttori, jonka kanssa sopimustehdään.
Jos vakuutuksenottajalle annetaan asiakirjoja, niissä on esitettävä
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot.
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetut velvoitteet eivät
koske direktiivin 73/239/ETY 5 artiklan d alakohdassa tarkoitettujariskejä.
3. Vakuutussopimuksessa tai muussa vakuutuksen antamista koske-
vassa asiakirjassa sekä vakuutushakemuksessa, jos se sitoovakuutuksenottajaa, on ilmoitettava vakuutuksen antavan yrityksen
kotipaikka ja tarvittaessa vakuutuksen antavan sivukonttorin osoite.
Kukin jäsenvaltio voi vaatia, että direktiivin 88/357/ETY 12 a artiklan
4 kohdassa tarkoitetun vakuutusyrityksen edustajan nimi ja osoiteilmoitetaan myös ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa asiakir-joissa.
44 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 22 artikla.
Jokaisen vakuutusyrityksen on ilmoitettava kotijäsenvaltionsa toimival-
taiselle viranomaiselle erikseen sijoittautumisvapauden perusteella jaerikseen palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella toteutettujentapahtumien osalta vakuutusmaksujen, korvausten ja palkkioidenmäärä jälleenvakuutusta vähentämättä jäsenvaltioittain ja vakuutusluok-1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 29
▼B
karyhmittäin sekä direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevassa A
kohdassa luokan 10 osalta, johon ei ole sisällytetty rahdinottajanvastuuta, vahinkotiheyttä ja korvauksien keskimääräisiä kuluja.
2. Vakuutusluokkaryhmät määritellään seuraavasti:
— tapaturmat ja sairaus (luokat 1 ja 2),
— moottoriajoneuvovakuutus (luokat 3, 7 ja 10, luokan 10 osalta
luvut, lukuun ottamatta rahdinottajan vastuuta, joka on eriteltävä),
— palo- ja omaisuusvahingot (luokat 8 ja 9),
— ilmailu, merenkulku ja kuljetus (luokat 4, 5, 6, 7, 11 ja 12)
— yleinen vastuu (luokka 13)
— luotto ja takaus (luokat 14 ja 15), ja
— muut luokat (16, 17 ja 18).
Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava kyseiset
tiedot kohtuullisessa ajassa ja yhtenä kokonaisuutena jokaisen niitä
pyytävän asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
45 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 24 artikla.
2. Tämä direktiivi ei koske jäsenvaltioiden oikeutta vaatia alueillaan
sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella
toimivia yrityksiä liittymään ja osallistumaan samoin edellytyksin kuinkyseisissä valtioissa toimiluvan saaneet yritykset sellaisiin järjeste-lyihin, joiden tarkoituksena on taata korvausten maksaminenvakuutetuille ja vahingon kärsineille kolmansille henkilöille.
46 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 25 artikla.
2. Jokaiseen vakuutussopimukseen sovelletaan yksinomaan direk-
tiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan mukaisia sen jäsenvaltion,
jossa riski sijaitsee, vakuutusmaksuihin kohdistuvia välillisiä veroja javeronluonteisia lisämaksuja, sekä Espanjan osalta lakisääteisiä lisämak-suja espanjalaiselle ”Consorcio de Compensación de Seguros”-nimiselle toimielimelle käytettäväksi tässä jäsenvaltiossa sattuvistapoikkeuksellisista tapahtumista aiheutuvien tappioiden korvaamista
koskevassa tehtävässä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta
myöhempää yhteensovittamista.
Poiketen siitä, mitä direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan
ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetään, ja tämän kohdan sovelta-miseksi, jäsenvaltion alueella sijaitsevassa rakennuksessa oleva irtainomaisuus, lukuun ottamatta kaupallisessa kauttakulkuliikenteessä oleviatavaroita, on tässä jäsenvaltiossa sijaitseva riski, vaikka rakennusta jasen irtaimistoa ei olekaan vakuutettu samalla vakuutuskirjalla.
Direktiivin 88/357/ETY 7 artiklan nojalla sopimukseen sovellettava
laki ei vaikuta sovellettavaan verotusjärjestelmään.
Jokaisen jäsenvaltion on sovellettava alueellaan riskejä kattaviin yrityk-
siin kansallisia säännöksiä, jotka koskevat toimenpiteitä, joidentarkoituksena on turvata ensimmäisen alakohdan nojalla maksettavien
välillisten verojen ja veronluonteisten maksujen periminen, jollei
myöhemmästä yhteensovittamisesta muuta johdu.
V OSASTO
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
47 artikla
Saksan liittotasavalta voi lykätä 54 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan
ensimmäisen virkkeen soveltamista 1 päivään tammikuuta 1996 asti.Tänä määräaikana sovelletaan 54 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuuntilanteeseen seuraavan alakohdan säännöksiä.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 30
▼B
Kun vakuutusmaksujen laskemista koskevat tekniset perusteet on
annettu tiedoksi kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille 54artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kolmannen virkkeen mukaisesti,
näiden viranomaisten on toimitettava viipymättä nämä tiedot sen jäsen-
valtion toimivaltaisille viranomaisille, jossa riski sijaitsee, jotta nämävoivat esittää huomautuksensa. Jos kotijäsenvaltion toimivaltaiset vira-nomaiset eivät ota näitä huomautuksia huomioon, niiden on tehtäväsiitä yksityiskohtainen ja perusteltu ilmoitus sen jäsenvaltion toimival-
taisille viranomaisille, jossa riski sijaitsee.
48 artikla
Jäsenvaltiot voivat myöntää niille vakuutusyrityksille, joiden kotipaikka
on niiden alueella ja joiden vakuutusteknisen vastuuvelan katteenaolevien maa-alueiden, ja rakennusten määrä ylittää tätä direktiiviä
tiedoksi annettaessa 22 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun
prosenttimäärän, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 päättyvänmääräajan edellä mainittujen säädösten noudattamiseksi.
49 artikla
Tanskan kuningaskunta voi lykätä tämän direktiivin säännösten sovelta-
mista pakollisten työtapaturmavakuutusten osalta 1 päivään tammikuuta
1999 asti. Tänä määräaikana direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2alakohdassa olevaa työtapaturmia koskevaa poikkeusta on edelleensovellettava Tanskan kuningaskunnassa.
50 artikla
Espanja voi 31 päivään joulukuuta 1996 asti sekä Kreikka ja Portugali
31 päivään joulukuuta 1998 asti noudattaa seuraavia siirtymäkaudenjärjestelyjä niiden sopimusten osalta, jotka kattavat ne riskit, jotkasijaitsevat yksinomaan yhdessä näistä jäsenvaltioista, ja muut riskitkuin direktiivin 73/239/ETY 5 artiklan d alakohdassa tarkoitetut riskit:
a) direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan 3 kohdasta ja tämän direktiivin 29
ja 39 artiklasta poiketen kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisetviranomaiset voivat vaatia, että yleisistä ja erityisistä vakuutuseh-
doista ilmoitetaan ennen niiden käyttöönottoa;
b) tässä artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin liittyvän vakuutuste-
knisen vastuuvelan suuruus määritetään kyseisen jäsenvaltionvalvonnassa sen vahvistamien sääntöjen mukaisesti tai niiden puut-tuessa tämän direktiivin mukaisesti sen alueella noudatettujen
menettelyjen mukaisesti. Tämän vakuutusteknisen vastuuvelan
kattaminen samansuuruisilla ja toisiaan vastaavilla varoilla sekänäiden varojen sijainti on tämän jäsenvaltion valvonnassa tämändirektiivin mukaisesti annettujen säännösten ja noudatetunkäytännön mukaisesti.
VI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
51 artikla
Seuraavat direktiiviin 73/239/ETY ja 88/357/ETY sekä tähän direktii-
viin tehtävät tekniset mukautukset annetaan direktiivissä 91/675/ETYsäädetyn menettelyn mukaisesti:
— direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädet-
tyjen yhtiömuotojen lisääminen,
— direktiivin 73/239/ETY liitteessä tarkoitetun luettelon muutokset;
tämän luettelon sanaston mukauttaminen vakuutusmarkkinoiden
kehityksen huomioon ottamiseksi,
— direktiivin 73/239/ETY 16 artiklan 1 kohdassa lueteltujen solvenssi-
marginaalin muodostavien erien täsmentäminen uusien
rahoitusvälineiden luomisen huomioon ottamiseksi,
— direktiivin 73/239/ETY 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn takuura-
haston vähimmäismäärän muuttaminen talouden ja rahoitustakoskevan kehityksen huomioon ottamiseksi,1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 31
▼B
— tämän direktiivin 21 artiklassa säädetty muutos uusien rahoitusväli-
neiden luomisen huomioon ottamiseksi, vakuutusteknistävastuuvelkaa kattavia varoja koskeva luettelo sekä 22 artiklassa
annetut sijoitusten hajauttamista koskevat määräykset,
— direktiivin 88/357/ETY liitteessä I olevien vastaavuussääntöjen
lieventämisen muutokset uusilta valuuttariskeiltä suojautumista
koskevien rahoitusvälineiden kehityksen tai talous- ja rahaliittoakoskevan kehityksen huomioon ottamiseksi, ja
— määritelmien täsmentäminen direktiivin 73/239/ETY ja 88/357/ETY
sekä tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen turvaamiseksikoko yhteisössä.
52 artikla
1. Sivukonttoreiden, jotka ovat aloittaneet liiketoimintansa sijoittau-
tumisjäsenvaltion säännösten mukaisesti ennen tämän direktiivinsoveltamista koskevien säännösten voimaantuloa, katsotaan toimineendirektiivin 73/239/ETY 10 artiklan 1 - 5 kohdassa säädetyn menettelynmukaisesti. Niitä koskevat kyseisestä voimaantulopäivästä direktiivin73/239/ETY 15, 19, 20 ja 22 artiklan sekä tämän direktiivin 40 artiklan
säännökset.
2. Edellä olevat 34 ja 35 artiklat eivät rajoita palvelujen tarjoamisen
vapauden perusteella liiketoimintaa harjoittavien vakuutusyritysten niitä
oikeuksia, jotka ne ovat saaneet ennen tämän direktiivin soveltamistakoskevien säännösten voimaantuloa.
53 artikla
Lisätään 28 a artikla direktiiviin 73/239/ETY seuraavasti:
”28 a artikla
1. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on sallittava, että niiden alueelle perustetut ja tässäosastossa tarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaantai osittain sopimuksia koskevan vakuutuskantansa samaan jäsen-valtioon sijoittautuneelle vastaanottavalle yritykselle, jos tämän
jäsenvaltion tai tarvittaessa 26 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltion
toimivaltaiset viranomaiset todistavat, että vastaanottavalla yrityk-sellä on kannanluovutus huomioon ottaen tarpeellinensolvenssimarginaali.
2. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on sallittava, että sen alueella perustetut ja tässä osas-
tossa tarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaan taiosittain vakuutuskantansa vakuutusyritykselle, jonka kotipaikka ontoisessa jäsenvaltiossa, jos tämän jäsenvaltion toimivaltaiset virano-maiset todistavat, että vastaanottavalla yrityksellä on
kannanluovutus huomioon ottaen riittävä solvenssimarginaali.
3. Jos jäsenvaltio sallii, että sen alueelle perustetut ja tässä osas-
tossa tarkoitetut asioimistot tai sivukonttorit kansallisenlainsäädännön mukaisin edellytyksin siirtävät kokonaan tai osittainvakuutuskantansa tässä osastossa tarkoitetuille ja toisen jäsenvaltion
alueelle perustetulle asioimistolle tai sivukonttorille, sen on huoleh-
dittava, että vastaanottavan yrityksen tai tarvittaessa 26 artiklassatarkoitetun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset todistavat, ettävastaanottavalla yrityksellä on kannanluovutus huomioon ottaentarpeellinen solvenssimarginaali ja että vastaanottavan yrityksenjäsenvaltion laki sallii tällaisen luovutuksen ja että tämä valtio
hyväksyy luovutuksen.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sen jäsen-
valtion, jossa luovuttava asioimisto tai sivukonttori sijaitsee, onsallittava luovutus saatuaan sen jäsenvaltion toimivaltaisten virano-maisten suostumuksen, jossa riski sijaitsee, jollei tämä ole
jäsenvaltio, jossa luovuttava asioimisto tai sivukonttori sijaitsee.
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita on
asiassa kuultu, on annettava tiedoksi lausuntonsa tai suostumuk-sensa luovuttavan vakuutusyrityksen kotijäsenvaltiontoimivaltaisille viranomaisille kolmen kuukauden kuluessa1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 32
▼B
pyynnöstä; jos ne viranomaiset, joita on asiassa kuultu, eivät ole
antaneet vastausta määräajassa, vastauksen puuttumista pidetäänmyönteistä lausuntoa tai hiljaista suostumusta vastaavana.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisestijäsenvaltiossa, jossa riski sijaitsee. Tämä luovutus ovat välittömästivoimassa vakuutuksenottajiin, vakuutettuihin ja kaikkiin muihinhenkilöihin nähden, joilla on luovutetuista sopimuksista johtuvia
oikeuksia tai velvoitteita.
Tämä säännös ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta antaa vakuutukse-
nottajille mahdollisuus irtisanoa sopimus tietyssä määräajassaluovutuksesta.”
54 artikla
1. Huolimatta säännöksistä, joissa säädetään toisin, jäsenvaltio, jossa
direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevassa A kohdassa luokkaan 2kuuluvia riskejä kattavat sopimukset voivat korvata osittain tai koko-naan lakisääteisen sosiaaliturvajärjestelmään sisältyvän
sairausvakuutuksen, voi vaatia, että nämä sopimukset ovat tämän jäsen-
valtion erityisten säännösten mukaisia yleisen edun suojaamiseksi tässävakuutusluokassa ja että tämän vakuutuksen yleiset ja erityiset ehdotannetaan tiedoksi tämän jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisilleennen niiden käyttöönottamista.
2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettu sairausva-
kuutustapa on samanlainen kuin henkivakuutuksen osalta, jolloin:
— maksetut vakuutusmaksut lasketaan siinä jäsenvaltiossa, jossa riski
sijaitsee, käytettävien sairastavuustaulukoiden ja muiden asiankannalta merkityksellisten tilastojen perusteella vakuutusmatemaat-tisten menetelmien mukaisesti,
— muodostetaan iän pitenemisen mukaan määräytyvä varaus,— vakuutuksenantaja voi irtisanoa sopimuksen vain tietyssä
määräajassa, jonka se jäsenvaltio vahvistaa, jossa riski sijaitsee,
— sopimuksessa määrätään, että vakuutusmaksuja voidaan korottaa tai
korvaussuorituksia pienentää myös voimassa olevien sopimusten
osalta,
— sopimuksessa määrätään, että vakuutuksenottaja voi vaihtaa
olemassa olevan sopimuksensa 1 kohdan mukaiseksi uudeksi sopi-
mukseksi, jonka tarjoaa sama vakuutusyritys tai sama sivukonttorija jossa otetaan huomioon hänen saavuttamansa oikeudet. Iän pite-nemisen mukaan määräytyvään varaukseen on erityisestikiinnitettävä huomiota ja uusi lääkärintarkastus voidaan vaatia
vain, jos vakuutusturvaa lisätään.
Vastaavassa tapauksessa tämän jäsenvaltion toimivaltaisten virano-
maisten on julkaistava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut
sairastavuustaulukot ja muut asian kannalta merkitykselliset tilastotsekä toimitettava ne kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Vakuutusmaksujen on oltava kohtuullisten vakuutusmatemaattisten
oletusten mukaisesti riittävät, jotta yritykset voivat täyttää kaikkivelvoitteensa ottaen huomioon niiden taloudellisen tilanteen kaikkitekijät. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusmaksujen laske-
misen tekniset perusteet ilmoitetaan sen toimivaltaisille viranomaisille
ennen hyödykkeen kaupan pitämistä. Tätä kohtaa on sovellettavamyös muutettaessa voimassa olevia sopimuksia.
55 artikla
Jäsenvaltiot voivat vaatia, että vakuutusyritys, joka tarjoaa niiden
alueella omalla vastuullaan pakollista työtapaturmavakuutusta,noudattaa niiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä tätä vakuu-tusta koskevia erityismääräyksiä, lukuun ottamatta talouden vakaudenvalvontaa koskevia määräyksiä, jotka ovat yksinomaan kotijäsenvaltiontoimivaltaan kuuluvia.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 33
▼B
56 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin mukaisesti
annettujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten soveltami-
seksi tehdyt vakuutusyritystä koskevat päätökset voidaan saattaa
tuomioistuimen käsiteltäväksi.
57 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31päivänä joulukuuta 1993 ja saatettava ne voimaan viimeistään 1päivänä heinäkuuta 1994. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolleviipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti
julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset
tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ne kansalliset
säädökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoite-tuista kysymyksistä.
58 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1992L0049 — FI — 11.02.2003 — 003.001 — 34