1979L1072 — FI — 01.01.2007 — 004.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B KAHDEKSAS NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 6 päivänä joulukuuta 1979, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt (79/1072/ETY) (EYV L 331, 27.12.1979, p.11)

Muutettu:





Muutettu:







Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1) ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).









▼B

KAHDEKSAS NEUVOSTON DIREKTIIVI,

annettu 6 päivänä joulukuuta 1979,

jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt

(79/1072/ETY)







EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY ( 1 ) ja erityisesti sen 17 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ( 2 ), ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon ( 3 ), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 4 ), sekä katsoo, että sekä katsoo, että direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 4 kohdan mukaan neuvosto vahvistaa yhteisön yksityiskohtaiset soveltamissäännöt, jotka koskevat maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille kyseisen artiklan 3 kohdan mukaisesti myönnettävää arvonlisäveron palautusta, on vältettävä yhden jäsenvaltion alueelle sijoittautuneen verovelvollisen joutumista maksamaan lopullisesti tältä toisessa jäsenvaltiossa tavaroiden luovutuksesta tai palvelujen suorituksesta taikka maahantuonnista kyseiseen jäsenvaltioon laskutettua veroa, jolloin vältetään kaksinkertainen verotus, jäsenvaltioiden nykyisin voimassa olevien säännösten väliset, joissakin tapauksissa kaupan vinoutumista ja kilpailun vääristymistä aiheuttavat erot olisi poistettava, asiaa koskevien yhteisön säännösten käyttöönotto merkitsee kehitystä kohti henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen liikkuvuuden todellista vapauttamista ja edistää siten osaltaan taloudellisen yhdentymisen toteuttamista, tällaiset säännökset eivät saa johtaa verovelvollisten erilaiseen kohteluun sen mukaan, minkä jäsenvaltion alueelle ne ovat sijoittautuneet, tietyntyyppisiä veropetoksia tai veron kiertämistä on vältettävä, jäsenvaltioilla on direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 4 kohdan mukaan mahdollisuus evätä palautus tai asettaa sille lisäehtoja, jos verovelvollinen ei ole sijoittautunut yhteisön alueelle; olisi kuitenkin varmistettava, etteivät nämä verovelvolliset saa palautuksia edullisemmin edellytyksin kuin yhteisön alueelle sijoittautuneet verovelvolliset, ensimmäisessä vaiheessa olisi rajoituttava tähän direktiiviin sisältyvien yhteisön yksityiskohtaisten soveltamissääntöjen käyttöönottoon; näissä säännöissä on erityisesti määrättävä, että palautushakemuksia koskevat päätökset on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa hakemusten tekemisestä ja että palautus on suoritettava samassa määräajassa; Italian tasavallan olisi sallittava vuoden ajan näiden yksityiskohtaisten sääntöjen voimaantulolle asetetusta viimeisestä päivämäärästä ilmoittaa päätökset, joita sen toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet valtion alueelle sijoittautumattomien verovelvollisten tekemistä hakemuksista, sekä suorittaa näihin liittyvät palautukset yhdeksän kuukauden kuluessa, jotta Italian tasavalta voisi järjestää uudelleen nykyisen järjestelmänsä yhteisön järjestelmän soveltamista varten, ja neuvosto vahvistaa uusia yksityiskohtaisia sääntöjä yhteisön järjestelmän täydentämiseksi; näiden sääntöjen voimaantuloon saakka jäsenvaltioiden on palautettava vero, joka kannetaan tämän direktiivin soveltamisalaan kuulumattomista liiketoimista, direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 4 kohdan mukaisesti vahvistamiaan yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:







1 artikla

Tässä direktiivissä ”maan alueelle sijoittautumattomalla verovelvollisella” tarkoitetaan direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua verovelvollista, jolla 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitettuna ajanjaksona ei ole ollut kyseisessä maassa taloudellisen toimintansa kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa, josta liiketoimet suoritetaan, taikka tällaisen kotipaikan tai kiinteän toimipaikan puuttuessa omaa kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa, ja joka ei samana ajanjaksona ole suorittanut yhtään kyseisessä maassa suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, lukuun ottamatta:

a) kuljetussuorituksia ja näihin kuljetussuorituksiin liittyviä palvelujen suorituksia, jotka on vapautettu verosta direktiivin 77/388/ETY 14 artiklan 1 kohdan i alakohdan, 15 artiklan tai 16 artiklan 1 kohdan B, C ja D alakohdan perusteella;

b) palvelujen suorituksia, joiden osalta veronmaksuvelvollinen on yksinomaan palvelun vastaanottaja direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 alakohdan b alakohdan mukaisesti.

2 artikla

Kunkin jäsenvaltion on palautettava jokaiselle maan alueelle sijoittautumattomalle, mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle verovelvolliselle jäljempänä vahvistetuin edellytyksin arvonlisävero, joka on kannettu muiden verovelvollisten kyseiselle verovelvolliselle maan alueella suorittamista palveluista tai luovuttamasta irtaimesta omaisuudesta taikka tavaran maahantuonnista maan alueelle, jos näitä tavaroita ja palveluja käytetään direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen liiketoimien tai 1 artiklan b alakoh- dassa tarkoitettujen palvelujen suorittamiseen.

3 artikla

Palautuksen saadakseen 2 artiklassa tarkoitetun verovelvollisen, joka ei ole suorittanut yhtään kyseisen maan alueella suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, on

a) tehtävä 9 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle liitteessä A esitetyn mallin mukainen hakemus siihen liitettyine alkuperäisine laskuineen tai tuontiasiakirjoineen. Jäsenvaltioiden on saatettava hakijoiden käyttöön selitykset, jotka sisältävät ainakin liitteen C mukaiset tiedot,

b) osoitettava sijoittautumisvaltionsa viranomaisten antamalla todistuksella olevansa arvonlisäverovelvollinen kyseisessä valtiossa. Jos kuitenkin 9 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen on jo saanut tällaisen todistuksen, verovelvollisen ei tarvitse toimittaa uutta todistusta yhteen vuoteen sijoittautumisvaltionsa viranomaisen ensimmäisen todistuksen antamispäivästä. Jäsenvaltiot eivät saa antaa todistusta verovelvollisille, joihin sovelletaan direktiivin 77/388/ETY 24 artiklan 2 kohdan mukaista verovapautusta,

c) kirjallisella vakuutuksella todistettava, ettei tämä 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitettuna ajanjaksona ole suorittanut yhtään maan alueella suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua,

d) sitouduttava palauttamaan kaikki aiheettomasti maksetut rahamäärät.

4 artikla

Palautuksen saadakseen 2 artiklassa tarkoitetun verovelvollisen, joka ei suorittanut yhtään maan alueella suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, lukuun ottamatta 1 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitettuja suorituksia, on

a) täytettävä 3 artiklan a, b ja d alakohdassa tarkoitetut velvoitteet

b) kirjallisella vakuutuksella todistettava, ettei tämä 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitettuna ajanjaksona ole suorittanut yhtään maan alueella suoritetuksi katsottavaa tavaroiden luovutusta tai palvelua, lukuun ottamatta 1 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitettuja suorituksia.

5 artikla

Tätä direktiiviä sovellettaessa oikeus veronpalautukseen määräytyy direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan mukaisesti, sellaisena kuin sitä sovelletaan palautuksen suorittavassa jäsenvaltiossa.

Tätä direktiiviä ei sovelleta tavaroiden luovutuksiin, jotka on vapautettu tai voidaan vapauttaa verosta direktiivin 77/388/ETY 15 artiklan 2 alakohdan mukaisesti.

6 artikla

Jäsenvaltiot eivät saa määrätä 2 artiklassa tarkoitetuille verovelvollisille 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden lisäksi muita velvoitteita kuin velvoitteen antaa tietyissä tapauksissa tarvittavia tietoja sen arvioimiseksi, onko palautushakemus perusteltu.

7 artikla

1. Edellä 3 ja 4 artiklassa säädetyn palautushakemuksen on kohdistuttava tavaroiden tai palvelujen ostoihin, jotka on laskutettu taikka maahantuonteihin, jotka on suoritettu vähintään kolmen kuukauden ja enintään yhden kalenterivuoden ajanjaksona. Hakemus voi kuitenkin koskea kolmea kuukautta lyhyempää ajanjaksoa, jos tämä ajanjakso käsittää kalenterivuoden lopun. Hakemus voi myös koskea laskuja tai tuontiasiakirjoja, joista ei aikaisemmin ole tehty hakemuksia ja jotka liittyvät kyseisenä kalenterivuonna suoritettuihin liiketoimiin. Hakemus on tehtävä 9 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle kuuden kuukauden kuluessa sen kalenterivuoden päättymisestä, jonka aikana vero tulee kannettavaksi.

Jos hakemus koskee ajanjaksoa, joka on lyhyempi kuin kalenterivuosi mutta vähintään kolmen kuukauden pituinen, hakemuksen kohteena oleva palautuksen määrä ei saa olla pienempi kuin 200 Euroopan laskentayksikköä kansallisena valuuttana; jos kyseinen ajanjakso käsittää yhden kalenterivuoden tai kalenterivuoden lopun, määrä ei saa olla pienempi kuin 25 Euroopan laskentayksikköä kansallisena valuuttana.

2. Käytettävä Euroopan laskentayksikkö on 21 päivänä joulukuuta 1977 annetussa varainhoitoasetuksessa ( 5 ) määritelty laskentayksikkö, joka on vahvistettu 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitetun ajanjakson vuoden tammikuun 1 päivänä. Jäsenvaltiot voivat pyöristää kansalliseksi valuutaksi muunnettuja määriä enintään 10 prosenttia ylöspäin tai alaspäin.

3. Jäljempänä 9 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on varustettava jokainen lasku tai tuontiasiakirja leimallaan, jotta niitä ei voida käyttää uudestaan toisessa hakemuksessa, ja palautettava ne kuukauden kuluessa.

4. Palautushakemuksia koskevat päätökset on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jolloin hakemukset on jätetty 3 kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle, varustettuina kaikilla niillä asiakirjoilla, jotka tämändirektiivin mukaan vaaditaan hakemuksen käsittelemiseksi. Palautus on suoritettava edellä mainitussa määräajassa hakijan pyynnöstä joko palautuksen suorittavassa jäsenvaltiossa tai siinä valtiossa, johon hakija on sijoittautunut. Jälkimmäisessä tapauksessa hakija vastaa palautuksen toimittamisesta aiheutuvista pankkikuluista.

Hakemuksen hylkääminen on perusteltava. Hylkäävistä päätöksistä on voitava hakea muutosta kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisilta toimielimiltä siinä muodossa ja siinä määräajassa, jotka säädetään kyseiseen valtioon sijoittautuneiden verovelvollisten palautushakemuksia koskevasta muutoksenhausta.

5. Jos palautus on saatu vilpillisesti tai muutoin säännösten vastaisesti, 3 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi perittävä takaisin aiheettomasti maksetut palautukset sekä mahdolliset sakot kyseisen jäsenvaltion menettelyä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta keskinäisestä avunannosta arvonlisäverojen perinnässä annettujen säännösten soveltamista.

Jos vilpillisen hakemuksen johdosta ei kansallisen lainsäädän- nön mukaan voida määrätä sakkoa, kyseinen jäsenvaltio voi evätä kyseiseltä verovelvolliselta myöhemmät palautukset enintään kahden vuoden ajan siitä päivästä, jolloin vilpillinen hakemus on tehty. Jos vilpillisen hakemuksen johdosta määrätty sakko on jätetty maksamatta, kyseinen jäsenvaltio voi lykätä kyseiselle verovelvolliselle tulevat myöhemmät palautukset sakon maksamiseen saakka.

8 artikla

Jos verovelvollinen ei ole sijoittautunut yhteisön alueelle, jäsenvaltiot voivat evätä tältä palautukset tai asettaa niille erityisiä edellytyksiä.

Palautuksia ei saa myöntää yhteisön verovelvollisiin sovellettavia edellytyksiä edullisemmin edellytyksin.

9 artikla

Jäsenvaltioiden on asianmukaisella tavalla annettava tiedoksi, mikä viranomainen on toimivaltainen vastaanottamaan 3 artiklan a alakohdassa ja 4 artiklan a alakohdassa tarkoitettu- ja hakemuksia.

Verovelvollisen asemaa koskevien 3 artiklan b alakohdassa ja 4 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen todistusten on oltava liitteessä B esitetyn mallin mukaiset.

10 artikla

Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin edellyttämät säännökset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1981. Tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan palautushakemuksiin, jotka koskevat kyseisestä päivästä lukien laskutetuista tavaroiden ostoista tai palvelujen suorituksista taikka suoritetuista maahantuonneista kannettua arvonlisäveroa.

Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.

11 artikla

Poiketen siitä, mitä 7 artiklan 4 kohdassa säädetään, Italian tasavalta voi 1 päivään tammikuuta 1982 pidentää kyseisessä kohdassa tarkoitetun määräajan kuudesta yhdeksäksi kuukau- deksi.

12 artikla

Komissio antaa jäsenvaltioita kuultuaan kolmen vuoden kuluessa 10 artiklassa tarkoitetusta päivästä neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta erityisesti sen 3, 4 ja 7 artiklan osalta.

13 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.









LIITE A

MALLI









LIITE B

MALLI









LITTE C

Selityksissä annettavat vähimmäistiedot

►(4) ►(4)

►(4) A3

►(4) M1

►(6) ►(6)

►(6) A3

►(6) A3

►(6) M1

►(6) M1