1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1251/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille
(EYVL L 160, 26.6.1999, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston asetus (EY) N:o 2704/1999, annettu 14 päivänä joulukuuta
1999L 327 12 21.12.1999
►M2Neuvoston asetus (EY) N:o 1672/2000, annettu 27 päivänä heinäkuuta
2000L 193 13 29.7.2000
►M3Neuvoston asetus (EY) N:o 1038/2001, annettu 22 päivänä toukokuuta
2001L 145 16 31.5.2001
Muutettu:
►A1Asiakirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan,
Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasa-
vallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallanliittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopanunioni perustuuL 236 33 23.9.2003
▼B
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1251/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti
sen 36 ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (4),
ottaa huomioon Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (5),
sekä katsoo, että
(1)yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on saavuttaa perustamis-
sopimuksen 33 artiklassa mainitut tavoitteet ottaen huomioon
markkinatilanne,
(2)markkinoiden paremman tasapainon turvaamiseksi tukijärjes-telmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/92 (
6)
otettiin käyttöön uusi tukijärjestelmä,
(3)vuonna 1992 tapahtuneen yhteisen maatalouspolitiikan uudis-tuksen jälkeen markkinoiden tasapaino on parantunut
merkittävästi,
(4)vuonna 1992 tiettyjen peltokasvien viljelijöille käyttöön otetun
tukijärjestelmän mukainen kesannointi on interventiohinnan alen-tamisen ohella auttanut pitämään tuotannon hallinnassa, japarantunut hintakilpailukyky on mahdollistanut viljan käytönhuomattavasti suuremmassa määrin kotimaan markkinoillapääasiassa eläinten rehuksi,
(5)vuonna 1992 käyttöön otettuun järjestelmään perustuvaa tukea
olisi jatkettava, mutta olisi otettava kuitenkin huomioon markki-
noiden kehittyminen ja nykyisen järjestelmän soveltamisestasaadut kokemukset,
(6)jäsenvaltiot voivat tietyin edellytyksin saattaa nurmisäilörehunpinta-alatukikelpoiseksi tämän järjestelmän mukaisesti,
(7)tukijärjestelmän uudistamisessa on otettava huomioon yhteisönkansainväliset velvoitteet,
(8)markkinoiden tasapaino voidaan parhaiten saavuttaalähentämällä yhteisön viljan hintoja maailmanmarkkinahintoihin
ja säätämällä yleisistä pinta-alatuista,
(9)pinta-alatukia olisi tarkistettava, jos markkinatilanne muuttuusiitä, mitä nykyisellään arvioidaan,
(10)tukeen olisi oikeutettava vain se ala, joka on varattu peltokasvien
viljelyyn tai joka on aikaisemmin saanut julkista rahoitustakesannointia varten,
(11)jos niiden alojen summa, joille tukea haetaan järjestelmänmukaisesti, ylittää perusalan, olisi säädettävä tilakohtaisen tuki-kelpoisen alan vähentämisestä markkinoiden tasapainonturvaamiseksi,1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 2
(1) EYVL C 170, 4.6.1998, s. 4.
(2) Lausunto annettu 6. toukokuuta 1999, ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.
(3) EYVL C 284, 14.9.1998, s. 55.
(4) EYVL C 93, 6.4.1999, s. 1.
(5) EYVL C 401, 22.12.1998, s. 3.
(6) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 12, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 1624/98 (EYVL L 210, 28.7.1998, s. 3).
▼B
(12)jäsenvaltiot voivat soveltaa yhtä tai useampaa kansallista peru-
salaa; pidetään asianmukaisena, että tämän vaihtoehdon
valitsevan jäsenvaltion olisi voitava jakaa kukin kansallinenperusala osaperusaloiksi; jos kansallinen perusala on ylitetty,kyseisen jäsenvaltion olisi voitava keskittää soveltamansatoimenpiteet kokonaan tai osittain niille aloille, joilla ylitys ontodettu,
(13)pinta-alatuissa olisi otettava huomioon rakenteelliset erityispiir-teet, jotka vaikuttavat satotasoihin; objektiivisiin perusteisiinperustuvan aluejakosuunnitelman laatiminen olisi jätettävä jäsen-valtioille; aluejakosuunnitelmassa olisi vahvistettavayhdenmukaiset keskisadot; suunnitelmien olisi oltava johdonmu-
kaisia kullakin alueella tiettynä aikana saatuun keskisatoon
nähden, ja suunnitelmissa olisi otettava huomioon tuotantoa-lueiden rakenteelliset erot; olisi säädettävä erityisestämenettelystä näiden suunnitelmien arvioimiseksi yhteisön tasolla,
(14)kasteltujen ja kastelemattomien alojen satojen erottelu voidaanhyväksyä edellyttäen, että kasteluviljelmille määritellään eri
perusala ja että kokonaisperusala ei kasva,
(15)maissi poikkeaa sadoltaan muista viljakasveista, mistä syystä
erilainen kohtelu saattaa olla perusteltua,
(16)pinta-alatuen laskemiseksi peruskorvaus tonnilta olisi kerrottavakyseiselle alueelle vahvistetulla viljojen keskisadolla; jos mais-
sille ja muille viljakasveille vahvistetaan erilaiset satomäärät,
olisi maissille vahvistettava erilliset perusalat,
(17)peltokasveille olisi vahvistettava yhtenäinen perusmäärä;perusmääriä tonnia kohti olisi korotettava viljojen interventio-hinnan useassa vaiheessa toteutettavan alentamisen vuoksi;valkuaiskasveille olisi otettava käyttöön erityistuki niiden pitämi-
seksi kilpailukykyisinä viljojen kanssa,
(18)jos interventiohintoja alennetaan lopullisesti, perusmäärää olisi
lisättävä soveltamalla samaa korvaustasoa kuin markkinointivuo-sille 2000/2001 ja 2001/2002,
(19)durumvehnälle olisi otettava käyttöön erityisjärjestelmä durum-
vehnää käyttävän teollisuuden hankintatarpeita vastaavan
tuotantotason säilyttämiseksi, ja talousarviomenoja olisi seurat-tava; tähän tavoitteeseen päästäneen ottamalla käyttöön kullekinjäsenvaltiolle durumvehnän enimmäisviljelyalaan rajoitettulisäkorvaus; alojen ylittyessä jätettyjä hakemuksia olisi mukau-tettava,
(20)durumvehnän tuotanto on joissakin jäsenvaltioissa lisäksi vakiin-tunut perinteisten tuotantoalueiden ulkopuolelle; tuotannon tietyntason säilyminen kyseisillä alueilla olisi taattava myöntämälläerityistukea,
(21)pinta-alatukien saamiseksi tuottajien olisi kesannoitava ennakolta
määritelty prosenttiosuus peltokasvien viljelyalastaan; kesannoi-
tuja aloja olisi hoidettava siten, että tietyt ympäristöä koskevatvähimmäisvaatimukset täyttyvät; kesannoitujen alojen olisisovelluttava myös non-food-tarkoituksiin edellyttäen, ettävoidaan soveltaa tehokkaita valvontatoimenpiteitä,
(22)nykyisessä markkinatilanteessa kesantovelvoite olisi alennettava
10 prosenttiin ajanjaksoksi 2000-2006; prosenttimäärää olisi
tarkistettava tuotannon ja markkinoiden kehittymisen huomioonottamiseksi,
(23)kesannointivelvoitteesta olisi maksettava soveltuva korvaus;korvauksen olisi vastattava viljakasvien pinta-alatukia,
(24)pientuottajilta, joiden pinta-alatukia koskeva hakemus jää tietyntason alle, ei pitäisi edellyttää kesannointivelvoitteen noudatta-mista; kyseinen taso olisi vahvistettava,
(25)tuottajille voidaan myöntää vapaaehtoisesta kesannoinnistakesannointitukea ylimääräisen kesannon osalta; jäsenvaltioidenolisi vahvistettava alan enimmäismäärä,1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 3
▼B
(26)pinta-alatuet olisi maksettava kullekin viljelyalalle kerran
vuodessa; niiden alojen, joita ei ole otettu viljelykäyttöön
välittömästi ennen asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 vahvistetunjärjestelmän voimaantuloa, ei pitäisi olla tukikelpoisia; tiettyjensellaisten erityistilanteiden huomioon ottamiseksi, joissa tämäsäännös on liian rajoittava, olisi sallittava tiettyjä jäsenvaltioidenhallinnoimia poikkeuksia,
(27)on tarpeen vahvistaa tietyt pinta-alatukien hakemista koskevat
edellytykset ja määrätä tukien maksuajankohta,
(28)maksupäivät olisi vahvistettava, jotta peltokasvien myynti jakau-
tuisi tasaisesti markkinointivuoden aikana,
(29)kylvöpäivät olisi mukautettava eri tuotantoalueiden luonnono-loihin,
(30)on tarpeen säätää siirtymäsäännöksistä lajikohtaisten tukien pois-tamiseksi öljykasveilta markkinointivuodesta 2002/2003 alkaen;jotkut tätä alaa koskevat säännökset on säilytettävä yhteisönkansainvälisten velvoitteiden takia,
(31)yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen sovel-
tamisesta johtuvista velvoitteista aiheutuvat kustannukset
yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta 17 päivänä touko-kuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999(
1), 1 ja 2 artiklan mukaisesti,
(32)on tarpeen säätää siirtymäkauden toimenpiteistä ja antaa komis-siolle mahdollisuus tarvittaessa hyväksyä siirtymäkaudenlisätoimenpiteitä,
(33)peltokasvien tukijärjestelmän mukautukset olisi otettava käyttöön
markkinointivuodesta 2000/2001, ja
(34)voimassa olevaan tukijärjestelmään ja aiempiin muutoksiin nyt
tehtävien mukautusten vuoksi asetus (ETY) N:o 1765/92 olisiselkeyden vuoksi korvattava uudella asetuksella,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Tällä asetuksella otetaan käyttöön peltokasvien viljelijöitä
koskeva pinta-alatukien järjestelmä.
2. Tässä asetuksessa:
— markkinointivuosi kestää 1 päivästä heinäkuuta 30 päivään
kesäkuuta,
— ’peltokasveilla’ tarkoitetaan liitteessä I lueteltuja kasveja.
3. Jäsenvaltiot, joissa maissi ei ole perinteinen viljelykasvi, voivat
saattaa nurmisäilörehun tukikelpoiseksi peltokasvien pinta-alatukeensamoin edellytyksin mitä peltokasveihin sovelletaan.
I LUKU
2 artikla
1. Yhteisön peltokasvien viljelijät voivat hakea pinta-alatukea tässä
luvussa vahvistetuin edellytyksin.
2. Pinta-alatuki vahvistetaan hehtaaria kohti ja eriytetään alueittain.
Pinta-alatukea myönnetään alalle, joka on varattu peltokasvien vilje-
lyyn tai joka kesannoidaan tämän asetuksen 6 artiklan mukaisesti jajoka ei ylitä alueellista perusalaa. Ala määritellään alueen niidenhehtaarien keskiarvona, jotka oli varattu peltokasvien viljelyyn taitarvittaessa kesannoitu julkisesti rahoitetun tukijärjestelmän mukaisestivuosina 1989, 1990 ja 1991. Alueella tarkoitetaan tältä osin kyseisen1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 4
(1) Katso tämän virallisen lehden sivu 103.
▼B
jäsenvaltion valinnan mukaan jäsenvaltiota taikka jäsenvaltiossa olevaa
aluetta.
Tšekin tasavallan, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin,
Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian osalta alueelliset perusalatvahvistetaan alueella peltokasvien viljelyyn kolmena peräkkäisenävuotena kaudella 1997-2001 varatun keskimääräisen hehtaarimääränperusteella. Kaikkien näiden jäsenvaltioiden alueellisten perusalojen
kokonaismäärä ei saa ylittää liitteessä VI mainittuja perusaloja.
3. Pinta-alatukea hakevat tuottajat ovat velvollisia kesannoimaan
osan tilansa viljelyalasta korvausta vastaan.
4. Kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille tukea haetaan
peltokasvien tukijärjestelmän nojalla, mukaan lukien mainitussa järjes-telmässä säädetty kesannoiminen, ylittää perusalan, samanmarkkinointivuoden aikana viljelijäkohtaista tukikelpoista alaa vähen-
netään samassa suhteessa kaikkien tämän luvun nojalla kyseisellä
alueella myönnettävien tukien osalta.
Myös alat, joille ei haeta tukea tämän asetuksen nojalla mutta joita
käytetään tuen hakemisen perusteena naudanliha-alan yhteisestä mark-
kinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun asetuksen (EY)N:o 1254/1999 (
1) nojalla, otetaan huomioon laskettaessa niitä aloja,
joille tukea on haettu.
5. Jos jäsenvaltio saattaa nurmisäilörehun tukikelpoiseksi peltokas-
vien pinta-alatukeen, on määriteltävä erillinen perusala. Jospeltokasvien tai nurmisäilörehun perusalaa ei tiettynä markkinointivuo-tena saavuteta, puuttuvat hehtaarit osoitetaan vastaavalle perusalallesamana markkinointivuotena.
6. Jos jäsenvaltio on päättänyt vahvistaa yhden tai useamman
kansallisen perusalan, se voi jakaa kunkin kansallisen perusalan2 kohdan mukaisesti vahvistettaviin osaperusaloihin.
Tätä kohtaa sovellettaessa ”Secano”- ja ”Regadío” -perusaloja pidetään
kansallisina perusaloina.
Jos kansallinen perusala ylittyy, kyseinen jäsenvaltio voi objektiivisia
perusteita noudattaen keskittää 4 kohdan mukaisesti sovellettavattoimenpiteet kokonaan tai osittain niille osaperusviljelyaloille, joillaylitys on todettu.
Jäsenvaltioiden, jotka ovat päättäneet soveltaa tämän kohdan mukaisia
mahdollisuuksia, on ilmoitettava valinnoistaan ja niiden yksityiskohtai-sista soveltamissäännöistä tuottajille ja komissiolle 15 päivään
syyskuuta mennessä.
3 artikla
1. Pinta-alatuen laskemisessa käytettävien keskisatojen vahvistami-
seksi jokaisen jäsenvaltion on laadittava aluejakosuunnitelma, jossamääritellään asiaankuuluvat ja objektiiviset perusteet eri tuotantoa-lueiden määrittämiseksi, jotta saataisiin erillisiä, yhtenäisiä alueita.
Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on aluejakosuunnitelmia laatiessaan
otettava asianmukaisella tavalla huomioon erityistilanteet. Jäsenvaltiotvoivat erityisesti mukauttaa keskisatoja, jotta tuotantoalueiden välisetmahdolliset rakenne-erot tulevat huomioon otetuiksi.
2. Jäsenvaltiot voivat aluejakosuunnitelmissaan myös soveltaa mais-
siin eri satolukemaa kuin muihin viljakasveihin.
a) Jos maissin sato on korkeampi kuin muiden viljakasvien, maissille
on erikseen vahvistettava 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu perusala,joka kattaa yhden tai useamman maissintuotantoalueen jäsenvaltionvalinnan mukaan.1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 5
(1) Katso tämän virallisen lehden sivu 21.▼A1
▼B
▼B
Jäsenvaltiot voivat kyseisillä alueilla vahvistaa erillisiä perusaloja
myös muille peltokasveille kuin maissille. Tällöin, jos maissin peru-salaa ei tiettynä markkinointivuonna saavuteta, puuttuvat hehtaarit
osoitetaan samana markkinointivuonna muiden peltokasvien kuin
maissin vastaavaan perusalaan.
b) Jos maissin sato vastaa muiden viljakasvien satoa tai on pienempi
kuin se, maissille voidaan myös vahvistaa erillinen perusalaa alakohdan mukaisesti. Tällöin ja jos jäsenvaltiot päättävät
vahvistaa perusalan ”muille peltokasveille kuin maissille”:
— jos maissin perusalaa ei tiettynä markkinointivuonna saavuteta,
puuttuvat hehtaarit osoitetaan samana markkinointivuonnamuiden kasvien vastaaville perusaloille,
— jos muiden peltokasvien kuin maissin perusalaa ei tiettynä mark-
kinointivuonna saavuteta, puuttuvat hehtaarit osoitetaan samanamarkkinointivuonna kyseiselle maissin perusalalle.
Jos nämä perusalat ylitetään, sovelletaan 2 artiklan 4 kohtaa.3. Jäsenvaltiot voivat aluejakosuunnitelmissaan määrätä erilaisia
satoja kastelluille ja kastelemattomille viljelyaloille. Tässä tapauksessajäsenvaltiot vahvistavat kasteluviljelmiä käsittäville aloille eri peru-salan.
Kastellun perusalan on vastattava vuosina 1989-1991 peltokasvisatoa
varten kasteltujen alojen keskiarvoa, mukaan lukien asetuksen (ETY)
N:o 1765/92 3 artiklan 1 kohdan neljännen alakohdan viimeisessä virk-
keessä säädetyt lisäykset. Portugalissa kasteltua perusalaa kuitenkinlisätään asteittain korkeintaan 60000 hehtaarilla niillä aloilla, joidenosalta kastelujärjestelmiin tehtyjen investointien on vahvistettualkaneen 1 päivän elokuuta 1992 jälkeen. Tämä lisäys voidaan lisätä
osittain tai kokonaan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun kasteltuun
maissin perusalaan.
Kastellun perusalan vahvistaminen ei saa kuitenkaan aiheuttaa kyseisen
jäsenvaltion kokonaisperusalan kasvua. Jos kasteltu ala ylitetään, sovel-letaan 2 artiklan 4 kohtaa.
Jos kasteltua perusalaa ei saavuteta jonakin markkinointivuotena, puut-
tumaan jäävät hehtaarit on lisättävä kyseisen markkinointivuodenvastaavaan kastelemattomaan perusalaan.
4. Aluejakosuunnitelmassa on kaikissa tapauksissa varmistettava,
että noudatetaan kyseisen jäsenvaltion sitä keskisatoa, joka on vahvis-tettu 2 kohdassa tarkoitetulle jaksolle ja kyseisessä kohdassa
tarkoitetuin perustein.
5. Jäsenvaltion on kunkin tuotantoalueen osalta ilmoitettava yksityis-
kohtaiset tiedot kyseisellä alueella viisivuotiskautena
markkinointivuosien 1986/1987 ja 1990/1991 välillä peltokasvien vilje-lyyn käytetyistä aloista ja tuotetuista sadoista. Keskimääräinen viljasatoon laskettava erikseen kunkin alueen osalta jättämällä pois kyseisestäajanjaksosta vuosi, jolloin sato on ollut suurin, ja vuosi, jolloin se onollut pienin.
Tämä velvollisuus voidaan kuitenkin täyttää:
— portugalilaisten viljojen osalta toimittamalla ne tiedot, jotka on
annettu Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjensiirtymäsäännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvostonasetuksen (ETY) N:o 3653/90 (
1) nojalla,
— viiden uuden Saksan osavaltion (Länder) osalta ilmoittamalla
muiden Saksan osavaltioiden (Länder) osalta sovellettavatkeskimääräiset sadot,
— Italian osalta vahvistamalla viitesato 3,9 tonniin hehtaarilta ja
Espanjan osalta 2,9 tonniin hehtaarilta,1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 6
(1) EYVL L 362, 27.12.1990, s. 28, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
komission asetuksella (EY) N:o 1664/95 (EYVL L 158, 8.7.1995, s. 13).
▼A1
— Tšekin tasavallan, Kyproksen, Viron, Latvian, Liettuan, Unkarin,
Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian osalta vahvistamalla viite-sadot liitteessä VI esitetyille tasoille.
Jos jäsenvaltio päättää käsitellä:
— maissia erillään muista viljoista, viljan keskisato, jota ei saa
muuttaa, on jaettava maissiin ja muihin viljoihin,
— kastellut viljelyalat erillään kastelemattomista viljelyaloista,
vastaava keskisato, jota ei saa muuttaa, on jaettava näihin kahteenviljelyalatyyppiin.
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle aluejakosuunnitel-
mansa sekä kaikki sitä tukevat tarvittavat tiedot 1 päivään elokuuta1999 mennessä. Tämän velvoitteen täyttämiseksi ne voivat viitataasetuksen (ETY) N:o 1765/92 mukaisesti komissiolle toimittamaansa
aluejakosuunnitelmaan.
Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden toimittamia aluejakosuunnitelmia
ja huolehtii siitä, että jokainen suunnitelma perustuu asianmukaisiin ja
objektiivisiin perusteisiin ja että se vastaa käytettävissä olevia historia-tietoja. Komissio voi jättää hyväksymättä suunnitelmat, jotka eivätvastaa edellä mainittuja asianmukaisia perusteita ja erityisesti kyseisenjäsenvaltion keskisadon ollessa kyseessä. Tässä tapauksessa kyseisen
jäsenvaltion on muutettava suunnitelmaansa neuvoteltuaan asiasta
komission kanssa.
Jäsenvaltio voi tarkistaa aluejakosuunnitelmaansa komission pyynnöstä
tai omasta aloitteestaan tässä artiklassa määriteltyä menettelyä noudat-
taen.
7. Jos jäsenvaltio 1 kohtaa soveltaessaan päättää vahvistaa tuotan-
toalueita, joiden rajaus ei vastaa alueellisten perusalojen rajoja,jäsenvaltion on toimitettava komissiolle yhteenveto tukihakemuksistaja niihin liittyvistä sadoista. Jos näistä tiedoista ilmenee, että jäsenval-tion osalta vuonna 1993 sovellettuun aluejakosuunnitelmaan perustuva
keskisato ylittyy tai Itävallan, Suomen ja Ruotsin osalta vuonna 1995
sovellettuun suunnitelmaan perustuva keskisato ylittyy ►
A1taikka
Kyproksen, Tšekin tasavallan, Viron, Unkarin, Italian, Latvian, Liet-tuan, Maltan, Puolan, Slovakian, Slovenian ja Espanjan osalta 3artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistettu keskisato ◄ylittyy, kaikkia
kyseisessä jäsenvaltiossa seuraavana markkinointivuonna maksettavia
korvauksia alennetaan suhteessa todettuun ylitykseen. Tätä säännöstä
ei kuitenkaan sovelleta, jos tukihakemuksissa haettu määrä, ilmaistunaviljatonneina, ei ylitä jäsenvaltion kaikkien perusalojen satojenyhteismäärää edellä mainitun keskisadon mukaan laskettuna.
Jäsenvaltiot voivat valita, että ne toteavat jokaisen perusalan osalta,
onko sen keskisato mahdollisesti ylittynyt. Tässä tapauksessa tässäkohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan kullakin kyseisellä peru-salalla maksettaviin korvauksiin.
4 artikla
1. Pinta-alatuki lasketaan kertomalla peruskorvaus tonnilta aluejako-
suunnitelmassa määritellyllä kyseisen alueen viljan keskisadolla, jollei10 artiklasta muuta johdu.
2. Edellä 1 kohdassa mainittu laskelma tehdään viljan keskisadon
perusteella. Jos kuitenkin maissia käsitellään erikseen, maissisatoakäytetään laskentaperusteena maissille ja muiden viljojen kuin maissin
satoa viljoille, öljykasveille, pellavansiemenille sekä kuidun tuotantoon
tarkoitetulle pellavalle ja hampulle.
3. Perusmäärät vahvistetaan seuraavasti:
valkuaiskasveille:
— 72,50 EUR/t markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen;1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 7
▼B
▼M2
▼B
▼B
viljakasveille, nurmisäilörehulle ja kesannolle:
— 58,67 EUR/t markkinointivuodelle 2000/2001,
— 63,00 EUR/t markkinointivuodesta 2001/2002 alkaen;
►M2pellavansiemenille sekä kuidun tuotantoon tarkoitetulle pella-
valle ja hampulle ◄:
— 88,26 EUR/t markkinointivuodelle 2000/2001,
— 75,63 EUR/t markkinointivuodelle 2001/2002,— 63,00 EUR/t markkinointivuodesta 2002/2003 alkaen;
öljykasveille:
— 63,00 EUR/t markkinointivuodesta 2002/2003 alkaen.
Asetuksen (ETY) N:o 1766/92 3 artiklan 4 kohdassa suunnitellun viljan
interventiohinnan lopullisen alennuksen nojalla 63 euron/t määräävoidaan korottaa markkinointivuodesta 2002/2003 alkaen.
Tämä pinta-alatukien korotus on samassa suhteessa interventiohinnan
alennukseen kuin vuosina 2000/2001 ja 2001/2002 sovellettava.
4. Viljojen, öljykasvien, pellavansiementen sekä kuidun tuotantoon
tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatukeen sovelletaan Suomessaja Ruotsin 62. leveyspiirin pohjoispuolisilla alueilla ja eräillä lähia-lueilla, joilla vallitsevat vastaavanlaiset maatalouden harjoittamisenerityisen vaikeaksi tekevät ilmasto-olosuhteet, 19 euron/t lisämäärääkerrottuna pinta-alatuen laskemiseen käytettävällä sadolla.
5 artikla
Pinta-alatukeen myönnetään lisäkorvaus, jonka suuruus on 344,50 euroa
hehtaarilta, durumvehnän viljelyyn varatulle viljelyalalle liitteessä II
luetelluilla perinteisillä tuotantoalueilla liitteessä III vahvistettujen
määrien rajoissa.
Jos niiden viljelyalojen yhteismäärä, joiden osalta pinta-alatuen lisäkor-
vausta haetaan, on tietyn markkinointivuoden aikana edellä tarkoitettuarajaa suurempi, tuottajakohtaista viljelyalaa, jonka osalta lisäkorvaustavoidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin liitteessä III jäsenvaltioittain vahvistettuja
määriä noudattaen jakaa mainitussa liitteessä esitetyt viljelyalatliitteessä II määriteltyjen tuotantoalueiden kesken tai tarvittaessa 3 artik-lassa tarkoitettujen tuotantoalueiden kesken vuosien 1993-1997durumvehnätuotannon määrän mukaisesti. Jos niiden viljelyalojen
summa, joiden osalta pinta-alatuen lisäkorvausta haetaan tietyllä
tuotantoalueella, tietyn markkinointivuoden aikana ylittää vastaavanalueellisen ylärajan, kyseisen tuotantoalueen tuottajakohtaista vilje-lyalaa, jonka osalta lisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetäänsamassa suhteessa. Tämä vähennys tehdään, kun jäsenvaltion sisällä
on toteutettu alojen siirto niiltä alueilta, jotka eivät ole saavuttaneet
alueellista ylärajaansa, alueille, joilla tämä yläraja on ylitetty.
Alueille, joilla durumvehnän tuotanto on vakiintunutta ja jotka ovat
muita kuin liitteessä II tarkoitettuja alueita, myönnetään erityistukea138,90 euroa hehtaarilta liitteessä IV mainittuja hehtaarimääriä noudat-
taen.
5 a artikla
1. Kuidun tuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatuen
edellytyksenä on tapauskohtaisesti asetuksen (EY) N:o 1673/2000 2
artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen tekeminen tai sitoumuksen
antaminen.
Kuidun tuotantoon tarkoitetun hampun pinta-alatuen edellytyksenä on
lisäksi sellaisten lajikkeiden käyttö, joiden tetrahydrokannabinolipitoi-suus (THC) on enintään 0,2 prosenttia.1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 8
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
2. Jäsenvaltiot ottavat käyttöön tetrahydrokannabinolipitoisuuden
tarkastusjärjestelmän vähintään 30 prosentilla kuidun tuotantoon tarkoi-tetun hampun niistä pinta-aloista, joista on tehty tukihakemus. Jos
jäsenvaltio kuitenkin ottaa käyttöön mainitun viljelyn ennakkolupajär-
jestelmän, vähimmäismääräksi vahvistetaan 20 prosenttia.
6 artikla
1. Kunkin pinta-alatukia hakevan viljelijän kesantovelvoite vahviste-
taan hakemuksen kohteena olevan peltokasveille varatun viljelyalan ja
kesannoidun alan suhdelukuna tämän asetuksen mukaisesti.
Kesantovelvoite vahvistetaan 10 prosentiksi markkinointivuodesta
2000/2001 markkinointivuoteen 2006/2007 saakka.
2. Jäsenvaltioiden on sovellettava kesannoitujen alojen erityistilan-
netta vastaavia aiheellisia ympäristötoimenpiteitä.
3. Kesannoituja aloja voidaan käyttää
— yhteisössä sellaisten tuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei
ole ensisijaisesti tarkoitettu ihmis- tai eläinravinnoksi, edellyttäenettä sovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä, ja
— rehupalkokasvien viljelyyn tiloilla asetuksessa (ETY) N:o 2092/91
säädettyjä velvoitteita noudattaen toteutettuna niiden koko
tuotannon osalta.
Jäsenvaltioille annetaan lupa maksaa kansallista tukea enintään
50 prosenttiin saakka niistä kustannuksista, jotka liittyvät siihen, ettäkesannoiduille alueille perustetaan biomassan tuottamiseen tarkoitet-tujen monivuotisten kasvien viljelmiä.
Jos sellaisten sivutuotteiden määrä, jotka on tarkoitettu ihmisten tai
eläinten ravinnoksi ja jotka todennäköisesti syntyvät sen seurauksena,
että öljysiemeniä viljellään kesannoidulla alalla ensimmäisen alakohdanmukaisesti, ylittää tuottajien kanssa tehdyn sopimusten mukaistenennakkotuotosmäärien perusteella miljoona tonnia vuodessa ilmaistunavastaavana määränä soijapapujauhoa, kunkin sopimuksen perusteellatuotettavaa ennakkotuotosmäärää, joka voidaan käyttää ihmisten tai
eläinten ravinnoksi, alennetaan, jotta kokonaismäärä saadaan rajoite-
tuksi miljoonaan tonniin.
4. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on vahvistettu eri sato-
tasot, kesantokorvaukseen sovelletaan kastelemattomalle maallevahvistettuja tasoja. Portugalin osalta korvauksessa otetaan huomioonasetuksen (ETY) N:o 3653/90 nojalla myönnettävä korvaus.
5. Viljelijöille voidaan myöntää kesantokorvausta vapaaehtoisesti
kesannoidulta velvoitteen ylittävältä osalta. Jäsenvaltioiden on sallittavaviljelijöiden kesannoida vähintään kymmenen prosenttia hakemuksenkohteena olevasta peltokasveille varatusta viljelyalasta ja tämän
asetuksen mukaisesti kesannoidusta alasta. Jäsenvaltio voi vahvistaa
suurempia prosenttimääriä erityistilanteiden ja viljelymaan riittävänkäytön turvaamisen perusteella.
6. Kesantokorvaus voidaan myöntää monivuotisena enintään viiden
vuoden ajanjaksolle.
7. Kesantovelvoite ei koske viljelijöitä, jotka hakevat korvausta
viljelyalalta, jonka tuotanto ei ylitä 92 viljatonnin tuottamiseen tarvit-tavaa viljelyalaa kyseiselle alueelle vahvistetun keskisadon mukaan
laskettuna. Näihin viljelijöihin sovelletaan 5 ja 6 kohtaa.
8. Alueet, jotka:
— on kesannoitu maatalousympäristöön liittyvistä syistä (Euroopan
maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudunkehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY)1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 9
▼B
▼M3
▼B
▼M1
▼B
▼B
N:o 1257/1999 (1) 22-24 artikla) ja joita ei ole otettu maanviljely-
eikä muuhun tuottavaan käyttöön kuin tämän asetuksen mukaisestikesannoidun maan osalta on hyväksyttyä, tai
— on metsitetty metsitykseen liittyvistä syistä (asetuksen (EY)
N:o 1257/1999 31 artikla),
kun toimenpiteet ovat tapahtuneet 28 päivän kesäkuuta 1995 jälkeen,
voidaan lukea 1 kohdassa mainittujen kesannointivaatimusten mukai-sesti kesannoituihin alueisiin, asianomaisen jäsenvaltion asettamaantilakohtaiseen rajaan asti, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta
7 artiklan soveltamista.
Näille alueille ei kuitenkaan myönnetä 4 artiklassa määriteltyä pinta-
alatukea ja asetuksen (EY) N:o 1257/1999 24 artiklan 1 kohdan tai
31 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan perusteella myönnettävätuki rajoitetaan korkeintaan yhtä suureksi määräksi kuin 4 artiklan3 kohdassa määritelty pinta-alatuki kesannoidulle alueelle.
Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta tässä kohdassa tarkoitettua
järjestelmää uusiin hakijoihin alueella, jossa on jatkuvasti vaarana, ettäalueellinen perusala ylitetään merkittävästi.
7 artikla
Korvaushakemuksia ei voida esittää sellaisista alueista, jotka olivat 31
päivänä joulukuuta 1991 pysyvänä laitumena, pysyvässä viljelyksessä,
metsinä tai muussa kuin maatalouskäytössä. Kuidun tuotantoon tarkoi-tetun pellavan ja hampun viljelyalojen ja myös tähän liittyvänkesannointivelvoitteen piiriin kuuluvien pinta-alojen osalta voidaankuitenkin esittää tukihakemuksia, kun on kyse alueista, jotka ovatkuuluneet pellava- ja hamppualan yhteisestä markkinajärjestelystä 29
päivänä kesäkuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o
1308/70 (
2) tuen piiriin vähintään yhtenä markkinointivuotena kaudella
1998/1999—2000/2001.
Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan ja Slovenian osalta
korvaushakemuksia ei voida esittää sellaisista maa-alueista, jotka olivat31 päivänä joulukuuta 2000 pysyvänä laitumena, pysyvässä viljelyk-sessä, metsinä tai muussa kuin maatalouskäytössä. Slovakian osaltakorvaushakemuksia ei voida esittää sellaisista alueista, jotka olivat 31
päivänä joulukuuta 2001 pysyvänä laitumena, pysyvässä viljelyksessä,
metsinä tai muussa kuin maatalouskäytössä. Viron osalta korvaushake-muksia ei voi esittää sellaisista maa-alueista, jotka olivat 1 päivänälokakuuta 2002 pysyvänä laitumena, pysyvässä viljelyksessä, metsinätai muussa kuin maatalouskäytössä. Tšekin tasavallan osalta korvaush-akemuksia ei voida esittää maa-alueista, jotka olivat 30 päivänä
marraskuuta 2002 pysyvänä laitumena, pysyvässä viljelyksessä, metsinä
tai muussa kuin maatalouskäytössä. Kyproksen osalta korvaushake-muksia ei voida esittää maa-alueista, jotka olivat 1 päivänä joulukuuta2002 pysyvänä laitumena, pysyvässä viljelyksessä, metsinä tai muussakuin maatalouskäytössä.
Jäsenvaltiot voivat poiketa myöhemmin määritettävin edellytyksin
näistä säännöksistä erityistilanteissa erityisesti rakenneuudistusohjel-miin kuuluvien alojen osalta tai sellaisten alojen osalta, joilla
tavanomaisessa viljelykierrossa käytetään monivuotisia peltokasveja
liitteessä I tarkoitettujen kasvien kanssa. Näissä tapauksissa jäsenval-tioiden on toteutettava toimenpiteet sen välttämiseksi, ettäsoveltaminen johtaisi tukikelpoisen kokonaisviljelyalan merkittäväänlisäykseen. Näihin toimenpiteisiin voi kuulua erityisesti aiemmin tuki-kelpoisten alueiden luokitteleminen alueiksi, jotka eivät oikeuta tukeen.1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 10
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 80.
(2) EYVL L 146, 4.7.1970, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 2702/1999 (EYVL L 327, 14.12.1999, s. 7).▼M2
▼A1
▼B
▼A1
Jäsenvaltiot voivat poiketa ensimmäisestä ja toisesta kohdasta myös
ottaakseen huomioon johonkin julkisen intervention muotoon liittyvättietyt erityistilanteet, jos tämä interventio johtaa siihen, että viljelijän
on tavanomaista viljelytoimintaansa jatkaakseen viljeltävä kasveja
aloilla, jotka aiemmin eivät ole oikeuttaneet tukeen, ja jos kyseineninterventio tarkoittaa, että alunperin tukikelpoiset alat eivät enää sitäole sillä perusteella, että tukeen oikeutettujen alueiden kokonaismääräei tällöin nouse merkittävästi.
Jäsenvaltiot voivat lisäksi tietyissä kahteen edeltävään kohtaan kuulu-
mattomissa tapauksissa poiketa ensimmäisestä ja toisesta kohdasta, josne osoittavat komissiolle toimitetussa suunnitelmassa, että tukikel-poisten alueiden kokonaislukumäärä ei muutu.
8 artikla
1. Tuet maksetaan sadonkorjuuta seuraavan 16 päivän marraskuuta
ja 31 päivän tammikuuta välisenä aikana. Kuitenkin sovellettaessa6 artiklan 3 kohtaa kesantokorvaukset maksetaan 16 päivän marras-kuuta ja 31 päivän maaliskuuta välisenä aikana.
2. Saadakseen pinta-alatukea viljelijän on suoritettava kylvöt
viimeistään kyseistä sadonkorjuuta edeltävään 31 päivään toukokuutamennessä ja jätettävä hakemus viimeistään 15 päivään toukokuutamennessä.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet muistut-
taakseen hakijoita tarpeesta noudattaa voimassa olevaaympäristölainsäädäntöä.
9 artikla
Tämän luvun soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan
vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (
1) 23 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen ja erityisesti säännöt, jotka koskevat:
— perusalojen vahvistamista ja hallinnointia,
— tuotantoa koskevien aluejakosuunnitelmien laatimista,— nurmisäilörehua,
— pinta-alatuen myöntämistä,
— tukikelpoisen alan vähimmäiskokoa; näissä säännöissä on erityisesti
otettava huomioon valvonnan asettamat vaatimukset ja kyseisessäjärjestelmässä tavoiteltu teho,
— edellä 5 artiklassa tarkoitetun durumvehnän osalta myönnettävän
pinta-alatuen lisäkorvauksen saamisen määrittelemistä ja kyseisessä
artiklassa tarkoitetun erityistuen saamisen edellytyksiä sekä erityi-
sesti huomioon otettavien alueiden määrittämistä,
— kuidun tuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun osalta 5 a artiklan
1 kohdassa tarkoitettujen sopimusten ja sitoumuksen yksityiskoh-taisia sääntöjä,
— kuidun tuotantoon tarkoitetun hampun osalta erityistarkastustoimen-
piteitä sekä menetelmiä, joita käytetääntetrahydrokannabinolipitoisuuden määrittelemiseksi,
— kesannointia ja erityisesti 6 artiklan 3 kohtaa; näillä edellytyksillä
määritellään rehupalkokasvit, joita voidaan viljellä kesannoiduilla
aloilla, ja kyseisen kohdan ensimmäisen luetelmakohdan osalta
näihin edellytyksiin saattaa kuulua kasvien kasvattaminen ilmankorvausta,
— edellä olevan 7 artiklan soveltamista; näissä edellytyksissä
määritellään olosuhteet, joissa poikkeamiset 7 artiklan soveltami-1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 11
(1) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
komission asetuksella (EY) N:o 923/96 (EYVL L 126, 24.5.1996, s. 37).▼B
▼M2
▼M3
▼B
▼B
sesta voidaan hyväksyä ja jäsenvaltioiden velvollisuus esittää suun-
nitellut toimenpiteet komissiolle hyväksymistä varten,
— päätöksellä 93/355/ETY (1) hyväksytyn GATT-sopimukseen liit-
tyvän Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisenöljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan noudattamista.
Komissio voi samaa menettelyä noudattaen:
— joko edellyttää tuen myöntämiseksi seuraavia:
i) tiettyjen siementen käyttöä;
ii) durumvehnän sekä kuidun tuotantoon tarkoitetun pellavan ja
hampun osalta varmennettujen siementen käyttöä;
iii) öljykasvien, durumvehnän, pellavansiementen sekä kuidun
tuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun osalta tiettyjen lajik-
keiden käyttöä,
— tai säätää jäsenvaltioiden mahdollisuudesta asettaa kyseiset edelly-
tykset tuen myöntämisen edellytykseksi,
— sallia 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen muutta-
misen tietyillä alueilla, joilla poikkeuksellisten ilmasto-olojenvuoksi ei voida soveltaa tavanomaisia määräaikoja,
— poiketen siitä, mitä 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, antaa jäsenval-
tioille luvan talousarviotilanteen salliessa maksaa ennen 16 päiväämarraskuuta tietyillä alueilla 50 prosenttiin asti pinta-alatuista sekäkesannointikorvauksesta niinä vuosina, joina sadot heikentyvät
poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi niin paljon, että viljelijöille
aiheutuu vakavia taloudellisia vaikeuksia.
II LUKU
10 artikla
1. Öljykasvien pinta-alatuki markkinointivuosille 2000/2001 ja
2001/2002 lasketaan kertomalla seuraavat määrät kyseisen alueen alue-jakosuunnitelmassa määritellyllä viljan keskisadolla:
— 81,74 EUR/t markkinointivuodelle 2000/2001,
— 72,37 EUR/t markkinointivuodelle 2001/2002.
Jäsenvaltioilla on kuitenkin mahdollisuus jatkossakin vahvistaa öljykas-
vien tuki historiallisen öljykasvien alueellisen sadon perusteella. Tässä
tapauksessa sato kerrotaan 1,95:llä.
2. Markkinointivuosille 2000/2001 ja 2001/2002 taattu enimmäisala
öljykasvien pinta-alakohtaisia erityistukia varten vahvistetaan 5 482000hehtaariksi, jota vähennetään kyseiseen markkinointivuoteen sovellet-tavan pakollisen kesannon määrällä tai 10 prosentilla, jos kyseinen
määrä on alle 10 prosenttia. Jos taattu enimmäismäärä 2 artiklan sovel-
tamisen jälkeen ylittyy, komissio vähentää 1 kohdassa tarkoitettujamääriä 3 ja 4 kohdan säännösten mukaisesti.
3. Jos öljykasveille varattu alue, joka on jo määritelty tukikelpoi-
seksi öljykasvien pinta-alakohtaista erityistukea varten, jonakin vuonnaylittää taatun enimmäisalan, komissio vähentää kyseisen vuodenperusmäärää 1 prosentilla kutakin taatun enimmäismäärän ylittävää
prosenttiyksikköä kohti. Jos taattu enimmäismäärä ylittyy enemmän
kuin kynnysprosenttiosuuden verran, sovelletaan erityissääntöjä.Kynnysprosenttiarvoon saakka määrää vähennetään jäsenvaltioissayhtenäisesti. Kynnysprosenttiarvon ylittymisen jälkeen niissä jäsenval-tioissa, jotka ovat ylittäneet liitteessä V asetetut kansalliset viitealat,
sovelletaan asianmukaisia lisävähennyksiä, alennettuna 4 kohdassa
tarkoitetulla määrällä. Saksan osalta kuitenkin asianmukaista lisävähen-nystä voidaan mukauttaa sen pyynnöstä kokonaan tai osittainalueellisen perusalan mukaan; jos tätä vaihtoehtoa käytetään, Saksanon viipymättä lähetettävä komissiolle sovellettavien vähennysten laske-miseen tarvittavat tiedot.1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 12
(1) EYVL L 147, 18.6.1993, s. 25.▼M2
▼B
▼B
Komissio vahvistaa asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa
annettua menettelyä noudattaen sovellettavien asianmukaisten vähen-nysten koon ja jakautumisen ja varmistaa erityisesti, että painotettu
keskivähennys koko yhteisössä vastaa prosenttiosuutta, jolla taattu
enimmäisala on ylitetty.
4. Edellä 3 kohdan mukaisen kynnysprosenttiarvon olisi oltava
0 prosenttia.
5. Jos öljykasvien pinta-alatukea vähennetään 3 ja 4 kohdan
määräysten mukaisesti, komissio vähentää asiaankuuluvaa perusmäärää
seuraavan markkinointivuoden osalta samalla prosenttimäärällä, paitsi
jos taattua enimmäisalaa ei kyseisenä vuonna ylitetä, jolloin komissiovoi päättää, ettei tällaista vähennystä sovelleta.
6. Jos taattu enimmäisala yhteisössä ylittyy markkinointivuonna
2000/2001, komissio soveltaa markkinointivuonna 1999/2000 alueelli-siin viitemääriin sovellettua vähennysprosenttia asiaankuuluvaan
perusmäärään markkinointivuonna 2000/2001 samalla prosent-
timäärällä.
7. Ellei tämän artiklan määräyksistä muuta johdu, jäsenvaltiot, joissa
on olemassa merkittävä uhka liitteessä V esitetyn kansallisen viitealanhuomattavasta ylittymisestä seuraavana markkinointivuonna, voivat
rajoittaa alaa, jolta yksittäinen tuottaja voi saada tässä artiklassa tarkoi-
tettua pinta-alakohtaista öljykasvitukea. Tällainen raja lasketaanprosentteina joko jäsenvaltion tai alueellisen perusalan viljeltävästäpeltoalasta, joka on pinta-alatukikelpoista tämän asetuksen mukaisesti,ja sitä sovelletaan tuottajan tukikelpoiseen peltoalaan. Raja voi vaih-della eri alueellisten perusviljelyalojen tai osaperusviljelyalojen
mukaan objektiivisten perusteiden pohjalta. Jäsenvaltioiden on ilmoitet-
tava tällaisesta rajasta viimeistään sen markkinointivuoden 1 päiväänelokuuta mennessä, joka edeltää markkinointivuotta, jolta pinta-alatukea anotaan, tai aiempana ajankohtana, jos kyseisen markkinointi-vuoden kylvöt tapahtuvat jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion jollakinalueella ennen elokuun 1 päivää.
8. Tämän artiklan mukaisesti sovellettava, taatun enimmäisalan
ylittämisestä johtuva vähennys on vähintään:
— 58,67 EUR/t markkinointivuodelle 2000/2001,
— 63,00 EUR/t markkinointivuodelle 2001/2002.
9. Syötäviksi tarkoitettujen auringonkukansiementen, jotka kylvetään
satoa varten, tuottajat eivät kuulu tässä artiklassa tarkoitetun tuen
piiriin.
10. Komissio antaa kahden vuoden kuluessa tämän artiklan
täytäntöönpanosta neuvostolle kertomuksen öljykasvimarkkinoidenkehityksestä. Tarvittaessa kertomukseen liitetään asianmukaisia ehdo-tuksia, mikäli tuotantokapasiteetti merkittävästi heikkenee.
11 artikla
Tässä asetuksessa vahvistettuja pinta-alatukia ja kesantokorvausta
samoin kuin kesantovelvoitteen prosenttiosuutta voidaan muuttaa
tuotannossa, tuottavuudessa ja markkinoissa tapahtuvan kehityksenperusteella perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyämenettelyä noudattaen.
12 artikla
Jos tarvitaan erityistoimenpiteitä helpottamaan siirtymistä voimassa
olevasta järjestelmästä tällä asetuksella säädettyyn järjestelmään,
toimenpiteet annetaan asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen.
13 artikla
Tässä asetuksessa määriteltyjä toimenpiteitä on pidettävä asetuksen
(EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettunainterventiotoimenpiteenä, jonka tarkoituksena on tasapainottaa maata-loustuotteiden markkinoita.1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 13
▼B
14 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 1765/92 ja asetus (EY) N:o 1872/94.
15 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan seitsemän päivää sen jälkeen, kun se
on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
2. Tätä asetusta sovelletaan markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen.3. Asetusta (ETY) N:o 1765/92 ja asetusta (EY) N:o 1872/94 sovel-
letaan edelleen markkinointivuosiin 1998/1999 ja 1999/2000.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 14
▼B
LIITE I
TUOTTEIDEN KUVAUS
CN-koodi Kuvaus
I VILJAT
10011000 Durumvehnä
100190 Muu vehnä ja vehnää sisältävä seos-
vilja, muu kuin durumvehnä
10020000 Ruis
100300 Ohra
10040000 Kaura
1005 Maissi
100700 Durra
1008 Tattari, hirssi ja kanariansiemenet;
muu vilja
07099060 Sokerimaissi
II ÖLJYSIEMENET
120100 Soijapavut
ex 120500 Rapsin- ja rypsinsiemenet
ex 12060010 Auringonkukansiemenet
III VALKUAISKASVIT
071310 Herneet071350 Härkäpavut
ex 12092950 Makeat lupiinit
IV PELLAVA
ex 120400 Pellavansiemenet
(Linum usitatissimum L.)
ex 53011000 Kuidun tuotantoon tarkoitettu raaka
tai liotettu pellava
(Linum usitatissimum L.)
V HAMPPU
ex 53021000 Kuidun tuotantoon tarkoitettu raaka
tai liotettu hamppu
(Cannabis sativa L.)1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 15
▼M2
▼B
LIITE II
DURUMVEHNÄN PERINTEISET TUOTANTOALUEET
KREIKKA
Seuraavien alueiden prefektuurit (nomoi)
Keski-Kreikka
PeloponnesosJooniansaaretThessaliaMakedonia
Egeansaaret
Traakia
ESPANJA
Maakunnat
Almería
Badajoz
BurgosCádizCórdobaGranadaHuelvaJaénMálagaNavarraSalamancaSevilla
Toledo
ZamoraZaragoza
ITÄVALTA
Pannonia
RANSKA
Alueet
Midi-Pyrénées
Provence-Alpes-Côte d'AzurLanguedoc-Roussillon
Departementit (*)
Ardèche
Drôme
ITALIA
Alueet
Abruzzit
BasilicataCalabria1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 16
(*) Kukin näistä departementeista voidaan liittää johonkin yllä mainituista alueista.
▼B
Campania
LazioMarcheMolise
Umbria
ApuliaSardinia
Sisilia
Toscana
PORTUGALIAlueet
Santarém
Lissabon
SetúbalPortalegreÉvora
Beja
Faro
KYPROS
UNKARI1999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 17
▼A1
▼A1
LIITE III
TAATUT ENIMMÄISALAT, JOTKA SAAVAT DURUMVEHNÄN
PINTA-ALATUEN LISÄKORVAUSTA
(hehtaaria)
Kreikka 617 000
Espanja 594 000
Ranska 208 000
Italia 1646 000
Kypros 6 183
Itävalta 7 000
Portugali 118 000
Unkari 2 5001999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 18
▼A1
LIITE IV
TAATUT ENIMMÄISALAT, JOTKA SAAVAT DURUMVEHNÄN
ERITYISTUKEA
(hehtaaria)
Saksa 10000
Espanja 4 000
Ranska 50000
Italia 4 000
Unkari 4 305
Slovakia 4 717
Yhdistynyt kuningaskunta 5 0001999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 19
▼B
LIITE V
KANSALLINEN VIITEVILJELYALA
(tuhansia hehtaareja)
MaaMarkkinointivuosille 2000/2001 ja 2001/
2002
Belgia 6
Tanska 236
Saksa 929
Kreikka 26
Espanja 1 168
Ranska 1 730
Irlanti 5
Italia 542
Luxemburg 2
Alankomaat 7
Itävalta 147
Portugali 93
Suomi 70
Ruotsi 137
Yhdistynyt kuningaskunta 3851999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 20
▼A1
LIITE VI
TŠEKIN TASAVALLAN, VIRON, KYPROKSEN, LATVIAN, LIETTUAN,
UNKARIN, MALTAN, PUOLAN, SLOVENIAN JA SLOVAKIAN
KANSALLISET PERUSALAT JA VIITESADOT
Perusala
(hehtaaria)Viitesato
(tonnia hehtaarilta)
Tšekin tasavalta 2 253598 4,20
Viro 362827 2,40Kypros 79004 2,30Latvia 443580 2,50
Liettua 1 146633 2,70
Unkari 3 487792 4,73Malta 4 565 2,02Puola 9 454671 3,00
Slovenia 125171 5,27
Slovakia 1 003453 4,061999R1251 — FI — 01.05.2004 — 003.001 — 21