1998L0027 — FI — 17.07.2000 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/27/EY,
annettu 19 päivänä toukokuuta 1998,
kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista
(EYVL L 166, 11.6.1998, s. 51)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Euroopan parlamentin ja Neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25
päivänä toukokuuta 1999 L 171 12 7.7.1999
►M2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY, annettu 8
päivänä kesäkuuta 2000 L 178 1 17.7.2000
1998L0027 — FI — 17.07.2000 — 002.001 — 2
▼B
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI
98/27/EY,
annettu 19 päivänä toukokuuta 1998,
kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO,
jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ja erityi-
sesti sen 100 a artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menet-
telyä (3),
sekä katsovat, että
(1) tietyissä direktiiveissä, jotka on lueteltu tämän direktiivin liit-
teessä, vahvistetaan kuluttajien etujen suojaa koskevia sääntöjä,
(2) näiden direktiivien noudattamisen varmistamiseen tähtäävätnykyiset kansallisen ja yhteisön tason menettelytavat eivät ainaanna mahdollisuutta lopettaa ajoissa kuluttajien yhteisiä etujaloukkaavia oikeudenloukkauksia; yhteisillä eduilla tarkoitetaanetuja, jotka eivät käsitä niiden henkilöiden yhteenlaskettuja etuja,joiden oikeutta on loukattu; tämä ei rajoita niiden henkilöidennostamia yksittäisiä kanteita, joille on aiheutunut oikeudenlouk-kauksesta vahinkoa,
(3) kun on kyse soveltuvien kansallisten säännösten mukaan lainvas-taisten menettelyjen lopettamisesta, voivat edellä mainittujendirektiivien osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamiseksisäädetyt toimenpiteet, myös ne, jotka sisältävät näissä direktii-veissä vaadittuja pitemmälle meneviä mutta perustamissopi-muksen mukaisia suojatoimenpiteitä, estyä silloin, kun näillämenettelyillä on vaikutuksia muussa jäsenvaltiossa kuin siinä,josta ne ovat peräisin,
(4) nämä vaikeudet voivat haitata sisämarkkinoiden moitteetontatoimintaa, sillä niiden johdosta lainvastaisen menettelyn lähteensiirtäminen toiseen maahan riittää suojaamaan sitä kaikilta oikeu-dellisilta toimilta; tämä vääristää kilpailua,
(5) nämä vaikeudet ovat omiaan heikentämään kuluttajien sisämark-kinoita kohtaan tuntemaa luottamusta, ja ne voivat rajoittaayhteisön oikeutta loukkaavien menettelyjen kohteiksi joutu-neiden, kuluttajien yhteisiä etuja edustavien järjestöjen taisellaisten riippumattomien julkisten elinten, joiden tehtävänä onkuluttajien yhteisten etujen suojaaminen, toimintamahdolli-suuksia,
(6) mainitut menettelyt ulottuvat usein jäsenvaltioiden välistenrajojen yli: on tarpeen kiireellisesti lähentää tietyssä määrinkansallisia säännöksiä siten, että edellä mainitut lainvastaisetmenettelyt voidaan määrätä lopetettaviksi riippumatta siitä, missämaassa lainvastaisen menettelyn vaikutukset ilmenevät; tällä eituomiovallan osalta rajoiteta kansainvälisen yksityisoikeudensääntöjen eikä jäsenvaltioiden välisten voimassa olevien yleisso-pimusten soveltamista, ottaen huomioon perustamissopimuksesta
(1) EYVL C 107, 13.4.1996, s. 3 ja
EYVL C 80, 13.3.1997, s. 10.
(2) EYVL C 30, 30.1.1997, s. 112
(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. marraskuuta 1996 (EYVL C
362, 2.12.1996, s. 236), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 30. loka-kuuta 1997 (EYVL C 389, 22.12.1997, s. 51) ja Euroopan parlamentinpäätös, tehty 12. maaliskuuta 1998 (EYVL C 104, 6.4.1998) sekä neuvo-ston päätös tehty 23. huhtikuuta 1998.
1998L0027 — FI — 17.07.2000 — 002.001 — 3
▼B
johtuvat jäsenvaltioiden yleiset velvoitteet ja erityisesti sisämark-kinoiden moitteettomaan toimintaan liittyvät velvoitteet,
(7) suunnitellun toiminnan tavoite voidaan saavuttaa ainoastaanyhteisön toimesta; sen vuoksi sen on ryhdyttävä toimiin tässäasiassa,
(8) perustamissopimuksen 3 b artiklan kolmannessa kohdassa määrä-tään, että yhteisö ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen tämänsopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi; tämän artiklan mukai-sesti on mahdollisimman laajasti otettava huomioon kansallistenoikeusjärjestysten erityispiirteet antamalla jäsenvaltioille mahdol-lisuus valita erilaisten vaikutuksiltaan yhtäläisten vaihtoehtojenvälillä; niillä tuomioistuimilla tai hallintoviranomaisilla, jotkaovat toimivaltaisia ratkaisemaan tämän direktiivin 2 artiklassatarkoitettuja kanteita, olisi oltava oikeus tarkastella aikaisempienpäätösten vaikutuksia,
(9) ensimmäisen vaihtoehdon olisi käsitettävä vaatimus, jonkamukaan yksi tai useampi riippumaton julkinen elin, jonka nimen-omaisena tehtävänä on kuluttajien yhteisten etujen suojaaminen,on käytettävä tässä direktiivissä tarkoitettuja kanneoikeuksia;toinen vaihtoehto olisi antaa näiden oikeuksien käyttö järjestöille,joiden tehtävänä on suojata kuluttajien yhteisiä etuja kansallisessalainsäädännössä määrättyjen perusteiden mukaisesti,
(10) jäsenvaltioiden olisi voitava valita jompi kumpi näistä kahdestavaihtoehdosta tai käyttää niitä samanaikaisesti, kun ne nimeävätkansallisella tasolla tämän direktiivin mukaiseen toimintaanoikeutetut elimet ja/tai järjestöt,
(11) yhteisön sisällä tapahtuvien oikeudenloukkausten osalta näihinelimiin ja/tai järjestöihin olisi sovellettava vastavuoroisen tunnus-tamisen periaatetta; jäsenvaltioiden olisi kansallisten yksikkö-jensä pyynnöstä ilmoitettava komissiolle niiden kansallistenyksikköjensä nimi ja tarkoitus, jotka ovat oikeutettuja nostamaankanteen omassa maassaan tämän direktiivin säännösten mukai-sesti,
(12) komission tehtävänä on huolehtia näiden oikeutettujen yksikköjenluettelon julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa
lehdessä ; siihen asti kuin toista tarkoittava lausuma on julkaistu,
oikeutetulla yksiköllä katsotaan olevan kanneoikeus, jos sen nimisisältyy kyseiseen luetteloon,
(13) jäsenvaltioiden olisi voitava vaatia, että sen osapuolen, joka aikoonostaa kieltokanteen, on sitä ennen neuvoteltava asiasta, jottavastaajalla olisi mahdollisuus lopettaa riitautettu oikeudenlouk-kaus; jäsenvaltioiden olisi voitava vaatia, että tämä ennalta tapah-tuva neuvottelu suoritetaan yhdessä näiden jäsenvaltioidennimeämän riippumattoman julkisen elimen kanssa,
(14) mikäli jäsenvaltiot ovat määränneet ennalta tapahtuvasta neuvot-telusta, olisi asetettava neuvottelupyynnön vastaanottamisestalaskettava kahden viikon määräaika, jonka jälkeen kantajalla onoikeus viivytyksettä nostaa kanne toimivaltaisessa tuomioistui-messa tai hallintoviranomaisessa, jos oikeudenloukkausta ei saadalakkaamaan,
(15) on aiheellista, että komissio antaa kertomuksen tämän direktiivintoimivuudesta sekä erityisesti sen soveltamisalasta ja ennaltatapahtuvien neuvottelujen suorittamisesta, ja
(16) tämän direktiivin soveltamisen ei tulisi vaikuttaa yhteisön kilpai-lusääntöjen soveltamiseen,
1998L0027 — FI — 17.07.2000 — 002.001 — 4
▼B
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on lähentää niitä jäsenvaltioiden
lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka liittyvät 2 artiklassatarkoitettuihin, liitteeseen sisältyvien direktiivien soveltamisalaan kuulu-vien, kuluttajien yhteisten etujen suojaamista tarkoittaviin kieltokantei-siin, jotta voitaisiin varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta.
2. Tässä direktiivissä oikeudenloukkauksella tarkoitetaan mitä
hyvänsä liitteessä lueteltujen direktiivien, sellaisina kuin ne ovat saatet-tuina osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä, vastaista tointa,joka vahingoittaa 1 kohdassa tarkoitettuja yhteisiä etuja.
2 artikla
Kieltokanteet
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä ne tuomioistuimet tai hallintovirano-
maiset, joilla on toimivalta ratkaista 3 artiklassa tarkoitettujen oikeutet-tujen yksikköjen nostamat kanteet, joiden tavoitteena on:
a) minkä hyvänsä oikeudenloukkauksen määrääminen lopetettavaksi tai
sen kieltäminen kaikin tarkoituksenmukaisin keinoin ja tarvittaessanopeutettua menettelyä noudattaen,
b) tarvittaessa sellaiset toimenpiteet kuin päätöksen julkaiseminen
kokonaan tai osittain sopivaksi katsotussa muodossa ja/tai oikaisuil-moituksen julkaiseminen oikeudenloukkauksen jatkuvien vaikutustenpoistamiseksi,
c) sikäli kuin kyseessä olevan jäsenvaltion oikeusjärjestelmä sen sallii,
hävinneen vastaajan määrääminen maksamaan valtiolle tai milletahansa kansallisen lainsäädännön edellyttämälle tai sen mukaiselletaholle tietty maksu kutakin myöhästymispäivää kohden tai mikätahansa muu kansallisessa lainsäädännössä säädetty maksu päätöstennoudattamisen varmistamiseksi siinä tapauksessa, että päätöstä eituomioistuimen tai hallintoviranomaisen vahvistamassa määräajassaole noudatettu.
2. Tämä direktiivi ei rajoita kansainvälisen yksityisoikeuden sovellet-
tavaa lainsäädäntöä koskevien sääntöjen soveltamista, mikä yleensäjohtaa joko sen jäsenvaltion lainsäädännön soveltamiseen, josta oikeu-denloukkaus on peräisin, tai sen jäsenvaltion lainsäädännön soveltami-seen, jossa oikeudenloukkauksen vaikutukset ilmenevät.
3 artikla
Kanteen nostamiseen oikeutetut yksiköt
Tässä direktiivissä 'oikeutetulla yksiköllä' tarkoitetaan mitä hyvänsä
jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti perustettua elintä tai järjestöä,jolla on oikeus valvoa 1 artiklassa tarkoitettujen säännösten noudatta-mista, erityisesti:
a) yhtä tai useampaa riippumatonta julkista elintä, jonka nimenomai-
sena tehtävänä on 1 artiklassa tarkoitettujen etujen suojaaminenniissä jäsenvaltioissa, joissa tällainen elin on, ja/tai
b) järjestöjä, joiden tehtävänä on suojata 1 artiklassa tarkoitettuja etuja
kansallisessa lainsäädännössä määrättyjen perusteiden mukaisesti.
4 artikla
Yhteisön sisällä tapahtuvat oikeudenloukkaukset
1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että jos oikeudenloukkaus on peräisin kyseisestä jäsen-valtiosta, jokainen sellaisesta toisesta jäsenvaltiosta oleva oikeutettuyksikkö, jossa tämä loukkaus vaikuttaa kyseisen yksikön suojaamiinoikeuksiin, voi saattaa asian 2 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen taihallintoviranomaisen käsiteltäväksi esittämällä 3 kohdassa tarkoitetunluettelon. Tuomioistuimien tai hallintoviranomaisten on hyväksyttävä
1998L0027 — FI — 17.07.2000 — 002.001 — 5
▼B
tämä luettelo osoitukseksi oikeutetun yksikön kanneoikeudesta, mikä ei
kuitenkaan rajoita niiden oikeutta tutkia, onko oikeutetulla yksiköllätarkoituksensa perusteella oikeus ryhtyä toimiin kyseisessä tapauksessa.
2. Yhteisön sisällä tapahtuvien oikeudenloukkausten osalta ja rajoit-
tamatta kansallisessa lainsäädännössä muille yksiköille myönnettyjäoikeuksia, jäsenvaltioiden on ilmoitettava 3 artiklan säännöstenmukaisten oikeutettujen yksiköidensä pyynnöstä komissiolle, että näilläyksiköillä on oikeus nostaa 2 artiklan mukainen kanne. Jäsenvaltioidenon ilmoitettava komissiolle näiden oikeutettujen yksiköiden nimi jatarkoitus.
3. Komission on laadittava 2 kohdassa tarkoitetuista oikeutetuista
yksiköistä luettelo, jossa täsmennetään niiden tehtävät. Tämä luettelojulkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ; luetteloon
tehtävät muutokset julkaistaan viipymättä, ja ajantasaistettu luettelojulkaistaan joka kuudes kuukausi.
5 artikla
Ennalta tapahtuva neuvottelu
1. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tai pitää voimassa säännöksiä,
joiden mukaan se osapuoli, joka aikoo nostaa kieltokanteen, voi aloittaatämän menettelyn vasta sen jälkeen, kun se on yrittänyt saada oikeuden-loukkauksen lakkaamaan neuvottelemalla joko vastaajan tai sekävastaajan että sen jäsenvaltion 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetunoikeutetun yksikön kanssa, jossa kanne aiotaan nostaa. Jäsenvaltiopäättää, onko kieltokanteen nostavan osapuolen kuultava oikeutettuayksikköä. Jos oikeudenloukkausta ei saada lakkaamaan kahden viikonkuluessa neuvottelupyynnön vastaanottamisesta, kyseinen osapuoli voinostaa kieltokanteen viipymättä.
2. Ennalta tapahtuvaa neuvottelua koskevat jäsenvaltioiden vahvis-
tamat säännöt on saatettava komission tietoon, ja ne julkaistaanEuroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
6 artikla
Kertomukset
1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kerto-
muksen tämän direktiivin soveltamisesta joka kolmas vuosi ja ensim-mäisen kerran viimeistään viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulonjälkeen.
2. Komissio tarkastelee ensimmäisessä kertomuksessaan erityisesti
— tämän direktiivin soveltamisalaa niiden henkilöiden yhteisten etujen
suojaamisen suhteen, jotka harjoittavat kaupallista tai teollistatoimintaa, käsiteollisuutta tai ammatillista toimintaa,
— tämän direktiivin soveltamisalaa sellaisena kuin liitteessä luetellut
direktiivit sen määrittävät,
— onko 5 artiklan mukainen ennalta neuvottelu edistänyt tehokasta
kuluttajansuojaa.
Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia tämän direktiivin muutta-
miseksi.
7 artikla
Laajempaa kanneoikeutta koskevat säännökset
Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita antamasta tai pitämästä voimassa
säännöksiä, joilla annetaan 3 artiklassa tarkoitetuille oikeutetuille yksi-köille sekä mille hyvänsä muulle asianosaiselle henkilölle laajemmatoikeudet nostaa kanne kansallisella tasolla.
1998L0027 — FI — 17.07.2000 — 002.001 — 6
▼B
8 artikla
Täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeis-tään 30 kuukauden kuluttua direktiivin voimaantulosta. Niiden on ilmoi-tettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkais-taan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle.
9 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
10 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
1998L0027 — FI — 17.07.2000 — 002.001 — 7
▼B
LIITE
LUETTELO 1 ARTIKLAN SOVELTAMISALAAN KUULUVISTA
DIREKTIIVEISTÄ(*)
1) Harhaanjohtavaa mainontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja
hallinnollisten määräysten lähentämisestä 10 päivänä syyskuuta 1984annettu neuvoston direktiivi 84/450/ETY (EYVL L 250, 19.9.1984, s. 17).
2) Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia
koskevasta kuluttajansuojasta 20 päivänä joulukuuta 1985 annettu neuvostondirektiivi 85/577/ETY (EYVL L 372, 31.12.1985, s. 31).
3) Kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten lähentämisestä 22 päivänä joulukuuta 1986 annettu neuvostondirektiivi 87/102/ETY (EYVL L 42, 12.2.1987, s. 48), sellaisena kuin se onviimeksi muutettuna direktiivillä 98/7/EY (EYVL L 101, 1.4.1998, s. 17).
4) Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnol-
listen määräysten yhteensovittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annettuneuvoston direktiivi 89/552/ETY 10 — 21 artikla (EYVL L 298,17.10.1989, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY(EYVL 202, 30.7.1997, s. 60).
5) Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13 päivänä kesä-
kuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/314/ETY (EYVL L 158,23.6.1990, s. 59).
6) Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden mainonnasta 31 päivänä maaliskuuta
1992 annettu neuvoston direktiivi 92/28/ETY (EYVL L 113, 30.4.1992, s.13).
7) Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993
annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29).
8) Ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopi-
muksen tiettyihin osiin nähden 26 päivänä lokakuuta 1994 annettu Euroopanparlamentin ja neuvoston direktiivi 94/47/EY (EYVL L 280, 29.10.1994, s.83).
9) Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20 päivänä toukokuuta 1997 annettu
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/7/EY (EYVL L 144,4.6.1997, s. 19).
▼
M1
10) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25
päivänä toukokuuta 1999, kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviätakuita koskevista tietyistä seikoista (EYVL L 171, 7.7.1999, s. 12).
▼
M2
11) Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkki-
noilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8 päivänä kesäkuuta2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (”Direktiivisähköisestä kaupankäynnistä”) 2000/31/EY (EYVL L 178, 17.7.2000, s. 1).
(*) Direktiivit n:o 1, 6, 7 ja 9 sisältävät kieltokanteita koskevia erityissäännöksiä.