02018R1806 — FI — 01.01.2021 — 003.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2018/1806, annettu 14 päivänä marraskuuta 2018, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske (kodifikaatio) (EUVL L 303 28.11.2018, s. 39)

Muutettu:









▼B

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2018/1806,

annettu 14 päivänä marraskuuta 2018,

luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske

(kodifikaatio)







1 artikla

Tässä asetuksessa määritetään ne kolmannet maat, joiden kansalaisilla on oltava viisumi, sekä ne kolmannet maat, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, arvioimalla tapauskohtaisesti eri perusteita, jotka liittyvät muun muassa laittomaan maahanmuuttoon, yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen, taloudellisiin etuihin erityisesti matkailun ja ulkomaankaupan kannalta sekä unionin ulkosuhteisiin näiden kolmansien maiden kanssa erityisesti ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin liittyvien seikkojen sekä alueelliseen yhtenäisyyteen ja vastavuoroisuuteen liittyvien seikkojen osalta.

2 artikla

Tässä asetuksessa tarkoitetaan ’viisumilla’ Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009 ( 1 ) 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan määritelmän mukaista viisumia.

3 artikla

1. Tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen kolmansien maiden kansalaisilla on oltava viisumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat.

2. Pakolaisaseman saaneilla ja kansalaisuudettomilla henkilöillä on oltava viisumi heidän ylittäessään jäsenvaltion ulkorajan, mikäli kolmas maa, jossa he asuvat ja joka on myöntänyt heidän matkustusasiakirjansa, on liitteessä I mainittu kolmas maa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vaatimuksia, jotka johtuvat Strasbourgissa 20 päivänä huhtikuuta 1959 allekirjoitetusta Euroopan neuvoston pakolaisten viisumivelvollisuuden poistamista koskevasta eurooppalaisesta sopimuksesta.

4 artikla

1. Liitteessä II lueteltujen kolmansien maiden kansalaiset vapautetaan 3 artiklan 1 kohdassa säädetystä vaatimuksesta, kun kyse on kokonaiskestoltaan enintään 90 päivän oleskelusta minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.

2. Viisumipakko ei koske myöskään seuraavia henkilöitä: a) tämän asetuksen liitteessä I tarkoitettuja kolmansien maiden kansalaisia, joilla on jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 1931/2006 nojalla myöntämä paikallinen rajaliikennelupa, kyseisten luvanhaltijoiden käyttäessä oikeuttaan paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn puitteissa; b) koululaisia, jotka ovat tämän asetuksen liitteessä I mainitun kolmannen maan kansalaisia ja oleskelevat neuvoston päätöstä 94/795/YOS ( 2 ) soveltavassa jäsenvaltiossa, silloin kun he osallistuvat koulun järjestämään matkaan koululaisryhmän jäseninä ja kun ryhmän valvojana toimii koulun opettaja; c) pakolaisaseman saaneita ja kansalaisuudettomia henkilöitä sekä muita henkilöitä, joilla ei ole minkään maan kansalaisuutta, jotka oleskelevat jäsenvaltiossa ja joilla on kyseisen jäsenvaltion myöntämä matkustusasiakirja.

5 artikla

Niiden uusien kolmansien maiden kansalaisiin, jotka ovat syntyneet liitteissä I ja II luetelluissa kolmansissa maissa, sovelletaan 3 ja 4 artiklaa, kunnes neuvosto asiaa koskevien Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen määräysten mukaista menettelyä noudattaen päättää toisin.

6 artikla

1. Jäsenvaltio voi säätää poikkeuksia 3 artiklassa säädetystä viisumipakosta tai 4 artiklassa säädetystä viisumivapaudesta seuraavien henkilöiden osalta: a) diplomaattipassien, virkapassien/virkamatkapassien tai erityispassien haltijat; b) alusten ja ilma-alusten siviilimiehistö sen hoitaessa tehtäviään; c) alusten siviilimiehistön maissa käyvät jäsenet, joilla on Kansainvälisen työjärjestön 13 päivänä toukokuuta 1958 tehdyn yleissopimuksen nro 108 tai 19 päivänä kesäkuuta 2003 tehdyn yleissopimuksen nro 185 tai kansainvälisen meriliikenteen helpottamisesta 9 päivänä huhtikuuta 1965 tehdyn Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMO:n yleissopimuksen mukaisesti myönnetty merenkulkijan henkilöllisyystodistus; d) katastrofi- ja onnettomuustapauksissa toimiva avustus- tai pelastustehtävien miehistö ja henkilöstö; e) kansainvälisillä sisävesillä liikennöivien alusten siviilimiehistö; f) kansainvälisten hallitustenvälisten järjestöjen, joissa vähintään yksi jäsenvaltio on jäsenenä, tai muiden yhteisöjen, joiden asianomainen jäsenvaltio on tunnustanut kuuluvan kansainvälisen oikeuden piiriin, virkamiehilleen myöntämien matkustusasiakirjojen haltijat.

2. Jäsenvaltio voi vapauttaa 3 artiklassa säädetystä viisumipakosta a) koululaiset, jotka ovat liitteessä I mainitun kolmannen maan kansalaisia ja oleskelevat liitteessä II mainitussa kolmannessa maassa tai Sveitsissä tai Liechtensteinissa, silloin kun he osallistuvat koulun järjestämään matkaan koululaisryhmän jäseninä ja kun ryhmän valvojana toimii koulun opettaja; b) pakolaisaseman saaneet ja kansalaisuudettomat henkilöt, mikäli kolmas maa, jossa he oleskelevat ja joka on myöntänyt heille matkustusasiakirjan, on jokin liitteessä II mainituista kolmansista maista; c) Naton tai rauhankumppanuusohjelman puitteissa matkustavat asevoimien jäsenet, joilla on Pohjois-Atlantin sopimuksen sopimuspuolten välillä 19 päivänä kesäkuuta 1951 niiden joukkojen asemasta tehdyn sopimuksen mukainen henkilöllisyystodistus ja matkustusasiakirjat; ▼M1 d) pakolaisaseman saaneet ja kansalaisuudettomat henkilöt sekä muut henkilöt, joilla ei ole minkään maan kansalaisuutta, jotka asuvat Irlannissa ja joilla on Irlannin myöntämä ja asianomaisen jäsenvaltion tunnustama matkustusasiakirja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vaatimuksia, jotka johtuvat Strasbourgissa 20 päivänä huhtikuuta 1959 allekirjoitetusta, Euroopan neuvoston pakolaisten viisumivelvollisuuden poistamista koskevasta eurooppalaisesta sopimuksesta. ▼B

3. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista 4 artiklassa säädettyyn viisumivapauteen sellaisten henkilöiden osalta, jotka työskentelevät korvausta vastaan oleskelunsa aikana.

7 artikla

Jos jokin liitteessä II mainittu kolmas maa soveltaa vähintään yhden jäsenvaltion kansalaisiin viisumipakkoa, sovelletaan seuraavia säännöksiä:

a) 30 päivän kuluessa siitä, kun kyseinen kolmas maa on ottanut käyttöön viisumipakon, asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta kirjallisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle. Kyseisessä ilmoituksessa on: i) mainittava viisumipakon täytäntöönpanopäivämäärä sekä niiden matkustusasiakirjojen ja viisumien tyypit, joita se koskee; ii) oltava yksityiskohtainen selvitys alustavista toimenpiteistä, joita asianomainen jäsenvaltio on toteuttanut viisumivapauden varmistamiseksi kyseisen kolmannen maan kanssa sekä kaikki asiaankuuluvat tiedot. Komissio julkaisee kyseisen ilmoituksen viipymättä Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja mainitsee viisumipakon täytäntöönpanopäivämäärän sekä niiden matkustusasiakirjojen ja viisumien tyypit, joita se koskee. Jos kolmas maa päättää poistaa viisumipakon ennen tämän alakohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määräajan päättymistä, ilmoitusta ei tehdä tai se perutaan, eikä tietoja julkaista;

b) välittömästi a alakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen julkaisemispäivän jälkeen komissio ryhtyy asianomaista jäsenvaltiota kuultuaan toimenpiteisiin kyseisen kolmannen maan viranomaisiin nähden erityisesti politiikan, talouden ja kaupan alalla viisumivapauden palauttamiseksi tai käyttöönottamiseksi ja tiedottaa näistä toimista viipymättä Euroopan parlamentille ja neuvostolle;

c) jos kolmas maa ei ole poistanut viisumipakkoa 90 päivän kuluessa a alakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetusta julkaisemispäivästä ja kaikista b alakohdan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä huolimatta, asianomainen jäsenvaltio voi pyytää komissiota keskeyttämään asianomaisen kolmannen maan tiettyjä kansalaisten ryhmiä koskevan viisumivapauden. Jos jäsenvaltio tekee tällaisen pyynnön, sen on tiedotettava asiasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle;

d) komissio ottaa e, f tai h alakohdan mukaisia jatkotoimia harkitessaan huomioon niiden toimenpiteiden tulokset, joita asianomainen jäsenvaltio on toteuttanut viisumivapauden varmistamiseksi kyseisen kolmannen maan kanssa, b alakohdan mukaisesti toteutetut toimenpiteet ja viisumivapauden keskeyttämisen seuraukset unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä kyseisen kolmannen maan ulkosuhteiden kannalta;

e) jos asianomainen kolmas maa ei ole poistanut viisumipakkoa, viimeistään kuuden kuukauden kuluessa a alakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetusta julkaisemispäivästä ja sen jälkeen enimmillään kuuden kuukauden välein sellaisen kokonaiskauden puitteissa, joka ei voi jatkua yli päivämäärän, jona f alakohdassa tarkoitettu delegoitu säädös tulee voimaan tai jona sitä vastustetaan, komissio i) hyväksyy asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan täytäntöönpanosäädöksen, jolla asianomaisen kolmannen maan tiettyihin kansalaisten ryhmiin sovellettu viisumivapaus keskeytetään tilapäisesti enintään kuudeksi kuukaudeksi. Tässä täytäntöönpanosäädöksessä vahvistetaan päivämäärä, joka on ajanjaksolla 90 päivää sen voimaantulosta ja jona viisumivapauden keskeytys tulee voimaan, ottaen huomioon jäsenvaltioiden konsulaateissa käytettävissä olevat resurssit. Komissio voi seuraavia täytäntöönpanosäädöksiä hyväksyessään jatkaa tätä keskeyttämiskautta enintään kuuden kuukauden pituisilla lisäkausilla ja muuttaa kyseisen kolmannen maan kansalaisten ryhmiä, joiden osalta viisumivapaus keskeytetään. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Keskeyttämiskausien aikana täytäntöönpanosäädöksessä tarkoitetun kolmannen maan kaikilla kansalaisten ryhmillä on oltava viisumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan soveltamista; tai ii) antaa 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle komitealle kertomuksen, jossa arvioidaan tilannetta ja ilmoitetaan syyt, miksi se päätti olla keskeyttämättä viisumivapautta, ja ilmoittaa asiasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomuksessa otetaan huomioon kaikki asiaankuuluvat tekijät, kuten d alakohdassa tarkoitetut tekijät. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat käydä poliittisen keskustelun kertomuksen perusteella;

f) jos asianomainen kolmas maa ei ole poistanut viisumipakkoa 24 kuukauden kuluessa a alakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetusta julkaisemispäivästä, komissio hyväksyy 10 artiklan mukaisesti delegoidun säädöksen, jolla keskeytetään tilapäisesti 12 kuukauden ajaksi viisumivapaus asianomaisen kolmannen maan kansalaisten osalta. Delegoidussa säädöksessä vahvistetaan päivämäärä, joka on ajanjaksolla 90 päivää sen voimaantulosta ja jona viisumivapauden keskeytys tulee voimaan, ottaen huomioon jäsenvaltioiden konsulaateissa käytettävissä olevat resurssit, ja muutetaan liitettä II vastaavasti. Tämä muutos tehdään lisäämällä asianomaisen kolmannen maan nimen kohdalle alaviite, jossa ilmoitetaan, että kyseistä kolmatta maata koskeva viisumivapaus keskeytetään, ja täsmennetään keskeyttämiskausi. Siitä päivästä lukien, jona viisumivapauden keskeytys tulee voimaan asianomaisen kolmannen maan kansalaisten suhteen tai jona delegoidun säädöksen vastustamisesta on ilmoitettu 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti, tätä kolmatta maata koskevat tämän artiklan e alakohdan nojalla hyväksytyt täytäntöönpanosäädökset lakkaavat olemasta voimassa. Jos komissio tekee h alakohdassa tarkoitetun säädösehdotuksen, tämän alakohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua viisumivapauden keskeyttämiskautta jatketaan kuudella kuukaudella. Mainitussa alakohdassa tarkoitettua alaviitettä muutetaan vastaavasti. Näiden keskeyttämiskausien aikana sen kolmannen maan kaikilla kansalaisilla, joita delegoitu säädös koskee, on oltava viisumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan soveltamista;

g) kaikki myöhemmät ilmoitukset, joita jokin toinen jäsenvaltio tekee a alakohdan nojalla saman kolmannen maan osalta e tai f alakohdan nojalla vahvistettujen, kyseistä kolmatta maata koskevien toimenpiteiden soveltamiskaudella, on yhdistettävä näihin käynnissä oleviin menettelyihin pidentämättä mainituissa alakohdissa säädettyjä määräaikoja tai kausia;

h) jos asianomainen kolmas maa ei ole poistanut viisumipakkoa kuuden kuukauden kuluessa f alakohdassa tarkoitetun delegoidun säädöksen voimaantulosta, komissio voi tehdä säädösehdotuksen tämän asetuksen muuttamisesta kyseistä kolmatta maata koskevan viittauksen siirtämiseksi liitteestä II liitteeseen I;

i) edellä e, f ja h alakohdassa tarkoitetut menettelyt eivät vaikuta komission oikeuteen esittää milloin tahansa säädösehdotus tämän asetuksen muuttamisesta asianomaista kolmatta maata koskevan viittauksen siirtämiseksi liitteestä II liitteeseen I;

j) jos kyseinen kolmas maa poistaa viisumipakon, asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä välittömästi Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle. Komissio julkaisee ilmoituksen viipymättä Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Asianomaista kolmatta maata koskevan, e tai f alakohdan nojalla hyväksytyn täytäntöönpanosäädöksen tai delegoidun säädöksen voimassaolo päättyy seitsemän päivän kuluttua tämän alakohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta julkaisemisesta. Jos asianomainen kolmas maa on alkanut soveltaa viisumipakkoa kahden tai useamman jäsenvaltion kansalaisiin, kyseistä kolmatta maata koskevan täytäntöönpanosäädöksen tai delegoidun säädöksen voimassaolo päättyy seitsemän päivän kuluttua viimeistä jäsenvaltiota, jonka kansalaisiin kyseinen kolmas maa sovelsi viisumipakkoa, koskevan ilmoituksen julkaisemisesta. Edellä olevan f alakohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu alaviite poistetaan asianomaisen delegoidun säädöksen voimassaolon päättyessä. Komissio julkaisee kyseistä voimassaolon päättymistä koskevan ilmoituksen viipymättä Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Jos asianomainen kolmas maa poistaa viisumipakon ilman, että asianomainen jäsenvaltio ilmoittaa siitä tämän alakohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, komissio toteuttaa omasta aloitteestaan viipymättä kyseisessä alakohdassa tarkoitetun julkaisemisen, ja tämän alakohdan toista alakohtaa sovelletaan.

8 artikla

1. Poiketen siitä, mitä 4 artiklassa säädetään, liitteessä II mainittujen kolmansien maiden kansalaisten viisumivapaus keskeytetään tilapäisesti asiaankuuluvien ja objektiivisten tietojen perusteella tämän artiklan mukaisesti.

2. Jäsenvaltio voi ilmoittaa komissiolle, jos se kohtaa kahden kuukauden aikana, kun tätä verrataan edeltävän vuoden samaan ajanjaksoon tai viimeiseen kahteen kuukauteen ennen liitteessä II mainitun kolmannen maan kansalaisia koskevan viisumivapauden täytäntöönpanoa, yhden tai useamman seuraavista olosuhteista: a) kyseisen kolmannen maan kansalaisten, joilta on evätty maahantulo tai joiden todetaan oleskelevan ilman oikeutta jäsenvaltion alueella, lukumäärän merkittävä kasvu; b) kyseisen kolmannen maan kansalaisten tekemien turvapaikkahakemusten, joiden hyväksymisaste on alhainen, lukumäärän merkittävä kasvu; c) kyseisen kolmannen maan kanssa tehtävän takaisinottoa koskevan yhteistyön väheneminen, joka näytetään toteen riittävin tiedoin, erityisesti jäsenvaltion kyseiselle kolmannelle maalle esittämien, kyseisen kolmannen maan omia kansalaisia koskevien tai jos unionin tai kyseisen jäsenvaltion ja kyseisen kolmannen maan välillä tehdyssä takaisinottosopimuksessa niin määrätään, kyseisen kolmannen maan kautta kulkeneita kolmannen maan kansalaisia koskevien takaisinottopyyntöjen hylkäämisasteen merkittävä kasvu; d) jäsenvaltioiden yleiseen järjestykseen tai sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien riskien tai välittömän uhkan kasvu, erityisesti kyseisen kolmannen maan kansalaisiin liittyvien vakavien rikosten merkittävä kasvu, joka näytetään toteen toimivaltaisten viranomaisten toimittamin objektiivisin, konkreettisin ja asiaankuuluvin tiedoin.

Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on sisällyttävä perustelut, ja siinä on annettava asiaankuuluvat tiedot ja tilastot sekä yksityiskohtainen selvitys alustavista toimenpiteistä, joita asianomainen jäsenvaltio on toteuttanut tilanteen korjaamiseksi. Asianomainen jäsenvaltio voi ilmoituksessaan täsmentää, mistä asianomaisen kolmannen maan kansalaisten ryhmistä on määrä antaa 6 kohdan a alakohdan mukaisesti täytäntöönpanosäädös, ja esittää tälle yksityiskohtaiset perustelut. Komissio tiedottaa tällaisesta ilmoituksesta välittömästi Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

3. Jos komissiolla asiaa koskevat tiedot, kertomukset ja tilastot huomioon ottaen on konkreettista ja luotettavaa tietoa siitä, että 2 kohdan a, b, c tai d alakohdassa mainittuja olosuhteita esiintyy yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, tai siitä, että kolmas maa ei tee takaisinottoa koskevaa yhteistyötä, erityisesti silloin kun kyseisen kolmannen maan ja unionin välillä on tehty takaisinottosopimus, komissio tiedottaa analyysistään viipymättä Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja sovelletaan 6 kohdan säännöksiä.

Sovellettaessa ensimmäistä alakohtaa voi takaisinottoa koskevan yhteistyön puuttumiseen kuulua esimerkiksi:

— takaisinottopyyntöjen hylkääminen tai se, ettei niitä käsitellä ajoissa;

— se, ettei matkustusasiakirjoja myönnetä ajoissa takaisinottosopimuksessa asetetuissa määräajoissa tapahtuvaa paluuta varten, tai kieltäytyminen hyväksymästä eurooppalaisia matkustusasiakirjoja, jotka on myönnetty takaisinottosopimuksessa asetettujen määräaikojen umpeuduttua;

— takaisinottosopimuksen soveltamisen lopettaminen tai keskeyttäminen.

4. Komissio valvoo sitä, että ne kolmannet maat, joiden kansalaiset on unionin ja kyseisen kolmannen maan kesken käydyn viisumivapautta koskevan vuoropuhelun seurauksena vapautettu viisumipakosta heidän matkustaessaan jäsenvaltioiden alueelle, noudattavat jatkuvasti 1 artiklaan perustuvia erityisiä vaatimuksia, joita on käytetty viisumivapauden asianmukaisuuden arvioimiseen.

Lisäksi komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen säännöllisesti vähintään kerran vuodessa seitsemän vuoden ajan kyseisen kolmannen maan viisumivapauden voimaantulopäivästä, ja sen jälkeen, jos komissio katsoo sen tarpeelliseksi, tai Euroopan parlamentin tai neuvoston pyynnöstä. Kertomuksessa keskitytään niihin kolmansiin maihin, joista komissio katsoo konkreettisen ja luotettavan tiedon pohjalta, etteivät ne enää noudata tiettyjä vaatimuksia.

Sovelletaan 6 kohtaa, jos komission kertomuksesta käy ilmi, että yhtä tai useampaa erityistä vaatimusta ei enää noudateta tietyn kolmannen maan osalta.

5. Komissio tarkastelee 2 kohdan mukaisesti tehtyjä ilmoituksia ottaen huomioon seuraavat seikat: a) sen, onko jokin 2 kohdassa tarkoitettu olosuhde olemassa; b) niiden jäsenvaltioiden lukumäärän, joihin jokin 2 kohdassa tarkoitetuista olosuhteista vaikuttaa; c) edellä 2 kohdassa tarkoitettujen olosuhteiden kokonaisvaikutuksen unionin maahanmuuttotilanteeseen, sellaisena kuin se ilmenee jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista tai komission käytettävissä olevista tiedoista; d) eurooppalaisen raja- ja merivartioston, Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston tai Euroopan unionin lainvalvontayhteistyöviraston (Europol) taikka unionin muiden toimielinten, elinten, virastojen tai laitosten tai tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen laatimat raportit, jos tapauksen olosuhteet sitä edellyttävät; e) tiedot, jotka asianomainen jäsenvaltio on saattanut ilmoituksessaan tehdä mahdollisista 6 kohdan a alakohdan mukaisista toimenpiteistä; f) yleisen järjestyksen ja sisäisen turvallisuuden yleensä, asianomaista jäsenvaltiota kuullen.

Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tarkastelun tuloksista.

6. Jos komissio päättää, että toimien toteuttaminen on tarpeen 3 kohdassa tarkoitetun analyysin, 4 kohdassa tarkoitetun kertomuksen tai 5 kohdassa tarkoitetun tarkastelun perusteella ja ottaen huomioon viisumivapauden keskeyttämisen seuraukset unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä asianomaisen kolmannen maan välisten ulkosuhteiden kannalta ja toimien tiiviissä yhteistyössä kyseisen kolmannen maan kanssa vaihtoehtoisten pitkän aikavälin ratkaisujen löytämiseksi, tai jos jäsenvaltioiden yksinkertainen enemmistö on ilmoittanut komissiolle 2 kohdan a, b, c tai d alakohdassa tarkoitettujen olosuhteiden olemassaolosta, sovelletaan seuraavia säännöksiä: a) Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksen asianomaisen kolmannen maan kansalaisia koskevan viisumivapauden tilapäisestä keskeyttämisestä yhdeksäksi kuukaudeksi. Keskeyttämistä sovelletaan asianomaisen kolmannen maan tiettyihin kansalaisten ryhmiin, viitaten asiaankuuluviin matkustusasiakirjojen tyyppeihin ja tarvittaessa lisäkriteereihin. Päättäessään, mihin ryhmiin keskeyttämistä on sovellettava, komissio sisällyttää käytettävissä olevien tietojen perusteella säädökseen ryhmiä, jotka ovat riittävän suuria, jotta ne edistäisivät tehokkaasti 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen olosuhteiden korjaamista kyseisessä tapauksessa, suhteellisuusperiaatetta noudattaen. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksen yhden kuukauden kuluessa ajankohdasta, jona i) se on saanut 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen; ii) sille on ilmoitettu 3 kohdassa tarkoitetuista tiedoista; iii) se on antanut 4 kohdassa tarkoitetun kertomuksen; tai iv) se on saanut jäsenvaltioiden yksinkertaiselta enemmistöltä ilmoituksen 2 kohdan a, b, c tai d alakohdassa tarkoitettujen olosuhteiden olemassaolosta. Tämä täytäntöönpanosäädös hyväksytään 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Täytäntöönpanosäädöksessä vahvistetaan päivä, jona viisumivapauden keskeytys tulee voimaan. Keskeyttämiskauden aikana komissio aloittaa asianomaisen kolmannen maan kanssa tehostetun vuoropuhelun kyseisten olosuhteiden korjaamiseksi. b) Jos tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut olosuhteet jatkuvat, komissio hyväksyy viimeistään kaksi kuukautta ennen tämän kohdan a alakohdassa tarkoitetun yhdeksän kuukauden jakson päättymistä 10 artiklan mukaisesti delegoidun säädöksen, jolla keskeytetään tilapäisesti 18 kuukauden ajaksi liitteen II soveltaminen asianomaisen kolmannen maan kaikkien kansalaisten osalta. Delegoitu säädös tulee voimaan tämän kohdan a alakohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen päättymispäivästä, ja sillä muutetaan liitettä II vastaavasti. Tämä muutos tehdään lisäämällä asianomaisen kolmannen maan nimen kohdalle alaviite, jossa ilmoitetaan, että kyseistä kolmatta maata koskeva viisumivapaus keskeytetään, ja täsmennetään keskeyttämiskausi.

Jos komissio on antanut säädösehdotuksen 7 kohdan nojalla, delegoidussa säädöksessä säädettyä viisumivapauden keskeyttämiskautta jatketaan kuudella kuukaudella. Alaviitettä muutetaan vastaavasti.

Keskeyttämiskauden aikana asianomaisen kolmannen maan kansalaisilla on oltava viisumi jäsenvaltioiden ulkorajoja ylittäessään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan soveltamista.

Jäsenvaltion, joka 6 artiklan mukaisesti säätää uusista poikkeuksista viisumipakkoon sellaisille kolmansien maiden kansalaisille, joita koskee viisumivapauden keskeyttämisestä annettu säädös, on ilmoitettava kyseiset toimenpiteet 12 artiklan mukaisesti.

7. Ennen 6 kohdan b alakohdan nojalla hyväksytyn delegoidun säädöksen voimassaoloajan päättymistä komissio antaa kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomukseen voidaan liittää säädösehdotus tämän asetuksen muuttamisesta asianomaista kolmatta maata koskevan viittauksen siirtämiseksi liitteestä II liitteeseen I.

8. Jos komissio on antanut säädösehdotuksen 7 kohdan nojalla, se voi jatkaa tämän artiklan 6 kohdan a alakohdan nojalla hyväksytyn täytäntöönpanosäädöksen voimassaoloa enintään 12 kuukauden ajanjaksoksi. Päätös jatkaa täytäntöönpanosäädöksen voimassaoloa hyväksytään 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

9 artikla

1. Komissio antaa viimeistään 10 päivänä tammikuuta 2018 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa arvioidaan 7 artiklassa säädetyn vastavuoroisuusmekanismin tehokkuutta, ja antaa tarvittaessa säädösehdotuksen tämän asetuksen muuttamisesta. Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät ehdotuksesta tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

2. Komissio antaa viimeistään 29 päivänä maaliskuuta 2021 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa arvioidaan 8 artiklassa säädetyn keskeyttämismekanismin tehokkuutta, ja antaa tarvittaessa säädösehdotuksen tämän asetuksen muuttamisesta. Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät ehdotuksesta tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

10 artikla

1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.

2. Siirretään komissiolle 9 päivästä tammikuuta 2014 viiden vuoden ajaksi 7 artiklan f alakohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.

3. Siirretään komissiolle 28 päivästä maaliskuuta 2017 viiden vuoden ajaksi 8 artiklan 6 kohdan b alakohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.

4. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 7 artiklan f alakohdassa ja 8 artiklan 6 kohdan b alakohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä , tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.

5. Ennen kuin komissio hyväksyy delegoidun säädöksen, se kuulee kunkin jäsenvaltion nimeämiä asiantuntijoita paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.

6. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

7. Edellä olevan 7 artiklan f alakohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole neljän kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.

8. Edellä olevan 8 artiklan 6 kohdan b alakohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä.

11 artikla

1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.

2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.

3. Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, ja tuolloin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.

12 artikla

1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 6 artiklan nojalla toteuttamistaan toimenpiteistä viiden työpäivän kuluessa kyseisten toimenpiteiden hyväksymisestä.

2. Komissio julkaisee 1 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

13 artikla

Tämä asetus ei vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaan tunnustaa valtioita ja alueita sekä näiden viranomaisten myöntämiä passeja ja matkustus- ja henkilöasiakirjoja.

14 artikla

Kumotaan asetus (EY) N:o 539/2001.

Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.

15 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.









LIITE I

LUETTELO KOLMANSISTA MAISTA, JOIDEN KANSALAISILLA ON OLTAVA VIISUMI YLITTÄESSÄÄN JÄSENVALTIOIDEN ULKORAJAT

1. VALTIOT

Afganistan

Armenia

Angola

Azerbaidžan

Bangladesh

Burkina Faso

Bahrain

Burundi

Benin

Bolivia

Bhutan

Botswana

Valko-Venäjä

Belize

Kongon demokraattinen tasavalta

Keski-Afrikan tasavalta

Kongo

Norsunluurannikko

Kamerun

Kiina

Kuuba

Kap Verde

Djibouti

Dominikaaninen tasavalta

Algeria

Ecuador

Egypti

Eritrea

Eswatini

Etiopia

Fidži

Gabon

Ghana

Gambia

Guinea

Päiväntasaajan Guinea

Guinea-Bissau

Guyana

Haiti

Indonesia

Intia

Irak

Iran

Jamaika

Jordania

Kenia

Kirgisia

Kambodža

Komorit

Pohjois-Korea

Kuwait

Kazakstan

Laos

Libanon

Sri Lanka

Liberia

Lesotho

Libya

Marokko

Madagaskar

Mali

Myanmar/Burma

Mongolia

Mauritania

Malediivit

Malawi

Mosambik

Namibia

Niger

Nigeria

Nepal

Oman

Papua-Uusi-Guinea

Filippiinit

Pakistan

Qatar

Venäjä

Ruanda

Saudi-Arabia

Sudan

Sierra Leone

Senegal

Somalia

Suriname

Etelä-Sudan

São Tomé ja Príncipe

Syyria

Tšad

Togo

Thaimaa

Tadžikistan

Turkmenistan

Tunisia

Turkki

Tansania

Uganda

Uzbekistan

Vietnam

Jemen

Etelä-Afrikka

Sambia

Zimbabwe

2. YHTEISÖT JA ALUEELLISET VIRANOMAISET, JOITA VÄHINTÄÄN YKSI JÄSENVALTIO EI TUNNUSTA VALTIOIKSI

— Kosovo sellaisena kuin se määritellään Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston 10 päivänä kesäkuuta 1999 hyväksymässä päätöslauselmassa 1244

— Palestiinalaishallinto









LIITE II

LUETTELO KOLMANSISTA MAISTA, JOIDEN KANSALAISIA VIISUMIPAKKO EI KOSKE NÄIDEN YLITTÄESSÄ JÄSENVALTION ULKORAJAT, KUN KYSE ON KOKONAISKESTOLTAAN ENINTÄÄN 90 PÄIVÄN OLESKELUSTA MINKÄ TAHANSA 180 PÄIVÄN JAKSON AIKANA

1. VALTIOT

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ( 3 )

Andorra

Yhdistyneet arabiemiirikunnat ( 4 )

Antigua ja Barbuda

Albania (3)

Argentiina

Australia

Bosnia ja Hertsegovina (3)

Barbados

Brunei

Brasilia

Bahama

Kanada

Chile

Kolumbia

Costa Rica

Dominica (4)

Mikronesia (4)

Grenada (4)

Georgia ( 5 )

Guatemala

Honduras

Israel

Japani

Kiribati (4)

Saint Kitts ja Nevis

Etelä-Korea

Saint Lucia (4)

Monaco

Moldova ( 6 )

Montenegro ( 7 )

Marshallinsaaret ( 8 )

Mauritius

Meksiko

Malesia

Nicaragua

Nauru (8)

Uusi-Seelanti

Panama

Peru (8)

Palau (8)

Paraguay

Serbia (lukuun ottamatta niitä Serbian passin haltijoita, joiden passin on myöntänyt Serbian koordinointiyksikkö (serbiaksi Koordinaciona uprava)) (7)

Salomonsaaret

Seychellit

Singapore

San Marino

El Salvador

Itä-Timor (8)

Tonga (8)

Trinidad ja Tobago

Tuvalu (8)

Ukraina ( 9 )

▼M1

Yhdistynyt kuningaskunta (lukuun ottamatta 3 osassa tarkoitettuja Britannian kansalaisia)

▼B

Yhdysvallat

Uruguay

Pyhä istuin

Saint Vincent ja Grenadiinit (8)

Venezuela

Vanuatu (8)

Samoa

2. KIINAN KANSANTASAVALLAN ERITYISHALLINTOALUEET

Hongkongin erityishallintoalue ( 10 )

Macaon erityishallintoalue ( 11 )

3. ►M1 BRITANNIAN KANSALAISET, JOTKA EIVÄT OLE BRITTILÄISEN KANSALAISUUDEN OMAAVIA HENKILÖITÄ ◄

British nationals (Overseas)

British overseas territories citizens (BOTC) ►M1 Näihin alueisiin kuuluvat Anguilla, Bermuda, Brittiläinen antarktinen alue, Brittiläinen Intian valtameren alue, Brittiläiset Neitsytsaaret, Caymansaaret, Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret, Falklandinsaaret, Gibraltar ( 12 ), Montserrat, Pitcairn, Saint Helena, Ascension ja Tristan da Cunha sekä Turks- ja Caicossaaret. ◄

British overseas citizens (BOC)

British protected persons (BPP)

British subjects (BS)

4. YHTEISÖT JA ALUEELLISET VIRANOMAISET, JOITA VÄHINTÄÄN YKSI JÄSENVALTIO EI TUNNUSTA VALTIOIKSI

Taiwan ( 13 )









LIITE III

KUMOTTU ASETUS JA LUETTELO SEN MUUTOKSISTA







Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001 (EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1) Neuvoston asetus (EY) N:o 2414/2001 (EYVL L 327, 12.12.2001, s. 1) Neuvoston asetus (EY) N:o 453/2003 (EUVL L 69, 13.3.2003, s. 10) Vuoden 2003 liittymisasiakirja, liite II, 18 kohdan B alakohta Neuvoston asetus (EY) N:o 851/2005 (EUVL L 141, 4.6.2005, s. 3) Neuvoston asetus (EY) N:o 1791/2006 (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 1) Asetuksen (EY) N:o 539/2001 osalta ainoastaan 1 artiklan 1 kohdan yhdestoista luetelmakohta ja liitteessä olevan 11 kohdan B alakohdan 3 alakohta Neuvoston asetus (EY) N:o 1932/2006 (EUVL L 405, 30.12.2006, s. 23) Neuvoston asetus (EY) N:o 1244/2009 (EUVL L 336, 18.12.2009, s. 1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1091/2010 (EUVL L 329, 14.12.2010, s. 1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1211/2010 (EUVL L 339, 22.12.2010, s. 6) Neuvoston asetus (EU) N:o 517/2013 (EUVL L 158, 10.6.2013, s. 1) Ainoastaan 1 artiklan 1 kohdan k alakohdan neljäs luetelmakohta ja liitteessä olevan 13 kohdan B alakohdan 2 alakohta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 610/2013 (EUVL L 182, 29.6.2013, s. 1) Ainoastaan 4 artikla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1289/2013 (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 74) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 259/2014 (EUVL L 105, 8.4.2014, s. 9) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 509/2014 (EUVL L 149, 20.5.2014, s. 67) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/371 (EUVL L 61, 8.3.2017, s. 1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/372 (EUVL L 61, 8.3.2017, s. 7) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/850 (EUVL L 133, 22.5.2017, s. 1)









LIITE IV

VASTAAVUUSTAULUKKO







Asetus (EY) N:o 539/2001 Tämä asetus – 1 artikla 1 artikla 1 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 3 artiklan 1 kohta 1 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 3 artiklan 2 kohta 1 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta 4 artiklan 1 kohta 1 artiklan 2 kohdan toinen alakohta, johdantokappale 4 artiklan 2 kohta, johdantokappale 1 artiklan 2 kohdan toinen alakohta, ensimmäinen luetelmakohta 4 artiklan 2 kohdan a alakohta 1 artiklan 2 kohdan toinen alakohta, toinen luetelmakohta 4 artiklan 2 kohdan b alakohta 1 artiklan 2 kohdan toinen alakohta, kolmas luetelmakohta 4 artiklan 2 kohdan c alakohta 1 artiklan 3 kohta 5 artikla 1 artiklan 4 kohta 7 artikla 1 a artiklan 1 ja 2 kohta 8 artiklan 1 ja 2 kohta 1 a artiklan 2 a kohta 8 artiklan 3 kohta 1 a artiklan 2 b kohta 8 artiklan 4 kohta 1 a artiklan 3 kohta 8 artiklan 5 kohta 1 a artiklan 4 kohta 8 artiklan 6 kohta 1 a artiklan 5 kohta 8 artiklan 7 kohta 1 a artiklan 6 kohta 8 artiklan 8 kohta 1 b artikla 9 artiklan 1 kohta 1 c artikla 9 artiklan 2 kohta 2 artikla 2 artikla 4 artikla 6 artikla 4 a artikla 11 artikla 4 b artiklan 1 ja 2 kohta 10 artiklan 1 ja 2 kohta 4 b artiklan 2 a kohta 10 artiklan 3 kohta 4 b artiklan 3 kohta 10 artiklan 4 kohta 4 b artiklan 3 a kohta 10 artiklan 5 kohta 4 b artiklan 4 kohta 10 artiklan 6 kohta 4 b artiklan 5 kohta 10 artiklan 7 kohta 4 b artiklan 6 kohta 10 artiklan 8 kohta 5 artikla 12 artikla 6 artikla 13 artikla 7 artikla 14 artikla 8 artikla 15 artikla Liite I Liite I Liite II Liite II — Liite III — Liite IV