Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
"B NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1254/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
(EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21)
Oikaistu:
"C1 Oikaisu, EYVL L 263, 18.10.2000, s. 34 (1254/1999)1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 1
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1254/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
EUROOP AN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36
ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (4),
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (5),
sekä katsoo, että
(1) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen
olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen, ja siihenolisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely,
jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan,
(2) yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on toteuttaa perustamis-
sopimuksen 33 artiklan tavoitteet; erityisesti naudanliha-alalla on
tarpeen markkinoiden vakauttamiseksi ja alan maatalousväestön
kohtuullisen elintason turvaamiseksi säätää sisämarkkinoita koskevistatoimenpiteistä, joihin sisältyy eriyisesti suoria tukia naudanlihantuot-
tajille, yksityisen ja julkisen varastoinnin tukijärjestelmä,
(3) markkinoiden tukemista olisi vähennettävä asteittain, jotta saataisiin
palautetuksi yhteisön lihankulutuksen tasapaino, mikä hyödyttäisi
naudanliha-alaa, ja jotta näiden tuotteiden kilpailukyky kansainväli-
sillä markkinoilla paranisi; tuottajille aiheutuvat vaikutukset huomioonottaen olisi muutettava ja mukautettava yhteisen markkinajärjestelynmukaisesti säädetyn tulotuen tasoa; tässä tarkoituksessa on aiheellista
vahvistaa kattava järjestelmä tuottajille maksettavia suoria tukia
varten; näiden tukien määrän kehityksen olisi seurattava markkinatuenasteittaista vähenemistä,
(4) karjatalouden monimuotoisuus huomioon ottaen suoriin tukiin olisi
sisällyttävä erityispalkkio sonnien ja härkien kasvattajille, emolehmä-karjojen pitämisestä maksettava palkkio ja kaikenlaisista nautaeläimis-tä, myös lypsylehmistä ja vasikoista saatava teurastuspalkkio; palkki-
oiden myöntäminen ei saisi aiheuttaa kokonaistuotannon kasvua; tätä
varten olisi rajoitettava erityispalkkio- ja emolehmäpalkkiokelpoistenurospuolisten nautaeläinten ja emolehmien lukumäärää soveltamalla
edellisiin alueellisia ja jälkimmäisiin tuottajakohtaisia enimmäismää-
riä sekä erityispalkkion osalta tilakohtaista pääluvun rajoitusta, jotajäsenvaltioiden pitäisi voida mukauttaa oman erityistilanteensa perus-teella; teurastuspalkkion osalta kansalliset enimmäismäärät olisi
määritettävä aikaisempien tuotantolukujen pohjalta,
(5) härkien kasvatuksen edellytykset poikkeavat tavallisesti sonnien
kasvatuksen edellytyksistä; sen vuoksi on perusteltua asettaa härkiä
koskevan eläinkohtaisen erityispalkkion määrä eri tasolle kuin
sonneista myönnettävä palkkio; tiettyjen ikäryhmien osalta härkienerityispalkkio olisi kuitenkin maksettava kahdessa erässä,
(6) jos liian suuri määrä härkiä teurastetaan niiden jäsenvaltioiden
teurastuskaudella, joissa tällä tuotantosuunnalla on erityistä merkitys-tä, seurauksena voi olla markkinoiden häiriintyminen ja erityisestimarkkinahintojen lasku; teurastuskauden ulkopuolella vuoden
23 ensimmäisen viikon aikana teurastettavista eläimistä olisi myön-
nettävä tietyin edellytyksin erityispalkkion lisäpalkkiota, jolla kannus-!B
(1) EYVL C 170, 4.6.1998, s. 13.
(2) Lausunto annettu 6. toukokuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
(3) EYVL C 407, 28.12.1998, s. 196.
(4) EYVL C 93, 6.4.1999, s. 1.
(5) EYVL C 401, 22.12.1998, s. 3.1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 2
tetaan härkien teurastukseen vuotuisen laidunkauden päättymiseen
ajoittuvan jakson ulkopuolella,
(7) tuottajien käytettävissä olevan jouston lisäämiseksi kelpoisuus emo-
lehmäpalkkioon olisi ulotettava koskemaan emolehmien kanssa samat
jalostusvaatimukset täyttäviin hiehoihin; emolehmäkarjojen palkkio-kelpoisten hiehojen lukumäärä olisi rajoitettava korvautumisen tavan-omaiseen määrään, jäsenvaltioilla, joissa enemmän kuin 60 prosenttia
emolehmäpalkkioon kelpuutettavista eläimistä pidetään vuoristoalu-
eilla, pitäisi olla oikeus hallinnoida palkkiota erottamalla toisistaanemolehmät ja hiehot, ja hiehojen osalta soveltaa erillistä kansallistapalkkion enimmäismäärää edellä mainitun määrän puitteissa,
(8) emolehmäpalkkio olisi periaatteessa rajoitettava tuottajiin, jotka eivät
toimita maitoa meijereihin maito- ja maitotuotealan lisämaksuista28 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY)
N:o 3950/92 (
1)säädetyn lisämaksujärjestelmän mukaisesti; tulotukea
saatetaan tarvita kuitenkin myös tiloille, joilla on lypsylehmä- taiemolehmäkarjaa; sen vuoksi emolehmäpalkkiota olisi myönnettävämyös niille pienille ja keskisuurille sekatuotantotiloille, joiden
tuottajakohtainen maidon viitemäärä on yhteensä enintään 120 000
kilogrammaa, ottaen huomioon yhteisön monipuoliset tuotantoraken-teet, jäsenvaltioiden pitäisi voida muuttaa tätä määrällistä rajoitusta tai
luopua siitä objektiivisin perustein,
(9) emolehmäpalkkion osalta on aiheellista säilyttää tuottajakohtaiset
enimmäismäärät; joitakin tuottajakohtaisten enimmäismäärien mukai-
sista palkkio-oikeuksista ei ole käytetty; nämä käyttämättömät
palkkio-oikeudet ovat omiaan lisäämään tuotantoa ja kasvattamaanmenoja erityisesti seurauksena siitä, että hiehot saavuttavat täydenkelpoisuuden emolehmäpalkkioon; tällaisen vaikutuksen välttämiseksi
kunkin jäsenvaltion emolehmäpalkkio-oikeuksien kokonaismäärä olisi
vahvistettava viitevuosina tosiasiallisesti maksettujen palkkioidenperusteella, joihin lisätään tietty liikkumavara kansallisen varannonsäilyttämiseksi; jäsenvaltioiden olisi toteutettava kansallisten enim-
mäismäärien noudattamisen turvaamiseksi tarvittavat toimenpiteet;
niiden olisi tarvittaessa mukautettava tuottajakohtaisia enimmäismää-riään objektiivisin perustein ja ilman korvausta; näillä perusteilla olisi
varmistettava erityisesti asianomaisten tuottajien tasapuolinen kohtelu
ja heidän oikeutettujen odotustensa suojelu,
(10) tuotannon taso voi vaihdella tuottajakohtaisesti karjan tai tuotantoky-
vyn muutosten takia; sen vuoksi on aiheellista säätää, että tuottaja-
kohtaisten enimmäismäärien rajoissa saadut emolehmäpalkkio-oikeu-
det voi tietyin edellytyksin siirtää toiselle tuottajalle joko tilan siirronyhteydessä tai ilman palkkio-oikeuksien yhteyttä viljelyaloihin,
(11) uusia tuottajia ja vanhoja tuottajia, joiden tuottajakohtainen enimmäis-
määrä syystä tai toisesta ei ole emolehmäkarjan muuttuneen tilanteenmukainen, ei saisi jättää palkkio-oikeuden ulkopuolelle; sen vuoksi
olisi säädettävä kansallisten varantojen hoidosta siten, että niitä
täydennetään ja hallinnoidaan yhteisön perusteiden mukaisesti;samasta syystä on aiheellista edellyttää, että ilman tilan siirtoatehtävään palkkio-oikeuksien siirtoon sovelletaan sääntöjä, joiden
mukaan osa siirretyistä oikeuksista pidätetään ilman korvausta ja
siirretään kansalliseen varantoon,
(12) jäsenvaltioiden olisi saatava luoda yhteys herkkien vyöhykkeiden tai
paikallisalueiden ja emolehmätuotannon välille tämän tuotannon
säilyttämiseksi erityisesti alueilla, joilla ei ole muita vaihtoehtoja,
(13) naudanlihatuotannon voimaperäistämissuuntaus huomioon ottaen kar-
jatalouden palkkioita olisi rajoitettava ottaen huomioon kunkin
maatilan rehuntuotantomahdollisuudet suhteessa tilalla pidettyjeneläinten lukumääriin ja lajeihin; liian voimaperäisen tuotannonvälttämiseksi näiden palkkioiden myöntämisen edellytyksenä olisi
oltava tilalla pidettävien eläinten enimmäistiheyden noudattaminen;
pientuottajien tilanne olisi kuitenkin otettava huomioon,
(14) tuotannon laajaperäistämiseen tähtääviä aloitteita olisi tuettava ja
niiden tehokkuutta olisi parannettava ympäristötavoitteiden saavutta-
miseksi myöntämällä lisätukea tuottajille, jotka noudattavat tiukkoja jatodellisia eläintiheyden vaatimuksia; tuen yleistä tasoa koskevien!B
(1) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 1256/1999 (katso tämän virallisen lehden s. 73).1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 3
suurten muutosten välttämiseksi ja menojen järkevän valvonnan
turvaamiseksi olisi säädettävä lisätuen tarkistamisesta tarvittaessa,
(15) naudanlihatuotannon edellytykset ja tuottajien tulotaso vaihtelevat
huomattavasti yhteisön eri tuotantoalueilla; kaikkien tuottajien saman-
laiseen tukeen perustuva yhteisön laajuinen järjestelmä olisi liian
jäykkä, jotta sillä pystyttäisiin vastaamaan riittävällä tavalla raken-teellisiin ja luonnonolosuhteista johtuviin eroihin sekä näistä aiheutu-viin erilaisiin tarpeisiin; sen vuoksi on aiheellista säätää joustavasta
kehyksestä yhteisön lisätuelle, jonka jäsenvaltiot määrittelevät ja
myöntävät kiinteiden yleisten määrien rajoissa ja tiettyjen yhteistenperusteiden mukaisesti; jäsenvaltioiden yleiset määrät olisi jaettava senmukaan, mikä on niiden osuus yhteisön naudanlihatuotannosta;
yhteisten perusteiden tarkoituksena on erityisesti estää lisätukia
aiheuttamasta syrjiviä vaikutuksia ja mahdollistaa yhteisön asiaakoskevien monenvälisten sitoumusten täydellinen huomioon ottami-
nen; on erityisen tärkeää varmistaa, että jäsenvaltiot käyttävät
harkintavaltaansa yksinomaan puolueettomin perustein, ottavat täysinhuomioon yhdenvertaisen kohtelun periaatteen sekä välttävät markki-noiden ja kilpailun vääristymiä; on aiheellista säätää muodoista, joissa
lisätukea voi myöntää; näiden tukimuotojen olisi oltava tiettyjä
nautaeläinten luokkia koskevia eläinkohtaisia tukia sekä pinta-ala-tukia,
(16) eläinkohtaisten lisätukien osalta tarvitaan tiettyjä määrällisiä rajoituk-
sia, joilla varmistetaan tarpeellinen tuotannon valvonta; lisäksi
jäsenvaltioiden olisi valvottava eläintiheyden vaatimuksen noudatta-mista,
(17) pinta-alaperusteista lisätukea olisi myönnettävä ainoastaan monivuo-
tisista laitumista, joihin ei sovelleta muita yhteisön markkinatukitoi-
menpiteitä; pinta-alatukia olisi sovellettava monivuotisten laitumienalueellisten perusalojen rajoissa, jotka jäsenvaltioiden olisi vahvis-tettava pitkän aikavälin viitetietojen perusteella; hehtaaria kohti
myönnettävän pinta-alatuen kokonaismäärän, mukaan lukien naudan-
liha-alan yhteisen markkinajärjestelyn mukaiset pinta-alaperusteisetlisätuet, olisi oltava verrattavissa tiettyjen peltokasvien viljelijöitäkoskevan tukijärjestelmän mukaiseen keskimääräiseen hehtaaritukeen,
(18) suorien tukien edellytyksenä olisi oltava, että kyseisten eläinten pitäjät
noudattavat nautaeläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskeviayhteisön sääntöjä; toivotun taloudellisen vaikutuksen saavuttamiseksisuorat tuet olisi myönnettävä tiettyjen määräaikojen kuluessa,
(19) yhteisön lainsäädännössä kielletään tiettyjen aineiden käyttö naudan-
lihatuotannossa; olisi sovellettava asianmukaisia seuraamuksia, josnäitä säännöksiä ei noudateta,
(20) tässä asetuksessa säädettyjen hinta- ja tulotukijärjestelyjen mukaan
interventioelinten tekemien ostojen ja yksityisen varastoinnin muodos-
sa toteutuva nykyinen julkinen interventio ei ole enää välttämätöntämarkkinoiden tasapainottamiseksi, vaan siitä aiheutuisi huomattaviamenoja; tämän vuoksi interventiosta olisi luovuttava asteittain; olisi
kuitenkin säädettävä yksityisen varastoinnin tuesta, jolla edistetään
markkinahintojen asettumista lähelle perushintaa, joka edustaa mark-kinatuen toivottua tasoa; tässä tarkoituksessa komission olisi voitava
päättää yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä, jos markkinahinta
putoaa alle 103 prosenttiin perushinnasta; lisäksi olisi laadittava”turvaverkko”-interventiojärjestelmä naudanlihan ja vasikanlihanmarkkinoiden tukemiseksi jäsenvaltioissa tai jäsenvaltioiden alueilla,
joissa markkinahinnat eivät vastaa kriittistä hintatasoa; olisi säädettävä
yksityisen varastoinnin tukijärjestelmän sekä interventiojärjestelmänsoveltamisesta yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokit-teluasteikosta 28 päivänä huhtikuuta 1981 annetussa neuvoston
asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 (
1) vahvistetun luokitteluasteikon
perusteella,
(21) naudanliha-alan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edel-
lyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän toteuttamista yhteisön ulkora-
joilla; kauppajärjestelmän, johon kuuluu interventiojärjestelmän lisäk-
si tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi periaatteessa tasapainottaayhteisön markkinat; kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn!B
(1) EYVL L 123, 7.5.1981, s. 3, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (ETY) N:o 1026/91 (EYVL L 106, 26.4.1991, s. 2).1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 4
kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuk-
siin,
(22) kolmansien maiden kanssa käytävän naudanlihan kaupan määrien
seuraamiseksi olisi säädettävä tiettyjä tuotteita koskevien tuonti- ja
vientitodistusten järjestelmästä; järjestelmään olisi sisällyttävä vakuus,jolla taataan sellaisten toimien toteutuminen, joille kyseisiä todistuksia
on myönnetty,
(23) tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutu-
vien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhden
tai useamman tällaisen tuotteen tuonnilta olisi edellytettävä lisätuon-
titullia, jos tietyt edellytykset täyttyvät,
(24) on aiheellista antaa komissiolle valta avata ja hallinnoida perustamis-
sopimuksen tai muiden neuvoston antamien säädösten mukaisestitehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia tariffikiintiöitä,
(25) yhteisön osallistuminen naudanlihan kansainväliseen kauppaan voi-
daan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisön hintojen jamaailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa ja Maa-
ilman kauppajärjestön maataloussopimuksen (
1) mukaista tukea vien-
nille kolmansiin maihin; näihin tukiin olisi sovellettava määrällisiä jaarvoon perustuvia rajoituksia,
(26) vientitukia vahvistettaessa olisi varmistettava arvoon perustuvien
rajoitusten noudattaminen seuraamalla Euroopan maatalouden ohjaus-ja tukirahastoon liittyvän sääntelyn mukaisten tukien maksamista;
seurantaa voi helpottaa tukien pakollisella ennakkovahvistuksella;
eriytetyn tuen osalta olisi kuitenkin sallittava ennalta vahvistetunmääräpaikan muuttaminen maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaanyhtenäistä tuen määrää; jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava
todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa tukea siten, että enimmäis-
määrä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuenmäärä,
(27) määrä llisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttää
luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän käyttöönottoa; tätävarten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vientitodis-
tus; tukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien rajoitusten mukai-
sesti kunkin kyseisen tuotteen erityistilanteen mukaan; tästä säännöstäei saisi poiketa muutoin kuin elintarvikeaputoimien yhteydessä, jotkavapautetaan rajoituksista; Maailman kauppajärjestön maataloussopi-
muksessa tarkoitettuina markkinointivuosina vientituen turvin vietyjen
määrien seurannan olisi perustuttava kunakin markkinointivuonnaannettuihin vientitodistuksiin,
(28) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on
tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta, olisi säädettävämahdollisuudesta säädellä sisäistä jalostusmenettelyä tai markkinati-
lanteen vaatiessa kieltää sen käyttö,
(29) tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimen-
piteistä yhteisön ulkorajoilla; sisämarkkinoiden ja tullien muodostama
mekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautuariittämättömäksi; tällaisissa tapauksissa yhteisön olisi voitava toteuttaaviipymättä kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat
eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan;
näiden toimenpiteiden olisi oltava asiaa koskevista WTO-sopimuksistajohtuvien sitoumusten mukaisia,
(30) tässä asetuksessa säädettyjen välineiden asianmukaisen soveltamisen
turvaamiseksi komission olisi saatava kaikki tiedot hintojen kehityk-sestä naudanlihan yhteismarkkinoilla; sen vuoksi olisi säädettävä
nautaeläinten ja niiden lihan hintojen toteamista koskevasta järjes-
telmästä,
(31) on aiheellista säätää toteutettavista toimenpiteistä, jos hintojen
huomattava nousu tai lasku häiritsee tai uhkaa häiritä yhteisönmarkkinoita; tällaisena toimenpiteenä voi tulla kysymykseen myöstilanteen vaatima interventio-osto,
(32) eläintautien leviämistä ehkäisevien toimenpiteiden soveltamisesta
aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hanka-
luuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoille; olisi säädettävä!B
(1) EYVL L 336, 23.12.1994, s. 22.1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 5
mahdollisuudesta toteuttaa poikkeuksellisia markkinoiden tukitoimen-
piteitä tilanteen korjaamiseksi,
(33) tiettyjen tukien myöntäminen voisi vaarantaa yhteisten hintojen
järjestelmään perustuvien yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämänvuoksi naudanliha-alalla olisi voitava soveltaa niitä perustamissopi-muksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien
tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien
tukien kieltämisen,
(34) naudanliha-alan yhteismarkkinoiden kehittyessä jäsenvaltioiden ja
komission on tarpeen toimittaa toisilleen tämän asetuksen soveltami-seksi tarvittavat tiedot,
(35) ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi
säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission
tiivis yhteistyö hallintokomiteassa,
(36) yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltami-
sesta seuraavista velvoitteista aiheutuvat menot yhteisen maatalous-
politiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvos-ton asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (
1) mukaisesti,
(37) naudanliha-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomi-
oon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen33 ja 131 artiklassa määrätyt tavoitteet,
(38) neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 805/68 (
2) säädettyä naudanliha-alan
yhteistä markkinajärjestelyä on muutettu monta kertaa; näitä tekstejä
on hankala käyttää niiden monilukuisuuden ja vaikeaselkoisuuden sekäsen takia, että ne ovat Euroopan yhteisöjen virallisen lehden eri
numeroina, ja näin ollen ne eivät täytä lainsäädännöltä edellytettävää
selkeysvaatimusta; tämän vuoksi nämä tekstit olisi kodifioitava uuteen
asetukseen ja kumottava edellä mainittu asetus (ETY) N:o 805/68;interventioelinten ostaman jäädytetyn naudanlihan myyntiä koskevistayleisistä säännöistä 16 päivänä tammikuuta 1969 annettu asetus (ETY)
N:o 98/69 (
3), naudanliha-alan yksityisen varastoinnin tukien myöntä-
mistä koskevista yleisistä säännöistä 15 päivänä heinäkuuta 1968annettu asetus 989/68 (
4) sekä naudanliha-alan markkinahintojen
toteamisesta 2 päivänä heinäkuuta 1987 annettu neuvoston asetus
(ETY) N:o 1892/87 (5), joiden oikeusperusta asetus (ETY) N:o 805/68
oli, korvataan tässä asetuksessa annettavilla uusilla järjestelyillä, ja neolisi sen vuoksi kumottava, ja
(39) siirryttäessä asetuksen (ETY) N:o 805/68 järjestelyistä tässä asetuk-
sessa vahvistettuihin järjestelyihin voi ilmetä vaikeuksia, joita ei
käsitellä tässä asetuksessa; tällaisen mahdollisuuden vuoksi olisi
säädettävä, että komissio hyväksyy tarvittavat siirtymätoimenpiteet;komissiolla olisi myös oltava valtuudet ratkaista erityiset käytännönongelmat,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Naudanliha-alan yhteinen markkinajärjestely kattaa sisämarkkinat ja
kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan ja se koskee seuraavia tuotteita:
CN-koodi Tavaran kuvaus
a) 0102 90 05-0102 90 79 Elävät, kotieläiminä pidettävät nautaeläimet, muut kuin puhdasrotuiset siitoseläimet
0201 Naudanliha, tuore tai jäähdytetty
0202 Naudanliha, jäädytetty!B
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 103.
(2) EYVL L 148, 28.6.1968, s. 24, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 1633/98 (EYVL L 210, 28.7.1998, s. 17).
(3) EYVL L 14, 21.1.1969, s. 2.
(4) EYVL L 169, 18.7.1968, s. 10, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella
(ETY) N:o 428/77 (EYVL L 61, 5.3.1977, s. 17).
(5) EYVL L 182, 3.7.1987, s. 29.1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 6
CN-koodi Tavaran kuvaus
0206 10 95 Pallealiha ja kuveliha, tuore tai jäähdytetty
0206 29 91 Pallealiha ja kuveliha, jäädytetty
0210 20 Naudanliha, suolattu, suolavedessä, kuivattu tai savustettu0210 90 41 Pallealiha ja kuveliha, suolattu, suolavedessä, kuivattu tai savustettu
0210 90 90 Lihasta ja muista eläimenosista valmistettu syötävä jauho ja jauhe
1602 50 10 Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu naudanlihasta tai nautaa olevista muista
eläimenosista, kypsentämättömät; kypsennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista eläimen-osista sekä kypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdytsekavalmisteet
1602 90 61 Muut valmisteet ja säilykkeet, joissa on naudanlihaa tai nautaa olevia muita eläimenosia,
kypsentämättömät; kypsennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista eläimenosista sekäkypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdyt sekaval-misteet
b) 0102 10 Elävät nautaeläimet, puhdasrotuiset siitoseläimet
0206 10 91 Muut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealiha ja kuveliha, tuoreet ja jäähdytetyt,
muuhun kuin farmaseuttisten tuotteiden valmistukseen
0206 10 99
0206 21 00 Muut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealiha ja kuveliha, jäädytetyt muuhun kuin
farmaseuttisten tuotteiden valmistukseen
0206 22 90
0206 29 990210 90 49 Muut suolatut, suolavedessä olevat, kuivatut tai savustetut nautaeläimen syötävät osat kuin
pallealiha tai kuveliha
ex 1502 00 90 Nautaeläinten rasva, raaka tai sulatettu, myös puristettu tai liuottimilla uutettu
1602 50 31-1602 50 80 Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu naudanlihasta tai nautaa olevista muista
eläimenosista, muu kuin kypsentämätön liha tai kypsentämättömät muut eläimenosat jakypsennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista eläimenosista sekä kypsentämättömästä
lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdyt sekavalmisteet
1602 90 69 Muut kuin kypsentämättömät muut valmisteet tai säilykkeet, jotka on valmistettu
naudanlihasta tai nautaa olevista muista eläimenosista, ja kypsennetystä lihasta taikypsennetyistä muista eläimenosista sekä kypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättö-mistä muista eläimenosista tehdyt sekavalmisteet
2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) ”nautaeläimillä” CN-koodeihin ex 0102 10, 0102 90 05-0102 90 79
kuuluvia kotieläiminä pidettävä nautoja;
b) ”täysikasvuisilla nautaeläimillä” nautaeläimiä, joiden elopaino on yli
300 kilogrammaa.
I OSASTO
SISÄMARKKINAT
2 artikla
Ammatillisten järjestöjen ja ammattialojen yhteisten järjestöjen tekemien
tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin helpottavien aloitteidenrohkaisemiseksi voidaan toteuttaa seuraavat 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteitakoskevat yhteisön toimenpiteet:
a) toimenpiteet, joilla pyritään karjanjalostuksen kehittämiseen;
b) toimenpiteet, joilla pyritään edistämään tuotannon, jalostuksen ja kaupan
pitämisen järjestäytymistä;
c) toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan laatua;!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 7
d) toimenpiteet, joilla pyritään käytettävien tuotantokeinojen tuntemuksen
perusteella mahdollistamaan lyhyen ja pitkän aikavälin ennusteidenlaatiminen,
e) toimenpiteet, joilla pyritään helpottamaan markkinahintojen kehityksen
seurantaa.
Neuvosto antaa näitä toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt perustamis-
sopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.
I LUKU
SUORAT TUET
3 artikla
Tässä luvussa tarkoitetaan:
a) ”tuottajalla” yksittäistä maatalousyrittäjää, luonnollista henkilöä tai
oikeushenkilöä tai luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden
ryhmittymää, jonka yritys sijaitsee yhteisön alueella ja joka kasvattaa
nautaeläimiä, riippumatta siitä, mikä on ryhmittymän tai sen jäsentenoikeudellinen asema kansallisessa lainsäädännössä;
b) ”tilalla” kaikkia tuottajan johtamia tuotantoyksiköitä, jotka sijaitsevat
yhden jäsenvaltion alueella;
c) ”alueella” asianomaisen jäsenvaltion valinnan mukaan joko jäsenvaltiota
tai sen osaa;
d) ”sonnilla” kuohitsematonta urospuolista nautaeläintä;
e) ”härällä” kuohittua urospuolista nautaeläintä;
f) ”emolehmällä” lihakarjarotuun kuuluvaa lehmää tai tällaisen rodun
kanssa tehdystä risteytyksestä saatua lehmää, joka kuuluu samaankarjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa,
g) ”hieholla” vähintään kahdeksan kuukauden ikäistä poikimatonta naaras-
puolista nautaeläintä.
1 JAKSO
Palkkiot
1 Alajakso
Erityispalkkio
4 artikla
1. Tuottaja, joka pitää tilallaan urospuolisia nautaeläimiä, voi hakemuksesta
saada erityispalkkiota. Palkkio myönnetään alueellisten enimmäismäärienrajoissa enintään 90:stä kuhunkin 2 kohdassa tarkoitettuun ikäryhmään
kuuluvasta eläimestä kalenterivuotta ja tilaa kohden.
2. Erityispalkkio voidaan myöntää enintään:
a) yhden kerran kunkin vähintään 9 kuukauden ikäisen sonnin elinaikana;
tai
b) kaksi kertaa kunkin härän elinaikana:
— ensimmäisen kerran, kun eläin on 9 kuukauden ikäinen,
— toisen kerran sen jälkeen, kun eläin on tullut 21 kuukauden ikään.
3. Erityispalkkion saamiseksi:
a) tuottajan on erikseen määriteltävän ajan täytynyt pitää lihotuksessa
kutakin hakemuksen kohteena olevaa eläintä;
b) jokaisella eläimellä on oltava teurastukseen tai vientiin asti nautaeläinten
tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän sekä naudanlihan ja naudanlihatuot-teiden merkitsemisen käyttöönottamisesta 21 päivänä huhtikuuta 1997
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 (
1) 6 artiklassa tarkoitettu!B
(1) EYVL L 117, 7.5.1997, s. 1.1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 8
passi, joka sisältää kaikki asianomaiset tiedot eläimen palkkiotilanteesta,
tai jos passia ei ole, vastaava hallinnollinen asiakirja.
4. Jos hakemuksen kohteena olevien, erityispalkkion myötämisen edelly-
tykset täyttävien, vähintään 9 kuukauden ikäisten sonnien ja 9-20 kuukaudenikäisten härkien kokonaismäärä jollakin alueella ylittää liitteessä I tarkoitetun
alueellisen enimmäismäärän, kaikkien 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti
palkkiokelpoisten eläinten määrää tuottajaa kohden vähennetään kyseisenäkalenterivuonna suhteessa ylityksen määrään.
Tässä artiklassa ”alueellisella enimmäismäärällä” tarkoitetaan erityispalkki-
oon oikeutettujen eläinten lukumäärää yhdellä alueella yhden kalenterivuoden
aikana.
5. Edellä 1 ja 4 kohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat:— määritteleminsä objektiivisin perustein muuttaa 90 eläimen tilakohtaista
päälukua ja ikäryhmää koskevaa rajoitusta tai luopua siitä, ja
— käyttäessään tätä valtaa, päättää soveltaa 4 kohtaa siten, että saavutetaan
sovellettavan alueellisen enimmäismäärän noudattamiseen vaadittu vä-
hennystaso ilman, että kyseisiä vähennyksiä sovelletaan pientuottajiin,jotka eivät ole jättäneet erityispalkkiohakemuksia kyseiseltä vuodeltaenemmästä kuin kyseisen jäsenvaltion määrittämästä vähimmäiseläin-
määrästä.
6. Jäsenvaltiot voivat päättää erityispalkkion myöntämisestä nautaeläinten
teurastuksen yhteydessä. Tässä tapauksessa 2 kohdan aalakohdassa tarkoitettuikävaatimus korvataan sonnien osalta 185 kilogramman vähimmäisteuras-painolla.
Palkkio on maksettava tai siirrettävä tuottajille.
Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus soveltaa erityispalkkion myöntä-
miseen Pohjois-Irlannissa erilaista järjestelmää kuin muilla alueillaan.
7. Palkkion määräksi vahvistetaan:a) palkkiokelpoista sonnia kohti:
— 160 euroa kalenterivuonna 2000,— 185 euroa kalenterivuonna 2001,— 210 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina;
b) palkkiokelpoista härkää ja ikäryhmää kohti:
— 122 euroa kalenterivuonna 2000,— 136 euroa kalenterivuonna 2001,— 150 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kaleanterivuosina.
8. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2 Alajakso
Kausiporrastuspalkkio
5 artikla
1. Jos jossakin jäsenvaltiossa härkiä:
a) teurastetaan tiettynä vuonna yli 60 prosenttia urospuolisten nautaeläinten
vuotuisista teurastuksista; ja
b) teurastetaan 1 päivästä syyskuuta 30 päivään marraskuuta yli 35 prosenttia
vuosittain teurastettujen kuohittujen urospuolisten nautaeläinten koko-
naismäärästä;
tuottajat voivat hakemuksesta saada erityispalkkion lisäpalkkiota (kausipor-
rastuspalkkiota). Jos molemmat edellä mainitut kynnykset kuitenkin saa-vutetaan joko Irlannissa tai Pohjois-Irlannissa, palkkiota sovelletaan sekä
Irlantiin että Pohjois-Irlantiin.
Tätä artiklaa sovelletaessa Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlantia
pidetään erillisenä kokonaisuutena.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 9
2. Palkkion määräksi vahvistetaan:
— 72,45 euroa vuoden 15 ensimmäisen viikon aikana teurastettua eläintä
kohden,
— 54,34 euroa vuoden 16 ja 17 viikolla teurastettua eläintä kohden,
— 36,23 euroa vuoden 18-21 viikolla teurastettua eläintä kohden, ja
— 18,11 euroa vuoden 22 ja 23 viikolla teurastettua eläintä kohden.
3. Jos 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää ei saavuteta ja ottaen
huomioon mainitun kohdan toiseksi viimeisen virkkeen, jäsenvaltiot joiden
tuottajat ovat aiemmin saaneet kausiporrastuspalkkiota, voivat päättää
myöntää tämän palkkion 60 prosentin suuruisena 2 kodassa vahvistetuistamääristä.
Tässä tapauksessa asianomainen jäsenvaltio:
a) voi päättää, että myöntäminen rajoitetaan koskemaan kahta tai kolmea
ensimmäiseksi mainittua kautta;
b) varmistaa, että toimenpide ei aiheuta taloudellisia muutoksia kyseisen
varainhoitovuoden osalta, vähentämällä vastaavasti:
— kyseisessä jäsenvaltiossa härkiä koskevaa erityispalkkiota toisen
ikäryhmän osalta, ja/tai
— 2 jakson mukaisesti maksettua lisätukea;
ja ilmoitettava komissiolle vähennyksestä.
Tämän toimenpiteen soveltamiseksi Irlantia ja Pohjois-Irlantia pidetään
1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua määrää laskettaessa ja siitä seuraavaa
palkkio-oikeutta määritettäessä yhtenä alueena.
4. Sen määrittelemiseksi, onko tässä artiklassa tarkoitetut prosenttimäärät
ylitetty, otetaan huomioon teurastukset, jotka on tehty kaksi vuotta ennen
palkkiokelpoisen eläimen teurastusvuotta.
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
3 Alajakso
Emolehmäpalkkio
6 artikla
1. Tuottaja, joka pitää tilallaan emolehmiä, voi hakemuksesta saada
palkkiota emolehmäkarjan pitämisestä (emolehmäpalkkiota). Palkkio myön-
netään tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa vuotta ja tuottajaa
kohden.
2. Emolehmäpalkkio myönnetään tuottajalle, joka:
a) ei toimita tilaltaan maitoa tai maitotuotteita hakemuksen jättöpäivää
seuraavien kahdentoista kuukauden aikana.
Maidon tai maitotuotteiden luovuttaminen tilalta suoraan kuluttajalle ei
kuitenkaan estä palkkion myöntämistä;
b) joka toimittaa maitoa tai maitotuotteita ja jonka asetuksen (ETY)
N:o 3950/92 4 artiklassa tarkoitettu tuottajakohtainen viitemäärä on
enintään 120 000 kilogrammaa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrittele-minsä objektiivisin perustein päättää muuttaa tätä määrällistä rajoitustatai luopua siitä;
jos tämä pitää emolehmiä vähintään 80 prosenttia ja hiehoja enintään
20 prosenttia palkkiohakemuksessa olevasta määrästä yhtäjaksoisesti vähin-tään hakemuksen jättöpäivää seuraavien kuuden kuukauden ajan.
Se, ovatko lehmät emolehmäkarjaa vai lypsykarjaa, todetaan ensimmäisen
alakohdan a ja b alakohdan mukaisten palkkiokelpoisten eläinten määränlaskemiseksi erityisesti edunsaajan tuottajakohtaisesta viitemäärästä, joka
määritellään maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 10
17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1255/1999 (1) 16 artiklan 3 kohdassa, sekä keskimääräisestä maitotuo-
toksesta.
3. Tuottajakohtaista palkkio-oikeutta rajoitetaan 7 artiklassa määritellyillä
tuottajakohtaisilla enimmäismäärillä.
4. Palkkion määräksi palkkiokelpoista eläintä kohden vahvistetaan:— 163 euroa kalenterivuonna 2000,
— 182 euroa kalenterivuonna 2001,
— 200 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina.5. Jäsenvaltiot voivat myöntää ylimääräisen kansallisen emolehmäpalkkion,
joka on enintään 50 euroa eläintä kohden, edellyttäen, että asianomaisenjäsenvaltion karjankasvattajien kesken ei aiheudu syrjintää.
Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta
1999 annetun
"C1neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (2)33j a
6 artiklassa määritetyllä alueella sijaitsevien tilojen osalta tämän lisäpalkkion
ensimmäiset 24,15 euroa eläintä kohden rahoitetaan Euroopan maataloudenohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta.
Jäsenvaltion koko alueella sijaitsevien tilojen osalta rahoitetaan lisäpalkkio
kokonaisuudessaan EMOTR:n tukiosastosta, jos asianomaisen jäsenvaltion
nautakarjassa on suuri, vähintään 30 prosenttia lehmien kokonaismäärästäedustava emolehmäosuus, ja jos vähintään 30 prosenttia teurastetuistaurospuolisista nautaeläimistä kuuluu lihakkuusluokkiin S ja E. Näiden
prosenttilukujen ylittäminen määräytyy sitä vuotta edeltävien kahden vuoden
keskiarvosta, jolle palkkio myönnetään.
6. Tässä artiklassa tarkoitetaan ainoastaan hiehoja, jotka kuuluvat lihakar-
jarotuun tai jotka ovat syntyneet tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytyksestäja jotka kuuluvat samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien
vasikoiden kanssa.
7. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja
erityisesti 3 artiklassa tarkoitetusta emolehmän määrittelystä ja vahvistaakeskimääräisen maitotuotoksen 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudatta-
en.
7 artikla
1. Tammikuun 1 päivänä 2000 tuottajakohtaisten enimmäismäärien on
oltava samansuuruiset kuin tuottajalla yhteisön sääntöjen mukaisesti31 päivänä joulukuuta 1999 olevien emolehmäpalkkio-oikeuksien (palkkio-
oikeudet) lukumäärä; enimmäismääriä tarkistetaan tarvittaessa 3 kohdan
mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen,
että palkkio-oikeuksien määrä ei niiden alueella ylitä 1 päivästä tammikuuta
2000 alkaen liitteessä II vahvistettuja kansallisia enimmäismääriä, ja että
9 artiklassa tarkoitetut kansalliset varannot voidaan perustaa.
3. Jos tämä 2 kohdassa tarkoitettu tarkistus edellyttää tuottajakohtaisten
kiintiöiden alennusta, se on tehtävä ilman korvauksia ja tarkistuksesta onpäätettävä objektiivisin perustein, joissa otetaan huomioon erityisesti:
— missä määrin tuottajat ovat käyttäneet tuottajakohtaisia enimmäismää-
riään jäsenvaltioiden vuotta 2000 edeltävien kolmen viitevuoden aikana,
— investointi- tai laajaperäistämisohjelman täytäntöönpano naudanliha-
alalla,
— erityiset luonnonolot tai seuraamukset, joiden vuoksi palkkiota ei ole
maksettu tai sitä on alennettu vähintään yhden viitevuoden aikana,
— muut poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi vähintään yhden
viitevuoden aikana maksetut tuet eivät vastaa edellisten vuosien todellista
tilannetta.
4. Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti toteutetun toimenpiteen perusteella
pidätetyt palkkio-oikeudet on poistettava.!B
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 48.
(2) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 11
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
8 artikla
1. Jos tuottaja myy tilansa tai siirtää sen toisen haltuun muulla tavoin, hän
voi siirtää kaikki oikeutensa emolehmäpalkkioon henkilölle, joka ottaahaltuunsa hänen tilansa. Hän voi myös siirtää oikeutensa kokonaan tai osittaintoiselle tuottajalle siirtämättä tilaansa.
Jos palkkio-oikeuksia siirretään ilman tilan siirtoa, osa siirretyistä oikeuksista,
enintään 15 prosenttia, palautetaan ilman kovausta sen jäsenvaltion kansal-
liseen varantoon, jonka alueella tila sijaitsee, jaettavaksi ilmaiseksi.
2. Jäsenvaltioiden:
a) on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen ehkäisemiseksi, että palkkio-
oikeuksia siirrettäisiin pois herkiltä vyöhykkeiltä tai alueilta, joilla
naudanlihantuotannon merkitys paikalliselle talouselämälle on erityisensuuri;
b) on mahdollista säätää, että oikeudet voi siirtää ilman tilan siirtoa suoraan
tuottajalta toiselle tai kansallisen varannon kautta.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia ennen erikseen vahvistettavaa päivämäärää
sellaisen palkkio-oikeuksien osan väliaikaisen siirtämisen, jota oikeuksia
hallussaan pitävä tuottaja ei aio käyttää.
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Nämä yksityiskohtaiset säännöt voivat koskea erityisesti:
— säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltiot voivat ratkaista niiden tuottajien
oikeuksien siirtoon liittyvät ongelmat, jotka eivät omista tilaansa
kuuluvia maita, ja
— erityisiä sääntöjä, jotka liittyvät osittaisen siirron kohteena olevien
oikeuksien vähimmäismäärään.
9 artikla
1. Jokaisen jäsenvaltion on ylläpidettävä kansallista varantoa emolehmä-
oikeuksia varten.
2. Kansalliseen varantoon liitetään 8 artiklan 1 kohdan tai muiden yhteisön
säännösten mukaisesti palautetut palkkio-oikeudet, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 7 artiklan 4 kohdan säännösten soveltamista.
3. Jäsenvaltioiden on käytettävä kansallisia varantojaan niiden rajoissa
palkkio-oikeuksien myöntämiseen erityisesti uusille tai nuorille viljelijöille tai
muille ensisijaisessa asemassa oleville tuottajille.
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja erityisesti seuraavilta osin:
— toimenpiteet, joita sovelletaan, jos jossakin jäsenvaltiossa ei käytetä
kansallista varantoa,
— käyttämättömiä, kansalliseen varantoon palautettuja palkkio-oikeuksia
koskevat toimenpiteet.
10 artikla
1. Edellä 6 artiklan 3 kohdasta poiketen jäsenvaltiot, joissa enemmän kuin
60 prosenttia emolehmistä ja hiehoista pidetään vuoristoalueilla Euroopanmaatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämi-seen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä
toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (
1)
18 artiklan tarkoittamassa merkityksessä, voivat päättää hallinnoida palkkiotasiten, että erotetaan toisistaan hiehoista ja toisaalta emolehmistä myönnettäväemolehmäpalkkio asianomaisen jäsenvaltion vahvistaman erillisen kansallisen
enimmäismäärän rajoissa.!B
(1) Katso tämän virallisen lehden sivu 80.1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 12
Tällainen erillinen kansallinen enimmäismäärä ei saa ylittää 20:tä prosenttia
asianomaisen jäsenvaltion tämän asetuksen liitteessä II olevasta kansallisestaenimmäismäärästä. Kyseistä kansallista enimmäismäärää vähennetään erilli-sen kansallisen enimmäismäärän verran.
Mikäli 1 kohdan mukaista valtaa käyttävässä jäsenvaltiossa hakemuksen
kohteena olevien, emolehmäpalkkion myöntämisen edellytykset täyttävien
hiehojen kokonaismäärä ylittää erillisen kansallisen enimmäismäärän,palkkiokelpoisten hiehojen määrää tuottajaa kohden vähennetään kyseisenävuonna asteittain.
2. Tässä artiklassa tarkoitetaan ainoastaan hiehoja, jotka kuuluvat lihakar-
jarotuun tai jotka ovat syntyneet tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytykses-
tä.
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4 Alajakso
Teurastuspalkkio
11 artikla
1. Tuottaja, joka pitää tilallaan nautaeläimiä, voi hakemuksesta saada
teurastuspalkkion. Se myönnetään palkkiokelpoisten eläinten teurastuksesta
tai niiden viennistä kolmanteen maahan ja vahvistettavien kansallisten
enimmäismäärien rajoissa.
Teurastuspalkkiokelpoisia ovat:a) vähintään 8 kuukauden ikäiset sonnit, härät, lehmät ja hiehot;b) yli kuukauden ja alle 7 kuukauden ikäiset vasikat, joiden teurastuspaino
on alle 160 kilogrammaa,
edellyttäen, että ne ovat olleet tuottajalla määrätyn ajan.2. Palkkion määräksi vahvistetaan:a) edellä 1 kohdan a alakohdassa mainittujen palkkiokelpoisten eläinten
osalta:
— 27 euroa kalenterivuonna 2000,— 53 euroa kalenterivuonna 2001,— 80 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina;
b) edellä 1 kohdan b alakohdassa mainittujen palkkiokelpoisten eläinten
osalta:
— 17 euroa kalenterivuonna 2000,— 33 euroa kalenterivuonna 2001,— 50 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina.
3. Edellä 1 kohdassa mainitut kansalliset enimmäismäärät vahvistetaan
jäsenvaltiokohtaisesti ja erikseen kummallekin a ja b alakohdassa mainitulleeläinryhmälle. Kunkin enimmäismäärän on vastattava asianomaisessa jäsen-
valtiossa vuonna 1995 teurastettujen kummankin ryhmän eläinten määrää,
johon lisätään kolmansiin maihin vietyjen eläinten määrä Eurostatin tietojentai komission hyväksymien minkä tahansa muiden kyseistä vuotta koskevien
julkaistujen virallisten tilastotietojen mukaisesti.
4. Mikäli kyseisessä jäsenvaltiossa sellaisten eläinten kokonaismäärä, joista
on tehty hakemus jomman kumman 1 kohdan a tai b alakohdassa mainituneläinryhmän osalta, ja jotka täyttävät teurastuspalkkion myöntämisenedellytykset, ylittää kyseiselle ryhmälle vahvistetun kansallisen enimmäis-
määrän, kaikkien kyseiseen ryhmään kuuluvien palkkiokelpoisten eläinten
määrää tuottajaa kohden vähennetään kyseisenä vuonna asteittain.
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 13
5 Alajakso
Eläintiheys
12 artikla
1. Niiden eläinten kokonaismäärä, joista erityispalkkio ja emolehmäpalkkio
myönnetään, rajoitetaan soveltamalla kullakin tilalla eläintiheyttä, joka on2 nautayksikköä hehtaaria ja kalenterivuotta kohden. Eläintiheys ilmaistaannautayksikköinä (NY) suhteessa kyseisellä tilalla pidettävien eläinten
ruokintaan käytettävään rehulaan. Eläintiheyden vaatimusta ei kuitenkaan
sovelleta tuottajaan, jonka tilalla pidettävien ja eläintiheyden määrittämisessähuomioon otettavien eläinten määrä on enintään 15 NY .
2. Tilan eläintiheyden määrittämisessä on otettava huomioon:
a) urospuoliset nautaeläimet, emolehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai
vuohet, joiden osalta palkkiohakemukset on jätetty, sekä lypsylehmät,
jotka ovat tarpeen tuottajalle määrätyn kokonaisviitemäärän tuottamisek-si. Näin saatu eläinmäärä muunnetaan nautayksiköiksi käyttäen liitteessä
III olevaa muuntotaulukkoa;
b) rehuala, jolla tarkoitetaan alaa, joka on koko kalenterivuoden nautakar-
jan-, lampaiden- ja/tai vuohienkasvatuksen käytössä. Rehualaan ei
lasketa mukaan:
— rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä,
— yhteisön tukijärjestelmään kuuluvaan muuhun tuotantoon tai moni-
vuotisten pelto- tai puutarhakasvien tuotantoon käytettäviä viljely-
aloja, lukuun ottamatta monivuotisia laitumia, joille pinta-alatukea
myönnetään tämän asetuksen 17 artiklan ja asetuksen (EY)N:o 1255/1999 19 artiklan mukaisesti,
— aloja, jotka kuuluvat tiettyjen peltokasvien viljelijöille säädettyyn
tukijärjestelmään, joita käytetään kuivattujen rehujen tukijärjes-telmän mukaisesti tai joihin sovelletaan viljelykäytöstä poistamista
koskevaa kansallista tai yhteisön järjestelmää.
Rehualaan kuuluvat sekakäyttöalat ja sekaviljelyalat.
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt koskevaterityisesti:
— sekakäyttöaloja ja sekaviljelyaloja koskevia säännöksiä,— eläintiheyden väärän soveltamisen ehkäisemistä koskevia säännöksiä.
6 Alajakso
Laajaperäistämispalkkio
13 artikla
1. Tuottajat, jotka saavat erityispalkkiota ja/tai emolehmäpalkkiota, voivat
saada laajaperäistämispalkkion.
2. Laajaperäistämispalkkion suuruus on 100 euroa myönnettyä erityis-
palkkiota ja emolehmäpalkkiota kohden, jos kyseisenä kalenterivuonna tilan
eläintiheys on pienempi tai yhtä suuri kuin 1,4 NY hehtaaria kohden.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää myöntää laajaperäistämispalkkion
seuraavasti:
a) kalenterivuosina 2000 ja 2001 33 euroa, kun tilan eläintiheys on 1,6 NY
tai suurempi hehtaaria kohden, mutta pienempi tai yhtä suuri kuin 2,0 NY ,
ja 66 euroa, kun eläintiheys on pienempi kuin 1,6 NY hehtaaria kohden;
b) kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina vuosina 40 euroa, kun eläintiheys
on 1,4 NY tai suurempi hehtaaria kohden, mutta pienempi kuin 1,8 NY ,sekä 80 euroa, kun eläintiheys on pienempi kuin 1,4 NY hehtaariakohden.
3. Sovellettaessa 2 kohtaa:a) otetaan 12 artiklan 2 kohdan a alakohdasta poiketen tilan eläintiheyden
määrittelyssä huomioon tilalla kyseisenä kalenterivuonna olevat uros-!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 14
puoliset nautaeläimet, lehmät ja hiehot sekä ne lampaat ja/tai vuohet,
joista palkkiohakemuksia on jätetty kyseisenä kalenterivuotena. Eläintenlukumäärä muutetaan nautayksiköiksi liitteessä III olevan muuntotaulu-kon avulla;
b) rajoittamatta kuitenkaan 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan kolmannen
luetelmakohdan soveltamista tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvienviljelijöille 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen(EY) N:o 1251/1999 (
1) liitteessä I määriteltyjen peltokasvien tuotantoon
käytettyjä alueita ei voi pitää ”rehualana”;
c) eläintiheyden laskemisessa huomioon otettavaan rehualaan kuuluu
vähintään 50 prosenttia laidunmaata. Jäsenvaltiot määrittelevät ”laidun-
maan”. Määritelmään on sisällyttävä ainakin peruste, jonka mukaan
laidunmaan on oltava ruohoaluetta, joka paikallisen maanviljelyskäytän-nön mukaan on tarkoitettu laiduntaville nautaeläimille ja/tai lampaille. Seei saa kuitenkaan sulkea pois samana vuonna tapahtuvaa laidunmaan
sekakäyttöä (laidun, heinä, nurmisäilörehu).
4. Sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdassa esitettyjen eläintiheyttä
koskevien vaatimusten soveltamista sellaisten jäsenvaltioiden tuottajat, joissayli 50 prosenttia maidontuotannosta tapahtuu asetuksen (EY) N:o 1257/1999
18 artiklan tarkoittamilla vuoristoalueilla, ja joiden tilat sijaitsevat tällaisilla
alueilla, voivat saada laajaperäistämispalkkiota 2 kohdan mukaisesti kyseisilläalueilla pidettävien lypsylehmien osalta.
5. Asetuksen 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio:
— antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta,— tarkistaa tarvittaessa 1 kohdassa vahvistetun määrän ottaen erityisesti
huomioon lisäpalkkiokelpoisten eläinten määrän edellisenä kalenterivuon-
na.
2 JAKSO
Lisätuet
14 artikla
1. Jäsenvaltioiden on maksettava vuosittain alueensa tuottajille lisätukea,
jonka yleinen määrä koostuu liitteessä IV vahvistetuista yleisistä määristä.
Tämä tuki on myönnettävä objektiivisin perustein, joihin on sisällyttävä
erityisesti asian kannalta merkitykselliset tuotantorakenteet ja -edellytykset,sekä siten, että varmistetaan tuottajien tasapuolinen kohtelu ja vältetäänmarkkinoiden ja kilpailun vääristymät. Lisätukea ei saa liittää markkinahin-
tojen vaihteluun.
2. Lisätuki voi olla eläinkohtaista (15 artikla) ja/tai pinta-alaperusteista
tukea (17 artikla).
15 artikla
1. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää:
a) urospuolisista nautaeläimistä;b) emolehmistä;
c) lypsylehmistä;
d) hiehoista.2. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää 11 artiklan mukaisesti teuras-
tuspalkkioyksikköä kohti suoritettavana lisätukena vasikoita lukuun ottamatta.
Muussa tapauksessa eläinkohtaisen tuen myöntämisessä on noudatettava:
a) 16 artiklassa vahvistettuja erityisedellytyksiä;b) erityisiä eläintiheyteen liittyviä vaatimuksia, jotka jäsenvaltioiden on
vahvistettava.!B
(1) Katso tämän virallisen lehden sivu 1.1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 15
3. Erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset vahvistetaan:
— 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun rehualan perusteella,
lukuun ottamatta kuitenkaan aloja, joista maksu tapahtuu 17 artiklansäännösten nojalla,
— ottaen huomioon erityisesti kyseisen tuotantotyypin ympäristövaikutuk-
set, nautaeläintuotantoon käytetyn maan herkkyys ympäristön kannalta jatoimenpiteet, jotka on toteutettu tarkoituksena vakauttaa tai parantaamaan ympäristöllistä tilannetta.
16 artikla
1. Eläinkohtaisia tukia saa yhden kalenterivuoden aikana myöntää uros-
puolisista nautaeläimistä enintään kunkin jäsenvaltion eläinten lukumäärästä,
joka on:
— samansuuruinen kuin kyseiselle jäsenvaltiolle liitteessä I vahvistettu
alueellinen enimmäismäärä tai
— samansuuruinen kuin se urospuolisten eläinten lukumäärä, josta on
maksettu palkkiota vuonna 1997, tai
— samansuuruinen kuin urospuolisten nautaeläinten teurastusten keskimää-
räinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä vuosia koskevienEurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosien osalta julkaistujen
komission hyväksymien virallisten tilastotietojen mukaan.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää urospuolisten nautaeläinten määrän eläinten
tilakohtaisesta rajoituksesta, jonka jäsenvaltio määrittelee kansallisesti taialueellisesti.
Tukikelpoisia ovat ainoastaan vähintään 8 kuukauden ikäiset urospuoliset
nautaeläimet. Jos nämä maksut suoritetaan teurastuksen yhteydessä, jäsen-valtiot voivat päättää kyseisen edellytyksen korvaamisesta vähimmäisteuras-tuspainolla, jonka on oltava vähintään 180 kilogrammaa.
2. Edellä 6 artiklan 4 kohdan ja 10 artiklan mukaisia emolehmäpalkkio-
kelpoisia emolehmiä ja hiehoja koskevia eläinkohtaisia tukia voidaanmyöntää ainoastaan emolehmäpalkkioyksikköä kohti suorittettavana lisätuke-na 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
3. Lypsylehmiä koskevia eläinkohtaisia tukia voidaan myöntää ainoastaan
tilan käytettävissä olevan tukikelpoisen viitemäärän tonnikohtaisena tukena,joka määritetään asetuksen (EY) N:o 1255/1999 16 artiklan 3 kohdanmukaisesti.
Edellä 15 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ei sovelleta.
4. Muista kuin 2 kohdassa mainituista hiehoista maksettavia eläinkohtaisia
tukia voidaan yhdessä jäsenvaltiossa yhtenä kalenterivuonna myöntääenintään saman verran kuin hiehojen teurastusten keskimääräinen lukumäärä
vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä vuosia koskevien Eurostatin tilastojen tai
muiden näiden vuosien osalta julkaistujen komission hyväksymien virallistentilastotietojen mukaan.
17 artikla
1. Pinta-alatukea myönnetään hehtaaria kohti sellaisesta monivuotisesta
laitumesta:
a) joka on tuottajan käytössä kyseisenä kalenterivuonna;
b) jota ei käytetä 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten eläintihey-
teen liittyvien vaatimusten noudattamiseksi;
c) jonka osalta samana vuonna ei haeta tukea tiettyjen peltokasvien
viljelijöiden tukijärjestelmän, kuivattujen rehujen tukijärjestelmän tai
muiden monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien yhteisön tukijärjes-
telmän perusteella.
2. Monivuotinen laidunala ei saa ylittää asianomaista alueellista perus-
viljelyalaa alueella, jolla pinta-alatukea voidaan myötää.
Jäsenvaltioiden on määriteltävä alueelliset perusviljelyalat keskimääräisenä
hehtaarimääränä monivuotista laidunta, jota käytettiin nautaeläinten kas-vatukseen vuosina 1995, 1996 ja 1997.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 16
3. Asetuksen (EY) N:o 1255/1999 19 artiklan mukaiset pinta-alatuet
mukaan lukien tukea saa yhtä hehtaaria kohden myöntää enintään:
— 210 euroa kalenterivuonna 2000,
— 280 euroa kalenterivuonna 2001,
— 350 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina vuosina.
18 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta 2000
yksityiskohtaiset tiedot lisätukien myötämistä koskevista kansallisista järjes-telyistään. Kaikista näiden järjestelyjen muutoksista on ilmoitettava komis-
siolle viimeistään kuukauden kuluttua niiden hyväksymisestä.
19 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2004
yksityiskohtaiset kertomukset tämän jakson täytäntöönpanosta.
Komissio arvioi ennen 1 päivää tammikuuta 2005 tämän jakson täytäntöön-
panon ja tutkii yhteisön varojen jakamisen jäsenvaltioiden kesken liitteen IV
mukaisesti ottaen erityisesti huomioon jäsenvaltioiden osuuden kehityksenyhteisön naudanlihan tuotannosta. Komissio tekee tarvittaessa aiheellisiaehdotuksia neuvostolle.
20 artikla
Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän jakson soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
3 JAKSO
Yhteiset säännökset
21 artikla
Oikeus tämän luvun mukaisiin suoriin tukiin edellyttää, että eläin tunnistetaan
ja rekisteröidään asetuksen (EY) N:o 820/97 mukaisesti.
22 artikla
1. Kausiporrastuspalkkiota lukuun ottamatta tämän luvun mukaiset suorat
tuet on maksettava, kun tarkastukset on tehty, mutta aikaisintaan senkalenterivuoden 16 päivänä lokakuuta, jonka osalta niitä on haettu.
2. Asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta
— tämän luvun mukaiset suorat tuet on maksettava viimeistään sitä
kalenterivuotta seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta, jonka osaltatukea on haettu,
— kausiporrastuspalkkio on kuitenkin maksettava, kun tarkastukset on tehty,
ja viimeistään sen kalenterivuoden 15 päivänä lokakuuta, jonka osalta sitäon haettu.
23 artikla
1. Jos neuvoston direktiivin 96/22/EY (
1) perusteella kiellettyjen aineiden
jäämiä tai edellä mainitun säädöksen perusteella sallittujen, mutta laittomasti
käytettyjen aineiden jäämiä havaitaan neuvoston direktiivin 96/23/EY (2)
asiaa koskevien säännösten mukaisesti jonkun tuottajan nautakarjaankuuluvassa eläimessä tai jos kiellettyä ainetta tai tuotetta tai direktiivin!B
(1) Neuvoston direktiivi 96/22/EY , annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, tiettyjen
hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien
käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY,
ja 88/299/ETY kumoamisesta (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3).
(2) Neuvoston direktiivi 96/23/EY , annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, elävissä
eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien
osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja
86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta (EYVL
L 125, 23.5.1996, s. 10).1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 17
96/22/EY perusteella sallittua, mutta laittomasti hallussa pidettyä ainetta tai
tuotetta löydetään kyseisen tuottajan tilalta missä muodossa tahansa, kyseinentuottaja ei sinä kalenterivuonna, jona havainto tehtiin, voi saada tämän jaksonsäännöksissä tarkoitettuja maksuja.
Rikkomuksen toistuessa ajanjakso, jona tuottaja ei voi saada näitä maksuja,
voidaan rikkomuksen vakavuusasteen mukaan pidentää viiteen vuoteen
laskettuna siitä vuodesta, jonka kuluessa uusintarikkomus todetaan.
2. Jos eläinten omistaja tai haltija yrittää estää tarkastusten toteuttamisen ja
jäämien seuraamista varten perustettujen kansallisten ohjelmien soveltami-
seksi suoritettavien ja näytteiden ottamisen tai direktiivin 96/23/EYmukaisten tutkimusten ja tarkastusten toteuttamisen, sovelletaan 1 kohdassatarkoitettuja seuraamuksia.
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
24 artikla
Edellä 1 ja 2 jaksossa vahvistettuja suorien tukien määriä voidaan
perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudat-taen muuttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden kehityksen perusteella.
25 artikla
Tässä luvussa säädettyjen suorien tukien myöntämisestä aiheutuvia menoja
pidetään asetuksen (EY) N:o 1258/1999 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina
interventiotoimenpiteinä.
II LUKU
YKSITYINEN JA JULKINEN V ARASTOINTI
26 artikla
1. Heinäkuun 1 päivästä 2002 alkaen on mahdollista päättää tuen
myöntämisestä yksityiselle varastoinnille, kun asetuksessa (ETY)N:o 1208/81 säädetyn yhteisön luokitteluasteikon (jäljempänä ”yhteisönasteikko”) mukaan noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle
103 prosenttia perushinnasta ja tulee todennäköisesti pysymään tällä tasolla.
2. Laatuluokkaan R3 kuuluvien urospuolisten nautaeläinten perushinnaksi
yhteisön asteikolla vahvistetaan 2 224 euroa tonnilta.
3. Yksityisen varastoinnin tukea voidaan myöntää yhteisön asteikolla
luokiteltujen täysikasvuisten nautaeläinten tuoreesta tai jäähdytetystä lihasta,
joka varastoidaan ruhoina, puoliruhoina, saman ruhon neljänneksinä,etuneljänneksinä tai takaneljänneksinä.
4. Neuvosto voi perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa säädettyä
menettelyä noudattaen:
— muuttaa perushintaa ottaen huomioon erityisesti tarpeen vahvistaa tämä
hinta tasolle, joka edistää markkinahintojen vakauttamista johtamattakuitenkaan rakenteelliseen ylijäämään yhteisössä,
— muuttaa 3 kohdassa olevaa luetteloa tuotteista, joita yksityisen varas-
toinnin tuki voi koskea.
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja
päättää yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä 43 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
27 artikla
1. Julkinen interventio aloitetaan 1 päivästä heinäkuuta 2002, jos kahden
peräkkäisen viikon ajan asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 säädetyn yhteisön
asteikon pohjalta noteerattu markkinoiden keskihinta jäsenvaltiossa tai
jäsenvaltion jollakin alueella on alle 1 560 euroa tonnilta; tässä tapauksessainterventioelimet voivat ostaa yhteisöstä peräisin olevaa CN-koodeihin
0201 10 00 ja 0201 20 20- 02102050 kuuluvaa yhteen tai useampaan erikseen
määritettävään laatuluokkaan, laatuun tai laaturyhmään kuuluvaa tuoretta taijäähdytettyä lihaa.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 18
2. Edellä 1 kohdassa mainittua ostoa varten voidaan hyväksyä vain
tukikelpoiset tarjoukset, jotka ovat yhtä suuret tai pienemmät kuinjäsenvaltiossa tai jollakin jäsenvaltion alueella noteerattu markkinoidenkeskihinta ja lisättynä objektiivisin perustein vahvistettavalla määrällä.
3. Ostohinnat ja interventioon hyväksytyt määrät vahvistetaan tarjous-
kilpailuilla ja voidaan erityistapauksissa vahvistaa jäsenvaltiota tai jotakin sen
aluetta kohden suhteessa markkinoilla noteerattuihin keskihintoihin. Tarjous-kilpailun on taattava kaikille asianosaisille yhtäläinen osallistumismahdolli-suus. Sopimusehdot, joiden perusteella tarjouskilpailu avataan, määritetään
ottaen tarpeellisessa määrin huomioon kaupan rakenteet.
4. 43 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:
— määritetään tuotekohtaiset laatuluokat, laadut ja laaturyhmät interventio-
kelpoisten tuotteiden osalta,
— vahvistetaan ostohinnat sekä interventioon hyväksytyt määrät,— määritetään 2 kohdassa tarkoitetun lisän suuruus,— vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamiseksi,
— annetaan näiden järjestelyjen soveltamiseksi tarvittavat siirtymäsäännök-
set.
Komissio päättää:— ostojen aloittamisesta, kun kahden peräkkäisen viikon ajan 1 kohdassa
mainittu edellytys on täyttynyt,
— ostojen keskeyttämisestä, kun vähintään yhden viikon ajan 1 kohdassa
mainittu edellytys ei enää täyty.
28 artikla
1. Interventioelinten tämän asetuksen 27 ja 47 artiklan ja asetuksen (ETY)
N:o 805/68 5 ja 6 artiklan säännösten mukaisesti ostamat tuotteet on myytävä
siten, että markkinoille ei aiheudu häiröitä ja että kaikille ostajille taataan
yhdenvertainen kohtelu ja yhtäläinen mahdollisuus saada tuotteita.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti
myyntihinnasta, tuotteiden varastosta ottamisen edellytyksistä ja interventio-elinten ostamien tuotteiden mahdollisesta jalostamisesta, annetaan
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
II OSASTO
KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA
29 artikla
1. Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tuotteita
yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus.
Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön
tuotaessa voidaan vaatia esitettäväksi tuontitodistus, ja 1 artiklan 1 kohdan a
ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöstä vietäessä voidaan vaatiaesitettäväksi vientitodistus.
Jäsenvaltioiden on annettava todistus kaikille hakijoille riippumatta näiden
sijoittautumispaikasta yhteisössä ja tämän vaikuttamatta 32 ja 33 artiklan
soveltamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin.
Tuonti- ja vientitodistukset ovat voimassa kaikkialla yhteisössä. Todistusten
antamisen edellytyksenä on vakuus, jolla taataan, että tuotteet tuodaan tai
viedään todistuksen voimassaoloaikana; pakottavia syitä lukuun ottamattavakuus tai osa siitä pidätetään, jos tuonti tai vienti ei toteudu tässä
määräajassa tai se toteutuu vain osittain.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta vahvistetaan
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin voi sisältyä
erityisesti:
a) todistusten voimassaoloaikab) luettelo tuotteista, joille tuonti- tai vientitodistuksia haetaan 1 kohdan
toisen alakohdan mukaisesti.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 19
30 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin
sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja.
31 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista johtuvien
epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhteisön markki-noilla yhden tai useamman vastaavan 30 artiklassa säädetyn tullimaksunalaisen tuotteen tuonnille määrätään lisätuontitulli, jos Uruguayn kierroksen
monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä perustamissopimuksen
300 artiklan mukaisesti tehdyn maataloussopimuksen 5 artiklassa asetetutehdot on täytetty, paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse yhteisönmarkkinoita tai jos vaikutukset ovat epäsuhteessa asetettuihin tavoitteisiin.
2. Yhteisö antaa Maailman kauppajärjestölle tiedoksi kynnyshinnat, joita
alhaisemmista hinnoista voidaan määrätä lisätuontitulli.
Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli, määritetään
niiden kolmen vuoden yhteisöön tapahtuneen tuonnin perusteella, jotka
edelsivät vuotta, jolloin 1 kohdassa tarkoitettuja haitallisia vaikutuksia on
ilmennyt tai todennäköisesti ilmenee.
3. Lisätuontitullia asetettaessa huomioon otettavat tuontihinnat määritetään
kyseisen lähetyksen cif-tuontihintojen perusteella.
Tätä varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan maa-
ilmanmarkkinahinnan tai yhteisön tuontimarkkinoilla vallitsevan edustavanhinnan perusteella.
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä yksityiskohtaisissasäännöissä täsmennetään erityisesti:
a) tuotteet, joihin lisätuontitulleja sovelletaan maataloussopimuksen
5 artiklan mukaisesti;
b) muut tarvittavat edellytykset sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelle-
taan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti.
32 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille perustamissopimuksen
300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muustaneuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja niitä
hallinnoidaan 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen
yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
CN-koodeihin 0202 20 30, 0202 30 ja 0206 29 91 kuuluvan jalostettavaksi
tarkoitetun jäädytetyn lihan 50 000 tonnin suuruisen tuontikiintiön osalta
neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmistöllä määrätä, että koko
kiintiö tai osa siitä kattaa vastaavan määrän laatulihaa muuntokurssilla 4,375.
2. Kiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla yhtä seuraavista menetelmistä tai
niiden yhdistelmää:
— hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaate ”ensin
tullutta palvellaan ensin”)
— jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva
menetelmä (”samanaikaisen tarkastelun” menetelmä)
— perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä (menetelmä
”perinteiset tuojat/uudet toimijat”).
Myös muita sopivia menetelmiä voidaan käyttää.Niissä on vältettävä kaikenlaista toimijoiden välistä syrjintää.
3. Käytettävässä hallinnointimentelmässä on tarvittaessa otettava huomioon
yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve turvata näiden markkinoidentasapaino tukeutuen samalla menetelmiin, joita aiemmin käytettiin 1 kohdassa
tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
Uruguayn kierroksen neuvotteluissa tehdyistä sopimuksista johtuvia oikeuk-sia.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 20
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on
säädettävä vuoden ajalle tarvittaessa sopivasti jaettavista vuosittaisistakiintiöistä ja määriteltävä sovellettava valvontamentelmä; sääntöihin on myöstarvittaessa sisällyttävä:
a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä;
b) edellä a alakohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksyminen;
ja
c) tuontitodistusten antamisedellytykset ja niiden voimassaoloaika.
33 artikla
1. Jotta 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita voisi viedä niiden maailmanmark-
kinahintojen tai -noteerausten perusteella ja perustamissopimuksen
300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvin rajoituksin, näidenhintanoteerausten ja yhteisössä käytettävien hintojen välinen erotus voidaankattaa vientituella.
2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen on käytettävä menetelmää,
joka:
a) sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja
jolla hyödynnetään käytettävissä olevia voimavaroja mahdollisimmantehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin tehokkuus ja rakenne
aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää suurten ja pienten toimijoiden välillä;
b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta
aiheutuvat vaatimukset otetaan huomioon;
c) estää kaikenlaisen toimijoiden välisen syrjinnän.3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä.Tuki voi vaihdella määräpaikan mukaan, jos tilanne maailmanmarkkinoilla tai
tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset niin edellyttävät.
Vientituet vahvistetaan 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tuet
voidaan vahvistaa erityisesti:
a) säännöllisin väliajoin;b) tämän lisäksi ja rajoitettujen määrien osalta pyytämällä tarjouksia
tuotteista, joihin tällainen menettely sopii.
Tarjouksin vahvistettua tukea lukuun ottamatta luettelo tuotteista, joille
myönnetään vientitukea, sekä tuen määrä on vahvistettava vähintään kerran
kolmessa kuukaudessa. Tuen määrä voi kuitenkin pysyä samana pidempään
kuin kolme kuukautta ja tarvittaessa komissio voi tarkistaa sen jäsenvaltionpyynnöstä tai omasta aloitteestaan.
4. Tukia vahvistettaessa on otettava huomioon:a) tilanne ja kehitysnäkymät:
— naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta yhteisön
markkinoilla,
— naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta maailman-
markkinoilla;
b) naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, jotka ovat
hintojen ja kaupan tasapaino ja luonnollinen kehitys kyseisillä markki-
noilla;
c) perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista
johtuvat rajoitukset;
d) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla;e) ehdotetun viennin taloudelliset näkökohdat.On myös otettava huomioon erityisesti tarve saada aikaan tasapaino
kolmansiin maihin vietävien jalostettujen tuotteiden valmistuksessa käytettä-
vien yhteisön perustuotteiden käytön ja näistä maista tulevien, sisäiseenjalostusmenettelyyn hyväksyttyjen tuotteiden käytön välillä.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 21
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yhteisön hintojen vahvistamisessa on
otettava huomioon:
— hinnat edustavilla yhteisön markkinoilla,
— vientihinnat.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen maailmanmarkkinahintojen vahvistamisessa
on otettava huomioon:
— hinnat kolmansien maiden markkinoilla,
— kolmansissa määrämaissa todetut, kolmansista maista tulevan tuonnin
edullisimmat tuontihinnat,
— kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat ottaen huomioon tarvitta-
essa kyseisten maiden myöntämät tuet,
— tarjoushinnat vapaasti yhteisön rajalla.
6. Tukea voi saada ainoastaan hakemuksesta ja esittämällä asianmukaisen
vientitodistuksen.
7. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vientiin sovelletaan vientito-
distuksen hakemispäivänä sovellettavaa tukea ja eriytetyn tuen osalta tukea,jota kyseisenä päivänä sovelletaan:
a) todistuksessa mainittuun määräpaikkaan, tai
b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa mainittu
määräpaikka. Tässä tapaukessa sovellettava määrä ei saa olla suurempi
kuin vientitodistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan sovellettava määrä.
Tähän kohtaan perustuvan jouston väärinkäytön estämiseksi voidaan toteuttaa
aiheellisia toimenpiteitä.
8. Edellä olevasta 6 ja 7 kohdasta voidaan poiketa elintarvikeaputoimien
yhteydessä vientitukea saavien 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että:
— tuotteet ovat peräisin yhteisöstä,
— tuotteet on viety yhteisön ulkopuolelle, ja
— eriytetyn tuen osalta, että tuotteet ovat saapuneet todistuksessa ilmoitet-
tuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle on vahvistettu
vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan b alakohdan
soveltamista. Tästä säännöstä on mahdollista poiketa 43 artiklassasäädettyä menettelyä noudattaen, jos säädetään edellytyksistä, jotka
tarjoavat vastaavat takuut.
Eläviä eläimiä koskevien vientitukien maksaminen edellyttää eläinten
hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa
yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen säännösten noudattamista.
10. Jäljempänä 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen myönnetyn
poikkeuksen puuttuessa vientitukea ei myönnetä tuotteille, jotka tuodaan
yhteisöön kolmansista maista ja viedään edelleen kolmansiin maihin, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 9 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamista.
11. Perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista
johtuvien määrällisten rajoitusten noudattaminen on taattava kyseisiin
tuotteisiin sovellettavilla, näissä sopimuksissa määrättyjen viiteajanjaksojen
mukaisesti myönnettävillä vientitodistuksilla. Uruguayn kierroksen monen-välisten kauppaneuvottelujen osana tehdyistä sopimuksista johtuvien velvoit-
teiden noudattamisen osalta viiteajanjakson päättyminen ei saa vaikuttaa
vientitodistusten voimassaoloon.
12. Yksityiskohtaiset säännöt tämän aritiklan soveltamisesta, mukaan lukien
myöntämättömien tai käyttämättömien, vientiin tarkoitettujen määrien
uudelleenjakamista koskevat säännökset, annetaan 43 artiklassa säädettyämenettelyä noudattaen.
Edellä olevan 9 kohdan viimeisen alakohdan osalta soveltamista koskeviin
yksityiskohtaisiin sääntöihin voi sisältyä myös kolmansiin maihin tapahtuvaatuontia koskevia edellytyksiä.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 22
34 artikla
1. Siinä määrin kuin se on tarpeen naudanliha-alan yhteisen markkinajärjes-
telyn moitteettoman toiminnan kannalta, neuvosto voi erityistapauksissa
määräenemmistöllä komission ehdotuksesta kieltää sisäisen tai ulkoisenjalostusmenettelyn käytön osittain tai kokonaan 1 artiklassa tarkoitettujentuotteiden osalta.
2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen ja jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne
on poikkeuksellisen kiireellinen ja jos yhteisön markkinat häiriintyvät tai
uhkaavat häiriintyä sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissiopäättää tarvittavista toimenpiteistä joko jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta
aloitteestaan ja nämä toimenpiteet annetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenval-
tioille; niiden voimassaoloaika on enintään kuusi kuukautta ja niitäsovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, setekee asiasta päätöksen viikon kuluessa tämän pyynnön vastaanottamisesta.
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission päätöksen neuvoston käsiteltä-
väksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto voi
määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komission päätöksen. Josneuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden kuluessa, komission päätöskatsotaan kumotuksi.
35 artikla
1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja sen soveltamista
koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan tämän asetuksen soveltamis-alaan kuuluvien tuotteiden luokitteluun; tämän asetuksen soveltamisen
tuloksena syntyvä tariffinimikkeistö sisällytetään yhteiseen tullitariffiin.
2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä toisin
säädetä, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa kielletään:
— tullien tai vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen,— määrällisten rajoitusten tai vaikutuksiltaan vastaavien toimenpiteiden
soveltaminen.
36 artikla
1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa
tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä
siten, että perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteiden saavuttaminenvaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa on mahdollistasoveltaa aiheellisia toimenpiteitä siihen asti, kunnes tällainen häiriö tai häiriön
uhka on poistunut.
Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset säännöt
tämän kohdan soveltamisesta ja määrittelee tapaukset ja rajat, joissajäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion
pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaan
tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan viipymättä. Jos komissio saajäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivänkuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen
neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavien kolmen päivän
kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllämuuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen kuukauden kuluessa päivästä,jona se saatettiin neuvoston käsiteltäväksi.
4. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 300
artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvia
velvoitteita noudattaen.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 23
III OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
37 artikla
Jäsenvaltioiden on todettava nautaeläinten hinnat ja nautaeläinten lihan hinnat
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavien yksityiskoh-
taisten sääntöjen mukaisesti.
38 artikla
1. Jos yhteisön markkinoilla todetaan huomattavaa hintojen nousua tai
laskua, ja tällainen tilanne näyttää jatkuvan, ja jos tämän vuoksi markkinat
häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä.
2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
39 artikla
Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltami-
sesta mahdollisesti aiheutuvien vapaan liikkuvuuden rajoitusten huomioon
ottamiseksi voidaan kyseisten rajoitusten kohteena olevien markkinoidentukemiseksi toteuttaa poikkeustoimenpiteitä 43 artiklassa säädettyä menette-lyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa ainoastaan niin laajoina
ja niin pitkäksi aikaa kuin on ehdottomasti tarpeen kyseisten markkinoiden
tukemiseksi.
40 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 87, 88 ja 89
artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja
kauppaan.
41 artikla
Jäsenvaltiot ja komissio antavat toisilleen tiedoksi tämän asetuksen täytän-
töönpanemiseksi tarvittavat tiedot. Annettavat tiedot vahvistetaan 43 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen. Näiden tietojen antamista ja jakamista
koskevat säännöt annetaan samaa menettelyä noudattaen.
42 artikla
Perustetaan naudanlihan hallintokomitea (jäljempänä ”komitea”) joka muo-
dostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission
edustaja.
43 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa
komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai
jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpi-
teistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheen-johtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perus-tamissopimuksen 205 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi
määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta.
Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussaartiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan viipymättä.
b) Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia,
komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tässä tapauksessa:
— komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista
enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä,
— neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edellises-
sä luetelmakohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 24
44 artikla
Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen
käsiteltäviksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
45 artikla
Astusta (EY) N:o 1258/1999 ja sen täytäntöönpanemiseksi annettuja
säännöksiä sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin.
46 artikla
Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 33 ja 131 artiklassa
määrätyt tavoitteet otetaan huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella
tavalla.
IV OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
47 artikla
1. Interventioelimet saavat huomattavan hinnanalenemisen estämiseksi tai
lieventämiseksi ostaa 30 päivään kesäkuuta 2002 asti 2 kohdassa 26 artiklan1 kohtaan liittyen tarkoitettuja tuotteita tässä artiklassa annettujen säännösten
mukaisesti.
2. Jos 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, voidaan päättää, että
interventioelimet ostavat yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tai jäsenval-tion osassa yhteisöstä peräisin olevaa CN-koodeihin 0201 10 00 ja0201 20 20- 02012050 kuuluvaa vähintään yhteen erikseen määritettävään
laatuluokkaan, laatuun tai laaturyhmään kuuluvaa tuoretta tai jäähdytettyä
lihaa tarjouskilpailuilla, jotka on avattu markkinoiden kohtuullisen tuenvarmistamiseksi ottaen huomioon teurastuksen kausivaihtelut.
Näiden ostojen määrä koko yhteisössä saa olla enintään 350 000 tonnia
vuodessa.
Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta päättää näiden
määrien muuttamisesta.
3. Kutakin interventiokelpoista laatua tai laaturyhmää koskevat tarjous-
kilpailut voidaan avata 8 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, kunseuraavat kaksi edellytystä täyttyvät samanaikaisesti kahden peräkkäisen
viikon ajan yhdessä jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietyllä alueella:
— yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan
noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle 84 prosettiainterventiohinnasta,
— kyseisen asteikon mukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jäsenval-
tiossa, jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion tietyillä alueilla on alle 80 prosenttia
interventiohinnasta.
Interventiohinnaksi vahvistetaan:— 3 475 euroa tonnilta 1 päivästä tammikuuta 30 päivään kesäkuuta 2000— 3 242 euroa tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2000 30 päivään kesäkuuta
2001
— 3 013 euroa tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2001 30 päivään kesäkuuta
2002.
4. Tarjouskilpailujen keskeyttämisestä yhden tai useamman laadun tai
laaturyhmän osalta päätetään, jos jompikumpi seuraavista tilanteista syntyy:
— edellä 3 kohdassa tarkoitetut kaksi edellytystä eivät enää toteudu
samanaikaisesti kahden peräkkäisen viikon ajan,
— interventio-ostot eivät enää osoittaudu tarkoituksenmukaisiksi ottaen
huomioon 2 kohdassa tarkoitetut perusteet.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 25
5. Interventiotoimenpiteitä voidaan myös toteuttaa, jos kahden peräkkäisen
viikon ajan nuorten alle kaksivuotiaiden kuohitsemattomien eläinten taikuohittujen eläinten yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluas-teikon mukaan noteerattu keskihinta yhteisön markkinoilla on alle
78 prosenttia interventiohinnasta, ja jos nuorten alle kaksivuotiaiden
kuohitsemattomien eläinten tai kuohittujen eläinten yhteisön täysikasvuistennautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu markkinoiden kes-kihinta jossakin jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietyillä alueilla on alle
60 prosenttia interventiohinnasta; tässä tapauksessa kyseisiä laatuluokkia
koskevat ostot suoritetaan jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion alueilla, joidenhintataso on tämän rajan alapuolella.
Näiden ostojen osalta hyväksytään kaikki tarjoukset, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
Tämän kohdan mukaisesti ostettuja määriä ei oteta huomioon sovellettaessa
2 kohdassa tarkoitettuja ostojen enimmäismääriä.
6. Edellä 2 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa ostojärjestelmissä voidaan hyväksyä
ainoastaan sellaiset tarjoukset, jotka vastaavat enintään jäsenvaltion tai senalueen markkinoilla noteerattuja keskihintoja, joita on korotettu objektiivisilla
perusteilla määritettävällä lisällä.
7. Jokaisen interventiokelpoisen laadun tai laaturyhmän ostohinta ja
interventioon hyväksytty määrä määritetään tarjouskilpailuilla, ja erityisissä
olosuhteissa hinnat ja määrät voidaan vahvistaa jäsenvaltiota tai sen aluetta
kohden suhteessa markkinoilla noteerattuihin keskihintoihin. Tarjouskilpailunon taattava kaikille asianosaisille yhtäläinen mahdollisuus saada tuotteita.
Sopimusehdot, joiden perusteella tarjouskilpailu avataan, määritetään ottaen
tarpeellisessa määrin huomioon kaupan rakenteet.
8. Edellä 43 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:
— määritetään interventiokelpoisten tuotteiden laatuluokat, laadut ja laa-
turyhmät,
— päätetään tarjouskilpailujen avaamisesta ja avaamisesta uudelleen sekä
niiden keskeyttämisestä 4 kohdan viimeisessä luetelmakodassa tarkoite-
tussa tapauksessa,
— vahvistetaan ostohinnat sekä interventioon hyväksytyt määrät,
— määritetään 6 kohdassa tarkoitetun lisän suuruus,
— vahvistetaan menettelyt tämän artiklan soveltamiseksi ja erityisesti
säännöt markkinahintojen laskukierteen ehkäisemiseksi,
— annetaan näiden järjestelyjen soveltamiseksi tarvittavat siirtymäsäännök-
set.
Komissio päättää:
— edellä 5 kohdassa tarkoitetun intervention aloittamisesta ja sen kes-
keyttämisestä, kun yksi tai useampi mainitussa kohdassa säädettyedellytys ei enää täyty,
— ostojen keskeyttämisestä 4 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan perus-
teella.
48 artikla
1. Tuen myöntämisestä 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden
yksityiselle varastoinnille voidaan päättää 30 päivään kesäkuuta 2002 asti.
2. Yksityiskohtaiset säännöt yksityisen varastoinnin tuen soveltamisesta
annetaan ja yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä päätetään 43 artiklassasäädettyä menettelyä noudattaen.
49 artikla
1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 805/68, (ETY) N:o 989/68, (ETY)
N:o 98/69 ja (ETY) N:o 1892/87.
2. Viittauksia asetukseen (ETY) N:o 805/68 on pidettävä viittauksina tähän
asetukseen ja ne luetaan liitteessä V olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 26
50 artikla
Komissio vahvistaa 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen:
— toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksen (ETY) N:o 805/68
säännöksistä tämän asetuksen säännöksiin,
— erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi tarvittavat toimenpiteet.
Tällaiset toimenpiteet voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissapoiketa tietyistä tämän asetuksen säännöksistä.
51 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä .
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000, lukuun ottamatta 18 artiklaa,
jota sovelletaan tämän asetuksen voimaantulosta.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan
kaikissa jäsenvaltioissa.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 27
LIITE I
ERITYISP ALKKIO
Asetuksen 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut jäsenvaltiokohtaiset enimmäismäärät
Belgia 235 149
Tanska 277 110
Saksa 1 782 700
Kreikka 143 134
Espanja 713 999
Ranska 1 754 732 (1)
Irlanti 1 077 458
Italia 598 746
Luxemburg 18 962
Alankomaat 157 932
Itävalta 423 400
Portugali 175 075 (2)
Suomi 250 000
Ruotsi 250 000
Yhdistynyt kuningaskunta 1 419 811 (3)
(1) Sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksessa (ETY) N:o 3763/91, annettu 16 päivänä joulukuuta 1991, tiettyjä maataloustuotteita koskevista
erityistoimenpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi (EYVL L 356, 24.12.1991, s. 1), asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 2598/95 (EYVL L 267, 9.11.1995, s. 1), annettujen erityisten sääntöjen soveltamista.
(2) Lukuun ottamatta asetuksessa (EY) N:o 1017/94, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1994, nykyisin peltokasvien viljelyssä olevien maiden
käyttötarkoituksen muuttamisesta laajaperäiseen karjankasvatukseen Portugalissa (EYVL L 112, 3.5.1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1461/95 (EYVL L 144, 28.6.1995, s. 4), säädettyä laajaperäistämisohjelmaa.
(3) Tätä enimmäismäärää nostetaan 100 000:lla 1 519 811:een sellaiseen ajankohtaan saakka, kunnes alle 6 kuukauden ikäisiä eläviä eläimiä saa
viedä maasta.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 28
LIITE II
EMOLEHMÄPALKKIO
Asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät, joita sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000
alkaen
Belgia 394 253
Tanska 112 932
Saksa 639 535
Kreikka 138 005
Espanja 1 441 539
Ranska (1) 3 779 866
Irlanti 1 102 620
Italia 621 611
Luxemburg 18 537
Alankomaat 63 236
Itävalta 325 000
Portugali (2) 277 539
Suomi 55 000
Ruotsi 155 000
Yhdistynyt kuningaskunta 1 699 511
(1) Lukuun ottamatta asetuksen (ETY) N:o 3763/91 5 artiklan 3 kohdassa säädettyä erityistä enimmäismäärää.
(2) Lukuun ottamatta asetuksen (ETY) N:o 1017/94 2 artiklassa säädettyä erityistä varantoa.!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 29
LIITE III
Asetuksen 12 ja 13 artiklassa tarkoitettu nautayksikköjen muuntotaulukko
Yli 24 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet ja hiehot sekä emolehmät ja lypsylehmät 1,0 LU
6-24 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet ja hiehot 0,6 LU
Lampaat 0,15 LU
Vuohet 0,15 LU!B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 30
LIITE IV
LISÄTUET
Asetuksen 14 artiklassa tarkoitetut yleiset määrät
(miljoonaa euroa)
2000 20012002 ja sitä seuraavat vuo-
det
Belgia 13,1 26,3 39,4
Tanska 3,9 7,9 11,8
Saksa 29,5 58,9 88,4
Kreikka 1,3 2,5 3,8Espanja 11,0 22,1 33,1
Ranska 31,1 62,3 93,4
Irlanti 10,5 20,9 31,4Italia 21,9 43,7 65,6
Luxemburg 1,1 2,3 3,4
Alankomaat 8,4 16,9 25,3Itävalta 4,0 8,0 12,0
Portugali 2,1 4,1 6,2
Suomi 2,1 4,1 6,2Ruotsi 3,1 6,1 9,2
Yhdistynyt kuningaskunta 21,3 42,5 63,8!
B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 31
LIITE V
V ASTAA VUUSTAULUKKO
Asetus (ETY) N:o 805/68 Käsillä oleva asetus
1 artikla 1 artikla
2 artikla 2 artikla
4 artikla —4a artiklan a ja b kohdat 3 artiklan a ja b kohdat
4b artiklan 1 kohta 4 artiklan 1 kohta
4b artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta 4 artiklan 2 kohta4b artiklan 2 kohdan toinen alakohta 4 artiklan 3 kohdan a alakohta4b artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan a alakohta 3 artiklan c kohta
4b artiklan 3a kohta —
4b artiklan 4 kohta —4b artiklan 5 kohta 4 artiklan 6 kohta
4b artiklan 7a kohta —
4b artiklan 8 kohta 4 artiklan 8 kohta4c artiklan 1 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 4 kohta
4c artiklan 1 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 1 kohdan toinen alakohta
4c artiklan 2 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 2 kohta4c artiklan 2 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 4 kohta
4c artiklan 3 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 3 kohdan kolmas alakohta
4c artiklan 4 kohta 5 artiklan 5 kohta4d artiklan 1 kohdan ensimmäinen lause 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen lause
4d artiklan 1a kohta —
4d artiklan 2 kohdan ensimmäinen lause 6 artiklan 3 kohta4d artiklan 3a kohta —
4d artiklan 5 kohta 6 artiklan 2 kohdan a alakohta
4d artiklan 6 kohdan ensimmäinen alakohta 6 artiklan 2 kohdan b alakohdan ensimmäinen lause4d artiklan 6 kohdan toinen, kolmas ja neljäs alakohta —4d artiklan 6 kohdan viides alakohta 6 artiklan 2 kohdan toinen alakohta
4d artiklan 8 kohdan b kohta 6 artiklan 7 kohta
4e artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäiren
lause8 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta
4e artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toinen lause 8 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan toinen luetelmakohta
4e artiklan 1 kohdan toinen alakohta 8 artiklan 1 kohdan toinen alakohta4e artiklan 2 kohta 8 artiklan 2 kohta
4e artiklan 3 kohta 8 artiklan 3 kohta
4e artiklan 4 kohta —4e artiklan 5 kohta 8 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta ja toisen alakohdan
ensimmäinen luetelmakohta!
B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 32
Asetus (ETY) N:o 805/68 Käsillä oleva asetus
4f artiklan 4 kohdan toisen alakohdan ensimmäinen ja toinen
luetelmakohta9 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta
4g artiklan 3 kohta 12 artiklan 2 kohta
4g artiklan 4a kohta —
4g artiklan 5 kohta 12 artiklan 3 kohta4i artikla —
4j artiklan 1, 2 ja 3 kohta 23 artiklan 1, 2 ja 3 kohta
4k artikla —4l artikla 25 artikla
5 artikla —
6 artiklan 1 kohta 47 artiklan 2 kohta6 artiklan 2 kohta 47 artiklan 3 kohta
6 artiklan 3 kohta 47 artiklan 4 kohta
6 artiklan 4 kohta 47 artiklan 5 kohta6 artiklan 5 kohta 47 artiklan 6 kohta
6 artiklan 6 kohta 47 artiklan 7 kohta
6 artiklan 7 kohta 47 artiklan 8 kohta6a artikla —
7 artikla —
8 artikla 48 artikla9 artikla 29 artikla10 artikla 30 artikla
11 artikla 31 artikla
12 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 32 artiklan 1 kohdan toinen alakohta12 artiklan 2, 3 ja 4 kohta 32 artiklan 2, 3 ja 4 kohta
13 artiklan 1, 2 ja 3 kohta 33 artiklan 1, 2 ja 3 kohta
13 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta 33 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta13 artiklan 5-12 kohta 33 artiklan 5-12 kohta
14 artikla 34 artikla
15 artikla 35 artikla16 artikla 36 artikla
22 artikla —
22a artiklan 1 kohta 38 artiklan 1 kohta22a artiklan 2 kohta —
22a artiklan 3 kohta 38 artiklan 2 kohta
23 artikla 39 artikla24 artikla 40 artikla
25 artikla 41 artikla
26 artiklan 1 kohta 42 artikla26 artiklan 2 kohta —!
B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 33
Asetus (ETY) N:o 805/68 Käsillä oleva asetus
27 artikla 43 artikla
28 artikla 44 artikla
29 artikla —
30 artikla 45 artikla30a artikla —
31 artikla 46 artikla
32 artikla —33 artikla —
Liite —
Liite II —!
B1999R1254 — FI — 26.06.1999 — 000.002 — 34