1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/62/EY,
annettu 27 päivänä syyskuuta 1996,
ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta
(EYVL L 296, 21.11.1996, s. 55)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1882/2003, annettu
29 päivänä syyskuuta 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/62/EY,
annettu 27 päivänä syyskuuta 1996,
ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti
sen 130 s artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menet-
telyä (3),
sekä katsoo, ettävuonna 1992 laaditussa ympäristöä koskevassa viidennessä toimintaoh-
jelmassa, jonka yleisen lähestymistavan neuvosto ja neuvostossakokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajat hyväksyivät 1päivänä helmikuuta 1993 antamallaan päätöslauselmalla 93/C138/01 (
4), on tarkoituksena muuttaa olemassa olevaa ilman epäpuhtauksia
koskevaa lainlsäädäntöä; tässä ohjelmassa suositetaan ilmanlaadulle
pitkän ajan tavoitteiden asettamista,
ympäristön kokonaisuudessaan ja ihmisten terveyden suojelemiseksi
haitallisia ilman epäpuhtauksien pitoisuuksia on ehkäistävä, rajoitettavatai vähennettävä ja ilman epäpuhtauksille on asetettava raja-arvoja ja/tai varoituskynnyksiä,
otsonin erityisten muodostumistapojen ottamiseksi huomioon voi olla
tarpeen antaa näiden raja-arvojen ja varoituskynnysten lisäksi tavoitear-voja tai korvata ne tavoitearvoilla,
raja-arvojen, varoituskynnysten ja otsonin osalta tavoitearvojen ja/tai
raja-arvojen ja varoituskynnysten lukuarvojen on perustuttava tämänalan kansainvälisten tieteellisten ryhmien töiden tuloksiin,
komission on tehtävä selvityksiä eri epäpuhtauksien ja päästölähteiden
yhteisvaikutuksista sekä ilmaston vaikutuksesta tämän direktiivinperusteella tutkittavien epäpuhtauksien haitallisuuteen,
ilmanlaatua on arvioitava raja-arvojen ja/tai varoituskynnysten sekä
otsonin osalta tavoitearvojen ja/tai raja-arvojen perusteella ottaenhuomioon ilman epäpuhtauksille altistuvan väestön ja ekosysteemien
koko sekä ympäristö,
jäsenvaltioissa suoritettaviin mittauksiin perustuvan ilmanlaadun
arvioinnin saamiseksi vertailukelpoiseksi olisi näytteenottopaikkojen
sijainti ja lukumäärä sekä mittausten vertailumenetelmät määriteltävä,
kun asetetaan arvoja varoituskynnyksille sekä raja- ja tavoitearvoille,
muiden ilmanlaadun arviointimenetelmien kuin suoran mittauksen
käytön mahdollistamiseksi on tarpeen määritellä perusteet näidenmenetelmien käyttämiselle ja menetelmiltä vaadittavalle tarkkuudelle,
tässä direktiivissä säädettyjen yleisten toimenpiteiden lisäksi on
säädettävä muista tässä direktiivissä tarkoitettuja yksittäisiä aineitakoskevista erityistoimenpiteistä,
näistä erityistoimenpiteistä on säädettävä mahdollisimman nopeasti,
jotta tämän direktiivin yleiset päämäärät voitaisiin saavuttaa,1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 216, 6.8.1994, s. 4
(2) EYVL N:o C 110, 2.5.1995, s. 5
(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 16 päivänä kesäkuuta 1995 (EYVL
N:o C 166, 3.7.1995, s. 173), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 30
päivänä marraskuuta 1995 (EYVL N:o C 59, 28.2.1996, s. 24) ja Euroopan
parlamentin päätös tehty 22 päivänä toukokuuta 1996 (EYVL N:o C 166,
10.6.1996, s. 63).
(4) EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1
▼B
olisi kerättävä ennakolta edustavia tietoja epäpuhtauksien tasoista,
ympäristön kokonaisuudessaan ja ihmisten terveyden suojelmiseksi on
tarpeen, että jäsenvaltioiden olisi raja-arvojen ylittyessä toteutettavatarvittavat toimenpiteet raja-arvojen saavuttamiseksi vahvistetunmääräajan kuluessa,
jäsenvaltioiden toimenpiteissä olisi otettava huomioon teollisuuslai-
tosten toimintaa koskevat säädökset epäpuhtauksien yhdennettyäehkäisemistä ja rajoittamista koskevan yhteisön lainsäädännön mukai-sesti tapauksissa, joissa tätä lainsäädäntöä sovelletaan,
tällaisten toimien käyttöönotto ja täytäntöönpano vaatii aikaa, minkä
takia voi olla tarpeen säätää raja-arvon väliaikaisista ylitysmarginaa-leista,
jäsenvaltioissa voi olla alueita, joilla epäpuhtaustasot ylittävät raja-
arvot, mutta pysyvät kuitenkin sallitun ylitysmarginaalin rajoissa; raja-
arvo on saavutettava asetetussa määräajassa,
jäsenvaltioiden on kuultava toisiaan, jos epäpuhtauden taso ylittää tai
tulee todennäköisesti ylittämään raja-arvon lisättynä ylitysmarginaalilla
tai tapauksesta riippuen varoituskynnyksen, toisen jäsenvaltion aiheut-
taman merkittävän pilaantumisen seurauksena,
suojelutoimenpiteiden toteuttamista koskevia varoituskynnyksiä
määräämällä on mahdollista rajoittaa epäpuhtausepisodien vaikutuksia
terveyteen,
alueilla ja taajamissa, joilla epäpuhtaustasot ovat raja-arvojen alapuo-
lella, jäsenvaltioiden on pyrittävä ylläpitämään mahdollisimman hyvääilmanlaadun tasoa, joka on sopusoinnussa kestävän kehityksen kanssa,
kerättyjen tietojen käsittelyn ja vertailun helpottamiseksi tiedot on
toimitettava komissiolle vakiomuodossa,
laajan ja kattavan ilmanlaadun arviointia ja hallintaa koskevan poli-
tiikan täytäntöönpanon on perustuttava vahvaan tekniseen ja
tieteelliseen tietämykseen sekä jatkuvaan näkemysten vaihtoon jäsen-valtioiden kesken,
on tarpeen välttää jäsenvaltioiden toimittamien tietojen määrän
lisäämistä tarpeettomasti; komission tämän direktiivin täytäntöönpane-
misessa keräämistä tiedoista on hyötyä Euroopan ympäristökeskukselle(EEA), ja komissio voi sen vuoksi toimittaa tiedot sille,
olisi suotavaa mukauttaa ilmanlaadun arvioinnin perusteet ja mene-
telmät tieteen ja tekniikan kehitykseen sekä järjestää tämän direktiivin
mukaisesti hankittavien tietojen vaihto; tarvittavan työn helpottamiseksiolisi otettava käyttöön tätä varten menettely jäsenvaltioiden ja komis-sion välisen kiinteän yhteistyön aikaansaamisesta komiteassa,
jäsenvaltioiden ja EEA:n välisen vastavuoroisen tietojenvaihdon edistä-
miseksi komissio julkaisee joka kolmas vuosi EEA:n avustamanakertomuksen ilmanlaadusta yhteisössä, ja
ensin olisi käsiteltävä aineet, joita jo koskee ilmanlaadun raja- ja
ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle 15 päivänä heinäkuuta 1980
annettu direktiivi 80/779/ETY (
1), ilmassa olevan lyijyn raja-arvosta 3
päivänä joulukuuta 1982 annettu 82/884/ETY (2), ilmanlaatustandar-
deista typpidioksidille 7 päivänä maaliskuuta 1985 annettu direktiivi85/203/ETY (
3) ja otsonin aiheuttamasta ilman pilaantumisesta 21
päivänä syyskuuta 1992 annettu direktiivi 92/72/ETY (4),1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 3
(1) EYVL N:o L 229, 30.8.1980, s. 30, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).
(2) EYVL N:o L 378, 31.12.1982, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY.
(3) EYVL N:o L 87, 27.3.1985, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 91/692/ETY.
(4) EYVL N:o L 297, 13.10.1992, s. 1
▼B
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Päämäärät
Tämän direktiivin yleisenä päämääränä on määritellä perusperiaatteet
yhteiselle strategialle, jonka tarkoituksena on
— ilmanlaatua koskevien päämäärien määrittely ja vahvistaminen
yhteisössä ihmisten terveydelle ja koko ympäristölle haitallistenvaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi;
— arvioida yhteisin menetelmin ja arviointiperustein ilmanlaatua
jäsenvaltioiden alueella;
— saada ilman laadusta riittävästi tietoa ja toimia siten, että väestölle
tiedotetaan tästä muun muassa käyttäen varoituskynnyksiä;
— ylläpitää ilman laatu sellaisenaan silloin kun se on hyvä ja muissa
tapauksissa parantaa sitä.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
1) ”ilmalla” ulkoilmaa alailmakehässä lukuun ottamatta työpaikkoja;
2) ”epäpuhtaudella” ihmisen suoraan tai välillisesti ilmaan päästämiä
aineita, joista voi olla haitallisia seurauksia ihmisen terveydelle taikoko ympäristölle;
3) ”tasolla” epäpuhtauden pitoisuutta ilmassa tai sen laskeumaa
tiettynä aikana;
4) ”arvioinnilla” menetelmää, jolla mitataan, lasketaan, ennustetaan
tai arvioidaan epäpuhtauden taso ilmassa;
5) ”raja-arvolla” tasoa, joka on vahvistettu tieteellisin perustein
ihmisen terveydelle ja/tai koko ympäristölle haitallisten seuraustenvälttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi, joka on saavutet-tava määräajassa ja jota ei saa ylittää sen jälkeen kun se onsaavutettu;
6) ”tavoitearvolla” tasoa, joka on vahvistettu ihmisen terveyden ja/tai
koko ympäristön vahingoittumisen estämiseksi pitkällä aikavälilläja joka on saavutettava mahdollisuuksien mukaan määrätyn ajan
kuluessa;
7) ”varoituskynnyksellä” sellaista tasoa, joka on ylittyessä lyhytai-
kainen altistuminen vaarantaa ihmisten terveyttä ja jäsenvaltioiden
on ryhdyttävä välittömästi tämän direktiivin mukaisiin toimiin;
8) ”ylitysmarginaalilla” sitä prosenttimäärää raja-arvosta, jonka verran
tämä arvo saa ylittyä tässä direktiivissä vahvistetuin edellytyksin;
9) ”alueella” jäsenvaltioiden rajaamaa osaa niiden alueesta;
10) ”taajamalla” aluetta, jolla on 250 000:ta asukasta suurempi
väestökeskittymä tai, jos väestökehittymä on enintään 250 000asukasta, sellaista aluetta, jonka asukastiheys neliökilometriäkohden edellyttää jäsenvaltioiden mielestä ilmanlaadun arviointiaja hallintaa.
3 artikla
Täytäntöönpano ja vastuut
Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltioiden on nimettävä
sopivilta tasoilta toimivaltaiset viranomaiset ja toimielimet, joidentehtävänä on
— tämän direktiivin täytäntöönpano,
— ilmanlaadun arviointi,— mittausjärjestelmien hyväksyntä (menetelmät, laitteet, verkostot,
laboratoriot),
— mittausjärjestelmien avulla suoritettavien mittausten luotettavuuden
varmistaminen ja luotettavuuden ylläpito tekemällä erityisesti1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 4
▼B
sisäisiä laadunvarmistuksia muun muassa eurooppalaisten laatustan-
dardien vaatimusten mukaisesti,
— arviointimenetelmien analysointi,
— komission järjestelmien laadunvarmistusta koskevien yhteisön
ohjelmien yhteensovittaminen niiden alueella.
Jäsenvaltioiden toimittaessa komissiolle ensimmäisessä kohdassa
tarkoitettuja tietoja niiden on asetettava ne yleisön saataville.
4 artikla
Ilmanlaatua koskevien raja-arvojen ja varoituskynnysten määrittä-
minen
1. Komissio antaa neuvostolle ehdotuksia liitteessä I lueteltuja
epäpuhtauksia koskevien raja-arvojen ja tarvittaessa varoituskynnysten
määrittämiseksi seuraavan aikataulun mukaisesti:
— 1—5 kohdassa mainittujen epäpuhtauksien osalta viimeistään 31
päivänä joulukuuta 1996,
— otsonin osalta direktiivin 92/72/ETY 8 artiklan mukaisesti,— 7—8 kohdassa mainittujen epäpuhtauksien osalta viimeistään 31
päivänä joulukuuta 1997,
— 9—13 kohdassa mainittujen epäpuhtauksien osalta niin pian kuin
mahdollista ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999.
Raja-arvoja ja tarvittaessa varoituskynnyksiä vahvistettaessa on otettava
esimerkkeinä huomioon liitteessä II vahvistetut tekijät.
Otsonin osalta näissä ehdotuksissa on otettava huomioon tämän
epäpuhtauden erityinen muodostumistapa, ja tämän vuoksi voidaansäätää tavoite- ja/tai raja-arvoja.
Jos otsonille vahvistettu tavoitearvo ylittyy, jäsenvaltioiden on ilmoitet-
tava komissiolle, mitä toimenpiteitä on toteutettu tavoitearvoonpääsemiseksi. Komissio arvioi näiden tietojen perusteella, ovatkolisätoimenpiteet tarpeen yhteisön tasolla, ja antaa tarvittaessa neuvos-
tolle ehdotuksia.
Muiden epäpuhtauksien osalta komissio antaa neuvostolle ehdotuksia
raja-arvojen ja tarvittaessa varoituskynnysten vahvistamiseksi, jostieteen alalla saavutettu edistys ja liitteessä III vahvistetut perusteethuomioon ottaen näyttää siltä, että yhteisön alueella on vältettävä,
ehkäistävä tai vähennettävä näiden epäpuhtauksien ihmisen terveydelle
ja/tai koko ympäristölle aiheuttamia haitallisia vaikutuksia.
2. Komissio huolehtii siitä, että ne tekijät, joihin 1 kohdassa tarkoi-
tetut raja-arvot ja varoituskynnykset perustuvat, arvioidaan uudelleenottaen huomioon viimeisimmät tiedot kyseeseen tulevista epidemiologi-
sista ja ympäristönsuojelualan tutkimuksista sekä mittausmenetelmissä
tapahtunut viimeisin kehitys.
3. Raja-arvoja ja varoituskynnyksiä asetettaessa päätetään seuraavia
asioita koskevista perusteista ja menetelmistä:
a) edellä 1 kohdassa tarkoitetun lainsäädännön täytäntöönpanossa
käytettävät mittaukset:
— näytteenottopaikkojen sijainti,
— näytteenottopaikkojen vähimmäismäärä,— mittauksen vertailumentelmät ja näytteenottomenetelmät;
b) muiden ilmanlaadun arviointimenetelmien käyttö, erityisesti mallin-
taminen:
— mallintamisen ja objektiivisten arviointimenetelmien alueellinen
resoluutio,
— mallintamisen vertailumenetelmät.
Nämä perusteet ja menetelmät vahvistetaan kullekin epäpuhtaudelle ja
niissä otetaan huomioon taajamien koko tai epäpuhtauksien taso tutki-tuilla alueilla.1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 5
▼B
4. Tietyn epäpuhtauden määrän tosiasiallisen tason huomioon otta-
miseksi raja-arvoja määritettäessä sekä ilmansuojelutoimientoteuttamiseen tarvittavan ajan huomioon ottamiseksi neuvosto voi
vahvistaa raja-arvolle myös väliaikaisen ylitysmarginaalin.
Tätä ylitysmarginaalia pienennetään kunkin epäpuhtauden osalta
määriteltävien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti niin, että raja-
arvo saavutetaan määräajassa, josta päätetään kunkin epäpuhtauden
osalta kyseistä raja-arvoa määritettäessä.
5. Neuvosto antaa edellä 1 kohdassa tarkoitetun lainsäädännön sekä
3 ja 4 kohdassa tarkoitetut säännökset perustamissopimuksen
määräysten mukaisesti.
6. Jos jäsenvaltio toteuttaa tiukempia toimenpiteitä kuin 5 kohdassa
tarkoitetuissa säädöksissä, sen on ilmoitettava tästä komissiolle.
7. Jos jäsenvaltio aikoo asettaa raja-arvoja tai varoituskynnyksiä
epäpuhtauksille, joita ei mainita liitteessä I ja joita yhteisön ilmanlaatuakoskevat yhteisön säännökset eivät koske, sen on ilmoitettava tästäkomissiolle riittävän ajoissa. Komission on vastattava riittävän ajoissakysymykseen tarpeesta toteuttaa toimenpiteet yhteisön tasolla liitteessä
III vahvistettujen perusteiden mukaisesti.
5 artikla
Ilmanlaadun alustava arviointi
Jäsenvaltioiden, joilla ei ole kaikilta alueilta ja kaikista taajamista edus-
tavia mittaustuloksia ilman epäpuhtauksien tasoista, on toteutettavajoukko edustavia mittauksia, tutkimuksia tai arviointeja, jotta niillä olisikäytettävissään nämä tiedot riittävän ajoissa 4 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetun lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi.
6 artikla
Ilmanlaadun arviointi
1. Kun raja-arvot ja varoituskynnykset on asetettu, ilmanlaatu arvioi-
daan jäsenvaltioiden koko alueella tämän artiklan mukaisesti.
2. Edellä 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaisesti
ja koskien 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja epäpuhtauksia mittaa-
minen on pakollista seuraavilla alueilla:
— edellä 2 artiklan 10 kohdan mukaisissa taajamissa,
— alueilla, joilla tasot ovat raja-arvojen ja 3 kohdassa tarkoitettujen
tasojen välissä, ja
— muilla alueilla, joilla tasot ylittävät raja-arvot.
Säädettyjä mittauksia voidaan täydentää mallintamismenetelmillä
riittävän tiedon saamiseksi ilmanlaadusta.
3. Ilmanlaadun arviointiin voidaan käyttää mittauksien ja mallinta-
mismenetelmien yhdistelmää, jos tasot ovat edustavan ajan pienemmät
kuin 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa säännöksissä määrittävä raja-arvoa alhaisempi taso.
4. Jos tasot ovat alhaisemmat kuin 4 artiklan 5 kohdassa tarkoite-
tuissa säännöksissä määrittävä taso, voidaan ilmanlaadun arvioinnissakäyttää pelkästään mallintamista tai objektiivista arviointia. Tätäsäännöstä ei sovelleta taajamiin niiden epäpuhtauksien osalta, joille onvahvistettu varoituskynnykset 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissasäännöksissä.
5. Jos epäpuhtauksia on mitattava, mittaukset suoritetaan määrätyillä
paikoilla joko jatkuvatoimisesti tai satunnaisotannalla; mittaustenlukumäärän on oltava riittävän suuri havaittujen tasojen määrittämi-seksi.1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 6
▼B
7 artikla
Ilmanlaadun parantamisenYleiset vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmis-
taakseen raja-arvojen noudattamisen.
2. Tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavissa
toimenpiteissä:
a) on otettava huomioon ilman, veden ja maaperän suojelun yhdentä-
misen periaate,
b) on oltava rikkomatta työterveyttä ja työturvallisuutta koskevaa
yhteisön lainsäädäntöä,
c) ei saa aiheuttaa merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia muissa
jäsenvaltioissa.
3. Jäsenvaltioiden on laadittava toimintasuunnitelmia, joista ilme-
nevät toimenpiteet, jotka on toteutettava lyhyellä aikavälillä raja-arvojen ja/tai varoituskynnysten ylittymisen uhatessa, kyseisen uhanvähentämiseksi ja sen keston lyhentämiseksi. Näissä suunnitelmissavoidaan määrätä tapauskohtaisesti valvontatoimista ja tarvittaessa sell-
aisten toimintojen keskeyttämisestä, moottoriajoneuvoliikenne mukaan
lukien, jotka myötävaikuttavat raja-arvojen ylittymiseen.
8 artikla
Sovellettavat toimenpiteet alueilla, joilla tasot ylittävät raja-arvon
1. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo alueista ja taajamista, joissa
yhden tai useamman epäpuhtauden tasot ylittävät ylitysmarginaalillakorotetun raja-arvon.
Jos epäpuhtaudelle ei ole vahvistettu ylitysmarginaalia, alueet ja
taajamat, joissa tämän epäpuhtauden taso ylittää raja-arvon, rinnaste-taan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin alueisiin ja taajamiin janiihin sovelletaan 3, 4 ja 5 kohta.
2. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo alueista ja taajamista, joissa
yhden tai useamman epäpuhtauden taso on raja-arvon ja ylitysmargi-naalin korotetun raja-arvon välissä.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmis-
taakseen 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla ja taajamissa sellaistensuunnitelmien tai ohjelman laatimisen tai toteutuksen, jolla saavutetaan
raja-arvo vahvistetussa määräajassa.
Tässä suunnitelmassa tai ohjelmassa, joka on oltava yleisön saatavilla,
on oltava vähintään liitteessä IV luetellut tiedot.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla ja taajamissa, joissa
useamman kuin yhden epäpuhtauden taso ylittää raja-arvon, jäsenval-tioiden on laadittava kokonaissuunnitelma, joka koskee kaikkia
kyseeseen tulevia epäpuhtauksia.
5. Komissio valvoo säännöllisesti 3 kohdan soveltamiseksi esitet-
tyjen suunnitelmien tai ohjelmien toteuttamista seuraamalla niiden
edistymistä ja ilmanlaadun kehitysnäkymiä.
6. Jos epäpuhtauden taso toisen jäsenvaltion aiheuttaman
merkittävän pilaantumisen seurauksena ylittää tai tulee todennäköisesti
ylittämään ylitysmarginaalilla korotetun raja-arvon tai mahdollisestivaroituskynnyksen, asianomaisten jäsenvaltioiden on neuvoteltavakeskenään tilanteen parantamiseksi. Komissio voi osallistua näihinneuvotteluihin.
9 artikla
Vaatimukset alueilla, joilla tasot ovat raja-arvoa alhaisemmat
Jäsenvaltiot laativat luettelon alueista ja taajamista, joissa epäpuhtauk-
sien tasot ovat raja-arvoa alhaisemmat.1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 7
▼B
Jäsenvaltioiden on pidettävä näillä alueilla ja näissä taajamissa epäpuh-
tauksien tasot raja-arvojen alapuolella ja niiden on pyrittäväylläpitämään mahdollisimman hyvä ilmanlaatu, joka on sopusoinnussa
kestävän kehityksen kanssa.
10 artikla
Varoituskynnysten ylittyessä sovellettavat toimenpiteet
Kun varoituskynnykset ylittyvät, jäsenvaltioiden on ryhdyttävä varmis-
tamaan, että tarvittavat toimenpiteet toteutetaan yleisölletiedottamiseksi (esimerkiksi radion, television ja lehdistön välityksellä).Jäsenvaltioiden on myös toimitettava komissiolle alustavat tiedot mitat-tujen epäpuhtauksien tasoista ja pilaantumisjakson tai -jaksojen kestosta
viimeistään kolmen kuukauden kuluttua tapahtumasta. Asetettaessa
varoituskynnykset laaditaan myös luettelo vähimmäistiedoista, jotkaannetaan yleisölle.
11 artikla
Tietojen ja kertomusten toimittaminen
Neuvoston hyväksyttyä 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelma-
kohdassa tarkoitetun ensimmäisen ehdotuksen:
1) jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 3 artiklassa tarkoitetut
toimivaltaiset viranomaiset, laboratoriot ja toimielimet sekä
a) edellä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla:
i) ilmoitettava yhdeksän kuukauden kuluessa kunkin vuoden
päättymisestä komissiolle ylitysmarginaalilla korotettujaraja-arvoja suurempien epäpuhtaustasojen esiintymis-päivämäärät tai ajanjaksot, joina tasot on havaittu, sekä
mitatut arvot.
Jos tietylle epäpuhtaudelle ei ole vahvistettu ylitysmargi-
naalia, ne alueet ja taajamat, joissa tämän epäpuhtauden tasoylittää raja-arvon, rinnastetaan 1 alakohdassa tarkoitettuihinalueisiin ja taajamiin;
ii) ilmoitettava komissiolle jokaisen havaitun tapauksen syyt
yhdeksän kuukauden kuluessa kunkin vuoden päättymisestä;
iii) toimitettava komissiolle 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut
suunnitelmat tai ohjelmat viimeistään kahden vuodenkuluessa sen vuoden lopusta, jonka kuluessa nämä tasothavaittiin;
iv) annettava komissiolle tieto joka kolmas vuosi suunnitelman
tai ohjelman edistymisestä;
b) toimitettava komissiolle vuosittain ja viimeistään yhdeksän
kuukauden kuluessa vuoden päättymisestä luettelo 8 artiklan 1ja 2 kohdassa ja 9 artiklassa tarkoitetuista alueista ja taajamista;
c) toimitettava komissiolle eräiden ympäristöä koskevien direktii-
vien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista jajärkeistämisestä 23 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvostondirektiivin 91/692/ETY (
1) 4 artiklassa tarkoitetun alakohtaisen
kertomuksen yhteydessä joka kolmas vuosi ja viimeistään
yhdeksän kuukauden kuluessa kunkin kolmivuotiskauden päätty-
misestä tiedot, joissa tehdään yhteenveto havaituista taiarvioiduista tasoista, tapauksesta riippuen, 8 ja 9 artiklojentarkoittamilla alueilla ja taajamissa;
d) toimitettava komissiolle tiedot 5 artiklassa määrätyssä ilman-
laadun alustavassa arvioinnissa käytettävistä menetelmistä.
2) Komissio julkaisee:
a) vuosittain luettelon 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista alueista ja
taajamista;1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 8
(1) EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48
▼B
b) joka kolmas vuosi kertomuksen ilmanlaadusta yhteisössä. Tässä
kertomuksessa on esitettävä yhteenveto komission ja jäsenval-tioiden välisestä tietojenvaihtojärjestelmästä saaduista tiedoista.
3) Komissio käyttää tarvittaessa hyväkseen Euroopan ympäristökes-
kuksen asiantuntemusta laatiessaan 2 kohdan b alakohdassatarkoitettua kertomusta.
12 artikla
Komitea ja sen tehtävät
1. Muutoksista, joita tarvitaan 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen
perusteiden ja menetelmien mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehi-
tykseen, 11 artiklan perusteella annettavien tietojen toimittamistakoskevista yksityiskohtaisista säännöistä sekä 4 artiklan 3 kohdassatarkoitetuissa säännöksissä eritellyistä muista tehtävistä päätetääntämän artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tästämukauttamisesta ei saa suoraan tai välillisesti olla seurauksena raja-
arvojen tai varoituskynnysten muuttaminen.
2. Komissiota avustaa komitea.3. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/
EY (
1) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun
päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
13 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1—4
ja 12 artiklan sekä liitteiden I, II, III ja IV osalta kahdeksantoista
kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja muita artiklojakoskevien säännösten osalta viimeistään päivänä, jolloin 4 artiklan 5kohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän
direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset
tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säädökset kirjallisinakomissiolle.
14 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
15 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 9
(1) Neuvoston päätös 1999/468/EY, tehty 28 päivänä kesäkuuta 1999, menette-
lystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä (EYVL L 184,
17.7.1999, s. 23).▼M1
▼B
▼B
LIITE I
LUETTELO ILMANLAADUN ARVIOINNISSA JA HALLINNASSA
HUOMIOON OTETTAVISTA ILMAN EPÄPUHTAUKSISTA
I.Ensimmäisessä vaiheessa tutkittavat epäpuhtaudet mukaan lukien ne,
joista on annettu yhteisön direktiivit ilmanlaadun alalla
1. Rikkidioksidi
2. Typpidioksidi
3. Pienet hiukkaset kuten noki (10 mikrometrin hiukkaset mukaan lukien)4. Hiukkaset, kokonaisleijuma
5. Lyijy
6. Otsoni
II.Muut ilman epäpuhtaudet
7. Bentseeni
8. Hiilimonoksidi9. Polysykliset aromaattiset hiilivedyt
10. Kadmium
11. Arseeni12. Nikkeli
13. Elohopea1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 10
▼B
LIITE II
RAJA-ARVOJA JA VAROITUSKYNNYKSIÄ MÄÄRITETTÄESSÄ
HUOMIOON OTETTAVAT TEKIJÄT
Raja-arvoa ja aiheellista varoituskynnystä määritettäessä voidaan ottaa
huomioon erityisesti seuraavat esimerkkeinä mainitut tekijät:
— väestön ja erityisesti sen vastustuskyvyltään heikompien alaryhmien altistu-
minen
— ilmasto— eläimistön ja kasviston sekä niiden elinympäristöjen ja kasvupaikkojen herk-
kyys ilman epäpuhtauksille
— historiallisen kulttuuri- ja kansallisperinnön altistuminen epäpuhtauksille
— taloudellinen ja tekninen toteutettavuus— epäpuhtauksien kaukokulkeutuminen mukaan lukien sekundaariset epäpuh-
taudet kuten otsoni.1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 11
▼B
LIITE III
PERUSTEET HARKINNANVARAISTEN ILMAN EPÄPUHTAUKSIEN
VALITSEMISEKSI
1. Vaikutusten esiintymistodennäköisyys, vakavuus ja toistuvuus; ihmisen
terveyden ja koko ympäristön osalta on kiinnitettävä erityistä huomiota pysy-
viin vaikutuksiin.
2. Epäpuhtauden yleisyys ilmakehässä ja kohonneet pitoisuudet.
3. Epäpuhtauksien muutunta luonnossa tai aineenvaihdunnassa, mikä voi johtaa
myrkyllisempien kemiallisten yhdisteiden muodostumiseen.
4. Epäpuhtauden pysyvyys ympäristössä erityisesti, jos epäpuhtaus ei hajoa
biologisesti ja sillä on taipumus kertyä ihmiskehoon, ympäristöön tai ravinto-
ketjuihin.
5. Epäpuhtauden vaikutus:
— altistuvan väestön, elollisen luonnon tai ekosysteemien koko tai määrä
— kyseisellä alueella olevat erityisen herkät kohteet.
6. Riskinarviointimenetelmiä voidaan myös käyttää.Direktiivissä 67/548/ETY (
1) ja sen myöhemmissä mukautuksissa vahvistetut
tähän liittyvät vaarallisuusluokitukset on otettava epäpuhtauksien valinnassa
huomioon.1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 12
(1) EYVL N:o 196, 16.8.1967, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
komission direktiivillä 91/632/ETY (EYVL N:o L 338, 10.12.1991, s. 23).
▼B
LIITE IV
PAIKALLISIIN, ALUEELLISIIN TAI KANSALLISIIN ILMANSUOJE-
LUOHJELMIIN SISÄLLYTETTÄVÄT TIEDOT
Edellä 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitettavat tiedot
1.Paikka, jossa raja-arvot on ylitetty
— alue
— kaupunki (kartta)
— mittausasema (kartta, pituus- ja leveyspiirit)
2.Yleiset tiedot
— aluetyyppi (kaupunki, teollisuus- tai maaseutualue)
— arvio alueen pinta-alasta (neliökilometreissä) sekä epäpuhtaudelle altis-
tuneen väestön määrästä
— tarvittavat ilmastoa koskevat tiedot— tarvittavat maastoa koskevat tiedot— riittävät tiedot kyseisen alueen suojelua tarvitsevista kohteista
3.Vastuussa olevat viranomaiset
Ilmansuojeluohjelmien laadinnasta ja toteuttamisesta vastuussa olevien
henkilöiden nimi ja osoite
4.Pilaantumisen arviointi
— edellisinä vuosina (ennen ilmansuojelutoimenpiteiden toteuttamista)
havaitut pitoisuudet
— ohjelman aloittamisen jälkeen mitatut pitoisuudet— käytetyt arviointimenetelmät
5.Epäpuhtauksien alkuperä
— luettelo tärkeimmistä pilaantumisen aiheuttaneista päästölähteistä
(kartta)
— näistä lähteistä peräisin olevien päästöjen kokonaismäärä (tonnia/vuosi)— tietoja muilta alueilta peräisin olevasta ilman pilaantumisesta
6.Tilannearvio
— tarkennuksia ylitykset aiheuttaneista tekijöistä (kulkeutuminen, rajojen
yli kulkeutuminen mukaan lukien, muodostuminen)
— tarkennuksia mahdollisista ilmansuojelutoimista
7.Tämän direktiivin voimaantuloa edeltäviä ilmansuojelutoimia tai -hankkeita
koskevia tietoja
— paikalliset, alueelliset, kansalliset tai kansainväliset toimenpiteet
— näiden toimenpiteiden todetut vaikutukset
8.Tiedot, jotka koskevat tämän direktiivin voimaantulon jälkeen hyväksyttyjä,
epäpuhtauksien vähentämiseen pyrkiviä toimenpiteitä tai hankkeita
— luettelo ja kuvaus kaikista hankkeessa määrätyistä toimenpiteistä
— toteuttamisaikataulu— arvio ilmanlaadun paranemisesta sekä näiden tavoitteiden toteutumisen
ajankohdasta
9.Pitkällä aikavälillä suunniteltuja toimenpiteitä tai hankkeita koskevat tiedot
10.Luettelo julkaisuista, asiakirjoista, neuvotteluista jne., jotka täydentävät
tässä liitteessä pyydettyjä tietoja.1996L0062 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 13