1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1257/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja
tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta
(EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Neuvoston asetus (EY) N:o 1783/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta
2003L 270 70 21.10.2003
Oikaistu:
►C1 Oikaisu, EYVL L 302, 1.12.2000, s. 72 (1257/1999)
▼B
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1257/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta
maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja
kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisestisen 36 ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (
1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (4),
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (5),
sekä katsoo, että
(1) yhteisen maatalouspolitiikan muita välineitä olisi tehostettava ja
täydennettävä yhteisellä maaseudun kehittämispolitiikalla, jaedistettävä siten tälle politiikalle perustamissopimuksen 33artiklan 1 kohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista,
(2) perustamissopimuksen 33 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaanyhteistä maatalouspolitiikkaa ja sen erityismenetelmiä suunnitel-
taessa otetaan huomioon maataloustoiminnan erityisluonne, joka
johtuu maatalouden yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä erimaatalousalueiden välisistä rakenteellisista eroista ja luonnono-lojen eroista,
(3) perustamissopimuksen 159 artiklan mukaan yhteisön politiikantäytäntöönpanossa otetaan huomioon taloudelliselle ja sosiaali-
selle yhteenkuuluvuudelle 158 ja 160 artiklassa asetetut
tavoitteet ja osallistutaan niiden toteuttamiseen; tästä syystämaaseudun kehittämistoimenpiteitä olisi tämän politiikan osanatoteutettava rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä21 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa
(EY) N:o 1260/1999 (
6) määritellyillä kehityksessä jälkeen
jääneillä alueilla (tavoite nro 1) ja rakenteellisissa vaikeuksissaolevilla alueilla (tavoite nro 2),
(4) maatalouden rakenteiden parantamiseen tarkoitetut toimenpiteetotettiin yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön jo vuonna1972; lähes kahden vuosikymmenen ajan maatalouden rakenne-politiikkaa on yritetty yhdistää maaseutualueiden laajempaan
taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kokonaisuuteen; vuoden
1992 uudistuksessa korostettiin maatalouden merkitystäympäristölle, koska maatalous on suurin maankäyttäjä,
(5) maaseutupolitiikkaa toteutetaan tällä hetkellä lukuisin monimut-kaisin välinein,
(6) tulevina vuosina maatalouden on sopeuduttava uudenlaisiin tilan-
teisiin samoin kuin markkinoiden kehitykseen,
markkinapolitiikan ja kaupan sääntöihin, kuluttajien tarpeisiin jamieltymyksiin sekä yhteisön seuraavaan laajenemiseen liittyviinmuutoksiin; muutokset eivät vaikuta ainoastaan maatalousmark-kinoihin, vaan yleensäkin maaseutualueiden paikalliseentalouteen; maaseudun kehittämispolitiikalla pitäisi pyrkiä1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 2
(1) EYVL C 170, 4.6.1998, s. 7.
(2) Lausunto annettu 6. toukokuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa
lehdessä).
(3) EYVL C 407, 28.12.1998, s. 210.
(4) EYVL C 93, 6.4.1999, s. 1.
(5) EYVL C 401, 22.12.1998, s. 3.
(6) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.
▼B
maaseutualueiden kilpailukyvyn palauttamiseen ja lisäämiseen ja
siten työpaikkojen säilyttämiseen ja luomiseen näillä alueilla,
(7) tätä kehitystä olisi kannustettava ja tuettava maaseutupolitiikannykyisten välineiden uudelleenjärjestelyllä ja yksinkertaistami-sella,
(8) uudelleenjärjestelyssä olisi otettava huomioon nykyistenvälineiden soveltamisesta saatu kokemus ja sen pitäisi perustua
näihin välineisiin, joita on käytetty nykyisten ensisijaisten tavoit-
teiden toteuttamiseen maaseudun kehittämiseksi nopeuttamallamaaseudun rakenteiden mukautusta yhteisen maatalouspolitiikanuudistuksen yhteydessä, ja jotka helpottavat maaseutualueidenkehitystä ja rakennemuutosta (tavoitteet nro 5 a ja nro 5 b)
rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden
toiminnan yhteensovittamisesta keskenään ja Euroopan inves-tointipankin toiminnan sekä muiden rahoitusvälineiden kanssa24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY)N:o 2052/88 (
1) ja asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjaus-
osaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 4256/88 (2), sekä ympäristönsuojelun vaati-
musten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssasopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänäkesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY)N:o 2078/92 (
3), maatalouden varhaiseläketukea koskevasta
yhteisön järjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla
neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2079/92 (4) ja maatalouden
metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella(ETY) N:o 2080/92 (
5) vuoden 1992 yhteisen maatalouspolitiikan
uudistuksen yhteydessä käyttöönotettujen liitännäistoimenpi-
teiden mukaisesti,
(9) kaikkien yhteisön maasetualueiden olisi kuuluttava uudistetunmaaseudun kehittämispolitiikan soveltamisalaan,
(10) yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa 1992 käyttöönotettuja
liitännäistoimenpiteitä (maatalouden ympäristöohjelma, varhai-
seläke ja metsitys) olisi täydennettävä epäsuotuisten alueiden jaympäristörajoitteisten alueiden järjestelmällä,
(11) muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden olisi oltava osatavoite nro 1 -alueiden yhdennettyjä kehittämisohjelmia, ja nevoivat olla osa tavoite nro 2 -alueiden ohjelmia,
(12) maaseutualueilla maaseudun kehittämistoimenpiteiden olisioltava markkinapolitiikkaa tehostavia ja täydentäviä,
(13) EMOTR:n tuen masseudun kehittämiseen olisi perustuttavayksiin oikeudellisiin puitteisiin, joissa määritetään tukikelpoisettoimenpiteet, niiden tavoitteet ja tukikelpoisuusperusteet,
(14) koska Euroopan unionin maaseutualueet ovat hyvin erilaisia,maaseudun kehittämispolitiikassa pitäisi noudattaa toissijaisuus-periaatetta; tästä syystä politiikan pitäisi olla mahdollisimman
hajautettua sekä osallistumista ja alhaalta ylöspäin suuntautu-
mista (bottom-up) korostavaa; maaseudun kehittämisen tukeensovellettavien kelpoisuusperusteiden pitäisi tämän vuoksi1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 3
(1) EYVL L 185, 15.7.1988, s. 9, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 3193/94 (EYVL L 337, 24.12.1994 s. 11).
(2) EYVL L 374, 31.12.1988, s. 25, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2085/93 (EYVL L 193, 31.7.1993, s. 44).
(3) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 2272/95 (EYVL L 288, 1.12.1995,
s. 35). Asetus on oikaistu komission asetuksella (EY) N:o 1962/96 (EYVLL 259, 12.10.1996, s. 7).
(
4) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 91, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
komission asetuksella (EY) N:o 2773/95 (EYVL L 288, 1.12.1995, s. 37).
(5) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 96, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 231/96 (EYVL L 30, 8.2.1996, s. 33).
▼B
rajoittua siihen, mikä on tarpeen maaseudun kehittämispolitiikan
tavoitteiden saavuttamiseksi,
(15) johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikanvälineiden ja muiden yhteisten politiikkojen kanssa edellyttääkuitenkin yhteisön tasolla vahvistettuja tukiin sovellettaviaperusvaatimuksia; olisi erityisesti vältettävä maaseudun kehittä-mistoimenpiteistä johtuvia perusteettomia kilpailun vääristymiä,
(16) joustavuuden varmistamiseksi ja lainsäädännön yksinkertaistami-seksi neuvoston olisi siirrettävä komissiolle tarvittavatäytäntöönpanovalta perustamissopimuksen 202 artiklankolmannen luetelmakohdan mukaisesti,
(17) yhteisön maatalouden rakenteelle on luonteenomaista suurimäärä maatiloja, joilta puuttuvat rakenteelliset edellytykset
kohtuullisiin tuloihin ja elinolosuhteisiin viljelijöille ja heidän
perheilleen,
(18) yhteisön investointituen tarkoituksena on uudenaikaistaa maati-loja ja parantaa niiden kannattavuutta,
(19) investointitukeen sovellettavia yhteisön edellytyksiä olisi yksin-
kertaistettava verrattuna maatalouden rakenteiden tehokkuuden
parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvostonasetuksessa (EY) N:o 950/71 (
1) säädettyihin nykyisiin edellytyk-
siin,
(20) nuorille viljelijöille myönnettävät erityisedut voivat helpottaa
sekä tilanpidon aloittamista että sen jälkeistä tilan rakenteellista
sopeuttamista,
(21) maatalouden kehitys ja erikoistuminen edellyttävät maa- jametsätalousväestöltä tarkoituksenmukaista yleistä, teknistä jataloudellista koulutustasoa, erityisesti kun on kyse uusista
hallinnon, tuotannon tai markkinoinnin suuntauksista,
(22) on erityisesti tarpeen tehostaa viljelijöille ympäristön kanssa
yhteensopivia maatalouden menetelmiä koskevaa koulutusta jatiedotusta,
(23) maatilojen kannattavuuden parantamiseksi maatalousyrittäjiä
olisi kannustettava luopumaan ennenaikaisesti maatalouden
harjoittamisesta, ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 2079/92täytäntöönpanosta saatu kokemus,
(24) epäsuotuisten alueiden tuella olisi edistettävä maan jatkuvaamaatalouskäyttöä, maaseudun ylläpitämistä ja kestävien vilje-
lyjärjestelmien ylläpitoa ja edistämistä,
(25) epäsuotuisat alueet olisi luokiteltava yhteisin perustein,
(26) yhteisön tasolla suoritettavaa epäsuotuisten alueiden luokittelua
eiole tarpeen li sätä,
(27) luonnonhaittakorvauksen tukikelpoisuusedellytykset olisi vahvis-
tettava tämän tukijärjestelmän tehokkuuden ja sen tavoitteiden
saavuttamisen varmistamiseksi,
(28) ympäristörajoitteisten alueiden maatalouskäytön rajoitustenosalta saattaa olla tarpeen myöntää viljelijöille tukea näistä rajoi-tuksista aiheutuvien erityisongelmien ratkaisemiseksi,
(29) maatalouden ympäristöpolitiikan välineillä olisi tulevina vuosinaoltava tärkeä asema maaseutualueiden kestävän kehityksen tuke-misessa ja yhteiskunnan kasvavien ympäristöpalvelujen tarpeisiinvastaamisessa,
(30) nykyistä asetuksen (ETY) N:o 2078/92 mukaista maatalouden
ympäristötukea olisi jatkettava kohdennettuja ympäristötoimenpi-
teitä varten, ottaen huomioon tämän järjestelmäntäytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtai-1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 4
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuk-
sella (EY) N:o 2331/98 (EYVL L 291, 30.10.1998, s. 10).
▼B
sesti komission kertomuksessa, joka on esitetty asetuksen (ETY)
N:o 2078/92 10 artiklan 2 kohdan nojalla,
(31) maatalouden ympäristötukijärjestelmän avulla olisi edelleenkannustettava viljelijöitä palvelemaan koko yhteiskuntaa otta-malla käyttöön taiylläpi tämällä maatalouskäytäntöjä, jotkasopivat yhteen kasvavien ympäristön, luonnonvarojen, maaperänja geneettisen monimuotoisuuden suojelun ja parantamisen
tarpeen sekä maiseman ja maaseudun hoidon tarpeen kanssa,
(32) maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoinnin parannuksia
olisi kannustettava tukemalla investointeja tällä alalla,
(33) tällainen tuki voi laajalti perustua nykyisiin edellytyksiin, sellai-sina kuin niistä on tällä hetkellä säädetty maataloustuotteidenjalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa(EY) N:o 951/97 (
1),
(34) olisi varmistettava tällaisten investointien kannattavuus ja se, ettäviljelijät pääsevät osallisiksi toteutettujen toimien taloudellisistaeduista,
(35) metsätalous on erottamaton osa maaseudun kehittämistä ja tämänvuoksi maaseudun kehittämisen tukijärjestelmään pitäisi sisältyämetsätaloustoimenpiteitä, metsätaloustuki ei saa vääristääkilpailua eikä sillä saa olla vaikutusta markkinoihin,
(36) metsätaloustoimenpiteiden olisi annettava ottamalla huomioonyhteisön ja jäsenvaltioiden kansainväliset sitoumukset ja niidenolisi perustuttava jäsenvaltioiden metsäohjelmiin; tällaisissatoimenpiteissä olisi otettava myös huomioon ilmastonmuutok-sesta aiheutuvat erityiset ongelmat,
(37) metsätaloustoimenpiteiden olisi oltava yhdensuuntaisia asetuksen(ETY) N:o 4256/88 soveltamisesta yhteisön maaseutualueidenmetsien kehittämistä ja hyödyntämistä koskevan toiminnanosalta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetussa neuvoston asetuk-
sessa (ETY) N:o 1610/89 (
2) sekä metsätaloustuotteiden
jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta29 päivänä maaliskuuta 1990 annetussa neuvoston asetuksessa(ETY) N:o 867/90 (
3) säädettyjen nykyisten järjestelmien kanssa,
(38) maatalousmaan metsitys on erityisen tärkeää maan käytön jaympäristön kannalta, ja sen avulla voidaan lisätä tiettyjenmetsätaloustuotteiden tarjontaa yhteisössä; tästä syystä asetuksenmukaista nykyistä metsitystukea olisi jatkettava ottaen huomioonkyseisen järjestelmän täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota
kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY)
N:o 2080/92 8 artiklan 3 kohdan nojalla esittämässä kertomuk-sessa,
(39) tukea olisi myönnettävä metsien ekologisen tasapainon säilyttä-
miseksi ja parantamiseksi tietyillä alueilla,
(40) maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muuttamiseen liittyville
toimenpiteille olisi myönnettävä tukea; toimenpideluettelo olisimääritettävä saadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon
tarve perustaa maaseudun kehittäminen myös maatalouden ulko-
puoliseen toimintaan ja palveluihin, jotta voitaisiin muuttaakehityssuuntana olevaa maaseudun taloudellista ja sosiaalistataantumista sekä väestökatoa; olisi tuettava toimenpiteitäepätasa-arvoisuuden poistamiseksi sekä miesten ja naistenvälisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseksi,
(41) kuluttajat kysyvät luonnonmukaisesti tuotettuja maataloustuot-teita ja elintarvikkeita yhä enemmän; tämä ilmiö on luomassauudet markkinat maataloustuotteille; erityis maaseudun kehittä-misen tukitoimenpiteet voivat koskea luonnonmukaisesti1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 5
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 22.
(2) EYVL L 165, 15.6.1989, s. 3.
(3) EYVL L 91, 6.4.1990, s. 7.
▼B
tuotettujen maataloustuotteiden tuotantoa, prosessointia ja mark-
kinointia,
(42) maaseudun kehittämistoimenpiteiden, jotka voivat saada yhteisöntukea, olisi noudatettava yhteisön lainsäädäntöä ja olla johdon-mukaisia muun yhteisön politiikan sekä muiden yhteisenmaatalouspolitiikan väineiden kanssa,
(43) tämän asetuksen puitteissa tukea ei pitäisi antaa tietyille toimen-piteille, joita voidaan tukea muilla yhteisen maatalouspolitiikanvälineillä, eikä erityisesti niille toimenpiteille, jotka kuuluvatyhteisten markkinajärjestelyjen tukijärjestelmiin, paitsi jos tämäon objektiivisin perustein perusteltavissa,
(44) koska tuottajaryhmille ja niiden liitoille myönnetään tukeauseissa yhteisissä markkinajärjestelyissä, tuottajaryhmillemaaseudun kehittämisen osana annettava erityistuki ei vaikutaenää tarpeelliselta; tuottajaryhmistä ja niiden liitoista 20 päivänätoukokuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 952/
97 (
1) mukaista tukijärjestelmää ei pitäisi näin ollen jatkaa,
(45) liitännäistoimenpiteiden ja muiden tavoite nro 1 -alueiden ulko-
puolella toteutettavien maaseudun kehittämistoimenpiteidenyhteisön tuki pitäisi rahoittaa EMOTR:n tukiosastosta; asetuk-
sessa (EY) N:o 1260/1999 säädettyjä rahoitusta koskevia
perussääntöjä on mukautettu vastaavasti,
(46) lukuun ottamatta tällä hetkellä olemassa olevia kolmea liitän-näistoimenpidettä ja epäsuotuisten ja ympäristörajoitteistenalueiden tukea, tavoite nro 1 -alueilla toteutettaviin maaseudun
kehittämistoimenpiteisiin tarkoitettu yhteisön tuki pitäisi edelleen
rahoittaa EMOTR:n ohjausosastosta,
(47) tavoitteiden nro 1 ja nro 2 mukaisiin ohjelmiin kuuluvienmaaseudun kehittämistoimenpiteiden tuen ja erityisesti näiden
toimenpiteiden yhdennetyn ohjelmatyön osalta olisi sovellettava
neuvoston asetusta (EY) N:o 1260/1999; rahoitusta koskevissasäännöissä pitäisi kuitenkin ottaa huomioon tavoite nro 2 -alueillatoteutettavien toimenpiteiden rahoitus tukiosastosta,
(48) tavoitteiden nro 1 tai nro 2 mukaisten ohjelmien ulkopuolisillemaaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi luoda maaseudunkehittämisohjelma erityisten sääntöjen mukaan; tällaistentoimenpiteiden tuet on eriytettävä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 28 artiklan 1 kohdassa säädettyjen yleisperiaatteidenmukaisesti ottaen tarvittavassa määrin huomioon taloudellista ja
sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeva vaatimus ja sen seurauk-
sena tuet on periaatteessa eriytettävä tavoite nro 1 -alueiden jatavoite nro 2 -alueiden sekä muiden alueiden välillä; tässäasetuksessa säädetyt määrät ovat yhteisön tuen enimmäismääriä,
(49) sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 19 ja 20 artik-lassa säädetään maaseudun kehittämisen aloiteoikeudesta,komission pitäisi maaseudun kehittämisohjelmien lisäksi pystyäomasta aloitteestaan säätämään maaseudun kehittämistä koske-vista tutkimuksista,
(50) maaseudun kehittämisen tuen seurantaa ja arviointia varten olisiluotava tarkoituksenmukainen säännöstö käyttäen viitteenä ennenohjelman täytäntöönpanoa sovittuja ja käyttöönotettuja hyvinmääriteltyjä mittareita,
(51) maaseudun kehittämistoimenpiteille olisi voitava antaa jäsenval-tioissa tukea ilman yhteisön osarahoitusta; tällaisten tukienhuomattavan taloudellisen merkityksen vuoksi samoin kuinniiden johdonmukaisuuden varmistamiseksi yhteisön tukeasaavien toimenpiteiden kanssa ja menettelyjen yksinkertaistami-seksi olisi vahvistettava erityiset valtiontukisäännöt,1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 6
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 30.
▼B
(52) nykyisistä tukijärjestelmistä uusiin maaseudun kehittämisen
tukijärjestelmiin siirtymisen helpottamiseksi pitäisi sallia siir-
tymäsääntöjen vahvistaminen, ja
(53) tämän asetuksen mukainen uusi tukijärjestelmä korvaa nykyisettukijärjestelmät, jotka siitä syystä olisi kumottava; tämänjohdosta nykyisten järjestelmien mukaiset hyvin syrjäisiä alueita
ja Egeanmeren saaria koskevat poikkeukset on myös kumottava;
kyseisten alueiden erityistarpeet huomioon ottavat riittävän jous-tavat, muutoksia ja poikkeuksia sisältävät uudet säännötlaaditaan, kun maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevaohjelma on laadittu,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
SOVELTAMISALA JA TAVOITTEET
1 artikla
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan puitteet kestävään maaseudun
kehittämiseen myönnettävälle yhteisön tuelle.
2. Maaseudun kehittämistoimenpiteillä on tehostettava ja täyden-
nettävä muita yhteisen maatalouspolitiikan välineitä ja edistettävä siten
perustamissopimuksen 33 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavutta-
mista.
3. Maaseudun kehittämistoimenpiteiden on:
— oltava kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden (tavoite nro 1)
kehittämistä ja rakenteellista sopeuttamista edistäviin toimenpitei-siin yhdennettyjä ja
— tehostettava rakenteellisissa vaikeuksissa olevien alueiden (tavoite
nro 2) taloudellista ja sosiaalista uudistamista tukevia toimenpiteitä
kyseisillä alueilla, ottaen huomioon asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 ja
perustamissopimuksen 158 ja 160 artiklassa näille tavoitteille asetetutyhteisön tuen erityistavoitteet ja noudattaen tässä asetuksessa säädettyjäedellytyksiä.
2 artikla
Maataloustoimintaan ja sitä koskevaan tuotantosuunnan muutokseen
liittyvä maaseudun kehittämistuki voi koskea:
— maatilojen sekä maataloustuotteiden jalostamisen ja markkinoinnin
rakenteiden parantamista,
— tuotantosuunnan muuttamista ja tuotantomahdollisuuksien uudel-
leensuuntaamista, uuden teknologian käyttöönottoa ja tuotteidenlaadun parantamista,
— non-food-tuotannon edistämistä,— kestävän metsätalouden kehittämistä,
— toimintojen monipuolistamista täydentävien tai vaihtoehtoisten
toimintojen löytämiseksi,
— toimivan yhteiskuntarakenteen säilyttämistä ja vahvistamista
maaseutualueilla,
— elinkeinojen kehittämistä sekä työpaikkojen säilyttämistä ja
luomista luontaisten olemassa olevien mahdollisuuksien hyödyntä-miseksi tehokkaammin,
— työ- ja elinolojen parantamista,
— alhaisin tuotantopanoksin toimivien viljelymenetelmien ylläpitoa ja
edistämistä,
— merkittävien luonnonarvojen sekä ympäristövaatimusten mukaisen
kestävän maatalouden säilyttämistä ja edistämistä,
— epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten
yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä erityisesti tukemallanaisten omasta aloitteestaan toteuttamia hankkeita.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 7
▼B
3 artikla
Tukea myönnetään II osastossa määritellyille maaseudun kehittämistoi-
menpiteille siinä vahvistetuin edellytyksin.
II OSASTO
MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMENPITEET
I LUKU
MAATILAINVESTOINNIT
4 artikla
Maatilojen investointituen on edistettävä maatilojen tulotason sekä elin-
, työ- ja tuotanto-olosuhteiden parantamista.
Investoinneilla on pyrittävä yhteen tai useampaan seuraavista tavoit-
teista:
— tuotantokustannusten vähentäminen,
— tuotannon parantaminen ja suuntaaminen uudelleen,— laadun parantaminen,— luonnonympäristön, hygieniaolosuhteiden ja eläinten hyvinvointia
koskevien vaatimusten säilyttäminen ja parantaminen,
— maatilatoiminnan monipuolistaminen.
5 artikla
►
M11.◄ Investointitukea myönnetään sellaisille maatiloille,
— joiden taloudellinen elinkelpoisuus voidaan osoittaa,
— jotka noudattavat ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia
koskevia vähimmäisvaatimuksia, ja
— joiden viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyn investointituen myöntämisedellytysten
on täytyttävä yksittäistä tukipäätöstä tehtäessä.
3. Jos investoinnit tehdään hiljattain käyttöön otettujen ympäristöä,
hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevien vähimmäisvaatimusten
täyttämiseksi, näiden uusien vaatimusten noudattamiseen voidaanmyöntää tukea. Tällaisissa tapauksissa viljelijöille voidaan myöntäälisäaikaa, jos näiden vähimmäisvaatimusten noudattaminen edellyttääerityisten ongelmien ratkaisua, johon tarvitaan lisäaikaa. Viljelijän ontäytettävä asiaankuuluvat vaatimukset investointikauden loppuun
mennessä.
6 artikla
Tukea ei myönnetä, jos investoinnin tarkoituksena on kasvattaa sell-
aisten tuotteiden tuotantoa, joille ei löydy tavanomaisia markkinoita.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on asetettava rajat tukikelpoiselle kokonaisinvestoin-
nille.
Tuen kokonaismäärä prosenttiosuutena tukikelpoisesta investoin-
timäärästä saa olla enintään 40 prosenttia ja epäsuotuisilla alueillaenintään 50 prosenttia.
Jäljempänä II luvussa tarkoitettujen nuorten viljelijöiden toteuttamien
investointien osalta prosenttiosuudet voivat olla enintään 50 prosenttia
ja epäsuotuisilla alueilla enintään 60 prosenttia enintään viiden vuodenajan tilanpidon aloittamisesta. Jäljempänä 8 artiklan 1 kohdan ensim-mäisessä luetelmakohdassa säädetty ikää koskeva edellytys ontäytettävä toiminnan aloittamisen hetkellä.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 8
▼M1
▼B
▼M1
▼B
II LUKU
NUORTEN VILJELIJÖIDEN ALOITUSTUKI
8 artikla
1. Nuorten viljelijöiden aloitustukea asettautumisen helpottamiseksi
myönnetään seuraavin edellytyksin:
— viljelijä ei ole täyttänyt 40 vuotta,
— viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys,
— viljelijä aloittaa tilanpidon ensimmäistä kertaa,
— tilan
i) taloudellinen elinkelpoisuus voidaan osoittaa; ja
ii) se täyttää ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia
koskevat vähimmäisvaatimukset;
sekä
— viljelijä ryhtyy tilanpidosta vastaavaksi yrittäjäksi.
Erityisedellytyksiä voidaan soveltaa siinä tapauksessa, että nuori
viljelijä ei toimi ainoana tilanpidosta vastaavana yrittäjänä. Näiden
edellytysten on vastattava tilan ainoana tilanpidosta vastaavana
yrittäjänä toimivalle nuorelle viljelijälle asetettuja edellytyksiä.
2. Aloitustuki voi käsittää:
a) kertapalkkion, joka on enintään liitteessä täsmennetyn tukikelpoisen
määrän suuruinen, ja
b) korkotuen lainoille, jotka on otettu tilanpidon aloittamisesta aiheutu-
vien kustannusten kattamiseen; korkotuen pääomitettu arvo ei saa
ylittää kertapalkkion määrää.
Edellä a alakohdassa tarkoitettua enimmäismäärää suurempi,
enintään 30 000 euron suuruinen tuki voidaan myöntää nuorilleviljelijöille, jotka käyttävät tilanpidon aloittamiseen liittyviä maati-lojen neuvontapalveluja kolmen ensimmäisen vuoden aikanatilanpidon aloittamisesta.
III LUKU
KOULUTUS
9 artikla
Maatalousyrittäjien sekä muiden maatilatalous- ja metsätaloustoimin-
toihin sekä niiden uudistamiseen osallistuvien henkilöiden
ammattitaitoa ja pätevyyttä parannetaan tukemalla ammatillista koulu-tusta.
Koulutuksella on pyrittävä erityisesti:
— valmentamaan viljelijöitä ja muita maataloustoimintaa harjoittavia
henkilöitä tuotannon laadulliseen uudistamiseen, maisemanhoidonja -parannuksen kanssa yhteen sopivien tuotantomenetelmienkäyttöön, ympäristönsuojeluun, hygieniaa koskeviin vaatimuksiin,eläinten hyvinvointiin sekä taloudellisesti kannattavan tilan hoidonedellyttämien taitojen hankkimiseen, ja
— valmentamaan metsänomistajia ja muita metsätaloustoimintoihin
osallistuvia henkilöitä metsänhoitomenetelmien käyttöön metsientaloudellisen, ekologisen ja yhteiskunnallisen merkityksen paranta-miseksi.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 9
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
IV LUKU
VARHAISELÄKE
10 artikla
1. Maatalouden varhaiseläketuen avulla pyritään seuraaviin tavoittei-
siin:
— tulojen saannin turvaaminen ikääntyneille viljelijöille, jotka
päättävät luopua maatalouden harjoittamisesta,
— sen edistäminen, että ikääntyneiden viljelijöiden tilalle tulee vilje-
lijöitä, jotka pystyvät tarvittaessa parantamaan jatkavien maatilojentaloudellista elinkelpoisuutta,
— maatalousmaiden ohjaaminen muuhun kuin maatalouskäyttöön, jos
niiden käyttö maatalouden tarkoituksiin ei täytä taloudelliselle elin-
kelpoisuudelle asetettuja edellytyksiä.
2. Varhaiseläketukeen voi sisältyä toimenpiteitä, joiden tarkoituk-
sena on maataloustyöntekijöiden tulojen saannin varmistaminen.
11 artikla
1. Tilasta luopujan on:
— luovuttava pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittami-
sesta; hän voi kuitenkin jatkaa maataloutta muussa kuinkaupallisessa tarkoituksessa ja pitää hallussaan rakennuksia,
— luovutushetkellä oltava vähintään 55-vuotias, mutta ei vielä ylei-
sessä eläkeiässä ja
— hänen on tullut harjoittaa maataloutta kymmenen vuoden ajan
ennen luovutusta.
2. Tilan jatkajan on:
— seurattava luopujaa tilanpidosta vastaavana yrittäjänä tai otettava
käyttöönsä luopujalta vapautunut maa osittain tai kokonaan.
Jatkajan tilan taloudellisen elinkelpoisuuden on parannuttava tietyn
ajan kuluessa sekä erityisesti jatkajan ammattitaidon ja pätevyyden,pinta-alan ja työmäärän tai tulojen osalta alueen ja tuotantotyyppienmukaan määriteltävien edellytysten mukaisesti,
— omattava riittävä ammattitaito ja pätevyys, ja— sitouduttava harjoittamaan tilalla maataloutta vähintään viiden
vuoden ajan.
3. Maataloustyöntekijän on:
— lopetettava työskentely maatilalla lopullisesti,
— oltava vähintään 55-vuotias, mutta ei vielä yleisessä eläkeiässä,— tullut viiden edellisen vuoden aikana käyttää vähintään puolet
työajastaan maataloustyöhön avustavana perheenjäsenenä taimaata-
loustyöntekijänä,
— tullut luovuttajan varhaiseläkkeelle siirtymistä edeltäneen neljän
vuoden ajan työskennellä luopujan maatilalla vähintään kahdenvuoden ajan kokoaikaisesti, ja
— hänen on kuuluttava sosiaaliturvajärjestelmään.
4. Maatilaa jatkava muu kuin maatalousyrittäjä voi olla mikä
tahansa muu henkilö tai yksikkö, joka ottaa luovutetun maankäyttöönsä muihin kuin maatalouden tarkoituksiin, kuten metsätalou-teen tai perustaakseen luonnonsuojelualueita ympäristön ja maaseudunlaadun suojelemiseen tai parantamiseen soveltuvalla tavalla.
5. Tässä artiklassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan koko sen ajan,
kun luopuja saa varhaiseläketukea.
12 artikla
1. Yhteisön tukeen oikeuttavat enimmäismäärät vahvistetaan liit-
teessä.
2. Varhaiseläketuen kestoaika on enintään 15 vuotta luopujan osalta
ja kymmenen vuotta maataloustyöntekijän osalta. Se ei saa jatkua sen1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 10
▼B
jälkeen, kun luopuja on täyttänyt 75 vuotta eikä se saa jatkua sen
jälkeen, kun työntekijä on saavuttanut tavanomaisen eläkeiän.
Jos jäsenvaltio luopujan ollessa kyseessä maksaa tavanomaista vanhuu-
seläkettä, varhaiseläketuki myönnetään sen lisänä ottaen huomioon
kansallisen vanhuuseläkkeen määrä.
V LUKU
EPÄSUOTUISAT ALUEET JA ALUEET, JOILLA ON YMPÄRISTÖÖN
LIITTYVIÄ RAJOITTEITA
13 artikla
Epäsuotuisien ja ympäristörajoitteisten alueiden tuen avulla pyritään
seuraaviin tavoitteisiin:
a)Luonnonhaittojen korvaus epäsuotuisille alueille
— maan jatkuvan maatalouskäytön varmistamiseksi vaikuttaen siten
elinkelpoisten maaseutuyhteisöjen säilymiseen,
— maaseudun ylläpitämiseksi,
— sellaisten kestävien viljelyjärjestelmien ylläpitämiseksi ja edistä-
miseksi, joissa otetaan huomioon erityisesti ympäristönsuojeluakoskevat vaatimukset.
b)Luonnonhaittojen korvaus ympäristörajoitteisille alueille
— ympäristövaatimusten noudattamisen takaaminen ja viljelyn
varmistaminen alueilla, joilla on ympäristöön liittyviä rajoitteita.
14 artikla
1. Epäsuotuisien alueiden viljelijöitä voidaan tukea luonnonhaitta-
korvauksilla.
2. Luonnonhaittakorvauksia myönnetään maatalousmaana käytettyä
hehtaaria kohti viljelijöille, jotka
— viljelevät myöhemmin määritettävää vähimmäisalaa,
— sitoutuvat jatkamaan maataloustoimintaa epäsuotuisalla alueella
vähintään viiden vuoden ajan luonnonhaittakorvauksen ensimmäi-sestä maksuerästä alkaen, ja
— käyttävät tavanomaisen hyvän maatalouskäytännön mukaisia ja
erityisesti kestävään viljelyyn perustuvia menetelmiä, jotka ovat
sopusoinnussa ympäristön turvaamista ja maaseudun säilyttämistä
koskevan tarpeen kanssa.
3. Jos tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä todetaan direktii-
vissä 96/22/EY (
1) kiellettyjen aineiden jäämiä tai kyseisessä
direktiivissä sallittujen mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiätarkastuksista annetun direktiivin 96/23/EY (
2) asiaa koskevien
säännösten mukaisesti tai jos tuottajan tilalta löydetään kiellettyjäaineita tai tuotteita taikka direktiivissä 93/22/EY sallittuja mutta laitto-
masti hallussa pidettyjä aineita tai tuotteita missään muodossa,
tuottajalle ei makseta luonnonhaittakorvauksia sinä kalenterivuonna,jona löytö tehdään.
Jos rikkominen toistuu, korvausten ulkopuolelle sulkemista voidaan
rikkeen vakavuuden mukaan jatkaa viiteen vuoteen siitä vuodesta,jona toistuva rikkominen havaittiin.
Jos eläinten omistaja tai pitäjä häiritsee tarkastusten suorittamista ja
kansallisten jäämientutkimussuunnitelmien soveltamisen edellyttämien
näytteiden ottamista tai direktiivissä 96/23/EY säädettyjen tutkimusten
ja tarkastusten suorittamista, sovelletaan ensimmäisessä alakohdassasäädettyjä seuraamuksia.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 11
(1) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3.
(2) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10.
▼B
15 artikla
1. Luonnonhaittakorvaukset vahvistetaan tasolle,
— joka on riittävä korvaamaan tehokkaasti olemassa olevat haitat ja
— jolla vältetään liialliset korvaukset.
2. Luonnonhaittakorvaukset on asianmukaisesti eriytettävä ottaen
huomioon:
— kunkin alueen tilanne ja kehittämistavoitteet,
— maataloustoiminnalle aiheutuvien pysyvien luonnonhaittojen vaka-
vuus,
— erityiset ympäristöongelmat, jotka tarvittaessa on ratkaistava,
— tilan tuotantosuunta ja tarvittaessa tilan taloudellinen rakenne.
3. Luonnonhaittakorvaus vahvistetaan liitteessä vahvistettujen
vähimmäis- ja enimmäismäärien välille.
Enimmäismääriä korkeampia luonnonhaittakorvauksia voidaan myöntää
edellyttäen, että kaikki kyseisellä ohjelmatyön tasolla myönnetyt luon-
nonhaittakorvaukset eivät keskimääräiseltä tasoltaan ylitä tätäenimmäismäärää. Jäsenvaltiot voivat esittää useiden alueellisten ohjel-mien yhdistelmän keskimääräisen tason laskemista varten.Asianmukaisesti objektiivisin seikoin perustelluissa tapauksissakeskimääräinen taso voidaan kuitenkin nostaa liitteessä vahvistettuun
enimmäismäärään.
16 artikla
1. Viljelijöitä voidaan tukea maksamalla korvauksia kustannuksista
ja tulonmenetyksistä, jotka aiheutuvat direktiivien 79/409/ETY (
1)j a
92/43/ETY (2) täytäntöönpanon edellyttämien maatalouden rajoitusten
soveltamisesta ympäristörajoitteisilla alueilla silloin, kun korvauksetovat tarpeen kyseisten direktiivien täytäntöönpanosta johtuvien erityi-
songelmien ratkaisemiseksi.
2. Korvausten määrä on vahvistettava siten, että liialliset korvaukset
vältetään erityisesti, kun korvaukset on tarkoitettu epäsuotuisillealueille.
3. Yhteisön tukeen oikeuttava enimmäismäärä vahvistetaan liit-
teessä. Tuen määrää voidaan lisätä asianmukaisesti perustelluissatapauksissa erityisongelmien ottamiseksi huomioon.
Enimmäismäärää suurempaa tukea voidaan myöntää enintään viiden
vuoden ajaksi siitä päivästä alkaen, jona uusia rajoituksia sisältävä
säännös tulee yhteisön lainsäädännön mukaan pakolliseksi. Tällainentuki myönnetään vuosittain asteittain alenevana eikä se saa ylittää liit-teessä vahvistettua määrää.
17 artikla
Epäsuotuisiin alueisiin kuuluvat:
— vuoristoalueet (18 artikla),
— muut epäsuotuisat alueet (19 artikla) ja— alueet, joilla on erityisiä luonnonhaittoja (20 artikla).1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 12
(1) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).
(2) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 97/62/EY (EYVL L 305, 8.11.1997, s. 42).▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
18 artikla
1. Vuoristoalueet ovat alueita, joille on ominaista huomattavasti
rajoittuneet maan käyttömahdollisuudet ja oleellisesti nousseet työkus-
tannukset seuraavista syistä:
— alueen korkeasta sijainnista johtuvista erittäin vaikeista ilmasto-
olosuhteista, jotka lyhentävät kasvukautta merkittävästi,
— alemmissa korkeuksissa suurimmassa osassa kyseistä aluetta
olevista jyrkistä rinteistä, jotka estävät koneiden käytön tai edel-lyttävät erittäin kalliiden erityislaitteiden käyttöä, tai
— näiden kahden tekijän yhteisvaikutuksesta silloin, kun kustakin eril-
lisenä aiheutuva luonnonhaitta on merkityksettömämpi, edellyttäen,että yhteisvaikutuksesta aiheutuu vastaava luonnonhaitta.
2. Vuoristoalueina pidetään myös 62 leveyspiirin pohjoispuolisia ja
siihen välittömästi liittyviä alueita.
19 artikla
Epäsuotuisat alueet, joita uhkaa maan käyttämättä jättäminen ja joilla
maaseudun hoito on välttämätöntä, muodostuvat luonnollisten tuotan-toedellytysten kannalta yhdenmukaisista maatalousalueista, joilla on
seuraavat ominaisuudet:
— vaikeasti viljeltävät heikkotuottoiset maat, joiden tuotantokykyä ei
voida parantaa ilman kohtuuttomia kustannuksia ja jotka ovat
pääasiassa hyödynnettävissä laajaperäiseen kotieläintuotantoon,
— luonnonoloista johtuva keskimääräistä merkittävästi alhaisempi
tuottavuus suhteessa maatalouden taloudellista suorituskykyä kuvaa-viin tärkeimpiin indekseihin,
— pääasiassa maataloustoiminnasta riippuvaisen väestön alhainen tai
aleneva määrä, jonka kiihtyvä väheneminen vaarantaisi kyseisenalueen elinkelpoisuuden ja asutuksen.
20 artikla
►
M11.◄ Epäsuotuisiin alueisiin voi tarvittaessa ja tietyin edelly-
tyksin kuulua muita erityisistä luonnonhaitoista kärsiviä alueita, joillaviljelyä olisi jatkettava ympäristön säilyttämiseksi tai parantamiseksi,maaseudun ylläpitämiseksi ja alueen matkailumahdollisuuksien varjele-miseksi tai rannikoiden suojelemiseksi.
2. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetut alueet saavat käsittää
enintään 10 prosenttia jäsenvaltion pinta-alasta.
V a LUKU
VAATIMUSTEN NOUDATTAMINEN
21 a artikla
Tuella, jonka tarkoituksena on auttaa viljelijöitä sopeutumaan yhteisön
lainsäädäntöön perustuviin, ympäristöä, kansanterveyttä, eläinten ja
kasvien terveyttä, eläinten hyvinvointia sekä työturvallisuutta koskeviintiukkoihin vaatimuksiin, on edistettävä seuraavien tavoitteiden toteutu-mista:
a) yhteisön tiukkojen vaatimusten nopeampi täytäntöönpano jäsenval-
tioissa;
b) näiden vaatimusten noudattaminen viljelijöiden toimesta;
c) yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista
yhteisistä säännöistä ja tiettyjen viljelykasvien tuottajien tukijärjes-telmistä 29 päivänä syyskuuta 2003 annetussa neuvostonasetuksessa (EY) N:o 1782/2003 (*) säädettyjen maatilojen neuvon-1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 13
(*) EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1.▼M1
▼M1
tapalvelujen käyttäminen maatalousyritysten toiminnan arvioimi-
seksi ja niiden parannusten, joita kyseisen asetuksen lakisääteisethoitovaatimukset edellyttävät, määrittelemiseksi.
21 b artikla
1. Viljelijöille, joiden on noudatettava yhteisön lainsäädäntöön
perustuvia ja hiljattain kansalliseen lainsäädäntöön sisällytettyjä tiuk-koja vaatimuksia, voidaan myöntää tilapäistä tukea aiheutuneiden
kustannusten ja tulonmenetysten osittaiseksi korvaamiseksi.
Edellä 16 artiklaa soveltavien jäsenvaltioiden osalta tukea ei myönnetä
tämän luvun nojalla viljelijälle 16 artiklassa tarkoitettuun yhteisönlainsäädäntöön perustuvien vaatimusten soveltamiseen.
2. Tukea voidaan myöntää enintään viiden vuoden ajaksi siitä
päivästä alkaen, jona vaatimus tulee yhteisön lainsäädännön mukaanpakolliseksi.
Jotta vaatimuksen noudattamiseen voidaan myöntää tukea, vaatimuksen
tulisi sisältää maatalouskäytäntöä koskevia uusia velvoitteita tai rajoi-
tuksia, jotka vaikuttavat huomattavasti maatilan tavanomaisiin
toimintakustannuksiin ja koskevat merkittävää viljelijäjoukkoa.
Niiden direktiivien osalta, joiden täytäntöönpanon määräaika on ylit-
tynyt ja joita ei vielä ole pantu moitteettomasti täytäntöönjäsenvaltiossa, voidaan tukea myöntää enintään viiden vuoden ajaksi
25 lokakuuta 2003 alkaen.
3. Tukea ei makseta, jos vaatimuksen noudattamatta jättäminen
johtuu siitä, että tukea hakenut viljelijä on jättänyt noudattamatta osaksikansallista lainsäädäntöä jo saatettuja vaatimuksia.
21 c artikla
1. Tuki maksetaan vuosittain kiinteämääräisenä, asteittain alenevana
ja tasaerinä. Jäsenvaltioiden on mukautettava kuhunkin vaatimukseenliittyvän tuen määrää vaatimuksen soveltamisen edellyttämien velvoit-teiden tason perusteella. Tuki on vahvistettava sen tasoiseksi, että
ylisuuret korvaukset vältetään. Investointeihin liittyviä kustannuksia ei
oteta huomioon määritettäessä vuosittaisen tuen tasoa.
2. Tuen tilakohtaiset enimmäismäärät vuotta kohden vahvistetaan
liitteessä.
21 d artikla
1. Tukea voidaan myöntää viljelijöille maatilojen sellaisten neuvon-
tapalvelujen käyttämisestä aiheutuviin kustannuksiin, joilla määritelläänja tarvittaessa ehdotetaan lakisääteisiä ympäristöä, kansanterveyttä,eläinten ja kasvien terveyttä ja eläinten hyvinvointia koskevien vaati-musten soveltamiseen liittyviä parannuksia.
2. Maatilojen neuvontapalvelujen, joihin tukea voidaan myöntää, on
oltava asetuksen (EY) N:o 1782/2003 III luvun II osaston ja kyseisensäädöksen täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten mukaisia.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen neuvontapalvelujen käyttöön
myönnettävä tuki voi olla enintään 80 prosenttia tukikelpoisista kustan-
nuksista, eikä se saa ylittää liitteessä vahvistettuja tukikelpoisiaenimmäismääriä.
VI LUKU
MAATALOUDEN YMPÄRISTÖOHJELMA JA ELÄINTEN HYVIN-
VOINTI
22 artikla
Tukemalla ympäristön suojelemiseen, maaseudun ylläpitämiseen
(maatalouden ympäristöohjelma) tai eläinten hyvinvoinnin parantami-seen tähtääviä maatalouden menetelmiä pyritään edistämään yhteisön1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 14
▼M1
politiikan tavoitteiden saavuttamista maatalouden, ympäristön ja
tuotantoeläinten hyvinvoinnin aloilla.
Tällä tuella edistetään:
a) maatalousmaan hyödyntämistä, jossa otetaan huomioon ympäristön,
maiseman ja sen ominaispiirteiden, luonnonvarojen, maaperän ja
geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen,
b) ympäristölle suotuisaa maatalouden laajaperäistämistä ja laajaperä-
isten laidunjärjestelmien hoitoa,
c) luonnonarvoltaan merkittävien uhattujen viljely-ympäristöjen
säilyttämistä,
d) maatalousmaan maiseman ja historiallisten ominaispiirteiden
ylläpitoa,
e) maatalouskäytäntöjen ympäristösuunnittelua,
f) eläinten hyvinvoinnin parantamista.
23 artikla
1. Tukea myönnetään viljelijöille, jotka tekevät vähintään viisi
vuotta kestäviä maatalouden ympäristöä tai eläinten hyvinvointiakoskevia sitoumuksia. Tarvittaessa tietynlaisille sitoumuksille
määritellään pitempi kestoaika niiden ympäristövaikutusten tai eläinten
hyvinvointia koskevien vaikutusten mukaan.
2. Maatalouden ympäristöä ja eläinten hyvinvointia koskeviksi sitou-
muksiksi ei riitä tavanomaisten hyvien maatalouskäytänteiden,
kotieläintuotanto mukaan luettuna, soveltaminen.
Sitoumuksiin on liityttävä palveluja, joita ei liity muihin tukitoimenpi-
teisiin, kuten markkinatukeen ja luonnonhaittakorvauksiin.
24 artikla
1. Maatalouden ympäristöä ja eläinten hyvinvointia koskeviin sitou-
muksiin liittyvää tukea myönnetään vuosittain ja se lasketaan seuraavinperustein:
a) tulonmenetys,
b) sitoumuksesta aiheutuvat lisäkustannukset ja
c) tarve kannustimen tarjoamiseen.
Investointeihin liittyviä kustannuksia ei oteta huomioon vuotuisen tuen
tasoa laskettaessa. Sitoumusten täyttämisen edellyttämistä tuottamatto-mista investoinneista aiheutuvat kustannukset voidaan ottaa huomioonvuotuisen tuen tasoa laskettaessa.
2. Yhteisön tuen vuotuiset enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä.
Kun tuki lasketaan pinta-alan perusteella, määrät perustuvat tilan siihenalaan, johon maatalouden ympäristösitoumuksia sovelletaan.
VI a LUKU
ELINTARVIKKEIDEN LAATU
24 a artikla
Maataloustuotteiden laadun parantamiseen tähtäävien maatalouden
tuotantomenetelmien ja tällaisten tuotteiden menekinedistämisen tuella
on edistettävä seuraavia tavoitteita:
a) 24 b artiklassa määriteltyjen elintarvikkeiden laatujärjestelmien
mukaisten tuotteiden tai tuotantoprosessien laatua koskevientakeiden antaminen kuluttajille,
b) lisäarvon saaminen maatalouden alkutuotteille sekä markkinamah-
dollisuuksien lisääminen,
c) tietojen antaminen kuluttajille tällaisten tuotteiden saatavuudesta ja
niiden erityislaadusta.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 15
▼M1
24 b artikla
1. Tukea myönnetään viljelijöille, jotka osallistuvat vapaaehtoisesti
yhteisön tai jäsenvaltion toteuttamiin elintarvikkeiden laatujärjestel-miin, joissa perustamissopimuksen liitteessä I mainittujenmaataloustuotteiden, kalastustuotteita lukuun ottamatta, tuotannolle on
asetettu erityisiä vaatimuksia ja jotka ovat tämän artiklan 2 tai 3
kohdan mukaisia.
Tuki koskee ainoastaan ihmisravinnoksi tuotettuja tuotteita.
2. Tukea voidaan myöntää seuraavien asetusten ja säännösten
mukaisiin Euroopan yhteisön laatuohjelmiin:
a) maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten
merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta
1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92 (
1),
b) maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden erityisluonnetta koskevista
todistuksista 14 päivänä heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus(ETY) N:o 2082/92 (
2),
c) maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen
viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24
päivänä kesäkuuta 1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2092/
91 (3),
d) viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 määritetylläalueella tuotettuja laatuviinejä koskeva VI osasto (
4).
3. Tukea voidaan myöntää jäsenvaltioiden hyväksymiin elintarvik-
keiden laatujärjestelmiin, jotka täyttävät a-e alakohdassa mainitutperusteet:
a) Kyseisten järjestelmien mukaisesti tuotetun lopputuotteen erityi-
slaadun on perustuttava tuotantomenetelmiä koskeviinyksityiskohtaisiin vaatimuksiin, joilla taataan:
i) erityiset laatuominaisuudet, tuotantoprosessi mukaan lukien, tai
ii) kansanterveyden, eläinten ja kasvien terveyden, eläinten hyvin-
voinnin tai ympäristönsuojelun kannalta laadukkaampi
lopputuote, kuin mitä kaupallista hyödykettä koskevassa standar-
dissa vaaditaan.
b) Järjestelmiin on sisällyttävä sitovat tuote-eritelmät ja niiden noudat-
tamista koskevat velvoitteet, joita riippumaton tarkastuslaitosvalvoo.
c) Kaikki tuottajat voivat osallistua järjestelmiin.
d) Järjestelmien on oltava avoimia, ja niillä on taattava tuotteiden
täydellinen jäljitettävyys.
e) Järjestelmissä on otettava huomioon nykyiset tai ennakoidut markki-
namahdollisuudet.
4. Tukea ei voida myöntää järjestelmiin, joiden yksinomainen
tarkoitus on varmistaa yhteisön tai kansallisen lainsäädännön mukaistenpakollisten vaatimusten noudattamisen tiukempi valvonta.
24 c artikla
1. Tuki maksetaan vuotuisena kannustinpalkkiona, jonka tilakoh-
tainen enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä. Tuen taso määritellään
tuettuihin ohjelmiin osallistumisesta aiheutuvien kiinteiden kustan-nusten mukaan ja siten, että ylisuuret korvaukset vältetään.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 16
(1) EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).
(2) EYVL L 208, 27.7.1992, s. 9, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 806/2003.
(3) EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 806/2003.
(4) EYVL L 179, 14.7.1999, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 806/2003.
▼M1
2. Tukea voidaan myöntää enintään viisi vuotta.
24 d artikla
1. Tuki myönnetään tuottajaryhmille sellaisia maataloustuotteita tai
elintarvikkeita koskeviin tiedotus- ja menekinedistämistoimiin, jotkaon tuotettu 24 b artiklassa määriteltyjen ja jäsenvaltioiden 24 a, 24 bja 24 c artiklassa säädetyn toimenpiteen mukaisesti tukikelpoisiksikatsomien yhteisön tai kansallisten elintarvikkeiden laatuohjelmien
mukaisesti.
2. Tuki myönnetään tiedotus-, menekinedistämis- ja mainontatoi-
miin.
3. Tuki on enintään 70 prosenttia toimen tukikelpoisista kustannuk-
sista.
VII LUKU
MAATALOUSTUOTTEIDEN JALOSTUKSEN JA KAUPAN PITÄMISEN
PARANTAMINEN
25 artikla
1. Investointitukien on helpotettava maataloustuotteiden jalostuksen
ja kaupan pitämisen parantamista ja järkiperäistämistä ja siten lisättävämaataloustuotteiden kilpailukykyä ja lisäarvoa.
2. Tukien avulla pyritään yhteen tai useampaan seuraavista tavoit-
teista:
— tuotannon suuntaaminen ennakoitavissa olevien markkinasuun-
tausten mukaisesti tai maataloustuotteille tarkoitettujen uusien
myyntikanavien avaamisen edistäminen,
— markkinointikanavien tai jalostusmenettelyjen parantaminen tai
järkiperäistäminen,
— tuotteiden ulkomuodon ja pakkauksen parantaminen tai parempi
sivutuotteiden tai jätteen hyödyntäminen tai poistaminen,
— uuden teknologian kehittäminen ja soveltaminen,— innovatiivisten investointien suosiminen,
— laadun parantaminen ja seuranta,
— terveyteen liittyvien edellytysten parantaminen ja seuranta,
— ympäristönsuojelu.
26 artikla
1. Tukea myönnetään niille henkilöille, jotka lopulta vastaavat
investointien rahoittamisesta yrityksissä,
— joiden taloudellinen kannattavuus voidaan osoittaa, ja
— jotka noudattavat ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia
koskevia vähimmäisvaatimuksia.
Jos investoinnit tehdään hiljattain käyttöön otettujen ympäristöä, hygie-
niaa ja eläinten hyvinvointia koskevien vähimmäisvaatimustentäyttämiseksi, näiden uusien vaatimusten noudattamiseen voidaan
myöntää tukea. Tällaisissa tapauksissa pienille jalostusyksiköille
voidaan myöntää lisäaikaa, jos näiden vähimmäisvaatimusten noudatta-minen edellyttää erityisten ongelmien ratkaisua, johon tarvitaanlisäaikaa. Pienten jalostusyksiköiden on täytettävä asiaankuuluvat vaati-mukset investointikauden loppuun mennessä.
2. Investointien on parannettava tilannetta kyseisellä maatalouden
perustuotantoalalla. Niiden on taattava perustuotteiden tuottajilleriittävä osuus saatavista taloudellisista eduista.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 17
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
3. On esitettävä riittävät todisteet siitä, että kyseisille tuotteille on
löydettävissä tavanomaiset markkinat.
27 artikla
1. Investointien on koskettava perustamissopimuksen liitteeseen I
kuuluvien tuotteiden jalostusta ja markkinointia kalastustuotteita lukuunottamatta.
2. Investointien on täytettävä valintaperusteet, joissa vahvistetaan
ensisijaisuus ja ilmoitetaan minkälaiset investoinnit jäävät tuen ulko-puolelle.
28 artikla
1. Tuen ulkopuolelle jätetään seuraavat investoinnit:
— investoinnit vähittäismyyntikaupan tasolla,
— investoinnit kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden markki-
nointiin tai jalostukseen.
2. Tuen kokonaismäärä prosenttiyksikköinä tukikelpoisten investoin-
tien määrästä on enintään:
a) 50 prosenttia tavoitteen 1 alueilla,
b) 40 prosenttia muilla alueilla.
VIII LUKU
METSÄTALOUS
29 artikla
1. Metsätaloustuen on edistettävä metsien taloudellisen, ekologisen
ja yhteiskunnallisen merkityksen ylläpitämistä ja kehittämistä maaseu-tualueilla.
2. Tuella on edistettävä yhtä tai useampaa seuraavista tavoitteista:
— kestävä metsänhoito ja metsätalouden kehittäminen,
— metsävarojen ylläpitäminen ja parantaminen,— metsäalan lisääminen.
3. Jäljempänä 30 ja 32 artiklassa säädettyä tukea myönnetään
ainoastaan sellaisille metsille ja aloille, jotka ovat yksityisten omista-jien tai heidän yhdistystensä tai kuntien tai kuntayhtymienomistuksissa. Tätä rajoitusta ei sovelleta 30 artiklan 1 kohdan toisessa
luetelmakohdassa säädettyihin toimenpiteisiin, jotka koskevat inves-
tointeja metsien taloudellisen, ekologisen tai yhteiskunnallisen arvonmerkittävään kohentamiseen, eikä 30 artiklan 1 kohdan kuudennessaluetelmakohdassa säädettyihin toimenpiteisiin.
4. Tuen avulla on pyrittävä edistämään yhteisön ja jäsenvaltioiden
kansainvälisten sitoumusten täyttämistä. Sen pitää perustua hallitus-tenvälisessä metsäpaneelissa sovittuihin kansallisiin ja alueellisiinmetsäohjelmiin tai vastaaviin asiakirjoihin, joissa olisi otettava
huomioon Euroopan metsien suojelemista käsitelleissä ministeriko-
kouksissa tehdyt sitoumukset.
5. Tässä luvussa sellaisille alueille, jotka on luokiteltu osana
yhteisön toimintaa metsäpalojen torjumiseksi suuren tai keskisuurenmetsäpalovaaran alueiksi, ehdotettujen toimenpiteiden on oltava jäsen-valtioiden kyseisten alueiden osalta esittämienmetsiensuojelusuunnitelmien mukaisia.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 18
▼M1
▼B
▼M1
▼B
30 artikla
1. Metsätaloustuen on liityttävä yhteen tai useampaan seuraavista
toimenpiteistä:
— sellaisen maan metsitys, joka ei 31 artiklan nojalla ole tukikel-
poinen sillä edellytyksellä, että tällainen istutus on mukautettupaikallisiin oloihin ja on sopusoinnussa ympäristön kanssa,
— investoinnit metsien taloudellisen, ekologisen tai yhteiskunnallisen
arvon merkittävään kohentamiseen,
— investoinnit metsätaloustuotteiden korjuun, jalostuksen ja kaupan
pitämisen parantamiseen ja järkiperäistämiseen; investoinnit, jotkakoskevat puun käyttöä raaka-aineena, rajoitetaan teollista jalostustaedeltäviin työvaiheisiin,
— uudet myyntimahdollisuudet metsätaloustuotteiden käytön ja mark-
kinoinnin edistämiseksi,
— jäsentensä metsien kestävän ja tehokkaan hoidon parantamiseen
tähtäävien metsänomistajien yhdistysten perustaminen,
— luonnononnettomuuksien ja tulipalojen vahingoittamien metsäta-
louden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja asianmukaistentorjuntatoimien käyttöönotto.
2. Investointitukeen sovelletaan tapauksen mukaan I ja VII luvussa
vahvistettuja sääntöjä, lukuun ottamatta 7 artiklan toista alakohtaa.
31 artikla
1. Maatalousmaan metsitykseen myönnetään tukea sillä edellytyk-
sellä, että istuttaminen on mukautettu paikallisiin oloihin ja onsopusoinnussa ympäristön kanssa.
Perustamiskustannusten lisäksi tuki voi sisältää:
— vuotuisen palkkion metsitetyltä hehtaarilta hoitokustannusten
korvaamiseksi enintään viiden vuoden ajan,
— vuotuisen palkkion hehtaarilta metsityksestä johtuvien tulonmene-
tysten korvaamiseksi enintään 20 vuoden ajan maata ennenmetsitystä hyödyntäneille viljelijöille tai heidän yhdistyksilleen taimuulle yksityisoikeudelliselle henkilölle.
2. Jos tukea myönnetään julkisten viranomaisten omistaman maata-
lousmaan metsitykseen, se kattaa ainoastaan perustamiskustannukset.
Jos metsitetty maa on vuokrattu yksityisoikeudelliselle henkilölle,voidaan myöntää 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu vuotuinenpalkkio.
3. Maatalousmaan metsitystukea ei myönnetä:
— varhaiseläkejärjestelmään kuuluville viljelijöille,
— joulukuusten istutukseen.
Jos kyseessä on nopeakasvuisten lajien lyhytkiertoviljely, metsitystukea
myönnetään ainoastaan perustamiskustannuksiin.
4. Tulonmenetysten korvaamiseen tarkoitetun vuotuisen yhteisön
tukipalkkion enimmäismäärät vuotta kohti vahvistetaan liitteessä.
32 artikla
1. Pyrittäessä
— metsien ekologisen tasapainon ylläpitämiseen ja parantamiseen
alueilla, joilla metsillä on yleishyödyllinen suojaava ja ekologinentehtävä ja joilla metsiä säilyttävien ja parantavien toimenpiteidenkustannukset ovat suuremmat kuin metsätaloudesta saatava tulo, ja
— palonkatkaisulinjojen säilyttämiseen maataloutta koskevien toimen-
piteiden avulla,1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 19
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
edunsaajalle myönnetään korvausta tässä yhteydessä käytettäviin
toimenpiteisiin edellyttäen, että näiden metsien suojaava ja ekologinenarvo varmistetaan kestävällä tavalla ja että toteutettavista toimenpiteistä
määrätään sopimuksessa ja että siinä yhteydessä määritetään niiden
rahoituspuitteet.
2. Korvausmäärät on vahvistettava liitteessä olevien vähimmäis- ja
enimmäismäärien rajoissa sopimuksessa määrättyjen ja sen mukaisestitoteutettujen toimenpiteiden todellisten kustannusten perusteella.
IX LUKU
MAASEUTUALUEIDEN SOPEUTTAMISEN JA KEHITTÄMISEN
EDISTÄMINEN
33 artikla
Tukea myönnetään sellaisiin toimenpiteisiin, jotka liittyvät maatilata-
louden toimintoihin ja niiden muutokseen sekä maaseudun
toimintoihin, jotka eivät kuulu minkään muun tässä osastossa tarkoi-tetun toimenpiteen soveltamisalaan.
Nämä toimenpiteet koskevat:
— maan tuottokyvyn parantamista,
— maa-alueiden uusjakoa,
— asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osaston III luvussa tarkoitettujen
neuvontajärjestelmien sekä lomitus- ja tilanhoitopalvelujen perusta-mista,
— laadukkaiden maataloustuotteiden pitämistä kaupan sekä laatujärjes-
telmien laatimista 24 b artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla,
— maaseudun elinkeinojen ja maaseudun väestön peruspalveluja,
— kylien kunnostamista ja kehittämistä sekä maaseutuperinnön suoje-
lemista ja säilyttämistä,
— toimintojen monipuolistamista maataloudessa ja sitä lähellä olevilla
aloilla monimuotoisuuden tai vaihtoehtoisten tulonlähteiden edistä-miseksi,
— maatalouden vesivarojen hoitoa,— maatalouden kehittämiseen liittyvien maaseudun perusrakenteiden
kehittämistä ja parantamista,
— matkailu- ja käsityöläiselinkeinojen kannustamista,— ympäristönsuojelua maa- ja metsätalouden aloilla ja maiseman-
hoitoa sekä eläinten hyvinvoinnin parantamista,
— luonnononnettomuuksien vahingoittamien maatalouden tuotanto-
mahdollisuuksien palauttamista ja asianmukaistentorjuntavälineiden käyttöönottoa,
— uusia rahoitusjärjestelyjä,
— paikallisten kumppaneiden hallinnoimia yhdennettyjä maaseudun
kehittämisstrategioita.
X LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖT
34 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston täytäntöönpanosta annetaan
asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa säädetyn menet-telyn mukaisesti.
Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää:
— maatilojen investointituen myöntämisedellytykset (4-7 artikla)
mukaan lukien 6 artiklan soveltamisesta johtuvat välttämättömätrajoitukset,1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 20
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
— tilan taloudellisen elinkelpoisuuden parantamisaika ja -edellytykset
sekä luovutetun maan käyttöedellytykset varhaiseläketapauksissa(11 artiklan 2 kohta),
— luonnonhaittakorvausten, mukaan lukien myös tapaukset, joissa on
kyse viljelypinta-alojen yhteiskäytöstä (14 ja 15 artikla), sekäympäristörajoitteisia alueita koskevien korvausten myöntämis- jalaskentaperusteet (16 artikla),
— maatalouden ympäristösitoumusten edellytykset (23 ja 24 artikla),
— maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä parantavien
investointien valintaperusteet (27 artiklan 2 kohta),
— metsätaloustoimenpiteiden edellytykset (VIII luku),
— vaatimusten noudattamista koskevien toimenpiteiden edellytykset
(V a luku),
— elintarvikkeiden laatua koskevien toimenpiteiden edellytykset (VI a
luku).
Saman menettelyn mukaan komissio voi poiketa 28 artiklan toisesta
luetelmakohdasta erityisen syrjäisillä alueilla sillä edellytyksellä, että
jalostetut tuotteet on tarkoitettu kyseisen alueen markkinoille.
III OSASTO
YLEISET PERIAATTEET, HALLINNOLLISET JA RAHOI-
TUSSÄÄNNÖKSET
I LUKU
YLEISET PERIAATTEET
IA l a l u k u
EMOTR:n tuki
35 artikla
1. Yhteisön tuki varhaiseläkkeisiin (10, 11 ja 12 artikla), epäsuotui-
sille ja ympäristörajoitteisille alueille (13-21 artikla), vaatimustennoudattamiseen (21a-21d artikla), maatalouden ympäristöohjelmalle ja
eläinten hyvinvointiin (22, 23 ja 24 artikla), elintarvikkeiden laatuun
(24a-24d artikla) ja metsitykseen (31 artikla) rahoitetaan EMOTR:ntukiosastosta kaikkialla yhteisössä.
2. Yhteisön tuki muihin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin rahoi-
tetaan EMOTR:n:
— ohjausosastosta tavoite 1 -alueilla,
— tukiosastosta muilla kuin tavoite 1 -alueilla.
3. EMOTR rahoittaa 33 artiklan kuudennessa, seitsemännessä ja
yhdeksännessä luetelmakohdassa tarkoitetut toimenpiteet tavoitteiden 1
ja 2 kohdealueisiin luokitelluilla sekä siirtymävaiheessa olevilla alueillamikäli niitä ei rahoiteta EAKR:sta.
36 artikla
1. Edellä 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen maaseudun kehittä-
mistoimenpiteiden osalta:
— sovelletaan tavoite 1 -alueilla asetusta (EY) N:o 1260/1999, sellai-
sena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevillaerityissäännöillä,1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 21
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
— sovelletaan tavoite 2 -alueilla asetusta (EY) N:o 1260/1999, sellai-
sena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevillaerityissäännöillä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä.
2. EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavien maaseudun kehittämistoi-
menpiteiden osalta sovelletaan ►
C1asetuksen (EY) N:o 1258/
1999 (1)◄erityissääntöjä ja sen mukaisesti annettuja säännöksiä,
jolleitämän asetuksen nojalla muuta säädetä.
II Alaluku
Yhteensopivuus ja johdonmukaisuus
37 artikla
1. Maaseudun kehittämistukea myönnetään ainoastaan yhteisön
lainsäädäntöä noudattaviin toimenpiteisiin.
2. Toimenpiteiden on oltava johdonmukaisia muun yhteisön poli-
tiikan ja sen mukaisesti sovellettavien toimenpiteiden kanssa.
Muiden yhteisön tukijärjestelmien nojalla ei nimenomaan voida
myöntää tukea sellaiseen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvaan
toimenpiteeseen, joka ei ole tässä asetuksessa säädettyjen erityistenedellytysten mukainen.
3. Lisäksi on varmistettava johdonmukaisuus muiden yhteisen
maatalouspolitiikan välineiden nojalla toteutettavien toimenpiteiden
kanssa. Erityisesti on varmistettava johdonmukaisuus toisaaltamaaseudun kehittämistoimenpiteiden ja toisaalta yhteisten markkinajär-jestelyjen osana toteutettavien toimenpiteiden ja maatalouden laatu- jaterveystoimenpiteiden sekä erilaisten maaseudun kehittämistoimenpi-teiden välillä.
Tästä syystä ei tämän asetuksen mukaisesti voida myöntää tukea:
— yhteisten markkinajärjestelyjen soveltamisalaan kuuluviin toimenpi-
teisiin, paitsi sellaisiin objektiivisesti perusteltuihin poikkeuksiin,
jotka voidaan määritellä 50 artiklan nojalla.
— tutkimushankkeita koskeviin toimenpiteisiin eikä tietyistä eläinlääk-
intäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn
neuvoston päätöksen 90/424/ETY (
2) mukaisesti yhteisörahoitusta
saaviin toimenpiteisiin.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää maaseudun kehittämiseen tarkoitetun
yhteisön tuen myöntämiselle täydentäviä tai tiukempia edellytyksiä,
joiden on oltava johdonmukaisia tässä asetuksessa vahvistettujen tavoit-teiden ja vaatimusten kanssa.
38 artikla
1. Saman toimenpiteen osalta ei voida maksaa tukea sekä tämän
asetuksen että jonkin muun yhteisön tukijärjestelmän mukaisesti.
2. Tukea voidaan useiden tämän asetuksen nojalla toteutettavien
toimenpiteiden osalta yhdistellä ainoastaan, jos toimenpiteet ovat tois-tensa kanssa johdonmukaisia ja yhteensopivia. Tuen tasoa on
tarvittaessa soviteltava.
39 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän
luvun säännösten mukaisten maaseudun kehittämistoimenpiteidenyhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 22
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 103.
(2) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19, päätös sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003.▼M1
▼B
▼B
2. Jäsenvaltioiden toimittamiin maaseudun kehittämissuunnitelmiin
on sisällyttävä arvio suunniteltujen tukitoimenpiteiden yhteensopivuu-desta ja johdonmukaisuudesta sekä maininta yhteensopivuuden ja
johdonmukaisuuden varmistamiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
3. Yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi tukitoi-
menpiteitä on tarvittaessa tarkistettava myöhemmin.
II LUKU
OHJELMAPERUSTEISUUS
40 artikla
1. EMOTR:n ohjausosastosta rahoitettavat maaseudun kehittämistoi-
menpiteet ovat osa tavoite 1 -alueiden asetuksen (EY) N:o 1260/1999mukaista ohjelmointia.
2. Muut kuin 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maaseudun kehittä-
mistoimenpiteet voivat olla osa tavoite 2 -alueiden asetuksen (EY)
N:o 1260/1999 mukaista ohjelmointia.
3. Muiden sellaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta,
jotka eivät ole osa 1 ja 2 kohdan mukaista ohjelmointia, ohjelmatyössänoudatetaan maaseudun kehitysohjelmointia 41-44 artiklan mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat maaseudun kehittämiseen soveltuvien toimen-
piteiden osalta esittää hyväksyttäväksi myös yleisiä järjestelyjä, jotka
otetaan osaksi 1-3 kohdan mukaista ohjelmointia, jos se on yhtenäistenedellytysten säilyttämiseksi aiheellista.
41 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on laadittava sopivimmaksi
katsotulla maantieteellisellä tasolla. Niiden laatimisesta vastaavat jäsen-valtion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset, ja jäsenvaltio toimittaa
ne komissiolle sen jälkeen, kun se on neuvotellut toimivaltaisten vira-
nomaisten ja järjestöjen kanssa tarkoituksenmukaisella alueellisellatasolla.
2. Tietyllä alueella sovellettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet
on mahdollisuuksien mukaan koottava yhteen suunnitelmaan. Jos tarvi-taan useampia suunnitelmia, on mainittava suunnitelmiin kuuluvien
toimenpiteiden väliset yhteydet ja varmistettava niiden välinen yhteen-
sopivuus ja johdonmukaisuus.
42 artikla
Maaseudun kehittämissuunnitelmat tehdään seitsemäksi vuodeksi
1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen.
43 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmissa on oltava:
— nykytilanteen määrällinen kuvaus, josta käyvät ilmi kehityserot,
-kuilut ja -mahdollisuudet, edellisellä ohjelmakaudella käytetytrahoitusvarat ja toimien pääasialliset tulokset käytettävissä olevanarvion perusteella,
— ehdotetun toimintasuunnitelman kuvaus, sen määrälliset tavoitteet ja
maaseudun kehittämiseen valitut toimintalinjat sekä maantieteel-
linen kohdealue,
— arvio, josta käy ilmi toivottu taloudellinen, ympäristöllinen ja
sosiaalinen vaikutus työllisyysvaikutus mukaan lukien,
— alustava kokonaisrahoitustaulukko, jossa on yhteenveto varatuista
kansallisista ja yhteisön varoista kunkin suunnitelmassa esitetynmaaseudun kehittämisen toimintalinjan osalta ja, jos suunnitelmakattaa tavoitteeseen 2 kuuluvia maaseutualueita, ohjeellistenmäärien erittely 33 artiklan mukaisten maaseudun kehittämistoi-menpiteiden osalta kyseisillä alueilla,1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 23
▼B
— suunnitelmien täytäntöönpanemiseksi aiottujen toimenpiteiden
kuvaus ja erityisesti tukijärjestelyt, mukaan lukien kilpailusääntöjenarvioimiseksi tarvittavat näkökohdat,
— tarvittaessa tiedot tutkimusten, esittelyhankkeiden, koulutuksen tai
teknisen avun toimien tarpeesta kyseisten toimenpiteiden valmiste-lussa, toteuttamisessa tai mukauttamisessa,
— maininta vastaavista toimivaltaisista viranomaisista ja elimistä,
— järjestelyt suunnitelmien tehokkaan ja tarkoituksenmukaisen
täytäntöönpanon varmistamiseksi, mukaan lukien seuranta jaarviointi, määrällisten arviointi-indikaattoreiden määritelmä, järjes-telyt tarkastuksia ja seuraamuksia varten sekä riittävätjulkistamistoimet,
— käytyjen neuvottelujen tulokset ja maininta toimintaan osallistuvista
viranomaisista ja elimistä sekä kunkin tason talous- ja yhteiskun-taelämän osapuolet.
2. Jäsenvaltioiden on suunnitelmissaan:
— laadittava maatalouden ympäristötoimenpiteitä kaikilla alueillaan
niiden erityistarpeiden mukaan,
— varmistettava tarvittava tasapaino eri tukitoimenpiteiden välillä.
44 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on jätettävä viimeistään
kuuden kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta.
2. Komissio arvioi ehdotetut suunnitelmat selvittääkseen, ovatko ne
tämän asetuksen mukaisia. Se hyväksyy suunnitelmien pohjalta
maaseudun kehittämistä koskevat ohjelma-asiakirjat asetuksen (EY)N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukai-sesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun suunnitelmat on jätettysille.
III LUKU
LISÄTOIMENPITEET JA YHTEISÖALOITTEET
45 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 21 artiklan 2 kohdan mukaan
komissio voi saman asetuksen 50 artiklan 2 kohdassa säädettyä menet-telyä noudattaen laajentaa EMOTR:n ohjausosaston tuen soveltamisalaatämän asetuksen 35 artiklan 2 kohdan säännösten sekä neuvoston►
C1asetusten (EY) N:o 1783/1999 (1), (EY) N:o 1784/1999 (2)j a◄
(EY) N:o 1263/1999 (3) nojalla tukikelpoisten toimenpiteiden rahoi-
tuksen ulkopuolelle maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteenkaikkien toimenpiteiden täytäntöönpanoa varten.
2. Komission aloitteesta EMOTR:n tukiosastosta voidaan rahoittaa
maaseudun kehitysohjelmointiin liittyviä tutkimuksia.
IV LUKU
RAHOITUSSÄÄNNÖKSET
46 artikla
1. EMOTR:n tukiosastosta maaseudun kehittämiseen maksettavasta
yhteisön tuesta laaditaan vuosittain rahoitussuunnitelma ja kirjanpito.Rahoitussuunnitelman laatiminen on osa maaseudun kehittämisen
ohjelmatyötä (40 artiklan 3 kohta) tai tavoitetta 2 koskevaa ohjelmame-
nettelyä.
2. Komissio jakaa varat alustavasti jäsenvaltioille vuosittain jaotel-
tuina ja puolueettomia perusteita noudattaen ottaen huomioon1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 24
(1) EYVL L 213, 13.8.1999, s. 1.
(2) EYVL L 213, 13.8.1999, s. 5.
(3) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 54.
▼B
erityistilanteet ja -tarpeet sekä erityisesti ympäristön, työpaikkojen
luomisen ja maiseman ylläpitämisen edellyttämät ponnistukset.
3. Alkuperäistä varainjakoa mukautetaan tosiasiallisten menojen ja
jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella
ottaen huomioon ohjelmien tavoitteet ja käytettävissä olevat varat sekä
noudattaen yleensä tavoitteen 2 kohdealueisiin kuuluvia maaseutua-lueita koskevia tuen määriä.
47 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 31 artiklassa, 32 artiklassa sen
1 kohdan 5 alakohtaa lukuun ottamatta, 34 artiklassa, 38 artiklassa ja
39 artiklassa säädettyjä rahoitussäännöksiä ei sovelleta tavoitteen2 mukaisiin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin.
Komissio toteuttaa tarvittavat toimet näiden toimenpiteiden tehokkaan
ja johdonmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi, jotta ne vastaavatvähintään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa säännöksissäsäädettyjä vaatimuksia, yhden hallintoviranomaisen periaate mukaan
lukien.
2. Yhteisö osallistuu maaseudun kehittämisen ohjelmointiin kuulu-
vien toimenpiteiden rahoitukseen asetuksen (EY) N:o 1260/1999 29 ja
30 artiklassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti.
Tältä osin:
— yhteisön rahoitusosuus on enintään 50 prosenttia tukikelpoisista
kokonaiskustannuksista ja yleensä vähintään 25 prosenttia tukikel-poisista julkisista menoista muilla kuin tavoitteisiin 1 ja2 kuuluvilla alueilla,
— tuloja synnyttäviin investointeihin sovelletaan asetuksen (EY)
N:o 1260/1999 29 artiklan 4 kohdan a alakohdan ii) ja iii) alakoh-dassa sekä b alakohdan ii) ja iii) alakohdassa säädettyjä määriä.
Maa- ja metsätaloustilat sekä maa- ja metsätaloustuotteita jalostavat
ja markkinoivat yritykset ovat 29 artiklan 4 kohdan b alakohdan iii)alakohdassa tarkoitettuja yrityksiä;
— ohjelmoinnin osalta yhteisön rahoitusosuus tämän asetuksen 22-24
artiklan mukaisiin toimenpiteisiin ei saa ylittää 85:tä prosenttiatavoite 1 -alueilla ja 60:tä prosenttia muilla alueilla.
Tällaisiin maksuihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1260/1999
32 artiklan 1 kohdan viidettä alakohtaa.
3. EMOTR:n tukiosaston rahoitustuki voidaan maksaa ohjelman
täytäntöönpanoon tarkoitettuina ennakkoina ja aiheutuneita menoja
vastaavina maksuina.
V LUKU
SEURANTA JA ARVIOINTI
48 artikla
1. Komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että maaseudun
kehittämisen ohjelmoinnin täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti.
2. Seuranta toteutetaan yhdessä sovittuja menettelyjä noudattaen.
Seurannassa käytetään etukäteen sovittuja ja vahvistettuja erityisiä
fyysisiä ja taloudellisia indikaattoreita.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain edistymistä
koskevat kertomukset.
3. Tarvittaessa perustetaan seurantakomiteoita.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 25
▼M1
▼B
▼B
49 artikla
1. Maaseudun kehittämisen ohjelmointiin kuuluvien toimenpiteiden
arviointi tehdään asetuksen (EY) N:o 1260/1999 40-43 artiklassa
säädettyjen periaatteiden perusteella.
2. EMOTR:n tukiosasto voi ohjelmille osoitettujen rahavarojen puit-
teissa osallistua maaseudun kehittämistä koskevien arviointienrahoittamiseen jäsenvaltioissa. EMOTR:n tukiosasto voi komission
aloitteesta rahoittaa arviointeja myös yhteisön tasolla.
VI LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖT
50 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan
asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa säädetyn menet-
telyn mukaisesti.
Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää
— maaseudun kehittämissuunnitelmien esittäminen (41-44 artikla),
— maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen tarkistaminen,— rahoitussuunnitelma erityisesti ja talousarviota koskevan kurinalai-
suuden noudattamisen (46 artikla) ja rahoitukseen osallistumisen(47 artiklan 2 kohta) varmistamiseksi,
— seuranta ja arviointi (48 ja 49 artikla),— maaseudun kehittämiseen liittyvien toimenpiteiden ja markkinoin-
tijärjestelyihin perustuvien tukitoimenpiteiden johdonmukaisuuden
turvaaminen (37 artikla).
IV OSASTO
VALTIONTUET
51 artikla
1. Jollei tässä osastossa muuta säädetä, perustamissopimuksen 87-
89 artiklaa sovelletaan jäsenvaltioiden maaseudun kehittämistoimenpi-teitä varten myöntämään tukeen.
Perustamissopimuksen 87-89 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta perusta-
missopimuksen 36 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa ja tämän
asetuksen säännösten mukaista yhteisön tukea saavien toimenpiteiden
kansallisiin rahoitusosuuksiin.
2. Maatilainvestoinneille ei saa myöntää sellaista tukea, joka ylittää
7 artiklassa mainitut prosenttiosuudet.
Kielto ei koske tukia, jotka myönnetään
— investointeihin, jotka toteutetaan etupäässä yleisen edun vuoksi
maa- ja metsätaloustoimintojen muovaamien perinteisten maisemien
säilyttämiseksi tai maatilan rakennusten uudelleen sijoittamisen
yhteydessä,
— investointeihin, jotka kohdistuvat ympäristönsuojeluun ja
ympäristön parantamiseen,
— investointeihin, joita käytetään eläinten hyvinvointia koskevien
hygieniaolosuhteiden parantamiseen ja eläintensuojeluun.
3. Epäsuotuisten alueiden viljelijöille ei saa myöntää luonnonhait-
tojen korvaamiseen valtiontukea, joka ei täytä 14 ja 15 artiklassasäädettyjä edellytyksiä.
4. Niille viljelijöille annettava valtiontuki, jotka tekevät maatalouden
ympäristösitoumuksia, jotka eivät täytä 22-24 artiklassa säädettyjä edel-
lytyksiä, ovat kiellettyjä. Edellä 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti
vahvistetut enimmäismäärät ylittävää lisätukea voidaan kuitenkinmyöntää saman artiklan 1 kohdan mukaan perustelluissa tapauksissa.Perustelluissa poikkeustapauksissa voidaan poiketa 23 artiklan 1 kohdanmukaisten sitoumusten vähimmäiskestosta.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 26
▼M1
5. Valtiontuki viljelijöille yhteisön lainsäädäntöön perustuviin,
ympäristöä, kansanterveyttä, eläinten ja kasvien terveyttä, eläintenhyvinvointia sekä työturvallisuutta koskeviin tiukkoihin vaatimuksiin
sopeutumiseen, on kielletty, ellei se täytä 21 a, 21 b ja 21 c artiklassa
säädettyjä edellytyksiä. Edellä 21 c artiklan mukaisesti vahvistetutenimmäismäärät ylittävää lisätukea voidaan kuitenkin myöntää autta-maan viljelijöitä noudattamaan yhteisön vaatimuksia tiukempaakansallista lainsäädäntöä.
Jos asiasta ei ole säädetty yhteisön lainsäädännössä, valtiontuki viljeli-
jöille kansalliseen lainsäädäntöön perustuviin, ympäristöä,kansanterveyttä, eläinten ja kasvien terveyttä, eläinten hyvinvointiasekä työturvallisuutta koskeviin tiukkoihin vaatimuksiin sopeutumiseen,on kielletty, ellei se täytä 21 a, 21 b ja 21 c artiklassa säädettyjä asiaa
koskevia edellytyksiä. Edellä 21 c artiklan mukaisesti vahvistetut enim-
mäismäärät ylittäviä lisätukia voidaan myöntää saman artiklan 1kohdan mukaisesti perustelluissa tapauksissa.
52 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava yhteisön tukea saavien maaseudun
kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen tarkoitettu ja perustamissopi-muksen 36 artiklan mukainen valtiontuki ja komissio hyväksyy netämän asetuksen säännösten mukaisesti osana 40 artiklassa tarkoitettua
ohjelmointia. Näin ilmoitettuun tukeen ei sovelleta perustamissopi-
muksen 88 artiklan 3 kohdan ensimmäistä virkettä.
V OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
53 artikla
1. Jos voimassa olevasta järjestelmästä tässä asetuksessa vahvistet-
tuun järjestelmään siirtymisen helpottamiseksi tarvitaan erityisiätoimenpiteitä, komissio hyväksyy ne asetuksen (EY) N:o 1260/199950 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
2. Tällaisia toimenpiteitä annetaan erityisesti komission hyväksy-
mien, 1 päivän tammikuuta 2000 jälkeen päättyvien tai ajallisesti
rajoittamattomien yhteisön nykyisten tukitoimien yhdentämiseksi tässäasetuksessa säädettyyn maaseudun kehittämistukeen.
54 artikla
1. Korvataan humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 26 päivänä
heinäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1696/1971 (
1)
17 artikla seuraavasti:
”17 artikla
1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevia asetuksia
sovelletaan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markki-noihin siitä päivästä lähtien, jona tässa asetuksessa säädettyjäjärjestelyjä aletaan soveltaa.
2. Yhteisö rahoittaa 8 artiklassa tarkoitettua tukea osaksi.3. Jäsenvaltioiden on maksettava 12 artiklassa tarkoitettu tuki
tuottajille 16 päivän lokakuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenäaikana sinä markkinointivuonna, jonka osalta tukea sovelletaan.
4. Komissio antaa säännöt tämän artiklan soveltamisesta 20 artik-
lassa säädettyä menettelyä noudattaen.”1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 27
(1) EVYL L 175, 4.8.1971, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 1554/97 (EYVL L 208, 2.8.1997, s. 1).▼B
▼B
2. Korvataan banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä
helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/93 (1)6
artikla seuraavasti:
”6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä hyväksytyille tuottajajärjes-
töille näiden hyväksymistä seuraavien viiden vuoden aikana tukeaniiden perustamisen rohkaisemiseksi ja hallinnollisten toimien help-
ottamiseksi.
2. Tällaisen tuen määrä:
— on ensimmäisenä vuonna viisi prosenttia, toisena vuonna viisi
prosenttia, kolmantena vuonna neljä prosenttia, neljäntenävuonna kolme prosenttia ja viidentenä vuonna kaksi prosenttiatuottajajärjestön välityksellä kaupan pidetyn tuotannon arvosta,
— ei saa ylittää kyseisen järjestön perustamisesta tai hallinnolli-
sista toimista aiheutuneita tosiasiallisia kustannuksia,
— maksetaan vuotuisina erinä enintään seitsemän vuoden ajan
hyväksymispäivästä.
Kunkin vuoden tuotannon arvon laskennassa käytetään perusteena
— tosiasiassa kaupan pidettyä vuotuista määrää,
— keskimääräisiä tuottajahintoja.
3. Sellaisista järjestöistä, jotka jo täyttävät pitkälti tämän
asetuksen edellytykset, eriytyvät tuottajajärjestöt voivat saadatämän artiklan mukaista tukea ainoastaan, jos ne on muodostettu5 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden tehokkaamman saavuttamisenmahdollistavan yhteenliittymän tuloksena. Tällaisessa tapauksessa
tukea myönnetään kuitenkin ainoastaan järjestön muodostamiskus-
tannuksiin (valmisteluihin sekä järjestön perustamisasiakirjan jasen sääntöjen laatimiseen liittyvät menot).
4. Tässä artiklassa tarkoitettu tuki on ilmoitettava komissiolle
jäsenvaltioiden kunkin varainhoitovuoden päättyessä laatimassakertomuksessa.”
3. Muutetaan hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjeste-
lystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY)N:o 2200/96 (
2) seuraavasti:
a) Korvataan 15 artiklan 6 kohta seuraavasti:
”6. Kun on kyse yhteisön alueista, joilla tuottajien järjestäytymi-
saste on erityisen alhainen, jäsenvaltiot voidaan asianmukaisestiperustellusta pyynnöstä oikeuttaa maksamaan tuottajaorganisaatioillekansallista taloudellista tukea, joka on suuruudeltaan korkeintaanpuolet tuottajien maksamista maksuista. Tämä tuki lisätään toimin-tarahastoon.
Yhteisö voi kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä korvata jäsenvaltioille,
joiden hedelmä- ja vihannestuotannosta alle 15 prosenttia pidetään
kaupan tuottajaorganisaatioiden kautta ja joiden hedelmä- ja vihan-nestuotanto edustaa vähintään 15 prosenttia niiden maataloudenkokonaistuotannosta, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tuenosittain.”
b) Korvataan 52 artikla seuraavasti:
”52 artikla
1. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen maksamiseen,
toimintarahaston yhteisön rahoitusosuuteen, 17 artiklassa sekä 53,54 ja 55 artiklassa tarkoitettujen erityistoimenpiteiden ja 40 artiklan
1 kohdan mukaisesti komission yhteyteen asetettujen jäsenvaltioiden
asiantuntijoiden suorittamien tarkastustoimien rahoitukseen liittyviäkustannuksia pidetään ►
C1asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (*) ◄1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 28
(1) EYVL L 47, 25.2.1993, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 1637/98 (EYVL L 210, 28.7.1998, s. 28).
(2) EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 857/99 (EYVL L 108, 27.4.1999, s. 7).
▼B
1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimen-
piteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita.
2. Jäsenvaltioiden 14 artiklan ja 15 artiklan 6 alakohdan toisen
alakohdan mukaisesti myöntämään tukeen liittyviä kustannuksiapidetään ►
C1asetuksen (EY) N:o 1258/1999 ◄1 artiklan
2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä,joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita. Yhteisö voi
antaa tukeen osarahoitusta.
3. Komissio antaa tämän artiklan 2 kohdan soveltamista koskevat
säännöt 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. VI osaston säännöksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastonrahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsen-valtioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETYkumoamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun asetuksen
(ETY) N:o 4045/1989 (**) soveltamista.
(*) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103.
(**) EYVL L 388, 30.12.1989, s. 17, asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3235/94 (EYVL L338, 28.12.1994, s. 16).”
55 artikla
1. Kumotaan seuraavat asetukset:
— asetus (ETY) N:o 4256/88,
— asetukset (EY) N:o 950/97, (EY) N:o 951/97, (ETY) N:o 952/97 ja
(ETY) N:o 867/90,
— asetukset (ETY) N:o 2078/92, (ETY) N:o 2079/92 ja (ETY) N:o
2080/92,
— asetus (ETY) N:o 1610/89.
2. Poistetaan seuraavat säännökset:
— asetuksen (ETY) N:o 3763/91 (
1) 21 artikla,
— asetuksen (ETY) N:o 1600/92 (2) 32 artikla,
— asetuksen (ETY) N:o 1601/92 (3) 27 artikla,
— asetuksen (ETY) N:o 2019/93 (4) 13 artikla.
3. Edellä 1 ja 2 alakohdassa kumottuja asetuksia sovelletaan edel-
leen toimiin, jotka komissio on niiden nojalla hyväksynyt ennen 1
päivää tammikuuta 2000.
4. Neuvoston ja komission epäsuotuisien alueiden luetteloista tai
niiden muuttamisesta asetuksen (ETY) N:o 950/97 21 artiklan 2 ja 3kohdan mukaisesti antamat direktiivit pysyvät edelleen voimassa, jolleiniitä muuteta uudelleen ohjelmien yhteydessä.
56 artikla
Tämä asetus tulee voimann seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se
on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Sitä sovelletaan yhteisön tukeen 1 päivästä tammikuuta 2000.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 29
(1) EYVL L 356, 24.12.1991, s. 1.
(2) EYVL L 173, 27.6.1992, s. 1.
(3) EYVL L 173, 27.6.1992, s. 13.
(4) EYVL L 184, 27.7.1993, s. 1.
▼M1
LIITE
TUEN MÄÄRÄT
Artikla Tarkoitus euroa
8(2) Aloitustuki 25 000
12(1) Varhaiseläke 15 000 (*) luopujaa ja vuotta kohti
150 000 kokonaismäärä luopujalta
3 500 työntekijää ja vuotta kohti
35 000 kokonaismäärä työntekijältä
15(3) Luonnonhaittakorvauksen
vähimmäismäärä25 (**) maatalouteen käytettyä
hehtaaria kohti
Luonnonhaittakorvauksen
enimmäismäärä200 maatalouteen käytettyä
hehtaaria kohti
Keskimääräisen luonnon-
haittakorvauksen enim-
mäismäärä250 maatalouteen käytettyä
hehtaaria kohti
16 Tuen enimmäismäärä 200 hehtaaria kohti
Alkuperäinen enim-
mäismäärä500 hehtaaria kohti
21 c Tuen enimmäismäärä 10 000 tilaa kohti
21 d Maatilojen neuvontapal-
velut1 500 neuvontapalvelua kohti
24(2) Yksivuotiset viljelmät 600 hehtaaria kohti
Erikoistuneet monivuotiset
viljelmät900 hehtaaria kohti
Muu maankäyttö 450 hehtaaria kohti
Kasvatuksesta luopumisen
vuoksi uhanalaiset paikal-
liset rodut200 (***) eläinyksikköä kohti
Eläinten hyvinvointi 500 eläinyksikköä kohti
24 c Tuen enimmäismäärä 3 000 tilaa kohti
31(4) Vuotuinen enimmäis-
palkkio metsityksestä
aiheutuvien tulonmene-
tysten korvaamiseksi
— viljelijöille tai heidän
yhdistyksilleen725 hehtaaria kohti
— muille yksityisoikeudel-
lisille henkilöille185 hehtaaria kohti
32(2) Tuen vähimmäismäärä 40 hehtaaria kohti
Tuen enimmäismäärä 120 hehtaaria kohti
(*) Vuosittaisia enimmäistukia, joita koskee luopujakohtainen enimmäismäärä, voidaan lisätä aina kaksinkertai-
siksi asti ottaen huomioon alueiden tilojen taloudellinen rakenne ja tavoite nopeuttaa maataloudenrakenteiden mukauttamista.
(**) Tätä määrää voidaan alentaa eräiden alueiden tilojen erityisen maantieteellisen sijainnin tai talouden rakenteen
huomioon ottamiseksi sekä ylisuurten korvausten välttämiseksi 15 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdanmukaisesti.
(***) Tätä määrää voidaan korottaa poikkeustapauksissa eräisiin rotuihin liittyvien erityisvaatimusten huomioon
ottamiseksi. Nämä vaatimukset olisi perusteltava maaseudun kehittämissuunnitelmissa.1999R1257 — FI — 28.10.2003 — 001.001 — 30