1992R2913 — FI — 11.05.2005 — 004.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2913/92, annettu 12 päivänä lokakuuta 1992, yhteisön tullikoodeksista (EYV L 302, 19.10.1992, p.1)

Muutettu:





Muutettu:





Oikaisu







Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1) ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).









▼B

NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2913/92,

annettu 12 päivänä lokakuuta 1992,

yhteisön tullikoodeksista







EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 28, 100 a ja 113 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ( 1 ), toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa ( 2 ), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 3 ), sekä katsoo, että sekä katsoo, että yhteisö perustuu tulliliittoon; on sekä yhteisön taloudellisten toimijoiden että tullihallintojen edun mukaista koota yhteen koodeksiin tullilainsäädäntö, joka nykyisellään sisältyy useisiin yhteisön asetuksiin ja direktiiveihin; tällä tehtävällä on keskeinen merkitys sisämarkkinoiden kannalta, näin koottuun yhteisön tullikoodeksiin, jäljempänä ’koodeksi’, on sisällytettävä nykyinen tullilainsäädäntö; tätä lainsäädäntöä on kuitenkin muutettava sen yhtenäistämiseksi ja yksinkertaistamiseksi sekä sen tiettyjen puutteiden korjaamiseksi, jotta saataisiin aikaan täydellinen alaa koskeva yhteisön lainsäädäntö, sisämarkkinoiden ajatuksen toteuttamiseksi koodeksissa on oltava yleiset säännöt ja menettelyt, joilla varmistetaan tariffitoimenpiteiden ja muiden yhteisön tasolla käyttöön otettujen toimenpiteiden soveltaminen, maatalouspolitiikan ja kauppapolitiikan toimenpiteet mukaan luettuina, yhteisön ja kolmansien maiden välisessä tavaroiden kaupassa näiden yhteisten politiikkojen vaatimukset huomioon ottaen, on syytä täsmentää, että tätä koodeksia sovelletaan muita aloja koskevien erityissäännösten soveltamista rajoittamatta; tällaisia erityissääntöjä voi olla olemassa tai niitä voidaan ottaa käyttöön erityisesti maataloutta, tilastoja tai kauppapolitiikkaa ja yhteisön omia varoja koskevassa sääntelyssä, sen varmistamiseksi, että saadaan pidetyksi tasapainossa toisaalta tullihallintojen tullilainsäädännön oikeaan soveltamiseen liittyvät tarpeet ja toisaalta taloudellisten toimijoiden oikeus tasapuoliseen kohteluun, on erityisesti annettava tullihallinnoille laajat tarkastusmahdollisuudet ja taloudellisille toimijoille muutoksenhakuoikeus; muutoksenhakujärjestelmän käyttöönotto tulliasioissa edellyttää Yhdistyneeltä kuningaskunnalta, että se toteuttaa uusia hallinnollisia menettelyjä, joita ei voida ottaa käyttöön ennen 1 päivää tammikuuta 1995, ottaen huomioon, että ulkomaankauppa on yhteisölle huomattavan tärkeää, tullimuodollisuudet ja -tarkastukset olisi poistettava, tai niitä olisi ainakin mahdollisimman paljon rajoitettava, tämän koodeksin yhtenäinen soveltaminen on varmistettava, ja tätä varten on säädettävä yhteisön menettelystä, joka mahdollistaa sen soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen antamisen aiheellisessa määräajassa; on syytä perustaa tullikoodeksikomitea varmistamaan tiivis ja tehokas jäsenvaltioiden ja yhteisön välinen yhteistyö tullin alalla, ja toteutettaessa toimenpiteitä tämän koodeksin täytäntöön panemiseksi on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä torjumaan ne petokset ja sääntöjenvastaisuudet, jotka ovat omiaan vaikuttamaan haitallisesti Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:







I OSASTO

YLEISET SÄÄNNÖKSET







1 LUKU

SOVELTAMISALA JA PERUSMÄÄRITELMÄT

1 artikla

Tullilainsäädäntö käsittää tämän koodeksin sekä sen soveltamiseksi yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla annetut säännökset. Tullikoodeksia sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita aloja koskevien erityissäännösten soveltamista,

— yhteisön ja kolmansien maiden väliseen kauppaan,

— tavaroihin, jotka kuuluvat Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen, Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen tai Euroopan atominenergiayhteisön perustamissopimuksen soveltamisalaan.

2 artikla

1. Jollei kansainvälisistä yleissopimuksista taikka maantieteelliseltä tai taloudelliselta soveltamisalaltaan rajoitetuista tavanomaisista käytännöistä taikka yhteisön yksipuolisista toimenpiteistä muuta johdu, yhteisön tullilainsäädäntöä sovelletaan yhtenäisesti yhteisön koko tullialueella.

2. Tiettyjä tullilainsäädännön säännöksiä voidaan soveltaa myös yhteisön tullialueen ulkopuolella erityislainsäädännön tai kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti.

3 artikla

▼

1. Yhteisön tullialueeseen kuuluu:

— Belgian kuningaskunnan alue,

— Tanskan kuningaskunnan alue, lukuun ottamatta Färsaaria ja Grönlantia,

— Saksan liittotasavallan alue, lukuun ottamatta Helgolandin saarta ja Büsingenin aluetta (23 päivänä marraskuuta 1964 Saksan liittotasavallan ja Sveitsin valaliiton välillä tehty sopimus),

— Helleenien tasavallan alue,

— Espanjan kuningaskunnan alue, lukuun ottamatta Ceutaa ja Melillaa,

▼M1

— Ranskan tasavallan alue lukuun ottamatta merentakaisia alueita, St-Pierre ja Miquelonia sekä Mayottea,

▼

— Irlannin alue,

— Italian tasavallan alue, lukuun ottamatta Livignon ja Campione d'Italian kuntia sekä Luganojärven kansallista vesialuetta, joka sijaitsee Ponte Tresan ja Porto Ceresion välisen alueen rannan ja valtiollisen rajan välillä,

— Luxemburgin suurherttuakunnan alue,

— Alankomaiden kuningaskunnan alue,

— Itävallan tasavallan alue,

— Portugalin tasavallan alue,

▼M1

— Suomen tasavallan alue,

▼

— Ruotsin kuningaskunnan alue,

— Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan alue sekä Kanaalisaaret ja Mansaari,

▼A2

— Tšekin tasavallan alue,

— Viron tasavallan alue,

— Kyproksen tasavallan alue,

— Latvian tasavallan alue,

— Liettuan tasavallan alue,

— Unkarin tasavallan alue,

— Maltan tasavallan alue,

— Puolan tasavallan alue,

— Slovenian tasavallan alue,

— Slovakian tasavallan alue,

▼M1

2. Yhteisön tullialueeseen kuuluvana pidetään myös Monacon ruhtinaskunnan aluetta, sellaisena kuin se määritellään Pariisissa 18 päivänä toukokuuta 1963 allekirjoitetussa tulliyleissopimuksessa (Journal Officiel de la République Française, 27.9.1963, s. 8679), ottaen huomioon siihen sovellettava yleissopimus, vaikka se sijaitsee Ranskan tasavallan alueen ulkopuolella.

▼B

3. Yhteisön tullialueeseen kuuluvat jäsenvaltioiden ja 2 kohdassa tarkoitettujen alueiden aluemeri, sisäiset merialuevedet ja ilmatila, lukuun ottamatta niiden alueiden aluemerta, sisäisiä merialuevesiä ja ilmatilaa, jotka eivät kuulu 1 kohdassa määriteltyyn yhteisön tullialueeseen.

4 artikla

Tätä koodeksia sovellettaessa tarkoitetaan:

1) ”henkilöllä” — luonnollista henkilöä, — oikeushenkilöä, — jos se voimassa olevan lainsäädännön mukaan on mahdollista, henkilöiden yhteenliittymää, joka tunnustetaan oikeustoimikelpoiseksi mutta jolla ei ole oikeushenkilön oikeudellista asemaa;

2) ”yhteisöön sijoittautuneella henkilöllä” — luonnollista henkilöä, joka asuu vakituisesti yhteisössä, — oikeushenkilöä tai henkilöiden yhteenliittymää, jonka sääntömääräinen kotipaikka, hallinnollinen päätoimipaikka tai pääasiallinen toimipaikka on yhteisössä;

3) ”tulliviranomaisilla” viranomaisia, jotka ovat toimivaltaisia soveltamaan muun muassa tullilainsäädäntöä;

4) ”tullitoimipaikalla” toimipaikkaa, jossa tullilainsäädännössä säädetyt muodollisuudet voidaan suorittaa kokonaan tai osittain;

▼M4

4a) ”saapumistullitoimipaikalla” tulliviranomaisten tullisäännösten mukaisesti määräämää tullitoimipaikkaa, johon yhteisön tullialueelle tuodut tavarat on viipymättä kuljetettava ja jossa niille suoritetaan asianmukainen riskiin perustuva saapumistarkastus;

4b) ”tuontitullitoimipaikalla” tulliviranomaisten tullisäännösten mukaisesti määräämää tullitoimipaikkaa, jossa suoritetaan yhteisön tullialueelle tuotujen tavaroiden tulliselvitysmuodon osoittamiseen liittyvät muodollisuudet sekä asianmukainen riskiin perustuva tarkastus;

4c) ”vientitullitoimipaikalla” tulliviranomaisten tullisäännösten mukaisesti määräämää tullitoimipaikkaa, jossa saatetaan päätökseen yhteisön tullialueelta poistuvien tavaroiden tulliselvitysmuodon osoittamiseen liittyvät muodollisuudet sekä asianmukaiset riskiin perustuvat tarkastukset;

4d) ”poistumistullitoimipaikalla” tulliviranomaisten tullisäännösten mukaisesti määräämää tullitoimipaikkaa, jossa tavarat on esitettävä, ennen kuin ne poistuvat yhteisön tullialueelta, ja jossa niille tehdään poistumismuodollisuuksien suorittamiseen liittyvä tullitarkastus sekä asianmukainen riskiin perustuva tarkastus;

▼B

5) ”päätöksellä” tulliviranomaisen yksittäistapauksessa suorittamaa tullilainsäädäntöä koskevaa hallinnollista tointa, jolla on oikeudellisia vaikutuksia yhteen tai useampaan määritettyyn tai määritettävissä olevaan henkilöön; ►M1 tähän käsitteeseen sisältyy muun muassa 12 artiklassa tarkoitettu sitova tieto; ◄

6) ”tullioikeudellisella asemalla” tavaralla olevaa yhteisötavaran tai muun kuin yhteisötavaran asemaa;

7) ”yhteisötavaroilla” tavaroita, jotka on ▼M1 — tuotettu kokonaan yhteisön tullialueella 23 artiklassa tarkoitetuin edellytyksin ja jotka eivät sisällä yhteisön tullialueen ulkopuolisilta maista tai sen ulkopuolisilta alueilta tuotuja tavaroita. Suspensiomenettelyyn asetetuista tavaroista tuotetuilla tavaroilla ei katsota olevan yhteisöasemaa komiteamenettelyä noudattaen määritetyissä taloudellisesti erittäin merkittävissä tuontitapauksissa. ▼B — tuotu yhteisön tullialueen ulkopuolisista maista tai sen ulkopuolisilta alueilta ja luovutettu vapaaseen liikkeeseen, — tuotettu yhteisön tullialueella joko ainoastaan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuista tavaroista tai ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuista tavaroista;

8) ”muilla kuin yhteisötavaroilla” muita kuin 7 alakohdassa tarkoitettuja tavaroita. Yhteisötavarat menettävät tämän tullioikeudellisen aseman, kun ne tosiasiallisesti viedään yhteisön tullialueelta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 163 ja 164 artiklan soveltamista;

9) ”tullivelalla” henkilön velvollisuutta maksaa sellaiset tuontitullit (tuontitullivelka) tai vientitullit (vientitullivelka), joita sovelletaan yhteisön voimassa olevien säännösten mukaan määritettyihin tavaroihin;

10) ”tuontitulleilla” — tuontitavaroista kannettavia tulleja ja vaikutukseltaan vastaavia maksuja, — yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellettavissa erityisjärjestelyissä käyttöön otettuja ►M1 ◄ tuonnista kannettavia maksuja;

11) ”vientitulleilla” — vientitavaroista kannettavia tulleja ja vaikutukseltaan vastaavia maksuja, — yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellettavissa erityisjärjestelyissä käyttöön otettuja ►M1 ◄ viennistä kannettavia maksuja;

12) ”velallisella” tullivelan maksamiseen velvollista henkilöä;

13) ”tulliviranomaisten valvonnalla” tulliviranomaisten yleisiä toimia, joiden tarkoituksena on varmistaa tullilainsäädännön ja tapauksen mukaan muiden tullivalvonnassa oleviin tavaroihin sovellettavien säännösten noudattaminen;

▼M4

14) ”tullitarkastuksilla” erityistoimia, joita tulliviranomaiset toteuttavat tullisäännösten ja muun sellaisen lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi, joka koskee yhteisön tullialueen ja kolmansien maiden välillä liikkuvien tavaroiden saapumista, poistumista, passitusta, siirtoa ja käyttötarkoitusta sekä tavaroiden, joilla ei ole yhteisöasemaa, alueella oloa; tällaisiin toimiin voivat kuulua tavaroiden tarkastaminen, ilmoitukseen sisältyvien tietojen tarkistaminen, sähköisten tai kirjallisten asiakirjojen olemassaolon ja oikeellisuuden varmistaminen, yritysten kirjanpidon ja muiden asiakirjojen tarkastaminen, kuljetusvälineen tarkastaminen, matkatavaroiden ja henkilöiden mukanaan tai yllään kuljettamien muiden tavaroiden tarkastaminen, virallisten selvitysten tekeminen sekä muut vastaavat toimet;

▼B

15) ”tavaran tulliselvitysmuodolla” tavaran a) asettamista tullimenettelyyn, b) siirtämistä vapaa-alueelle tai vapaavarastoon, c) jälleenvientiä yhteisön tullialueelta, d) hävittämistä, e) luovutusta valtiolle;

16) ”tullimenettelyllä” a) luovutusta vapaaseen liikkeeseen, b) passitusta, c) tullivarastointia, d) sisäistä jalostusta, e) tullivalvonnassa tapahtuvaa valmistusta, f) väliaikaista maahantuontia, g) ulkoista jalostusta, h) vientiä;

17) ”tulli-ilmoituksella” tointa, jolla henkilö ilmoittaa määrättyjä muotoja ja yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen haluavansa asettaa tavaran tiettyyn tullimenettelyyn;

18) ”tavaranhaltijalla” henkilöä, joka tekee tulli-ilmoituksen omissa nimissään tai jonka nimissä tulli-ilmoitus tehdään;

19) ”esittämisellä tullille” tulliviranomaisille määrätyssä muodossa tehtävää ilmoitusta tavaroiden saapumisesta tullitoimipaikkaan tai muuhun tulliviranomaisten osoittamaan tai hyväksymään paikkaan;

20) ”tavaran luovutuksella” tointa, jolla tulliviranomaiset luovuttavat tavaran sen tullimenettelyn mukaisiin tarkoituksiin, johon tavara on asetettu;

21) ”menettelynhaltijalla” henkilöä, jonka puolesta tulli-ilmoitus on tehty tai jolle tullimenettelyä koskevat oikeudet ja velvollisuudet on siirretty;

22) ”luvanhaltijalla” henkilöä, jolle on annettu lupa;

23) ”voimassa olevilla säännöksillä” yhteisön säännöksiä tai kansallisia säännöksiä;

▼M3

24) ”komiteamenettelyllä” 247 ja 247 a artiklassa tai 248 ja 248 a artiklassa tarkoitettua menettelyä;

▼M4

25) ”riskillä” sellaisen tapahtuman toteutumisen todennäköisyyttä, joka liittyy yhteisön tullialueen ja kolmansien maiden välillä liikkuvien tavaroiden saapumiseen, poistumiseen, passitukseen, siirtoon ja käyttötarkoitukseen sekä yhteisöasemaa vailla olevien tavaroiden olemiseen alueella ja joka — estää yhteisön tai kansallisten toimenpiteiden moitteettoman soveltamisen, tai — vaarantaa yhteisön ja sen jäsenvaltioiden taloudelliset edut, tai — on uhka yhteisön turvallisuudelle, kansanterveydelle, ympäristölle tai kuluttajille;

26) ”riskinhallinnalla” riskin järjestelmällistä tunnistamista ja kaikkien riskialttiuden rajoittamiseksi tarvittavien toimenpiteiden täytäntöönpanoa. Tämä sisältää tietojen keräämisen, riskin analysoinnin ja arvioinnin, toimien määrittelemisen ja toteuttamisen sekä prosessin ja sen tulosten säännöllisen seurannan ja tarkastelun kansainvälisten, yhteisön ja kansallisten lähteiden ja strategioiden perusteella.

▼B







2 LUKU

ERITYISESTI TULLILAINSÄÄDÄNNÖN MUKAISIA HENKILÖIDEN OIKEUKSIA JA VELVOLLISUUKSIA KOSKEVAT YLEISET SÄÄNNÖKSET







1 jakso

Edustusoikeus

5 artikla

1. Jollei 243 artiklan 2 kohdan b alakohdan yhteydessä annetuista säännöksistä muuta johdu, henkilö voi 64 artiklan 2 kohdassa säädetyin edellytyksin nimetä itselleen edustajan suorittamaan tullilainsäädännössä säädettyjä toimia ja menettelyjä tulliviranomaisessa.

2. Edustus voi olla:

— suora, jolloin edustaja toimii toisen nimissä ja lukuun, tai

— välillinen, jolloin edustaja toimii omissa nimissään mutta toisen lukuun.

Jäsenvaltiot voivat rajoittaa oikeutta tulli-ilmoitusten tekemiseen alueellaan

— suoralla edustuksella tai

— välillisellä edustuksella

siten, että edustajan on oltava ammattitoimintaansa siellä harjoittava tulliasioitsija.

3. Muissa kuin 64 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa edustajan on oltava sijoittautunut yhteisöön.

4. Edustajan on ilmoitettava toimivansa edustamansa henkilön puolesta sekä ilmoitettava, onko edustus suora vai välillinen, ja oltava valtuutettu toimimaan edustajana.

Henkilön, joka ei ilmoita toimivansa toisen nimissä tai lukuun taikka joka ilmoittaa toimivansa toisen nimissä tai lukuun olematta valtuutettu toimimaan edustajana, katsotaan toimivan omissa nimissään ja omaan lukuunsa.

5. Tulliviranomaiset voivat vaatia henkilöä, joka ilmoittaa toimivansa toisen nimissä tai lukuun, todistamaan valtuutuksensa toimia edustajana.

▼M4







1 A jakso

Valtuutetut taloudelliset toimijat

5 a artikla

1. Tulliviranomaiset myöntävät 2 kohdassa säädetyin perustein ”valtuutetun taloudellisen toimijan” aseman mille tahansa yhteisön tullialueelle sijoittautuneelle taloudelliselle toimijalle, neuvoteltuaan tarvittaessa muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa.

Valtuutettu taloudellinen toimija hyötyy vaarattomuutta ja turvallisuutta koskevien tullitarkastusten helpotuksista ja/tai tullisäännösten mukaisista yksinkertaistetuista menettelyistä.

Kaikkien jäsenvaltioiden tulliviranomaiset tunnustavat valtuutetun taloudellisen toimijan aseman 2 kohdan sääntöjen ja edellytysten mukaisesti tämän rajoittamatta tullitarkastuksia. Tulliviranomaisten on valtuutetun taloudellisen toimijan aseman tunnustamisen perusteella ja edellyttäen, että tietyntyyppisiä yhteisön tullilainsäädännön mukaisia yksinkertaistettuja menettelyjä koskevat vaatimukset täyttyvät, annettava toimijan hyötyä näistä yksinkertaistetuista menettelyistä.

2. Valtuutetun taloudellisen toimijan aseman myöntämisperusteita ovat:

— asianmukainen osoitus tullivaatimusten noudattamisesta,

— tyydyttävä kaupallisten ja tarvittaessa kuljetustietojen hallintajärjestelmä, joka mahdollistaa asiaankuuluvat tullitarkastukset,

— tarvittaessa näyttö taloudellisesta vakavaraisuudesta, ja/tai

— asianmukaiset vaarattomuutta ja turvallisuutta koskevat normit, jos niitä voidaan soveltaa.

Komiteamenettelyä käytetään päätettäessä seuraavia asioita koskevista säännöistä:

— valtuutetun taloudellisen toimijan aseman myöntäminen,

— yksinkertaistettujen menettelyjen käyttöön tarvittavien lupien myöntäminen,

— sen vahvistaminen, mikä tulliviranomainen on toimivaltainen myöntämään kyseisen aseman ja kyseiset luvat,

— minkä tyyppisiä ja laajuisia helpotuksia voidaan myöntää vaarattomuutta ja turvallisuutta koskevien tullitarkastusten osalta ottaen huomioon yhteistä riskinhallintaa koskevat säännöt,

— neuvottelut muiden tulliviranomaisten kanssa ja tietojen toimittaminen niille,

ja edellytyksistä, joiden mukaisesti

— luvan myöntäminen voidaan rajoittaa yhteen tai useampaan jäsenvaltioon,

— valtuutetun taloudellisen toimijan asema voidaan evätä väliaikaisesti tai peruuttaa, ja

— yhteisön alueelle sijoittautumista koskevasta vaatimuksesta voidaan luopua valtuutettujen taloudellisten toimijoiden erityisryhmien osalta ottaen huomioon erityisesti kansainväliset sopimukset.

▼B







2 jakso

Tullilainsäädännön soveltamista koskevat päätökset

6 artikla

1. Henkilön, joka pyytää tulliviranomaisilta tullilainsäädännön soveltamista koskevaa päätöstä, on toimitettava näille viranomaisille kaikki asian ratkaisemiseen tarvittavat tiedot ja asiakirjat.

2. Päätös on tehtävä ja annettava viipymättä tiedoksi päätöstä pyytäneelle.

Jos päätöstä on pyydetty kirjallisesti, päätös on tehtävä voimassa olevien säännösten mukaisen määräajan kuluessa päivästä, jona tulliviranomaiset ovat vastaanottaneet pyynnön. Päätös on annettava kirjallisesti tiedoksi päätöstä pyytäneelle.

Tätä määräaikaa voidaan kuitenkin pidentää, jos tulliviranomaiset eivät voi sitä noudattaa. Tällöin viranomaisten on ilmoitettava asiasta päätöstä pyytäneelle ennen edellä tarkoitetun määräajan päättymistä ja tällöin ilmoitettava perusteet, jotka oikeuttavat määräajan pidentämiseen, sekä uusi määräaika, jonka ne katsovat tarvitsevansa pyydetyn päätöksen tekemiseen.

3. Tulliviranomaisten on perusteltava ne kirjalliset päätökset, joilla pyynnöt hylätään tai joilla on kielteisiä seuraamuksia niille, joille ne on osoitettu. Viranomaisten on mainittava päätöksissään 243 artiklassa säädetystä muutoksenhakumahdollisuudesta.

4. Voidaan säätää, että 3 kohdan ensimmäistä virkettä sovelletaan myös muihin päätöksiin.

7 artikla

Muissa kuin 244 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tulliviranomaiset voivat panna tehdyt päätökset välittömästi täytäntöön.

8 artikla

1. Asianomaiselle myönteinen päätös on peruutettava, jos se on tehty epätarkkojen tai puutteellisten tietojen perusteella ja jos:

— päätöstä pyytänyt tiesi tai tämän olisi kohtuudella pitänyt tietää tiedot epätarkoiksi tai puutteellisiksi, ja

— tarkkojen tai täydellisten tietojen perusteella päätöstä ei olisi voitu tehdä.

2. Päätöksen peruuttaminen annetaan tiedoksi sille, jolle päätös on osoitettu.

3. Peruuttaminen tulee voimaan siitä päivästä, jona peruutettu päätös on tehty.

9 artikla

1. Asianomaiselle myönteinen päätös on muissa kuin 8 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa kumottava tai sitä on muutettava, jos yksi tai useampi sen tekemisen edellytyksistä ei ole täyttynyt tai ei enää täyty.

2. Asianomaiselle myönteinen päätös voidaan kumota, jos henkilö, jolle se on osoitettu, jättää täyttämättä päätökseen perustuvan velvollisuutensa.

3. Päätöksen kumoaminen tai muutos annetaan tiedoksi sille, jolle päätös on osoitettu.

4. Päätöksen kumoaminen tai muutos tulee voimaan sinä päivänä, jona se annetaan tiedoksi. Poikkeustapauksissa tulliviranomaiset voivat kuitenkin siirtää kumoamisen tai muutoksen voimaantulon myöhemmäksi päiväksi, jos sen oikeutetut edut, jolle päätös on osoitettu, tätä edellyttävät.

10 artikla

Mitä 8 ja 9 artiklassa säädetään, ei rajoita sellaisten kansallisten säännösten soveltamista, joiden mukaan päätös on mitätön tai tulee mitättömäksi muista kuin tullilainsäädännöstä johtuvista syistä.







3 jakso

Tiedot

11 artikla

1. Henkilö voi pyytää tulliviranomaisilta tietoja tullilainsäädännön soveltamisesta.

Pyyntö voidaan evätä, jollei se liity tosiasiallisesti suunniteltuun tuonti -tai vientitapahtumaan.

2. Tiedot on annettava niitä pyytäneelle henkilölle maksutta. Jos tulliviranomaisille kuitenkin aiheutuu erityiskustannuksia erityisesti suoritetuista tavaroiden analyyseista tai asiantuntija-arvioista taikka tavaroiden palauttamisesta tietoja pyytäneelle henkilölle, kustannukset voidaan veloittaa tältä.

▼M1

12 artikla

1. Tulliviranomaisten on kirjallisesta hakemuksesta ja komiteamenettelyä noudattaen määritettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti annettava sitovia tariffitietoja tai sitovia alkuperätietoja.

2. Sitova tariffitieto tai sitova alkuperätieto sitoo tulliviranomaisia tiedon saajaan nähden ainoastaan tavaran tariffin luokittelun tai vastaavasti tavaran alkuperämäärityksen osalta.

Sitova tariffitieto tai sitova alkuperätieto sitoo tulliviranomaisia ainoastaan niiden tavaroiden osalta, joita koskevat tullimuodollisuudet suoritetaan sen ajankohdan jälkeen, jona mainitut viranomaiset ovat antaneet kyseisen tiedon.

Alkuperän osalta kyseiset muodollisuudet liittyvät 22 ja 27 artiklan soveltamiseen.

3. Tiedon saajan on voitava todistaa täydellisen vastaavuuden vallitsevan:

— tariffien osalta tullille ilmoitetun tavaran ja tiedossa kuvatun tavaran välillä,

— alkuperän osalta kyseisen tavaran sekä yhtäältä alkuperäaseman saamisen perusteena olevien olosuhteiden että toisaalta tiedossa kuvattujen olosuhteiden välillä.

4. Sitova tieto on voimassa tariffien osalta kuusi vuotta ja alkuperän osalta kolme vuotta siitä ajankohdasta, jona se on annettu. Poiketen siitä, mitä 8 artiklassa säädetään, tieto on mitätöitävä, jos se perustuu hakijan antamiin epätarkkoihin tai puutteellisiin tietoihin.

5. Sitova tieto lakkaa olemasta voimassa:

a) tariffien osalta: i) jos annetaan asetus eikä tieto enää ole kyseisellä asetuksella säädetyn oikeuden mukainen, ii) jos se tulee ristiriitaiseksi jonkin 20 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun nimikkeistön tulkinnan kanssa: — yhteisön tasolla yhdistetyn nimikkeistön selityksiin tehdyn muutoksen tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion takia, — kansainvälisellä tasolla vuonna 1952 ”tulliyhteistyöneuvoston” nimellä perustetun Maailman tullijärjestön antaman tariffiin luokittelua koskevan lausunnon tai harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän nimikkeistön selityksiin tekemän muutoksen vuoksi, iii) jos se kumotaan tai sitä muutetaan 9 artiklan mukaisesti ja jos sitovan tiedon saajalle ilmoitetaan sen kumoamisesta tai muuttamisesta. Sitova tariffitieto lakkaa i ja ii alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa olemasta voimassa sinä ajankohtana, jona mainitut toimenpiteet julkaistaan, tai kansainvälisten toimenpiteiden osalta ajankohtana, jona komission tiedonanto julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.

b) alkuperän osalta: i) jos se asetuksen antamisen jälkeen tai yhteisön tekemän sopimuksen tuloksena ei enää ole tällä tavoin vahvistetun oikeuden mukainen, ii) jos se tulee ristiriitaiseksi: — yhteisön tasolla lainsäädännön tulkitsemiseksi annettujen selitysten ja lausuntojen tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion kanssa, — kansainvälisellä tasolla Maailman kauppajärjestössä (WTO) laaditun alkuperäsääntöjä koskevan sopimuksen tai sopimuksen tulkitsemiseksi annettujen selitysten tai alkuperää koskevien lausuntojen kanssa, iii) jos se kumotaan tai muutetaan 9 artiklan mukaisesti ja jos tiedon saajalle on siitä ennalta ilmoitettu. Ajankohta, jona sitova tieto lakkaa i ja ii alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa olemasta voimassa, on edellä tarkoitettuja toimenpiteitä julkaistaessa ilmoitettu ajankohta tai kansainvälisten toimenpiteiden osalta Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa julkaistavassa komission tiedonannossa esitetty ajankohta.

6. Sitovan tiedon, joka lakkaa olemasta voimassa 5 kohdan ►C1 a alakohdan ii tai iii alakohdan tai b alakohdan ii tai iii ◄ alakohdan mukaisesti, saaja voi jatkaa sen käyttöä kuuden kuukauden ajan mainituista julkaisemisesta tai ilmoituksesta, jos tämä on sitovan tiedon perusteella ennen kyseisen toimenpiteen toteuttamista tehnyt sitovia ja lopullisia kyseisten tavaroiden ostoa tai myyntiä koskevia sopimuksia. Tuotteisiin, joista tullimuodollisuuksia täytettäessä esitetään tuonti-, vienti- tai ennakkovahvistustodistus, sovelletaan kuitenkin kuuden kuukauden määräajan asemesta kyseisen todistuksen jäljellä olevaa voimassaoloaikaa.

Edellä 5 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja b alakohdan i alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa voidaan asetuksessa tai sopimuksessa vahvistaa määräaika, jona ensimmäistä alakohtaa sovelletaan.

7. Sitovassa tiedossa esitettyä tariffiin luokittelua tai alkuperämääritystä voidaan soveltaa 6 kohdassa säädetyin edellytyksin ainoastaan:

— määritettäessä tuonti- tai vientitulleja,

— laskettaessa vientituen ja minkä tahansa muun tuontiin tai vientiin yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti myönnettävän tuen määriä,

— käytettäessä tuonti-, vienti- tai ennakkovahvistustodistuksia, jotka esitetään kyseistä tavaraa koskevan tulli-ilmoituksen vastaanottomuodollisuuksia täytettäessä, jos nämä todistukset on annettu kyseisen tiedon perusteella.

Poikkeustapauksissa, joissa yhteisen maatalouspolitiikan järjestelyjen moitteeton toiminta saattaa vaarantua, voidaan lisäksi rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annetun neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY ( 4 ) 38 artiklassa ja muiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien asetusten vastaavissa artikloissa säädettyä menettelyä noudattaen päättää poiketa 6 kohdan säännöksistä.

▼B







4 jakso

Muut säännökset

▼M4

13 artikla

1. Tulliviranomaiset voivat toteuttaa voimassa olevissa säännöksissä annettujen edellytysten mukaisesti kaikki tarpeellisiksi katsomansa tarkastukset varmistaakseen tullisäännösten ja muun sellaisen lainsäädännön moitteettoman soveltamisen, joka koskee yhteisön tullialueen ja kolmansien maiden välillä liikkuvien tavaroiden saapumista, poistumista, passitusta, siirtoa ja käyttötarkoitusta sekä tavaroiden, joilla ei ole yhteisöasemaa, alueella oloa. Tullitarkastuksia yhteisön lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi voidaan tehdä kolmannessa maassa, jos näin määrätään kansainvälisessä sopimuksessa.

2. Muiden tullitarkastusten kuin satunnaistarkastusten on perustuttava riskianalyysiin, jossa käytetään automaattista tietojenkäsittelymenetelmää, jotta riskit voidaan tunnistaa ja arvioida ja jotta riskien arviointiin tarvittavat toimenpiteet voidaan kehittää kansallisin, yhteisön ja, jos niitä on, kansainvälisin arviointiperustein.

Yhteisen riskinhallintajärjestelmän määrittämisessä ja yhteisten arviointiperusteiden sekä tarkastustoimien ensisijaisten alojen vahvistamisessa on käytettävä komiteamenettelyä.

Jäsenvaltioiden on yhteistyössä komission kanssa otettava käyttöön sähköinen järjestelmä riskinhallinnan toteuttamiseksi.

3. Jos muut viranomaiset kuin tulliviranomaiset suorittavat tarkastuksia, tarkastukset on suoritettava tiiviissä yhteistyössä tulliviranomaisten kanssa ja mahdollisuuksien mukaan samaan aikaan ja samassa paikassa.

4. Tässä artiklassa tarkoitettujen tarkastuksien puitteissa tulli- ja muut toimivaltaiset viranomaiset, kuten eläinlääkintä- ja poliisiviranomaiset, voivat antaa tietoja, joita ne ovat saaneet yhteisön tullialueen ja kolmansien maiden välillä liikkuvien tavaroiden saapumiseen, poistumiseen, passitukseen, siirtoon ja käyttötarkoitukseen sekä yhteisöasemaa vailla olevien tavaroiden alueella oloon liittyen toisilleen sekä muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille ja komissiolle, silloin kun tämä on tarpeen riskin minimoimiseksi.

Luottamuksellisten tietojen toimittaminen kolmansien maiden tulliviranomaisille ja muille elimille (esimerkiksi turvallisuuselimille) on sallittua ainoastaan kansainvälisen sopimuksen puitteissa ja edellyttäen, että voimassa olevia tietosuojaa koskevia säännöksiä, erityisesti yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY ( 5 ) ja yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001 ( 6 ) noudatetaan.

▼B

14 artikla

Tullilainsäädäntöä sovellettaessa on henkilön, joka on suoraan tai välillisesti osallisena kyseisissä tavaroiden kauppaan liittyvissä toimissa, annettava tulliviranomaisille näiden pyynnöstä ja mahdollisesti asetetussa määräajassa kaikki tarvittavat asiakirjat ja tiedot, niiden antamistavasta riippumatta, sekä kaikki tarvittava apu.

▼M4

15 artikla

Tietoja, jotka ovat luottamuksellisia tai jotka on toimitettu luottamuksellisesti, koskee salassapitovelvollisuus. Toimivaltaiset viranomaiset eivät saa luovuttaa tällaisia tietoja ilman tiedot antaneen henkilön tai viranomaisen nimenomaista lupaa. Tietojen luovuttaminen on kuitenkin sallittua, jos toimivaltaisilla viranomaisilla on velvollisuus tietojen luovuttamiseen voimassa olevien säännösten nojalla, erityisesti tuomioistuinkäsittelyyn liittyen. Tietojen antamisessa tai luovuttamisessa on noudatettava kaikilta osin voimassa olevia tietosuojaa koskevia säännöksiä, erityisesti direktiiviä 95/46/EY ja asetusta (EY) N:o 45/2001.

▼B

16 artikla

►M4 Tullitarkastuksia ◄ varten asianomaisten on säilytettävä 14 artiklassa tarkoitetut asiakirjat voimassa olevissa säännöksissä vahvistetun määräajan ja vähintään kolme kalenterivuotta, niiden antamistavasta riippumatta. Tämä määräaika alkaa sen vuoden päättymisestä, jonka aikana:

a) vapaaseen liikkeeseen muissa kuin b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa luovutettujen tai vietäviksi ilmoitettujen tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta tai vientiä koskeva ilmoitus on vastaanotettu;

b) tiettyjen käyttötarkoitusten perusteella alennetulla tuontitullilla tai tullitta vapaaseen liikkeeseen luovutettujen tavaroiden tullivalvonta lopetetaan;

c) muu tullimenettely, johon tavarat on asetettu, päätetään;

d) vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siirretyt tavarat siirretään pois kyseisestä yrityksestä.

Jos tulliviranomaisten tullivelkaan kohdistama tarkastus osoittaa, että tileissä olevaa velkaa koskevaa kirjausta on oikaistava, asiakirjat on säilytettävä riittävän kauan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun määräajan jälkeen, jotta oikaisu voidaan suorittaa ja tarkistaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 221 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen soveltamista.

17 artikla

Jos tämän lainsäädännön soveltamiseksi asetetaan tullilainsäädännön mukainen määräaika, päivämäärä tai määräpäivä, määräaikaa ei voida pidentää eikä päivämäärää tai määräpäivää siirtää, ellei siitä nimenomaisesti säädetä kyseisessä lainsäädännössä.

▼M1

18 artikla

1. Tavaroiden tariffiin luokittelun ja tuontitullien määräämiseksi sovellettava ecun vasta-arvo kansallisina valuuttoina vahvistetaan kerran kuukaudessa. Tässä muuntamisessa on käytettävä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä kunkin kuukauden viimeistä edellisenä työpäivänä julkaistavia kursseja. Näitä kursseja sovelletaan koko seuraavan kuukauden ajan.

Jos kuitenkin kuukauden alussa sovellettava kurssi poikkeaa enemmän kuin viisi prosenttia saman kuukauden 15 päivää edeltävänä viimeistä edellisenä työpäivänä julkaistusta kurssista, viimeksi mainittua kurssia sovelletaaan kyseisen kuukauden 15 päivästä kuukauden loppuun.

2. Tullilainsäädännön mukaisesti muissa kuin 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sovellettava ecun vasta-arvo kansallisina valuuttoina vahvistetaan kerran vuodessa. Kyseisessä muuntamisessa on käytettävä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä lokakuun ensimmäisenä työpäivänä julkaistavia kursseja, joita sovelletaan seuraavan vuoden tammikuun 1 päivästä. Jollei tätä kurssia ole jonkin tietyn kansallisen valuutan osalta käytettävissä, muuntokurssina on käytettävä sitä kyseisen valuutan kurssia, joka on viimeksi julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

3. Tulliviranomaiset voivat pyöristää summaa, joka saadaan muunnettaessa ecuina vahvistettu määrä kansalliseksi valuutaksi, ylöspäin tai alaspäin, jos tarkoitus on muu kuin tavaroiden tariffiin luokittelun tai tuonti- tai vientitullien määrääminen.

Pyöristyksen tuloksena saatu määrä voi poiketa alkuperäisestä määrästä enintään viisi prosenttia.

Tulliviranomaiset voivat pysyttää ecuina vahvistetun määrän kansallisena valuuttana ilmaistun vasta-arvon muuttumattomana, jos 2 kohdassa säädetyn vuotuisen mukautuksen yhteydessä kyseisen määrän muuntamisen tulokseksi ennen edellä mainittua pyöristämistä saatava summa muuttaisi kansallisena valuuttana ilmaistua vasta-arvoa vähemmän kuin viisi prosenttia tai alentaisi kyseistä vasta-arvoa.

▼B

19 artikla

Tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla tullilainsäädännön soveltamista voidaan yksinkertaistaa, määritetään komiteamenettelyä noudattaen.







II OSASTO

TUONTI -TAI VIENTITULLIEN JA MUIDEN TAVAROIDEN KAUPPAA KOSKEVIEN TOIMENPITEIDEN SOVELTAMISEN PERUSTEET







1 LUKU

EUROOPAN YHTEISÖJEN TULLITARIFFI JA TAVAROIDEN LUOKITTELU TARIFFIIN

20 artikla

1. Tullien, jotka lain mukaan kannetaan tullivelan syntyessä, on perustuttava Euroopan yhteisöjen tullitariffiin.

2. Muita tavaroiden kauppaa koskevien yhteisön erityissäännösten mukaisia järjestelyjä sovelletaan tapauksen mukaan näiden tavaroiden tariffiin luokittelun mukaisesti.

3. Euroopan yhteisöjen tullitariffi käsittää:

a) yhdistetyn tavaranimikkeistön;

b) muun nimikkeistön, joka kokonaan tai osittain perustuu yhdistettyyn nimikkeistöön taikka jossa siihen on mahdollisesti lisätty alajakoja ja joka on vahvistettu yhteisön erityissäännöksillä tavaroiden kauppaa koskevien tariffitoimenpiteiden soveltamiseksi;

c) yhdistetyssä nimikkeistössä tarkoitettuihin tavaroihin tavallisesti sovellettavat maksut ja muut veloitusperusteet kannettaessa: — tulleja, sekä — yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellettavilla erityisjärjestelyillä käyttöön otettuja ►M1 ◄ tuonnista kannettavia maksuja;

d) yhteisön tiettyjen maiden tai maiden ryhmien kanssa tekemiin tullietuuskohteluun oikeuttaviin sopimuksiin sisältyvät tullietuustoimenpiteet;

e) yhteisön yksipuoliset tiettyjä maita, maiden ryhmiä tai alueita koskevat tullietuustoimenpiteet;

f) yksipuoliset suspensiotoimenpiteet, jotka koskevat alennuksen tai vapautuksen myöntämistä tiettyihin tavaroihin sovellettavista tuontitulleista;

g) muut tariffitoimenpiteet, joista säädetään muussa yhteisön lainsäädännössä.

4. Tavaranhaltijan pyynnöstä on 3 kohdan d, e ja f alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä sovellettava c alakohdassa tarkoitettujen sijasta, jos kyseiset tavarat täyttävät d, e ja f alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden mukaiset edellytykset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kiinteitä maksuja koskevien säännösten soveltamista. Pyyntö voidaan esittää jälkikäteen, jos sen edellytykset täyttyvät.

5. Jos 3 kohdan d, e ja f alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltaminen on rajoitettu tiettyyn tuontimäärään, toimenpiteitä lakataan soveltamasta:

a) tariffikiintiöiden osalta, kun tuontimäärälle asetettu raja saavutetaan;

b) tariffikattojen osalta komission asetuksella.

6. Luokiteltaessa tavaraa tariffiin määritetään voimassa olevien säännösten mukaisesti tavaralle:

a) yhdistetyn nimikkeistön alanimike tai 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetun muun nimikkeistön alanimike;

b) muun sellaisen nimikkeistön alanimike, joka kokonaan tai osittain perustuu yhteisön yhdistettyyn nimikkeistöön taikka jossa siihen on mahdollisesti lisätty alajakoja ja joka on vahvistettu yhteisön erityissäännöksillä tavaroiden kauppaa koskevien muiden toimenpiteiden kuin tariffitoimenpiteiden soveltamiseksi.

21 artikla

1. Tietyille tavaroille niiden luonteen tai tietyn käyttötarkoituksen perusteella myönnettävän edullisen tullikohtelun on oltava komiteamenettelyä noudattaen määritettävien edellytysten mukainen. Mahdollisesti vaadittavaan lupaan sovelletaan 86 ja 87 artiklaa.

2. Edellä 1 kohdassa ’edullisella tullikohtelulla’ tarkoitetaan 4 artiklan 10 kohdassa tarkoitetun tuontitullin alentamista tai suspendoimista, myös tariffikiintiön perusteella.







2 LUKU

TAVAROIDEN ALKUPERÄ







1 jakso

Tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä

22 artikla

Jäljempänä 23-26 artiklassa määritellään tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä otettavaksi huomioon:

a) sovellettaessa Euroopan yhteisöjen tullitariffia, 20 artiklan 3 kohdan d ja e alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä lukuun ottamatta;

b) sovellettaessa tavaroiden kauppaa koskevissa yhteisön erityissäännöksissä vahvistettuja muita toimenpiteitä kuin tariffitoimenpiteitä;

c) laadittaessa ja annettaessa alkuperätodistuksia.

23 artikla

1. Tietystä maasta peräisin ovat siellä kokonaan tuotetut tavarat.

2. Jossakin maassa kokonaan tuotetuilla tavaroilla tarkoitetaan:

a) siellä louhittuja kivennäistuotteita;

b) siellä korjattuja kasvituotteita;

c) siellä syntyneitä ja kasvatettuja eläviä eläimiä;

d) siellä kasvatetuista elävistä eläimistä saatuja tuotteita;

e) siellä metsästämällä ja kalastamalla saatuja tuotteita;

f) kyseisen maan alusrekisteriin merkittyjen tai ilmoitettujen ja sen lipun alla purjehtivien alusten kyseisen maan aluemeren ulkopuolelta pyytämiä merikalastustuotteita ja muita niiden merestä saamia tuotteita;

g) tehdasaluksilla f alakohdassa tarkoitetuista kyseisen maan alkuperätuotteista tuotettuja tavaroita, jos nämä tehdasalukset on merkitty tai ilmoitettu kyseisen maan alusrekisteriin ja ne purjehtivat sen lipun alla;

h) aluemeren ulkopuolisesta merenpohjasta tai merenpohjan alaisista kerrostumista saatuja tuotteita, jos kyseisellä maalla on yksinoikeus hyödyntää tätä merenpohjaa tai sen alaisia kerrostumia;

i) valmistustoimissa syntyviä romua ja jätteitä sekä käytöstä poistettuja tavaroita, jos ne on kerätty kyseisessä maassa ja soveltuvat ainoastaan raaka-aineiden talteenottoon;

j) siellä ainoastaan a - i alakohdassa tarkoitetuista tuotteista tai niiden johdannaisista niiden kaikissa valmistusasteissa tuotettuja tavaroita.

3. Sovellettaessa 2 kohtaa sisältyy maan käsitteeseen myös kyseisen maan aluemeri.

24 artikla

Tavara, jonka tuottamiseen on osallistunut kaksi tai useampia maita, on peräisin siitä maasta, jossa sille on suoritettu tähän tarkoitukseen varustetussa yrityksessä viimeinen merkittävä ja taloudellisesti perusteltu valmistus tai käsittely, joka on johtanut uuden tuotteen valmistukseen tai edustaa merkittävää valmistusastetta.

25 artikla

Valmistus tai käsittely, jonka ainoana tarkoituksena todetaan olleen tai voidaan todettujen seikkojen perusteella aiheellisesti olettaa olleen kiertää säännöksiä, joita yhteisössä sovelletaan tiettyjen maiden tuotteisiin, ei missään tapauksessa anna näin tuotetuille tavaroille 24 artiklan mukaisesti siitä maasta peräisin olevan tavaran asemaa, jossa valmistus tai käsittely on suoritettu.

26 artikla

1. Tullilainsäädännössä tai muussa yhteisön erityislainsäädännössä voidaan säätää, että tavaroiden alkuperä on todistettava esittämällä asiakirja.

2. Mainitun asiakirjan esittämisestä riippumatta tulliviranomaiset voivat tapauksissa, joissa on vakavia epäilyjä, vaatia esitettäviksi lisätodisteita varmistaakseen, että alkuperä on ilmoitettu asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti.







2 jakso

Tavaroiden etuuskohteluun oikeuttava alkuperä

27 artikla

Etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevissa säännöissä vahvistetaan ne edellytykset, jotka koskevat tavaroiden alkuperää ja joilla tavaroihin sovelletaan 20 artiklan 3 kohdan d tai e alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä.

Nämä säännöt määritetään:

a) 20 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen sopimusten soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden osalta näissä sopimuksissa;

b) 20 artiklan 3 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen tullietuustoimenpiteiden soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden osalta komiteamenettelyä noudattaen.







3 LUKU

TAVAROIDEN TULLAUSARVO

28 artikla

Tämän luvun säännöksissä määritetään tullausarvo, jota käytetään sovellettaessa Euroopan yhteisöjen tullitariffia sekä muita toimenpiteitä kuin tariffitoimenpiteitä, joista säädetään tavaroiden kauppaa koskevissa yhteisön erityissäännöksissä.

29 artikla

1. Maahan tuotujen tavaroiden tullausarvona käytetään niiden kauppa-arvoa eli hintaa, joka niistä on tosiasiallisesti maksettu tai maksettava myytäessä ne vietäviksi yhteisön tullialueelle, tapauksen mukaan 32 ja 33 artiklassa tarkoitettujen tarkistusten jälkeen, jos:

a) ostajan oikeutta luovuttaa tavaroita tai käyttää niitä ei rajoiteta muilla kuin: — lain tai viranomaisten määräämillä taikka vaatimilla rajoituksilla yhteisössä, — tavaroiden maantieteellistä jälleenmyyntialuetta koskevilla rajoituksilla, — taikka — rajoituksilla, jotka eivät olennaisesti vaikuta tavaroiden arvoon;

b) myynti tai hinta ei riipu ehdoista tai suorituksista, joiden arvoa ei voida määrittää arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden osalta;

c) mikään osa ostajan suorittaman tavaroiden myöhemmän jälleenmyynnin, luovutuksen tai käytön tuotosta ei tule suoraan tai välillisesti myyjän hyväksi, jollei aiheellista tarkistusta voida tehdä 32 artiklan mukaisesti; sekä

d) ostaja ja myyjä eivät ole keskenään etuyhteydessä, tai jos ovat, kauppa-arvo voidaan 2 kohdan mukaisesti hyväksyä tullitarkoituksiin.

2.

a) Määritettäessä, onko kauppa-arvo hyväksyttävissä 1 kohtaa sovellettaessa, ostajan ja myyjän keskinäinen etuyhteys ei itsessään ole riittävä peruste kauppa-arvon hylkäämiseen. Tarvittaessa tutkitaan myyntiin liittyvät olosuhteet ja hyväksytään kauppa-arvo, jolleivät etuyhteydet ole vaikuttaneet hintaan. Jos tulliviranomaisilla on tavaranhaltijan antamista tai muualta saaduista tiedoista johtuvia perusteita katsoa etuyhteyksien vaikuttaneen hintaan, niiden on annettava nämä perusteet tiedoksi tavaranhaltijalle ja varattava tälle kohtuullinen tilaisuus vastineen antamiseen. Tavaranhaltijan pyynnöstä perusteet on annettava tiedoksi kirjallisesti.

b) Keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden välisessä kaupassa kauppa-arvo on hyväksyttävä ja tavaroiden arvo määritettävä 1 kohdan mukaisesti, jos tavaranhaltija osoittaa, että kyseinen arvo on hyvin lähellä jotakin seuraavista samanaikaisesti tai lähes samanaikaisesti käytettävistä arvoista: i) kauppa-arvo, jota käytetään samanlaisten tai samankaltaisten yhteisöön vietävien tavaroiden myynnissä sellaisten ostajien ja myyjien välillä, jotka eivät missään yksittäisessä tapauksessa ole keskenään etuyhteydessä; ii) samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden tullausarvo sellaisena kuin se on määritettynä sovellettaessa 30 artiklan 2 kohdan c alakohtaa; iii) samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden tullausarvo sellaisena kuin se on määritettynä sovellettaessa 30 artiklan 2 kohdan d alakohtaa. Edellä tarkoitettuja perusteita sovellettaessa on otettava aiheellisella tavalla huomioon eroavuudet, jotka on osoitettu kaupan eri vaiheiden, paljouksien, 32 artiklassa lueteltujen tekijöiden ja sellaisten kustannusten välillä, joista myyjä vastaa myynneissä, joissa tämä ja ostaja eivät ole keskenään etuyhteydessä, mutta joista myyjä ei vastaa myynneissä, joissa tämä ja ostaja ovat keskenään etuyhteydessä.

c) Edellä b alakohdassa tarkoitettuja perusteita on käytettävä tavaranhaltijan aloitteesta ja ainoastaan vertailutarkoituksessa. Korvaavia arvoja ei voida vahvistaa mainitun alakohdan nojalla.

3.

a) Tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta on ostajan maahan tuoduista tavaroista myyjälle tai tämän hyväksi suorittama taikka suoritettava kokonaismaksu, ja siihen sisältyvät kaikki maahan tuotuja tavaroita koskevat maksut, jotka ostaja on suorittanut tai tämän on suoritettava myyjälle maahan tuotujen tavaroiden myynnin edellytyksenä tai kolmannelle myyjän velvollisuuden täyttämiseksi. Maksua ei välttämättä tarvitse suorittaa käteisenä. Se voidaan suorittaa remburssilla tai siirtokelpoisilla rahoitusvälineillä suoraan tai välillisesti.

b) Ostajan omaan lukuunsa harjoittamaa muuta kuin sellaista toimintaa, markkinointi mukaan luettuna, johon liittyvästä tarkistuksesta säädetään 32 artiklassa, ei pidetä välillisenä maksuna myyjälle, vaikka sen voitaisiin katsoa hyödyttävän myyjää tai perustuvan myyjän kanssa tehtyyn sopimukseen, eikä siitä aiheutuvia kustannuksia lisätä tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan maahan tuotujen tavaroiden tullausarvoa määritettäessä.

30 artikla

1. Jos tullausarvoa ei voida määrittää 29 artiklan mukaisesti, se on määritettävä soveltamalla 2 kohdan a, b, c ja d alakohdasta järjestyksessä ensimmäistä kyseisen arvon määrittämiseen soveltuvaa alakohtaa, jollei tavaranhaltija vaadi d alakohtaa sovellettavaksi ennen c alakohtaa; ainoastaan jos tullausarvoa ei voida määrittää soveltamalla tiettyä alakohtaa, voidaan soveltaa tässä kohdassa säädetyssä järjestyksessä välittömästi seuraavaa alakohtaa.

2. Tämän artiklan mukaisesti määritettävät tullausarvot ovat:

a) arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden kanssa samanlaisten, yhteisöön vietäviksi myytyjen ja näiden kanssa samanaikaisesti tai lähes samanaikaisesti vietyjen tavaroiden kauppa-arvo;

b) arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden kanssa samankaltaisten, yhteisöön vietäviksi myytyjen ja näiden kanssa samanaikaisesti tai lähes samanaikaisesti vietyjen tavaroiden kauppa-arvo;

c) arvo, joka perustuu siihen yksikköhintaan, jolla maahan tuotuja tavaroita taikka samanlaisia tai samankaltaisia maahan tuotuja tavaroita myydään yhteisössä suurin kokonaismäärä henkilöille, jotka eivät ole etuyhteydessä myyjään;

d) laskennallinen arvo, joka on seuraavien erien summa: — maahan tuotuja tavaroita tuotettaessa käytettävien materiaalien sekä valmistuksen tai muun käsittelyn kustannukset tai arvo, — se voittojen ja yleiskulujen määrä, joka tavallisesti kertyy myytäessä tavaroita, jotka kuuluvat samaan tavaraluokkaan tai -lajiin kuin arvonmäärityksen kohteena olevat tavarat ja jotka viejämaassa toimivat tuottajat ovat tuottaneet yhteisöön tapahtuvaa vientiä varten, — 32 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen erien kokonaiskustannukset tai -arvo.

3. Edellä 2 kohdan soveltamista koskevat lisäedellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt määritetään komiteamenettelyä noudattaen.

31 artikla

1. Jos maahan tuotujen tavaroiden tullausarvoa ei voida määrittää 29 ja 30 artiklan mukaisesti, se on määritettävä yhteisössä käytettävissä olevien tietojen perusteella käyttäen kohtuullisia menetelmiä, jotka ovat seuraaviin lähteisiin sisältyvien periaatteiden ja yleisten säännösten mukaisia:

— ►M1 vuonna 1994 tehdyn ◄ tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 7 artiklan soveltamisesta tehty sopimus,

— ►M1 vuonna 1994 tehdyn ◄ tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 7 artikla,

— tämän luvun säännökset.

2. Tullausarvo, joka määritetään 1 kohdan mukaisesti, ei saa perustua:

a) yhteisössä tuotettujen tavaroiden yhteisössä sovellettavaan myyntihintaan;

b) järjestelmään, jossa tullitarkoituksiin hyväksytään kahdesta vaihtoehtoisesta arvosta korkeampi;

c) tavaroiden hintaan viejämaan kotimarkkinoilla;

d) muihin tuotantokustannuksiin kuin laskennallisiin arvoihin, jotka on määritetty samanlaisille tai samankaltaisille tavaroille 30 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti;

e) vientihintoihin, joita sovelletaan yhteisön tullialueen ulkopuoliseen maahan;

f) vähimmäistullausarvoihin; taikka

g) mielivaltaisiin tai kuvitteellisiin arvoihin.

32 artikla

1. Määritettäessä tullausarvoa 29 artiklan mukaisesti maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan on lisättävä:

a) seuraavat erät, jos ostaja vastaa niistä mutta ne eivät sisälly tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan: i) provisiot ja välityspalkkiot, ostoprovisioita lukuun ottamatta, ii) päällysten kustannukset, jos päällyksiä kohdellaan tullitarkoituksissa tavaraan kuuluvina, iii) pakkauskustannukset sekä työn että materiaalin osalta;

b) seuraavien tuotteiden ja palvelujen arvo aiheellisella tavalla jaoteltuna, jos ostaja toimittaa ne suoraan tai välillisesti, joko veloituksetta tai alennettuun hintaan, käytettäviksi maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa ja niiden myynnissä vietäviksi, jos tämä arvo ei sisälly tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan: i) maahan tuotuihin tavaroihin sisältyvät materiaalit, rakenneosat, osat ja vastaavat ainekset, ii) työkalut, matriisit, muotit ja vastaavat maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa käytetyt esineet, iii) maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa käytetyt ainekset, iv) tekninen suunnittelu, kehittely, taiteellinen työ ja mallisuunnittelu sekä piirustusten ja luonnosten laadinta, jotka tapahtuvat muualla kuin yhteisössä ja ovat välttämättömiä maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa;

c) arvonmäärityksen kohteena oleviin tavaroihin liittyvät rojaltit ja lisenssimaksut, jotka ostajan on niiden myynnin edellytyksenä maksettava suoraan tai välillisesti, jos nämä maksut eivät sisälly tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan;

d) maahan tuotujen tavaroiden jälleenmyynnin, luovutuksen tai käytön tuotosta sen osan arvo, joka tulee suoraan tai välillisesti myyjän hyväksi;

i) maahan tuotujen tavaroiden kuljetus- ja vakuutuskustannukset sekä ii) maahan tuotujen tavaroiden kuljetukseen liittyvät lastaus -ja käsittelykustannukset e) siihen paikkaan saakka, jossa tavarat tuodaan yhteisön tullialueelle.

2. Tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan tämän artiklan mukaisesti tehtävät lisäykset saavat perustua ainoastaan puolueettomiin ja laskettavissa oleviin tietoihin.

3. Tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan voidaan tullausarvoa määritettäessä tehdä ainoastaan tässä artiklassa säädettyjä lisäyksiä.

4. Tässä luvussa ’ostoprovisiolla’ tarkoitetaan maksuja, jotka maahantuoja on suorittanut edustajalleen vastikkeeksi siitä, että tämä on edustanut maahantuojaa arvonmäärityksen kohteena olevia tavaroita ostettaessa.

5. Sen estämättä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään:

a) maksua oikeudesta jäljentää maahan tuotuja tavaroita yhteisössä ei voida lisätä maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan tullausarvoa määritettäessä; eikä

b) ostajan maahan tuotujen tavaroiden jakelu- tai jälleenmyyntioikeuksista suorittamia maksuja voida lisätä maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan, jos nämä maksut eivät ole edellytyksenä maahan tuotujen tavaroiden myynnille yhteisöön vietäviksi.

33 artikla

1. Seuraavia eriä ei voida sisällyttää tullausarvoon, jos ne on erotettu maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksetusta tai maksettavasta hinnasta:

a) tavaroiden kuljetuskustannukset niiden saavuttua paikkaan, jossa ne tuodaan yhteisön tullialueelle;

b) teollisuuslaitosten, -laitteistojen tai -kalustojen kaltaisten maahan tuotujen tavaroiden maahantuonnin jälkeisestä rakentamisesta, asentamisesta, kokoonpanosta, huollosta tai teknisestä avusta aiheutuvat kustannukset;

c) ostajan tekemästä maahan tuotujen tavaroiden ostoa koskevasta rahoitussopimuksesta aiheutuvat korkokulut riippumatta siitä, järjestääkö rahoituksen myyjä vai joku muu, jos rahoitussopimus on tehty kirjallisesti ja ostaja voi vaadittaessa osoittaa, että: — kyseiset tavarat tosiasiallisesti myydään niistä tosiasiallisesti maksetuksi tai maksettavaksi ilmoitettuun hintaan, ja — vaadittava korkokanta ei ole korkeampi kuin se korkokanta, jota on sovellettu vastaavissa liiketoimissa rahoituksen järjestämisen ajankohtana siinä maassa, jossa rahoitus on järjestetty;

d) maksu oikeudesta jäljentää maahan tuotuja tavaroita yhteisössä;

e) ostoprovisio;

f) yhteisössä tavaroiden maahantuonnista tai myynnistä maksettavat tuontitullit tai muut maksut.

34 artikla

Erityissääntöjä tullausarvon määrittämiseksi tietojenkäsittelylaitteistoissa käytettäville tietovälineille, jotka sisältävät tietoja tai ohjeita, voidaan vahvistaa komiteamenettelyä noudattaen.

35 artikla

▼M3

Kun tavaran tullausarvon määritysperusteet ilmaistaan muuna kuin sen jäsenvaltion valuuttana, jossa arvonmääritys tapahtuu, sovelletaan vaihtokurssia, jonka siihen toimivaltaiset viranomaiset ovat asianmukaisella tavalla julkaisseet.

▼B

Vaihtokurssin on mahdollisimman tarkasti vastattava käytettävän valuutan kulloistakin kaupallisissa liiketoimissa sovellettavaa, kyseisen jäsenvaltion valuuttana ilmaistua arvoa, ja sitä sovelletaan komiteamenettelyä noudattaen asetettavana määräaikana.

Jollei tällaista vaihtokurssia ole käytettävissä, se määritetään komiteamenettelyä noudattaen.

36 artikla

1. Tämän luvun säännökset eivät rajoita sellaisten erityissäännösten soveltamista, jotka koskevat tullausarvon määritystä tavaroille, jotka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen muun tulliselvitysmuodon jälkeen.

2. Poiketen siitä, mitä 29, 30 ja 31 artiklassa säädetään, tavallisesti kaupintamyyntiin toimitettavien herkästi pilaantuvien tavaroiden tullausarvo voidaan tavaranhaltijan pyynnöstä määrittää soveltamalla komiteamenettelyä noudattaen annettuja koko yhteisöä koskevia yksinkertaistettuja sääntöjä.







III OSASTO

SÄÄNNÖKSET, JOITA SOVELLETAAN YHTEISÖN TULLIALUEELLE TUOTUIHIN TAVAROIHIN, KUNNES NIILLE ON OSOITETTU TULLISELVITYSMUOTO







1 LUKU

TAVAROIDEN TUONTI YHTEISÖN TULLIALUEELLE

▼M4

36 a artikla

1. Yhteisön tullialueelle tuoduista tavaroista on tehtävä yleisilmoitus, lukuun ottamatta tavaroita, jotka kuljetetaan kuljetusvälineessä, joka ainoastaan kulkee tullialueen aluevesien tai ilmatilan kautta pysähtymättä kyseisellä alueella.

2. Yleisilmoitus jätetään saapumistullitoimipaikkaan.

Tulliviranomaiset voivat sallia yleisilmoituksen jättämisen muuhun tullitoimipaikkaan edellyttäen, että tämä välittää viipymättä tarvittavat tiedot saapumistullitoimipaikkaan tai pitää ne saapumistullitoimipaikan saatavilla sähköisesti.

Tulliviranomaiset voivat sallia, että yleisilmoituksen antamisen sijasta annetaan ilmoitus ja pääsy taloudellisen toimijan sähköisessä järjestelmässä oleviin yleisilmoitusta koskeviin tietoihin.

3. Yleisilmoitus on jätettävä ennen tavaroiden tuontia yhteisön tullialueelle.

4. Komiteamenettelyllä vahvistetaan

— määräaika, johon mennessä yleisilmoitus on jätettävä ennen tavaroiden tuontia yhteisön tullialueelle,

— säännökset ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetusta määräajasta poikkeamista tai määräajan muuttamista varten, ja

— edellytykset, joilla yleisilmoituksen tekemisen vaatimuksesta voidaan poiketa tai sitä voidaan mukauttaa,

sovellettavaksi erityisolosuhteissa ja tietyntyyppisen tavaraliikenteen, tietyntyyppisten kuljetusmuotojen tai tietyntyyppisten taloudellisten toimijoiden ollessa kyseessä, tai kun kansainvälisissä sopimuksissa määrätään erityisistä turvajärjestelyistä.

36 b artikla

1. Riskianalyysin ja tullitarkastusten suorittamisen ja etenkin vaarattomuuden ja turvallisuuden kannalta tarpeelliset tiedot sisältävän yleisilmoituksen yhteinen muoto ja siinä vaadittavat tiedot määritetään komiteamenettelyllä, tarvittaessa kansainvälisiä standardeja ja kauppatapoja noudattaen.

2. Yleisilmoitus on tehtävä käyttäen tietojenkäsittelymenetelmää. Kauppaa, satamaa tai kuljetusta koskevia tietoja voidaan käyttää, jos ne sisältävät tarvittavat tiedot.

Tulliviranomaiset voivat hyväksyä asiakirjamuodossa tehtävät yleisilmoitukset poikkeustapauksissa, edellyttäen, että niihin sovelletaan samaa riskinhallinnan tasoa kuin tietojenkäsittelymenetelmää käyttäen tehtyihin yleisilmoituksiin.

3. Yleisilmoituksen jättää henkilö, joka tuo tavarat tai joka vastaa tavaroiden kuljetuksesta yhteisön tullialueelle.

4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun henkilön velvollisuuden estämättä yleisilmoituksen voi hänen sijastaan jättää

a) henkilö, jonka nimissä 3 kohdassa tarkoitettu henkilö toimii; tai

b) kuka tahansa henkilö, joka voi esittää kyseiset tavarat tai toimittaa ne esitettäviksi toimivaltaiselle tulliviranomaiselle; tai

c) jonkun 3 kohdassa tai 4 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun henkilön edustaja.

5. Edellä 3 tai 4 kohdassa tarkoitettu henkilö saa pyynnöstään oikaista yhtä tai useampaa yleisilmoituksessa antamaansa tietoa sen jälkeen, kun yleisilmoitus on jätetty. Oikaisu ei kuitenkaan ole mahdollista sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat

a) ilmoittaneet yleisilmoituksen jättäneelle henkilölle aikovansa tarkastaa tavarat; tai

b) todenneet kyseiset tiedot virheellisiksi; tai

c) antaneet luvan tavaroiden poissiirtämiseen.

36 c artikla

1. Saapumistullitoimipaikka voi luopua vaatimasta yleisilmoituksen jättämistä sellaisten tavaroiden osalta, joista on jätetty tulli-ilmoitus ennen 36 a artiklan 3 tai 4 kohdassa tarkoitetun määräajan päättymistä. Tällöin tulli-ilmoituksessa on oltava vähintään yleisilmoitukselta vaadittavat tiedot ja sillä on yleisilmoituksen asema siihen asti kun tulli-ilmoitus hyväksytään 63 artiklan mukaisesti.

Tulliviranomaiset voivat sallia tulli-ilmoituksen jättämisen tuontitullitoimipaikkaan, joka ei ole saapumistullitoimipaikka, edellyttäen, että tämä välittää viipymättä tarvittavat tiedot saapumistullitoimipaikkaan tai pitää ne saapumistullitoimipaikan saatavilla sähköisesti.

2. Kun tulli-ilmoitus jätetään muuten kuin tietojenkäsittelymenetelmää käyttäen, tulliviranomaiset soveltavat tietoihin samaa riskinhallinnan tasoa kuin tietojenkäsittelymenetelmää käyttäen tehtyihin sähköisiin tulli-ilmoituksiin.

▼B

37 artikla

1. Yhteisön tullialueelle tuotavat tavarat ovat tuontihetkestä alkaen tullivalvonnassa. ►M4 Niille voidaan tehdä tullitarkastuksia ◄ voimassa olevien säännösten mukaisesti.

2. Tavarat ovat tullivalvonnassa niin kauan kuin se on tarpeellista niiden tullioikeudellisen aseman määrittämiseksi, ja muut kuin yhteisötavarat ovat tullivalvonnassa, kunnes niiden tullioikeudellinen asema muuttuu, ne siirretään vapaa-alueelle tai vapaavarastoon taikka jälleenviedään tai hävitetään 182 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 82 artiklan 1 kohdan soveltamista.

38 artikla

1. Henkilön, joka tuo tavarat yhteisön tullialueelle, on viipymättä kuljetettava ne tulliviranomaisten tähän tarkoitukseen mahdollisesti osoittamaa reittiä ja näiden antamia ohjeita noudattaen:

a) tulliviranomaisten osoittamaan tullitoimipaikkaan taikka muuhun näiden osoittamaan tai hyväksymään paikkaan; taikka

b) vapaa-alueelle, jos tavarat on määrä viedä suoraan vapaa-alueelle: — meri -tai ilmateitse, taikka — maitse kulkematta yhteisön tullialueen muun osan kautta, jos vapaa-alue rajoittuu jäsenvaltion ja kolmannen maan väliseen maarajaan.

2. Henkilön, joka ottaa vastatakseen tavaroiden kuljetuksesta sen jälkeen, kun ne on tuotu yhteisön tullialueelle, erityisesti tavaroiden uudelleenlastauksen takia, on vastattava 1 kohdassa tarkoitetun velvollisuuden täyttämisestä.

3. Yhteisön tullialueelle tuotuihin tavaroihin rinnastetaan ►M4 tavarat, joille jäsenvaltio voi tehdä tullitarkastuksia ◄ , vaikka ne olisivatkin vielä yhteisön tullialueen ulkopuolella.

4. Mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, ei estä soveltamasta voimassa olevia säännöksiä, jotka koskevat matkailuliikennettä, rajaliikennettä, postiliikennettä tai taloudellisesti ainoastaan vähämerkityksistä liikennettä, jos tällöin ei vaaranneta tullivalvontaa ja mahdollisuuksia tullitarkastuksiin.

▼M4

5. Mitä 1—4 kohdassa, 36 a—36 c artiklassa ja 39—53 artiklassa säädetään, ei sovelleta tavaroihin, jotka viedään väliaikaisesti yhteisön tullialueelta kuljetettaessa niitä meri- tai ilmateitse kahden tällä alueella sijaitsevan paikan välillä, jos kuljetus tapahtuu suoraa tietä reittilento- tai reittialusliikennettä käyttäen pysähtymättä yhteisön tullialueen ulkopuolella.

▼B

6. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta tavaroihin, joita kuljetetaan vesi- tai ilma-aluksissa jäsenvaltioiden aluemerellä tai ilmatilassa viemättä niitä näissä jäsenvaltioissa sijaitsevaan satamaan tai niissä sijaitsevalle lentoasemalle.

39 artikla

1. Jos 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua velvollisuutta ei ennalta-arvaamattoman tapahtuman tai ylivoimaisen esteen vuoksi voida täyttää, velvoitetun henkilön tai muun tämän sijasta toimivan henkilön on viipymättä ilmoitettava tilanteesta tulliviranomaisille. Jos ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este ei johda tavaroiden täydelliseen menettämiseen, tulliviranomaisille on ilmoitettava myös niiden tarkka sijaintipaikka.

2. Jos ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este pakottaa 38 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun vesi- tai ilma-aluksen pysähtymään väliaikaisesti yhteisön tullialueella olevaan satamaan tai siellä olevalle lentokentälle, eikä 38 artiklan 1 kohdassa säädettyä velvollisuutta voida täyttää, henkilön, joka tuo vesi- tai ilma-aluksen yhteisön tullialueelle taikka muun tämän sijasta toimivan henkilön on viipymättä ilmoitettava tilanteesta tulliviranomaisille.

3. Tulliviranomaisten on määritettävä, mitä toimenpiteitä toteutetaan 1 kohdassa tarkoitettujen tavaroiden sekä 2 kohdassa tarkoitetuissa vesi- ja ilma-aluksissa kuljetettavien tavaroiden saattamiseksi tullivalvontaan ja tarvittaessa niiden kuljettamiseksi myöhemmin tullitoimipaikkaan taikka muuhun tulliviranomaisten osoittamaan tai hyväksymään paikkaan.







2 LUKU

TAVAROIDEN ESITTÄMINEN TULLILLE

▼M4

40 artikla

Tavarat, jotka saapuvat yhteisön tullialueelle, esittää tullille henkilö, joka toi ne kyseiselle alueelle, tai tarvittaessa henkilö, joka vastaa tavaroiden kuljetuksesta tuonnin jälkeen, paitsi jos kyseessä on tavara, jota kuljetetaan kuljetusvälineessä, joka ainoastaan kulkee yhteisön tullialueen aluevesien tai ilmatilan kautta pysähtymättä yhteisön tullialueella. Tavarat esittävän henkilön on viitattava tavaroiden osalta aiemmin jätettyyn yleisilmoitukseen tai tulli-ilmoitukseen.

▼B

41 artikla

Mitä 40 artiklassa säädetään, ei estä soveltamasta voimassa olevia säännöksiä, jotka koskevat:

a) matkustajien kuljettamia tavaroita;

b) tavaroita, jotka on asetettu johonkin tullimenettelyyn mutta joita ei ole esitetty tullille.

42 artikla

Kun tavarat on esitetty tullille, ne voidaan tulliviranomaisten luvalla tarkastaa tai niistä voidaan näiden luvalla ottaa näytteitä tulliselvitysmuodon osoittamiseksi niille.







3 LUKU

▼M4

TULLILLE ESITETTYJEN TAVAROIDEN PURKAMINEN

▼M4 —————

▼B

46 artikla

1. Tavarat voidaan purkaa tai lastata uudelleen kuljetusvälineestä toiseen ainoastaan tulliviranomaisten luvalla näiden osoittamissa tai hyväksymissä paikoissa.

2. Tällaista lupaa ei kuitenkaan vaadita välittömästi uhkaavan vaaran edellyttäessä tavaroiden välitöntä purkamista kokonaan tai osittain. Tällöin tilanteesta on viipymättä ilmoitettava tulliviranomaisille.

3. Tulliviranomaiset voivat milloin tahansa vaatia tavarat purettaviksi ja niiden pakkaukset avattaviksi tavaroiden ja niiden kuljetusvälineen tarkastusta varten.

47 artikla

Tavaroita ei saa siirtää niiden alkuperäisestä sijoituspaikasta ilman tulliviranomaisten lupaa.







4 LUKU

VELVOLLISUUS OSOITTAA TULLILLE ESITETYILLE TAVAROILLE TULLISELVITYSMUOTO

48 artikla

Tullille esitetyille muille kuin yhteisötavaroille on osoitettava muille kuin yhteisötavaroille sallittu tulliselvitysmuoto.

49 artikla

1. Kun tavaroista on tehty yleisilmoitus, muodollisuudet tulliselvitysmuodon osoittamiseksi niille on suoritettava:

a) meriteitse kuljetettujen tavaroiden osalta 45 päivän kuluessa siitä päivästä, jona yleisilmoitus on tehty;

b) muutoin kuin meriteitse kuljetettujen tavaroiden osalta 20 päivän kuluessa siitä päivästä, jona yleisilmoitus on tehty.

2. Jos olosuhteet sitä edellyttävät, tulliviranomaiset voivat asettaa lyhyemmän määräajan tai sallia 1 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen pidentämisen. Määräaikoja ei kuitenkaan voida pidentää enempää kuin olosuhteet tosiasiallisesti edellyttävät.







5 LUKU

TAVAROIDEN VÄLIAIKAINEN VARASTOI NTI

50 artikla

Tullille esitetyillä tavaroilla on niiden esittämisen jälkeen väliaikaisesti varastoitujen tavaroiden tullioikeudellinen asema, kunnes niille osoitetaan tulliselvitysmuoto. Näitä tavaroita kutsutaan jäljempänä ’väliaikaisesti varastoiduiksi tavaroiksi’.

51 artikla

1. Väliaikaisesti varastoituja tavaroita voidaan varastoida ainoastaan tulliviranomaisten hyväksymissä paikoissa ja niiden vahvistamin edellytyksin.

2. Tulliviranomaiset voivat vaatia tavaroiden haltijaa antamaan vakuuden mahdollisen 203 tai 204 artiklan mukaisesti syntyvän tullivelan maksamisesta.

52 artikla

Väliaikaisesti varastoituja tavaroita voidaan käsitellä ainoastaan niiden kunnon säilyttämiseksi, muuttamatta niiden ulkonäköä tai teknisiä ominaisuuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 42 artiklan soveltamista.

53 artikla

1. Jos tulliselvitysmuodon osoittamiseksi tarvittavia muodollisuuksia ei ole aloitettu 49 artiklan mukaisesti asetetussa määräajassa, tulliviranomaisten on viipymättä toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, tavaroiden myynti mukaan luettuna, tilanteen korjaamiseksi.

2. Tulliviranomaiset voivat tavaroiden haltijan vastuulla ja kustannuksella siirrättää kyseiset tavarat erityiseen valvomaansa paikkaan, kunnes tilanne on korjattu.







6 LUKU

PASSITUSMENETTELYSSÄ KULJETETTUIHIN MUIHIN KUIN YHTEISÖTAVAROIHIN SOVELLETTAVAT SÄÄNNÖKSET

54 artikla

Yhteisön tullialueelle tuotaviin, jo passitusmenettelyyn asetettuihin tavaroihin ei sovelleta 38 artiklaa, sen 1 kohdan a alakohtaa lukuun ottamatta, eikä 39-53 artiklaa.

55 artikla

Passitusmenettelyssä kuljetettuihin muihin kuin yhteisötavaroihin sovelletaan ►M1 42 ◄ -53 artiklaa, kun tavarat ovat saapuneet yhteisön tullialueella sijaitsevaan määräpaikkaan ja ne on esitetty tullille voimassa olevien passitusmenettelyä koskevien säännösten mukaisesti.







7 LUKU

MUUT SÄÄNNÖKSET

56 artikla

Jos olosuhteet sitä edellyttävät, tulliviranomaiset voivat hävityttää tullille esitetyt tavarat. Tulliviranomaisten on ilmoitettava asiasta tavaroiden haltijalle. Tavaroiden haltijan on vastattava hävittämisestä aiheutuvista kustannuksista.

57 artikla

Jos tulliviranomaiset havaitsevat, että tavaroita on tuotu yhteisön tullialueelle sääntöjen vastaisesti tai että ne on salattu tullivalvonnalta, niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, tavaroiden myynti mukaan luettuna, tilanteen korjaamiseksi.







IV OSASTO

TULLISELVITYSMUOTO







1 LUKU

YLEISTÄ

58 artikla

1. Jollei toisin säädetä, tavaroille voidaan milloin tahansa osoittaa vahvistettujen edellytysten mukaisesti tulliselvitysmuoto riippumatta tavaroiden luonteesta, paljoudesta, alkuperästä taikka lähtö-tai määräpaikasta.

2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei estä soveltamasta kieltoja tai rajoituksia, jotka ovat perusteltuja julkisen moraalin, yleisen järjestyksen tai turvallisuuden kannalta, ihmisten, eläinten tai kasvien terveyden ja elämän suojelemiseksi, taiteellisten, historiallisten tai arkeologisten kansallisaarteiden suojelemiseksi taikka teollisen tai kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi.







2 LUKU

TULLIMENETTELYT







1 jakso

Tavaroiden asettaminen tullimenettelyyn

59 artikla

1. Kaikista johonkin tullimenettelyyn asetettaviksi aiotuista tavaroista on tehtävä kyseistä tullimenettelyä koskeva ilmoitus.

2. Vientimenettelyyn, ulkoiseen jalostusmenettelyyn, passitusmenettelyyn tai tullivarastointimenettelyyn ilmoitetut yhteisötavarat ovat tullivalvonnassa siitä alkaen, kun niitä koskeva tulli-ilmoitus on vastaanotettu, kunnes ne viedään yhteisön tullialueelta tai hävitetään taikka tulli-ilmoitus mitätöidään.

60 artikla

Jos yhteisön tullilainsäädännössä ei ole asiaa koskevia säännöksiä, jäsenvaltioiden on määriteltävä alueellaan sijaitsevien eri tullitoimipaikkojen toimivalta, ottaen tarvittaessa huomioon tavaroiden luonteen tai sen tullimenettelyn, johon ne aiotaan asettaa.

61 artikla

Tulli-ilmoitus on tehtävä:

a) kirjallisesti;

b) automaattisen tietojenkäsittelyn avulla, jos siitä säädetään komiteamenettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä tai tulliviranomaiset sallivat sen; taikka

c) suullisesti tai muulla tavalla, jolla tavaroiden haltija ilmaisee haluavansa asettaa ne tullimenettelyyn, jos tästä mahdollisuudesta säädetään komiteamenettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä.







A.

Kirjalliset ilmoitukset







I.

Tavanomainen menettely

62 artikla

1. Kirjalliset ilmoitukset on tehtävä tähän tarkoitukseen vahvistetun virallisen mallin mukaisella lomakkeella. Ne on allekirjoitettava, ja niissä on annettava kaikki tiedot, jotka tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi.

2. Ilmoitukseen on liitettävä kaikki asiakirjat, jotka tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi.

63 artikla

Tulliviranomaisten on välittömästi vastaanotettava 62 artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaiset ilmoitukset, jos niissä tarkoitetut tavarat esitetään tullille.

64 artikla

1. Jollei 5 artiklasta muuta johdu, tulli-ilmoituksen voi tehdä henkilö, joka voi toimivaltaisessa tullitoimipaikassa esittää tai esityttää kyseisen tavaran tullille kaikkine asiakirjoineen, jotka tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi.

2. Kuitenkin:

a) jos tulli-ilmoituksen vastaanottamisesta seuraa erityisiä velvollisuuksia tietylle henkilölle, tämän on tehtävä tulli-ilmoitus itse tai teetettävä se puolestaan;

b) tavaranhaltijan on oltava sijoittautunut yhteisöön. Yhteisöön sijoittautumista ei kuitenkaan edellytetä henkilöiltä, jotka: — tekevät passitusta tai väliaikaista maahantuontia koskevan ilmoituksen, — tekevät tavaroita koskevia ilmoituksia satunnaisesti, jos tulliviranomaiset pitävät tätä perusteltuna.

3. Mitä 2 kohdan b alakohdassa säädetään, ei estä jäsenvaltioita soveltamasta kolmansien maiden kanssa tehtyjä kahdenvälisiä sopimuksia tai vaikutukseltaan vastaavia tavanomaisia käytäntöjä, joiden perusteella kolmansien maiden kansalaiset voivat vastavuoroisesti tehdä tulli-ilmoituksia kyseisten jäsenvaltioiden alueella.

65 artikla

Tavaranhaltijan pyynnöstä tämän on sallittava oikaista yhtä tai useampaa tulli-ilmoituksessa antamaansa tietoa sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat vastaanottaneet ilmoituksen. Oikaisulla ei voida muuttaa ilmoitusta koskemaan muita kuin siinä alun perin tarkoitettuja tavaroita.

Oikaisua ei kuitenkaan voida sallia, jos sitä pyydetään sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat:

a) ilmoittaneet tavaranhaltijalle aikovansa tarkastaa tavarat;

b) todenneet kyseiset tiedot epätarkoiksi; tai

c) luovuttaneet tavarat.

66 artikla

1. Tulliviranomaisten on tavaranhaltijan pyynnöstä mitätöitävä jo vastaanotettu ilmoitus, jos tavaranhaltija näyttää toteen, että ilmoituksessa tarkoitettu tullimenettely on ilmoitettu tavaralle erheellisesti tai että tavaran asettaminen ilmoitettuun tullimenettelyyn ei erityisten olosuhteiden vuoksi enää ole perusteltua.

Jos tulliviranomaiset kuitenkin ovat ilmoittaneet tavaranhaltijalle aikovansa tarkastaa tavarat, ilmoituksen mitätöintiä koskeva pyyntö voidaan hyväksyä vasta tarkastuksen jälkeen.

2. Ilmoitus voidaan mitätöidä tavaroiden luovutuksen jälkeen ainoastaan komiteamenettelyä noudattaen määritellyissä tapauksissa.

3. Ilmoituksen mitätöinti ei rajoita voimassa olevien rangaistussäännösten soveltamista.

67 artikla

Jollei erityisesti toisin säädetä, päivä, joka on otettava huomioon kaikkia tavaralle ilmoitettua tullimenettelyä koskevia säännöksiä sovellettaessa, on se päivä, jona tulliviranomaiset vastaanottavat ilmoituksen.

68 artikla

Vastaanottamiensa ilmoitusten tutkimiseksi tulliviranomaiset voivat:

a) tarkastaa ilmoitusasiakirjat ja niiden liiteasiakirjat. Tulliviranomaiset voivat vaatia tavaranhaltijaa esittämään muita asiakirjoja ilmoituksessa annettujen tietojen oikeellisuuden tutkimiseksi;

b) tarkastaa tavarat sekä ottaa näytteitä niiden analysoimista tai yksityiskohtaista tutkimista varten.

69 artikla

1. Tavaranhaltijan tai jonkun muun tämän vastuulla on kuljetettava tavarat sinne, missä ne tarkastetaan ja niistä otetaan tarvittaessa näytteet, sekä järjestettävä kaikki tarkastuksen tai näytteenoton edellyttämä käsittely. Tavaranhaltijan on vastattava aiheutuvista kustannuksista.

2. Tavaranhaltijalla on oikeus olla läsnä tavaroita tarkastettaessa ja näytteitä otettaessa. Tulliviranomaisten on aiheelliseksi katsoessaan vaadittava tavaranhaltijaa tai tämän edustajaa olemaan läsnä tavaroita tarkastettaessa taikka näytteitä otettaessa ja avustamaan viranomaisia tarkastuksen tai näytteenoton helpottamiseksi.

3. Jos tulliviranomaiset ottavat näytteet voimassa olevien säännösten mukaisesti, ne eivät ole velvollisia korvaamaan sitä millään tavoin, mutta niiden on vastattava analyysista tai tutkimisesta aiheutuvista kustannuksista.

70 artikla

1. Jos tarkastetaan ainoastaan osa ilmoituksessa tarkoitetuista tavaroista, tarkastuksen tulokset koskevat kaikkia ilmoituksessa tarkoitettuja tavaroita.

Tavaranhaltija voi kuitenkin pyytää lisätarkastusta arvioidessaan, etteivät osittaisen tarkastuksen tulokset koske tarkastamatonta osaa ilmoituksessa tarkoitetuista tavaroista.

2. Jos ilmoituslomake koskee useampaa tavaralajia, kutakin tavaralajia koskevia tietoja pidetään 1 kohtaa sovellettaessa erillisenä ilmoituksena.

71 artikla

1. Ilmoituksen tutkimisessa saatavia tuloksia käytetään sovellettaessa sitä tullimenettelyä koskevia säännöksiä, johon tavarat asetetaan.

2. Jos ilmoitusta ei tarkasteta, 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan ilmoituksessa annettujen tietojen perusteella.

72 artikla

1. Tulliviranomaisten on toteutettava tavaroiden tunnistamiseksi tarvittavat toimenpiteet, jos tunnistaminen on välttämätöntä tavaroille ilmoitettua tullimenettelyä koskevien edellytysten täyttämiseksi.

2. Ainoastaan tulliviranomaiset tai muut näiden luvalla saavat poistaa tai hävittää tavaroihin tai kuljetusvälineisiin kiinnitetyt tunnisteet, jollei ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este ehdottomasti edellytä niiden poistamista taikka hävittämistä tavaroiden tai kuljetusvälineiden suojaamiseksi.

73 artikla

1. Jos edellytykset tavaroiden asettamiselle kyseiseen tullimenettelyyn täyttyvät, eikä tavaroihin kohdistu kieltoja tai rajoituksia, tulliviranomaisten on luovutettava tavarat heti, kun ilmoituksessa annetut tiedot on tarkastettu tai hyväksytty tarkastamatta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 74 artiklan soveltamista. Sama koskee tilannetta, jossa ilmoitusta ei voida kokonaan tarkastaa kohtuullisessa määräajassa eikä tavaroiden enää tarvitse olla käsillä tätä tarkastusta varten.

2. Kaikki ilmoituksessa tarkoitetut tavarat on luovutettava samanaikaisesti.

Jos ilmoitus koskee useampaa tavaralajia, kutakin tavaralajia koskevia tietoja pidetään tätä kohtaa sovellettaessa erillisenä ilmoituksena.

74 artikla

1. Jos tulli-ilmoituksen vastaanottamisesta aiheutuu tullivelka, ilmoituksessa tarkoitettuja tavaroita ei saa luovuttaa ennen kuin tullivelka on maksettu tai sen maksamisesta on annettu vakuus. Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta tavaroiden väliaikaiseen maahantuontiin osittain tullitta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista.

2. Jos tulliviranomaiset tavaroille ilmoitettua tullimenettelyä koskevien säännösten mukaisesti vaativat vakuuden, tavaroita ei saa luovuttaa kyseiseen tullimenettelyyn ennen kuin vakuus on annettu.

75 artikla

Kaikki tarvittavat toimenpiteet, valtiolle menetetyksi julistaminen ja myynti mukaan luettuina, on toteutettava sellaisten tavaroiden osalta, joita:

a) ei voida luovuttaa, koska: — tavaroiden tarkastusta ei tavaranhaltijasta johtuvista syistä ole voitu aloittaa tai suorittaa tulliviranomaisten asettamassa määräajassa, — asiakirjoja, jotka on esitettävä ennen tavaroiden asettamista ilmoitettuun tullimenettelyyn, ei ole toimitettu, — tuonti-tai vientitulleja ei ole maksettu eikä vakuutta niiden maksamisesta ole annettu määräajassa, taikka — tavaroihin kohdistuu kieltoja tai rajoituksia;

b) ei ole noudettu kohtuullisessa määräajassa niiden luovutuksen jälkeen.







II.

Yksinkertaistettu menettely

76 artikla

1. Helpottaakseen mahdollisimman paljon muodollisuuksia ja menettelyjä, mutta varmistaen kuitenkin asianmukaiset toiminnot, tulliviranomaisten on komiteamenettelyä noudattaen vahvistettavin edellytyksin sallittava:

a) että 62 artiklassa tarkoitetusta ilmoituksesta puuttuu joitakin mainitun artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja tai että ilmoitukseen ei liitetä joitakin mainitun artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja asiakirjoja;

b) että 62 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen sijasta annetaan kaupallinen tai hallinnollinen asiakirja, johon on liitetty tavaroiden asettamista kyseiseen tullimenettelyyn koskeva pyyntö;

c) että tavarat ilmoitetaan kyseiseen menettelyyn merkitsemällä tavarat asiakirjoihin; tällöin tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta, että tavaranhaltijan on esitettävä tavarat tullille.

Yksinkertaistetun ilmoituksen, kaupallisen tai hallinnollisen asiakirjan taikka asiakirjoihin tehtävän merkinnän on sisällettävä ainakin tavaroiden tunnistamiseksi tarpeelliset tiedot. Asiakirjoihin tehtävässä merkinnässä on ilmoitettava, milloin merkintä on tehty.

2. Komiteamenettelyä noudattaen vahvistettavia tapauksia lukuun ottamatta tavaranhaltijan on tehtävä täydentävä ilmoitus, joka voi olla yleinen, jaksoittainen tai kokoava ilmoitus.

3. Edellä 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja täydentäviä ja yksinkertaistettuja ilmoituksia pidetään yhtenä jakamattomana asiakirjana, joka tulee voimaan sinä päivänä, jona yksinkertaistetut ilmoitukset vastaanotetaan; 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla asiakirjoihin tehtävällä merkinnällä on sama oikeudellinen vaikutus kuin 62 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisella.

4. Erityiset yhteisön passitusmenettelyyn sovellettavat yksinkertaistetut menettelyt vahvistetaan komiteamenettelyä noudattaen.







B.

Muut ilmoitukset

77 artikla

►M3 1. ◄ Edellä 61 artiklan b alakohdan mukaisesti automaattisen tietojenkäsittelyn avulla tehtäviin tulli-ilmoituksiin sekä 61 artiklan c alakohdan mukaisesti suullisesti tai muulla tavoin tehtyjä ilmoituksia koskee soveltuvin osin, mitä 62-76 artiklassa säädetään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta näissä artikloissa säädettyjen periaatteiden soveltamista.

▼M3

2. Kun tulli-ilmoitus tehdään automaattisen tietojenkäsittelyn avulla, tulliviranomaiset voivat sallia, että 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja liiteasiakirjoja ei esitetä tulli-ilmoituksen yhteydessä. Tällöin asiakirjoja on säilytettävä siten, että ne ovat tulliviranomaisten käytettävissä.

▼B







C.

Ilmoitusten jälkitarkastus

78 artikla

1. Tulliviranomaiset voivat viran puolesta tai tavaranhaltijan pyynnöstä oikaista ilmoitusta tavaroiden luovutuksen jälkeen.

2. Tulliviranomaiset voivat ilmoituksessa annettujen tietojen oikeellisuuden varmistamiseksi tavaroiden luovutuksen jälkeen tarkastaa kyseisten tavaroiden tuontia tai vientiä taikka näihin tavaroihin myöhemmin kohdistettavia kaupallisia toimia koskevat kaupalliset asiakirjat ja tiedot. Nämä tarkastukset voidaan suorittaa tavaranhaltijan tiloissa, ammattitoiminnan harjoittajana suoraan tai välillisesti mainituissa toimissa osallisena olevan henkilön tiloissa taikka muun mainittuja asiakirjoja ja tietoja ammattitoimintaansa varten hallussaan pitävän henkilön tiloissa. Tulliviranomaiset voivat myös tarkastaa tavarat, jos niiden esittäminen tullille on vielä mahdollista.

3. Jos ilmoituksen tarkastus tai jälkitarkastus osoittaa, että kyseistä tullimenettelyä koskevia säännöksiä on sovellettu virheellisten tai puutteellisten tietojen perusteella, tulliviranomaisten on mahdollisesti annettujen säännösten mukaisesti toteutettava tilanteen korjaamiseksi tarvittavat toimenpiteet käytettävissään olevat uudet tiedot huomioon ottaen.







2 jakso

Luovutus vapaaseen liikkeeseen

79 artikla

Muiden kuin yhteisötavaroiden luovutus vapaaseen liikkeeseen antaa niille yhteisötavaroiden tullioikeudellisen aseman.

Luovutus vapaaseen liikkeeseen sisältää kauppapoliittisten toimenpiteiden soveltamisen, muiden tavaran maahantuontia koskevien muodollisuuksien suorittamisen sekä lain mukaan kannettavien tullien kantamisen.

80 artikla

1. Poiketen siitä, mitä 67 artiklassa säädetään, jos tavarasta kannettava tuontitulli kuuluu 4 artiklan 10 alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuihin tulleihin ja jos tätä tullia alennetaan sen päivän jälkeen, jona vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus on vastaanotettu, mutta ennen kuin tavara on luovutettu, tavaranhaltija voi pyytää edullisemman tullin soveltamista.

2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta, jos tavaroita ei yksinomaan tavaranhaltijasta johtuvista syistä ole voitu luovuttaa.

81 artikla

Jos lähetys käsittää eri tariffinimikkeisiin luokiteltuja tavaroita ja kunkin tavaran tariffinimikkeensä mukainen käsittely aiheuttaisi ilmoitusta laadittaessa suhteettoman paljon työtä ja kustannuksia kannettaviin tuontitulleihin nähden, tulliviranomaiset voivat tavaranhaltijan pyynnöstä hyväksyä tuontitullin kannettavaksi koko lähetyksestä korkeimman tuontitullin alaisen tariffiin luokittelun mukaan.

82 artikla

1. Kun tavarat luovutetaan vapaaseen liikkeeseen alennetuin tullein tai tullitta niiden tietyn käyttötarkoituksen perusteella, ne on pidettävä tullivalvonnassa. Tullivalvonta on lopetettava, jos alennetun tullin tai tullittomuuden myöntämiselle säädettyjä edellytyksiä ei enää voida soveltaa, jos tavarat viedään tai hävitetään taikka jos tavaroita sallitaan kannettavien tullien maksamista vastaan käytettävän muihin tarkoituksiin kuin niihin, jotka on säädetty alennetun tuontitullin tai tullittomuuden myöntämisen edellytyksiksi.

2. Mitä 88 ja 90 artiklassa säädetään, koskee soveltuvin osin 1 kohdassa tarkoitettuja tavaroita.

83 artikla

Vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat menettävät yhteisötavaroiden tullioikeudellisen aseman, kun:

a) vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus mitätöidään luovutuksen jälkeen ►M1 ◄ ; taikka

b) tavaroista kannettavat tuontitullit palautetaan tai peruutetaan: — sisäisessä jalostusmenettelyssä tullinpalautusjärjestelmää soveltaen; — tavaroiden puutteellisuuden tai sopimuksenvastaisuuden vuoksi 238 artiklan mukaisesti, — 239 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa, joissa tullien palauttaminen tai peruuttaminen edellyttää tavaroiden vientiä, jälleenvientiä tai vastaavan tulliselvitysmuodon osoittamista niille.







3 jakso

Suspensiomenettelyt ja taloudellisesti vaikuttavat tullimenettelyt







A.

Useita menettelyjä koskevat yhteiset säännökset

84 artikla

1. Jäljempänä 85-90 artiklassa tarkoitetaan:

a) ”suspensiomenettelyllä” muiden kuin yhteisötavaroiden osalta seuraavia menettelyjä: — ulkoinen passitus, — tullivarastointi, — sisäinen jalostus suspensiojärjestelmää soveltaen, — tullivalvonnassa tapahtuva valmistus, — väliaikainen maahantuonti;

b) ”taloudellisesti vaikuttavalla tullimenettelyllä” seuraavia menettelyjä: — tullivarastointi, — sisäinen jalostus, — tullivalvonnassa tapahtuva valmistus, — väliaikainen maahantuonti, — ulkoinen jalostus.

2. ’Tuontitavaroilla’ tarkoitetaan suspensiomenettelyyn asetettuja tavaroita sekä tavaroita, joihin on sisäisessä jalostuksessa tullinpalautusjärjestelmää soveltaen kohdistettu vapaaseen liikkeeseen luovutukseen liittyvät muodollisuudet sekä 125 artiklassa säädetyt muodollisuudet.

3. ’Muuttumattomilla tavaroilla’ tarkoitetaan tuontitavaroita, joita ei sisäisessä jalostuksessa tai tullivalvonnassa tapahtuvassa valmistuksessa ole millään tavoin valmistettu tai käsitelty.

85 artikla

Taloudellisesti vaikuttavien tullimenettelyjen soveltaminen edellyttää tulliviranomaisten lupaa.

86 artikla

Sanotun rajoittamatta kyseistä menettelyä koskevien ylimääräisten erityisedellytysten soveltamista, 85 artiklassa ja 100 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lupa voidaan myöntää ainoastaan:

— henkilöille, jotka antavat kaikki tarvittavat vakuudet toimintojen asianmukaisesta suorittamisesta,

— jos tulliviranomaiset voivat valvoa ja tarkastaa menettelyä ilman kyseisiin taloudellisiin tarpeisiin nähden suhteettomia hallinnollisia järjestelyjä.

87 artikla

1. Kyseisen menettelyn käyttämisen edellytykset on vahvistettava sitä koskevassa luvassa.

2. Luvanhaltijan on ilmoitettava tulliviranomaisille kaikista luvan myöntämisen jälkeen ilmenevistä seikoista, jotka ovat omiaan vaikuttamaan luvan voimassaoloon tai sisältöön.

▼M1

87 a artikla

Edellä 4 artiklan 7 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan toisessa virkkeessä tarkoitetuissa tapauksissa kaikkia suspensiomenettelyyn asetetuista tavaroista tuotettuja tuotteita tai tavaroita pidetään samaan menettelyyn asetettuina.

▼B

88 artikla

Tulliviranomaiset voivat edellytyksenä tavaroiden asettamiselle suspensiomenettelyyn vaatia, että luvanhaltija antaa vakuuden tavaroista mahdollisesti syntyvän tullivelan maksamisesta.

Vakuuden antamisesta yksittäisten suspensiomenettelyjen yhteydessä voidaan antaa erityissäännöksiä.

89 artikla

1. Taloudellisesti vaikuttava suspensiomenettely on päätettävä, kun tähän menettelyyn asetetuille tavaroille tai tässä menettelyssä mahdollisesti tuotetuille jalostetuille tai valmistetuille tuotteille osoitetaan uusi hyväksytty tulliselvitysmuoto.

2. Tulliviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi sellaisten tavaroiden osalta, joita koskevaa menettelyä ei ole päätetty säädetyin edellytyksin.

90 artikla

Taloudellisesti vaikuttavan tullimenettelyn haltijan oikeudet ja velvollisuudet voidaan tulliviranomaisten vahvistamin edellytyksin siirtää asianmukaisessa järjestyksessä muille henkilöille, jotka täyttävät kyseisestä menettelystä hyötymiselle säädetyt edellytykset.







B.

Ulkoinen passitus







1.

Yleiset säännökset

91 artikla

1. Ulkoisessa passitusmenettelyssä on seuraavien tavaroiden voitava liikkua yhteisön tullialueella sijaitsevasta paikasta toiseen:

a) muut kuin yhteisötavarat tuontitullitta tai ilman muita maksuja ja niihin sovellettavia kauppapoliittisia toimenpiteitä;

▼M2

b) yhteisötavarat komiteamenettelyä noudattaen määritettävissä tapauksissa ja määritettävien edellytysten mukaisesti sen välttämiseksi, että vientiin tarkoitetut tai vientitoimenpiteistä hyötyvät tavarat eivät voisi tapauksesta riippuen välttyä näiltä toimenpiteiltä tai hyötyä perusteettomasti niistä.

▼B

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun liikkumisen on tapahduttava:

a) yhteisön ulkoisessa passitusmenettelyssä;

b) TIR-carnet'lla (TIR-yleissopimus), jos kuljetus: 1) on alkanut tai sen on määrä päättyä yhteisön ulkopuolella, 2) sisältää tavaralähetyksiä, jotka on purettava yhteisön tullialueella ja kuljetetaan yhdessä kolmannessa maassa purettavien tavaroiden kanssa, taikka 3) tapahtuu kahden yhteisössä sijaitsevan paikan välillä kolmannen maan alueen kautta;

c) ATA-carnet'lla, ►M1 ◄ jota käytetään passitusasiakirjana;

d) Reinin manifestilla (Reinin vesiliikenteestä tehdyn tarkistetun yleissopimuksen 9 artikla);

e) lomakkeella 302, josta määrätään Lontoossa 19 päivänä kesäkuuta 1951 allekirjoitetussa Pohjois-Atlantin Liiton jäsenvaltioiden välisessä niiden joukkojen asemaa koskevassa sopimuksessa; taikka

f) postitse (pakettiposti mukaan luettuna).

3. Ulkoisen passitusmenettelyn soveltaminen ei rajoita taloudellisesti vaikuttavaan tullimenettelyyn asetettujen tavaroiden kuljetusta koskevien erityissäännösten soveltamista.

▼M2

92 artikla

1. Ulkoinen passitusmenettely päättyy ja menettelynhaltijan velvoitteet on täytetty silloin, kun menettelyyn asetetut tavarat ja niitä koskevat asiakirjat esitetään määrätullitoimipaikassa kyseistä menettelyä koskevien säännösten mukaisesti.

2. Tulliviranomaiset päättävät ulkoisen passitusmenettelyn silloin, kun he pystyvät lähtötullitoimipaikassa saatavilla olevia ja määrätullitoimipaikassa saatavilla olevia tietoja vertaamalla osoittamaan, että menettely on asianmukaisesti päätetty.

▼B







II.

Yhteisön ulkoista passitusta koskevat erityissäännökset

93 artikla

Yhteisön ulkoista passitusmenettelyä voidaan soveltaa kolmannen maan alueen kautta tapahtuvissa kuljetuksissa ainoastaan, jos:

a) tästä mahdollisuudesta on määrätty kansainvälisessä sopimuksessa; taikka

b) kuljetus mainitun maan kautta tapahtuu ainoastaan yhdellä yhteisön tullialueella laaditulla kuljetusasiakirjalla; tällöin menettely keskeytetään kolmannen maan alueella.

▼M2

94 artikla

1. Passituksesta vastaavan on annettava vakuus tavaroista mahdollisesti syntyvien tullivelan ja muiden maksujen maksamisesta.

2. Vakuus on joko:

a) yhtä passitusta koskeva vakuus tai

b) tiettyä määrää passituksia koskeva yleisvakuus, jos passituksesta vastaava on saanut luvan tämäntyyppisen vakuuden käyttöön sen jäsenvaltion tulliviranomaisilta, johon hän on sijoittautunut.

3. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu lupa myönnetään ainoastaan henkilöille, jotka:

a) ovat sijoittautuneet yhteisöön;

b) käyttävät säännöllisesti yhteisön passitusmenettelyjä tai joiden tulliviranomaiset tietävät pystyvän täyttämään näihin menettelyihin liittyvät velvollisuudet; ja

c) eivät ole syyllistyneet vakavaan tai toistuvaan tulli- tai verolainsäädännön rikkomiseen.

4. Henkilöille, jotka osoittavat tulliviranomaisille täyttävänsä korkeammat luotettavuusvaatimukset, voidaan antaa lupa käyttää määrältään pienempää yleisvakuutta tai antaa vapautus vakuuden antamisesta. Tämän luvan saamisen lisäedellytyksiä ovat:

a) yhteisön passitusmenettelyjen moitteeton käyttö tiettynä aikana;

b) yhteistyö tulliviranomaisten kanssa; ja

c) vakuudesta vapauttamisen osalta sellainen vakavaraisuus, että se riittää kyseisiä henkilöitä koskevien sitoumusten täyttämiseen.

Tämän kohdan mukaisten lupien myöntämisen yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan komiteamenettelyssä.

5. Edellä 4 kohdan mukainen vakuudesta vapauttaminen ei koske niihin tavaroihin kohdistuvia yhteisön ulkoisia passituksia, joihin katsotaan komiteamenettelyn mukaisesti liittyvän lisääntyneitä riskejä.

6. Ottaen huomioon 4 kohdan mukaiset periaatteet määrältään alennetun yleisvakuuden käyttö voidaan yhteisön ulkoisessa passituksessa kieltää väliaikaisesti komiteamenettelyä noudattaen poikkeuksellisena toimenpiteenä erityisissä olosuhteissa.

7. Ottaen huomioon 4 kohdan mukaiset periaatteet yleisvakuuden käyttö voidaan yhteisön ulkoisessa passituksessa kieltää väliaikaisesti komiteamenettelyä noudattaen tavaroilta, joiden on näytetty yleisvakuutta käytettäessä joutuneen laajamittaisen petoksen kohteeksi.

95 artikla

1. Tarvittaessa komiteamenettelyä noudattaen määritettäviä tapauksia lukuun ottamatta vakuutta ei tarvitse antaa:

a) ilmakuljetuksissa;

b) kuljetettaessa tavaroita Reinillä ja sen väylillä;

c) kuljetettaessa tavaraa putkijohdoissa;

d) jäsenvaltioiden rautatieyhtiöiden suorittamissa kuljetuksissa.

2. Komiteamenettelyä noudattaen määritetään tapaukset, joissa vakuutta ei tarvitse antaa sellaisilla vesiväylillä suoritettavien tavarankuljetusten osalta, jotka ovat muita kuin 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja vesiväyliä.

▼B

96 artikla

1. Passituksesta vastaavan on oltava yhteisön ulkoisen passitusmenettelyn haltija. Tämän on:

a) esitettävä tavarat muuttumattomina tullille määrätullitoimipaikassa, määräajassa sekä ottaen huomioon tulliviranomaisten toteuttamat tunnistamistoimenpiteet;

b) noudatettava yhteisön passitusmenettelyä koskevia säännöksiä.

2. Tavaroiden kuljettajan tai vastaanottajan, joka vastaanottaa tavarat tietäen, että ne on asetettu yhteisön passitusmenettelyyn, on myös esitettävä tavarat muuttumattomina tullille määrätullitoimipaikassa, määräajassa sekä ottaen huomioon tulliviranomaisten toteuttamat tunnistamistoimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta passituksesta vastaavan 1 kohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia.

▼M2

97 artikla

1. Menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja poikkeukset määritetään komiteamenettelyä noudattaen.

2. Jos tavaroita koskevien yhteisön toimenpiteiden soveltaminen voidaan taata:

a) jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön keskinäisin kahden- tai monenvälisin järjestelyin tapauskohtaisesti vahvistettavien perusteiden mukaisia yksinkertaistettuja menettelyjä, joita sovelletaan tiettyihin kuljetuksiin tai tiettyihin yrityksiin;

b) kukin jäsenvaltio voi ottaa käyttöön yksinkertaistettuja menettelyjä soveltaen niitä tietyissä olosuhteissa tavaroihin, joita ei ole tarkoitettu liikkumaan toisen jäsenvaltion alueella.

3. Edellä 2 kohdan nojalla käyttöön otetuista yksinkertaistetuista menettelyistä on ilmoitettava komissiolle.

▼B







C.

Tullivarastot

98 artikla

1. Tullivarastointimenettelyssä tullivarastoon voidaan varastoida:

a) muita kuin yhteisötavaroita, jolloin niistä ei kanneta tuontitulleja eikä niihin sovelleta kauppapoliittisia toimenpiteitä;

b) yhteisötavaroita, joihin yhteisön erityislainsäädännön perusteella niiden tullivarastoon siirtämisen johdosta sovelletaan pääsääntöisesti niiden vientiin liittyviä toimenpiteitä.

2. ’Tullivarastolla’ tarkoitetaan tulliviranomaisten hyväksymää ja valvomaa paikkaa, johon tavaroita voidaan varastoida vahvistetuin edellytyksin.

3. Tapaukset, joissa 1 kohdassa tarkoitettuja tavaroita voidaan asettaa tullivarastointimenettelyyn varastoimatta niitä tullivarastoon, määritetään komiteamenettelyä noudattaen.

99 artikla

Tullivarasto voi olla joko yleinen tai yksityinen tullivarasto.

— ’Yleisellä tullivarastolla’ tarkoitetaan tullivarastoa, joka on kaikkien käytettävissä tavaroiden varastointiin.

— ’Yksityisellä tullivarastolla’ tarkoitetaan tullivarastoa, joka on varattu varastonpitäjälle tavaroiden varastointiin.

Varastonpitäjä on henkilö, jolle on annettu lupa tullivaraston pitämiseen.

Varastoonpanija on henkilö, jota tavaroiden tullivarastointimenettelyyn asettamista koskeva ilmoitus velvoittaa tai jolle tämän oikeudet ja velvollisuudet on siirretty.

100 artikla

1. Tullivaraston pitäminen edellyttää tulliviranomaisten antamaa lupaa, jolleivät tulliviranomaiset itse pidä kyseistä tullivarastoa.

2. Henkilön, joka haluaa aloittaa tullivaraston pitämisen, on esitettävä kirjallinen hakemus, joka sisältää luvan myöntämiseksi tarvittavat tiedot, erityisesti tullivarastoinnin taloudellista tarvetta osoittavat tiedot. Luvassa on vahvistettava tullivaraston pitämistä koskevat ehdot.

3. Lupa voidaan myöntää ainoastaan yhteisöön sijoittautuneille henkilöille.

101 artikla

Varastonpitäjä on vastuussa:

a) tullivarastossa olevien tavaroiden pysymisestä tullivalvonnassa;

b) tullivarastointimenettelyyn asetettujen tavaroiden varastoinnista johtuvien velvollisuuksien täyttämisestä; sekä

c) luvassa vahvistettujen erityisehtojen noudattamisesta.

102 artikla

1. Poiketen siitä, mitä 101 artiklassa säädetään, yleisen tullivaraston pitämistä koskevassa luvassa voidaan määrätä, että 101 artiklan a ja/tai b alakohdassa tarkoitetut vastuut lankeavat ainoastaan varastoonpanijalle.

2. Varastoonpanijan on aina vastattava tavaroiden asettamisesta tullivarastointimenettelyyn johtuvien velvollisuuksien täyttämisestä.

103 artikla

Varastonpitäjän oikeudet ja velvollisuudet voidaan tulliviranomaisten suostumuksella siirtää toiselle henkilölle.

104 artikla

Tulliviranomaiset voivat vaatia varastonpitäjää antamaan näille 101 artiklassa tarkoitettuja vastuita koskevan vakuuden, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 88 artiklan soveltamista.

105 artikla

Tulliviranomaisten määräämän henkilön on pidettävä kaikista tullivarastointimenettelyyn asetetuista tavaroista tavarakirjanpitoa tulliviranomaisten hyväksymässä muodossa. Tavarakirjanpito ei ole välttämätöntä tulliviranomaisten pitämässä yleisessä tullivarastossa.

Jollei 86 artiklan soveltamisesta muuta johdu, tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta tavarakirjanpitoa, jos 101 artiklan a ja/tai b alakohdassa tarkoitetut vastuut lankeavat ainoastaan varastoonpanijalle ja tavarat asetetaan tullivarastointimenettelyyn tavanomaisen menettelyn mukaisella kirjallisella ilmoituksella tai 76 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla hallinnollisella asiakirjalla.

106 artikla

1. Jos siihen on taloudellista tarvetta eikä tullivalvonta vaarannu, tulliviranomaiset voivat sallia:

a) muiden kuin 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen yhteisötavaroiden varastoinnin tullivaraston tiloissa;

b) muiden kuin yhteisötavaroiden jalostuksen tullivaraston tiloissa sisäisessä jalostusmenettelyssä tätä menettelyä varten säädetyin edellytyksin. Muodollisuudet, joista tullivarastossa voidaan luopua, määritetään komiteamenettelyä noudattaen;

c) muiden kuin yhteisötavaroiden valmistuksen tullivaraston tiloissa tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen menettelyssä tätä menettelyä varten säädetyin edellytyksin. Muodollisuudet, joista tullivarastossa voidaan luopua, määritetään komiteamenettelyä noudattaen.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tavarat eivät saa olla tullivarastointimenettelyyn asetettuja.

3. Tulliviranomaiset voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitetut tavarat on merkittävä 105 artiklassa säädettyyn tavarakirjanpitoon.

107 artikla

Tullivarastointimenettelyyn asetetut tavarat on merkittävä 105 artiklassa säädettyyn tavarakirjanpitoon heti, kun ne tuodaan tullivarastoon.

108 artikla

1. Tavaroiden pitämiselle tullivarastointimenettelyssä ei ole määräaikaa.

Poikkeustapauksissa tulliviranomaiset voivat kuitenkin asettaa määräajan, jonka kuluessa varastoonpanijan on osoitettava tavaroille uusi tulliselvitysmuoto.

2. Komiteamenettelyä noudattaen voidaan asettaa erityisiä määräaikoja koskemaan tiettyjä yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tavaroita.

109 artikla

1. Tuontitavaroita voidaan käsitellä tavanomaisin tavoin niiden säilymisen varmistamiseksi, niiden ulkonäön tai markkinointiominaisuuksien parantamiseksi taikka niiden valmistamiseksi jakelua tai jälleenmyyntiä varten.

Yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvien tavaroiden osalta voidaan laatia luettelo tapauksista, joissa mainitut käsittelytavat on kielletty, jos tämä on tarpeen yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.

2. Tullivarastointimenettelyyn asetettuja yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja yhteisötavaroita voidaan käsitellä ainoastaan näille tavaroille nimenomaisesti määrätyin tavoin.

3. Tulliviranomaisten on ennakolta annettava lupa tavaroiden käsittelyyn 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoi