2004D0111 — FI — 27.08.2004 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:

▼B

KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 29 päivänä tammikuuta 2004,

lintuinfluenssaa siipikarjassa ja luonnonvaraisissa linnuissa koskevien vuonna 2004 tehtävien tutkimusten täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa

(tiedoksiannettu numerolla K(2004) 134)

(2004/111/EY)

Näiden tutkimusten aikana on useissa jäsenvaltioissa todettu erilaisten lintuinfluenssaviruksen H5- ja H7-alatyyppien esiintyminen siipikarjassa. Vaikka lintuinfluenssavirusten nykyistä levinneisyyttä voidaan pitää melko vähäisenä, voidaan todeta, että on tärkeää seurata näitä positiivisia löydöksiä ja jatkaa valvontaa vuonna 2004, jotta lintuinfluenssavirusten epidemiologiaa voitaisiin ymmärtää paremmin.

Kokemus on osoittanut, että eräillä lintuinfluenssaviruksen kannoilla, joita direktiivin valvontatoimenpiteet eivät tällä hetkellä kata, on kyky muuttua voimakkaasti patogeenisiksi kannoiksi sen jälkeen kun ne ovat kiertäneet jonkin aikaa siipikarjapopulaatiossa.

1 artikla

▼M1

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle hyväksyttäviksi 15 päivään kesäkuuta 2004 mennessä suunnitelmat siipikarjassa ja luonnonvaraisissa linnuissa esiintyvää lintuinfluenssaa koskevien tutkimusten täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa liitteessä esitettyjen vaatimusten ja ohjeiden mukaisesti.

▼B

2 artikla

Yhteisön rahoitusosuus 1 artiklassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin on 50 prosenttia jäsenvaltiolle näytteenotosta ja näytteiden analysoinnista aiheutuneista kustannuksista ja enintään yhteensä ►M1 1 000 000 euroa ◄ kaikkien jäsenvaltioiden osalta.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

▼M1

LIITE

Jäsenvaltioissa vuonna 2004 toteutettavat lintuinfluenssaa siipikarjassa ja luonnonvaraisissa linnuissa koskevat valvontaohjelmat

TAVOITTEET:

A. SIIPIKARJAA KOSKEVIEN TUTKIMUSTEN YLEISET VAATIMUKSET JA OHJEET

— Kaikki tulokset (sekä serologiset että virologiset) on lähetettävä yhteisön vertailulaboratorioon vertailua varten. Hyvä tiedonkulku on varmistettava. Yhteisön vertailulaboratorio antaa teknistä tukea, ja sillä on laaja varasto diagnosointiin tarvittavia reagensseja.

— Kaikki lintuinfluenssaviruksen isolaatit on toimitettava yhteisön vertailulaboratorioon. H5- ja H7-alatyypin viruksille on tehtävä direktiivin 92/40/ETY mukaiset yleiset tunnistamistestit (nukleotidien sekvenssianalyysi/IVPI).

— Kaikki positiiviset tulokset on tutkittava jälkeenpäin tilalla, ja tutkimusten päätelmistä on raportoitava komissiolle ja yhteisön vertailulaboratoriolle.

— Yhteisön vertailulaboratorion on toimitettava yhteisön vertailulaboratorioon lähetettävään aineistoon liitettävät erityispöytäkirjat ja raportointitaulukot tutkimustietojen keruuta varten. Taulukoissa on ilmoitettava käytetyt laboratoriotestimenetelmät.

— Serologista tutkimusta varten on otettava verinäytteet kaikilta siipikarjalajeilta ja tilaa kohden vähintään 5–10 linnulta (lukuun ottamatta ankkoja ja hanhia), myös eri eläinsuojissa pidetyiltä linnuilta, jos tilalla on eläinsuojia enemmän kuin yksi.

c) Jäsenvaltiossa olevat sileälastaisia lintuja ja peltopyitä tuottavat tilat on otettava ohjelmaan mukaan.

B. ERITYISVAATIMUKSET LINTUINFLUENSSAN H5- ja H7-ALATYYPIN TARTUNTOJEN HAVAITSEMISEKSI ANKOISSA JA HANHISSA

C. LUONNONVARAISTEN LINTUJEN LINTUINFLUENSSATUTKIMUS

C.1 Tutkimus ja sen täytäntöönpano

— Aikaisemmista tutkimuksista saatu kokemus on osoittanut, että viruksen isolaatiotaso on ollut äärimmäisen alhainen, mistä syystä näytteenotto olisi kohdistettava lintuihin, jotka muuttavat syksyn ja alkutalven aikana etelään.

C.2 Näytteenottomenettely

— Virologista tutkimusta varten olisi otettava pyyhkäisynäytteet yhteissuolesta. Ensimmäisen vuoden linnut syksyllä ja isäntälajit, joiden alttius on suuri ja joilla on muita enemmän yhteyksiä siipikarjaan (esimerkiksi sinisorsat), tarjonnevat parhaat onnistumismahdollisuudet.

— Erityistä huomiota on kiinnitettävä näytteiden varastointiin ja kuljetukseen. Jos näytteitä ei voida kuljettaa laboratorioon nopeasti eli 48 tunnin kuluessa (kuljetuselatusaineessa, jonka lämpötila on 4 °C), ne on varastoitava ja kuljetettava myöhemmin kuivajäässä, jonka lämpötila on – 70 °C.