1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990,
eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista elävien hevoseläinten liikkuvuuden ja kolmansista
maista tapahtuvan tuonnin osalta
90/426/ETY
(EYVL L 224, 18.8.1990, s. 42)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston direktiivi 90/425/ETY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990 L 224 29 18.8.1990
►M2Neuvoston direktiivi 91/496/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1991 L 268 56 24.9.1991
►M3Komission päätös 92/130/ETY, tehty 13 päivänä helmikuuta 1992 L 47 26 22.2.1992
►M4Neuvoston direktiivi 92/36/ETY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1992 L 157 28 10.6.1992
►M5Komission päätös 2001/298/EY, tehty 30 päivänä maaliskuuta 2001 L 102 63 12.4.2001
►M6Komission päätös 2002/160/EY, tehty 21 päivänä helmikuuta 2002 L 53 37 23.2.2002
Muutettu:
►A1Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja C241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990,
eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista elävien hevoseläinten
liikkuvuuden ja kolmansista maista tapahtuvan tuonnin osalta
90/426/ETY
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettähevoseläimet elävinä eläiminä sisältyvät perustamissopimuksen liit-
teessä II olevaan tuoteluetteloon,
hevoseläinten tuotannon järkiperäisen kehityksen varmistamiseksi ja
siten tämän alan tuottavuuden lisäämiseksi on määrättävä yhteisöntasolla hevosten liikkuvuudesta jäsenvaltioiden välillä,
hevoseläinten, erityisesti hevosten kasvatus kuuluu yleisesti maata-
louden alan toimintaan; se on tulonlähde osalle maatalousväestöstä,
on tarpeen poistaa jäsenvaltioiden terveysvaatimusten eroavuudet
yhteisön sisäisen hevoseläinten kaupan edistämiseksi,
yhteisön sisäisen kaupan yhdenmukaisen kehityksen edistämiseksi olisi
säädettävä yhteisön järjestelmästä, jolla ohjataan tuontia kolmansistamaista,
sellaisten rekisteröityjen hevoseläinten, joiden mukana on tunnistusasia-
kirja, siirtämisen edellytyksiä kansallisella alueella olisi myös
säädettävä,
jotta hevoseläimillä voidaan käydä kauppaa, niiden on täytettävä tietyt
terveysvaatimukset tarttuvien tautien leviämisen välttämiseksi;vaikuttaa erityisen sopivalta säätää rajoittavien toimenpiteiden mahdol-lisesta alueellistamisesta,
samasta syystä on tarpeen säätää kuljetuksen edellytyksistä,
näiden vaatimusten täyttämisen varmistamiseksi on säädettävä virkae-
läinlääkärin antamasta terveystodistuksesta, joka seuraa hevoseläintenmukana niiden määräpaikkaan saakka,
määrävaltiona olevan jäsenvaltion suorittamien tarkastusten järjestämi-
sestä ja seurannasta sekä täytäntöön pantavista suojatoimenpiteistä olisi
säädettävä eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä elävien
eläinten kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten annettavissamääräyksissä,
on tarpeen säätää komission mahdollisuudesta suorittaa tarkastuksia;
nämä tarkastukset suoritetaan yhteistyössä toimivaltaisten kansallistenviranomaisten kanssa,
yhteisön tuontiin kolmansista maista sovellettavien säännösten määrit-
tely edellyttää, että laaditaan luettelo kolmansista maista taikolmansien maiden osista, joista hevoseläimiä voidaan tuoda,
näiden maiden valinnan on perustuttava yleisluontoisiin perusteisiin,
kuten kotieläinten tautitilanteeseen, eläinlääkintähallinnon organisaa-tioon ja valtuuksiin sekä voimassa oleviin terveysmääräyksiin,1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 2
(1) EYVL N:o C 327, 30.12.1989, s. 61
(2) EYVL N:o C 149, 18.6.1990
(3) EYVL N:o C 62, 12.3.1990, s. 46
▼B
hevoseläinten tuontia ei myöskään olisi sallittava sellaisista maista,
joissa esiintyy uhkana yhteisön kotieläimille olevia tarttuvia eläintau-teja tai tartuntatauteja, tai jotka ovat olleet tällaisesta tartunnasta
vapaita liian lyhyen ajan; nämä samat seikat koskevat myös tuontia
sellaisista kolmansista maista, joissa suoritetaan rokotuksia tällaisiatauteja vastaan,
yleisiä vaatimuksia, joita sovelletaan tuontiin kolmansista maista, on
täydennettävä kunkin maan tautitilanteen perusteella laadituilla erityi-sillä vaatimuksilla; perusteiden tekninen luonne ja vaihtelevuus, joista
nämä erityiset edellytykset riippuvat, edellyttävät, että niiden määritte-
lemisessä sovelletaan yhteisön joustavaa ja nopeaa menettelyä, jossakomissio ja jäsenvaltiot toimivat tiiviissä yhteistyössä,
yhteisen vakiomallisen todistuksen esittäminen hevoseläimiä tuotaessa
on tehokas keino varmistaa yhteisön määräysten soveltaminen; tällaisetmääräykset saattavat sisältää erityissäännöksiä, jotka saattavat vaihdellakyseessä olevan kolmannen maan mukaan, ja tämä on otettava
huomioon laadittaessa vakiomalleja todistuksia varten,
yhteisön eläinlääkintäasiantuntijoiden olisi vastattava tämän direktiivin
vaatimusten noudattamisen varmistamisesta erityisesti kolmansissa
maissa,
maahantuonnin yhteydessä suoritettavien tarkastusten on katettava
hevoseläinten alkuperä ja terveydentila,
maahantuonnin yhteydessä suoritettaviin tarkastuksiin sovellettavat
yleiset määräykset on tehtävä yleisesti,
kaikilla jäsenvaltioilla on oltava oikeus kieltää tuonti kolmannesta
maasta välittömästi, kun tällainen tuonti saattaisi olla vaarallistaeläinten terveydelle; tällaisessa tapauksessa jäsenvaltioiden suhtautu-misen yhteensovittaminen kyseiseen kolmanteen maahan nähden on
varmistettava viipymättä, tämän estämättä mahdollisia muutoksia
niiden maiden luettelossa, joilla on oikeus harjoittaa vientiä yhteisöön,
tämän direktiivin säännökset olisi tarkastettava sisämarkkinoiden
toteuttamisen yhteydessä, ja
on säädettävä komission ja jäsenvaltioiden välisen tiiviin ja tehokkaan
yhteistyön aikaansaamisesta pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
Yleiset säännökset
1 artikla
Tässä direktiivissä määritellään eläinten terveyttä koskevat vaatimukset
elävien hevoseläinten liikkuvuuden jäsenvaltioiden välillä ja hevose-läinten kolmansista maista tapahtuvan tuonnin osalta.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”tilalla” maatalouslaitosta tai valmennustallia, tallia tai yleisesti
ottaen tiloja, joissa tavallisesti pidetään tai kasvatetaan hevoseläimiämitä tahansa käyttöä varten,
b) ”hevoseläimillä” villejä tai kesytettyjä hevosen- (seeprat mukaan
lukien) tai aasinsukuisiin eläimiin kuuluvia eläimiä tai näiden lajien
risteytysten jälkeläisiä,
c) ”rekisteröidyillä hevoseläimillä” direktiivissä 90/427/ETY (
1)
määritellyllä tavalla rekisteröityjä hevoseläimiä, jotka tunnistetaanhevoskasvatusviranomaisen tai muun eläimen alkuperämaan toimi-1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 3
(1) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 55
▼B
valtaisen viranomaisen, joka hoitaa ky-seisen eläinrodun kantakirjaa
tai rekisteriä, taikka kansainvälisen kilpailu- tai urheiluhevosiahallinnoivan yhdistyksen tai organisaation antaman tunnistusasia-
kirjan avulla,
d) ”teurastettaviksi tarkoitetuilla hevoseläimillä” hevoseläimiä, jotka
on tarkoitettu kuljetettaviksi joko suoraan tai markkinapaikan tai
hyväksytyn keräilykeskuksen kautta teurastamoon teurastettaviksi,
e) ”jalostukseen ja tuotantoon tarkoitetuilla hevoseläimillä” muita kuin
c ja d alakohdassa tarkoitettuja hevoseläimiä,
f) ”afrikkalaisesta hevosrutosta vapaalla jäsenvaltiolla tai kolmannella
maalla” jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa ei ole ollut kliinisiä,serologisia (rokottamattomissa hevoseläimissä) tai epidemiologisia
afrikkalaisen hevosruton merkkejä kyseessä olevalla alueella kahden
edeltävän vuoden aikana ja joissa ei ole suoritettu rokotuksia tätätautia vastaan 12 edellisen kuukauden aikana,
g) ”ilmoituspakon alaisilla taudeilla” liitteessä A lueteltuja tauteja,
h) ”virkaeläinlääkärillä” jäsenvaltion tai kolmannen maan toimival-
taisen keskusviranomaisen nimeämää eläinlääkäriä,
i) ”tilapäisellä pääsyllä” kolmannesta maasta peräisin olevan ja
yhteisön alueelle enintään 90 päivän ajaksi päästetyn rekisteröidyneläimen asemaa, josta komissio määrää 24 artiklassa säädetyn
menettelyn mukaisesti alkuperämaan tautitilanteesta riippuen.
II LUKU
Hevoseläinten siirtämistä koskevat säännöt
3 artikla
Jäsenvaltiot saavat sallia rekisteröityjen hevosten liikkuvuuden alueel-
laan tai hevoseläinten lähettämisen toiseen jäsenvaltioon vain, jos netäyttävät 4 ja 5 artiklassa säädetyt edellytykset.
Määrävaltiona olevan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat
kuitenkin myöntää yleisen tai rajoitetun poikkeuksen jos kyseessä onsellaisten hevosten siirtäminen:
— joilla ratsastetaan tai joita kuljetetaan urheilu- tai virkistystarkoituk-
sissa yhteisön sisäisten rajojen läheisyydessä sijaitsevia teitä pitkin,
— jotka osallistuvat kulttuuritapahtumiin tai vastaaviin tapahtumiin tai
valtuutettujen paikallisten laitosten järjestämiin tapahtumiin
yhteisön sisäisten rajojen lähellä,
— jotka on tarkoitettu väliaikaisesti ainoastaan laiduntamaan tai
tekemään työtä yhteisön sisäisten rajojen läheisyydessä.
Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät tällaista oikeutta, on ilmoitettava
myönnettyjen poikkeuksien sisällöstä komissiolle.
4 artikla
1 Hevoseläimissä ei saa tarkastettaessa näkyä taudin kliinisiä
merkkejä. Tarkastus on suoritettava 48 tunnin kuluessa ennen niidenlaivausta tai lastausta. Kun kyseessä ovat rekisteröidyt hevoseläimet,tämä tarkastus vaaditaan kuitenkin, vain yhteisön sisäistä kauppaavarten, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan soveltamista.
2 Virkaeläinlääkärin on tarkastuksen yhteydessä varmistuttava siitä,
ettei ole syytä - erityisesti omistajan tai kasvattajan ilmoitusten perus-teella - olettaa hevoseläinten olleen yhteydessä tarttuvasta taudista taitartuntataudista kärsiviin hevoseläimiin 15 tutkimusta välittömästiedeltävän päivän aikana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 kohdansoveltamista pakollisesti ilmoitettaviin tauteihin.1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 4
▼B
3 Hevoseläimet eivät saa olla jäsenvaltion tarttuvan taudin hävittä-
misohjelmassa teurastettaviksi tarkoitettuja.
4 Hevoseläimet on voitava tunnistaa seuraavasti:
i) rekisteröityjen hevosten ollessa kyseessä, direktiivissä 90/427/
ETY (1) säädetyn tunnistusasiakirjan avulla, jossa on todistettava
erityisesti, että 5 artiklan 5 ja 6 kohtaa on noudatettu. Virkae-läinlääkärin on keskeytettävä tämän asiakirjan voimassaolo 5kohdassa tai 5 artiklassa säädettyjen kieltojen ajaksi. Asiakirja olisi
palautettava rekisteröidyn hevosen teurastuksen jälkeen sen myöntä-
neelle viranomaiselle. Komissio antaa säännökset tämän kohdantäytäntöönpanosta 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen,
ii) jalostukseen ja tuotantoon tarkoitettujen hevosten tunnistus tapahtuu
komission 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvista-malla menetelmällä.
Ennen tämän menetelmän käyttöönottoa sovelletaan edelleen viralli-
sesti hyväksyttyjä kansallisia tunnistusmenetelmiä edellyttäen, ettäniistä ilmoitetaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille kolmenkuukauden kuluessa tämän direktiivin antamisajankohdasta.
5 Jäljempänä 5 artiklassa säädettyjen vaatimusten lisäksi hevose-
läimet eivät saa olla peräisin tilalta, joka on ollut jonkin seuraavan
kieltomääräyksen alainen:
a) jos kaikkia taudille alttiiseen lajiin kuuluvia tilalla olevia eläimiä ei
ole teurastettu tai tapettu, alkuperätilaa koskevan kiellon on oltavakestoltaan vähintään:
— kuusi kuukautta, kun kyseessä ovat hevoseläimet, joiden
epäillään saaneen astumataudin, alkaen viimeisestä todellisesta
tai mahdollisesta kosketusajankohdasta sairaaseen eläimeen.Kun kyseessä on ori, kielto on kuitenkin voimassa, kunnes eläinkuohitaan,
— kuusi kuukautta, kun kyseessä on räkätauti tai hevosen tarttuva
aivo-selkäydintulehdus, alkaen siitä päivästä, kun kyseisestätaudista kärsivät hevoseläimet on poistettu,
— siihen saakka, jolloin tartunnan saaneiden eläinten teurastuksen
jälkeen jäljellä olevien eläinten reaktio kahteen kolmenkuukauden välein suoritettuun Cogginsin kokeeseen on negatii-
vinen, kun kyseessä on näivetystauti,
— kuusi kuukautta, kun kyseessä on vesicular stomatitis -tartunta
— yksi kuukausi viimeisestä todetusta tapauksesta, kun kyseessä on
raivotauti,
— 15 päivää viimeisestä todetusta tapauksesta, kun kyseessä on
pernarutto,
b) jos kaikki taudille alttiiseen lajiin kuuluvat tilalla olevat eläimet on
teurastettu ja tilat desinfioitu, kiellon on oltava kestoltaan 30 päivääeläinten hävittämispäivästä ja tilojen desinfiointipäivästä alkaen,lukuun ottamatta pernaruttoa, jolloin kiellon kesto on 15 päivää.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat poiketa näistä kieltotoimenpiteistä
hippodromien ja kilparatojen osalta, ja niiden on ilmoitettava myönnet-
tyjen poikkeusten laadusta komissiolle.
6 Kun jäsenvaltio laatii tai on laatinut vapaaehtoisen tai pakollisen
torjuntaohjelman jotakin sellaista tautia varten, jolle hevoseläimet ovatalttiita, se voi saattaa ohjelman komission hyväksyttäväksi kuudenkuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksiannosta esittäen siinäerityisesti:
— tautitilanteen alueellaan,
— ohjelman perusteet ottaen huomioon taudin merkityksen ja
ohjelman kulut suhteessa siitä saatavaan hyötyyn,
— maantieteellisen alueen, jossa ohjelma pannaan täytäntöön,
— laitoksiin sovellettavat luokitukset, vaatimukset, jotka kunkin lajin
on saavutettava ja käytettävät koemenettelyt,1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 5
(1) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 55
▼B
— ohjelman valvontamenettelyt,
— toimenpiteet, jotka toteutetaan, jos tila jostakin syystä menettää
asemansa,
— toimenpiteet, jotka toteutetaan, jos ohjelman määräysten mukaisesti
suoritettujen kokeiden tulokset ovat positiivisia,
— kyseisen jäsenvaltion alueella käytävän kaupan ja yhteisön sisäisen
kaupan välisen suhteen syrjimättömän luonteen.
Komissio tutkii jäsenvaltioiden esittämät ohjelmat. Se hyväksyy tarvit-
taessa ohjelmat 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Muutyleiset tai erityiset lisätakeet, joita saatetaan tarvita yhteisön sisäisessäkaupassa, voidaan määritellä samaa menettelyä noudattaen. Tällaiset
takeet eivät saa ylittää jäsenvaltion omalla alueellaan vaatimia takuita.
Jäsenvaltioiden esittämiä ohjelmia voidaan muuttaa tai täydentää 25
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jo hyväksyttyjä ohjelmiatai toisen alakohdan mukaisesti määriteltyjä takeita voidaan muuttaa
tai täydentää samaa menettelyä noudattaen.
5 artikla
1 Jäsenvaltiot, jotka eivät ole vapaat afrikkalaisesta hevosrutosta 2
artiklan f kohdassa tarkoitetulla tavalla, saavat lähettää hevoseläimiäalueensa siitä osasta, jota pidetään tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitet-
tuna tartunta-alueena, ainoastaan tämän artiklan 3 kohdassa säädetyillä
edellytyksillä.
2 a) Jäsenvaltion alueen osaa pidetään afrikkalaisen hevosruton
tartunta-alueena, jos:
— kliiniset, serologiset (rokottamattomissa eläimissä) ja/tai
epidemiologiset tulokset ovat osoittaneet, että afrikkalaista
hevosruttoa on esiintynyt kahden edellisen vuoden aikana,
tai
— rokotuksia afrikkalaista hevosruttoa vastaan on suoritettu 12
edellisen kuukauden aikana.
b) Sen alueen osan, jota pidetään afrikkalaisen hevosruton tartunta-
alueena, on käsitettävä vähintään:
— tartuntakeskuksen ympärillä oleva suojavyöhyke, joka on
säteeltään vähintään 100 kilometriä,
— valvontavyöhyke, joka ulottuu vähintään 50 kilometriä suoja-
vyöhykkeen ulkopuolelle ja jolla ei ole suoritettu rokotuksia12 edellisen tävän kuukauden aikana.
c) Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuihin alueisiin ja vyöhykkeisiin
liittyviä torjuntatoimenpiteitä koskevat valvontasäännöt ja niihinliittyvät poikkeukset määritellään direktiivissä 92/35/ETY (
1).
d) Kaikki suojavyöhykkeellä olevat rokotetut hevoseläimet on rekis-
teröitävä ja yksilöitävä direktiivin 92/35/ETY 6 artiklan 1 kohdan
mukaisesti.
Tunnistusasiakirjassa ja/tai terveystodistuksessa on viitattava
selvästi tällaiseen rokotukseen.
3 Jäsenvaltio saa lähettää 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulta
alueelta vain seuraavat vaatimukset täyttäviä hevoseläimiä:
a) ne on lähetettävä tartuntaa levittävien hyönteisten vaikutus
huomioon ottaen vain tiettyinä aikoina vuodesta, jotka vahvistetaan25 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen,
b) niissä ei saa näkyä mitään afrikkalaisen hevosruton kliinisiä oireita
4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen suorittamispäivänä,
c) — jos niitä ei ole rokotettu afrikkalaista hevosruttoa vastaan, niille
on tehty kahdesti liitteessä D kuvattu komplementin sitoutumis-testi afrikkalaisen hevosruton varalta ja ne ovat reagoineet1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 6
(1) EYVL N:o L 157, 10.6.1992, s. 19▼M4
▼M4
negatiivisesti; kokeiden välin on oltava 21-30 päivää ja jälkim-
mäinen koe on tehty viimeistään 10 päivää ennen lähettämistä,
— jos ne on rokotettu, rokotusta ei ole saanut suorittaa kahden edel-
lisen kuukauden aikana ja niille on
tehty liitteessä D kuvattu sitoutumistesti edellä mainituin välein
ja vasta-aineen määrän kasvua ei ole todettu. Komissio voieläinlääkintäalan tiedekomitean annettua lausuntonsa hyväksyämuitakin valvontamenetelmiä 24 artiklassa säädettyä menettelyänoudattaen,
d) niitä on täytynyt pitää karanteeniasemalla vähintään 40 päivän ajan
ennen lähettämistä,
e) niitä on suojeltu tartuntaa levittäviltä hyönteisiltä karanteenijakson
aikana ja karanteeniasemalta lähetyspaikalle kuljettamisen aikana.
6 artikla
Jäsenvaltiot, jotka panevat täytäntöön 4 artiklan 5 kohdassa säädettyjä
takeita vastaavat takeet antavan vaihtoehtoisen valvontajärjestelmän
hevoseläinten ja rekisteröityjen hevoseläinten siirtämisestä niidenalueella erityisesti tunnistus-asiakirjan avulla, voivat vastavuoroisestimyöntää toisilleen poikkeuksia 4 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen ja8 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan säännöksistä.
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle.
7 artikla
1 Hevoseläimet on kuljetettava mahdollisimman pian alkuperätilalta
joko suoraan tai direktiivin 64/432/ETY 3 artiklan 6 kohdassa
määritellyn hyväksytyn markkinapaikan tai keräilykeskuksen kauttamääräpaikkaan ajoneuvoissa tai konteissa, jotka on puhdistettusäännöllisesti ja desinfioitu desinfiointiaineella lähettävän jäsenvaltionvahvistamin säännöllisin määräajoin. Ajoneuvojen on oltava siten suun-niteltuja, ettei hevoseläinten lantaa, kuivikkeita tai rehua pääse
leviämään ajoneuvosta kuljetuksen aikana. Kuljetus on suoritettava
siten, että hevoseläinten terveyttä ja hyvinvointia voidaan suojellatehokkaasti.
2 Määrävaltiona oleva jäsenvaltio voi myöntää yleisen tai rajoitetun
poikkeuksen joistakin 4 artiklan 5 kohdan vaatimuksista sellaiseneläimen osalta, jonka mukana on erityinen merkintä, joka osoittaa senolevan tarkoitettu teurastettavaksi edellyttäen, että terveystodistuksessa
mainitaan tämä poikkeus.
Jos tällainen poikkeus myönnetään, on teurastettaviksi tarkoitetut hevo-
seläimet kuljetettava suoraan määrättyyn teurastamoon ja teurastettava
viiden päivän kuluessa niiden teurastamoon tuomisesta.
3 Virkaeläinlääkärin on merkittävä rekisteriin teurastetun eläimen
tunnistusnumero tai tunnistusasiakirjan numero ja toimitettava lähety-
spaikan toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä todistus siitä,että eläin on teurastettu.
8 artikla
1 Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että:
— tiloilta pois vietävien rekisteröityjen hevoseläinten mukana on 4
artiklan 4 kohdassa säädetty tunnistusasiakirja sekä - jos ne ontarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan - liitteessä B määrättytodistus,
— jalostusta, tuotantoa tai teurastusta varten tarkoitettujen hevose-
läinten mukana on oltava niiden kuljetuksen aikana tämändirektiivin liitteen C mukainen terveystodistus.
Todistus tai, tunnistusasiakirjan ollessa kyseessä, lomake jossa on yksi-
tyiskohtaiset tiedot terveydestä, on, tämän kuitenkaan rajoittamatta 6artiklan soveltamista, laadittava hevosten lastausta edeltävien 48 tunninaikana tai muussa tapauksessa viimeistään viimeisenä sitä edeltävänätyöpäivänä ainakin yhdellä lähettävän ja määräpaikkana olevan jäsen-1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 7
▼B
▼B
valtion virallisista kielistä. Tämän todistuksen voimassaoloaika on 10
päivää. Todistus on laadittava yhdelle liuskalle.
2 Muiden kuin rekisteröityjen hevoseläinten tuonnissa voidaan
käyttää yhtä terveystodistusta lähetystä kohti, 1 kohdan toisessa luetel-makohdassa tarkoitetun yksittäisen todistuksen sijasta.
9 artikla
Eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista (
1) yhteisön sisäisessä
tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/425/ETY säädettyjäsääntöjä sovelletaan erityisesti alkuperäpaikassa suoritettaviin tarkas-tuksiin, määräpaikkana olevassa jäsenvaltiossa suoritettavientarkastusten järjestämiseen ja seurantaan sekä täytäntöön pantaviin
suojatoimenpiteisiin.
10 artikla
Komission eläinlääkintäasiantuntijat voivat tarpeen mukaan tämän
direktiivin yhtenäisen soveltamisen varmistamiseksi ja yhteistyössätoimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa suorittaa tarkastuksiakyseessä olevassa paikassa. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille tällaisten
tarkastusten tuloksista.
Jäsenvaltioiden, joiden alueella tutkimus suoritetaan, on annettava
asiantuntijoille kaikkea heidän tehtävänsä suorittamisessa tarvittavaa
apua.
Yleiset säännökset tämän artiklan täytäntöönpanosta annetaan 24 artik-
lassa säädettyä menettelyä noudattaen.
III LUKU
Kolmansista maista tapahtuvaa tuontia koskevat määräykset
11 artikla
1 Yhteisöön tuotujen hevoseläinten on täytettävä 12-16 artiklassa
säädetyt edellytykset.
2 Siihen asti kunnes 12-16 artiklan täytäntöön panemiseksi annetut
päätökset tulevat voimaan, jäsenvaltioiden on sovellettava hevose-
läinten tuontiin kolmansista maista ainakin II luvun soveltamistavastaavia vaatimuksia.
12 artikla
1 Maahantuotavien hevoseläinten on oltava peräisin sellaisesta
kolmannesta maasta tai kolmannen maan osasta, joka on mainittu
direktiivin 72/462/ETY 3 artiklan mukaisesti laadittuun luetteloon
lisättävässä erilliseen sarakkeeseen kuuluvassa luettelossa.
2 Direktiivin 72/462/ETY 3 artiklassa säädetyn luettelon kolman-
sista maista tai kolmansien maiden osista laatimista, muuttamista jajulkaisemista koskevia menettelyjä ja perusteita sovelletaan hevose-läinten tuontia koskevaan listaan.
13 artikla
1 Hevoseläinten on oltava peräisin kolmansista maista, jotka:
a) ovat vapaita afrikkalaisesta hevosrutosta,
b) ovat olleet vapaita Venezuelan equine encephalomyelitis -tartun-
nasta (VEE) kahden vuoden ajan,1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 8
(1) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 29▼M1
▼B
▼B
c) ovat olleet vapaita astumataudista ja räkätaudista kuuden kuukauden
ajan.
2 Komissio voi 24 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:
a) päättää, että 1 kohdan säännöksiä sovelletaan vain osaan kolmannen
maan alueesta.
Niissä tapauksissa, joissa afrikkalaista hevosruttoa koskevia vaati-
muksia sovelletaan alueellisesti, on ainakin noudatettava 5 artiklan
2 ja 3 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä,
b) vaatia lisätakeita yhteisölle vieraiden tautien osalta.
14 artikla
Hevoseläinten on ennen sitä päivää, jona ne lastataan määrävaltiona
olevaan jäsenvaltioon kuljettamista varten, oltava ollut keskeytyksettä15 artiklaa noudattaen tehtävissä päätöksissä määrättävän ajankolmannen maan alueella tai alueen osassa taikka, jos määräyksiäsovelletaan alueellisesti, 13 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisestimääritellyssä alueen osassa.
Niiden on oltava peräisin eläinlääkinnälliseen valvontaan asetetulta
tilalta.
15 artikla
Hevoseläinten tuonti kolmannen maan alueelta tai sen 13 artiklan 2
kohdan a alakohdan mukaisesti määritellystä, 12 artiklan 1 kohdanmukaisesti laaditussa luettelossa mainitusta osasta, on sallittua vain,
jos hevoseläimet 13 artiklassa olevien vaatimusten lisäksi:
a) ovat 24 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti hyväksyttyjen
hevoseläinten tuontia kyseisestä maasta koskevien terveysvaati-musten mukaisia kyseessä oleva laji ja hevoseläinten ryhmittelyhuomioon ottaen.
Edellä 4 ja 5 artiklassa säädetyt vaatimukset ovat vertailuperusteena
terveysvaatimusten määräämiselle 1 kohdan mukaisesti ja
b) hevoseläinten on täytettävä seuraavat vaatimukset, kun kolmas maa
ei ole ollut vapaa vesicular stomatitis -tartunnasta tai virusarteriitistavähintään kuuden kuukauden ajan:
i) niiden on oltava peräisin tilalta, joka on ollut vapaa vesicular
stomatitis -tartunnasta vähintään kuuden kuukauden ajan janiiden on täytynyt reagoida negatiivisesti ennen lähettämistäsuoritettuun serologiseen kokeeseen,
ii) kun kyseessä on virusarteriitti, on urospuolisten hevoseläinten
täytynyt reagoida negatiivisesti serologiseen kokeeseen taiviruksen eristämiskokeeseen tai muuhun 24 artiklassa säädetyn
menettelyn mukaisesti hyväksyttyyn kokeeseen, joka takaisi että
eläin on viruksesta vapaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19artiklan soveltamista.
Komissio voi 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
eläinlääkintäalan tiedekomitean lausunnon saatuaan määritelläurospuolisten hevoseläinten ryhmät, joihin tätä vaatimusta sovel-letaan.
16 artikla
1 Hevoseläimet on voitava tunnistaa 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti
ja niiden mukana on oltava viejämaana olevan kolmannen maan virkae-läinlääkärin antama todistus. Tämä todistus/tämän todistuksen on:
a) annettava eläinten lastauspäivänä määräpaikkana olevaan jäsenval-
tioon lähettämistä varten tai, kun kyseessä ovat rekisteröidyt
hevoset, viimeisenä työpäivänä ennen laivausta,
b) laadittava ainakin yhdellä määrävaltiona olevan jäsenvaltion viralli-
sella kielellä ja yhdellä sen jäsenvaltion virallisista kielistä, jossatuontitarkastus suoritetaan,1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 9
▼B
c) oltava eläinten mukana alkuperäiskappaleena,
d) todistettava, että eläimet täyttävät tämän direktiivin ja tämän direk-
tiivin perusteella säädetyt vaatimukset kolmansista maista tulevantuonnin osalta,
e) oltava laadittu yhdelle liuskalle,
f) oltava osoitettu yhdelle vastaanottajalle tai, kun kyse on teurastetta-
viksi tarkoitetuista eläimistä, yhdestä lähetyksestä edellyttäen, että
eläimet on merkitty oikein.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän mahdollisuuden
käytöstä.
2 Todistus on laadittava 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudat-
taen vahvistetun mallin mukaiselle lomakkeelle.
17 artikla
Jäsenvaltioiden ja komission eläinlääkintäasiantuntijat suorittavat
tarkastuksia paikalla sen todentamiseksi, noudatetaanko tämän direk-tiivin ja erityisesti 12 artiklan 2 kohdan säännöksiä käytännössä.
Jos tämän artiklan mukaisesti suoritetuissa tarkastuksissa tulee esiin
vakavia tosiasioita hyväksyttyä tilaa vastaan, komissio ilmoittaa tästävälittömästi jäsenvaltioille ja tekee heti päätöksen, jolla hyväksyminenkeskeytetään. Lopullinen päätös tehdään 25 artiklassa säädettyä menet-telyä noudattaen.
Komissio nimeää jäsenvaltioiden ehdotuksesta jäsenvaltioiden asiantun-
tijat, joille nämä tarkastukset uskotaan.
Tarkastukset tehdään yhteisön nimissä ja se vastaa kaikista tästä aiheu-
tuvista kuluista.
Yksityiskohtaiset säännökset näiden tarkastusten taajuudesta ja
täytäntöönpanosta annetaan 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudat-taen.
18 artikla
1 Teurastettaviksi tarkoitetut hevoseläimet on vietävä joko suoraan
taikka markkinapaikan tai keräilykeskuksen kautta teurastamoonvälittömästi niiden saavuttua määrävaltiona olevaan jäsenvaltioon jane on teurastettava 15 artiklan mukaisesti tehtävissä päätöksissä vahvis-
tettavan määräajan kuluessa terveysvaatimusten mukaisesti.
2 Jollei 24 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti mahdollisesti
hyväksytyissä erityisissä edellytyksissä toisin määrätä, määräpaikkana
olevan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi terveyssyistä
määrätä, mihin teurastamoon tällaiset hevoseläimet on vietävä.
19 artikla
Noudattaen 24 artiklassa säädettyä menettelyä komissio:
i) voi päättää, että kolmannesta maasta tai kolmannen maan osasta
tuleva tuonti rajoitetaan tiettyihin lajeihin tai ryhmiin,
ii) määrää, sen estämättä mitä 15 artiklassa säädetään, erityiset edelly-
tykset rekisteröityjen hevoseläinten tai erityistarkoituksiin
tarkoitettujen hevoseläinten väliaikaista yhteisön alueelle tuomista
varten tai niiden takaisin yhteisön alueelle tuomista varten tila-päisen poisviennin jälkeen,
iii) päättää edellytyksistä tilapäisen maahantuloluvan muuttamiseksi.1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 10
▼M2
IV LUKU
Loppusäännökset
22 artikla
Tämän direktiivin säännöksiä sekä erityisesti 4 artiklan 1 kohdan toisen
virkkeen ja 6, 8 ja 21 artiklan säännöksiä tarkastellaan uudelleen 1
päivään tammikuuta 1993 mennessä sisämarkkinoiden toteuttamiseksi
tehtyjen ehdotusten yhteydessä, joista neuvosto päättää määräenem-mistöllä.
23 artikla
Komissio muuttaa tämän direktiivin liitteitä 25 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
24 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian
saattaa viipymättä direktiivillä 68/361/ETY (
1) perustetun pysyvän
eläinlääkintäkomitean, jäljempänä ’komitea’, käsiteltäväksi komitean
puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajanpyynnöstä.
2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista
toimenpiteistä. Komitea antaa ehdotuksesta lausuntonsa määräajassa,
jonka puheenjohtajan voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.
Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassaniiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotkaneuvosto tekee komission ehdotuksesta. Jäsenvaltioiden edustajienäänet komiteassa painotetaan tässä artiklassa säädetyllä tavalla. Puheen-johtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komi-
tean lausunnon mukaiset.
4 Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai
lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdo-tuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asianmääräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä,
kun asia tuli neuvostossa vireille, komissio hyväksyy ehdotetut toimen-piteet, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännytkyseisiä toimenpiteitä.
25 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian
saattaa viipymättä komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja
omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista
toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta kahden päivänkuluessa. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä,jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Jäsenvaltioiden edusta-
jien äänet komiteassa painotetaan tässä artiklassa säädetyllä tavalla.
Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komi-
tean lausunnon mukaiset.
4 Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai
lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdo-1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 11
(1) EYVL N:o L 255, 18.10.1968, s. 23▼B
▼B
tuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian
määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa 15 päivän kuluessa siitä, kun asia
tuli neuvostossa vireille, komissio hyväksyy ehdotetut toimenpiteet,
jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt kyseisiätoimenpiteitä.
26 artikla
Direktiivin 72/462/ETY 34 artiklaa sovelletaan tämän direktiivin III
luvussa säädettyihin vaatimuksiin.
27 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edel-
lyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaanviimeistään 1 päivänä tammikuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä.
28 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 12
▼B
LIITE A
TAUDIT, JOISTA ON ILMOITETTAVA
Seuraavista taudeista on ilmoitettava:
— astumatauti
— räkätauti— hevosen tarttuva aivo-selkäydintulehdus (kaikki tyypit mukaan lukien VEE)— näivetystauti— raivotauti
— pernarutto
— afrikkalainen hevosrutto— vesicular stomatitis1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 13
▼M3
LIITE B
►(1)M51990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 14
▼M3
LIITE C
1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 15
▼M3
►(1)A1
►(2)M51990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 16
▼M6
LIITE D
AFRIKKALAINEN HEVOSRUTTO
DIAGNOSOINTI
Jäljempänä kuvattujen ELISA-testien (entsyymi-immunologiset määritykset)
reagensseja saa afrikkalaisen hevosruton Euroopan yhteisöjen vertailulaborator-
iosta tai taudista vastaavista Kansainvälisen eläintautiviraston (OIE)
vertailulaboratorioista.
1. KILPAILEVA (KOMPETITIIVINEN) ELISA-TESTI AFRIKKALAISEN
HEVOSRUTON VIRUKSEN (AHRV) VASTA-AINEIDEN OSOITTAMI-
SEKSI (PAKOLLINEN TESTI)
Kilpailevaa ELISA-testiä käytetään spesifisten AHRV-vasta-aineiden osoitta-
miseksi hevoseläinten seerumista. Laajaspektrinen, polykloonaalinen
marsussa tehty anti-AHRV-immuuniseerumi (jäljempänä ’marsussa tehty
antiseerumi’) on seroryhmäspesifinen, ja sillä pystytään osoittamaan kaikki
afrikkalaisen hevosruton viruksen serotyypit.
Testin periaate on, että AHRV-antigeenin ja marsussa tehdyn antiseerumin
reaktio keskeytetään näyteseerumilla. Näyteseerumissa olevat AHRV-vasta-
aineet kilpailevat marsussa tehdyn antiseerumin vasta-aineiden kanssa, mikä
heikentää odotettua värimuutosta (sen jälkeen kun on lisätty entsyymimer-
kittyä anti-marsuvasta-ainetta ja substraattia). Seerumit voidaan testata
yhtenä 1:5 laimennoksena (spot-testimenetelmä), tai ne voidaan titrata (seer-
umin titrausmenetelmä) kunnes saadaan positiivisen reaktion
laimennuspäätepiste. Positiivisena pidetään yli 50 %:n inhibitioarvoja.
Jäljempänä kuvattua testimenettelyä käytetään Pirbrightissa Yhdistyneessä
kuningaskunnassa sijaitsevassa afrikkalaisen hevosruton alueellisessa vertai-
lulaboratoriossa.
1.1Testimenetelmä
1.1.1Levyjen valmistus
1.1.1.1 ELISA-levyt pinnoitetaan infektoiduista soluviljelmistä uutetulla
AHRV-antigeenilla ja laimennetaan karbonaatti/bikarbonaattipus-
kurissa (pH 9,6). ELISA-levyjä inkuboidaan yön yli 4 ºC:ssa.
1.1.1.2 Levyt pestään kolmeen kertaan huuhtelemalla fosfaattipuskuroi-
dulla fysiologisella suolaliuoksella (PBS), jonka pH on7,2—7,4, ja kuopat tyhjennetään ja kuivataan imupaperiin taput-
tamalla.
1.1.2Kontrollikuopat
1.1.2.1 Positiiviset kontrolliseerumit titrataan 1:2 laimennossarjalla
(1:5—1:640), estopuskurissa (PBS + 0,05 % (v/v) Tween-
20 + 5,0 % (w/v) rasvaton maitojauhe (Cadbury's
Marvel™) + 1 % (v/v) täysikasvuisen naudan seerumi) kuoppar-
ivillä 1, niin että lopputilavuudeksi tulee 50 µl/kuoppa.
1.1.2.2 Lisätään 50 µl 1:5 laimennettua negatiivista kontrolliseerumia
(10µl seerumia + 40 µl estopuskuria) kuoppiin A ja B rivissä 2.
1.1.2.3 Lisätään 100 µl/kuoppa estopuskuria kuoppiin C ja D rivissä 2
(NOLLAKOE).
1.1.2.4 Lisätään 50 µl estopuskuria kuoppiin E, F, G ja H rivissä 2
(marsukontrolli).
1.1.3Spot-testimenetelmä
1.1.3.1 Jokaista testiseerumia lisätään laimennoksena 1:5 (10 µl seer-
umia + 40 µl estopuskuria) estopuskurissa kahteen
rinnakkaiskuoppaan riveillä 3—12.
tai
1.1.4Seerumin titrausmenetelmä
1.1.4.1 Kustakin testinäytteestä valmistetaan 1:2 laimennossarja
(1:5—1:640) estopuskurissa poikki levyn kahdeksaan kuoppaan
käyttäen yhtä kuoppariviä (riveille 3—12).
jonka jälkeen1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 17
▼M6
1.1.5 Lisätään 50 µl estopuskurilla esilaimennettua marsussa tehtyä
antiseerumia ELISA-levyn kaikkiin kuoppiin nollakoekuoppaa
lukuun ottamatta (kaikkien kuoppien lopputilavuus on nyt
100µl).
1.1.5.1 Inkuboidaan vaakatasossa pyörivässä ravistelijassa 1 tunnin ajan
37 ºC:ssa.
1.1.5.2 Levyt pestään kolmeen kertaan ja kuivataan imupaperiin taputta-
malla kuten aikaisemmin.
1.1.5.3 Lisätään 50 µl estopuskurissa esilaimennettua kanissa tehtyä anti-
marsu-piparjuuriperoksidaasi(HRP)-konjugaattia jokaiseen
kuoppaan.
1.1.5.4 Inkuboidaan vaakatasossa pyörivässä ravistelijassa 1 tunnin ajan
37 ºC:ssa.
1.1.5.5 Levyt pestään kolmeen kertaan ja kuivataan imupaperilla kuten
aikaisemmin.
1.1.6Kromogeeni
Valmistetaan kromogeeni eli OPD-liuos
(OPD = ortofenyleenidiamiini) valmistajan ohjeiden mukaan
(0,4 mg/ml steriilissä tislatussa vedessä) juuri ennen käyttöä.
Lisätään substraatti (vetyperoksidi = H2O2) 0,05 %:n (v/v) loppu-
pitoisuuden saavuttamiseksi (1:2 000 30-prosenttisessa H2O2-
liuoksessa). Lisätään 50 µl OPD-liosta jokaiseen kuoppaan, ja
levyt jätetään 10 minuutiksi huoneenlämpöön. Reaktio pysäy-
tetään lisäämällä 1 M rikkihappoa (H2SO4) (50 µl/kuoppa).
1.1.7Lukema
Levyt luetaan spektrofotometrissä aallonpituudella 492 nm.
1.2Tulosten laskeminen
1.2.1 Tietokoneohjelmiston avulla tulostetaan OD-arvot (optinen tiheys)
ja inhibitioprosentti (PI) testi- ja kontrolliseerumeille vertaamalla
tuloksia neljän marsukontrollikuopan keskiarvoihin. OD- ja PI-
arvoja käytetään arvioitaessa, onko testitulos hyväksyttävissä
rajoissa. Neljän marsukontrollikuopan yläraja-arvot (UCL) ja
alaraja-arvot (LCL) ovat välillä 1,4—0,4 OD. Inhibitioprosenttiin50 perustuvan positiivisen kontrollin viimeisen positiivisen laimen-
noksen pitäisi olla 1:240 (vaihteluvälillä 1:120—1:480). Kaikki ne
levyt, jotka eivät täytä edellä olevia perusteita, on hylättävä. Jos
positiivisen kontrolliseerumin pitoisuus on kuitenkin yli 1:480 ja
testinäytteet ovat edelleen negatiiviset, negatiiviset testinäytteet
voidaan kuitenkin hyväksyä.
Negatiivista kontrolliseerumia sisältävien rinnakkaiskuoppien PI-
arvojen olisi oltava välillä + 25 % ja - 25 %, ja rinnakkaisten
nollakoekuoppien PI-arvojen välillä + 95 ja + 105 %. Näiden
rajojen ulkopuolella olevat arvot eivät välttämättä merkitse sitä,
ettei lukemaa voisi hyväksyä, mutta viittaavat siihen, että on kehit-
tymässä taustaväri.
1.2.2 Testiseerumin diagnostinen raja-arvo on 50 % (PI 50 %). Näytteet,
joiden PI-arvot ovat yli 50 %, ovat POSITIIVISIA. Näytteet,
joiden PI-arvot ovat alle 50 %, ovat NEGATIIVISIA.
Rinnakkaiskuoppien raja-arvot ylittäviä tai alittavia näytteitä
pidetään epäilyttävinä. Tällaiset näytteet voidaan testata uudelleen
spot-testillä ja titraamalla. Positiiviset näytteet voidaan titrata,
jolloin selviää näytteen positiivisuuden taso.
Spot-testin kaavio
1 2 3456789 1 0 1 1 1 2
Pos. kontr. Testiseerumit
A 1:5 Neg. kontr. 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40
B 1:10 Neg. kontr. 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40C 1:20 Nollakoe1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 18
▼M6
1 2 3456789 1 0 1 1 1 2
Pos. kontr. Testiseerumit
D 1:40 Nollakoe
E 1:80 M-kontr.
F 1:160 M-kontr.
G 1:320 M-kontr. 1 2 34567891 0
H 1:640 M-kontr. 1 2 34567891 0
Neg. kontr. = negatiivinen kontrolli
Pos. kontr. = positiivinen kontrolli
M-kontr. = marsukontrolli.
Seerumititraation malli
1 2 3 456789 1 0 1 11 2
Pos. kontr. Testiseerumit
A 1:5 Neg. kontr. 1:5 1:5
B 1:10 Neg. kontr. 1:10 1:10
C 1:20 Nollakoe 1:20 1:20
D 1:40 Nollakoe 1:40 1:40
E 1:80 M-kontr. 1:80 1:80
F 1:160 M-kontr. 1:160 1:160
G 1:320 M-kontr. 1:320 1:320H 1:640 M-kontr. 1:640 1:640
Neg. kontr. = negatiivinen kontrolli
Pos. kontr. = positiivinen kontrolli
M-kontr. = marsukontrolli.
2. EPÄSUORA ELISA-TESTI AFRIKKALAISEN HEVOSRUTON
VIRUKSEN (AHRV) VASTA-AINEIDEN OSOITTAMISEKSI (PAKOL-
LINEN TESTI)
Jäljempänä kuvattu testi on diagnostisten testien ja rokotteiden standardeja
käsittelevän OIE:n käsikirjan (neljäs painos, 2000) 2.1.11 luvun mukainen.
Rekombinantti-VP7-proteiinia on käytetty antigeeninä AHR-viruksen vasta-
aineen osoittamiseksi. Antigeenia käytettäessä testin herkkyys ja spesifisyys
ovat korkeita. Muita etuja ovat antigeenin stabiilius ja vaarattomuus (ei infek-
tiivinen).
2.1Testimenetelmä:
2.1.1Kiinteä faasi:
2.1.1.1 ELISA-levyt pinnoitetaan karbonaatti/bikarbonaattipuskurilla (pH
9,6) laimennetulla rekombinantti-AHRV-4 VP7:llä. Levyjä inku-
boidaan yön yli 4 ºC:ssa.
2.1.1.2 Levyt pestään tislatulla vedellä, jossa on 0,01 %:a (v/v) Tween
20:tä (pesuliuos), viiteen kertaan. Levyjä taputetaan varovasti
imukykyisen materiaalin päällä, jotta kaikki neste saadaan imey-
tettyä pois.
2.1.1.3 Levyille annostellaan estoliuosta (PBS + 5 % (w/v) rasvatonta
maitoa (kuivattu rasvaton maito Nestlé Dry Skim Milk™)),
200µl/kuoppa, annetaan olla 1 tunti 37 ºC:ssa.1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 19
▼M6
2.1.1.4 Estoliuos poistetaan, ja levyjä taputetaan varovasti imukykyisen
materiaalin päällä, jotta kaikki neste saadaan pois.
2.1.2Testinäytteet:
2.1.2.1 Testattavat seeruminäytteet sekä positiiviset ja negatiiviset
kontrolliseerumit laimennetaan suhteessa 1:25 PBS:n + 5 % (w/
v) rasvattoman maidon + 0,05 % (v/v) Tween 20:n liuoksella, ja
pipetoidaan 100 µl kuoppaa kohti. Inkuboidaan 1 tunnin ajan
37 ºC:ssa.
Titrausta varten tehdään 1:2 laimennosten sarja alkaen laimen-
nussuhteesta 1:25 (100 µl/kuoppa), yksi levyrivi seerumia kohti,
ja sama toistetaan positiivisten ja negatiivisten kontrollien
kanssa. Inkuboidaan 1 tunnin ajan 37 ºC:ssa.
2.1.2.2 Levyt pestään kuten vaiheessa 2.1.1.2.2.1.3Konjugaatti:
2.1.3.1 Pipetoidaan 100 µl/kuoppa piparjuuriperoksidaasi(HRP)-konju-
goitua hevosen gammaglobuliinia vastaan tehtyä antiseerumia,
joka on esilaimennettu puskuriin (PBS + 5 % maito + 0,05 %
Tween 20), pH 7,2. Inkuboidaan 1 tunnin ajan 37 ºC:ssa.
2.1.3.2 Levyt pestään kuten vaiheessa 2.1.1.2.2.1.4Kromogeeni/substraatti:
2.1.4.1 Lisätään 200 µl/kuoppa kromogeeni/substraattiliuosta
[10 ml 80,6 mM DMAB (dimetyyli-
aminobentsaldehydi) + 10 ml 1,56 mM MBTH (3-metyyli-2-
bentso-tiatsoliinihydratsonihydrokloridi) + 5 µlH
2O2].
Värimuutos pysäytetään lisäämällä 50 µl3NH2SO4:ää noin
5—10 minuutin jälkeen (ennen kuin negatiivinen kontrolli alkaa
värjäytyä).
Muita kromogeeneja, kuten ABTS (2,2'-atsino-bis-[3-etyylibent-
sotiatsoliini-6-sulfonihappo]), TMB (tetrametyylibentsidini) tai
OPD (ortofenyleenidiamiini), voidaan myös käyttää.
2.1.4.2 Levyt luetaan aallonpituudella 600 nm (tai 620 nm).
2.2Tulosten tulkinta:
2.2.1 Raja-arvo lasketaan lisäämällä 0,6 negatiivisen kontrollin arvoon.
(0,6 on 30 negatiivisen seerumin ryhmällä saatu vakiopoikkeama.)
2.2.2 Raja-arvon alittavan absorbanssin antavia testinäytteitä pidetään
negatiivisina.
2.2.3 Raja-arvon + 0,15 ylittävän absorbanssin antavia testinäytteitä
pidetään positiivisina.
2.2.4 Testinäytteitä, joiden absorbanssi on edellä mainittujen välillä,
pidetään epäilyttävinä, ja jotain muuta menetelmää on käytettävä
tuloksen vahvistamiseksi.
3. ESTO-ELISA-TESTI AFRIKKALAISEN HEVOSRUTON VIRUKSEN
(AHRV) VASTA-AINEIDEN OSITTAMISEKSI (PAKOLLINEN TESTI)
Esto-ELISA-testiä käytetään spesifisten AHRV-vasta-aineiden osoittamiseksi
taudille alttiiden lajien seerumista. VP7 on AHRV:n tärkein antigeeninen
virusproteiini. Se on konservoitunut ja todettavissa kaikissa 9 AHRV:n sero-
tyypissä. Koska testissä käytetty monoklooninen vasta-aine (MAb) toteaa
myös VP7-antigeenin, testi on hyvin herkkä ja spesifinen. Lisäksi rekombi-
nantti-VP7-antigeeni on täysin vaaraton ja tämän vuoksi hyvin turvallinen.
Kokeen periaate on, että rekombinantti-VP7:n, joka on ELISA-levyyn sitou-
tunut antigeeni, ja VP7:lle spesifisen konjugoidun MAb:n reaktio
keskeytetään. Testiseerumeissa oleva vasta-aine estää antigeenin ja MAb:n
välisen reaktion, mikä heikentää syntyvää väriä.
Jäljempänä kuvattua testiä käytetään Algetessa Espanjassa sijaitsevassa afrik-
kalaisen hevosruton Euroopan yhteisön vertailulaboratoriossa.1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 20
▼M6
3.1Testimenetelmä:
3.1.1ELISA-levyt
3.1.1.1 ELISA-levyt pinnoitetaan karbonaatti/bikarbonaattipuskurissa
(pH 9,6) laimennetulla rekombinantti-AHRV-4 VP7:llä, ja niitä
inkuboidaan yön yli 4 ºC:ssa.
3.1.1.2 Levyt pestään viidesti PBS:lla, jossa on 0,05 %:a (v/v) Tween-
20:tä (PBST).
3.1.1.3 Levyt stabiloidaan stabilointiliuoksella, jotta niitä voidaan
säilyttää 4 ºC:ssa aktiivisuuden katoamatta, sekä kuivataan
imupaperiin taputtamalla.
3.1.2Testinäytteet ja kontrollit
3.1.2.1 Seulontaa varten: Testiseerumit ja kontrollit laimennetaan
suhteessa 1:10 suoraan levyllä PBST-liuoksella
siten, että lopputilavuus on 100 µl/kuoppa.
Inkuboidaan 1 tunnin ajan 37 ºC:ssa.
3.1.2.2 Titrausta varten: Valmistetaan testiseerumeista ja positiivisista
kontrolleista 1:2 laimennosten sarja (100 µl/
kuoppa) (1:10—1:1280) kahdeksassa kuopassa.
Negatiivinen kontrolli testataan laimennoksella
1:10.
3.1.3Konjugaatti
Lisätään esilaimennettua HRP-konjugoitua MAb:a (VP7:lle
spesifinen monoklooninen vasta-aine) 50 µl/kuoppa kuhunkin
kuoppaan ja sekoitetaan varovasti tasakoosteisuuden varmistami-
seksi. Inkuboidaan 30 minuutin ajan 37 ºC:ssa.
3.1.4 Levyt pestään viidesti PBST-liuoksella ja kuivataan imupaperiin
taputtamalla kuten aikaisemmin.
3.1.5Kromogeeni/substraatti
Lisätään kromogeeni/substraattiliuosta [1 ml ABTS (2,2'-atsino-
bis-[3-etyylibentsotiatsoliini-6-sulfonihappo]) (5 mg/ml) + 9 ml
substraatti-puskuria (0,1 M fosfaattisitraattipuskuria, jonka pH
on 4 ja jossa on 0,03 % H2O2)] 100 µl/kuoppa ja inkuboidaan
10 minuuttia huoneenlämmössä. Värimuutos pysäytetään
lisäämällä 2 % (w/v) SDS:ää (natriumdodekyylisulfaatti) (100 µl/
kuoppa).
3.1.6Lukema
Levyt luetaan aallonpituudella 405 nm ELISA-lukulaitteessa.
3.2Tulosten tulkinta
3.2.1Määrityksen validointi
Testi on hyväksyttävä, jos negatiivisen kontrollin (NK) optinen
tiheys (OD) on yli 1,0 ja positiivisen kontrollin (PK) OD on alle
0,2.
3.2.2Raja-arvon laskeminen
Positiivinen raja-arvo = NK - ((NK-PK) × 0,3)
Negatiivinen raja-arvo = NK - ((NK-PK)× 0,2)
NK on negatiivisen kontrollin OD ja PK on positiivisen kontrollin
OD.
3.2.3Tulosten tulkinta
Näytteitä, joiden OD on alhaisempi kuin positiivinen raja-arvo, on
pidettävä AHRV-vasta-ainepositiivisina.
Näytteitä, joiden OD on korkeampi kuin negatiivinen raja-arvo, on
pidettävä AHRV-vasta-ainenegatiivisina.
Näytteitä, joiden OD on näiden kahden arvon välillä, olisi
pidettävä epäilyttävinä, ja eläimistä olisi otettava uudet näytteet
2—3 viikon kuluttua.1990L0426 — FI — 23.02.2002 — 007.001 — 21