1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B ►M6 NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 29 päivänä tammikuuta 1985,
direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY tarkoitettujen eläinlääkärin-
tarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta
(muutettu ja kodifioitu)
(85/73/ETY) ◄
(EYVL L 32, 5.2.1985, s. 14)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston direktiivi 88/409/ETY, annettu 15 päivänä kesäkuuta 1988 L 194 28 22.7.1988
►M2Neuvoston direktiivi 93/118/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1993 L 340 15 31.12.1993
►M3Neuvoston direktiivi 94/64/EY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1994 L 368 8 31.12.1994
►M4Neuvoston direktiivi 95/24/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1995 L 243 14 11.10.1995
►M5Neuvoston direktiivi 96/17/EY, annettu 19 päivänä maaliskuuta 1996 L 78 30 28.3.1996
►M6Neuvoston direktiivi 96/43/EY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1996 L 162 1 1.7.1996
►M7Neuvoston direktiivi 97/79/EY, annettu 18 päivänä joulukuuta 1997 L 24 31 30.1.1998
Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä
tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1)ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 29 päivänä tammikuuta 1985,
direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY
tarkoitettujen eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittami-
sesta
(muutettu ja kodifioitu)
(85/73/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (
1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
erityisesti kuluttajalle annettujen terveystakeiden yhdenmukaistamiseksi
direktiivissä 64/433/ETY (4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 83/90/ETY (5), säädetään sellaista tuoretta lihaa koskevien
terveystarkastusten ja -valvonnan täytäntöönpanosta, joka voi ollakaupankäynnin kohteena yhteisössä,
direktiivissä 72/462/ETY (
6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 83/91/ETY (7), säädetään jäsenvaltioiden toimivaltaisten
viranomaisten tuoreen lihan tuonnin yhteydessä tekemistä terveystar-kastuksista sekä jäsenvaltioiden ja komission
eläinlääkintäasiantuntijoiden kolmansissa viejämaissa tekemistä tarkas-
tuksista, joiden tarkoituksena on ihmisten ja eläinten terveydensuojaaminen yhteisössä,
direktiivi 64/433/ETY koskee ainoastaan tuoretta lihaa, joka voi olla
kaupankäynnin kohteena yhteisössä; jäsenvaltioiden viranomaiset ovatkuitenkin ottaneet käyttöön kansallisia järjestelmiä ainoastaan kansalli-sille markkinoille tarkoitetun lihan tarkastamiseksi,
direktiivissä 71/118/ETY (
8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 84/642/ETY (9), säädetään siipikarjan tuoretta lihaa koske-
vien terveystarkastusten ja -valvonnan täytäntöönpanosta,
terveystarkastuksista ja -valvonnasta kannetaan maksuja, joiden
rahoitus on nykyisin varmistettu eri tavoin eri jäsenvaltioissa; tämä
eroavuus saattaa vaikuttaa kilpailun edellytyksiin niiden tuotteiden
osalta, jotka suurelta osin ovat yhteisten markkinajärjestelyjen alaisia,
tilanteen korjaamiseksi on tärkeää säätää tarkastusten ja valvonnan
rahoitusta koskevista yhdenmukaisista säännöistä, ja
kansallista hallintoa ja rahoitusta koskevien säännösten ja hallintome-
nettelyjen vuosi olisi säädettävä kahden vuoden lisäajasta, jotta
Helleenien tasavallassa voidaan soveltaa tarkastuksiin ja valvontaanliittyvien maksujen kantamiseen tarvittavaa järjestelmää,1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 2
(1) EYVL N:o C 168, 28.6.1984, s. 4, EYVL N:o C 97, 29.4.1981, s. 12 ja
EYVL N:o C 162, 22.6.1984, s. 10
(2) EYVL N:o C 87, 5.4.1982, s. 116 ja 17 päivänä tammikuuta 1985 annettu
lausunto.
(3) EYVL N:o C 307, 19.11.1984, s. 1 ja 12 päivänä joulukuuta 1984 annettu
lausunto.
(4) EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 2012/64
(5) EYVL N:o L 59, 5.3.1983, s. 10
(6) EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 28
(7) EYVL N:o L 59, 5.3.1983, s. 34
(8) EYVL N:o L 55, 8.3.1971, s. 23
(9) EYVL N:o L 339, 27.12.1984, s. 26▼M6
▼B
▼B
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että ne kantavat liitteessä A
määrättyjä yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen yhteisön maksunmainitussa liitteessä tarkoitettujen tuotteiden tarkastuksista ja valvon-nasta aiheutuvista kustannuksista, mukaan lukien direktiivissä 93/119/
ETY säädettyjen vaatimusten mukaisesti eläinten suojelun varmistami-
seksi teurastamoissa tehtävien tarkastusten ja valvontatoimenpiteidenkustannukset.
2 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että ne kantavat liitteessä B
määrättyjä yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen yhteisön maksun
direktiivissä 96/23/EY (
1) säädetyistä tarkastuksista ja valvontatoimen-
piteistä aiheutuvista kustannuksista.
3 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että ne kantavat liitteessä C
määrättyjä yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen yhteisön maksunmainitussa liitteessä tarkoitettujen elävien eläinten tarkastuksista javalvonnasta aiheutuvista kustannuksista.
4 artikla
1. Kunnes yhteisön maksuja koskevat säännökset annetaan, jäsenval-
tioiden on huolehdittava muiden kuin 1, 2 ja 3 artiklan soveltamisalaankuuluvien tarkastusten ja valvonnan rahoituksesta.
2. Jäsenvaltiot voivat 1 kohdassa säädettyä tarkoitusta varten kantaa
kansallisia maksuja noudattaen yhteisön maksuja koskevia periaatteita.
5 artikla
1. Yhteisön maksut vahvistetaan siten, että ne kattavat kustannukset,
joita toimivaltaiselle viranomaiselle aiheutuu
— tarkastusyksikön palkka- ja sosiaalikustannuksista,
— tarkastusten ja valvonnan toteuttamiseen liittyvistä hallintomenoista,
jollaisina voidaan pitää tarkastajien jatkuvasta koulutuksesta aiheu-tuvia kustannuksia,
1, 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen tarkastusten ja valvonnan täytäntöön
panemiseksi.
2. Maksujen suora ja välillinen palauttaminen on kiellettyä. Jäsen-
valtion mahdollisesti soveltamaa liitteissä A, B ja C määrättyä
keskimääräistä kiinteää maksua ei kuitenkaan yksittäisiä tapauksiaarvioitaessa pidetä välillisenä palauttamisena.
3. Jäsenvaltiot saavat kantaa määrältään yhteisön maksuja suur-
emman maksun edellyttäen, että kunkin jäsenvaltion kantamien
maksujen yhteismäärä ei ole suurempi kuin tarkastuksen tosiasialliset
kustannukset.
4. Nämä yhteisön maksut korvaavat kaikki muut jäsenvaltioiden
kansallisten, alueellisten tai kunnallisten viranomaisten 1, 2 ja 3 artik-lassa tarkoitetuista tarkastuksista ja valvontatoimista kantamat
terveystarkastusmaksut tai -verot sekä niiden varmentamisen, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta yhteisön maksujen perinnästä vastaavan toimi-valtaisen viranomaisen valintaa.
Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden mahdollisuuksiin kantaa epit-
soottisten eläintautien ja tarttuvien eläintautien torjuntaan tarkoitettuamaksua.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 3
(1) EYVL N:o L 125, 23.5.1996, s. 10▼M6
▼M6
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava säännöllisesti komissiolle
— tiedot yhteisön maksujen jakautumisesta ja käytöstä; niiden on
kyettävä perustelemaan laskentatapansa,
— vuosittain 7 artiklan mukaisesti vahvistetut muuntokurssit,
— paikka tai paikat, joissa yhteisön maksut kannetaan, esittäen tarpeel-
liset perustelut.
2. Komission paikalla tekemien tarkastusten yhteydessä komissio
voi yhteistyössä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssapistokokein varmistua siitä, että tämän direktiivin säännöksiä sovelle-taan tehokkaasti.
3. Jos jäsenvaltio katsoo, että toisessa jäsenvaltiossa tarkastukset
tehdään siten, että tällä direktiivillä säädetyt maksut eivät kata mainit-tuja tarkastuksia tai eivät kata niitä riittävästi, se voi nojautua
direktiivin 89/608/ETY asiaa koskeviin säännöksiin, erityisesti sen 10
ja 11 artiklaan.
7 artikla
1. Tässä direktiivissä säädettyjen määrien muuntamiseksi kansalli-
seksi valuutaksi käytettävä muuntokurssi on Euroopan yhteisöjen
virallisen lehden C sarjassa vuosittain syyskuun ensimmäisenä
työpäivänä julkaistava muuntokurssi.
Kyseistä muuntokurssia sovelletaan seuraavan vuoden tammikuun 1
päivästä alkaen.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään,
— jäsenvaltiot saavat käyttää vuoden 1994 osalta käytettyä 1 päivänä
syyskuuta 1992 voimassa ollutta muuntokurssia,
— jäsenvaltiot saavat käyttää vuosien 1995—1998 osalta kolmen niitä
edeltävän vuoden 1 kohdan mukaisesti julkaistun muuntokurssinkeskiarvoa.
8 artikla
Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta muuttaa
tämän direktiivin liitteitä A, B ja C erityisesti yhteisön kiinteidenmaksujen, niiden soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen
ja poikkeustapausten vahvistamiseksi.
9artikla
1. Helleenien tasavalta saa poiketa tässä direktiivissä säädetyistä
periaatteista, jos maantieteellisten ominaisuuksien vuoksi maksun
kantamisesta maantieteellisesti syrjäisillä alueilla aiheutuvat kustan-nukset ovat suuremmat kuin maksusta saatava tuotto.
Kreikan viranomaisten on ilmoitettava komissiolle myönnettyjen poik-
keusten alueellisesta laajuudesta.
Näihin tietoihin on liitettävä tarvittavat perustelut.2. Muiden erittäin syrjäisten alueiden osalta voidaan muille jäsenval-
tioille myöntää direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen samat poikkeukset.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 4
▼M6
LIITE A
I LUKU
Direktiivien 64/433/ETY, 71/118/ETY, 91/495/ETY ja 92/45/ETY soveltami-
salaan kuuluvaan lihaan sovellettavat maksut
Maksu, jota tarkoitetaan 1 artiklassa, vahvistetaan 5 artiklan 1 kohdan mukai-
sesti seuraavasti:
1. Jäsenvaltiot kantavat teurastustoimenpiteisiin liittyvinä tarkastusmaksuina
seuraavat kiinteät maksut, tämän kuitenkaan rajoittamatta 4 ja 5 kohdan
soveltamista:
a) naudanliha
— täysikasvuiset nautaeläimet: 4,5 ecua eläimeltä,
— nuoret nautaeläimet: 2,5 ecua eläimeltä;
b) kavioeläimet/hevoseläimet: 4,4 ecua eläimeltä;
c) sianliha: eläimet, joiden teuraspaino on
— vähemmän kuin 25 kilogrammaa: 0,5 ecua eläimeltä,
— vähintään 25 kilogrammaa: 1,3 ecua eläimeltä;
d) lampaan- ja vuohenliha: eläimet, joiden teuraspaino on
— vähemmän kuin 12 kilogrammaa: 0,175 ecua eläimeltä,
— 12—18 kilogrammaa: 0,35 ecua eläimeltä,
— enemmän kuin 18 kilogrammaa: 0,5 ecua eläimeltä;
e) siipikarjanliha:
i) joko seuraavat kiinteät maksut:
— teuraskanat ja -kananpojat ja muut nuoret lihotettavaksi tarkoitetut
linnut, jotka ovat alle kahden kilogramman painoisia, sekä tuotan-
nosta poistetut kanat: 0,01 ecua eläimeltä,
— muu nuori lihotettavaksi tarkoitettu siipikarjaan kuuluva lintu,
jonka teuraspaino on enemmän kuin kaksi kilogrammaa: 0,02 ecua
eläimeltä,
— muu täysikasvuinen siipikarjaan kuuluva enemmän kuin 5 kilo-
grammaa painava lintu: 0,04 ecua eläimeltä,
ii) tai jos jäsenvaltio päättää olla erittelemättä siipikarjaryhmiä i
alakohdan mukaisesti: 0,03 ecua siipikarjaan kuuluvalta eläimeltä;
f) kaninliha ja tarhatun riistan liha:
— kanit ja tarhattu riista, e alakohdan mukaiset kiinteät maksut,
— seuraavat maanisäkkäät:
— villisiat: c kohdassa määrätyt maksut, joita korotetaan siinä tapauk-
sessa, että taso ei ole riittävä suhteessa direktiivissä 92/45/ETY
säädetyn trikiinitutkimuksen kustannuksiin,
— märehtijät: d kohdassa määrätyt maksut.
2. Tarkastuksista ja valvontatoimista, jotka liittyvät direktiivin 64/433/ETY 3
artiklan 1 kohdan B alakohdassa sekä direktiivin 71/118/ETY 3 artiklan 1
kohdan B alakohdassa tarkoitettuihin leikkaamistoimenpiteisiin, veloitetaan
a) joko kiinteämääräisenä lisäämällä 3 ecun kiinteä maksu tonnilta leikkaa-
moon tulevaan lihaan. Tämä maksu lisätään 1 kohdassa tarkoitettuihin
maksuihin;
b) tai todelliset tuntiveloitukseen perustuvat tarkastuskulut.
Jos leikkaamistoimenpiteet suoritetaan laitoksessa, josta liha saadaan, vähen-
netään 1 kohdassa tarkoitetuista maksuista enintään 55 prosenttia.
Jäsenvaltion, joka valitsee tuntiveloituksen, on voitava osoittaa komissiolle,
että todellisia kustannuksia ei voida kattaa a alakohdassa tarkoitetun maksun
kantamisella.
3. Jäsenvaltiot kantavat maksun, joka vastaa varastoidun lihan tarkastuksista ja
valvonnasta aiheutuvia todellisia kustannuksia, erityisesti direktiivin 64/433/
ETY 3 artiklan 1 kohdan D alakohdan ja direktiivin 71/118/ETY 3 artiklan
1 kohdan C alakohdan mukaisesti.
Tämän kohdan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan
vahvistaa direktiivin 64/433/ETY 16 artiklassa tai direktiivin 71/118/ETY
21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, erityisesti interventiolihaa ja
lyhytaikaisesti peräkkäin eri varastoissa varastoitavaa lihaa koskevien tilan-
teiden säätelemiseksi.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 5
▼M6
4. Jäsenvaltiot voivat korkeampien kustannusten kattamiseksi
a) korottaa tietyn laitoksen osalta 1 ja 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja
kiinteitä maksuja.
Edellytykset, jotka tätä varten on täytettävä, voivat 5 kohdan a alakoh-
dassa säädetyn edellytyksen lisäksi olla seuraavat:
— korkeammat tarkastuskustannukset, jotka johtuvat teuraseläinten erityi-
sestä epäyhdenmukaisuudesta iän, koon, painon tai terveydentilan
suhteen,
— tarkastushenkilöstön odotusaikojen ja muun toimettomanaoloajan
pidentyminen laitoksen eläintoimitusten riittämättömän suunnittelun
vuoksi tai teknisten puutteiden tai vikojen vuoksi, esimerkiksi
vanhoissa laitoksissa,
— usein toistuvat viivästymiset teurastuksen suorittamisessa, esimerkiksi
jos teurastushenkilöstöä ei ole riittävästi, mistä seuraa, että tarkastush-
enkilöstöä käytetään vähemmän,
— erityisistä siirtymisajoista johtuvat korkeammat kustannukset,
— ajanhukka, joka johtuu tarkastushenkilöstöstä riippumattomista teuras-
tusaikojen usein toistuvista muutoksista,
— usein toistuvat keskeytykset teurastuksessa, jotka johtuvat
välttämättömistä puhdistus- ja desinfiointitoimenpiteistä,
— sellaisten eläinten tarkastaminen, jotka omistajan pyynnöstä teuraste-
taan muulloin kuin tavanomaisina teurastusaikoina.
Keskimääräiseen kiinteään maksuun tehtävät korotukset riippuvat katetta-
vien kustannusten tasosta;
b) tai kantaa tosiasiallisesti aiheutuneet kustannukset kattavan maksun.
5. Jäsenvaltiot, joissa palkkakustannukset, laitosten rakenne ja eläinlääkäreiden
ja terveystarkastajien suhde poikkeavat yhteisön keskiarvoista, jotka on otettu
perustaksi 1 ja 2 kohdan a alakohdassa vahvistettujen kiinteiden maksujen
laskemiseen, saavat poikkeuksellisesti alentaa niitä vastaamaan todellisia
tarkastuskustannuksia
a) yleisesti, jos elinkustannuksissa ja palkkakustannuksissa on erityisen
huomattavia eroja;
b) tiettyjen laitosten osalta, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
— päivittäisten teurastusten vähimmäismäärän perusteella on mahdollista
suunnitella asianmukaisen tarkastushenkilöstön oikea käyttäminen,
— teurastettujen eläinten määrän on pysyttävä vakaana siten, että on
mahdollista eläintoimituksia suunnittelemalla käyttää tarkastushen-
kilöstöä järkevällä tavalla,
— laitoksen toiminnan on oltava tarkasti järjestetty ja suunniteltu ja teur-
astukset on tehtävä nopeasti, jolloin tarkastushenkilöstö voi toimia
parhaalla mahdollisella tavalla,
— tarkastushenkilöstöllä ei saa olla odotus- tai muita toimettomanaoloai-
koja,
— on varmistettava, että teuraseläimet ovat mahdollisimman yhtenäisiä
iältään, kooltaan, painoltaan ja terveydentilaltaan.
Näiden poikkeusten soveltaminen ei saa missään tapauksessa johtaa 1
kohdan ja 2 kohdan a alakohdassa olevien maksujen alentamiseen yli 55
prosentilla.
6. a) Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut maksut kannetaan tapauksen mukaan
teurastamossa, leikkaamossa ja kylmävarastossa. Maksu kannetaan edellä
tarkoitetut toimenpiteet suorittavan laitoksen yrittäjältä tai omistajalta,
joka voi siirtää laitokselta kannetun maksun sen luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön maksettavaksi, jonka lukuun toimenpiteet suoritetaan. Jos
elävän siipikarjan terveystarkastus tehdään alkuperätilalla direktiivin 71/
118/ETY mukaisesti, enintään 20 prosenttia 1 kohdan e alakohdassa
tarkoitetuista kiinteistä maksuista voidaan kantaa alkuperätilalla.
b) Poiketen siitä, mitä a alakohdan ensimmäisessä virkkeessä määrätään
maksujen kantamisesta vastuussa olevasta paikasta, kun laitos suorittaa
useampaa kuin yhtä toimenpidettä tai kun tuotantoketjuun sisältyy
useampi kuin yksi toimenpide, jäsenvaltiot voivat kantaa kokonaismaksun,
johon kuuluu kaikki maksut, yhdellä kertaa ja yhdessä paikassa.
c) Jos teurastamossa kannettuun maksuun kuuluvat kaikki a alakohdassa
tarkoitetut tarkastusmaksut, jäsenvaltio ei saa kantaa maksua leikkaamossa
tai kylmävarastossa.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 6
▼M6
II LUKU
Direktiivin 72/462/ETY, direktiivin 71/118/ETY III luvun, direktiivin 92/45/
ETY III luvun ja direktiivin 92/118/ETY liitteessä I olevan 11 luvun sovel-
tamisalaan kuuluvaan lihaan sovellettavat maksut
1. Vahvistetaan 1 artiklassa tarkoitetun maksun vähimmäismääräksi 5 ecua
tonnilta (luineen) ja erän vähimmäismaksuksi 30 ecua.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin poikkeuksellisesti korottaa kyseistä maksua
siten, että se kattaa todelliset kustannukset.
2. Kuitenkin sellaisesta maasta tulevan tuonnin osalta, joka 20 päivään helmi-
kuuta 1995 mennessä on aloittanut neuvottelut Euroopan unionin kanssa
sellaisen laaja-alaisen eläinlääkäritakuita (eläinten terveys ja kansanterveys)
koskevan vastaavuussopimuksen tekemiseksi, joka perustuu vastavuoroi-
suuden periaatteeseen, ja jonka osalta sopimus tehdään 31 päivään
joulukuuta 1996 mennessä, jäsenvaltiot voivat pitää voimassa 30 päivään
kesäkuuta 1997 asti alennetut maksut.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta kolmannesta maasta tulevasta tuon-
nista kannettava maksu vahvistetaan sen jälkeen, kun laaja-alainen
vastaavuussopimus mainitun kolmannen maan kanssa on tehty 3 kohdassa
tarkoitettua menettelyä noudattaen ottaen huomioon seuraavat periaatteet:
— tarkastusten tiheys,
— mainitun kolmannen maan unionista peräisin olevaan tuontiin soveltama
maksu,
— kolmannen maan kantamien muiden maksujen, kuten pakollisen terveys-
takuun tallettamisen tai kantamisen, poistaminen.
3. Tehtäessä direktiivin 90/675/ETY 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja
päätöksiä muunnetaan 1 kohdassa määritettyjä maksuja saman menettelyn
mukaisesti, ottaen huomioon tarkastusten tiheyden vähentäminen.
Komissio ottaa näitä päätöksiä tehdessään huomioon erityisesti kolmansien
maiden antamat takuut, jotka koskevat alueellistamista koskevan periaatteen
ja muiden yhteisön periaatteiden hyväksymistä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun maksun suorittaa maahantuoja tai hänen edus-
tajansa tullissa, ja se kannetaan rajatarkastuksista vastaavassa
tullitoimipaikassa tai suoraan tarkastuspaikalla.
5. Jäsenvaltiot voivat siirtää osan tässä luvussa tarkoitettujen maksujen tuotosta
yhteiseen terveysrahastoon, jonka tarkoituksena on eläinlääkintäpalvelujen
tehostaminen niiden toimintakyvyn parantamiseksi eksoottisten sairauksien
ilmetessä.
III LUKU
Direktiivin 91/493/ETY soveltamisalaan kuuluviin kalastustuotteisiin sovel-
lettavat maksut
Ij a k so
Direktiivin 91/493/ETY I luvun soveltamisalaan kuuluviin kalastustuotteisiin
sovellettavat maksut
Maksu, jota tarkoitetaan 1 artiklassa, vahvistetaan 5 artiklan 1 kohdan mukai-
sesti seuraavalla tavalla:
1. a) jäsenvaltiot kantavat maksun direktiivin 91/493/ETY liitteessä II olevassa
V luvussa tarkoitetuista virallisista tarkastuksista johtuvista tarkastuskus-
tannuksista;
b) edellä a alakohdassa tarkoitettu maksu vahvistetaan 1 ecuksi tonnilta
kalastustuotteita ja 0,5 ecuksi tonnilta 50 tonnia ylittävältä määrältä.
Maksu kannetaan ensimmäisen markkinoille saattamisen yhteydessä, jos
sitä ei ole jo kannettu lastin purkamisen yhteydessä, ja sen maksaa ensim-
mäinen ostaja. Jäsenvaltiot voivat säätää järjestelmästä, jolla voidaan
yhdistää kalastustuotemäärät tietyltä ajanjaksolta, ja järjestelyistä maksun
kantamiseksi keskitetysti ensimmäisen myynnin yhteydessä;
c) poiketen siitä, mitä b alakohdassa määrätään, komission asetuksen (ETY)
N:o 3703/85 liitteessä II tarkoitetuista lajeista kannettava maksu saa olla
enintään 50 ecua maihin tuodulta erältä edellyttäen, että todelliset kustan-
nukset eivät ole tätä määrää suurempia;
d) edellä a alakohdassa säädetyn maksun kantaminen ei rajoita 2 kohdassa
tarkoitetun maksun kantamista, jos kalastustuotteita jalostetaan edelleen,
tämän kuitenkaan rajoittamatta 7 kohdan b alakohdan soveltamista.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 7
▼M6
2. a) Jäsenvaltiot kantavat erityisesti direktiivin 91/493/ETY liitteessä olevan V
luvun I kohdassa tarkoitetuista virallisista tarkastuksista ja kyseisen V
luvun II kohdassa määrätyistä tarkastuksista aiheutuvat maksut.
b) Edellä a alakohdassa säädetty maksu vahvistetaan 1 ecuksi, ja se kanne-
taan jokaiselta tällaisten tuotteiden valmistus- ja/tai jalostustoimintaa
harjoittamaan laitokseen toimitetulta tai tehdasalukselta tulevalta tonnilta
kalastustuotteita.
Lisäksi jäsenvaltiot perivät todellisia kustannuksia vastaavan maksun, kun
tarkastus suoritetaan tehdasaluksella ulkomailla.
c) Jäsenvaltion pyynnöstä, johon on liitetty tarpeelliset perustelut, voidaan 1
kohdan c alakohdassa tarkoitettujen lajien osalta maksuille vahvistaa
alempi taso direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
3. a) Jos jäsenvaltio katsoo perusteellisen 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen
tarkastuskustannusten tarkastelun jälkeen tietyn tuotteen osalta sen
alueella, että 1 kohdan b alakohdan mukaisten maksujen kantaminen ei
riitä kattamaan todellisia kustannuksia, jäsenvaltio saa säätää tuntiveloi-
tusjärjestelmästä tämän tuotteen osalta.
b) Jos jäsenvaltio katsoo perusteellisen 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen
tarkastuskustannusten tarkastelun jälkeen tietyn tuotteen osalta sen
alueella, että 2 kohdan b alakohdan mukaisten maksujen kantaminen ei
riitä kattamaan todellisia kustannuksia, jäsenvaltio saa säätää tuntiveloi-
tusjärjestelmästä tätä tuotetta käsittelevien laitosten osalta.
Jäsenvaltion, joka valitsee tuntiveloituksen, on voitava osoittaa komis-
siolle, että todellisia kustannuksia ei voida kattaa 1 kohdan a alakohdassa
ja 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen maksujen kantamisella.
4. a) Jäsenvaltiot saavat alentaa 1 kohdassa tarkoitettua maksua, jos 1 kohdassa
tarkoitettuja tarkastustoimenpiteitä helpotetaan
— asetusten (ETY) N:o 103/76 ja N:o 104/76 mukaisesti tai kansallisten
sääntöjen mukaisesti tuoreusasteen ja koon mukaan tapahtuvalla
luokittelulla ja/tai
— ensimmäiseen myyntiin liittyvien toimenpiteiden ryhmittelemisellä
yhteen erityisesti huuto- ja tukkukauppapaikoilla.
Näiden määräysten soveltaminen ei missään tapauksessa saa johtaa
maksujen alentamiseen yli 55 prosentilla.
Kuitenkin jäsenvaltion pyynnöstä, johon on liitetty aiheelliset perustelut,
voidaan päättää lisäalennuksesta direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen.
b) Jäsenvaltioilla on lupa alentaa 2 kohdassa tarkoitettua maksua, jos
— valmistus- ja jalostustoimenpiteet tehdään paikalla, jossa myös ensim-
mäinen myynti tai jalostus tapahtuu, ja/tai
— tietyn laitoksen toimintaedellytysten ja sen omien tarkastusten tarjoa-
mien takuiden perusteella tarvitaan vähemmän tarkastushenkilöstöä.
Näiden määräysten soveltaminen ei saa missään tapauksessa johtaa
maksujen alentamiseen yli 55 prosentilla.
Kuitenkin jäsenvaltion pyynnöstä, johon on liitetty aiheelliset perustelut,
voidaan päättää lisäalennuksesta direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Jäsenvaltiot kantavat maksun, joka vastaa kalastustuotteiden tarkastamisesta
aiheutuvia todellisia kustannuksia laitoksissa, joissa yksinomaan jäähdy-
tetään, pakastetaan, pakataan ja varastoidaan näitä tuotteita. Kuitenkin, jos 1
ja 2 kohdan mukaisesti kannettuun maksuun kuuluvat kaikki direktiivin 91/
493/ETY liitteessä olevassa V luvussa säädetyistä tarkastuksista aiheutuvat
tarkastuskustannukset, jäsenvaltio ei saa kantaa tässä kohdassa tarkoitettua
maksua.
6. a) Edellä 2 ja 5 kohdassa tarkoitettu maksu kannetaan edellä tarkoitetut
toimenpiteet suorittavan laitoksen yrittäjältä tai omistajalta, joka voi
siirtää laitokselta kyseisestä toimenpiteestä kannetun maksun sen luonnol-
lisen henkilön tai oikeushenkilön maksettavaksi, jonka lukuun
toimenpiteet suoritetaan.
b) Jäsenvaltiot voivat alueellaan edelleen valmistettavaksi ja/tai jalostetta-
vaksi tarkoitetuista tuoreista kalastustuotteista kantaa kokonaismaksun,
johon sisältyvät kaikki maksut, yhdellä kertaa ja yhdessä paikassa.
Jäsenvaltioiden, jotka haluavat käyttää tätä mahdollisuutta, on ilmoitettava
siitä etukäteen komissiolle.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 8
▼M6
7. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön järjestelmä, jonka avulla voidaan
tarkastaa, ovatko kyseiset toimijat suorittaneet tässä luvussa säädetyn
maksun.
Jäsenvaltioiden on erityisesti huolehdittava kansallisten määräystensä mukai-
sesti, että toimijoilla on kirjallinen todiste tai muu todiste tämän luvun 1
kohdan a alakohdassa säädettyjen maksujen yksittäisistä tai kokonaissuorituk-
sista, paitsi jos on kysymys kalastustuotteista, jotka on tarkoitettu
valmistettaviksi tai jalostettaviksi sen jäsenvaltion alueella, jossa lasti on
purettu, ja edellyttäen, että maksu on kokonaisuudessaan suoritettu valmistus-
tai jalostuslaitoksessa.
Soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä säädetään tarvittaessa
direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle.
8. Ruotsi ja Suomi voivat, ottaen huomioon rakennepoikkeukset, jotka niille on
myönnetty asetuksen (ETY) N:o 3759/92 mukaisen yhteisen markkinajärjes-
telyn puitteissa, asianmukaisin perustein saada luvan direktiivin 89/662/ETY
18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen soveltaa, kunnes direktiivin 96/
43/EY 3 artiklassa säädetty tarkistus on toteutettu, vaihtoehtoisia kantamisjär-
jestelyjä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tässä jaksossa säädettyjen
maksutasojen noudattamista.
II jakso
Direktiivin 91/493/ETY II luvun soveltamisalaan kuuluvat kalastustuotteet
1. Direktiivin 91/493/ETY 10 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuihin kalastus-
tuotteisiin sovelletaan 1 jakson 1 kohdan säännöksiä.
Jäsenvaltioiden on tällaiseen alukseen ja purkamiseen liittyvien terveystarkas-
tusten kustannusten kattamiseksi kannettava lisäksi ylimääräinen maksu, joka
on vähintään 1 ecua purettua tonnia kohti.
2. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen kalastustuotteiden eli kaikkien sell-
aisten kalastustuotteiden osalta, jotka on kuljetettava rajatarkastusaseman
kautta, 1 artiklassa säädetyn maksun kiinteäksi vähimmäismääräksi vahviste-
taan 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti 5 ecua tonnia kohti ja tämän lisäksi
vähintään 30 ecua erää kohti, kuitenkin niin, että 100 tonnia ylittävältä osalta
kiinteäksi määräksi vahvistetaan
— 1,5 ecua lisätonnilta kalastustuotteita, joita ei ole valmistettu muutoin
kuin perkaamalla,
— 2,5 ecua lisätonnilta muita kalastustuotteita.
3. Tehtäessä päätöksiä, joista säädetään direktiivin 90/675/ETY 8 artiklan 3
kohdassa, ja samaa menettelyä noudattaen voidaan 2 kohdassa määritettyjä
maksuja muuntaa ottaen huomioon tarkastusten harventamista koskeva
päätös.
Päätöstä tehtäessä komissio ottaa erityisesti huomioon kolmansien maiden
alueellistamista, vastaavuutta ja vastavuoroisuutta koskevien periaatteiden
sekä muiden yhteisön periaatteiden hyväksymisen osalta antamat takuut,
erityisesti silloin, jos kyseiset kolmannet maat kuuluvat yhteisön kanssa
eläinlääkintätakuiden (eläinten terveys ja kansanterveys) vastaavuudesta
tehdyn laaja-alaisen sopimuksen piiriin.
Kyseisen muuntamisen soveltaminen ei saa missään tapauksessa johtaa
yhteisön lipun alla purjehtivista aluksista puretuista tuotteista I jakson 1
kohdan b alakohdan ja 2 kohdan b alakohdan mukaisesti kannettuja määriä
pienempiin maksuihin.
Kyseisen maksun kantaminen ei estä I luvun 2 kohdan b alakohdassa
säädetyn maksun kantamista myöhemmän jatkojalostuksen yhteydessä.
Tätä lukua sovellettaessa jäsenvaltioiden on sovellettava Grönlannin lipun
alla purjehtivista aluksista purettuun tuontiin I jakson säännöksiä.
4. Jäsenvaltiot voivat poiketa 2 kohdan määräysten mukaisesta enim-
mäismäärästä korottamalla maksuja siten, että ne kattavat tosiasialliset
kustannukset.
5. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu maksu kannetaan maahantuojalta — tai hänen
edustajaltaan tullissa — ja se kannetaan siinä tullitoimipaikassa, jonka alai-
suudessa rajatarkastusasema toimii, tai suoraan rajatarkastusasemalla.
6. Jäsenvaltiot saavat soveltaa 1 jaksossa määrättyjä maksuja 31 päivään joulu-
kuuta 1999 asti tuontiin, joka puretaan asiaa koskevien yhteisön säännösten
mukaisesti rekisteröidyille sekayhtiöille kuuluvista aluksista.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 9
▼M6
LIITE B
DIREKTIIVISSÄ 96/23/EY SÄÄDETTYJEN ELÄVIÄ ELÄIMIÄ JA
ELÄINTUOTTEITA KOSKEVIEN TARKASTUSTEN VARMISTAMI-
SEKSI TARKOITETUT MAKSUT
1. Vahvistetaan 2 artiklassa tarkoitettu maksu seuraavasti:
a) liitteessä A olevaan I lukuun kuuluvien teurastettavaksi tarkoitettujen
elävien eläinten ja lihan osalta: 1,35 ecua teuraslihatonnia kohti;
b) liitteessä A olevaan III lukuun kuuluvien vesiviljelytuotteiden osalta:
0,1 ecua kauppaan saatettua tonnia kohti;
c) maidon ja maitotuotteiden osalta: 0,02 ecua tuhatta raakamaitolitraa kohti;
d) munatuotteiden osalta: tosiasiallisia tarkastuskustannuksia vastaava määrä;
e) hunajan osalta: jäsenvaltiot voivat kantaa maksun, joka kattaa tarkastuk-
sesta tai valvonnasta aiheutuvat tosiasialliset kustannukset.
2. Jäsenvaltiot voivat 1 kohdassa vahvistettuja maksutasoja noudattaen valita
jonkin seuraavista järjestelyistä:
a) edellä 1 kohdassa tarkoitettu maksu kannetaan kokonaisuudessaan tuotan-
toketjuun kuuluvassa laitoksessa:
— 1 kohdan a alakohdassa määrätyn maksun osalta teurastamo,
— 1 kohdan b alakohdassa määrätyn maksun osalta valmistus- ja/tai
jalostuslaitos,
— 1 kohdan c alakohdassa määrätyn maksun osalta raakamaitoa vastaa-
nottava laitos;
b) edellä 1 kohdassa tarkoitettu maksu jaetaan koko tuotantoketjun osalle,
karjankasvatus mukaan lukien, jäsenvaltion vahvistamien perusteidenmukaisesti.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu maksu kannetaan kyseisen laitoksen tai
kyseisten laitosten yrittäjältä tai omistajalta, joka voi siirtää laitokselta
kannetun maksun sen luonnollisen tai oikeushenkilön maksettavaksi, jonka
lukuun kyseiset toimenpiteet suoritetaan.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 10
▼M6
LIITE C
ELÄVISTÄ ELÄIMISTÄ KANNETTAVAT MAKSUT
I LUKU
Direktiivissä 90/425/ETY tarkoitetut elävät eläimet ja eläintuotteet
1. Lähtötarkastusten rahoituksen varmistamiseksi on kannettava maksu.2. Soveltamisala, maksun määrä, maksun soveltamista koskevat yksityiskoh-
taiset säännöt ja erityisesti maksuvelvollisten määrittely sekä poikkeukset
vahvistetaan 8 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
II LUKU
Direktiivin 91/496/ETY soveltamisalaan kuuluvat tuontiin tarkoitetut elävät
eläimet
1. Vahvistetaan 3 artiklassa tarkoitetuksi maksuksi
a) liitteessä A olevassa I luvussa tarkoitettujen lajien osalta kiinteä maksu,
jonka määrä on 5 ecua tonnilta elopainoa sekä vähintään 30 ecua erää
kohti,
b) muiden eläinlajien eläinten osalta tosiasialliset tarkastuskustannukset
ilmoitettuna joko eläinyksikköä tai tuotua tonnia kohti sekä vähintään
30 ecua erää kohti, kuitenkin siten, että tätä vähimmäismäärää ei sovelleta
komission päätöksessä 92/432/ETY tarkoitettujen lajien tuontiin.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin poiketa tästä määrästä korottamalla sitä niin,
että se vastaa tosiasiallisia kustannuksia.
2. Sellaisista kolmansista maista tulevan tuonnin osalta, jotka ovat 20 päivään
helmikuuta 1995 mennessä aloittaneet neuvottelut Euroopan unionin kanssa
sellaisen laaja-alaisen eläinlääkäritakuita (eläinten terveys ja kansanterveys)
koskevan vastaavuussopimuksen tekemiseksi, joka perustuu vastavuoroi-
suuden periaatteeseen, ja joiden kanssa kyseinen sopimus on tehty 31
päivään joulukuuta 1996 mennessä, jäsenvaltiot voivat pitää voimassa 30
päivään kesäkuuta 1997 asti alennetut maksujen tasot.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista kolmansista maista tulevasta tuon-
nista kannettavan maksun määrä vahvistetaan mainitun maan kanssa
tehtävässä laaja-alaisessa vastaavuussopimuksessa ottaen huomioon seuraavat
periaatteet:
— tarkastusten tiheys,
— mainitun kolmannen maan unionista peräisin olevaan tuontiin soveltaman
maksun taso,
— kolmannen maan kantamien muiden maksujen, kuten pakollisen terveys-
takuun tallettamisen tai kantamisen, poistaminen.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu maksu kannetaan maahantuojalta, ja se kanne-
taan siinä tullitoimipaikassa, jonka alaisuudessa rajatarkastusasema toimii.
4. Jäsenvaltion pyynnöstä, johon on liitetty aiheelliset perustelut, voidaan
päättää direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen,
että tietyistä kolmansista maista tulevaan tuontiin sovelletaan alennettuja
maksuja.
5. Jäsenvaltiot voivat siirtää osan tässä luvussa säädettyjen maksujen tuotosta
johonkin yhteiseen terveysrahastoon, jonka tarkoituksena on eläinlääkintäpal-
velujen tehostaminen niiden toimintakyvyn parantamiseksi eksoottisen taudin
ilmetessä.1985L0073 — FI — 19.02.1998 — 007.001 — 11