1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 12 päivänä joulukuuta 1991,
vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta
(91/676/ETY)
(EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Euroopan Parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1882/2003, annettu
29 päivänä syyskuuta 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 12 päivänä joulukuuta 1991,
vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien
aiheuttamalta pilaantumiselta
(91/676/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 130 s artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettäjäsenvaltioiden joidenkin alueiden veden nitraattipitoisuus lisääntyy ja
on jo korkea verrattuna standardeihin, joista on säädetty jäsenvaltioissajuomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden laatuvaatimuksista16 päivänä kesäkuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/440/
ETY (
4), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 79/869/ETY (5),
sekä juomaveden laadusta 15 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa direk-tiivissä 80/778/ETY (
6), sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1985
liittymissopimuksella,
Euroopan yhteisöjen neljännessä toimintaohjelmassa ympäristöalan
toimenpiteiksi (7) todetaan, että komissio aikoo tehdä ehdotuksen direk-
tiiviksi karjan lietelannan levityksestä, vesistöön päästämisestä sekä
lannoitteiden liikakäytöstä aiheutuvan veden pilaantumisen valvomi-
sesta ja vähentämisestä,
komission vihreässä kirjassa ”Yhteisen maatalouspolitiikan näkymiä”
käsitellyssä yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisessa osoitetaan,että vaikka typpipitoisten lannoitteiden ja lantojen käyttäminen onyhteisön maatalouden kannalta välttämätöntä, lannoitteiden liikakäyttömuodostaa vaaran ympäristölle; on tarpeen toteuttaa yhteisiä toimenpi-
teitä intensiivisestä karjankasvatuksesta aiheutuvien ongelmien
ratkaisemiseksi, ja maatalouspolitiikassa on otettava ympäristöpoli-tiikka paremmin huomioon,
Pohjanmeren ja muiden yhteisön vesien suojelusta 28 päivänä
kesäkuuta 1988 annetussa neuvoston päätöslauselmassa (
8) kehotetaan
komissiota tekemään ehdotuksia yhteisön toimenpiteiksi,
pääasialliset yhteisön vesiä pilaavat hajanaisista lähteistä tulevat aineet
ovat maataloudesta peräisin olevia nitraatteja,
ihmisten terveyden ja elävien luonnonvarojen ja vesiekosysteemien
suojelemiseksi ja veden muun oikeutetun käytön turvaamiseksi on
näin ollen tarpeen vähentää maataloudesta peräisin olevien nitraattien
suoraan tai välillisesti aiheuttamaa vesien pilaantumista ja estäätällaisen pilaantumisen laajeneminen; tätä varten on tarpeen toteuttaatyppiyhdisteiden varastointia ja levitystä sekä eräitä maanviljelymene-telmiä koskevia toimenpiteitä,
yhdessä jäsenvaltiossa tapahtuva nitraattien aiheuttama veden pilaantu-
minen voi vaikuttaa muiden jäsenvaltioiden vesiin, joten1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 54, 3.3.1989, s. 4 ja
EYVL N:o C 51, 2.3.1990, s. 12
(2) EYVL N:o C 158, 26.6.1989, s. 487
(3) EYVL N:o C 159, 26.6.1989, s. 1
(4) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 26
(5) EYVL N:o L 271, 29.10.1979, s. 44
(6) EYVL N:o L 229, 30.8.1980, s. 11
(7) EYVL N:o C 328, 7.12.1987, s. 1
(8) EYVL N:o C 209, 9.8.1988, s. 3
▼B
perustamissopimuksen 130 r artiklan mukaisesti yhteisön tason toiminta
on tarpeen,
edistämällä hyviä maatalouskäytäntöjä jäsenvaltiot voivat tulevaisuu-
dessa varmistaa yleisen suojelutason kaikkien vesien pilaantumista
vastaan,
tietyt vyöhykkeet, joilta vesi valuu typpiyhdisteiden aiheuttamalle
pilaantumiselle alttiisiin vesiin, vaativat erityissuojelua,
on tarpeen, että jäsenvaltiot määrittelevät pilaantumisalttiit vyöhykkeet
ja että ne laativat ja toteuttavat toimintaohjelmia, joiden tarkoituksenaon vähentää typpiyhdisteiden aiheuttamaa veden pilaantumista pilaantu-misalttiilla vyöhykkeillä,
tällaisissa toimintaohjelmissa on oltava toimenpiteitä kaikkien typpipi-
toisten lannoitteiden pintalevityksen rajoittamiseksi ja erityisesti
erityisten rajojen asettamiseksi karjanlannan käytölle,
toiminnan tehokkuuden varmistamiseksi on tarpeen valvoa vesien
laatua ja soveltaa vertailumenetelmiä typpiyhdisteiden määritykseen,
tiettyjen jäsenvaltioiden hydrogeologia on tunnustetusti sellainen, että
voi kestää useita vuosia ennen kuin suojelutoimenpiteet johtavat vedenlaadun parantumiseen,
on perustettava komitea, jonka tehtävänä on avustaa komissiota tämän
direktiivin täytäntöönpanoon liittyvissä asioissa ja sen mukauttamisessatekniseen ja tieteelliseen kehitykseen,
jäsenvaltioiden on laadittava ja annettava komissiolle kertomuksia
tämän direktiivin täytäntöönpanosta, ja
komission on säännöllisesti annettava tietoja tämän direktiivin
täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tämän direktiivin tavoitteena on:
— maatalouslähteistä peräisin olevien nitraattien suoraan tai välillisesti
aiheuttaman vesien pilaantumisen vähentäminen ja
— estää vastaisuudessa tällainen pilaantuminen.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”pohjavedellä” kaikkea vettä, joka on maan pinnan alapuolella
tiivistymisvyöhykkeessä ja suorassa yhteydessä maahan tai maapoh-jaan,
b) ”makealla vedellä” luonnossa esiintyvää vettä, jonka suolapitoisuus
on alhainen ja jonka katsotaan yleensä soveltuvan suodatettavaksi jakäsiteltäväksi juomaveden valmistusta varten,
c) ”typpiyhdisteellä” kaikkia typpeä sisältäviä yhdisteitä paitsi kaasu-
maista molekyylistä typpeä,
d) ”karjalla” kaikkia käyttö- ja hyötymistarkoituksessa pidettyjä
eläimiä,
e) ”lannoitteella” kaikkia typpiyhdistettä tai typpiyhdisteitä sisältäviä
aineita, joita levitetään maahan kasvillisuuden kasvun edistämiseksi,
mukaan lukien karjanlanta, kalanviljelylaitosten jätteet ja jätevesi-liete,
f) ”keinolannoitteella” kaikkia lannoitteita, jotka on valmistettu teolli-
sesti,
g) ”karjanlannalla” karjan sontaa ja virtsaa tai kuivikkeen ja karjan
sonnan ja virtsan sekoitusta myös käsitellyssä muodossa,
h) ”maahan levittämisellä” aineiden lisäämistä maahan joko
levittämällä niitä maan pinnalle, ruiskuttamalla niitä maan sisään,1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 3
▼B
sijoittamalla niitä maan pinnan alle tai sekoittamalla niitä maan
pintakerrosten kanssa,
i) ”rehevöitymisellä” veden rikastumista typpiyhdisteillä, mikä
aiheuttaa levien ja korkeampien kasvilajien kiihtynyttä kasvua,jonka tuloksena on ei-toivottuja veden eliötasapainon ja kyseisenveden laadun häiriöitä,
j) ”pilaantumisella” sellaista maatalouslähteistä peräisin olevien
typpiyhdisteiden päästämistä suoraan tai epäsuorasti vesiym-päristöön, jonka seuraukset aiheuttavat vaaraa ihmisten terveydelle,haittaa eläville luonnonvaroille ja vesiekosysteemeille, vahinkoavirkistyskäytölle, tai haittaavat muita veden oikeutettuja käyttöjä,
k) ”pilaantumisalttiilla vyöhykkeillä” 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti
määriteltyjä vyöhykkeitä.
3 artikla
1 Jäsenvaltioiden on määriteltävä pilaantuneet vedet ja sellaiset
vedet, jotka voivat pilaantua, jos 5 artiklassa säädettyjä toimenpiteitäei toteuteta, liitteessä I vahvistettujen perusteiden mukaan.
2 Jäsenvaltioiden on kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin
tiedoksi antamisesta määriteltävä pilaantumisalttiiksi vyöhykkeiksikaikki alueensa tunnetut maa-alueet, joilta vesi valuu 1 kohdan mukai-
sesti määriteltyihin vesiin, ja jotka aiheuttavat pilaantumista. Niiden on
ilmoitettava tästä ensimmäisestä määrittelystä komissiolle kuudenkuukauden kuluessa.
3 Kun toisesta jäsenvaltiosta suoraan tai välillisesti virtaavien vesien
pilaantuminen vaikuttaa jonkin jäsenvaltion 1 kohdan mukaisestimäärittelemiin vesiin, vaikutuksesta kärsivä jäsenvaltio voi ilmoittaatapahtuneesta muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
Asianomaisten jäsenvaltioiden on tarvittaessa yhdessä komission kanssa
sovittava tarpeellisesta yhteistoiminnasta, jotta päästäisiin selville asia-
nomaisista pilaantumisen lähteistä ja vaikutusten alaisten vesiensuojelemista varten toteutettavista toimenpiteistä sen varmistamiseksi,että vedet ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaiset.
4 Jäsenvaltioiden on tarkasteltava uudelleen ja tarvittaessa muutet-
tava tai täydennettävä pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden luetteloasilloin, kun se on aiheellista ja vähintään joka neljäs vuosi, jotta
voidaan ottaa huomioon muutokset ja tekijät, joita ei voitu ennustaa
edellisen määrittelyn aikana. Niiden on ilmoitettava komissiolle luette-loon tehdyistä muutoksista tai lisäyksistä kuuden kuukauden kuluessa.
5 Jäsenvaltiot vapautetaan velvoitteesta määritellä erityiset pilaantu-
misalttiit vyöhykkeet, jos ne laativat 5 artiklassa tarkoitetuttoimintaohjelmat ja soveltavat niitä tämän direktiivin mukaisesti koko
alueellaan.
4 artikla
1 Jotta yleinen suojelutaso kaikkien vesien pilaantumisen ehkäisemi-
seksi voidaan varmistaa, jäsenvaltioiden on kahden vuoden kuluessa
tämän direktiivin tiedoksi antamisesta:
a) laadittava hyvän maatalouskäytännön ohjeet, joita maanviljelijät
noudattavat vapaaehtoisesti, ja joissa olisi oltava liitteen II Akohdassa tarkoitetut määräykset,
b) laadittava tarvittaessa ohjelma hyvän maatalouskäytännön ohjeiden
noudattamisen edistämiseksi, mukaan lukien maanviljelijöille annet-
tava koulutus ja tiedotus.
2 Jäsenvaltioiden on esitettävä hyvän maatalouskäytännön ohjeitaan
koskevat yksityiskohtaiset säännöt komissiolle, joka sisällyttää näitäohjeita koskevat tiedot 11 artiklassa tarkoitettuun kertomukseen.Saamiensa tietojen perusteella komissio voi tehdä neuvostolle aiheel-lisia ehdotuksia, jos se pitää sitä tarpeellisena.1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 4
▼B
5 artikla
1 Jäsenvaltioiden on 1 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden saavutta-
miseksi laadittava toimintaohjelmia määriteltyjä pilaantumisalttiita
vyöhykkeitä varten kahden vuoden kuluessa 3 artiklan 2 kohdassa
tarkoitetusta ensimmäisestä määrittelystä tai yhden vuoden kuluessakustakin 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta myöhemmästä määritte-lystä.
2 Toimintaohjelma voi koskea kaikkia jäsenvaltion alueella olevia
pilaantumisalttiita vyöhykkeitä, tai jos jäsenvaltio pitää sitä aiheelli-
sena, eri pilaantumisalttiita vyöhykkeitä tai vyöhykkeiden osia varten
voidaan laatia eri ohjelmia.
3 Toimintaohjelmassa on otettava huomioon:
a) saatavilla olevat tieteelliset ja tekniset tiedot pääasiallisesti siitä,
mitkä ovat maataloudesta ja muista lähteistä peräisin olevientyppimäärien osuudet,
b) ympäristöolosuhteet kyseisen jäsenvaltion asianomaisilla alueilla.
4 Toimintaohjelmat toteutetaan neljän vuoden kuluessa niiden laati-
misesta, ja niissä on oltava seuraavat pakolliset toimenpiteet:
a) liitteessä III tarkoitetut toimenpiteet,
b) ne toimenpiteet, joista jäsenvaltiot ovat määränneet 4 artiklan
mukaisesti laadituissa hyvän maatalouskäytännön ohjeissa, lukuunottamatta niitä, jotka on korvattu liitteessä III tarkoitetuilla toimen-piteillä.
5 Jäsenvaltioiden on lisäksi toteutettava osana toimintaohjelmia,
tarpeellisina pitämiään lisätoimenpiteitä tai vahvistettuja toimia, jos
toimintaohjelmien toteuttamisen pohjalta käy ilmeiseksi, että 4kohdassa tarkoitetut toimenpiteet eivät ole riittäviä 1 artiklassamääriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Jäsenvaltioiden on otettavanäiden toimenpiteiden tai toimien valinnassa huomioon niiden tehok-
kuus sekä niiden kustannukset verrattuna muihin mahdollisiin
ehkäiseviin toimenpiteisiin.
6 Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava asiaankuuluvia
valvontaohjelmia tämän artiklan mukaisesti laadittujen toimintaohjel-mien tehokkuuden arvioimiseksi.
Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat 5 artiklan säännöksiä koko alueellaan,
on valvottava vesien (pinta- ja pohjavesien) nitraattipitoisuutta vali-
tuissa mittauspaikoissa, jotka mahdollistavat vesien maatalouslähteistäperäisin olevien nitraattien aiheuttaman pilaantumisen laajuuden totea-misen.
7 Jäsenvaltioiden on tarkasteltava uudelleen toimintaohjelmiaan joka
neljäs vuosi ja tarvittaessa muutettava niitä, mukaan lukien kaikki 5
kohdan mukaisesti toteutetut lisätoimenpiteet. Niiden on ilmoitettava
komissiolle kaikista toimintaohjelmiin tehdyistä muutoksista.
6 artikla
1 Pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittelyä ja niistä laaditun
luettelon tarkistamista varten jäsenvaltioiden on:
a) kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta
valvottava makeiden vesien nitraattipitoisuutta vuoden ajan:
i) pintaveden näytteenottoasemilla, joista on säädetty direktiivin 75/
440/ETY 5 artiklan 4 kohdassa, ja/tai muilla jäsenvaltioidenpintavesiä edustavilla näytteenottoasemilla vähintään jokakuukausi ja tulva-aikana jopa useammin,
ii) jäsenvaltioiden pohjavesiesiintymiä edustavilla näytteenottoase-
milla säännöllisin väliajoin direktiivin 80/778/ETY säännökset
huomioon ottaen,
b) toistettava a kohdassa esitetty valvontaohjelma vähintään joka neljäs
vuosi, paitsi niillä näytteenottoasemilla, joilla kaikkien edellistennäytteiden nitraattipitoisuus on ollut alle 25 mg/l ja joilla ei ole1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 5
▼B
esiintynyt mitään uutta tekijää, joka voisi lisätä nitraattipitoisuutta,
jolloin valvontaohjelma täytyy toistaa vain joka kahdeksas vuosi,
c) tarkasteltava uudelleen makeiden pintavesiensä sekä rannikko- ja
suistovesiensä rehevöitymistilanne joka neljäs vuosi.
2 Jäsenvaltioiden on käytettävä liitteessä IV määriteltyä vertailumit-
tausmenetelmää.
7 artikla
Suositukset 5 ja 6 artiklassa tarkoitettua valvontaa varten voidaan laatia
9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
8 artikla
Tämän direktiivin liitteet voidaan mukauttaa tieteen ja tekniikan kehi-
tykseen 9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
9 artikla
1. Komissiota avustaa komitea.
2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/
EY (1) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun
päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
10 artikla
1 Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle liitteessä V tarkoitetut
tiedot sisältävä kertomus tämän direktiivin tiedoksi antamista seuraa-valta nelivuotiskaudelta ja kultakin sitä seuraavalta nelivuotiskaudelta.
2 Jäsenvaltioiden on tämän artiklan mukaisesti annettava komissiolle
kertomus kuuden kuukauden kuluessa kunkin kertomuskauden päätty-misestä.
11 artikla
Komissio julkaisee 10 artiklan mukaisesti saamiensa tietojen perus-
teella yhteenvetokertomukset kuuden kuukauden kuluessakertomuksien vastaanottamisesta, ja se toimittaa ne Euroopan parla-mentille ja neuvostolle. Tämän direktiivin täytäntöönpanon ja
erityisesti liitteen III säännösten pohjalta komissio antaa neuvostolle 1
päivään tammikuuta 1998 mennessä kertomuksen, siihen tarvittaessaliittyvine ehdotuksineen tämän direktiivin muuttamiseksi.
12 artikla
1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahdenvuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Niiden on ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä (
2).
2 Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän
direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisestijulkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 6
(1) Neuvoston päätös 1999/468/EY, tehty 28 päivänä kesäkuuta 1999, menette-
lystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä (EYVL L 184,
17.7.1999, s. 23).
(2) Tämä direktiivi on annettu tiedoksi jäsenvaltioille 19 päivänä joulukuuta
1991▼M1
▼B
▼B
3 Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä
tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännöksetkirjallisina komissiolle.
13 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 7
▼B
LIITE I
DIREKTIIVIN 3 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT VESIEN
MÄÄRITTELYPERUSTEET
A. Tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut vedet määritellään muun
muassa seuraavien perusteiden mukaan:
1) onko erityisesti juomaveden valmistukseen käytettyjen tai tarkoitettujen
makeiden pintavesien nitraattipitoisuus suurempi tai onko vaara, että se
on suurempi kuin direktiivissä 75/440/ETY säädetään, jos tämän direk-
tiivin 5 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä ei toteuteta,
2) sisältävätköpohjavedet tai onko vaara, että ne sisältävät yli 50 mg/l
nitraatteja, jos 5 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä ei toteuteta,
3) ovatko luonnonjärvet tai muut makeat vesistöt, jokisuut, rannikkovedet ja
merivedet rehevöityneitä tai onko vaara, että ne rehevöityisivät lyhyen
ajan kuluessa, jos 5 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä ei toteuteta?
B. Näitä perusteita soveltaessaan jäsenvaltioiden on otettava huomioon myös:
1) vesien ja maan fyysiset ja ympäristölliset ominaispiirteet,
2) nykyiset tiedot typpiyhdisteiden käyttäytymisestä ympäristössä (vesissä ja
maassa),
3) nykyiset tiedot 5 artiklan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden vaiku-
tuksesta.1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 8
▼B
LIITE II
HYVÄN MAATALOUSKÄYTÄNNÖN OHJEET
A. Hyvissä maatalouskäytännön ohjeissa, joiden tavoitteena on vähentää nitraat-
tien aiheuttamaa pilaantumista ja joissa otetaan huomioon yhteisön eri
alueilla vallitsevat olosuhteet, olisi, sikäli kuin ne liittyvät asiaan, oltava
seuraavat seikat kattavia sääntöjä:
1) kaudet, joina lannoitteiden levitys maahan ei ole aiheellista,
2) lannoitteiden käyttömaahan jyrkillä rinteillä,3) lannoitteiden käyttömaahan soisilla, tulvineilla, roudassa olevilla tai
lumipeitteisillä mailla,
4) lannoitteiden maahan levittämisen ehdot virtaavien vesien läheisyydessä,5) lietelantasäiliöiden tilavuus ja rakenne, erityisesti toimenpiteet, joilla
estetään vesien pilaantuminen sen seurauksena, että karjanlantaa tai
säiliörehun kaltaisten varastoitujen kasviainesten puristemehua valuu ja
imeytyy pohja- ja pintaveteen,
6) keinolannoitteiden ja karjanlannan maahan levittämistä koskevat menet-
telyt, erityisesti levityksen määrä ja tasaisuus, jotta ravintoaineiden
pääsy veteen voitaisiin pitää hyväksyttävällä tasolla,
B. Jäsenvaltiot voivat myös sisällyttää seuraavat seikat hyvän maatalous-
käytännön ohjeisiinsa:
7) pellon käytön suunnittelu, mukaan lukien vuoroviljelyjärjestelmän
käyttöja se maa-alan osuus, joka käytetään monivuotiseen viljelyyn tai
toisaalta yksivuotisten kasvien viljelyyn,
8) sellaisen vähimmäiskasvipeitteen ylläpito (sateisina) kausina, jonka
tarkoituksena on kerätä maaperästä typpi, joka ilman tällaista peitettä
saattaisi aiheuttaa vesien pilaantumista nitraattien vaikutuksesta,
9) tilakohtaisten lannoitesuunnitelmien laatiminen ja lannoitteiden käyttöä
koskeva kirjanpito,
10) sellaisen pilaantumisen ehkäiseminen kastelujärjestelmissä, joka
aiheutuu veden siivilöitymisestä ja valumisesta kasvien juuriston ulottu-
mattomissa.1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 9
▼B
LIITE III
TOIMENPITEET, JOTKA ON SISÄLLYTETTÄVÄ 5 ARTIKLAN 4
KOHDAN a ALAKOHDASSA TARKOITETTUIHIN TOIMINTAOHJEL-
MIIN
1 Toimenpiteissä on oltava sääntöjä, jotka koskevat:
1) kausia, joina tietynlaisten lannoitteiden levitys maahan on kielletty,
2) lietelantasäiliöiden tilavuutta; tämän tilavuuden on oltava suurempi kuin
se, joka tarvitaan lannan säilytykseen koko sinä pisimpänä aikana, jona
lannan levitys maahan pilaantumisalttiilla vyöhykkeellä on kielletty, paitsi
jos toimivaltaiselle viranomaiselle voidaan osoittaa, että todellisen säily-
tystilavuuden mahdollisesti ylittävästä lantamäärästä huolehditaan tavalla,
joka ei aiheuta haittaa ympäristölle,
3) lannoitteiden maahan levittämisen rajoittamista hyvän maatalouskäytännön
mukaisesti ottaen huomioon asianomaisen pilaantumisalttiin vyöhykkeen
ominaisuudet, erityisesti:
a) maaperän tilan, laadun ja kaltevuuden,
b) ilmasto-olosuhteet, sademäärän ja kastelun,
c) pellon käytön ja maatalouskäytännöt, mukaan lukien vuoroviljelyjärjes-
telmät,
joka perustuu seuraavien seikkojen väliseen tasapainoon:
i) viljelykasvien ennakoitu typen tarve,
ja
ii) viljelykasvien maaperästä ja lannoituksesta saama typen määrä, joka
vastaa:
— maaperässä olevan typen määrää hetkellä, jona viljelykasvit alkavat
käyttää sitä merkittävässä määrin (jäljelle jäävät määrät talven
lopussa),
— maaperässä olevan orgaanisen typen nettomineralisaation tuloksena
muodostuvaa typen määrää,
— karjanlannasta peräisin olevien typpiyhdisteiden saantia,
— keinolannoitteista ja muista lannoitteista peräisin olevien typpiyh-
disteiden saantia.
2 Näillä toimenpiteillä varmistetaan, että jokaisella tilalla tai jokaisessa karjan-
kasvatusyksikössä maahan kunakin vuonna käytetyn karjanlannan määrä,mukaan lukien eläinten itsensä levittämä määrä, ei ylitä tiettyä hehtaarikoh-
taista määrää.
Tämä hehtaarikohtainen määrä on lantamäärää joka sisältää 170 kg typpeä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin:
a) ensimmäisessä nelivuotisessa toimintaohjelmassa sallia jopa 210 kg typpeä
sisältävän lantamäärän,
b) ensimmäisen nelivuotisen toimintaohjelman aikana ja sen jälkeen
vahvistaa edellä tarkoitetuista määristä poikkeavat määrät. Nämä määrät
on vahvistettava siten, että ne eivät vaaranna 1 artiklassa määriteltyjen
tavoitteiden saavuttamista, ja ne on voitava perustella puolueettomin
perustein, kuten esimerkiksi:
— pitkät kasvuajat,
— suuria typpimääriä kuluttavat kasvustot,— pilaantumisalttiin alueen suuri nettosademäärä,— maaperät, joiden denitrifikaatiokapasiteetti on poikkeuksellisen suuri.
Jos jäsenvaltio sallii b kohdan mukaisesti poikkeavan määrän, sen on
ilmoitettava asiasta komissiolle, joka tutkii määrän perusteltavuuden 9
artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
3 Jäsenvaltiot voivat laskea 2 kohdassa tarkoitetut määrät eläinmäärien perus-
teella.
4 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, miten ne soveltavat 2 kohdan
säännöksiä. Saamiensa tietojen perusteella komissio voi tehdä neuvostolle
aiheellisia ehdotuksia, jos se pitää sitä tarpeellisena.1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 10
▼B
LIITE IV
VERTAILUMITTAUSMENETELMÄT
Keinolannoitteet
Typpiyhdisteiden mittaus on suoritettava lannoitteiden näytteenotto- ja analyysi-
menetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä
kesäkuuta 1977 annetussa neuvoston direktiivissä 77/535/ETY (1), sellaisena
kuin se on muutettuna direktiivillä 89/519/ETY (2), esitettyä menetelmää noudat-
taen.
Makeat vedet, rannikkovedet ja merivedet
Nitraattipitoisuus mitataan yhteisen menettelyn perustamisesta yhteisön
makeiden pintavesien laatua koskevien tietojen vaihtoa varten 12 päivänä joulu-
kuuta 1977 annetun neuvoston päätöksen 77/795/ETY (3) 4 a artiklan 3 koh-dan
mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 86/574/ETY (4).1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 11
(1) EYVL N:o L 213, 22.8.1977, s. 1
(2) EYVL N:o L 265, 12.9.1989, s. 30
(3) EYVL N:o L 334, 24.12.1977, s. 29
(4) EYVL N:o L 335, 28.11.1986, s. 44
▼B
LIITE V
TIEDOT, JOTKA ON ANNETTAVA 10 ARTIKLASSA TARKOITE-
TUISSA KERTOMUKSISSA
1 Selostus 4 artiklan mukaisesti toteutetuista ehkäisevistä toimista.
2 Kartta, josta käy ilmi:
a) 3 artiklan 1 kohdan ja liitteen I mukaisesti määritellyt vedet ja kunkin
tällaisen veden osalta tämän määrittelemiseksi käytetty peruste;
b) määriteltyjen pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden sijainti siten, että
eritellään edellisissä kertomuksissa ja viimeisimmässä kertomuksessa
määritellyt vyöhykkeet.
3 Yhteenveto 6 artiklan mukaisesti toteutetun valvonnan tuloksista, jossa on
selvitys seikoista, jotka ovat johtaneet kunkin pilaantumisalttiin vyöhykkeen
määrittelyyn sekä kaikkiin pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittelyihin
tehtyihin muutoksiin ja lisäyksiin.
4 Yhteenveto 5 artiklan mukaisesti laadituista toimintaohjelmista ja erityisesti:
a) edellä 5 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti vaadituista toimista,
b) liitteen III 4 kohdan mukaisesti vaadituista tiedoista,
c) edellä 5 artiklan 5 kohdan mukaisesti toteutetuista lisätoimenpiteistä tai
vahvistetuista toimista,
d) yhteenveto 5 artiklan 6 kohdan mukaisesti toteutettujen valvontaohjelmien
tuloksista,
e) jäsenvaltioiden arviot todennäköisestä aikataulusta, jonka kuluessa 3
artiklan 1 kohdan mukaisesti määriteltyjen vesien voidaan olettaa
vastaavan toimintaohjelmassa toteutettuihin toimenpiteisiin, sekä maininta
näiden arvioiden epävarmuusasteesta.1991L0676 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 12