2007R1580 — FI — 01.07.2008 — 002.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:









▼B

KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1580/2007,

annettu 21 päivänä joulukuuta 2007

neuvoston asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalalla







EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 ( 1 ) ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 ( 2 ) ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon hedelmä- ja vihannesalan erityissäännöistä, direktiivien 2001/112/EY ja 2001/113/EY ja asetusten (ETY) N:o 827/68, (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96, (EY) N:o 2826/2000, (EY) N:o 1782/2003 ja (EY) N:o 318/2006 muuttamisesta sekä asetuksen (EY) N:o 2202/96 kumoamisesta 26 päivänä syyskuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1182/2007 ( 3 ) ja erityisesti sen 42 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksella (EY) N:o 1182/2007 muutetaan aiempaa hedelmä- ja vihannesalan järjestelmää, josta säädetään asetuksessa (EY) N:o 2200/96, asetuksessa (EY) N:o 2201/96 ja tiettyjen sitrushedelmien tuottajien tukijärjestelmästä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2202/96 ( 4 ). (2) Nykyiset hedelmä- ja vihannesalan soveltamissäännöt ovat lukuisissa asetuksissa, joista monia on useasti muutettu. Kyseisiä soveltamissääntöjä on tarpeen muuttaa hedelmä- ja vihannesalan järjestelmään asetuksella (EY) N:o 1182/2007 tehtyjen muutosten vuoksi sekä kokemusten perusteella. Muutosten mittavuuden takia kaikki soveltamissäännöt olisi selkeyden vuoksi sisällytettävä uuteen erilliseen asetukseen. (3) Sen vuoksi seuraavat komission asetukset olisi kumottava: — asetus (EY) N:o 3223/94 ( 5 ), annettu 21 päivänä joulukuuta 1994, hedelmien ja vihannesten tuontijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä — asetus (EY) N:o 1555/96 ( 6 ), annettu 30 päivänä heinäkuuta 1996, lisätuontitullien soveltamista hedelmä- ja vihannesalalla koskevan järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, — asetus (EY) N:o 961/1999 ( 7 ), annettu 6 päivänä toukokuuta 1999, hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioiden antamien sääntöjen soveltamisalan laajentamista koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä, — asetus (EY) N:o 544/2001 ( 8 ), annettu 20 päivänä maaliskuuta 2001, neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista säännöistä toimintarahastoille myönnettävän lisärahoitustuen osalta, — asetus (EY) N:o 1148/2001 ( 9 ), annettu 12 päivänä kesäkuuta 2001, kaupan pitämisessä hedelmä- ja vihannesalalla sovellettavista vaatimustenmukaisuustarkastuksista, — asetus (EY) N:o 2590/2001 ( 10 ), annettu 21 päivänä joulukuuta 2001, Sveitsissä ennen Euroopan yhteisöön tuontia tehtävien hedelmien ja vihannesten kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuustarkastustoimien hyväksymisestä, — asetus (EY) N:o 1791/2002 ( 11 ), annettu 9 päivänä lokakuuta 2002, Marokossa ennen Euroopan yhteisöön tuontia tehtävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuustarkastustoimien hyväksymisestä, — asetus (EY) N:o 2103/2002 ( 12 ), annettu 28 päivänä marraskuuta 2002, Etelä-Afrikassa ennen yhteisöön tuontia tehtävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuustarkastusta koskevien toimien hyväksymisestä, — asetus (EY) N:o 48/2003 ( 13 ), annettu 10 päivänä tammikuuta 2003, erilajisten tuoreiden hedelmien ja vihannesten sekoituksia sisältäviä myyntipakkauksia koskevista säännöistä, — asetus (EY) N:o 606/2003 ( 14 ), annettu 2 päivänä huhtikuuta 2003, Israelissa ennen yhteisöön tuontia tehtävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuustarkastustoimien hyväksymisestä, — asetus (EY) N:o 761/2003 ( 15 ), annettu 30 päivänä huhtikuuta 2003, Intiassa ennen yhteisöön tuontia tehtävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuustarkastustoimien hyväksymisestä, — asetus (EY) N:o 1432/2003 ( 16 ), annettu 11 päivänä elokuuta 2003, neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tuottajaorganisaatioiden hyväksynnän ja tuottajaryhmittymien esihyväksynnän osalta, — asetus (EY) N:o 1433/2003 ( 17 ), annettu 11 päivänä elokuuta 2003, neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä toimintarahastojen, toimintaohjelmien ja taloudellisen tuen osalta, — asetus (EY) N:o 1943/2003 ( 18 ), annettu 3 päivänä marraskuuta 2003, neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä esihyväksytyille tuottajaryhmittymille myönnettävien tukien osalta, — asetus (EY) N:o 103/2004 ( 19 ), annettu 21 päivänä tammikuuta 2004, neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan interventiojärjestelmän ja markkinoiltapoistamisjärjestelmän osalta, — asetus (EY) N:o 1557/2004 ( 20 ), annettu 1 päivänä syyskuuta 2004, Uudessa-Seelannissa ennen yhteisöön tuontia tehtävien eräisiin tuoreisiin hedelmiin sovellettavien kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuutta koskevien tarkastustoimien hyväksymisestä, — asetus (EY) N:o 179/2006 ( 21 ), annettu 1 päivänä helmikuuta 2006, tuontitodistusmenettelyn perustamisesta kolmansista maista tuotavia omenoita varten, — asetus (EY) N:o 430/2006 ( 22 ), annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, Senegalissa tuoreiden hedelmien ja vihannesten alalla ennen yhteisöön tuontia sovellettavien kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuutta koskevien tarkastustoimien hyväksymisestä, — asetus (EY) N:o 431/2006 ( 23 ), annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, Keniassa tuoreiden hedelmien ja vihannesten alalla ennen yhteisöön tuontia sovellettavien kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuutta koskevien tarkastustoimien hyväksymisestä, — asetus (EY) N:o 1790/2006 ( 24 ), annettu 5 päivänä joulukuuta 2006, Turkissa ennen yhteisöön tuontia tehtävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuutta koskevien tarkastustoimien hyväksymisestä, (4) Olisi annettava asetuksen (EY) N:o 1182/2007 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. (5) Hedelmä- ja vihannestuotteille olisi vahvistettava markkinointivuodet. Koska alalla ei ole enää asianomaisten tuotteiden satokausien mukaisia tukijärjestelmiä, kaikkien markkinointivuosien olisi oltava kalenterivuoden pituisia. (6) Asetuksessa (EY) N:o 1182/2007 säädetään, että komissio voi vahvistaa hedelmä- ja vihannestuotteiden kaupan pitämisen vaatimuksia, ja sen 2 artiklan 7 kohdassa säädetään, että nykyisiä yksittäisiä asetuksia, joissa säädetään tällaisista vaatimuksista, olisi sovellettava kunnes uudet vaatimukset vahvistetaan. (7) Kaupan pitämisen vaatimuksiin liittyvistä poikkeuksista olisi säädettävä tiettyjen joko merkitykseltään hyvin vähäisten ja/tai täsmällisten tai kaupan pitämisen alkuvaiheessa tapahtuvien toimintojen tai jalostukseen tarkoitettujen tuotteiden osalta. (8) Kaupan pitämisen vaatimusten mukaisten merkintöjen olisi oltava selvästi näkyvillä pakkauksessa/etiketissä. (9) Eri tuoreiden hedelmien ja vihannesten lajeja sisältävät kuluttajille tarkoitetut pakkaukset yleistyvät markkinoilla vastauksena eräiden kuluttajien kysyntään. Kaupankäynnin oikeudenmukaisuuden varmistamiseksi samassa pakkauksessa myytävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten on oltava laadultaan samanlaiset. Tämä voidaan varmistaa soveltamalla yleissäännöksiä sellaisten tuotteiden osalta, joille ei ole vahvistettu yhteisön vaatimuksia. Olisi vahvistettava merkintävaatimukset, kun pakkaus sisältää eri hedelmä- ja vihanneslajien sekoituksia. Niiden olisi oltava lievempiä kuin kaupan pitämisen vaatimukset ennen kaikkea merkintään käytettävissä olevan tilan huomioon ottamiseksi. (10) Kunkin jäsenvaltion olisi nimettävä tarkastusviranomaiset, jotka vastaavat vaatimustenmukaisuustarkastusten suorittamisesta kussakin kaupan pitämisen vaiheessa. Jonkin näistä viranomaisista olisi oltava vastuussa muiden nimettyjen viranomaisten välisestä yhteydenpidosta ja koordinoinnista. (11) Toimijoiden ja näiden luonteenomaisten piirteiden tuntemus on välttämätöntä, jotta jäsenvaltioiden tutkimukset voidaan kohdentaa oikein, ja sen vuoksi jokaisessa jäsenvaltiossa olisi laadittava hedelmä- ja vihannesalan toimijoista tietokanta. (12) Vaatimustenmukaisuustarkastukset olisi tehtävä näytteiden perusteella, ja niissä olisi keskityttävä toimijoihin, joilla vaatimustenvastaisten tavaroiden riski on suurin. Jäsenvaltioiden on laadittava omille kansallisille markkinoilleen luonteenomaisten piirteiden perusteella säännöt, joiden mukaan tarkastukset suunnataan tiettyihin toimijaluokkiin. Avoimuuden vuoksi on suotavaa, että kansalliset säännöt toimitetaan komissiolle tiedoksi. (13) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tuoreiden hedelmien ja vihannesten vienti kolmansiin maihin on kaupan pitämisen vaatimusten mukaista ja todistettava se siten kuin säädetään Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiossa tehdyn tuoreiden hedelmien ja vihannesten sekä kuivien ja kuivattujen hedelmien standardointia koskevassa Geneven pöytäkirjassa sekä hedelmien ja vihannesten kansainvälisten vaatimusten soveltamista koskevassa OECD:n järjestelmässä. (14) Tuoreiden hedelmien ja vihannesten kolmansista maista tulevan tuonnin olisi oltava kaupan pitämisen vaatimusten tai muiden niitä vastaavien vaatimusten mukaista. Näiden tavaroiden vaatimustenmukaisuus on sen vuoksi tarkastettava ennen niiden tuomista yhteisön tullialueelle, lukuun ottamatta sellaisia pienikokoisia eriä, joiden vaatimustenvastaisuusriskin tarkastusviranomaiset arvioivat vähäiseksi. Eräiden kolmansien maiden, joissa vaatimustenmukaisuus voidaan taata tyydyttävällä tavalla, tarkastusviranomaisten voidaan sallia tehdä tarkastus ennen vientiä. Tätä mahdollisuutta käytettäessä jäsenvaltioiden olisi tarkastettava säännöllisesti kolmansien maiden tarkastusviranomaisten ennen vientiä tekemien tarkastusten tehokkuus/laatu ja ilmoitettava komissiolle näiden tarkastusten tulokset. (15) Olisi varmistettava, ettei jalostukseen tarkoitettuja tuotteita, joiden ei tarvitse olla kaupan pitämisen vaatimusten mukaisia, myydä tuoretuotteiden markkinoilla. Tällaiset tuotteet olisi merkittävä asianmukaisesti, ja niiden mukana olisi joissakin tapauksissa/mahdollisuuksien mukaan oltava tuotteiden loppukäytön osoittava jalostustodistus, jonka avulla tarkastukset voidaan tehdä. (16) Hedelmille ja vihanneksille, joihin sovelletaan vaatimustenmukaisuustarkastuksia, olisi tehtävä samankaltaiset tarkastukset kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa. Tätä varten olisi sovellettava Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission suosittelemat tarkastuksia koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka puolestaan noudattavat vastaavia OECD:n suosituksia. On kuitenkin tarpeen vahvistaa vähittäismyyntivaiheen tarkastuksia koskevat erityissäännöt. (17) Olisi säädettävä tuottajaorganisaatioiden hyväksymisestä niiden tuotteiden osalta, joita ne pyytävät. Jos hyväksyntää haetaan yksinomaan jalostettaviksi tarkoitettujen tuotteiden osalta, olisi varmistettava, että tuotteet tosiasiallisesti toimitetaan jalostettaviksi. (18) Hedelmä- ja vihannesjärjestelmän tavoitteiden saavuttamisen edistämiseksi ja sen varmistamiseksi, että tuottajaorganisaatioiden toimet ovat kestäviä ja tehokkaita, tuottajaorganisaatioiden tilanteen olisi oltava mahdollisimman vakaa. Tuottajaorganisaation jäsenyydellä olisi sen vuoksi oltava vähimmäiskesto. Olisi annettava jäsenvaltioiden tehtäväksi vahvistaa irtisanoutumisajat ja jäsenyyden päättymisen voimaantulopäivät. (19) Tuottajaorganisaation pääasiallisen ja olennaisen toiminnan olisi liityttävä tarjonnan keskittämiseen ja kaupan pitämiseen. Tuottajaorganisaatioille olisi kuitenkin sallittava toisenlaistakin kaupallista tai muuta toimintaa. Yhteistyötä tuottajaorganisaatioiden välillä olisi kannustettava sallimalla, että yksinomaan toiselta hyväksytyltä tuottajaorganisaatiolta ostettujen hedelmien ja vihannesten kaupan pitämistä ei oteta huomioon tehtäessä päätoimintaa ja muuta toimintaa koskevia laskelmia. Teknisten apuvälineiden käyttöön antamisen osalta on asianmukaista sallia myös, että tuottajaorganisaation jäsen voi antaa käyttöön tällaisia apuvälineitä. (20) Tuottajaorganisaatiot voivat olla osallisina tytäryrityksissä, jotka kasvattavat niiden jäsenten tuotannon lisäarvoa. Olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat tällaisen kaupan pidetyn tuotannon arvon laskemista. Tällaisten tytäryritysten päätoiminnan olisi mukautumiseen tarvittavan siirtymäkauden jälkeen oltava sama kuin tuottajaorganisaation. (21) Olisi vahvistettava asetuksessa (EY) N:o 1182/2007 säädettyjen tuottajaorganisaatioiden liittojen, kansainvälisten tuottajaorganisaatioiden ja kansainvälisten tuottajaorganisaatioiden liittojen hyväksymistä ja toimintaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Johdonmukaisuuden vuoksi niiden olisi oltava mahdollisimman pitkälti tuottajaorganisaatioita koskevien sääntöjen mukaisia. (22) Tarjonnan keskittämisen helpottamiseksi olisi kannustettava olemassa olevia tuottajaorganisaatioita sulautumaan uusien organisaatioiden luomiseksi ja vahvistettava sulautumista syntyneiden organisaatioiden toimintaohjelmien sulautumista koskevat säännöt. (23) Unohtamatta periaatteita, joiden mukaan tuottajaorganisaatiot perustetaan tuottajien aloitteesta ja ovat tuottajien valvonnassa, jäsenvaltioiden olisi annettava vahvistaa edellytykset, joiden täyttyessä muut luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt hyväksytään tuottajaorganisaation ja/tai tuottajaorganisaatioiden liiton jäseniksi. (24) Sen varmistamiseksi, että tuottajaorganisaatiot todellakin edustavat vähintään tiettyä määrää tuottajia, jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla estetään mahdollisesti tuottajaorganisaation suurimmasta tuotantomäärästä vastaavan vähemmistön liian hallitseva asema tuottajaorganisaation hallinnossa ja toiminnassa. (25) Yhteisön erilaisten tuotanto- ja kaupanpitämisedellytysten huomioon ottamiseksi jäsenvaltioiden olisi vahvistettava edellytykset, jotka koskevat esihyväksynnän myöntämistä hyväksymissuunnitelman esittäville tuottajaryhmittymille. (26) Vakaiden ja hedelmä- ja vihannesjärjestelmän tavoitteiden toteutumiseen kestävällä tavalla vaikuttamaan pystyvien tuottajaorganisaatioiden perustamisen edistämiseksi esihyväksyntä pitäisi myöntää ainoastaan tuottajaryhmittymille, jotka voivat osoittaa valmiutensa täyttää kaikki hyväksymisedellytykset määräajassa. (27) Olisi vahvistettava tiedot, jotka tuottajaryhmittymän on hyväksyntäsuunnitelmassa annettava. Jotta tuottajaryhmittymät voisivat paremmin täyttää hyväksymisedellytykset, on tarpeen antaa lupa muuttaa hyväksymissuunnitelmia. Tätä varten olisi säädettävä, että jäsenvaltiot voivat pyytää tuottajaryhmittymiltä korjaavia toimenpiteitä suunnitelman toteuttamisen varmistamiseksi. (28) Tuottajaryhmittymä voi olla hyväksymisedellytysten mukainen ennen hyväksymissuunnitelman valmistumista. Olisi annettava säännökset, joiden perusteella tällaiset ryhmittymät voivat esittää hyväksymishakemuksen samaan aikaan kuin toimintaohjelmaluonnoksen. Johdonmukaisuuden vuoksi hyväksynnän myöntämisen tuottajaryhmittymälle on merkittävä sen hyväksymissuunnitelman päättymistä, ja säädetty tuki olisi keskeytettävä. Investointien monivuotisen rahoituksen huomioon ottamiseksi investointitukeen kelpoiset investoinnit olisi kuitenkin voitava siirtää toimintaohjelmiin. (29) Tuottajaryhmittymien perustamis- ja hallintokustannusten kattamiseen tarkoitetun tukijärjestelmän moitteettoman soveltamisen helpottamiseksi kyseinen tuki olisi myönnettävä kiinteämääräisenä. Tälle kiinteämääräiselle tuelle olisi vahvistettava enimmäismäärä talousarviorajoitteiden huomioon ottamiseksi. Lisäksi erikokoisten tuottajaryhmittymien erilaisten taloudellisten tarpeiden huomioon ottamiseksi kyseinen enimmäismäärä olisi mukautettava suhteessa tuottajaryhmittymän kaupan pidettävän tuotannon arvoon. (30) Johdonmukaisuuden vuoksi ja sen varmistamiseksi, että siirtyminen hyväksytyn tuottajaryhmittymän asemaan olisi kitkaton, tuottajaryhmittymiin olisi sovellettava samoja tuottajaorganisaatioiden päätoimintaa ja kaupan pidetyn tuotannon arvoa koskevia sääntöjä. (31) Sulautumistapauksissa tukea olisi myönnettävä sulautumisesta syntyville tuottajaryhmittymille uusien tuottajaryhmittymien rahoitustarpeiden huomioon ottamiseksi ja tukijärjestelmän asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. (32) Toimintaohjelmille myönnettävän tuen järjestelmän käytön helpottamiseksi tuottajaorganisaatioiden kaupan pidetty tuotanto olisi määriteltävä selkeästi; tässä yhteydessä olisi määriteltävä myös se, mitkä tuotteet voidaan ottaa huomioon, sekä kaupan pitämisen vaihe, jossa tuotteiden arvo määritellään. Vuotuisten vaihtelujen tai riittämättömien tietojen varalta olisi myös luotava muita kaupan pidettävän tuotannon määrittelemisessä käytettäviä laskentamenetelmiä. Järjestelmän väärinkäytön estämiseksi tuottajaorganisaatioille ei pitäisi yleensä antaa mahdollisuutta muuttaa viitekausia ohjelman aikana. (33) Tuen sääntöjenmukaisen käytön varmistamiseksi olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat toimintarahastojen hallinnointia ja jäsenten maksuosuuksia jättäen kuitenkin mahdollisimman paljon joustovaraa, edellyttäen, että kaikki tuottajat voivat hyötyä toimintarahastosta ja osallistua demokraattisesti sen käyttöä koskeviin päätöksiin. (34) Olisi säädettävä kestävien toimintaohjelmien kansallisen strategian sekä ympäristötoimia koskevan kansallisen säännöstön soveltamisalasta ja rakenteesta, jotta voidaan optimoida taloudellisten varojen jako ja parantaa strategian laatua. (35) Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi vahvistettava toimintaohjelmien jättämis- ja hyväksymismenettelyt, päivämäärät mukaan luettuina, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat arvioida tietoja riittävässä määrin ja jotta ohjelmiin voidaan sisällyttää tai poistaa niistä toimenpiteitä ja toimia. Koska ohjelmia hallinnoidaan vuotuiselta perustalta, tiettyyn päivämäärään mennessä hyväksymättä jääneitä ohjelmia olisi lykättävä vuodella. (36) Toimintaohjelmien muuttamiseksi seuraavaa vuotta varten olisi luotava menettely, jotta ohjelmia voidaan muuttaa vuosittain sellaisten uusien olosuhteiden perusteella, joita ei voitu alun perin ennustaa. Lisäksi toimenpiteitä ja toimintarahaston suuruutta olisi pystyttävä muuttamaan ohjelman jokaisena täytäntöönpanovuonna. Kaikkiin muutoksiin olisi sovellettava tiettyjä rajoituksia ja edellytyksiä, jotka jäsenvaltioiden on määriteltävä; näihin on sisällyttävä muutosten pakollinen ilmoittaminen toimivaltaisille viranomaisille, jotta voidaan varmistaa, että hyväksyttyjen ohjelmien yleiset tavoitteet pysyvät samoina. (37) Taloudellisen ja oikeusvarmuuden vuoksi olisi laadittava luettelo toimista ja menoista, jotka eivät voi sisältyä toimintaohjelmiin. (38) Jotta estettäisiin perusteettoman edun aiheutuminen yksityiselle osapuolelle, jonka yhteydet organisaatioon ovat katkenneet investoinnin taloudellisena käyttöaikana, yksittäisillä tiloilla tehtävien investointien osalta olisi vahvistettava säännökset, joilla organisaatiolle annetaan lupa periä takaisin investoinnin jäljelle jäävä arvo, jos investoinnin omistaja on jäsen tai organisaatio. (39) Järjestelmän asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi olisi täsmennettävä tukihakemuksiin sisällytettävät tiedot ja tuen maksamismenettelyt. Kassavirtavaikeuksien välttämiseksi tuottajaorganisaatioiden käyttöön olisi luotava ennakkomaksujen ja niihin liittyvien tarkoitustenmukaisten vakuuksien järjestelmä. Samasta syytä käytettävissä olisi oltava vaihtoehtoinen järjestelmä, jossa jo aiheutuneet menot korvataan. (40) Olisi vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat kriisinhallinta- ja kriisinehkäisytoimenpiteiden soveltamisalaa ja soveltamista. Kyseisissä säännöissä olisi annettava mahdollisimman paljon joustovaraa ja sallittava nopea soveltaminen kriisitilanteissa, minkä vuoksi jäsenvaltioiden ja tuottajaorganisaatioiden olisi annettava tehdä päätökset itse. Säännöillä olisi kuitenkin estettävä väärinkäytökset ja rajoitettava eräiden toimenpiteiden käyttöä, myös taloudelliselta kannalta. Myös kasvien terveyteen ja ympäristöön liittyvien vaatimusten noudattaminen olisi varmistettava. (41) Olisi vahvistettava markkinoiltapoistoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt toimenpiteen mahdollisen merkittävyyden huomioon ottamiseksi. Olisi erityisesti annettava säännöt, jotka koskevat korotetun tuen järjestelmää, kun kyseessä ovat markkinoilta poistetut hedelmät ja vihannekset, jotka jaetaan ilmaiseksi elintarvikeapuna hyväntekeväisyysjärjestöjen tai muiden laitosten välityksellä. Lisäksi olisi vahvistettava markkinoiltapoistoon liittyvät enimmäistukimäärät sen varmistamiseksi, ettei markkinoiltapoistoa käytetä pysyvästi tuotteiden vaihtoehtoisena jakelutienä markkinoille saattamisen sijasta. Jos tuotteelle on vahvistettu asetuksen (EY) N:o 2200/96 liitteessä V yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen enimmäistaso, sitä olisi sovellettava, joskin hieman korotettuna, koska tällaiset markkinoiltapoistot ovat nykyään yhteisrahoitettuja. Kun kyseessä ovat tuotteet, joiden osalta ei ole vielä esiintynyt liiallisen markkinoiltapoiston riskiä, jäsenvaltioiden olisi annettava vahvistaa tuen enimmäistasot. On kuitenkin aiheellista vahvistaa kaikissa tapauksissa samoista syistä tuottajaorganisaatiokohtaiset enimmäismäärät, jotka kutakin tuotetta voidaan poistaa markkinoilta. (42) Olisi vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat kansallista taloudellista tukea, jota jäsenvaltiot voivat myöntää sellaisilla yhteisön alueilla, joilla tuottajien järjestäytymisaste on erityisen alhainen, sekä määriteltävä tällainen alhainen järjestäytymisaste. Olisi säädettävä nykyisin sovellettavan mukaisesti kyseisen kansallisen tuen hyväksymismenettelyistä, yhteisön korvauksen hyväksymismenettelyistä ja määrästä sekä takaisinmaksun osuudesta. (43) Olisi annettava yksityiskohtaiset säännöt (erityisesti menettelysäännökset) jotka koskevat hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioiden tai tuottajaorganisaatioiden liittojen vahvistamien sääntöjen soveltamisalan laajentamista kaikkiin tietyn talousalueen toimijoihin. Jos tuote myydään korjuusopimuksen perusteella, olisi täsmennettävä, minkä sääntöjen soveltamisala laajennetaan koskemaan tuottajia ja minkä ostajia. (44) Yhteisön omenantuottajat ovat viime aikoina olleet vaikeuksissa muun muassa eräiden eteläisellä pallonpuoliskolla sijaitsevien kolmansien maiden omenien tuonnin merkittävän kasvun vuoksi. Omenien tuonnin seurantaa olisi sen vuoksi parannettava. Soveltuva väline kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi on mekanismi, joka perustuu vakuuden asettamisen sisältävien tuontitodistusten myöntämiseen. Vakuudella taataan niiden toimien toteutuminen, joille kyseisiä todistuksia on haettu. Maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun komission asetuksen (EY) N:o 1291/2000 ( 25 ) säännöksiä samoin kuin maataloustuotteiden vakuusjärjestelmän soveltamista koskevien yhteisten yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 ( 26 ) säännöksiä olisi sovellettava. (45) Olisi annettava hedelmien ja vihannesten tulohintajärjestelmää koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Koska useimmat pilaantuvat hedelmät ja vihannekset toimitetaan erissä, niiden arvoa on vaikea määritellä. Olisi vahvistettava mahdolliset menetelmät laskea tulohinta, jonka perusteella tuontituotteet luokitellaan yhteisessä tullitariffissa. Olisi erityisesti vahvistettava kiinteät tuontiarvot tuotteiden keskihintojen painotetun keskiarvon perusteella ja säädettävä erityisesti tapauksista, joissa tiettyä alkuperää oleville tuotteille ei ole saatavilla hintoja. Olisi säädettävä vakuuden asettamisesta tietyissä tilanteissa järjestelmän moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi. (46) Olisi annettava yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat yhteisen tullitariffin mukaisten tuontitullien lisäksi eräille tuotteille määrättävää tuontitullia. Lisätulli voidaan määrätä, jos asianomaisten tuotteiden tuontimäärät ylittävät kynnystasot, jotka vahvistetaan tuotteittain ja soveltamisajanjaksoittain. Yhteisöön matkalla olevista tuotteista ei kanneta lisätullia, minkä vuoksi olisi annettava niitä koskevat erityissäännökset. (47) Olisi säädettävä käynnissä olevien ohjelmien ja järjestelmien asianmukaisesta seurannasta ja arvioinnista, jotta sekä tuottajaorganisaatiot että jäsenvaltiot voivat arvioida niiden vaikuttavuutta ja tehokkuutta. (48) Olisi säädettävä tämän asetuksen täytäntöönpanon kannalta tarvittavien tiedonantojen tyypistä, muodosta ja toimitustavasta. Näihin olisi kuuluttava tuottajien ja tuottajaorganisaatioiden jäsenvaltioille toimittamat tiedonannot ja jäsenvaltioiden komissiolle toimittamat tiedonannot; olisi myös säädettävä seuraamuksista, jos tiedonanto myöhästyy tai on virheellinen. (49) Olisi säädettävä tämän asetuksen ja asetuksen (EY) N:o 1182/2007 moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavista tarkastuksista sekä seuraamuksista, jos havaitaan sääntöjenvastaisuuksia. Kyseisiin toimenpiteisiin olisi kuuluttava yhteisön tasolla vahvistettavia erityistarkastuksia ja seuraamuksia sekä kansallisia lisätarkastuksia ja -seuraamuksia. Tarkastusten ja seuraamusten olisi oltava tehokkaita, varoittavia ja oikeasuhteisia. Tuottajien oikeudenmukaisen kohtelun varmistamiseksi olisi vahvistettava säännöt, joita sovelletaan kun kyseessä on ilmeinen virhe, ylivoimainen este tai muut poikkeukselliset olosuhteet. Olisi vahvistettava säännöt, joita sovelletaan keinotekoisesti luotuihin tilanteisiin, jotta tällaisten tilanteiden perusteella ei saa tukea. (50) Olisi vahvistettava säännökset, jotta siirtymä aiemmasta järjestelmästä tässä asetuksessa säädettyyn uuteen järjestelmään olisi sujuva ja jotta varmistettaisiin asetuksen (EY) N:o 1182/2007 55 artiklassa säädettyjen siirtymäsäännösten asianmukainen täytäntöönpano. (51) Tukikelpoinen vientimäärä ei saa ylittää määrää, jolle todistus on myönnetty. Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat hedelmien ja vihannesten hallintokomitean lausunnon mukaiset, sekä katsoo seuraavaa: ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:







I

OSASTO

JOHDANTOSÄÄNNÖKSET

1 artikla

Soveltamisala ja ilmaisujen käyttö

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamista koskevat säännöt.

2. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetuissa asetuksissa käytettyjen ilmaisujen merkitys on sama kuin tässä asetuksessa käytettävillä ilmaisuilla, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.

2 artikla

Markkinointivuodet

Asetuksen (EY) N:o 2200/96 1 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 2201/96 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markkinointivuodet alkavat 1 päivänä tammikuuta ja päättyvät 31 päivänä joulukuuta.







II

OSASTO

TUOTTEIDEN LUOKITTELU







I

LUKU

Yleissäännöt

3 artikla

Poikkeukset kaupan pitämisen vaatimusten soveltamisesta

1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklan 5 kohdassa säädetään, seuraavilta tuotteilta ei edellytetä kaupan pitämisen vaatimusten mukaisuutta:

a) jalostuslaitoksiin kuljetettavat tuotteet, jollei teolliseen jalostukseen tarkoitetuille tuotteille tässä asetuksessa nimenomaisesti vahvistetuista vähimmäislaatuvaatimuksista muuta johdu;

b) tuotteet, jotka tuottaja luovuttaa tilallaan kuluttajalle tämän henkilökohtaisiin tarpeisiin; ja

c) komission jonkin jäsenvaltion pyynnöstä asetuksen (EY) N:o 2200/96 46 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tekemällä päätöksellä tietyn alueen tuotteet, jotka myydään kyseisen alueen vähittäiskaupassa yleisesti tunnettuun, perinteiseen paikalliseen kulutukseen.

2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklan 5 kohdassa säädetään, seuraavilta tuotteilta ei edellytetä kaupan pitämisen vaatimusten mukaisuutta tietyllä tuotantoalueella:

a) tuotteet, jotka viljelijä myy tai toimittaa kauppakunnostus-, pakkaamis- tai varastointipaikkaan tai jotka kuljetetaan tuottajan tilalta tällaiseen paikkaan; ja

b) varastointipaikalta kauppakunnostus- ja pakkaamispaikkaan kuljetettavat tuotteet.

3. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklan 5 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksen kaupan pitämisen vaatimuksista tai osasta kyseisten vaatimusten määräyksiä seuraaville tuotteille:

a) tuotteet, jotka viljelijä pitää esillä myyntitarkoituksessa, tarjoaa myyntiin, myy, toimittaa tai pitää kaupan muulla tavoin tukkumyyntipaikoilla ja erityisesti tuotantoalueella sijaitsevilla tuottajamarkkinoilla; ja

b) tuotteet, jotka kuljetetaan näiltä tukkumyyntipaikoilta samalla tuotantoalueella sijaitsevaan kauppakunnostus-, pakkaamis- tai varastointipaikkaan.

Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle tiedot toteuttamistaan toimenpiteistä.

4. Jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle on toimitettava todisteet siitä, että 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitetut tuotteet ovat säädettyjen edellytysten ja erityisesti käyttötarkoitusta koskevien edellytysten mukaisia.

4 artikla

Merkinnät

1. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklassa säädettyjen kaupan pitämisen vaatimusten mukaiset merkinnät on tehtävä selvin ja näkyvin kirjaimin pakkauksen yhdelle sivulle joko suoraan pakkaukseen pysyvästi painettuna tai etikettiin, joka on erottamaton osa pakkausta tai joka on kiinnitetty pakkaukseen.

2. Irtotavarana toimitettavien, suoraan kuljetusvälineeseen lastattavien tavaroiden osalta 1 kohdassa tarkoitetut merkinnät on tehtävä tavaran saateasiakirjaan tai lomakkeeseen, joka on sijoitettu näkyvälle paikalle kuljetusvälineen sisäpuolelle.

5 artikla

Merkinnät vähittäismyynnissä

Kun tuotteet myydään vähittäismyynnissä pakattuina, asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklassa säädettyjen kaupan pitämisen vaatimusten mukaisten merkintöjen on oltava selkeitä ja näkyviä.

Kun kyseessä ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY ( 27 ) tarkoitetut esipakatut tuotteet, kaupan pitämisen vaatimusten mukaisten merkintöjen lisäksi on ilmoitettava nettopaino. Nettopainon ilmoittamisvaatimusta ei sovelleta tavallisesti kappaletavarana myytäviin tuotteisiin, jos niiden lukumäärä on selvästi nähtävissä ja voidaan helposti laskea ulkoapäin tai jos tuotteiden lukumäärä on merkitty etikettiin.

Tuotteet voidaan laittaa esille pakkaamattomina ainoastaan, jos vähittäismyyjä asettaa myytävien tavaroiden yhteyteen kyltin, jossa on näkyvin ja selvin kirjaimin esitetty asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklan 1 kohdassa säädettyjen kaupan pitämisen vaatimusten mukaiset tiedot tuotteen lajista, alkuperämaasta ja luokasta.

6 artikla

Myyntipakkaukset

1. Nettopainoltaan enintään kolme kiloa olevat tuoreiden hedelmien ja vihannesten myyntipakkaukset voivat sisältää erilajisten tuoreiden hedelmien ja vihannesten sekoituksia seuraavin edellytyksin:

a) tuotteet ovat laadultaan samanlaisia ja täyttävät kunkin lajin osalta 2 kohdan säännösten mukaiset vaatimukset;

b) pakkauksiin on tehty asianmukaiset merkinnät 3 kohdan säännösten mukaisesti; ja

c) sekoitus ei johda kuluttajaa harhaan.

2. Tuotteiden, jotka sisältyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin pakkauksiin, on kuuluttava samaan liitteessä I tarkoitettuun kaupalliseen laatuluokkaan.

Jos sekoitus sisältää hedelmiä ja vihanneksia, joille ei ole vahvistettu yhteisön kaupan pitämisen vaatimuksia, kyseiset tuotteet on luokiteltava samaan luokkaan liitteen I mukaisesti.

3. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitettujen myyntipakkausten ja/tai jokaisen niitä sisältävän pakkauksen merkintöjen on sisällettävä vähintään seuraavat tiedot:

a) Pakkaajan ja/tai lähettäjän nimi ja osoite. Kyseinen tieto voidaan korvata seuraavilla tiedoilla: i) kaikissa pakkauksissa esipakkauksia lukuun ottamatta viranomaisen antama tai tunnustama pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi, jota edeltää maininta ”pakkaaja ja/tai lähettäjä” taikka sitä vastaava lyhenne; ii) yksinomaan esipakkauksissa yhteisön alueella sijaitsevan myyjän nimi ja osoite, joita edeltää maininta ”pakattu… varten” tai muu vastaava maininta. Tässä tapauksessa merkinnän on sisällettävä myös pakkaajaa ja/tai lähettäjää vastaava koodi. Myyjän on annettava kaikki tarkastusviranomaisen tarpeellisiksi katsomat kyseisen koodin merkitystä koskevat tiedot;

b) kaikkien pakkaukseen sisältyvien tuotteiden tai lajien nimi;

c) kaikkien sellaisten sekoituksessa olevien tuotteiden lajike tai kauppamuoto, joiden osalta tätä edellytetään yhteisön kaupan pitämisen vaatimuksissa kun ei ole kyse sekoituksista;

d) kunkin tuotteen alkuperämaa tuotteen nimen välittömässä läheisyydessä; ja

e) luokka.

Jos hedelmiin ja vihanneksiin sovelletaan kaupan pitämistä koskevia yhteisön vaatimuksia, nämä maininnat korvaavat kyseisissä vaatimuksissa säädetyt maininnat.







II

LUKU

Kaupan pitämisen vaatimusten noudattamisen tarkastaminen







1

jakso

Yleiset säännökset

7 artikla

Soveltamisala

Tässä luvussa vahvistetaan säännöt, joita sovelletaan jäsenvaltioihin niiden tarkastaessa kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklan mukaisesti säädettyjen kaupan pitämisen vaatimusten noudattamista.

8 artikla

Toimivaltaiset viranomaiset

1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä:

a) yksi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tämän luvun sovellusalaan kuuluvien kysymysten koordinoinnista ja niitä koskevasta yhteydenpidosta, jäljempänä ’koordinointiviranomainen’;

b) yksi tai useampi tarkastusviranomainen, joka vastaa asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklan 6 kohdan soveltamisesta, jäljempänä ’tarkastusviranomainen’.

2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle:

a) edellä olevan 1 kohdan mukaisesti nimeämänsä koordinointiviranomaisen nimi sekä posti- ja sähköpostiosoite;

b) edellä olevan 1 kohdan mukaisesti nimeämiensä tarkastusviranomaisten nimet sekä posti- ja sähköpostiosoitteet; ja

c) täsmällinen määritelmä nimettyjen tarkastusviranomaisten toiminta-alasta.

3. Koordinointiviranomainen voi olla tarkastusviranomainen tai yksi tarkastusviranomaisista taikka jokin muu 1 kohdan mukaisesti nimetty viranomainen.

4. Komissio julkaisee jäsenvaltioiden nimeämien koordinointiviranomaisten luettelon sopivimmaksi katsomallaan tavalla.

9 artikla

Toimijatietokanta

1. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön hedelmä- ja vihannesalan toimijoista tietokanta, johon kerätään tiedot tässä artiklassa vahvistetuin edellytyksin sellaisten hedelmien ja vihannesten, joille on vahvistettu vaatimukset asetuksen (EY) N:o 1182/2007 2 artiklan mukaisesti, kaupan pitämiseen osallistuvista toimijoista.

Tämän luvun soveltamiseksi ’toimijalla’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on hallussaan hedelmiä tai vihanneksia, joihin on sovellettava kaupan pitämisen vaatimuksia, ja jonka tarkoituksena on niiden esillepano myyntitarkoituksessa, myyntiin saattaminen, myyminen tai muulla tavoin kaupan pitäminen omaan tai kolmannen henkilön lukuun yhteisön alueella ja/tai niiden vieminen kolmansiin maihin.

2. Jäsenvaltiot päättävät edellytyksistä, joilla seuraavat toimijat otetaan tietokantaan tai jätetään sen ulkopuolelle:

a) toimijat, joiden toiminta on luonteeltaan sellaista, että se vapauttaa ne 3 artiklan nojalla velvollisuudesta noudattaa kaupan pitämisen vaatimuksia; ja

b) luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joiden toiminta hedelmä- ja vihannesalalla rajoittuu joko tavaran kuljetuksiin tai hedelmien ja vihannesten vähäisessä määrin tapahtuvaan vähittäismyyntiin.

3. Kun tietokanta muodostuu useammista erillisistä osista, koordinointiviranomaisen on huolehdittava tietokannan ja sen osien yhdenmukaisuudesta sekä niiden päivityksistä. Tarkastusviranomaisten on päivitettävä tietokantaa kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa tekemiensä tarkastusten yhteydessä keräämiensä tietojen perusteella.

4. Tietokannassa on oltava kunkin toimijan rekisterinumero, nimi, osoite, johonkin 10 artiklassa mainittuun luokkaan sijoittamiseksi tarvittavat tiedot ja erityisesti tämän asema kaupan pitämisen ketjussa, toiminnan laajuutta osoittava maininta ja tiedot toimijaa koskeneiden aiempien tarkastusten havainnoista sekä kaikki muut valvonnan kannalta tarpeellisiksi katsottavat tiedot.

5. Toimijoiden on toimitettava tiedot, jotka jäsenvaltio katsoo tarpeellisiksi tietokannan luomiseksi ja päivittämiseksi. Jäsenvaltioiden on vahvistettava edellytykset, joilla toimijoiden, jotka eivät ole asettuneet niiden alueelle mutta toimivat sillä, on oltava mukana niiden tietokannassa.







2

jakso

Sisämarkkinoilla tehtävät tarkastukset

10 artikla

Vaatimustenmukaisuustarkastukset sisämarkkinoilla

1. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön näytteenottoon perustuva tarkastusjärjestelmä tarkastaakseen toimijoiden hallussaan pitämien tuotteiden vaatimustenmukaisuuden kaupan pitämisen kaikissa vaiheissa.

Jäsenvaltioiden on tässä järjestelmässä vahvistettava riittävä tiheys valvontaelinten tekemille tarkastuksille käyttäen perusteena riskianalyysiä siitä, pitääkö toimija kaupan tuotteita, jotka eivät täytä kaupan pitämisen vaatimuksia. Tarkastusten tiheyden on oltava riittävä varmistamaan yhteisön lainsäädännön noudattaminen jokaisen jäsenvaltioiden aiemmin määrittelemän toimijaluokan osalta.

Riskianalyysin on perustuttava toimijoiden kokoon ja sijoittumiseen kaupan pitämisen ketjussa sekä aiemmissa tarkastuksissa tehtyihin havaintoihin ja muihin jäsenvaltioiden määrittelemiin mahdollisiin tekijöihin.

Hedelmien ja vihannesten kauppakunnostamisesta ja pakkaamisesta erityisesti tuotantoalueella vastaavat toimijat on tarkastettava useammin kuin muihin luokkiin kuuluvat toimijat. Tarkastukset voidaan tehdä myös kuljetuksen aikana.

Jos tarkastuksissa ilmenee merkittäviä vaatimustenvastaisuuksia, tarkastusviranomaisten on lisättävä kyseisiä toimijoita koskevia tarkastuksia.

2. Toimijoiden on annettava tarkastusviranomaisille kaikki tiedot, jotka nämä katsovat tarpeellisiksi tarkastusten järjestämiseksi ja tekemiseksi.

3. Jäsenvaltiot voivat antaa toimijalle luvan kiinnittää jokaiseen pakkaukseen liitteessä II olevan mallin mukainen etiketti, jos toimija tarjoaa lähetysvaiheessa riittävät takeet sellaisten hedelmien ja vihannesten, joihin sovelletaan kaupan pitämisen vaatimuksia korkeasta ja tasaisesta vaatimustenmukaisuudesta. Lupa myönnetään kolmeksi vuodeksi, ja se voidaan uusia.

Jotta toimijat voivat käyttää mallia, niiden on täytettävä lisäksi seuraavat edellytykset:

a) niillä on valvontahenkilöstö, jolla on jäsenvaltion hyväksymä koulutus;

b) niillä on asianmukaiset laitteet tuotteiden kauppakunnostusta ja pakkaamista varten;

c) ne sitoutuvat tekemään vaatimustenmukaisuustarkastuksen lähettämilleen tavaroille, ja niillä on rekisteri, joka sisältää tiedot kaikista niiden suorittamista tarkastustoimista.

Jos toimija ei enää pysty tarjoamaan riittäviä takeita korkeasta ja tasaisesta vaatimustenmukaisuudesta tai jos jokin toisessa alakohdassa säädetyistä edellytyksistä ei enää täyty, jäsenvaltion on peruttava toimijalle antamansa lupa kiinnittää jokaiseen pakkaukseen liitteessä II olevan mallin mukainen etiketti.

4. Koordinointiviranomaisen on annettava komissiolle tiedoksi 1 kohdassa mainitun tarkastusjärjestelmän säännökset. Tiedonannossa on erityisesti täsmennettävä määritetyt eri toimijaluokat ja niistä kullekin vahvistettu tarkastustiheys sekä tarvittaessa 3 kohdan yksityiskohtaiset soveltamisedellytykset, 11 artiklan 1 kohdan yksityiskohtaiset soveltamisedellytykset sekä kyseisiin eri toimijoihin sovellettavat tarkastusten vähimmäismäärät/-osuudet. Tarkastusjärjestelmän jokaisesta myöhemmästä muutoksesta on ilmoitettava komissiolle viipymättä.

5. Kun jonkin jäsenvaltion alueella todetaan toisesta jäsenvaltiosta peräisin oleva tavaraerä vaatimustenvastaiseksi tukkukauppavaiheessa tai sitä ennen, jakelukeskukset mukaan luettuina, jo pakattaessa havaittavissa olevien vikojen tai laadun heikkenemisen vuoksi, kyseisen jäsenvaltion tarkastusviranomaisten on valvottava, että vaatimustenvastainen tapaus ilmoitetaan viipymättä niiden jäsenvaltioiden viranomaisille, joita asia saattaa koskea.

11 artikla

Vaatimustenmukaisuustarkastus vientipaikassa

1. Toimivaltaisen tarkastusviranomaisen on vientivaiheessa varmistettava vaatimustenmukaisuustarkastuksella, että kolmansiin maihin vietäviksi tarkoitetut tuotteet lähtevät yhteisön tullialueelta vain, jos ne ovat ovat kaupan pitämisen vaatimusten mukaisia.

Viejien on annettava tarkastusviranomaisille kaikki tiedot, jotka nämä katsovat tarpeellisiksi tarkastusten järjestämiseksi ja tekemiseksi.

2. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa kunkin toimijaluokan osalta riskianalyysin perusteella sen lähetysten ja määrien vähimmäisosuuden, jolle toimivaltaisen tarkastusviranomaisen on tehtävä vientivaiheessa vaatimustenmukaisuustarkastus. Osuuden on oltava riittävän suuri yhteisön lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi. Jos tällaisissa tarkastuksissa ilmenee merkittäviä vaatimustenvastaisuuksia, tarkastusviranomaisten on lisättävä kyseisten toimijoiden tarkastettavien lähetysten osuutta.

Jäsenvaltiot voivat soveltaa ensimmäisessä alakohdassa mainittuja säännöksiä toimijoihin, jotka täyttävät seuraavat edellytykset:

a) ne tarjoavat riittävät takeet kaupan pitämiensä hedelmien ja vihannesten korkeasta ja tasaisesta vaatimustenmukaisuudesta;

b) niillä on valvontahenkilöstö, jolla on jäsenvaltion hyväksymä koulutus;

c) ne sitoutuvat tarkastamaan kaupan pitämiensä tavaroiden vaatimustenmukaisuuden; ja

d) ne sitoutuvat pitämään rekisteriä kaikista tekemistään tarkastuksista.

3. Tarkastusviranomainen antaa liitteessä III esitetyn vaatimustenmukaisuustodistuksen jokaiselle vietäväksi tarkoitetulle erälle, jonka se katsoo 1 kohdassa mainittujen tarkastustoimien perusteella olevan vaatimustenmukainen. Useampia eriä samalla kertaa vietäessä erien vaatimustenmukaisuus voidaan todistaa yhdellä todistuksella, jossa kaikki vietävät erät luetellaan erikseen.

Jos toimivaltainen tarkastusviranomainen ei ole vientivaiheessa tarkastanut vaatimustenmukaisuustodistuksessa tarkoitettuja eriä 2 kohdan mukaisesti, todistuksen kohtaan 13 (Huomauksia) on merkittävä ilmaisu ”omavalvonta (komission asetuksen (EY) N:o 0000/2007 11 artiklan 2 kohta)”.

4. Toimivaltaiset tulliviranomaiset voivat hyväksyä vienti-ilmoituksen ainoastaan, jos:

a) tavaroiden mukana on 3 kohdassa tai 19 artiklan 2 kohdassa mainittu todistus; tai

b) toimivaltainen tarkastusviranomainen on ilmoittanut tulliviranomaiselle sopivaksi katsomallaan tavalla, että kyseisille erille on myönnetty jompikumpi mainituista todistuksista.

12 artikla

Vaatimustenmukaisuustarkastus tuontipaikassa

1. Kolmansista maista peräisin oleville tuotteille on ennen vapaaseen liikkeeseen luovuttamista tehtävä kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuutta koskeva tarkastus.

Tuojien on annettava tarkastusviranomaisille kaikki tiedot, jotka nämä katsovat tarpeellisiksi 2 kohdassa ja 16 artiklan 1 kohdassa mainittujen tarkastusten järjestämiseksi ja tekemiseksi.

2. Rajoittamatta 3 jakson soveltamista virallisen tarkastusviranomaisen on tehtävä tuontipaikassa jokaiselle erälle vaatimustenmukaisuustarkastus ja, jos tuotteet ovat vaatimusten mukaisia, myönnettävä liitteessä III säädetty vaatimustenmukaisuustodistus. Useampia eriä samalla kertaa tuotaessa erien vaatimustenmukaisuus voidaan todistaa yhdellä ainoalla todistuksella, jossa kaikki tuotavat erät luetellaan erikseen.

3. Tulliviranomaiset voivat sallia tavaroiden luovutuksen vapaaseen liikkeeseen ainoastaan, jos:

a) niiden mukana on 2 kohdassa, 14 artiklan 1 kohdassa tai 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu todistus; tai

b) toimivaltainen tarkastusviranomainen on ilmoittanut tulliviranomaiselle sopivaksi katsomallaan tavalla, että kyseisille erille on myönnetty jompikumpi mainituista todistuksista.

4. Jos tuontivaiheen toimivaltainen tarkastusviranomainen arvioi, että tiettyjen erien vaatimustenvastaisuusriski on vähäinen, se voi 1, 2 ja 3 kohdasta poiketen jättää näiden erien tarkastuksen tekemättä. Sen on lähetettävä tulliviranomaiselle tarkastusviranomaisen leimalla varustettu ilmoitus tai ilmoitettava tälle asiasta jollakin muualla tavalla, jolloin tulliviranomainen voi tehdä tulliselvityksen.

Tarkastusviranomaisen on ensimmäisen alakohdan soveltamiseksi vahvistettava etukäteen vaatimustenvastaisuusriskien arviointiperusteet sekä riskianalyysin perusteella kullekin määrittämälleen tuontityypille vähimmäisosuus lähetyksiä ja määriä, joille toimivaltaisen tarkastusviranomaisen on tehtävä vaatimustenmukaisuustarkastus tuontivaiheessa. Tämän kohdan mukaisesti vahvistettujen osuuksien on joka tapauksessa oltava huomattavasti suurempia kuin 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti sovellettujen osuuksien.

5. Komissio vahvistaa 4 kohdan soveltamista koskevat yhteiset suuntaviivat, jotta niiden soveltaminen jäsenvaltioissa olisi yhdenmukaisempaa. Koordinointiviranomaisen on ilmoitettava komissiolle viipymättä tämän kohdan soveltamista koskevat edellytykset mukaan luettuina 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut perusteet ja vähimmäisosuudet sekä näiden edellytysten mahdolliset muutokset.

6. Jos kolmannesta maasta tuotava tavaraerä todetaan vaatimustenvastaiseksi, kyseisen jäsenvaltion koordinointiviranomaisen on ilmoitettava siitä viipymättä komissiolle ja niiden jäsenvaltioiden koordinointiviranomaisille, joita asia saattaa koskea, ja näiden on huolehdittava tarvittavasta tiedon levittämisestä alueellaan. Asia on annettava komissiolle tiedoksi komission ilmoittaman sähköisen järjestelmän avulla.







3

jakso

Kolmansien maiden tekemät tarkastukset

13 artikla

Kolmansien maiden ennen yhteisöön tuontia tekemien tarkastusten hyväksyminen

1. Komissio voi asetuksen (EY) N:o 2200/96 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen hyväksyä kolmannen maan pyynnöstä kyseisen kolmannen maan ennen yhteisöön tuontia tekemät vaatimustenmukaisuutta koskevat tarkastustoimet.

2. Edellä 1 kohdassa mainittu hyväksyntä voidaan myöntää sellaisille kolmansille maille, jotka sitä hakevat ja joiden alueella noudatetaan yhteisöön vietävien tuotteiden osalta yhteisön kaupan pitämisen vaatimuksia tai vähintään niitä vastaavia vaatimuksia.

Hyväksynnässä on mainittava kolmannen maan virallinen viranomainen, jonka vastuulla 1 kohdassa tarkoitetut tarkastustoimet toteutetaan. Kyseinen viranomainen vastaa yhteydenpidosta yhteisön kanssa. Hyväksynnässä on mainittava myös ne tarkastusviranomaiset, jäljempänä ’tarkastusviranomaiset’, jotka vastaavat mainittujen tarkastusten toteuttamisesta.

Hyväksyntä voi koskea ainoastaan kyseisestä kolmannesta maasta peräisin olevia tuotteita, ja se voidaan rajata koskemaan ainoastaan tiettyjä tuotteita.

3. Hyväksytyn tarkastusviranomaisen on oltava virallinen tai 2 kohdassa tarkoitetun edustajan virallisesti tunnustama, sen on tarjottava riittävät takeet ja sillä on oltava 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen menetelmien tai niitä vastaavien menetelmien mukaisten tarkastusten tekemiseen tarvittava henkilökunta sekä laitteet ja laitteistot.

4. Liitteessä IV olevassa A osassa esitetään niiden maiden luettelo, joiden vaatimustenmukaisuustarkastukset on hyväksytty tämän artiklan mukaisesti, ja asianomaiset tuotteet. Kyseisen liitteen B osassa esitetään virallisia viranomaisia ja tarkastusviranomaisia koskevat tiedot, ja kyseisen liitteen C osassa esitetään 14 kohdassa tarkoitetut todistusmallit.

14 artikla

Todistukset

1. Tarkastusviranomaisten on annettava kullekin tarkastetulle erälle ennen yhteisön tullialueelle tuomista liitteessä III esitetty vaatimustenmukaisuustodistus tai jokin muu, komission ja kyseisen kolmannen maan kesken sovittu todistus. Useampia eriä samalla kertaa tuotaessa erien vaatimustenmukaisuus voidaan todistaa yhdellä ainoalla todistuksella, jossa kaikki tuotavat erät luetellaan erikseen.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen lomakkeiden laatimismallit määritellään 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen hyväksymisten yhteydessä.

2. Maininta ”alkuperäiskappale” voi olla vain yhdessä todistuksessa. Mahdollisesti tarvittaviin lisäkappaleisiin on leimattava maininta ”jäljennös”. Yhteisön toimivaltaisten viranomaisten on pidettävä pätevänä ainoastaan todistuksen alkuperäiskappaletta.

Lomakkeen koon on oltava 210 × 297 mm; lomakkeen pituus voi kuitenkin olla enintään 8 mm määrämittaa suurempi tai enintään 5 mm sitä suurempi. Käytettävän paperin on oltava valkoista, hiokkeetonta, liimakäsiteltyä kirjoituspaperia, joka painaa vähintään 40 grammaa neliömetriltä.

Lomakkeet on painettava ja täytettävä jollakin yhteisön virallisista kielistä.

Lomakkeet on täytettävä kirjoituskoneella tai kirjoittimella taikka vastaavalla menetelmällä.

Todistuksessa ei saa olla raaputtamalla tai päällekirjoittamalla tehtyjä korjauksia. Muutokset on tehtävä viivaamalla yli virheelliset tiedot ja lisäämällä tarvittaessa halutut tiedot. Näin tehtyjen muutosten on oltava tekijän varmentamat ja antajaviranomaisten vahvistusmerkinnällä varustamat.

Kukin todistus on varustettava sarjanumerolla, josta se voidaan tunnistaa, ja siinä on oltava antajaviranomaisen leima sekä todistuksen allekirjoittamaan valtuutetun yhden tai useamman henkilön allekirjoitus.

Antajaviranomaisen on säilytettävä yksi jäljennös kaikista antamistaan todistuksista.

15 artikla

Hyväksynnän keskeyttäminen

Komissio voi keskeyttää hyväksynnän, jos merkittävässä joukossa eriä ja/tai määriä todetaan, että tavarat eivät vastaa kolmansien maiden tarkastusviranomaisten antamiin vaatimustenmukaisuustodistuksiin merkittyjä tietoja, tai jos 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja jälkitarkastuksia ei hoideta tyydyttävästi.

16 artikla

Jäsenvaltioiden tekemät lisätarkastukset

1. Jäsenvaltioiden on tehtävä tässä jaksossa mainituilla edellytyksillä tuoduille tuotteille tuonnin yhteydessä fyysinen tarkastus vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi tekemällä vaatimustenmukaisuustarkastuksia kunkin kyseessä olevan kolmannen maan osalta merkittävälle osalle näillä edellytyksillä tuoduista lähetyksistä tai määristä. Kyseisen osuuden on oltava riittävä takaamaan, että valvontayksiköt noudattavat yhteisön lainsäädäntöä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näin tarkastettuihin eriin sovelletaan 20 artiklan 3 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä silloin kun erät eivät ole kaupan pitämistä koskevien vaatimusten mukaisia.

Jos tarkastuksissa ilmenee merkittäviä vaatimustenvastaisuuksia, jäsenvaltioiden on ilmoitettava siitä viipymättä komissiolle ja tarkastusviranomaisten on lisättävä tämän artiklan säännösten mukaisesti tarkastettujen lähetysten ja määrien osuutta.

Jos jäsenvaltio perii maksun tässä kohdassa mainittujen vaatimustenmukaisuustarkastuksesta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi, kyseinen maksu on vahvistettava sellaiselle tasolle, että se vastaa tarkastettujen lähetysten ja määrien osuutta, joka on näiden tarkastusten osalta pienempi kuin 12 artiklassa tarkoitettujen tarkastusten.

2. Jos on perusteltuja syitä epäillä 14 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainitun todistuksen aitoutta tai siihen merkittyjen tietojen oikeellisuutta, on tehtävä jälkitarkastus.

Yhteisön toimivaltainen viranomainen palauttaa todistuksen tai sen jäljennöksen 13 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetulle kolmannen maan viralliselle edustajalle perustellen tarvittaessa tarkastustarpeen ja ilmoittaen saadut tiedot, joiden perusteella todistukseen merkittyjen tietojen oikeellisuutta tai todistuksen aitoutta epäillään. Jälkitarkastuspyynnöt ja tarkastusten tulokset on annettava mahdollisimman pian tiedoksi komissiolle.

Jos jälkitarkastusta pyydetään, tavaran tuoja voi pyytää toimivaltaista tarkastusviranomaista tekemään 12 artiklassa tarkoitetun vaatimustenmukaisuustarkastuksen.

17 artikla

Tiedonantovelvoitteet

1. Koordinointiviranomaisen on annettava komissiolle tiedoksi kunkin vuosineljänneksen osalta viimeistään kyseisen vuosineljänneksen päättymistä seuraavan vuosineljänneksen kuluessa kyseisten kolmansien maiden ja kyseisten tuotteiden mukaan jaoteltuina 13 artiklan mukaisesti tuotujen erien lukumäärä ja tuodut määrät, niiden erien lukumäärä ja tuodut määrät, joille on tehty 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimustenmukaisuustarkastus, ja näiden erien joukosta ne erät, joiden osalta tarkastusviranomaiset katsoivat, että ne eivät olleet kolmannen maan tarkastusviranomaisen myöntämiin vaatimustenmukaisuustodistuksiin kirjattujen tietojen mukaisia, sekä täsmennettävä kuhunkin tuotuun erään sisältynyt määrä ja todettujen virheiden luonne.

2. Tulliviranomaisten on toimittava tiiviissä yhteistyössä koordinointiviranomaisen ja/tai tarkastusviranomaisten kanssa erityisesti 16 artiklan 1 ja 2 kohdan soveltamiseksi ja toimitettava niille kaikki tarvittavat tiedot.

18 artikla

Hallinnollinen yhteistyö

1. Tämän jakson soveltaminen edellyttää yhteisön ja kunkin asianomaisen kolmannen maan välisen hallinnollisen yhteistyömenettelyn käyttöönottoa.

Voidakseen hyötyä kyseisestä menettelystä kyseisten kolmansien maiden on toimitettava komissiolle kaikki tarvittavat tiedot valvontatoimista ja toimitettava erityisesti näytteet kolmannen maan tarkastusviranomaisten käyttämistä leimoista, kuten myös välittömästi kaikki näitä tietoja koskevat muutokset. Komissio antaa nämä tiedot ja niiden mahdolliset muutokset tiedoksi jäsenvaltioiden koordinointiviranomaisille, jotka antavat ne tiedoksi tulliviranomaisille ja muille toimivaltaisille viranomaisille.

Heti kun hallinnollinen yhteistyö on käynnistynyt tai kun joku kyseisistä kolmansista maista on ilmoittanut tietojen merkittävästä muutoksesta, joka koskee joko hallinnollista yhteistyötä tai virallisen edustajan ja tarkastusviranomaisten nimiä ja osoitteita, komissio julkaisee ne sopivaksi katsomallaan tavalla.

2. Edellä olevassa 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua kolmannen maan hyväksyntää sovelletaan päivästä, jona komissio julkaisee tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun, yhteisön ja kolmannen maan hallinnollisen yhteistyön käynnistämistä koskevan ilmoituksen.







4

jakso

Jalostettaviksi tarkoitetut tuotteet

19 artikla

Jalostettaviksi tarkoitetut tuotteet

1. Tässä asetuksessa ’jalostettaviksi tarkoitetuilla tuotteilla’ tarkoitetaan hedelmiä ja vihanneksia, joihin on sovellettava kaupan pitämisen vaatimuksia ja jotka kuljetetaan jalostuslaitoksiin jalostettavaksi tuotteiksi, joiden nimike yhdistetyssä nimikkeistössä on eri kuin alkuperäisen tuoreen tuotteen nimike.

2. Toimivaltaisten tarkastusviranomaisten on myönnettävä kolmansiin maihin vietäväksi ja yhteisöön tuotavaksi tarkoitetuille tuotteille liitteessä V esitetty teollista käyttötarkoitusta koskeva todistus, kun kyseiset tuotteet on tarkoitettu jalostettaviksi eikä niihin 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti sovelleta kaupan pitämisen vaatimuksia. Niiden on varmistettava, että tämän artiklan 4 kohdassa säädettyjä erityisiä merkintäsäännöksiä noudatetaan.

3. Tuonnin osalta toimivaltaisen tarkastusviranomaisen on annettava viipymättä 2 kohdassa tarkoitetun todistuksen myöntämisen jälkeen jäljennös mainitusta todistuksesta sekä kaikki jalostustoimien mahdollista valvontaa varten tarvittavat tiedot sen jäsenvaltion koordinointiviranomaiselle, jossa jalostaminen tapahtuu. Jalostamisen jälkeen jalostusyrityksen on lähetettävä todistus takaisin toimivaltaiselle tarkastusviranomaiselle, joka varmistaa, että tuotteet on todella jalostettu.

4. Pakkaajan on kiinnitettävä jalostettaviksi tarkoitettujen tuotteiden pakkaukseen näkyvä etiketti, jossa on maininta ”tarkoitettu jalostettavaksi” tai jokin muu samaa tarkoittava maininta. Irtotavarana toimitettujen ja suoraan kuljetusvälineeseen lastattujen tavaroiden osalta maininnan on oltava tavaran mukana seuraavassa lomakkeessa, joka on asetettu näkyvästi kuljetusvälineen sisäpuolelle.

5. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat ja erityisesti muiden jäsenvaltioiden kanssa tehtävää yhteistyötä koskevat toimenpiteet estääkseen tuoretavaroiden markkinoille tarkoitettujen tavaroiden lähettämisen tuotantoalueen ulkopuolelle jalostukseen tarkoitettuina tavaroina.







5

jakso

Tarkastusmenetelmä

20 artikla

Tarkastusmenetelmä

1. Tässä luvussa säädetyt vaatimustenmukaisuustarkastukset on loppukuluttajille tapahtuvaa vähittäismyyntivaihetta lukuun ottamatta tehtävä liitteessä VI esitettyä menetelmää noudattaen, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.

Jäsenvaltioiden on vahvistettava kuluttajille tapahtuvan vähittäismyyntivaiheen vaatimustenmukaisuustarkastuksia koskevat erityissäännöt.

2. Kun tavaroiden on todettu olevan kaupan pitämisen vaatimusten mukaisia, toimivaltainen tarkastusviranomainen voi myöntää liitteessä III esitetyn vaatimustenmukaisuustodistuksen. Todistus myönnetään joko tuonti- tai vientipaikassa.

3. Kun tavaroiden on todettu olevan vaatimustenvastaisia, tarkastusviranomaisen on annettava toimijalle tai tämän edustajalle vaatimustenvastaisuusilmoitus. Tavaroita, joille on annettu vaatimustenvastaisuusilmoitus, ei voida siirtää ilman vaatimustenvastaisuusilmoituksen antaneen tarkastusviranomaisen lupaa. Luvan edellytykseksi voidaan asettaa mainitun tarkastusviranomaisen vahvistamien edellytysten noudattaminen.

Toimijat voivat päättää saattaa kaikki tavarat tai osan tavaroista vaatimustenmukaisiksi. Vaatimustenmukaisiksi saatettuja tavaroita ei voida pitää kaupan ennen kuin toimivaltainen tarkastusviranomainen on varmistanut asianmukaisin keinoin, että tavarat on tosiasiallisesti saatettu vaatimustenmukaisiksi. Tarkastusviranomainen myöntää liitteessä III esitetyn vaatimustenmukaisuustodistuksen erälle tai sen osalle vasta kun tavarat on saatettu vaatimustenmukaisiksi.

Jos tarkastusviranomainen hyväksyy toimijan pyynnön saattaa tavarat vaatimustenmukaisiksi muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa vaatimustenvastaisuuden toteamiseen johtanut tarkastus tehtiin, asianomaisten jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet erityisesti jäsenvaltioiden välisen yhteistyön alalla sen varmistamiseksi, että tavarat on saatettu vaatimustenmukaisiksi.

Jos tavaroita ei voida saattaa vaatimustenmukaisiksi eikä käyttää eläinten ravinnoksi, teolliseen jalostukseen tai muuhun tarkoitukseen kuin elintarvikkeeksi, tarkastusviranomainen voi tarvittaessa määrätä toimijan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asianomaisia tavaroita ei pidetä kaupan.

Toimijoiden on toimitettava jäsenvaltioiden tämän kohdan soveltamisen kannalta välttämättömiksi katsomat tiedot.

4. Tämän luvun soveltamiseksi laskuissa ja saateasiakirjoissa on mainittava tuotteiden laatuluokka, alkuperämaa ja tarvittaessa se, että tuote on tarkoitettu jalostettavaksi. Tätä vaatimusta ei sovelleta vähittäiskaupassa loppukuluttajalle.







III

OSASTO

TUOTTAJAORGANISAATIOT







I

LUKU

Vaatimukset ja hyväksyminen







1

jakso

Määritelmät

21 artikla

Määritelmät

1. Tämän osaston soveltamiseksi

a) ’tuottajalla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1182/2007/ 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaista viljelijää;

b) ’tytäryrityksellä’ tarkoitetaan yritystä, jossa on osallisena yksi tai useampi tuottajaorganisaatio tai niiden liitto ja joka edistää tuottajaorganisaation tai sen liiton tavoitteiden saavuttamista;

c) ’ylikansallisella tuottajaorganisaatiolla’ organisaatiota, johon kuuluvista tiloista vähintään yksi sijaitsee eri jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa tuottajaorganisaation kotipaikka on;

d) ’ylikansallisella tuottajaorganisaatioiden liitolla’ tuottajaorganisaatioiden liittoa, johon kuuluvista organisaatioista vähintään yksi sijaitsee eri jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa liiton kotipaikka on;

e) ’lähentymistavoitteella’ Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaista vähiten kehittyneitä jäsenvaltioita ja alueita koskevan toimen tavoitetta 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisen ajanjakson osalta;

f) ’toimenpiteellä’ jotakin seuraavista: i) tuotannonsuunnittelutoimet, käyttöomaisuuden hankinta mukaan luettuna; ii) tuotteiden laadun parantamiseksi tai säilyttämiseksi tarkoitetut toimet, käyttöomaisuuden hankinta mukaan luettuna; iii) kaupan pitämisen parantamistoimet, käyttöomaisuuden hankinta mukaan luettuna, sekä muut kuin vi alakohtaan kuuluvat menekinedistämis- ja tiedotustoimet; iv) tutkimus ja koetuotanto, kiinteän käyttöomaisuuden hankinta mukaan luettuna; v) muut kuin vi alakohtaan kuuluvat koulutustoimet ja neuvontapalvelujen käytön lisäämistoimet; vi) mikä tahansa asetuksen (EY) N:o 1182/2007 9 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a–f alakohdassa luetelluista kuudesta kriisinehkäisy- ja kriisinhallintavälineestä; vii) asetuksen (EY) N:o 1182/2007 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut ympäristötoimet, kiinteän käyttöomaisuuden hankinta mukaan luettuna; viii) muut kuin i, ii, iii, iv ja vii alakohtaan kuuluvat toimet, käyttöomaisuuden hankinta mukaan luettuna, jotka ovat asetuksen (EY) N:o 1182/2007 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden mukaiset;

g) ’toimella’ tarkoitetaan erityistoimintaa tai -välinettä, jolla pyritään saavuttamaan tietty toimintatavoite, joka edistää yhden tai useamman asetuksen (EY) N:o 1182/2007 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tavoitteen saavuttamista;

h) ’sivutuotteella’ tarkoitetaan tuotetta, joka syntyy hedelmä- tai vihannestuotteen kauppakunnostuksesta ja/tai jalostuksesta ja jolla on positiivinen taloudellinen vaikutus mutta joka ei kuitenkaan ole tarkoitettu päätulos;

i) ’ensimmäisellä jalostusasteella’ tarkoitetaan hedelmä- tai vihannestuotteen jalostamista joksikin EY:n perustamissopimuksen liitteessä I luetelluksi tuotteeksi. Kaupanpitämistarkoituksessa toteutettua tuoreiden tuotteiden puhdistamista, leikkaamista, viimeistelyä, kuivaamista ja pakkaamista ei pidetä ensimmäisenä jalostusasteena;

j) ilmaisulla ’toimialakohtaisesti’, jota tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1182/2007 10 artiklan 3 kohdan b alakohdassa, tarkoitetaan yhtä tai useampaa asetuksen (EY) N:o 1182/2007 20 artiklan c alakohdassa lueteltua toimea, jonka jäsenvaltio on hyväksynyt ja jota hallinnoivat yhdessä tuottajaorganisaatio tai tuottajaorganisaatioiden liitto ja vähintään yksi elintarviketeollisuuden ja/tai jakeluketjun toimija;

k) ’perusindikaattorilla’ tarkoitetaan mitä tahansa indikaattoria, joka kuvastaa tilaa tai suuntausta ohjelmakauden alussa ja josta saa tietoa, i) jota voidaan käyttää alkutilanteen määrittämistä varten kansallisen strategian laatimiseksi kestäville toimintaohjelmille tai toimintaohjelman laatimiseksi; ii) joka toimii vertailukohtana arvioitaessa kansallisen strategian tai toimintaohjelman tuloksia ja vaikutuksia; ja/tai iii) jota voidaan käyttää kansallisen strategian tai toimintaohjelman tulosten ja vaikutuksen tulkinnassa.

2. Jäsenvaltioiden on määriteltävä kansallisten oikeus- ja hallintorakenteiden perusteella alueellaan sovellettavat oikeussubjektit asetuksen (EY) N:o 1182/2007 3 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi. Niiden on tarvittaessa annettava myös säännökset, jotka koskevat oikeussubjektin osan selkeää määrittelyä kyseisten artikloiden soveltamiseksi.







2

jakso

Tuottajaorganisaatioihin sovellettavat vaatimukset

22 artikla

Tuotteet

1. Jäsenvaltion on hyväksyttävä tuottajaorganisaatiot asetuksen (EY) N:o 1182/2007 mukaisesti hyväksymishakemuksessa mainitun tuotteen tai tuoteryhmän osalta, jollei kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti tehdystä päätöksestä muuta johdu.

2. Jäsenvaltion on hyväksyttävä tuottajaorganisaatiot yksinomaan jalostettaviksi tarkoitettujen tuotteiden osalta, jos se pystyy varmistamaan, että tällaiset tuotteet toimitetaan jalostettaviksi joko hankintasopimusjärjestelmän tai muun järjestelyn kautta.

23 artikla

Jäsenten vähimmäismäärä

Kun jäsenvaltio vahvistaa tuottajaorganisaation jäsenten vähimmäismäärän asetuksen (EY) N:o 1182/2007 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, se voi säätää, että silloin kun hyväksyntää hakeva hakija koostuu kokonaan tai osittain jäsenistä, jotka ovat tuottajien muodostamia oikeussubjekteja tai oikeussubjektin tarkoin määriteltyjä osia, tuottajien vähimmäismäärä voidaan laskea kuhunkin oikeussubjektiin tai oikeussubjektin tarkoin määriteltyyn osaan liittyvien tuottajien lukumäärän perusteella.

24 artikla

Vähimmäisjäsenyysaika

1. Tuottajan jäsenyyden on kestettävä vähintään yhden vuoden ajan.

2. Jäsenyyden irtisanomisesta on ilmoitettava tuottajaorganisaatiolle kirjallisesti. Jäsenvaltioiden on vahvistettava enintään kuuden kuukauden pituiset irtisanoutumisajat ja jäsenyyden päättymisen voimaantulopäivät.

25 artikla

Tuottajaorganisaatioiden rakenne ja toiminta

Jäsenvaltion on varmistettava, että tuottajaorganisaatioilla on riittävä henkilöstö, infrastruktuuri ja välineet asetuksen (EY) N:o 1182/2007 3 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen vaatimusten noudattamiseksi ja pääasiallisen toiminnan suorittamisen varmistamiseksi erityisesti seuraavien osalta:

a) jäsenten tuotannon tuntemus;

b) jäsenten tuotannon keruu, lajittelu, varastointi ja pakkaaminen;

c) markkinointi ja taloushallinto; ja

d) keskitetty kirjanpito ja laskutusjärjestelmä.

26 artikla

Kaupan pidetyn tuotannon arvo tai määrä

Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamiseksi kaupan pidetyn tuotannon arvo tai määrä lasketaan samoin perustein kuin tämän asetuksen 52 ja 53 artiklassa säädetty kaupan pidetyn tuotannon arvo.

27 artikla

Teknisten apuvälineiden käyttöön antaminen

Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 4 artiklan 1 kohdan e alakohdan soveltamiseksi tuottajaorganisaation katsotaan täyttävän velvollisuutensa, jos se asettaa riittävät tekniset apuvälineet käyttöön itse tai jäsentensä tai tytäryritystensä kautta taikka ulkoistamalla, silloin kun tuottajaorganisaatio on hyväksytty jonkin tuotteen osalta, jonka osalta teknisten apuvälineiden käyttöön antaminen on tarpeen.

28 artikla

Tuottajaorganisaatioiden päätoiminta

1. Tuottajaorganisaation päätoiminnan on liityttävä sen jäsenten niiden tuotteiden tarjonnan keskittämiseen ja markkinoille saattamiseen, joiden osalta organisaatio on hyväksytty.

2. Tuottajaorganisaation omien jäsenten ja muiden tuottajaorganisaatioiden, joiden jäsenten tuotantoa se myy, kaupan pidetyn tuotannon arvo ei saa olla suurempi kuin sen kaiken muun myymän kaupan pidetyn tuotannon arvo.

Laskelmassa otetaan huomioon ainoastaan tuotteet, joiden osalta tuottajaorganisaatio on hyväksytty.

3. Kun sovelletaan 52 artiklan 7 kohtaa, tämän artiklan 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin asianomaisiin tytäryrityksiin 1 päivästä tammikuuta 2012.

29 artikla

Ulkoistaminen

Tuottajaorganisaation toiminnon ulkoistaminen tarkoittaa sitä, että tuottajaorganisaatio tekee asianomaisen toiminnon suorittamiseksi kaupallisen järjestelyn toisen kokonaisuuden kanssa, joka voi myös olla tuottajaorganisaation jäsen tai tytäryhtiö. Tuottajaorganisaatio on kuitenkin vastuussa kyseisen toiminnon suorittamisen varmistamisesta sekä toiminnon suorittamiseen liittyvän kaupallisen järjestelyn kokonaishallinnasta ja -valvonnasta.

Silloin kun tuottajaorganisaatioiden liitto ulkoistaa toiminnon, ensimmäistä alakohtaa sovelletaan soveltuvin osin.

30 artikla

Ylikansalliset tuottajaorganisaatiot

1. Ylikansallisen tuottajaorganisaation kotipaikka on siinä jäsenvaltiossa, jossa sillä on merkittäviä tuotantolaitoksia tai huomattava määrä jäseniä ja/tai jossa se tuottaa merkittävän osan kaupan pidetyn tuotantonsa arvosta.

2. Jäsenvaltio, jossa ylikansallisen tuottajaorganisaation kotipaikka on, vastaa:

a) ylikansallisen tuottajaorganisaation hyväksynnästä;

b) ylikansallisen tuottajaorganisaation toimintaohjelman hyväksymisestä;

c) hyväksymisedellytysten noudattamisen sekä valvonta- ja seuraamusjärjestelmän osalta tarvittavasta hallinnollisesta yhteistyöstä niiden toisten jäsenvaltioiden kanssa, joissa organisaatiolla on jäseniä. Asianomaisten toisten jäsenvaltioiden on annettava kaikki tarvittava apu jäsenvaltiolle, jossa kotipaikka on; ja

d) kaikkien tarvittavien asiakirjojen toimittamisesta toisen jäsenvaltion pyynnöstä, mukaan luettuna muihin jäsenvaltioihin, joissa organisaatiolla on jäseniä, sovellettava lainsäädäntö käännettynä pyynnön esittäneen jäsenvaltioiden viralliselle kielelle.

31 artikla

Tuottajaorganisaatioiden yhteensulautumat

1. Jos yhteensulautuneilla tuottajaorganisaatioilla oli ennen erilliset toimintaohjelmat, ne voivat jatkaa kyseisiä ohjelmia rinnakkain ja erillisinä yhteensulautuman muodostamista seuraavan vuoden 1 päivään tammikuuta asti. Tällöin asianomaisten tuottajaorganisaatioiden on pyydettävä toimintaohjelmiensa yhteensulauttamista muutoksena 66 artiklan säännösten mukaisesti. Muussa tapauksessa asianomaisten tuottajaorganisaatioiden on viipymättä pyydettävä toimintaohjelmiensa yhteensulauttamista muutoksena 67 artiklan säännösten mukaisesti.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa sitä pyytäville tuottajaorganisaatioille perustelluista syistä luvan jatkaa toimintaohjelmia rinnakkain ja erillisinä niiden sovittuun loppuun asti.

32 artikla

Muut kuin tuottajajäsenet

1. Jäsenvaltiot voivat päättää, voidaanko luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jotka eivät ole tuottajia, hyväksyä tuottajaorganisaation jäseniksi, ja millä edellytyksillä tämä tapahtuu.

2. Vahvistaessaan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset jäsenvaltioiden on varmistettava erityisesti, että asetuksen (EY) N:o 1182/2007 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 4 kohdan c alakohtaa noudatetaan.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt eivät voi:

a) olla mukana hyväksymisperusteissa;

b) hyötyä suoraan yhteisön rahoittamista toimista.

Jäsenvaltiot voivat 2 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä noudattaen rajoittaa tällaisten henkilöiden oikeutta äänestää asioista, jotka liittyvät toimintarahastoihin, tai evätä tällaisen äänioikeuden.

33 artikla

Tuottajaorganisaatioiden demokraattinen valvonta

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet yhden tai useamman tuottajan vallan tai vaikutuksen väärinkäytön estämiseksi tuottajaorganisaation hallinnossa ja toiminnassa; näiden toimenpiteiden on koskettava myös äänioikeuksia.







3

jakso

Tuottajaorganisaatioiden liitot

34 artikla

Tuottajaorganisaatioiden liittojen hyväksyminen

1. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä asetuksen (EY) N:o 1182/2007 5 artiklan mukaiset tuottajaorganisaatioiden liitot ainoastaan hyväksymishakemuksessa esitettyyn tuotteeseen tai esitettyihin tuotteisiin liittyvien toimien osalta.

2. Tuottajaorganisaatioiden liitto voidaan hyväksyä asetuksen (EY) N:o 1182/2007 5 artiklan mukaisesti, ja se voi toteuttaa tuottajaorganisaation toimia, vaikka sen jäsenet jatkaisivat asianomaisten tuotteiden kaupan pitämistä.

35 artikla

Tuottajaorganisaatioiden liittojen päätoiminta

Tuottajaorganisaatioiden liittoihin sovelletaan 28 artiklan 2 ja 3 artiklan säännöksiä soveltuvin osin.

36 artikla

Tuottajaorganisaatioiden liittojen jäsenet, jotka eivät ole tuottajaorganisaatioita

1. Jäsenvaltiot voivat päättää, voidaanko luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jotka eivät ole hyväksyttyjä tuottajaorganisaatioita, hyväksyä tuottajaorganisaation liiton jäseniksi, ja millä edellytyksillä tämä tapahtuu.

2. Hyväksytyn tuottajaorganisaatioiden liiton jäsenet, jotka eivät ole hyväksyttyjä tuottajaorganisaatioita, eivät voi

a) olla mukana hyväksymisperusteissa;

b) äänestää päätöksistä, jotka liittyvät toimintarahastoon;

c) hyötyä suoraan yhteisön rahoittamista toimista.

37 artikla

Tuottajaorganisaatioiden ylikansalliset liitot

1. Tuottajaorganisaatioiden ylikansallisen liiton kotipaikka on jäsenvaltiossa, jossa tällä liitolla on merkittävä määrä siihen kuuluvia organisaatioita ja/tai jossa siihen kuuluvat organisaatiot tuottavat merkittävän osan kaupan pidetyn tuotannon arvosta.

2. Jäsenvaltio, jossa tuottajaorganisaatioiden ylikansallisen liiton kotipaikka on, vastaa:

a) liiton hyväksynnästä;

b) tarvittaessa liiton toimintaohjelman hyväksymisestä;

c) hyväksymisedellytysten noudattamisen sekä valvonta- ja seuraamusjärjestelmän osalta tarvittavasta hallinnollisesta yhteistyöstä niiden toisten jäsenvaltioiden kanssa, joihin liittoon kuuluvat organisaatiot ovat sijoittautuneet. Asianomaisten toisten jäsenvaltioiden on annettava kaikki tarvittava apu jäsenvaltiolle, jossa kotipaikka on; ja

d) kaikkien tarvittavien asiakirjojen toimittamisesta toisen jäsenvaltion pyynnöstä, mukaan luettuna muihin jäsenvaltioihin, joissa organisaatiolla on jäseniä, sovellettava lainsäädäntö käännettynä pyynnön esittäneen jäsenvaltioiden viralliselle kielelle.







4

jakso

Tuottajaryhmittymät

38 artikla

Hyväksymissuunnitelman esittäminen

1. Oikeussubjektin tai oikeussubjektin tarkoin määritellyn osan on jätettävä asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hyväksymissuunnitelma sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa oikeussubjektin kotipaikka on.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava

a) vähimmäisperusteet, jotka oikeussubjektin tai oikeussubjektin tarkoin määritellyn osan on täytettävä voidakseen jättää hyväksymissuunnitelman;

b) hyväksymissuunnitelmien laatimista, sisältöä ja täytäntöönpanoa koskevat säännöt;

c) ajanjakso tuottajaorganisaatiosta lähtemisen jälkeen, jonka aikana tuottajaorganisaation entinen jäsen ei saa liittyä tuottajaryhmittymään niiden tuotteiden osalta, joiden osalta edellinen tuottajaorganisaatio oli hyväksytty; ja

d) hyväksymissuunnitelman hyväksymistä, valvontaa ja toteutusta koskevat hallinnolliset menettelyt.

39 artikla

Hyväksymissuunnitelman sisältö

Hyväksymissuunnitelman luonnoksen on sisällettävä vähintään seuraavat tiedot:

a) alkutilanteen kuvaus erityisesti tuottajajäsenten lukumäärän osalta, täydelliset tiedot jäsenistä, tuotannosta (myös kaupan pidetyn tuotannon arvo), kaupanpitämisestä ja perusrakenteista, mukaan luettuina tuottajaryhmittymän yksittäisten jäsenten perusrakenteet, jos tuottajaryhmittymä aikoo niitä käyttää;

b) päivämäärä, jona suunnitelman täytäntöönpano ehdotetaan aloitettavaksi, sekä suunnitelman kesto, joka ei voi olla viittä vuotta pidempi; ja

c) hyväksynnän saamista varten toteutettavat toimet.

40 artikla

Hyväksymissuunnitelman hyväksyminen

1. Kansallisen toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä päätös hyväksymissuunnitelman luonnoksesta kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut suunnitelman ja kaikki siihen liittyvät todistusasiakirjat.

2. Tehtyään 113 artiklassa tarkoitetut tarkastukset toimivaltaisen kansallisen viranomaisen on tapauksen mukaan

a) hyväksyttävä suunnitelma ja myönnettävä esihyväksyntä;

b) vaadittava muutoksia ehdotukseen;

c) hylättävä suunnitelma.

Tarvittaessa hyväksyntä voidaan myöntää ainoastaan suunnitelmalle, johon on tehty b alakohdan mukaisesti vaaditut muutokset.

Kansallisen toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava päätöksestään oikeussubjektille tai oikeussubjektin tarkoin määritellylle osalle.

41 artikla

Hyväksymissuunnitelman täytäntöönpano

1. Hyväksymissuunnitelma on pantava täytäntöön vuosijaksoina 1 päivästä tammikuuta alkaen. Jäsenvaltio voi sallia, että tuottajaryhmittymä jakaa vuosijakson puolivuotuisiin jaksoihin.

Hyväksymissuunnitelman on alettava 39 artiklan b alakohdan mukaan ehdotetun päivämäärän mukaisesti

a) 1 päivänä tammikuuta, joka seuraa toimivaltaisen kansallisen viranomaisen suunnitelmalle myöntämää hyväksyntää;

b) välittömästi suunnitelman hyväksymispäivän jälkeen.

2. Jäsenvaltioiden on määritettävä edellytykset, joilla tuottajaryhmittymät voivat pyytää muutoksia suunnitelmaan sen täytäntöönpanoaikana. Näihin hakemuksiin on liitettävä tarvittavat todisteasiakirjat.

3. Kansallisen toimivaltaisen viranomaisen on esitettyjä todisteita tarkasteltuaan tehtävä päätös muutospyynnöistä kolmen kuukauden kuluessa muutoshakemuksen vastaanottamisesta. Kaikki muutoshakemukset, joista ei ole tehty päätöstä edellä mainitussa määräajassa, katsotaan hylätyiksi.

42 artikla

Hakemukset, joilla haetaan hyväksyntää tuottajaorganisaatiolle

Tuottajaryhmittymä, joka panee täytäntöön hyväksymissuunnitelman, voi milloin tahansa esittää hyväksymishakemuksen asetuksen (EY) N:o 1182/2007 4 artiklan mukaisesti. Hakemus on joka tapauksessa jätettävä ennen asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklassa tarkoitetun siirtymäkauden päättymistä.

Ryhmittymä voi hakemuksen jättöpäivästä lähtien esittää toimintaohjelmaluonnoksen 64 artiklan mukaisesti.

43 artikla

Tuottajaryhmittymän päätoiminta

Tuottajaryhmittymiin sovelletaan 28 artiklan säännöksiä soveltuvin osin.

44 artikla

Kaupan pidetyn tuotannon arvo

1. Tuottajaryhmittymiin sovelletaan 52 artiklan säännöksiä soveltuvin osin.

2. Jos kaupan pidetyn tuotannon arvo on laskenut tuottajaryhmittymän vastuuseen ja valvontaan kuulumattomista syistä, joista esitetään jäsenvaltiolle asianmukaiset perustelut, kaupan pidetyn tuotannon arvo on vähintään 65 prosenttia viimeisimmän vuosijakson kattavassa edellisessä tukihakemuksessa tai edellisissä tukihakemuksissa ilmoitetusta, jäsenvaltion tarkastamasta arvosta, ja jollei tällaista ole, hyväksytyssä hyväksymissuunnitelmassa alun perin ilmoitetusta arvosta.

45 artikla

Hyväksymissuunnitelmien rahoittaminen

1. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja tukitasoja alennetaan puolella siltä osin kuin kyseessä on kaupan pidetty tuotanto, jonka arvo ylittää 1 000 000 euroa.

2. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun tukeen sovelletaan enimmäismäärää, joka on kunkin tuottajaryhmittymän osalta 100 000 euroa vuosijaksoa kohden.

3. Jos jonkin osion täytäntöönpano ei kestä kokonaista kalenterivuotta, 2 kohdassa tarkoitettua enimmäismäärää alennetaan suhteellisesti.

4. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu tuki maksetaan

a) vuotuisina tai puolivuotuisina erinä hyväksymissuunnitelman kunkin vuotuisen tai puolivuotuisen toteuttamisjakson lopussa; tai

b) vuosijakson osan kattavina erinä, jos suunnitelman täytäntöönpano alkaa vuosijakson aikana tai jos asetuksen (EY) N:o 1182/2007 4 artiklan mukainen hyväksyntä myönnetään ennen vuosijakson päättymistä.

Eriä laskiessaan jäsenvaltiot voivat käyttää perustana kaupan pidettyä tuotantoa, joka on tuotettu muuna ajanjaksona kuin sinä, jonka osalta erä maksetaan, jos tämä on valvontasyistä perusteltua. Kyseisten ajanjaksojen välisen eron on oltava asianomaista ajanjaksoa lyhyempi.

5. Edellä olevassa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin määriin sovelletaan Euroopan keskuspankin viimeisintä ennen sen ajanjakson ensimmäistä päivää julkaisemaa valuuttakurssia, jonka osalta kyseisiä tukia myönnetään.

46 artikla

Tuki hyväksyntää varten tehtäviin investointeihin

Kun kyseessä ovat tämän asetuksen 39 artiklan c alakohdassa tarkoitetut hyväksymissuunnitelman täytäntöönpanoon liittyvät investoinnit, joihin myönnettävästä tuesta säädetään asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdan b alakohdassa,

a) investoinnit, jotka saattavat aiheuttaa kilpailun vääristymistä organisaation muussa taloudellisessa toiminnassa, ovat kiellettyjä; ja

b) suoraan tai välillisesti tällaista toimenpidettä hyödyttävät investoinnit rahoitetaan suhteessa siihen, missä määrin ne hyödyttävät niitä aloja tai tuotteita, joita esihyväksyntä koskee.

47 artikla

Tukihakemus

1. Tuottajaryhmittymän on jätettävä yksi asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tukia koskeva hakemus kolmen kuukauden kuluessa kunkin tämän asetuksen 45 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vuotuisen tai puolivuotuisen jakson päättymisestä. Hakemuksessa on ilmoitettava kaupan pidetyn tuotannon arvo jaksolla, jolle tukea haetaan.

2. Puolivuotuisia jaksoja koskevia tukihakemuksia voidaan jättää vain, jos hyväksymissuunnitelma on jaettu 41 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin puolivuotuisiin jaksoihin. Kaikkiin tukihakemuksiin on liitettävä tuottajaryhmittymän kirjallinen ilmoitus siitä, että se:

a) noudattaa ja tulee noudattamaan asetuksen (EY) N:o 1182/2007 ja tämän asetuksen säännöksiä; ja

b) ei ole saanut, ei saa eikä tule saamaan suoraan tai välillisesti päällekkäistä yhteisön tai kansallista rahoitusta hyväksymissuunnitelman mukaisesti täytäntöönpantaviin toimiin, jotka saavat tämän asetuksen mukaista yhteisön rahoitusta.

3. Jäsenvaltion on vahvistettava tuen maksamisen määräaika, joka ei saa missään tapauksessa olla myöhäisempi kuin kuusi kuukautta hakemuksen vastaanottamisesta.

48 artikla

Tukikelpoisuus

Jäsenvaltioiden on arvioitava, ovatko tuottajaryhmittymät kelpoisia tämän asetuksen mukaiseen tukeen voidakseen vahvistaa, että tuki on asianmukaisesti perusteltu ottaen huomioon kyseisen tuottajaryhmittymän jäseninä oleville tuottajaorganisaatioille tai -ryhmittymille mahdollisesti aiemmin myönnetyn julkisen tuen edellytykset ja myöntämispäivä sekä jäsenten mahdolliset siirtymiset tuottajaorganisaatioiden ja -ryhmittymien välillä.

49 artikla

Yhteisön rahoitusosuus

1. Yhteisön rahoitusosuus asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tuesta on

a) 75 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista lähentymistavoitekelpoisilla alueilla; ja

b) 50 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista muilla alueilla.

2. Yhteisön rahoitusosuus asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta tuesta pääomatukena tai pääomatukiekvivalenttina ilmaistuna on tukikelpoisista investointikustannuksista enintään

a) 50 prosenttia lähentymistavoitekelpoisilla alueilla; ja

b) 30 prosenttia muilla alueilla.

Kyseisten jäsenvaltioiden on sitouduttava maksamaan tukikelpoisista investointikustannuksista vähintään viisi prosenttia.

Tuensaajien rahoitusosuus tukikelpoisista investointikustannuksista on vähintään

a) 25 prosenttia lähentymistavoitekelpoisilla alueilla; ja

b) 45 prosenttia muilla alueilla.

50 artikla

Yhteensulautumat

1. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdassa säädettyä tukea voidaan myöntää tai edelleen myöntää esihyväksytyille tuottajaryhmittymille, jotka ovat syntyneet kahden tai useamman, esihyväksytyn tuottajaryhmittymän yhteensulautumisesta.

2. Laskettaessa 1 kohdan mukaisen tuen määrää sulautumisen tuloksena syntynyt tuottajaryhmittymä korvaa sulautuvat osapuolet.

3. Kun kaksi tai useampi tuottajaryhmittymää sulautuu, uutta kokonaisuutta koskevat sen tuottajaryhmittymän oikeudet ja velvollisuudet, jolle oli ensimmäisenä myönnetty esihyväksyntä.

4. Jos esihyväksytty tuottajaryhmittymä sulautuu hyväksytyn tuottajaorganisaation kanssa, syntyneellä kokonaisuudella ei voi enää olla mahdollisuutta esihyväksyntään tuottajaryhmittymänä eikä asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun tukeen. Syntynyttä kokonaisuutta pidetään edelleen hyväksyttynä tuottajaorganisaationa, jos se noudattaa sovellettavia vaatimuksia. Tuottajaorganisaation on tarvittaessa pyydettävä muutosta toimintaohjelmaansa, jolloin sovelletaan 31 artiklaa soveltuvin osin.

Tuottajaryhmittymän ennen yhteensulautumista toteuttamat toimet ovat kuitenkin edelleen tukikelpoisia hyväksymissuunnitelmassa esitetyin edellytyksin.

51 artikla

Hyväksynnän seuraukset

1. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdassa säädetty tuki lakkautetaan, kun hyväksyntä on myönnetty.

2. Jos esitetään tämän asetuksen mukainen toimintaohjelma, asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, ettei hyväksymissuunnitelmaan sisältyville toimenpiteille myönnetä päällekkäistä rahoitusta.

3. Tukikelpoiset investoinnit tai asetuksen (EY) N:o 1182/2007 7 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut kustannukset voidaan siirtää toimintaohjelmiin, jos ne ovat tämän asetuksen säännösten mukaiset.

4. Jäsenvaltioiden on vahvistettava määräaika, joka alkaa hyväksymissuunnitelman täytäntöönpanon jälkeen ja johon mennessä tuottajaryhmittymä on hyväksyttävä tuottajaorganisaationa. Määräaika on enintään neljä kuukautta.







II

LUKU

Toimintarahastot ja -ohjelmat







1

jakso

Kaupan pidetyn tuotannon arvo

52 artikla

Laskennan perusta

1. Tämän luvun soveltamiseksi tuottajaorganisaation kaupan pidetyn tuotannon arvo lasketaan tuottajaorganisaation jäsenten sen tuotannon arvon perusteella, jonka osalta asianomainen tuottajaorganisaatio on hyväksytty.

2. Kaupan pidetyn tuotannon arvo sisältää tuottajaorganisaatiosta lähtevien tai siihen liittyvien jäsenten tuotannon. Jäsenvaltioiden on määriteltävä edellytykset kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi.

3. Jäsenvaltio voi sallia, että tuottajaorganisaatio sisällyttää kaupan pidetyn tuotannon arvoon sivutuotteiden arvon.

4. Kaupan pidetyn tuotannon arvo sisältää asetuksen (EY) N:o 1182/2007 10 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti markkinoilta poistettujen tuotteiden arvon, sellaisena kuin se on arvioitu tuottajaorganisaation edellisvuonna kaupan pitämien kyseisten tuotteiden keskihintana.

5. Kaupan pidetyn tuotannon arvoon luetaan ainoastaan tuottajaorganisaation jäsenten tuotanto, jonka tuottajaorganisaatio pitää kaupan tai joka pidetään kaupan asetuksen (EY) N:o 1182/2007 3 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti.

6. Kaupan pidetty tuotanto on laskutettava ”tuottajaorganisaatiosta” -vaiheessa

a) tapauksen mukaan tuotteena, joka on pakattu tai kauppakunnostettu tai joka on läpikäynyt ensimmäisen jalostusasteen;

b) ilman arvonlisäveroa; ja

c) ilman sisäisiä kuljetuskustannuksia, jos tuottajaorganisaation keskitettyjen keräys- tai pakkauskeskusten ja tuottajaorganisaation jakelupisteen välinen etäisyys on suuri. Jäsenvaltioiden on säädettävä eri jalostus-, toimitus- tai kuljetusvaiheissa laskettuun tuotteiden laskutusarvoon sovellettavista alennuksista.

7. Kaupan pidetyn tuotannon arvo voidaan myös laskea ”tytäryrityksestä” -vaiheessa 6 kohdassa vahvistetuin edellytyksin, edellyttäen, että vähintään 90 prosenttia tytäryrityksen pääomasta on

a) tuottajaorganisaation tai tuottajaorganisaatioiden liiton omistuksessa; tai

b) tuottajaorganisaatioiden tai tuottajaorganisaatioiden liiton sellaisten jäsenten omistuksessa, jotka ovat osuuskuntia, jos tämä edistää asetuksen (EY) N:o 1182/2007 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa lueteltujen tavoitteiden saavuttamista ja jos jäsenvaltio tämän sallii.

8. Jos tuotanto vähenee sääolosuhteiden, eläin- tai kasvitautien tai tuholaisten vuoksi, mahdolliset näistä syistä III luvun 6 jaksossa tarkoitettujen satovakuutustoimenpiteiden tai tuottajaorganisaation hallinnoimien vastaavien toimenpiteiden yhteydessä saatavat vakuutuskorvaukset voidaan lisätä kaupan pidetyn tuotannon arvoon.

53 artikla

Viitejakso

1. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tuen vuotuinen enimmäismäärä lasketaan vuosittain 12 kuukauden pituisen viitekauden aikana kaupan pidetyn tuotannon arvon perusteella. Jäsenvaltioiden on määriteltävä tämä viitekausi.

2. Jäsenvaltion on vahvistettava kullekin tuottajaorganisaatiolle viitekausi, joka on

a) 12 kuukauden ajanjakso, joka alkaa aikaisintaan toimintaohjelman täytäntöönpanovuotta edeltävän kolmannen vuoden 1 päivänä tammikuuta ja loppuu viimeistään saman vuoden 1 päivänä elokuuta; tai

b) keskiarvo kolmen peräkkäisen 12 kuukauden mittaiselta ajanjaksolta, joka alkaa toimintaohjelman täytäntöönpanoa edeltävän viidennen vuoden 1 päivänä tammikuuta ja loppuu viimeistään saman vuoden 1 päivän elokuuta.

3. Asianomaisen tuottajaorganisaation tilikauden on vastattava kyseistä 12 kuukauden mittaista ajanjaksoa.

Viitekausi ei voi vaihdella toimintaohjelman aikana asianmukaisesti perusteltuja tilanteita lukuun ottamatta.

4. Jos jonkin tuotteen arvo on laskenut tuottajaorganisaation vastuuseen ja valvontaan kuulumattomista syistä, joista esitetään jäsenvaltiota tyydyttävät asianmukaisesti perustellut todisteet, 1 kohdassa tarkoitetun kaupan pidetyn tuotannon arvo on vähintään 65 prosenttia asianomaisen tuotteen edellisen viitekauden arvosta.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut syyt on perusteltava asianmukaisesti.

5. Jos hiljattain hyväksytyllä tuottajaorganisaatiolla ei ole esittää tarpeeksi tietoa aiemmin kaupan pidetystä tuotannosta 2 kohdan soveltamiseksi, kaupan pidetyn tuotannon arvoksi voidaan katsoa tuottajaorganisaation hyväksymistä varten esittämän kaupan pidettävän tuotannon arvo. Se lasketaan tuottajaorganisaation kaikkien jäsenten, jotka olivat jäseniä hyväksymishakemuksen jättöhetkellä, edeltävien kolmen vuoden kaupan pidetyn tuotannon keskiarvona.

6. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tietojen keräämiseksi sellaisten tuottajaorganisaatioiden, jotka eivät ole esittäneet toimintaohjelmaa, kaupan pidetyn tuotannon arvosta.

7. Poiketen siitä, mitä 1 ja 6 kohdassa säädetään, kaupan pidetyn tuotannon arvo viitekaudella lasketaan sen aikana sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.







2

jakso

Toimintarahastot

54 artikla

Hallinnointi

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimintarahastoa hallinnoidaan niin, että ulkoiset tilintarkastajat voivat vuosittain tunnistaa, tarkastaa ja varmentaa toimintarahastoon liittyvät menot ja tulot.

55 artikla

Toimintarahastojen rahoitus

Tuottajaorganisaation on vahvistettava asetuksen (EY) N:o 118/2007 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun toimintarahastoon osoitettava rahoitusosuus.

Kaikkien tuottajien on voitava hyötyä toimintarahastosta, ja kaikkien tuottajien on voitava osallistua demokraattisesti päätöksiin, jotka koskevat tuottajaorganisaation rahastojen käyttöä ja toimintarahastoihin osoitettavia rahoitusosuuksia.

56 artikla

Arvioidun määrän ilmoittaminen

Tuottajaorganisaation on annettava jäsenvaltiolle tiedoksi viimeistään 15 päivänä syyskuuta arvio yhteisön rahoitusosuudesta ja osuudesta, jonka tuottajaorganisaatio ja sen jäsenet suorittavat toimintarahastoon seuraavaksi vuodeksi, samanaikaisesti toimintaohjelmien tai muutosten hyväksymispyyntöjen kanssa.

Jäsenvaltiot voivat vahvistaa päivämäärän, joka on myöhäisempi kuin 15 päivä syyskuuta.

Toimintarahastojen arvioidun määrän laskenta perustuu toimintaohjelmiin ja kaupan pidetyn tuotannon arvoon. Laskelmassa on eriteltävä menot, jotka johtuvat kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteistä ja muista toimenpiteistä.







3

jakso

Toimintaohjelmat

57 artikla

Kansallinen strategia

1. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kansallisen strategian yleisrakenne ja sisältö on vahvistettava 1 päivästä tammikuuta 2009 alkaen liitteessä VII esitettyjen suuntaviivojen mukaisesti. Jäsenvaltion on ennen kyseistä päivämäärää määriteltävä sen yleisrakenne ja sisältö. Strategiaan voi sisältyä alueellisia elementtejä.

Kansalliseen strategiaan on sisällytettävä kaikki jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 1182/2007 III osaston ja tämän osaston mukaisesti tekemät päätökset ja antamat määräykset.

2. Kansallinen strategia, joka sisältää asetuksen (EY) N:o 1182/2007 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kansallisen säännöstön, on laadittava ennen toimintaohjelmaluonnoksen jättämistä minä tahansa vuonna. Kansallinen säännöstö sisällytetään kansalliseen strategiaan sen jälkeen kun se on toimitettu komissiolle ja sitä on mahdollisesti muutettu asetuksen (EY) N:o 1182/2007 12 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.

3. Jäsenvaltion vastuulla tehtävä alkutilanteen määrittäminen on osa kansallisen strategian laatimisprosessia. Siinä on määriteltävä ja arvioitava tarpeet ja niiden tärkeysluokittelu, toimintaohjelmiin liittyvät tavoitteet ensisijaisten tarpeiden tyydyttämiseksi, odotetut tulokset ja määrälliset tavoitteet suhteessa alkutilanteeseen sekä soveltuvimmat välineet ja toimet kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava myös kansallisen strategian ja sen toimintaohjelmien kautta tapahtuvan täytäntöönpanon seuranta ja arviointi.

Kansallista strategiaa voi muuttaa erityisesti seurannan ja arvioinnin perusteella. Tällaiset muutokset on tehtävä ennen toimintaohjelmaluonnosten jättämistä minä tahansa vuonna.

5. Jäsenvaltioiden on vahvistettava kansallisessa strategiassaan enimmäisprosenttimäärät yksittäisten toimenpiteiden ja/tai toimityyppien ja/tai menojen rahoitukselle eri toimenpiteiden välisen tasapainon varmistamiseksi.

58 artikla

Ympäristötoimia koskeva kansallinen säännöstö

1. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 12 artiklan 1 kohdassa säädetyn tiedoksiannon lisäksi jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista kansallisen säännöstön muutoksista, joihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1182/2007 12 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua menettelyä. Komissio asettaa säännöstön muiden jäsenvaltioiden saataville asianmukaiseksi katsomallaan tavalla.

2. Säännöstössä on vahvistettava ympäristötoimien alustava luettelo ja jäsenvaltiossa asetuksen (EY) N:o 1182/2007 9 artiklan 3 kohdan noudattamiseksi sovellettavat edellytykset sekä ilmoitettava jokaisen valitun ympäristötoimen osalta seuraavat tiedot:

a) annettu sitoumus tai annetut sitoumukset; ja

b) toimen perustelut, jotka pohjautuvat sen mahdollisiin ympäristövaikutuksiin suhteessa ympäristöön liittyviin tarpeisiin ja tavoitteisiin.

59 artikla

Jäsenvaltion täydentävät säännöt

Jäsenvaltiot voivat vahvistaa asetusta (EY) N:o 1182/2007 ja tätä asetusta täydentäviä sääntöjä, jotka koskevat toimintaohjelmien mukaisten toimenpiteiden, toimien tai menojen tukikelpoisuutta.

60 artikla

Suhde maaseudun kehittämisohjelmiin

1. Tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden kattamille toimille ei saa myöntää tukea asetuksen (EY) N:o 1698/2005 mukaisesti hyväksytyissä jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisohjelmissa.

2. Jos asetuksen (EY) N:o 1698/2005 mukaista tukea on poikkeuksellisesti myönnetty kyseisen asetuksen 5 artiklan 6 kohdan mukaisesti toimenpiteille, jotka voisivat olla tukikelpoisia tämän asetuksen mukaisesti, jäsenvaltion on varmistettava, että tuensaaja voi saada tietylle toimelle tukea vain yhdestä järjestelmästä.

Kun jäsenvaltio sisällyttää tällaisia poikkeuksia käsittäviä toimenpiteitä maaseudun kehittämisohjelmiinsa, sen on varmistettava, että tämän asetuksen 57 artiklassa tarkoitetussa kansallisessa strategiassa vahvistetaan perusteet ja hallinnolliset säännöt, joita se soveltaa maaseudun kehittämisohjelmissa.

Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien toimenpiteiden tukitaso ei saa ylittää maaseudun kehittämisohjelmaan liittyviin toimenpiteisiin sovellettavaa tukitasoa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1182/2007 10 artiklan 1 ja 3 kohdan sekä 11 artiklan soveltamista.

Ympäristötoimiin myönnettävä tuki – kiinteän käyttöomaisuuden hankintaa lukuun ottamatta – voi olla enintään asetuksen (EY) N:o 1698/2005 liitteessä maatalouden ympäristötuille vahvistettujen enimmäismäärien suuruinen. Kyseisiä määriä voidaan poikkeuksellisissa tapauksissa korottaa tämän asetuksen 57 artiklassa tarkoitetussa kansallisessa strategiassa perusteltujen erityisolosuhteiden vuoksi.

61 artikla

Toimintaohjelmien sisältö ja tukikelpoiset menot

1. Toimintaohjelmien on sisällettävä:

a) kuvaus alkutilanteesta käyttäen tarvittaessa liitteessä XIV lueteltuja perusindikaattoreita;

b) ohjelman tavoitteet tuotanto- ja myyntinäkymät huomioon ottaen, selvitys siitä, miten ohjelma edistää kansallista strategiaa, sekä vakuutus siitä, että ohjelma on yhdenmukainen kansallisen strategian kanssa, myös toimien välisen tasapainon osalta. Tavoitteiden kuvauksessa on viitattava kansallisessa strategiassa määriteltyihin tavoitteisiin sekä esitettävä mitattavissa olevat tavoitteet ohjelman täytäntöönpanon edistymisen seuraamisen helpottamiseksi;

c) yksityiskohtainen kuvaus toteutettavista toimenpiteistä, mukaan luettuina kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteet ja erilliset toimet, sekä keinot tavoitteiden saavuttamiseksi ohjelman jokaisen täytäntöönpanovuoden osalta; kuvauksessa on esitettävä, missä määrin eri ehdotetut toimenpiteet i) täydentävät muita toimenpiteitä ja ovat niiden kanssa yhdenmukaisia, mukaan luettuina muista Euroopan yhteisön rahastoista rahoitettavat tai niistä myönnettävään tukeen kelpoiset toimenpiteet ja erityisesti maaseudun kehittämistuki. Tältä osin on myös tapauksen mukaan viitattava erityisesti edellisissä toimintaohjelmissa toteutettuihin toimenpiteisiin; ii) eivät aiheuta riskiä kaksinkertaisesta rahoituksesta Euroopan yhteisön rahastoista;

d) ohjelman kesto; ja

e) rahoitukselliset seikat, erityisesti i) rahoitusosuuksien laskutapa ja taso; ii) toimintarahaston rahoitusmenettely; iii) eritasoisten maksuosuuksien perustelut; ja iv) ohjelman kunakin täytäntöönpanovuonna toteutettavien toimien talousarvio ja aikataulu.

2. Eri ympäristötoimia voidaan yhdistää, jos ne täydentävät toisiaan ja ovat yhteensopivia.

Jos ympäristötoimia yhdistetään, tukitasossa on otettava huomioon yhdistämisestä johtuvat tulonmenetykset ja lisäkustannukset.

3. Investoinnit, leasing-vuokrauksena tehdyt investoinnit mukaan luettuina, joiden lyhennysaika ylittää toimintaohjelman keston, voidaan siirtää seuraavalle toimintaohjelmalle asianmukaisin taloudellisin perustein ja erityisesti tapauksissa, joissa verotuksellinen poistoaika on yli viisi vuotta.

Investointeja korvattaessa niiden jäljelle jäävä arvo

a) lisätään tuottajaorganisaation toimintarahastoon; tai

b) vähennetään korvauskustannuksista.

Investointeja tai toimia voidaan toteuttaa tuottajaorganisaatioiden jäsenten yksittäisillä tiloilla, jos ne edistävät toimintaohjelman tavoitteiden saavuttamista. Jäsenvaltion on varmistettava, että jäsenen lähtiessä organisaatiosta investointi tai sen jäljelle jäävä arvo peritään takaisin, jollei jäsenvaltio toisin säädä.

4. Toimintaohjelmiin ei saa sisältyä liitteessä VIII esitetyssä luettelossa tarkoitettuja toimia tai menoja.

5. Toimintaohjelmissa aiheutuvista menoista ovat tukikelpoisia ainoastaan tosiasiallisesti aiheutuvat menot. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sen sijaan vahvistaa ennakkoon asianmukaisesti perusteltuina kiinteät määrät seuraavissa tapauksissa:

a) liitteessä VIII mainitaan tällaisista kiinteistä määristä;

b) kyseessä ovat maantiekuljetuksiin verrattuina ulkoiset, kilometriä kohden vahvistetut ylimääräiset kuljetuskustannukset, jotka aiheutuvat ympäristösyistä tehdyistä rautatie- ja/tai laivaliikennekuljetuksista; ja

c) kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 1974/2006 53 artiklan 2 kohdan mukaisesti lasketut ympäristötoimista johtuvat lisäkustannukset ja tulonmenetykset.

Jäsenvaltioiden on tarkistettava tällaiset määrät vähintään joka viides vuosi.

6. Jotta toimi olisi tukikelpoinen, sen soveltamisalaan kuuluvista tuotteista on arvona ilmaistuna yli 50 prosenttia oltava tuotteita, joiden osalta tuottajaorganisaatio on hyväksytty. Jotta tuotteet voidaan lukea kyseiseen 50 prosenttiin, niiden on tultava kyseisen tuottajaorganisaation jäseniltä tai toisen tuottajaorganisaation jäseniltä. Arvon laskennassa sovelletaan 52 artiklan asiaa koskevia sääntöjä.

62 artikla

Vaadittavat asiakirjat

Toimintaohjelmien mukana on oltava erityisesti

a) todisteet toimintarahaston perustamisesta;

b) tuottajaorganisaation kirjallinen sitoumus noudattaa asetuksen (EY) N:o 1182/2007 ja tämän asetuksen säännöksiä; ja

c) tuottajaorganisaation ja sen jäsenten kirjallinen sitoumus siitä, etteivät ne ole ottaneet eivätkä tule ottamaan vastaan suoraan tai välillisesti muuta yhteisön tai kansallista rahoitusta tämän asetuksen mukaisesti tukea saaviin toimiin.

63 artikla

Osittaiset toimintaohjelmat

1. Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 5 artiklan mukaisesti jäsenvaltio voi antaa hyväksytylle tuottajaorganisaatioiden liitolle luvan esittää oman osittaisen toimintaohjelmansa, joka koostuu toimista, jotka kaksi tai useampi jäsenenä olevaa tuottajaorganisaatiota on yksilöinyt toimintaohjelmissaan mutta ei ole toteuttanut.

2. Osittaisiin toimintaohjelmiin sovelletaan samoja sääntöjä kuin muihin toimintaohjelmiin, ja niitä tarkas