2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2001/81/EY,
annettu 23 päivänä lokakuuta 2001,
tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista
(EYVL L 309, 27.11.2001, s. 22)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►A1 Asiakirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan,
Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasa-vallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan
liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan
unioni perustuuL 236 33 23.9.2003
▼B
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI
2001/81/EY,
annettu 23 päivänä lokakuuta 2001,
tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityi-
sesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon komission esityksen (1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (3),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menet-
telyä (4) ja ottavat huomioon sovittelukomitean 2 päivänä elokuuta
2001 hyväksymän yhteisen tekstin,
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten
edustajat hyväksyivät Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävääkehitystä koskevasta poliittisesta toimintaohjelmasta 1 päivänähelmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa (
5) viidennen
ympäristöalan toimintaohjelman, jonka yleisessä lähestymista-
vassa ja strategiassa asetetaan tavoitteeksi, ettei
happamoitumisen kriittisiä kuormituksia ja tasoja ylitetäyhteisössä. Ohjelmassa edellytetään, että ihmisiä olisi suojeltavatehokkaasti ilman pilaantumisen aiheuttamilta terveyteen kohdis-tuvilta riskeiltä ja että pilaantumisen sallittuja tasoja
määritettäessä olisi otettava huomioon ympäristönsuojelu. Ohjel-
massa edellytetään myös, että Maailman terveysjärjestön (WHO)ohjearvoista olisi tehtävä yhteisön tasolla velvoittavia.
(2) Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet valtiosta toiseen tapah-tuvasta ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta tehtyynYhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission(UNECE) yleissopimukseen liittyvän happamoitumisen, rehevöi-
tymisen ja alailmakehän otsonin torjumista koskevan Göteborgin
pöytäkirjan, joka hyväksyttiin 1 päivänä joulukuuta 1999.
(3) Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevanpoliittisen toimintaohjelman ”Kohti kestävää kehitystä” tarkista-misesta 24 päivänä syyskuuta 1998 tehdyssä Euroopanparlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 2179/98/EY (
6) keho-
tetaan kiinnittämään erityistä huomiota sellaisen strategian
luomiseen ja täytäntöönpanoon, jonka tavoitteena on varmistaa,ettei happamoittaville tai rehevöittäville tai valokemiallisilleilman epäpuhtauksille altistumiseen liittyviä kriittisiä kuormi-tuksia ylitetä.
(4) Otsonin aiheuttamasta ilman pilaantumisesta 21 päivänä syys-kuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/72/ETY (
7)
säädetään, että komissio antaa neuvostolle kertomuksen valoke-
miallisen pilaantumisen arvioinnista yhteisössä sekä komissiontarpeellisina pitämät ehdotukset alailmakehän otsonin aiheut-2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 2
(1) EYVL C 56 E, 29.2.2000, s. 34.
(2) EYVL C 51, 23.2.2000, s. 11.
(3) EYVL C 317, 6.11.2000, s. 35.
(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 15. maaliskuuta 2000 (EYVL C
377, 29.12.2000, s. 159), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 7. marras-
kuuta 2000 (EYVL C 375, 28.12.2000, s. 1) ja Euroopan parlamentin
päätös, tehty 14. maaliskuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).Euroopan parlamentin päätös, tehty 20. syyskuuta 2001, ja neuvoston päätös,
tehty 27. syyskuuta 2001.
(
5) EYVL C 138, 17.5.1993, s. 1.
(6) EYVL L 267, 10.10.1998, s. 1.
(7) EYVL L 297, 13.10.1992, s. 1.
▼B
taman ilman pilaantumisen valvonnasta ja tarvittaessa otsonin
esiasteiden päästöjen vähentämisestä.
(5) Merkittävään osaan yhteisön alueesta laskeutuu happamoittavia
ja rehevöittäviä aineita siinä määrin, että sillä on haitallisia
ympäristövaikutuksia. WHO:n ohjearvot ihmisten terveyden jakasvillisuuden suojelemiseksi valokemialliselta pilaantumiseltaylittyvät merkittävässä määrin kaikissa jäsenvaltioissa.
(6) Näistä kriittisten kuormitusten ylittymisistä olisikin asteittainpäästävä eroon ja ohjeellisia tasoja olisi noudatettava.
(7) Tällä hetkellä ei ole teknisesti mahdollista päästä pitkän
aikavälin tavoitteisiin, jotka koskevat happamoitumisen haitta-
vaikutusten poistamista sekä ihmisten ja ympäristönalailmakehän otsonille altistumisen vähentämistä niin, ettäWHO:n ohjearvot toteutuisivat. Tästä syystä on tarpeen säätääsellaisista ympäristöalan välitavoitteista happamoitumisen ja
alailmakehän otsonin aiheuttaman pilaantumisen osalta, joille
tällaisen pilaantumisen vähentämiseksi tarpeelliset toimenpiteetperustetaan.
(8) Ympäristöalan välitavoitteissa ja niiden saavuttamiseksi tarvitta-vissa toimenpiteissä olisi otettava huomioon tekninentoteutettavuus ja niihin liittyvät kustannukset ja hyödyt. Toimen-
piteillä olisi varmistettava, että toteutettavat toimet ovat koko
yhteisön kannalta kustannustehokkaita ja niissä olisi otettavahuomioon, että on tarpeen välttää aiheuttamasta liiallisia kustan-nuksia yksittäiselle jäsenvaltiolle.
(9) Valtioiden rajat ylittävä pilaantuminen lisää osaltaan happamoi-tumista, maaperän rehevöitymistä ja alailmakehän otsoninmuodostumista, joiden torjuminen edellyttää yhteensovitettua
yhteisön toimintaa.
(10) Happamoittavia ja alailmakehän otsonille altistavia epäpuh-
tauksia sisältävien päästöjen vähentäminen vähentää myösmaaperän rehevöitymistä.
(11) Jäsenvaltiokohtaisten rajojen asettaminen rikkidioksidin (SO2),
typen oksidien (NOx), haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC)
ja ammoniakin (NH3) päästöille on kustannustehokas keino
saavuttaa ympäristöalan välitavoitteet. Päästörajat suovatyhteisölle ja jäsenvaltioille liikkumavaraa määriteltäessä, mitennäihin tavoitteisiin päästään.
(12) Jäsenvaltioiden olisi vastattava kansallisten päästörajojen noudat-tamisen edellyttämien toimenpiteiden toteutuksesta.
Päästörajojen noudattamisessa tapahtuvaa edistystä on tarpeen
arvioida. Sen vuoksi olisi laadittava päästöjen vähentämistäkoskevat kansalliset ohjelmat ja toimitettava ne komissiolle.Ohjelmissa olisi oltava tiedot päästörajojen noudattamiseksihyväksytyistä tai suunnitelluista toimenpiteistä.
(13) Tämän direktiivin tavoitetta, joka on happamoittavien ja rehe-
vöittävien epäpuhtauksien ja otsonin esiasteiden päästöjen
rajoittaminen, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenval-tioiden toimin, vaan ne voidaan pilaantumisen rajat ylittävänluonteen vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla perustamis-sopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- jasuhteellisuusperiaatteen mukaisesti ja ottaen erityisesti huomioon
ennalta varautumisen periaate. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä,
mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(14) Jäsenvaltioiden edistymistä päästörajojen saavuttamisessa olisitarkasteltava hyvissä ajoin, samoin kuin sitä, missä määrinpäästörajojen soveltamisella voidaan päästä ympäristöalan välita-voitteisiin koko yhteisön osalta. Tässä tarkastelussa olisi
pohdittava myös tieteen ja tekniikan kehitystä, yhteisön
lainsäädännön kehittymistä ja päästöjen vähenemistä yhteisönulkopuolella, jolloin erityistä huomiota kiinnitetään muunmuassa ehdokasvaltioiden edistymiseen. Komission olisi tässätarkastelussa selvitettävä tarkemmin päästörajoihin liittyvätkustannukset ja hyödyt, samoin kuin niiden kustannustehokkuus,2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 3
▼B
rajakustannukset ja -hyödyt sekä sosioekonomiset vaikutukset ja
vaikutukset kilpailukykyyn. Tarkastelussa olisi otettavahuomioon myös tämän direktiivin soveltamisalaa koskevat rajoi-
tukset.
(15) Komission olisi tätä varten laadittava Euroopan parlamentille ja
neuvostolle kertomus ja ehdotettava, jos se pitää tätä tarpeelli-
sena, asianmukaisia muutoksia tähän direktiiviin, ottaen
huomioon sellaisen asian kannalta merkityksellisen yhteisönlainsäädännön vaikutukset, jolla muun ohella asetetaan merkityk-sellisiä päästölähteitä koskevia päästörajoja ja tuotestandardeja,sekä meriliikenteen ja ilma-alusten päästöjä koskevat kansainvä-
liset määräykset.
(16) Meriliikenteen osuus rikkidioksidi- ja typpioksidipäästöistä sekä
ilman epäpuhtauspitoisuuksista ja -laskeumista yhteisössä onmerkittävä. Tämän vuoksi näitä päästöjä olisi vähennettävä. Tiet-
tyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden
vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 26päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/32/EY (
1) 7 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että komissio tutkii,
mihin toimiin voitaisiin ryhtyä muiden kuin kyseisen direktiivin
2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen meriliikenteessä käytettävien
polttoaineiden palamisesta aiheutuvan happamoitumisen vähentä-miseksi.
(17) Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä ratifioimaan alusten aiheuttaman
meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn (Marpol) yleissopi-
muksen liite VI mahdollisimman pian.
(18) Happamoitumisen ja otsonin aiheuttaman pilaantumisen rajat
ylittävän luonteen vuoksi komission olisi jatkettava sen tarkas-
telua, onko tarpeen kehittää yhdenmukaisia yhteisöntoimenpiteitä kilpailun vääristymisen välttämiseksi, sekä ottaenhuomioon toimenpiteistä saatavan hyödyn ja niiden aiheuttamienkustannusten välisen tasapainon, tämän kuitenkaan rajoittamattaympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhte-
näistämiseksi 24 päivänä syyskuuta annetun neuvoston
direktiivin 96/61/EY (
2) 18 artiklan soveltamista.
(19) Tämän direktiivin säännöksiä olisi sovellettava rajoittamatta
määrätyistä lähteistä peräisin olevia epäpuhtauspäästöjä säänte-
levän yhteisön lainsäädännön ja direktiivin 96/61/EY säännöstensoveltamista päästöjen raja-arvojen ja parhaan käytettävissäolevan tekniikan käytön osalta.
(20) Päästökartoitukset ovat välttämättömiä päästörajojen noudattami-sessa tapahtuvan edistymisen seuraamiseksi, ja päästöt onlaskettava kansainvälisesti hyväksyttyjä menetelmiä käyttäen jatiedot niistä on toimitettava säännöllisesti komissiolle ja Euroo-pan ympäristökeskukselle (EEA).
(21) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tämän direktiivin rikkomiseensovellettavista seuraamuksista ja varmistettava niiden täytäntöön-pano. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja
varoittavia.
(22) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpi-
teistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä
täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999
tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (3) mukaisesti.
(23) Komission ja jäsenvaltioiden olisi tehtävä kansainvälistäyhteistyötä tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi,2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 4
(1) EYVL L 121, 11.5.1999, s. 13.
(2) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26.
(3) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.
▼B
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tavoite
Tämän direktiivin tavoitteena on rajoittaa happamoittavien ja rehe-
vöittävien epäpuhtauksien ja otsonin esiasteiden päästöjä, jottaparannettaisiin ympäristön ja ihmisten terveyden suojelua yhteisössähappamoitumisen, maaperän rehevöitymisen ja alailmakehän otsoninaiheuttamilta haittavaikutuksilta, sekä pyrkiä pitkällä aikavälillä siihen,että kriittiset tasot ja kuormitukset eivät ylity ja että ihmisiä suojellaan
tehokkaasti kaikilta tunnetuilta ilman pilaantumisen aiheuttamilta
terveyteen kohdistuvilta riskeiltä ottamalla käyttöön kansallisetpäästörajat käyttäen arviointiviitteinä vuosia 2010 ja 2020 sekä laati-malla 4 ja 10 artiklassa tarkoitettuja toistuvia uudelleenarviointeja.
2 artikla
Soveltamisala
Tätä direktiiviä sovelletaan 4 artiklassa tarkoitettujen epäpuhtauksien
kaikista ihmisen toiminnan aiheuttamista lähteistä peräisin oleviinpäästöihin, joita syntyy jäsenvaltioiden ja niiden talousvyöhykkeidenalueella.
Tätä direktiiviä ei sovelleta:a) kansainvälisen meriliikenteen päästöihin,
b) ilma-alusten muihin kuin laskeutumis- ja lentoonlähtöjakson aikana
syntyviin päästöihin,
c) Espanjan osalta päästöihin Kanariansaarilla,
d) Ranskan osalta päästöihin merentakaisissa departementeissa, ja
e) Portugalin osalta päästöihin Madeiralla ja Azoreilla.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
a) ”AOT 40:llä” alailmakehän otsonin 80 µg/m
3(= 40 ppb) ylittävän
tuntipitoisuuden ja sen 80 µg/m3tuntipitoisuuden valoisina tunteina
todettavan erotuksen kertymää kunkin vuoden toukokuun ja heinä-kuun väliseltä ajalta;
b) ”AOT 60:llä” alailmakehän otsonin 120 µg/m
3(= 60 ppb) ylittävän
tuntipitoisuuden ja sen 120 µg/m3tuntipitoisuuden erotuksen
kertymää koko vuoden ajalta;
c) ”kriittisellä kuormituksella” sellaista määrällistä arviota yhdelle tai
useammalle epäpuhtaudelle altistumisesta, jonka alittavallamäärällä ei nykytiedon mukaan ole merkittäviä haittavaikutuksiatietyille ympäristön herkille tekijöille;
d) ”kriittisellä tasolla” epäpuhtauksien pitoisuutta ilmakehässä, jonka
ylittävällä määrällä voi nykytiedon mukaan olla välittömiä haitta-vaikutuksia kohteeseen, kuten ihmisiin, kasveihin,ekosysteemeihin tai materiaaleihin;
e) ”päästöllä” aineen vapautumista ilmaan piste- tai hajakuormitusläh-
teistä;
f) ”ruudukon yksiköllä” ruutua, jonka mitat ovat 150 km x 150 km.
Tätä tarkkuutta käytetään kartoitettaessa kriittisiä kuormituksia Eu-roopan laajuisesti, samoin tarkkailtaessa ilman epäpuhtauspäästöjäja -laskeumia epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailun jaarvioinnin Euroopan yhteistyöohjelman (EMEP) mukaisesti;
g) ”laskeutumis- ja lentoonlähtöjaksolla” jaksoa, joka käsittää seur-
aavat lennon eri vaiheisiin käytetyt ajat: lähestyminen 4,0minuuttia, rullaus / tyhjäkäynti maassa 26,0 minuuttia, lentoonlähtö0,7 minuuttia ja nousu 2,2 minuuttia;2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 5
▼B
h) ”kansallisella päästörajalla” aineen kilotonneissa ilmaistua enim-
mäismäärää, joka jäsenvaltiosta voidaan päästää kalenterivuodenaikana;
i) ”typen oksideilla” (NO
x) typpioksidia ja typpidioksidia typpidioksi-
dina ilmaistuina;
j) ”alailmakehän otsonilla” ilmakehän alimmassa osassa olevaa
otsonia;
k) ”haihtuvilla orgaanisilla yhdisteillä” (VOC) metaania lukuun otta-
matta kaikkia ihmisen toiminnan aiheuttamia orgaanisia yhdisteitä,jotka voivat tuottaa valokemiallisia oksidantteja reagoidessaan
auringonvalossa typen oksidien kanssa.
4 artikla
Kansalliset päästörajat
1. Jäsenvaltioiden on vuoden 2010 loppuun mennessä rajattava
vuotuiset kansalliset epäpuhtauspäästönsä rikkidioksidin (SO
2), typen
oksidien (NOx), haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) ja ammo-
niakin (NH3) osalta määriin, jotka eivät ylitä liitteessä I vahvistettuja
päästörajoja, ottaen huomioon 9 artiklassa tarkoitettujen kertomustenperusteella hyväksytyistä yhteisön toimenpiteistä aiheutuvat muutokset.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä I vahvistettuja
päästörajoja ei ylitetä yhtenäkään vuonna vuoden 2010 jälkeen.
5 artikla
Ympäristöalan välitavoitteet
Liitteessä I mainittujen kansallisten päästörajojen tarkoituksena on
saavuttaa yleisesti ottaen seuraavat ympäristöalan välitavoitteet kokoyhteisön osalta vuoteen 2010 mennessä:
a)Happamoituminen
Niitä alueita, joilla kriittiset kuormitukset ylittyvät, vähennetään
ainakin 50 prosentilla (kussakin ruudukon yksikössä) vuoden 1990
tilanteeseen verrattuna.
b)Terveyteen vaikuttava altistuminen alailmakehän otsonille
Ihmisen terveyden kannalta kriittisen tason (AOT 60 = 0) ylittävää
alailmakehän otsonikuormitusta vähennetään kahdella kolmasosallavuoden 1990 tilanteeseen verrattuna kaikissa ruudukon yksiköissä.Alailmakehän otsonikuormitus ei lisäksi saa ylittää 2,9 ppm.h:nehdotonta rajaa missään ruudukon yksikössä.
c)Kasvillisuuteen vaikuttava altistuminen alailmakehän otsonille
Viljelykasvien ja osittain luonnonvaraisen kasvillisuuden kannalta
kriittisen tason (AOT 40 = 3 ppm.h) ylittävää otsonikuormitustavähennetään yhdellä kolmasosalla vuoden 1990 tilanteeseen verrat-
tuna kaikissa ruudukon yksiköissä. Alailmakehän otsonikuormitus
ei lisäksi saa ylittää 10 ppm.h:n ehdotonta rajaa, 3 ppm.h:n kriittisentason ylittymisenä ilmaistuna, missään ruudukon yksikössä.
6 artikla
Kansalliset ohjelmat
1. Jäsenvaltioiden on viimeistään 1 päivään lokakuuta 2002
mennessä laadittava ohjelmat 4 artiklassa tarkoitettujen kansallistenepäpuhtauspäästöjen vähentämiseksi asteittain siten, että päästöt ovatvuoteen 2010 mennessä vähintään liitteessä I vahvistettujen kansallisten
päästörajojen mukaiset.
2. Kansallisiin ohjelmiin on sisällyttävä tiedot hyväksytyistä ja suun-
nitelluista politiikoista ja toimenpiteistä sekä määrälliset arviot näidenpolitiikkojen ja toimenpiteiden vaikutuksista epäpuhtauspäästöihinvuonna 2010. Ennakoitavissa olevat merkittävät muutokset kansallistenpäästöjen maantieteellisessä jakaumassa on ilmoitettava.2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 6
▼B
3. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa tarkistettava kansalliset ohjelmansa
ja saatettava ne ajan tasalle 1 päivään lokakuuta 2006 mennessä.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava edellä 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti
laaditut ohjelmat yleisön ja asianomaisten, esimerkiksi ympäristöalan
organisaatioiden saataville. Yleisölle ja organisaatioille tämän kohdan
nojalla annettujen tietojen on oltava selkeitä, ymmärrettäviä ja helpostisaatavilla.
7 artikla
Päästökartoitukset ja -ennusteet
1. Jäsenvaltioiden on laadittava ja saatettava vuosittain ajan tasalle
kansalliset päästökartoitukset ja vuoden 2010 päästöennusteet 4 artik-
lassa mainittujen epäpuhtauksien osalta.
2. Jäsenvaltioiden on laadittava päästökartoituksensa ja -ennusteensa
liitteessä III tarkoitettuja menetelmiä käyttäen.
3. Komissio laatii Euroopan ympäristökeskuksen avustuksella ja
yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa sekä niiden toimittamien tietojenperusteella kartoitukset ja ennusteet 4 artiklassa tarkoitetuista epäpuh-tauksista. Kartoitusten ja ennusteiden on oltava julkisesti saatavilla.
4. Liitteen III mukaisesti käytettäviä menetelmiä ajan tasalle saatet-
taessa on noudatettava 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä.
8 artikla
Jäsenvaltioiden kertomukset
1. Jäsenvaltioiden on vuosittain 31 päivään joulukuuta mennessä
toimitettava 7 artiklan mukaisesti laatimansa kansalliset päästökartoi-tukset ja vuoden 2010 päästöennusteet komissiolle ja Euroopanympäristökeskukselle. Niiden on toimitettava lopulliset päästökartoi-tukset viimeksi päättynyttä vuotta edeltävältä vuodelta ja alustavat
päästökartoitukset viimeksi päättyneeltä vuodelta. Päästöennusteissa on
annettava määrällisiä tietoja, joilla helpotetaan niiden laatimisessakäytettyjen keskeisten yhteiskunnallistaloudellisten oletusten ymmärtä-mistä.
2. Jäsenvaltioiden on 31 päivään joulukuuta 2002 mennessä toimitet-
tava komissiolle 6 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti laatimansaohjelmat.
Jäsenvaltioiden on 31 päivään joulukuuta 2006 mennessä toimitettava
komissiolle 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti ajan tasalle saattamansa
ohjelmat.
3. Komissio toimittaa saamansa kansalliset ohjelmat muille jäsenval-
tioille kuukauden kuluessa niiden vastaanottamisesta.
4. Komissio vahvistaa 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä
noudattaen säännökset sen varmistamiseksi, että kansalliset ohjelmat
laaditaan yhtenäisellä ja avoimella tavalla.
9 artikla
Komission kertomukset
1. Komissio antaa vuosina 2004 ja 2008 Euroopan parlamentille ja
neuvostolle kertomuksen liitteessä I vahvistettujen kansallisten
päästörajojen täytäntöönpanossa saavutetusta edistymisestä ja siitä,
missä määrin 5 artiklassa asetetut ympäristöalan välitavoitteet todennä-köisesti saavutetaan vuoteen 2010 mennessä ja missä määrin 1artiklassa tarkoitetut pitkän aikavälin tavoitteet voitaisiin saavuttaavuoteen 2020 mennessä. Kertomuksissa on esitettävä taloudellinen
arvio, johon sisältyvät kustannustehokkuus, hyödyt, arvio rajakustan-
nuksista ja -hyödyistä sekä kansallisten päästörajojentäytäntöönpanosta yksittäisille jäsenvaltioille ja toimialoille aiheutuvatyhteiskunnallistaloudelliset vaikutukset. Kertomuksissa on myös tarkas-teltava 2 artiklassa määriteltyjä tämän direktiivin soveltamisalaakoskevia rajoituksia ja arvioitava, missä määrin päästöjen lisävähen-2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 7
▼B
nykset saattavat olla tarpeen 5 artiklassa asetettujen ympäristöalan
välitavoitteiden saavuttamiseksi. Niissä on otettava huomioon jäsenval-tioiden 8 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla laatimat kertomukset sekä
muun muassa:
a) merkityksellisiä päästölähteitä koskeva uusi yhteisön lainsäädäntö,
jossa säädetään päästörajoista ja tuotteita koskevista määräyksistä,
b) parhaiden saatavilla olevien tekniikkojen kehittyminen direktiivin
96/61/EY 16 artiklan mukaisen tietojenvaihdon puitteissa,
c) olemassa olevien suurten polttolaitosten rikkidioksidin ja typen
oksidien päästöjen vähentämistä vuoteen 2008 mennessä koskevattavoitteet, joista jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tiettyjen suurista polt-
tolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta
23 päivänä lokakuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin janeuvoston direktiivin 2001/80/EY (
1) mukaisesti,
d) kolmansien valtioiden päästövähennykset ja niiden sitoumukset
päästöjen vähentämiseksi sekä erityisesti jäsenyyttä hakeneissaehdokasvaltioissa toteutettavat toimenpiteet, ja mahdollisuudet
päästöjen lisävähennyksiin yhteisön läheisyydessä sijaitsevilla
alueilla,
e) laivojen ja ilma-alusten päästöjä koskeva uusi yhteisön lainsäädäntö
ja kansainväliset määräykset,
f) liikenteen kehittyminen ja liikenteen päästöjen rajoittamiseen liit-
tyvät lisätoimet,
g) kehitys maataloudessa, uudet kotieläintuotantoa koskevat ennusteet
sekä maatalouden päästöjen vähentämismenetelmien tehostaminen,
h) jäsenvaltion energiamarkkinoilla tapahtuneet merkittävät muutokset
ja uudet ennusteet, jotka johtuvat jäsenvaltioiden toteuttamistatoimista ilmaston muutosta koskevien kansainvälisten sitoumus-tensa noudattamiseksi,
i) arvio kriittisten kuormitusten nykyisistä ja ennustetuista ylittymi-
sistä ja alailmakehän otsonia koskevat WHO:n ohjearvot,
j) mahdollisuus yksilöidä ehdotettu maaperän rehevöitymisen
vähentämistä koskeva välitavoite,
k) uusi tekniikan ja tieteen alan tieto, mukaan lukien arvio epävar-
muustekijöistä, jotka liittyvät:
i) kansallisiin päästöselvityksiin;
ii) viitetietojen syöttöön;
iii) tietoihin epäpuhtauksien valtiosta toiseen tapahtuvasta kauko-
kulkeutumisesta ja laskeutumisesta;
iv) kriittisiin kuormituksiin ja kriittisiin tasoihin;
v) käytettyyn malliin sekä
arvio näistä tekijöistä aiheutuvasta epävarmuudesta, joka koskee 5
artiklassa mainittujen ympäristöalan välitavoitteiden saavuttamisen
edellyttämiä kansallisia päästörajoja.
l) mahdollinen tarve välttää aiheuttamasta yksittäisille jäsenvaltioille
liiallisia kustannuksia,
m) mallilaskelmien vertailu happamoitumista, rehevöitymistä ja alail-
makehän otsonia koskeviin havaintoihin mallien parantamiseksi,
n) tarvittaessa asianomaisten taloudellisten välineiden mahdollinen
käyttö.
2. Komissio antaa vuonna 2012 Euroopan parlamentille ja neuvos-
tolle kertomuksen liitteen I mukaisten päästörajojen noudattamisesta ja
edistymisestä 5 artiklassa esitettyjen ympäristöalan välitavoitteidensekä 1 artiklassa tarkoitettujen pitkän aikavälin tavoitteiden osalta.Kertomuksessa otetaan huomioon jäsenvaltioiden 8 artiklan 1 ja 2kohdan nojalla toimittamat kertomukset sekä 1 kohdan a—n alakoh-dassa mainitut seikat.2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 8
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 1.
▼B
10artikla
Uudelleenarviointi
1. Edellä 9 artiklassa tarkoitetuissa kertomuksissa otetaan huomioon
1 kohdassa luetellut tekijät. Komissio arvioi kunkin kertomuksen
valmistelun yhteydessä tämän direktiivin uudelleen ottaen huomioonmainitut tekijät, edistymisen päästörajojen saavuttamisessa vuoteen2010 mennessä, tieteen ja tekniikan kehityksen, tämän direktiivinvälitavoitteiden ja kriittisten kuormitusten ja tasojen ylittymättäjäämistä koskevien pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamisessa vallit-
sevan tilanteen sekä ilman laatua koskevat WHO:n ohjearvot.
2. Vuonna 2004 suoritettavassa uudelleenarvioinnissa on tarkastel-
tava liitteessä II koko yhteisölle asetettuja ohjeellisia päästörajoja.Näiden ohjeellisten päästörajojen arviointi on otettava huomioon analy-soitaessa uusia kustannustehokkaita toimia, joihin voidaan ryhtyä
kaikkien merkittävien epäpuhtauspäästöjen vähentämiseksi, jolloin
tavoitteena on saavuttaa 5 artiklassa tarkoitetut ympäristöalan välita-voitteet koko yhteisössä vuoteen 2010 mennessä.
3. Kaikkiin uudelleenarviointeihin on sisällytettävä kehittyneimpien
mallien perusteella ja parhaita saatavilla olevia tietoja käyttäen suoritet-tuja lisätutkimuksia kansallisten päästörajojen arvioiduista
kustannuksista ja hyödyistä ja rajaten epävarmuustekijät mahdolli-
simman vähiin sekä ottaen huomioon myös Euroopan unioninlaajentumisen edistyminen ja vaihtoehtoisten menetelmien ansiot sekä9 artiklassa luetellut tekijät.
4. Komissio tutkii edelleen tarvetta kehittää sellaisia asiaan eniten
vaikuttavia talouden aloja ja tuotteita koskevia yhdenmukaisia yhteisön
toimenpiteitä, jotka vaikuttavat happamoitumiseen, rehevöitymiseen ja
alailmakehän otsonin muodostumiseen, kilpailun vääristymisenvälttämiseksi sekä ottaen huomioon toimien toteuttamisesta aiheutuvienhyötyjen ja kustannusten välisen tasapainon, sanotun kuitenkaan rajoit-tamatta direktiivin 96/61/EY 18 artiklan soveltamista.
5. Edellä 9 artiklassa tarkoitetut kertomukset sisältävät tarvittaessa
ehdotuksia:
a) liitteessä I olevien kansallisten päästörajojen muuttamiseksi 5 artik-
lassa tarkoitettujen ympäristöalan välitavoitteiden saavuttamiseksija/tai ehdotuksia näiden ympäristöalan välitavoitteiden muuttami-seksi;
b) päästöjen mahdolliseksi edelleen rajoittamiseksi direktiivin pitkän
aikavälin tavoitteiden saavuttamiseksi mieluiten vuoteen 2020mennessä;
c) ehdotuksia päästörajojen noudattamisen varmistamiseksi.
11 artikla
Yhteistyö kolmansien maiden kanssa
Direktiivin 1 artiklassa vahvistetun tavoitteen saavuttamiseksi komissio
ja tarvittaessa jäsenvaltiot jatkavat kahden- ja monenvälistä yhteistyötäkolmansien maiden ja asianomaisten kansainvälisten organisaatioiden,
esimerkiksi Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission
(UNECE), Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) ja Kansainvä-lisen siviili- ja ilmailujärjestön (ICAO), kanssa tekniikan ja tieteellisentutkimuksen ja kehityksen alalla muun muassa tietojenvaihdon myötäja tarkoituksin parantaa edellytyksiä päästöjen vähentämisen helpotta-miseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 300
artiklan soveltamista.
12 artikla
Meriliikenteen ja ilma-alusten päästöjä koskevat kertomukset
1. Komissio laatii vuoden 2002 loppuun mennessä Euroopan parla-
mentille ja neuvostolle kertomuksen siitä, missä määrin kansainvälisenmeriliikenteen päästöt aiheuttavat yhteisössä happamoitumista, rehevöi-tymistä ja alailmakehän otsonin muodostumista.2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 9
▼B
2. Komissio laatii vuoden 2004 loppuun mennessä Euroopan parla-
mentille ja neuvostolle kertomuksen siitä, missä määrin ilma-alustenmuut kuin laskeutumis- ja lentoonlähtöjakson aikana syntyvät päästöt
aiheuttavat yhteisössä happamoitumista, rehevöitymistä ja alailmakehän
otsonin muodostumista.
3. Kussakin kertomuksessa on määritettävä ohjelma, joka koskee
kansainvälisellä tasolla ja yhteisön tasolla kyseisen alan päästöjenvähentämiseksi tarvittaessa toteutettavia toimia ja muodostaa perustanEuroopan parlamentin ja neuvoston myöhemmälle asian käsittelylle.
13 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa direktiivin 96/62/EY 12 artiklassa perustettu
komitea, jäljempänä ’komitea’.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4
ja 7 artiklaa, ottaen huomioon sen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
14 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on vahvistettava tämän direktiivin nojalla annettujen
kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavat seuraamukset. Seur-aamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
15 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen27 päivää marraskuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle
viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisestijulkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne
keskeiset kansalliset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavattässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.
16 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
17 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 10
▼A1
LIITE I
Vuoteen 2010 mennessä saavutettavat kansalliset päästörajat SO2:n, NOx:n, VOC:n ja NH3:n
osalta (1)
MaaSO2kilotonniaNOxkilotonniaVOC
kilotonniaNH3kilotonnia
Belgia 99 176 139 74
Tšekin tasa-
valta (2)265 286 220 80
Tanska 55 127 85 69
Saksa 520 1 051 995 550
Viro (2) 100 60 49 29
Kreikka 523 344 261 73Espanja 746 847 662 353Ranska 375 810 1 050 780
Irlanti 42 65 55 116
Italia 475 990 1 159 419Kypros (
2) 3 92 31 40 9
Latvia (2) 101 61 136 44
Liettua (2) 145 110 92 84
Luxemburg 4 11 9 7
Unkari (2) 500 198 137 90
Malta (2)9 8 1 2 3
Alankomaat 50 260 185 128
Itävalta 39 103 159 66
Puola (2) 1 397 879 800 468
Portugali 160 250 180 90Slovenia (
2) 2 74 54 02 0
Slovakia (2) 110 130 140 39
Suomi 110 170 130 31Ruotsi 67 148 241 57Yhdistynyt kunin-
gaskunta585 1 167 1 200 297
EY 25 6 543 8 319 8 150 3 976
(1) Näitä kansallisia päästörajoja vahvistettaessa tavoitteena on pidetty 5 artiklassa säädettyjen ympäristöalan välita-
voitteiden saavuttamista yleisesti ottaen. Tavoitteiden saavuttamisen ansiosta maaperän rehevöitymisenodotetaan vähenevän siinä määrin, että sellaiset yhteisön alueet, joilla typpiravinnelaskeumat ylittävät kriittisetkuormitukset, saadaan vähenemään noin 30 prosenttia vuoden 1990 tilanteeseen verrattuna.
(
2) Nämä kansalliset päästörajat ovat tilapäisiä eivätkä ne rajoita tämän direktiivin 10 artiklan mukaista uudelleenar-
viointia, joka on tarkoitus saada päätökseen vuonna 2004.2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 11
▼B
LIITE II
Päästörajat SO2,N Oxja VOC (tuhatta tonnia)
SO2kilotonniaNOxkilotonniaVOC
kilotonnia
EY 25 (1) 6 176 7 558 6 980
(1) Nämä kansalliset päästörajat ovat tilapäisiä eivätkä ne rajoita tämän direktiivin 10
artiklan mukaista uudelleenarviointia, joka on tarkoitus saada päätökseen vuonna 2004.
Näillä päästörajoilla pyritään saavuttamaan 5 artiklassa tarkoitetut ympäristöalan
välitavoitteet koko yhteisössä vuoteen 2010 mennessä.2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 12
▼A1
▼B
▼B
LIITE III
Menetelmä päästökartoitusten ja -ennusteiden laatimiseksi
Jäsenvaltioiden on käytettävä päästökartoituksia ja -ennusteita laatiessaan
valtiosta toiseen tapahtuvasta ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta
tehdyn yleissopimuksen perusteella sovittuja menetelmiä, ja niiden edellytetään
noudattavan EMEPin ja CORINAIRin (*) yhteistä ohjeistoa.2001L0081 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 13
(*) Euroopan ympäristökeskuksen ilmanpäästökartoitus.