02016R0429 — FI — 14.12.2019 — 001.004

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2016/429, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016, tarttuvista eläintaudeista sekä tiettyjen eläinterveyttä koskevien säädösten muuttamisesta ja kumoamisesta (”eläinterveyssäännöstö”) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 084 31.3.2016, s. 1)

Muutettu:





Oikaistu:









▼B

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2016/429,

annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016,

tarttuvista eläintaudeista sekä tiettyjen eläinterveyttä koskevien säädösten muuttamisesta ja kumoamisesta (”eläinterveyssäännöstö”)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)







I OSA

YLEISET SÄÄNNÖT







1 LUKU

Kohde, tarkoitus, soveltamisala ja määritelmät

1 artikla

Kohde ja tarkoitus

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan eläinten välillä tarttuvien ja eläimestä ihmiseen tarttuvien eläintautien ehkäisemistä ja torjuntaa koskevat säännöt.

Nämä säännöt koskevat seuraavia:

a) unionin laajuisesti huolta aiheuttavien tautien priorisointi ja luokitus sekä eläinten terveyteen liittyvien vastuualueiden vahvistaminen (I osan 1–17 artikla);

b) varhainen havaitseminen, taudeista ilmoittaminen ja raportointi, seuranta, hävittämisohjelmat ja taudista vapaa asema (II osan 18–42 artikla);

c) tautitietoisuus, tauteihin varautuminen ja tautien torjunta (III osan 43–83 artikla);

d) pitopaikkojen ja kuljettajien rekisteröinti ja hyväksyminen sekä eläinten, sukusolujen ja alkioiden ja eläinperäisten tuotteiden siirrot ja jäljitettävyys unionin sisällä (IV osan 84–228 artikla ja VI osan 244–248 artikla ja 252–256 artikla);

e) eläinten, sukusolujen ja alkioiden ja eläinperäisten tuotteiden saapuminen unioniin ja tällaisten lähetysten vienti unionista (V osan 229–243 artikla ja VI osan 244–246 artikla ja 252–256 artikla);

f) lemmikkieläinten muut kuin kaupalliset siirrot jäsenvaltiosta toiseen tai kolmannesta maasta tai joltakin alueelta jäsenvaltioon (VI osan 244–256 artikla);

g) kiireellisessä tautitilanteessa toteutettavat kiireelliset toimenpiteet (VII osan 257–262 artikla).

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa säännöissä: a) pyritään varmistamaan i) eläinten terveyden parantaminen kestävän maatalous- ja vesiviljelytuotannon tukemiseksi unionissa; ii) sisämarkkinoiden tehokas toiminta; iii) seuraavien tekijöiden eläinterveyteen, kansanterveyteen ja ympäristöön kohdistuvien haitallisten vaikutusten väheneminen: — tietyt taudit; — tautien ehkäisemiseksi ja torjumiseksi toteutetut toimenpiteet; b) otetaan huomioon: i) eläinten terveys suhteessa: — kansanterveyteen; — ympäristöön, mukaan lukien biologiseen monimuotoisuuteen ja arvokkaisiin geenivaroihin, sekä ilmastonmuutoksen vaikutukseen; — elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuteen; — eläinten hyvinvointiin, mukaan lukien varjeleminen vältettävissä olevalta kivulta, tuskalta ja kärsimykseltä; — mikrobilääkeresistenssiin; — ruokaturvaan; ii) taudinehkäisy- ja taudintorjuntatoimenpiteiden taloudelliset, yhteiskunnalliset ja kulttuuri- ja ympäristövaikutukset; iii) asiaa koskevat kansainväliset standardit.

2 artikla

Soveltamisala

1. Tätä asetusta sovelletaan a) pidettäviin ja luonnonvaraisiin eläimiin; b) sukusoluihin ja alkioihin; c) eläinperäisiin tuotteisiin; d) eläimistä saataviin sivutuotteisiin ja niistä johdettuihin tuotteisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 1069/2009 vahvistettujen sääntöjen soveltamista; e) tiloihin, kuljetusvälineisiin, laitteisiin ja kaikkiin muihin infektioteihin ja materiaaleihin, jotka liittyvät tai mahdollisesti liittyvät tarttuvien eläintautien leviämiseen.

2. Tätä asetusta sovelletaan tarttuviin tauteihin, zoonoosit mukaan luettuina, sanotun kuitenkaan rajoittamatta seuraavissa säädöksissä vahvistettujen sääntöjen soveltamista: a) päätös N:o 1082/2013/EU; b) asetus (EY) N:o 999/2001; c) direktiivi 2003/99/EY; d) asetus (EY) N:o 2160/2003.

3 artikla

IV, V ja VI osan soveltamisala

1. Asetuksen IV osan I osastoa (84–171 artikla) sovelletaan: a) maaeläimiin sekä eläimiin, jotka eivät ole maaeläimiä mutta jotka voivat tartuttaa maaeläimiin niihin tarttuvia tauteja; b) maaeläinten sukusoluihin ja alkioihin; c) maaeläimistä saataviin eläinperäisiin tuotteisiin.

2. Asetuksen IV osan II osastoa (172–226 artikla) sovelletaan: a) vesieläimiin sekä eläimiin, jotka eivät ole vesieläimiä mutta jotka voivat tartuttaa vesieläimiin niihin tarttuvia tauteja; b) vesieläimistä saataviin eläinperäisiin tuotteisiin.

3. Asetuksen IV osan III osastoa (227 ja 228 artikla) sovelletaan: a) muihin eläimiin; b) edellä a kohdassa tarkoitetuista muista eläimistä saataviin sukusoluihin ja alkioihin ja eläinperäisiin tuotteisiin.

4. Asetuksen IV ja V osaa ei sovelleta tämän artiklan 6 kohdassa tarkoitettuihin lemmikkieläinten muihin kuin kaupallisiin siirtoihin eikä lemmikkieläinten muihin kuin kaupallisiin siirtoihin jäsenvaltion sisällä.

5. Lemmikkieläinten muissa kuin ei-kaupallisissa siirroissa on noudatettava IV ja V osassa säädettyjä eläinterveysvaatimuksia.

Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tarpeellisia mukautuksia sen varmistamiseksi, että IV ja V osan säännöksiä sovelletaan oikein lemmikkieläimiin, erityisesti sen huomioon ottamiseksi, että lemmikkieläimiä pitävät kotitalouksissa lemmikkieläinten pitäjät.

6. VI osaa sovelletaan vain sellaisiin lemmikkieläinten muihin kuin kaupallisiin siirtoihin, joissa noudatetaan 245 ja 246 artiklassa säädettyjä vaatimuksia, jotka koskevat niiden eläinten enimmäismäärää, jotka voivat olla omistajansa mukana, ja omistajan liikkumisen ja eläimen siirron välisten päivien enimmäismäärää.

4 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

1) ’eläimillä’ selkärangallisia ja selkärangattomia eläimiä;

2) ’maaeläimillä’ lintuja, maalla eläviä nisäkkäitä, mehiläisiä ja kimalaisia;

3) ’vesieläimillä’ kaikkia seuraaviin lajeihin kuuluvia eläimiä kaikissa kehitysvaiheissaan, mätimunat, maiti ja sukusolut mukaan luettuina: a) kalat, jotka kuuluvat yläluokkaan Agnatha sekä luokkiin Chondrichytes, Sarcopterygii ja Actinopterygii; b) vesinilviäiset, jotka kuuluvat pääjaksoon Mollusca; c) vesiäyriäiset, jotka kuuluvat alajaksoon Crustacea;

4) ’muilla eläimillä’ muihin lajeihin kuin maaeläimiin tai vesieläimiin määritelmän mukaisesti kuuluvien lajien eläimiä;

5) ’pidettävillä eläimillä’ ihmisten pitämiä eläimiä; vesieläinten osalta vesiviljelyeläimiä;

6) ’vesiviljelyllä’ vesieläinten pitämistä niin, että eläimet säilyvät yhden tai useamman luonnollisen tai oikeushenkilön omistuksessa kaikkien kasvatus- tai viljelyvaiheiden ja keruun ajan, lukuun ottamatta sellaisten luonnonvaraisten vesieläinten keruu- tai pyyntitoimintaa ihmisravinnoksi, joita sen jälkeen pidetään väliaikaisesti ja ilman ruokintaa odottamassa teurastusta;

7) ’vesiviljelyeläimillä’ mitä tahansa vesiviljelyssä olevia vesieläimiä;

8) ’luonnonvaraisilla eläimillä’ muita kuin pidettäviä eläimiä;

9) ’siipikarjalla’ lintuja, joita kasvatetaan tai pidetään vankeudessa: a) seuraavien tuotantoa varten: i) liha; ii) kulutukseen tarkoitetut munat; iii) muut tuotteet; b) riistalintujen luontoon istuttamista varten; c) edellä a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tuotantotyypeissä käytettävien lintujen tuottamista varten;

10) ’vankeudessa pidettävillä linnuilla’ mitä tahansa muita lintuja kuin siipikarjaa, joita pidetään vankeudessa muusta kuin 9 alakohdassa tarkoitetusta syystä, mukaan lukien linnut, joita pidetään esityksiä, lentokilpailuja, näyttelyitä, kilpailuja, uusien lintujen tuottamista tai myyntiä varten;

11) ’lemmikkieläimellä’ liitteessä I olevassa luettelossa mainittuun lajiin kuuluvaa eläintä, jota pidetään yksityisessä, muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa;

12) ’lemmikkieläimen pitäjällä’ luonnollista henkilöä, joka voi olla lemmikkieläimen omistaja, joka pitää lemmikkieläintä;

13) ’lemmikkieläimen omistajalla’ luonnollista henkilöä, joka on ilmoitettu omistajaksi 247 artiklan c alakohdassa, 248 artiklan 2 kohdan c alakohdassa, 249 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 250 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa tunnistusasiakirjassa;

14) ’muulla kuin kaupallisella siirrolla’ lemmikkieläimen siirtoa, kun lemmikkieläin on omistajansa mukana ja a) jonka tavoitteena ei ole kyseisen lemmikkieläimen kauppa tai muunlainen omistusoikeuden siirto; ja b) joka on osa lemmikkieläimen omistajan liikkumista: i) joko suoraan hänen vastuullaan tai ii) valtuutetun henkilön vastuulla, jos lemmikkieläin on fyysisesti erillään omistajasta;

15) ’valtuutetulla henkilöllä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä, jolle lemmikkieläimen omistaja on kirjallisesti antanut luvan lemmikkieläimen muuhun kuin kaupalliseen siirtoon omistajan puolesta;

16) ’taudilla’ yhden tai useamman taudinaiheuttajan aiheuttamien infektioiden tai tartuntojen esiintymistä eläimissä, joihin voi liittyä tai olla liittymättä kliinisiä oireita tai patologisia ilmentymiä;

17) ’taudinaiheuttajalla’ sellaista eläimiin tai ihmisiin tarttuvaa patogeenia, joka voi aiheuttaa eläintaudin;

18) ’luetteloiduilla taudeilla’ 5 artiklan 1 kohdan mukaisessa luettelossa mainittuja tauteja;

19) ’tautiprofiililla’ 7 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja tautikriteerejä;

20) ’luetteloiduilla lajeilla’ 8 artiklan 2 kohdan mukaisessa luettelossa mainittuja eläinlajeja tai eläinlajiryhmää tai, kun kyse on uusista taudeista, eläinlajeja tai eläinlajiryhmää, joka täyttää 8 artiklan 2 kohdassa vahvistetut lajiluetteloon merkitsemisen kriteerit;

21) ’vaaralla’ eläimessä olevaa taudinaiheuttajaa taikka eläimen tai tuotteen tilaa, jolla saattaa olla haitallinen vaikutus ihmisten tai eläinten terveyteen;

22) ’riskillä’ eläinterveyteen tai kansanterveyteen kohdistuvan haitallisen vaikutuksen esiintymisen todennäköisyyttä ja sen biologisten ja taloudellisten seurausten todennäköistä suuruutta;

23) ’bioturvaamisella’ hallintatoimenpiteiden ja fyysisten toimenpiteiden kokonaisuutta, jolla on tarkoitus pienentää tautien kulkeutumisen, kehittymisen ja leviämisen riskiä seuraavien osalta: a) eläinpopulaatio; tai b) pitopaikka, vyöhyke, lokero, kuljetusväline tai muut tilat, rakennukset tai muu paikka;

24) ’toimijalla’ mitä tahansa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on vastuullaan eläimiä tai tuotteita, mukaan luettuna rajoitetuksi ajaksi, ei kuitenkaan lemmikkieläinten pitäjiä ja eläinlääkäreitä;

25) ’kuljettajalla’ toimijaa, joka kuljettaa eläimiä omaan lukuunsa tai kolmannen osapuolen lukuun;

26) ’eläinalan ammattilaisella’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on ammatillisesti tekemisissä eläinten tai tuotteiden kanssa ja on muu kuin toimija tai eläinlääkäri;

27) ’pitopaikalla’ mitä tahansa tilaa, rakennetta, tai ulkotiloissa tapahtuvan tuotannon ollessa kyseessä ympäristöä tai paikkaa, jossa pidetään eläimiä tai sukusoluja ja alkioita joko tilapäisesti tai vakituisesti, lukuun ottamatta seuraavia: a) lemmikkieläimiä pitävät kotitaloudet; b) eläinlääkärien vastaanotot ja klinikat;

28) ’sukusoluilla ja alkioilla’: a) keinolliseen lisäämiseen tarkoitettua siemennestettä, munasoluja ja alkioita, b) siitosmunia;

29) ’eläinperäisillä tuotteilla’: a) eläinperäisiä elintarvikkeita mukaan luettuina hunaja ja veri; b) ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläviä simpukoita, eläviä piikkinahkaisia, eläviä vaippaeläimiä ja eläviä merikotiloita; ja c) muita kuin b alakohdassa tarkoitettuja eläimiä, jotka on tarkoitus valmistaa toimitettavaksi elävinä lopulliselle kuluttajalle;

30) ’eläimistä saatavilla sivutuotteilla’ eläinten kokoruhoja tai ruhonosia, eläinperäisiä tuotteita tai muita eläimistä saatavia tuotteita, joita ei ole tarkoitettu ihmisravinnoksi, lukuun ottamatta sukusoluja ja alkioita;

31) ’johdetuilla tuotteilla’ tuotteita, jotka on saatu eläimistä saatavien sivutuotteiden yhdestä tai useammasta käsittelystä, muuntamisesta tai jalostusvaiheesta;

32) ’tuotteilla’: a) sukusoluja ja alkioita; b) eläinperäisiä tuotteita; c) eläimistä saatavia sivutuotteita ja niistä johdettuja tuotteita;

▼M1

33) ’virallisella valvonnalla’ kaiken tyyppistä valvontaa, jota suoritetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen ►C2 (EU) 2017/625 ◄ ( 1 ) mukaisesti;

▼B

34) ’terveystilanteella’ tautitilannetta tietyn luetteloidun lajin osalta merkittävien luetteloitujen tautien kohdalla, kun kyseessä on: a) yksittäinen eläin; b) eläimet: i) epidemiologisessa yksikössä; ii) pitopaikassa; iii) vyöhykkeellä; iv) lokerossa; v) jäsenvaltiossa; vi) kolmannessa maassa tai alueella;

35) ’vyöhykkeellä’: a) maaeläinten osalta jäsenvaltion, kolmannen maan tai alueen maantieteellisesti täsmällisesti rajattua aluetta, jossa elävällä eläinten alapopulaatiolla on erilainen terveystilanne suhteessa tiettyyn tautiin tai tiettyihin tauteihin, joihin sovelletaan tarkoituksenmukaisia seuranta-, taudintorjunta- ja bioturvaamistoimenpiteitä; b) vesieläinten osalta yhtenäistä hydrologista järjestelmää, jossa on erilainen terveystilanne suhteessa tiettyyn tautiin tai tiettyihin tauteihin ja joka muodostaa alueen, jota tarkoitetaan yhdessä seuraavista: i) koko valuma-alue vesiväylän alkulähteeltä suistoon tai järveen asti; ii) useampia kuin yksi valuma-alue; iii) valuma-alueen osa vesiväylän alkulähteeltä esteelle, joka estää tietyn taudin tai tiettyjen tautien kulkeutumisen; iv) maantieteellisesti täsmällisesti rajattu rannikkoalueen osa; v) maantieteellisesti täsmällisesti rajattu suisto;

36) ’valuma-alueella’ aluetta tai syvännettä, jota rajoittavat luonnolliset rajat, kuten kukkulat tai vuoret, ja jonne kaikki valumavedet virtaavat;

37) ’lokerolla’ yhteiseen bioturvallisuuden hallintajärjestelmään kuuluvaa yhdessä tai useammassa pitopaikassa ja vesieläinten ollessa kyseessä yhdessä tai useammassa vesiviljelypitopaikassa olevaa eläinten alapopulaatiota, jolla on erilainen terveystilanne suhteessa tiettyyn tautiin tai tiettyihin tauteihin ja johon sovelletaan tarkoituksenmukaisia seuranta-, taudintorjunta- ja bioturvaamistoimenpiteitä;

38) ’karanteenilla’ eläinten pitämistä eristyksissä ilman välitöntä tai välillistä kosketusta eläimiin sen epidemiologisen yksikön ulkopuolella, jotta estetään yhden tai useamman tietyn taudin leviäminen sinä aikana, kun eristyksissä olevia eläimiä tarkkaillaan ja niille tehdään tarvittaessa testejä ja niitä hoidetaan;

39) ’epidemiologisella yksiköllä’ eläinryhmää, jolla on yhtä suuri todennäköisyys altistua jollekin taudinaiheuttajalle;

40) ’taudinpurkauksella’ virallisesti vahvistettua luetteloidun taudin tai uuden taudin ilmenemistä yhdessä tai useammassa eläimessä pitopaikassa tai muussa paikassa, jossa eläimiä pidetään tai jossa eläimet ovat;

41) ’rajoitusvyöhykkeellä’ vyöhykettä, jolla sovelletaan tiettyjen eläinten tai tuotteiden siirtoja koskevia rajoituksia ja muita taudintorjuntatoimenpiteitä kyseessä olevan taudin leviämisen estämiseksi alueille, joilla ei sovelleta rajoituksia; rajoitusvyöhyke voi soveltuvissa tapauksissa sisältää suoja- ja valvontavyöhykkeitä;

42) ’suojavyöhykkeellä’ taudinpurkauspaikan ympäröimää vyöhykettä, johon kuuluu myös taudinpurkauspaikka ja jolla sovelletaan taudintorjuntatoimenpiteitä kyseisen taudin leviämisen estämiseksi kyseiseltä vyöhykkeeltä;

43) ’valvontavyöhykkeellä’ vyöhykettä, joka perustetaan suojavyöhykkeen ympärille ja jolla sovelletaan taudintorjuntatoimenpiteitä kyseisen taudin leviämisen estämiseksi suojavyöhykkeeltä;

44) ’siitosmunilla’ haudotettaviksi tarkoitettuja siipikarjan tai vankeudessa pidettävien lintujen munia;

45) ’sorkka- ja kavioeläimillä’ liitteessä II lueteltuja eläimiä;

46) ’sukusolujen ja alkioiden pitopaikalla’: a) siemennesteen osalta pitopaikkaa, jossa siemenneste on kerätty, tuotettu, käsitelty tai varastoitu; b) munasolujen ja alkioiden osalta sellaista ammattilaisista koostuvaa ryhmää tai rakennetta, jota valvoo toimivaltainen ryhmän eläinlääkäri ja joka on pätevä munasolujen ja alkioiden keräämiseen, tuottamiseen, käsittelyyn tai varastoimiseen; c) siitosmunien osalta hautomoa;

47) ’hautomolla’ pitopaikkaa, jossa kerätään, varastoidaan ja haudotaan munia seuraavien toimittamista varten: a) siitosmunat; b) untuvikot;

48) ’suljetulla pitopaikalla’ pysyvää, maantieteellisesti rajattua ja vapaaehtoisesti perustettua pitopaikkaa, joka on hyväksytty eläinten siirtoja varten ja jossa: a) eläimiä pidetään näyttelyihin, koulutukseen, lajien suojeluun tai tieteelliseen tutkimukseen liittyviä tarkoituksia varten; b) eläimet ovat suljetuissa tiloissa ja eristettyinä ympäröivästä alueesta; ja c) eläimiin sovelletaan eläinten terveyden seurantaa ja tiukennettuja bioturvaamistoimenpiteitä;

49) ’kokoamisella’ pidettävien maaeläinten kokoamista useammasta kuin yhdestä pitopaikasta kyseiselle eläinlajille vaadittavaa pitoaikaa lyhyemmäksi ajaksi;

50) ’pitoajalla’ vähimmäisaikaa sen varmistamiseksi, että pitopaikkaan tuodun eläimen terveystilanne ei ole huonompi kuin kyseisessä pitopaikassa olevien eläinten terveystilanne;

▼M1

51) ’Traces-järjestelmällä’ asetuksen ►C2 (EU) 2017/625 ◄ 131–136 artiklassa tarkoitettua IMSOC:iin integroitua komponenttia;

▼B

52) ’vesieläinten taudintorjuntaan soveltuvalla elintarvikelaitoksella’ elintarvikeyritystä, joka on hyväksytty 179 artiklan mukaisesti;

▼M1

53) ’virkaeläinlääkärillä’ asetuksen ►C2 (EU) 2017/625 ◄ 3 artiklan 32 alakohdassa määriteltyä virkaeläinlääkäriä;

▼B

54) ’kolmannen maan tai alueen virkaeläinlääkärillä’ edellä 53 kohdassa tarkoitettua virkaeläinlääkäriä vastaavaa eläinlääkäriä kolmannessa maassa tai alueella;

▼M1

55) ’toimivaltaisella viranomaisella’ jäsenvaltion keskuseläinlääkintäviranomaista, joka vastaa virallisen valvonnan ja muiden virallisten toimien järjestämisestä tämän asetuksen ja asetuksen ►C2 (EU) 2017/625 ◄ mukaisesti, tai muuta viranomaista, jolle kyseinen vastuu on siirretty;

▼B

56) ’kolmannen maan tai alueen toimivaltaisella viranomaisella’ edellä 55 kohdassa tarkoitettua toimivaltaista viranomaista vastaavaa viranomaista kolmannessa maassa tai alueella.







2 LUKU

Luetteloidut taudit ja uudet taudit sekä luetteloidut lajit

5 artikla

Tautien merkitseminen luetteloon

1. Tässä asetuksessa säädettyjä tautikohtaisia taudinehkäisy- ja taudintorjuntasääntöjä sovelletaan: a) seuraaviin luetteloituihin tauteihin: i) suu- ja sorkkatauti; ii) klassinen sikarutto; iii) afrikkalainen sikarutto; iv) korkeapatogeeninen lintuinfluenssa; v) afrikkalainen hevosrutto; ja b) liitteessä II mainittuihin luetteloituihin tauteihin.

2. Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat muutoksia tämän artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun luetteloon.

3. Tauti merkitään tämän artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun luetteloon, jos se on arvioitu 7 artiklan mukaisesti ja se täyttää: a) kaikki seuraavat kriteerit: i) tauti on tieteellisen näytön perusteella tarttuva; ii) unionissa on eläinlajeja, jotka ovat joko taudille alttiita tai tartunnanlevittäjiä ja tartunnan reservoaareja; iii) taudilla on kielteisiä vaikutuksia eläinten terveyteen tai tauti on riski kansanterveydelle zoonoottisen luonteensa vuoksi; iv) taudin diagnosointiin on saatavilla menetelmiä; ja v) riskinvähentämistoimenpiteet ja tarvittaessa taudin seuranta ovat tehokkaita ja suhteutettuja taudin aiheuttamiin riskeihin unionissa; ja b) vähintään yksi seuraavista kriteereistä: i) taudilla on tai voisi olla merkittäviä kielteisiä vaikutuksia eläinten terveyteen unionissa, tai tauti on tai voisi olla merkittävä riski kansanterveydelle zoonoottisen luonteensa vuoksi; ii) taudinaiheuttaja on kehittänyt hoidoille resistenssin ja aiheuttaa merkittävän vaaran kansanterveydelle tai eläinterveydelle unionissa; iii) taudilla on tai voisi olla merkittäviä taloudellisia vaikutuksia maatalous- tai vesiviljelytuotannolle unionissa; iv) tauti voi saada aikaan kriisitilanteen tai taudinaiheuttajaa voitaisiin käyttää bioterrorismiin; tai v) taudilla on tai voisi olla merkittäviä kielteisiä vaikutuksia ympäristölle, mukaan lukien biologiselle monimuotoisuudelle, unionissa.

4. Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat taudin poistamista tämän artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta luettelosta, kun kyseinen tauti ei enää täytä tämän artiklan 3 kohdassa säädettyjä kriteereitä.

5. Komissio tarkistaa kunkin taudin luetteloon merkitsemisen viimeisimpien saatavilla olevien tieteellisten tietojen perusteella.

6 artikla

Uudet taudit

1. Taudinehkäisy- ja taudintorjuntasääntöjä sovelletaan tässä asetuksessa säädettyihin uusiin tauteihin.

2. Muuta kuin luetteloitua tautia pidetään uutena tautina edellyttäen, että se mahdollisesti täyttää 5 artiklan 3 kohdassa vahvistetut luetteloon merkitsemistä koskevat kriteerit ja: a) on syntynyt olemassa olevan taudinaiheuttajan evoluution tai muutoksen tuloksena; b) on uudelle maantieteelliselle alueelle, uuteen lajiin tai uusiin populaatioihin leviävä tunnettu tauti; c) on diagnosoitu ensimmäistä kertaa unionissa; tai d) tunnistamaton tai aiemmin tuntematon taudinaiheuttaja on aiheuttanut sen.

3. Komissio toteuttaa täytäntöönpanosäädöksillä tarvittavat toimenpiteet sellaisten uusien tautien osalta, jotka täyttävät tämän artiklan 2 kohdassa vahvistetut kriteerit. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

4. Komissio hyväksyy 266 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä, kun tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät kehittymässä olevan, erittäin merkittävän riskin aiheuttavaan tautiin.

5. Tässä asetuksessa säädettyjä toimijoiden velvoitteita uuden taudin osalta sovelletaan ainoastaan siinä tapauksessa, että komissio on hyväksynyt kyseistä tautia varten täytäntöönpanosäädöksen tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti tai jos tauti kuuluu valmiussuunnitelman piiriin 43 artiklan mukaisesti.

7 artikla

Tautien luetteloon merkitsemistä koskevat arviointiparametrit

Komissio käyttää seuraavia arviointiparametreja määrittääkseen, täyttääkö tauti 5 artiklan 2 kohdassa vahvistetut luetteloon merkitsemisen edellytykset:

a) tautiprofiili, johon kuuluvat seuraavat: i) eläinlajit, joihin kyseinen tauti liittyy; ii) taudin sairastavuus- ja kuolleisuusaste eläinpopulaatioissa; iii) taudin zoonoottinen luonne; iv) resistenssi hoidoille, mukaan lukien mikrobilääkeresistenssi; v) taudin pysyvyys eläinpopulaatiossa tai ympäristössä; vi) taudin tartuntareitit ja -nopeus eläinten välillä ja soveltuvissa tapauksissa eläinten ja ihmisten välillä; vii) taudin puuttuminen tai esiintyminen sekä levinneisyys unionissa ja, jos tautia ei esiinny unionissa, sen kulkeutumisriski unioniin; viii) taudin diagnosointi- ja torjuntamenetelmien olemassaolo;

b) taudin vaikutus seuraaviin: i) maatalous- ja vesiviljelytuotanto ja talouden muut sektorit seuraavien osalta: — taudin esiintyvyysaste unionissa; — taudista aiheutuva tuotannon menetys; — muut vahingot; ii) ihmisten terveys seuraavien osalta: — tarttuvuus eläinten ja ihmisten välillä; — tarttuvuus ihmisten välillä; — ihmisessä ilmenevien tautimuotojen vakavuus; — tehokkaan ennaltaehkäisyn tai sairaanhoidon saatavuus ihmisille; iii) eläinten hyvinvointi; iv) biologinen monimuotoisuus ja ympäristö;

c) taudin mahdollisuudet saada aikaan kriisitilanne ja sen potentiaalinen käyttö bioterrorismiin;

d) seuraavien taudinehkäisy- ja taudintorjuntatoimenpiteiden toteutettavuus, saatavuus ja vaikuttavuus: i) diagnosointimenetelmät ja diagnosointikapasiteetti; ii) rokottaminen; iii) lääkitseminen; iv) bioturvaamistoimenpiteet; v) eläinten ja tuotteiden siirtämistä koskevat rajoitukset; vi) eläinten lopettaminen; vii) ruhojen ja muiden eläimistä saatavien taudin kannalta olennaisten sivutuotteiden hävittäminen;

e) taudinehkäisy- ja taudintorjuntatoimenpiteiden vaikutukset seuraavien osalta: i) välittömät ja välilliset kustannukset asianomaisille aloille ja koko taloudelle; ii) toimenpiteiden yhteiskunnallinen hyväksyttävyys; iii) tartunnan saaneiden pidettävien ja luonnonvaraisten eläinten alapopulaatioiden hyvinvointi; iv) ympäristö ja biologinen monimuotoisuus.

8 artikla

Lajien merkitseminen luetteloon

1. Tässä asetuksessa vahvistettuja luetteloitujen tautien tautikohtaisia sääntöjä ja tämän asetuksen nojalla hyväksyttyjä sääntöjä sovelletaan luetteloituihin lajeihin.

2. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä luettelon tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista lajeista, jotka täyttävät tämän artiklan 3 kohdassa vahvistetut kriteerit. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

Luettelo sisältää ne eläinlajit tai eläinlajiryhmät, jotka aiheuttavat merkittävän luetteloitujen tautien leviämisriskin, ja se perustuu seuraaviin kriteereihin:

a) riskin piiriin kuuluvan eläinpopulaation tartunta-alttius;

b) itämisajan ja tartunta-ajan kesto eläimillä;

c) kyseisten eläinten kyky kantaa kyseessä olevia tauteja.

3. Eläinlajit tai eläinlajiryhmät lisätään luetteloon, jos ne sairastavat tautia tai aiheuttavat luetteloidun taudin leviämisriskin, koska: a) ne ovat alttiita luetteloidulle taudille tai tieteellinen näyttö viittaa siihen, että alttius on todennäköistä; tai b) ne ovat kyseisen taudin tartuttajalajeja tai reservoaareja tai tieteellinen näyttö viittaa siihen, että se on todennäköistä.

4. Komissio poistaa eläinlajit tai eläinlajiryhmät luettelosta täytäntöönpanosäännöksin, kun: a) luetteloitu tauti, johon liittyen kyseinen eläinlaji tai eläinlajien ryhmä on merkitty luetteloon, on poistettu tautiluettelosta; tai b) tieteellinen näyttö viittaa siihen, että kyseinen eläinlaji tai eläinlajiryhmä ei enää täytä 3 kohdassa esitettyjä kriteereitä.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

9 artikla

Taudinehkäisy- ja taudintorjuntasääntöjen soveltaminen luetteloitujen tautien eri luokkiin

1. Taudinehkäisy- ja taudintorjuntasääntöjä on sovellettava luetteloituihin tauteihin seuraavasti: a) Sellaisiin luetteloituihin tauteihin, joita ei tavanomaisesti esiinny unionissa ja joita varten on toteutettava välittömästi hävittämistoimenpiteitä heti, kun ne havaitaan, on sovellettava asiaankuuluvilta osin seuraavia sääntöjä: i) säännöt tautitietoisuudesta ja tauteihin varautumisesta, joista säädetään III osan I osastossa (43–52 artikla); ii) taudintorjuntatoimenpiteet, joista säädetään III osan II osaston 1 luvussa (53–71 artikla); ja iii) säännöt lokeroperusteisesta lähestymistavasta, josta säädetään 37 artiklan 1 kohdassa. Näihin luetteloituihin tauteihin on myös sovellettava tarvittaessa b alakohdassa sekä d ja e alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä asiaankuuluvilta osin. b) Luetteloituihin tauteihin, joita olisi torjuttava kaikissa jäsenvaltioissa pitkän aikavälin tavoitteena niiden hävittäminen koko unionista, on sovellettava asiaankuuluvilta osin seuraavia sääntöjä: i) säännöt pakollisista hävittämisohjelmista, joista säädetään 31 artiklan 1 kohdassa; ii) säännöt tautivapaista jäsenvaltioista ja vyöhykkeistä, joista säädetään 36 artiklassa; iii) säännöt lokeroperusteisesta lähestymistavasta, josta säädetään 37 artiklan 2 kohdassa; ja iv) taudintorjuntatoimenpiteet, joista säädetään 72–75, 77–79 sekä 81 ja 83 artiklassa. Näihin luetteloituihin tauteihin on sovellettava myös d ja e alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä asiaankuuluvilta osin. c) Luetteloituihin tauteihin, jotka ovat merkityksellisiä joidenkin, mutta ei kaikkien jäsenvaltioiden kannalta ja jotka edellyttävät toimenpiteitä, jotta estettäisiin niiden leviäminen virallisesti tautivapaisiin unionin osiin tai unionin niihin osiin, joilla on hävittämisohjelma kyseistä luetteloitua tautia varten, on sovellettava asiaankuuluvilta osin seuraavia sääntöjä: i) säännöt valinnaisesta hävittämisestä, josta säädetään 31 artiklan 2 kohdassa; ii) säännöt tautivapaista jäsenvaltioista ja vyöhykkeistä, joista säädetään 36 artiklassa; iii) säännöt lokeroperusteisesta lähestymistavasta, josta säädetään 37 artiklan 2 kohdassa ja iv) säännöt 76, 77, 78, 80, 82 ja 83 artiklassa säädetyistä taudintorjuntatoimenpiteistä. Näihin luetteloituihin tauteihin on sovellettava myös d ja e alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä asiaankuuluvilta osin. d) Luetteloituihin tauteihin, jotka edellyttävät toimenpiteitä niiden leviämisen estämiseksi unioniin kulkeutumisen tai jäsenvaltioiden välisten siirtojen yhteydessä, on sovellettava asiaankuuluvilta osin seuraavia sääntöjä: i) säännöt unionin sisällä tapahtuvista siirroista, joista säädetään IV osan I osaston 3–6 luvussa (124–169 artikla), II osaston 2 ja 3 luvussa (191–225 artikla) ja VI osaston 2 ja 3 luvussa (247–251 artikla); ja ii) säännöt saapumisesta unioniin ja viennistä unionista, joista säädetään V osassa (229–243 artikla). Edellä a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja luetteloituja tauteja, samoin kuin e alakohdassa luetteloituja tauteja, on pidettävä myös tämän alakohdan mukaisesti luetteloituina tauteina, kun kyseisen taudin aiheuttamaa riskiä voidaan tehokkaasti ja oikeasuhteisesti vähentää eläinten ja tuotteiden siirtoihin kohdistuvilla toimenpiteillä. e) Luetteloituihin tauteihin, jotka edellyttävät seurantaa unionissa, on sovellettava asiaankuuluvilta osin seuraavia sääntöjä: i) säännöt ilmoittamisesta ja raportoinnista, joista säädetään II osan 1 luvussa (18–23 artikla); ja ii) säännöt seurannasta, josta säädetään II osan 2 luvussa (24–30 artikla). Edellä a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja luetteloituja tauteja on pidettävänä myös tämän alakohdan mukaisesti luetteloituina tauteina.

2. Komissio määrittää 1 kohdassa tarkoitettujen taudinehkäisy- ja taudintorjuntasääntöjen soveltamisen luetteloituihin tauteihin täytäntöönpanosäädöksillä liitteessä IV esitettyjen kriteerien ja viimeisimpien saatavilla olevien tieteellisten tietojen perusteella.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

3. Komissio muuttaa sellaisten 2 kohdassa tarkoitettujen taudinehkäisy- ja taudintorjuntasääntöjen soveltamisen luetteloituihin tauteihin, jotka eivät enää täytä liitteessä IV olevassa asiaa koskevassa osassa säädettyjä kriteereitä, täytäntöönpanosäädöksillä ottaen huomioon myös viimeisimmät saatavilla olevat tieteelliset tiedot.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

4. Komissio hyväksyy 266 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä, kun tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät kehittymässä olevan, erittäin merkittävän riskin aiheuttavaan luetteloituun tautiin.







3 LUKU

Eläinterveyteen liittyvät vastuualueet







1 jakso

Toimijat, eläinalan ammattilaiset ja lemmikkieläinten pitäjät

10 artikla

Vastuu eläinten terveyteen ja bioturvaamiseen liittyvistä toimenpiteistä

1. Toimijoiden on a) vastuullaan olevien pidettävien eläinten ja tuotteiden osalta vastattava: i) pidettävien eläinten terveydestä; ii) eläinlääkkeiden maltillisesta ja vastuullisesta käytöstä vaikuttamatta eläinlääkäreiden rooliin ja vastuuseen; iii) tautien leviämisriskin minimoinnista; iv) hyvästä kotieläintaloudesta. b) toteutettava vastuullaan olevien pidettävien eläinten ja tuotteiden osalta tarvittaessa sellaiset bioturvaamistoimenpiteet, jotka ovat asianmukaisia, kun otetaan huomioon: i) pidettävien eläinten ja tuotteiden lajit ja luokat; ii) tuotantotyyppi; ja iii) riskit ottaen huomioon: — maantieteellinen sijainti ja ilmasto-olot; ja — paikalliset olosuhteet ja käytännöt; c) toteutettava tarvittaessa bioturvaamistoimenpiteitä luonnonvaraisia eläimiä varten.

2. Eläinalan ammattilaisten on pyrittävä minimoimaan taudinleviämisriski toimiessaan eläinten ja tuotteiden parissa.

3. Edellä olevaa 1 kohdan a alakohtaa sovelletaan myös lemmikkieläinten pitäjiin.

4. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut bioturvaamistoimenpiteet on tarvittaessa toteutettava: a) fyysisillä suojelutoimenpiteillä, joihin voivat kuulua: i) tapauksen mukaan pitopaikan sulkeminen, aitaaminen tai varustaminen katoksella tai verkolla; ii) puhdistaminen, desinfiointi ja hyönteisten ja jyrsijöiden torjunta; iii) vesieläinten osalta tapauksen mukaan: — tulo- ja poistovesitykseen liittyvät toimenpiteet; — ympäröivien virtaavien vesistöjen varustaminen luonnollisin tai keinotekoisin estein, joilla estetään vesieläinten pääsy kyseiseen pitopaikkaan tai sieltä pois, mukaan lukien toimenpiteet veden tulvimisen tai suodattumisen estämiseksi ympäröivistä virtaavista vesistöistä; b) hallinnollisilla toimenpiteillä, joihin voivat kuulua: i) menettelyt eläinten, tuotteiden, ajoneuvojen ja henkilöiden pitopaikalle tuomista ja sieltä poisviemistä varten; ii) menettelyt laitteiden käyttöä varten; iii) siirtoedellytykset niihin liittyvien riskien perusteella; iv) edellytykset eläinten tai tuotteiden tuomiseksi pitopaikalle; v) uusien pitopaikalle tuotujen eläinten tai sairaiden eläinten asettaminen karanteeniin, eristäminen tai erottaminen; vi) järjestelmä kuolleiden eläinten tai eläimistä saatavien sivutuotteiden turvallista hävittämistä varten.

5. Toimijoiden, eläinalan ammattilaisten ja lemmikkieläinten pitäjien on toimittava yhteistyössä toimivaltaisen viranomaisen ja eläinlääkäreiden kanssa soveltaessaan tämän asetuksen mukaisia taudinehkäisy- ja taudintorjuntatoimenpiteitä.

6. Komissio voi vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä vähimmäisvaatimukset tämän artiklan yhdenmukaista soveltamista varten.

Täytäntöönpanosäädösten on ilmennettävä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja seikkoja.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

11 artikla

Eläinten terveyttä koskeva tietämys

1. Toimijoilla ja eläinalan ammattilaisilla on oltava riittävät tiedot: a) eläintaudeista, mukaan luettuna myös ihmisiin tarttuvat eläintaudit; b) bioturvaamisen periaatteista; c) eläinten terveyden, eläinten hyvinvoinnin ja ihmisten terveyden välisestä vuorovaikutuksesta; d) hyvästä kotieläintalouskäytännöstä hoitamiensa eläinlajien osalta; e) resistenssistä hoidoille, mukaan lukien mikrobilääkeresistenssi, ja sen vaikutuksista.

2. Edellä 1 kohdan mukaisesti vaadittujen tietojen sisältö ja taso riippuvat: a) asianomaisten toimijoiden ja eläinalan ammattilaisten vastuulla olevien pidettävien eläinten tai tuotteiden lajeista ja luokista ja sen ammatillisen yhteyden luonteesta, joka kyseisillä toimijoilla ja eläinalan ammattilaisilla on näihin eläimiin tai tuotteisiin; b) tuotantotyypistä; c) suoritettavista tehtävistä.

3. Edellä 1 kohdassa säädetyt tiedot on hankittava jollain seuraavista tavoista: a) ammatillinen kokemus tai koulutus; b) olemassa olevat maatalous- tai vesiviljelyalan ohjelmat, jotka ovat eläinten terveyden kannalta merkityksellisiä; c) virallinen koulutus; d) jokin muu kokemus tai muu koulutus, jolla saavutetaan sama tietotaso kuin a, b tai c alakohdan kattamilla tavoilla.

4. Tulevien lemmikkieläinten omistajuuden myyvien tai muuten siirtävien toimijoiden on toimitettava uusille lemmikkieläinten pitäjille perustiedot 1 kohdassa tarkoitettujen asioiden osalta, siinä määrin kuin se on olennaista kyseisen lemmikkieläimen kohdalla.







2 jakso

Eläinlääkärit ja vesieläinlääkinnän ammattilaiset

12 artikla

Eläinlääkärien ja vesieläinlääkinnän ammattilaisten velvollisuudet

1. Eläinlääkärien on tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia toimiaan suorittaessaan: a) toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet tautien kulkeutumisen, kehittymisen ja leviämisen ehkäisemiseksi; b) pyrittävä varmistamaan tautien varhainen toteaminen oikean diagnoosin ja erotusdiagnoosin avulla sairauden poissulkemiseksi tai vahvistamiseksi; c) toimittava aktiivisesti seuraavien osalta: i) tietoisuuden edistäminen eläinten terveydestä sekä eläinten terveyden, eläinten hyvinvoinnin ja ihmisten terveyden välisestä vuorovaikutuksesta; ii) tautien ennaltaehkäisy; iii) tautien varhainen havaitseminen ja nopea reagointi tauteihin; iv) tietoisuuden edistäminen resistenssistä hoidoille, mukaan lukien mikrobilääkeresistenssi, ja resistenssin vaikutuksista; d) tehtävä yhteistyötä toimivaltaisen viranomaisen, toimijoiden, eläinalan ammattilaisten ja lemmikkieläinten pitäjien kanssa toteuttaessaan tässä asetuksessa säädettyjä taudinehkäisy- ja taudintorjuntatoimenpiteitä.

2. Vesieläinlääkinnän ammattilaiset voivat suorittaa tämän asetuksen mukaisesti eläinlääkäreille osoitettuja, vesieläimiin liittyviä toimia edellyttäen, että asianomainen jäsenvaltio on hyväksynyt heidät suorittamaan ne kansallisen lainsäädännön nojalla. Siinä tapauksessa 1 kohtaa sovelletaan kyseisiin vesieläinlääkinnän ammattilaisiin.

3. Eläinlääkärien ja vesieläinlääkinnän ammattilaisten on ylläpidettävä ja kehitettävä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin toiminta-aloihin liittyviä ammatillisia valmiuksiaan.







3 jakso

Jäsenvaltiot

13 artikla

Jäsenvaltioiden velvollisuudet

1. Jotta voidaan varmistaa eläinten terveydestä vastaavan toimivaltaisen viranomaisen valmius toteuttaa tässä asetuksessa edellytetyt tarpeelliset ja asianmukaiset toimenpiteet ja toimet, kunkin jäsenvaltion on varmistettava asianmukaisella hallinnollisella tasolla, että toimivaltaisella viranomaisella on: a) pätevä henkilöstö, tilat, laitteet, taloudelliset resurssit sekä koko jäsenvaltion alueen kattava tehokas organisaatio; b) käytettävissään laboratorioita, joilla on pätevä henkilöstö, tilat, laitteet ja taloudelliset resurssit, jotka ovat tarpeen luetteloitujen tautien ja uusien tautien nopean ja täsmällisen diagnoosin ja erotusdiagnoosin varmistamiseksi; c) riittävästi koulutettuja eläinlääkäreitä suorittamaan 12 artiklassa tarkoitetut toimet.

2. Jäsenvaltioiden on kannustettava toimijoita ja eläinalan ammattilaisia hankkimaan, pitämään yllä ja kehittämään 11 artiklassa tarkoitettuja eläinten terveyttä koskevia riittäviä tietoja maatalous- tai vesiviljelyalan ohjelmien tai virallisen koulutuksen avulla.

14 artikla

Toimivaltaisen viranomaisen siirtämät viralliset toimet

1. Toimivaltainen viranomainen voi siirtää muille kuin virallisille eläinlääkäreille yhden tai useampia seuraavista virallisista toimista: a) 32 artiklassa säädettyjen hävittämisohjelmien mukaisten toimenpiteiden käytännön soveltaminen; b) toimivaltaisen viranomaisen tukeminen 26 artiklan mukaisen seurannan suorittamisessa tai 28 artiklan mukaisten seurantaohjelmien osalta; c) seuraaviin liittyvät toimet: i) tautitietoisuus, tauteihin varautuminen ja tautien torjunta III osan mukaisesti seuraavien osalta: — näytteenotto sekä tutkimusten ja epidemiologisten selvitysten toteuttaminen 54 artiklan, 55 artiklan 1 kohdan b–g alakohdan sekä 57, 73, 74, 79 ja 80 artiklan puitteissa, jos epäillään taudin esiintymistä, ja näiden artiklojen nojalla hyväksytyt mahdolliset täytäntöönpano- ja delegoidut säädökset; — ►C1 ◄ 81 artiklan 1 ja 2 kohdassa lueteltujen toimien osalta sekä näiden artiklojen nojalla hyväksytyt mahdolliset täytäntöönpano- ja delegoidut säädökset; taudintorjuntatoimenpiteiden toteuttaminen taudin puhjetessa 61 artiklassa, 65 artiklan 1 kohdan a, b, e, f ja i alakohdassa,70 artiklan 1 kohdassa, 79, 80, 81 ja 82 artiklassa sekä81 artiklan 1 ja 2 kohdassa lueteltujen toimien osalta sekä näiden artiklojen nojalla hyväksytyt mahdolliset täytäntöönpano- ja delegoidut säädökset; — hätärokotusten suorittaminen 69 artiklan mukaisesti; ii) rekisteröinti, hyväksyminen, jäljitettävyys ja siirrot IV osan mukaisesti; iii) 247 artiklan c kohdassa, 248 artiklan 2 kohdan c alakohdassa, 249 artiklan 1 artiklan c alakohdassa ja 250 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tunnistusasiakirjojen myöntäminen ja täyttäminen; iv) 252 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun tunnistimen kiinnittäminen ja käyttö.

2. Jäsenvaltiot voivat valtuuttaa luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä suorittamaan 1 kohdan a ja b alakohdassa sekä 1 kohdan c alakohdan i, ii ja iv alakohdassa tarkoitettuja toimia sellaisia erityisesti määriteltyjä tehtäviä varten, joissa kyseisillä henkilöillä on riittävää erityisosaamista. Siinä tapauksessa näihin henkilöihin sovelletaan tämän artiklan 1 kohtaa ja 12 artiklassa säädettyjä velvollisuuksia.

3. Siirretään komissiolle 264 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat muita sellaisia toimia, jotka 1 kohdassa säädettyjen toimien lisäksi voidaan siirtää eläinlääkäreille, ja joissa tapauksen mukaan määritetään tarpeelliset olosuhteet ja edellytykset tällaista siirtämistä varten.

Komissio ottaa kyseiset delegoidut säädökset hyväksyessään huomioon kyseisten toimien luonteen ja asiaa koskevat kansainväliset standardit.

15 artikla

Yleisölle tiedottaminen

Jos on perustellut syyt epäillä, että unionista peräisin olevat tai unioniin sen ulkopuolelta saapuvat eläimet tai tuotteet voivat aiheuttaa riskin, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava aiheellisia toimia, joilla tiedotetaan yleisölle riskin luonteesta sekä toimenpiteistä, jotka on toteutettu tai jotka aiotaan toteuttaa riskin ehkäisemiseksi tai torjumiseksi, ottaen huomioon kyseisen riskin luonteen, vakavuuden ja laajuuden sekä yleisölle tiedottamisesta koituvan yleisen edun.







4 Jakso

Taudinaiheuttajia, rokotteita ja muita biologisia aineita käsittelevät laboratoriot ja muut laitokset sekä muut luonnolliset ja oikeushenkilöt

16 artikla

Taudinaiheuttajia, rokotteita ja muita biologisia aineita käsittelevien laboratorioiden ja muiden laitosten sekä muiden tahojen velvollisuudet

1. Laboratorioiden ja muiden laitosten sekä muiden luonnollisten ja oikeushenkilöiden, jotka käsittelevät taudinaiheuttajia tieteellistä tutkimusta, koulutusta tai diagnoosia varten taikka rokotteiden ja muiden biologisten aineiden valmistustarkoituksessa, on sen ohella, että ne ottavat huomioon mahdolliset asiaan liittyvät kansainväliset standardit, a) toteutettava asianmukaisia bioturvaamiseen, bioturvallisuuteen ja tilojen rakenteelliseen ja tekniseen suojaamiseen liittyviä toimenpiteitä, jotta estetään taudinaiheuttajien leviäminen ja joutuminen kosketuksiin eläinten kanssa sellaisen laboratorion tai muun laitoksen ulkopuolella, joissa käsitellään taudinaiheuttajia näissä tarkoituksissa; b) varmistettava, että taudinaiheuttajien, rokotteiden ja muiden biologisten aineiden siirtäminen laboratorioiden tai muiden laitosten välillä ei aiheuta luetteloitujen ja uusien tautien leviämisriskiä.

2. Siirretään komissiolle 264 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat taudinaiheuttajia, rokotteita ja muita biologisia aineita käsitteleviin laboratorioihin, muihin laitoksiin ja muihin luonnollisiin ja oikeushenkilöihin sovellettavia turvallisuustoimenpiteitä luetteloitujen ja uusien tautien ehkäisemiseksi ja torjumiseksi seuraavien osalta: a) bioturvaamiseen, bioturvallisuuteen ja tilojen rakenteelliseen ja tekniseen suojaamiseen liittyvät toimenpiteet; b) taudinaiheuttajien, rokotteiden ja muiden biologisten aineiden siirtämistä koskevat vaatimukset.

17 artikla

Eläinterveyslaboratoriot

1. Unionin vertailulaboratorioista, jäsenvaltioiden kansallisista vertailulaboratorioista ja virallisista eläinterveyslaboratorioista koostuvien virallisten eläinterveyslaboratorioiden on tehtävä yhteistyötä eläinterveyslaboratorioiden unionin verkoston kanssa, kun ne toteuttavat tehtäviään ja vastuitaan.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen laboratorioiden on tehtävä unionin vertailulaboratorioiden koordinoimaa yhteistyötä sen varmistamiseksi, että tässä asetuksessa säädetty tautien seuranta, taudeista ilmoittaminen ja raportointi, hävittämisohjelmat, taudista vapaan aseman määrittäminen sekä eläinten ja tuotteiden siirrot unionissa, niiden saapuminen unioniin ja vienti kolmansiin maihin tai alueille perustuvat alan viimeisimmän kehityksen mukaisiin, vakaisiin ja luotettaviin laboratorioanalyyseihin, -testeihin ja -diagnooseihin.

3. Virallisten laboratorioiden toimittamiin tuloksiin ja raportteihin sovelletaan salassapitovelvollisuuden ja luottamuksellisuuden periaatteita sekä ilmoitusvelvollisuutta laboratoriot nimittäneelle toimivaltaiselle viranomaiselle riippumatta siitä, mikä luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on pyytänyt analyyseja, testejä tai diagnooseja.

4. Jos virallinen laboratorio tekee yhdessä jäsenvaltiossa diagnostisia analyyseja toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien eläinten näytteistä, sen on ilmoitettava sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, josta näytteet ovat peräisin: a) välittömästi kaikista tuloksista, joiden perusteella epäillään 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luetteloidun taudin esiintymistä tai tällainen tauti havaitaan; b) ilman tarpeetonta viivytystä kaikista tuloksista, joiden perusteella epäillään 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetun muun kuin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luetteloidun taudin esiintymistä tai tällainen tauti havaitaan.







II OSA

TAUDEISTA ILMOITTAMINEN JA RAPORTOINTI, TAUTIEN SEURANTA JA HÄVITTÄMISOHJELMAT JA TAUDISTA VAPAA ASEMA







1 LUKU

Taudeista ilmoittaminen ja raportointi

18 artikla

Ilmoittaminen jäsenvaltioissa

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimijat ja muut asiaan liittyvät luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt: a) ilmoittavat välittömästi toimivaltaiselle viranomaiselle, jos on syytä epäillä 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luetteloidun taudin esiintymistä tai jos tällainen tauti havaitaan elämissä; b) ilmoittavat heti, kun se on käytännössä mahdollista, toimivaltaiselle viranomaiselle, jos on syytä epäillä 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetun muun kuin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luetteloidun taudin esiintymistä tai jos tällainen tauti havaitaan elämissä; c) ilmoittavat eläinlääkärille epätavallisesta kuolleisuudesta ja muista vakavan taudin merkeistä tai tuotantomäärien merkittävästä vähentymisestä määrittämättömästä syystä tarkempaa tutkimusta varten, mukaan luettuna tilanteen vaatiessa laboratoriotutkimuksia varten otettavat näytteet.

2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että 1 kohdan c alakohdassa säädetyt ilmoitukset voidaan osoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle.

3. Siirretään komissiolle valta antaa seuraavia koskevia delegoituja säädöksiä 264 artiklan mukaisesti: a) kriteerit, joiden perusteella päätetään, vallitsevatko tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa kuvatut ilmoittamista edellyttävät olosuhteet; b) 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua tarkempaa tutkimusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt.

19 artikla

Ilmoittaminen unionissa

1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava välittömästi komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikista 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien taudinpurkauksista, joiden välitöntä ilmoittamista edellytetään, jotta voidaan varmistaa tarvittavien riskinhallintatoimenpiteiden nopea täytäntöönpano, tautiprofiili huomioon ottaen.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen on sisällettävä taudinpurkauksesta seuraavat tiedot: a) taudinaiheuttaja ja soveltuvissa tapauksissa sen alatyyppi; b) merkitykselliset päivämäärät, varsinkin epäillyn ja vahvistetun taudinpurkauksen päivämäärät; c) taudinpurkauksen tyyppi ja sijainti; d) kyseiseen taudinpurkaukseen mahdollisesti liittyvät taudinpurkaukset; e) eläimet, joihin taudinpurkaus liittyy; f) toteutetut taudinpurkaukseen liittyvät taudintorjuntatoimenpiteet; g) luetteloidun taudin mahdollinen tai tunnettu alkuperä; h) käytetyt diagnoosimenetelmät.

20 artikla

Raportointi unionissa

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedot 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetuista luetteloiduista taudeista, joiden osalta a) ei vaadita 19 artiklan 1 kohdan mukaista välitöntä ilmoitusta taudinpurkauksista; b) vaaditaan 19 artiklan 1 kohdan mukainen välitön ilmoitus taudinpurkauksesta, mutta komissiolle ja muille jäsenvaltioille on toimitettava lisätietoja, jotka koskevat i) seurantaa, joka suoritetaan 30 artiklan mukaisesti hyväksytyssä täytäntöönpanosäädöksessä vahvistettuja sääntöjä noudattaen; ii) hävittämisohjelmaa, joka toteutetaan 35 artiklan mukaisesti hyväksytyssä täytäntöönpanosäädöksessä vahvistettuja sääntöjä noudattaen.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa raporteissa on oltava tiedot seuraavista: a) edellä 1 kohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien havaitseminen; b) seurannan tulokset, jos 29 artiklan d alakohdan ii alakohdan tai 30 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdan mukaisesti hyväksytyissä säännöissä näin edellytetään; c) seurantaohjelmien tulokset, jos 28 artiklan 3 kohdan mukaisesti sekä 29 artiklan d alakohdan ii alakohdan tai 30 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdan mukaisesti hyväksytyissä säännöissä näin edellytetään; d) hävittämisohjelmat, jos 34 artiklan mukaisesti sekä 35 artiklan mukaisesti hyväksytyssä täytäntöönpanosäädöksessä vahvistetuissa säännöissä näin edellytetään.

3. Siirretään komissiolle 264 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 2 kohdassa säädettyjen vaatimusten täydentämistä sekä raportointia tarvittaessa muista seuranta- ja hävittämisohjelmia koskevista seikoista sen varmistamiseksi, että tässä asetuksessa vahvistettuja taudinehkäisy- ja taudintorjuntasääntöjä sovelletaan tehokkaasti.

21 artikla

Ilmoittamista ja raportointia koskevat alueet

Jäsenvaltioiden on määritettävä alueet 19 artiklassa ja 20 artiklassa säädettyä ilmoittamista ja raportointia varten.

22 artikla

Sähköinen tietojärjestelmä tautien unionissa ilmoittamista ja unionissa raportointia varten

Komissio huolehtii sellaisen sähköisen tietojärjestelmän perustamisesta ja hallinnoinnista, jonka avulla varmistetaan niiden mekanismien ja välineiden toiminta, jotka on tarkoitettu vastaamaan 19, 20 ja 21 artiklassa säädettyjä ilmoittamis- ja raportointivaatimuksia.

23 artikla

Unionissa ilmoittamista ja unionissa raportointia sekä sähköistä tietojärjestelmää koskeva täytäntöönpanovalta

Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä 19–22 artiklassa säädettyjä ilmoittamis- ja raportointivaatimuksia sekä sähköistä tietojärjestelmää koskevat säännöt seuraavien osalta:

a) edellä 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetut luetteloidut taudit, joista jäsenvaltioiden on ilmoitettava välittömästi, sekä ilmoittamiseen liittyvät tarpeelliset toimenpiteet 19 artiklan mukaisesti;

b) tiedot, jotka jäsenvaltioiden on annettava 20 artiklassa tarkoitetun raportoinnin yhteydessä;

c) menettelyt, jotka koskevat 22 artiklassa tarkoitetun sähköisen tietojärjestelmän perustamista ja käyttöä, ja siirtymätoimenpiteet tietojen siirtämiseksi käytössä olevista järjestelmistä uuteen järjestelmään ja sen täysimääräiseen käyttöön;

d) niiden tietojen muoto ja rakenne, jotka siirretään 22 artiklassa tarkoitettuun sähköiseen tietojärjestelmään;

e) edellä 19 ja 20 artiklassa tarkoitetut ilmoittamista ja raportointia koskevat määräajat; ilmoittaminen ja raportointi on tehtävä sellaisina aikoina ja sellaisin määrävälein, että voidaan varmistaa avoimuus ja tarpeellisten riskinhallintatoimenpiteiden ripeä soveltaminen tautiprofiilin ja taudinpurkauksen tyypin perusteella;

f) edellä 21 artiklassa tarkoitettujen ilmoittamista ja raportointia koskevien alueiden luettelointi.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.







2 LUKU

Seuranta

24 artikla

Toimijoiden seurantavelvollisuus

Toimijoiden on luetteloitujen ja uusien tautien esiintymisen havaitsemiseksi:

a) tarkkailtava vastuullaan olevien eläinten terveyttä ja käyttäytymistä;

b) tarkkailtava sellaisia mahdollisia muutoksia vastuullaan olevien pitopaikkojen, eläinten tai sukusolujen ja alkioiden tavanomaisissa tuotantoparametreissa, jotka antavat aihetta epäillä, että niiden syynä on luetteloitu tauti tai uusi tauti;

c) etsittävä vastuullaan olevista eläimistä tavallisesta poikkeavia kuolleisuuslukuja ja muita vakavan taudin merkkejä.

25 artikla

Eläinterveyskäynnit

1. Toimijoiden on varmistettava, että heidän vastuullaan olevissa pitopaikoissa tehdään tarvittaessa eläinlääkärin suorittamia eläinterveyskäyntejä kyseisestä pitopaikasta aiheutuvien riskien vuoksi, ottaen huomioon: a) pitopaikan tyyppi; b) pitopaikassa olevien pidettävien eläinten lajit ja luokat; c) vyöhykkeellä tai alueella vallitseva epidemiologinen tilanne sellaisten luetteloitujen ja uusien tautien osalta, joille pitopaikassa pidettävät eläimet ovat alttiita; d) kaikki muu pidettäviin eläimiin ja pitopaikkatyyppiin sovellettava asiaankuuluva seuranta tai virallinen valvonta.

Tällaisten eläinterveyskäyntien tiheyden on oltava oikeasuhteinen kyseisen pitopaikan aiheuttamaan riskiin nähden.

Ne voidaan yhdistää muissa tarkoituksissa tehtäviin käynteihin.

2. Edellä 1 kohdassa säädetyt eläinterveyskäynnit on tehtävä taudinehkäisytarkoituksia varten, mihin kuuluu erityisesti: a) asianomaiselle toimijalle annettava neuvonta, joka koskee bioturvaamista ja muita eläinten terveyteen liittyviä asioita, jotka ovat merkityksellisiä kyseiselle pitopaikkatyypille ja pitopaikassa pidettäville eläinlajeille ja -luokille; b) luetteloitujen tautien tai uusien tautien esiintymiseen viittaavien merkkien havaitseminen ja niistä tiedottaminen.

3. Komissio voi vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä vähimmäisvaatimukset, jotka ovat tarpeen tämän artiklan yhdenmukaista soveltamista varten.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

26 artikla

Toimivaltaisen viranomaisen seurantavelvollisuus

1. Toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava seurantaa 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien ja merkityksellisten uusien tautien esiintymisen havaitsemiseksi.

2. Seuranta on suunniteltava siten, että varmistetaan 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien sekä uusien tautien esiintymisen havaitseminen ajoissa keräämällä, järjestämällä ja analysoimalla tautitilanteeseen liittyviä merkityksellisiä tietoja.

3. Aina kun se on mahdollista ja asianmukaista, toimivaltaisen viranomaisen on hyödynnettävä toimijoiden 24 artiklan mukaisesti suorittamasta seurannasta saatuja tuloksia ja 25 artiklan mukaisesti tehdyistä eläinterveyskäynneistä saatuja tietoja.

4. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että seuranta täyttää 27 artiklassa ja 29 artiklan a alakohdan nojalla hyväksytyissä säännöissä vahvistetut vaatimukset.

5. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että 1 kohdassa säädetyssä seurannassa saadut tiedot kerätään ja niitä käytetään tarkoituksenmukaisesti ja tehokkaasti.

27 artikla

Seurantamenetelmät ja seurantatoimien suoritustiheys ja tehokkuus

Edellä 26 artiklassa säädetyn seurannan suunnittelun, keinojen, diagnoosimenetelmien, suoritustiheyden, tehokkuuden, kohteena olevan eläinpopulaation ja otantamallien on oltava tarkoituksenmukaisia ja suhteessa seurannan tavoitteisiin, ja huomioon on otettava:

a) tautiprofiili;

b) asiaan liittyvät riskitekijät;

c) terveystilanne: i) seurannan kohteena olevassa jäsenvaltiossa tai sen vyöhykkeellä tai lokerossa; ii) jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa tai alueilla, jotka joko rajoittuvat tai joista tulee eläimiä tai tuotteita jäsenvaltioon tai sen vyöhykkeelle tai lokeroon;

d) toimijoiden 24 artiklan mukaisesti suorittama seuranta, mukaan lukien 25 artiklassa tarkoitetut eläinterveyskäynnit, tai muiden viranomaisten suorittama seuranta.

28 artikla

Unionin seurantaohjelmat

1. Toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava 26 artiklan 1 kohdassa säädettyä seurantaa seurantaohjelman puitteissa, kun tauti on merkityksellinen unionille 29 artiklan c alakohdan mukaisesti.

2. Jäsenvaltion, joka perustaa 1 kohdan mukaisen seurantaohjelman, on toimitettava se komissiolle.

3. Jäsenvaltion, joka toteuttaa 1 kohdan mukaista seurantaohjelmaa, on toimitettava komissiolle säännöllisesti raportteja seurantaohjelman toteuttamisen tuloksista.

29 artikla

Säädösvallan siirtäminen

Siirretään komissiolle 264 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraavia:

a) edellä 27 artiklassa säädetty seurannan suunnittelu, keinot, diagnoosimenetelmät, suoritustiheys, tehokkuus, kohteena oleva eläinpopulaatio ja otantamallit;

b) edellä 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien sekä tarvittaessa uusien tautien virallista vahvistamista koskevat kriteerit ja tapausten määrittely;

c) kriteerit sellaisen taudin merkityksellisyyden määrittämiseksi, johon on sovellettava seurantaohjelmaa ja joka on merkityksellinen unionille 30 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamiseksi ottaen huomioon tautiprofiili ja riskitekijät;

d) edellä 28 artiklan 1 kohdassa säädetyt seurantaohjelmat siltä osin kuin ne koskevat: i) seurantaohjelmien sisältöä; ii) seurantaohjelmien 28 artiklan 2 kohdan mukaisen toimittamisen yhteydessä annettavia tietoja sekä 28 artiklan 3 kohdan mukaisia säännöllisiä raportteja; iii) seurantaohjelmien täytäntöönpanoaikaa.

30 artikla

Täytäntöönpanovalta

1. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä vaatimukset, jotka liittyvät 26 ja 28 artiklassa säädettyyn seurantaan ja seurantaohjelmiin sekä 29 artiklan nojalla hyväksyttyihin sääntöihin, jotka koskevat: a) sen määrittämistä, mihin 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuihin luetteloituihin tauteihin on sovellettava unionin seurantaohjelmia 28 artiklan mukaisesti, mukaan lukien tällaisten ohjelmien maantieteellinen soveltamisala; b) muotoa ja menettelyä seuraavien osalta: i) kyseisten seurantaohjelmien toimittaminen tiedoksi komissiolle ja muille jäsenvaltioille; ii) seurannan tulosten raportointi komissiolle.

2. Komissio voi vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä kriteerit, joita on käytettävä 28 artiklassa tarkoitettujen seurantaohjelmien arvioimiseksi.

3. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.







3 LUKU

Hävittämisohjelmat

31 artikla

Pakolliset ja valinnaiset hävittämisohjelmat

1. Jäsenvaltioiden, joiden koko alue tai niiden vyöhyke tai lokero ei ole vapaa tai joiden koko alueen tai niiden vyöhykkeen tai lokeron ei tiedetä olevan vapaa yhdestä tai useammasta 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta luetteloidusta taudista, on: a) perustettava ohjelma, jolla hävitetään kyseinen luetteloitu tauti tai osoitetaan, että tautia ei esiinny, joka toteutetaan eläinpopulaatioissa, joihin kyseinen tauti liittyy, ja joka kattaa kaikki niiden alueen asiaankuuluvat osat taikka niiden asiaankuuluvat vyöhykkeet tai lokerot – jäljempänä ’pakollinen hävittämisohjelma’ – ja jota sovelletaan, kunnes taudista vapaan aseman myöntämisen edellytykset täyttyvät 36 artiklan 1 kohdan mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion tai vyöhykkeen osalta tai 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti lokeron osalta; b) toimitettava pakollisen hävittämisohjelman luonnos komissiolle hyväksyttäväksi.

2. Jäsenvaltioiden, jotka eivät ole vapaita tai joiden ei tiedetä olevan vapaita yhdestä tai useammasta 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta luetteloidusta taudista ja jotka päättävät perustaa kyseisen luetteloidun taudin hävittämisohjelman, joka toteutetaan eläinpopulaatioissa, joihin kyseinen tauti liittyy, ja joka kattaa niiden alueen asiaankuuluvat osat, vyöhykkeet tai lokerot – jäljempänä ’valinnainen hävittämisohjelma’ – on toimitettava kyseisen ohjelman luonnos komission hyväksyttäväksi, jos asianomainen jäsenvaltio pyytää eläinten terveyttä kyseisen taudin osalta koskevien takuiden tunnustamista unionissa eläinten ja tuotteiden siirtojen yhteydessä.

Tällaista valinnaista hävittämisohjelmaa sovelletaan, kunnes:

a) taudista vapaan aseman myöntämisen edellytykset täyttyvät 36 artiklan 1 kohdan mukaisesti kyseisen jäsenvaltion tai vyöhykkeen osalta ja 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti lokeron osalta; tai

b) on osoitettu, että taudista vapaan aseman myöntämisen edellytyksiä ei voida täyttää, eikä ohjelma enää vastaa tarkoitustaan; tai

c) asianomainen jäsenvaltio peruuttaa ohjelman.

3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä: a) sille 1 kohdan mukaisesti hyväksyttäviksi toimitetut pakollisten hävittämisohjelmien luonnokset; b) sille 2 kohdan mukaisesti hyväksyttäviksi toimitetut valinnaisten hävittämisohjelmien luonnokset; jos tämän luvun mukaiset edellytykset täyttyvät.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

4. Komissio hyväksyy tämän artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä noudattaen 266 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä, kun tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät erittäin merkittävän riskin aiheuttavaan luetteloituun tautiin.

Komissio voi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä täytäntöönpanosäännöksillä asianomaisen jäsenvaltion ehdottaman muutoksen tai peruuttaa tämän artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti hyväksyttyjen hävittämisohjelmien hyväksynnän. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

5. Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä seuraavien osalta: a) taudintorjuntastrategiat, tiettyjä tauteja koskevat välitavoitteet ja lopulliset tavoitteet sekä hävittämisohjelmien soveltamisaika; b) poikkeukset vaatimuksiin, jotka koskevat tämän artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdassa säädettyjen hävittämisohjelmien toimittamista hyväksyttäväksi, jos hyväksyminen ei ole tarpeen sen vuoksi, että kyseisille ohjelmille on vahvistettu säännöt 32 artiklan 2 kohdan ja 35 artiklan mukaisesti; c) tiedot, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tämän kohdan b alakohdassa tarkoitetuista poikkeuksista hävittämisohjelmien hyväksymistä koskeviin vaatimuksiin.

Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 264 artiklan mukaisesti tämän kohdan b alakohdan nojalla hyväksyttyjen sääntöjen muuttamiseksi tai soveltamisen lopettamiseksi.

32 artikla

Pakollisiin ja valinnaisiin hävittämisohjelmiin kuuluvat toimenpiteet

1. Hävittämisohjelmien on sisällettävä vähintään seuraavat toimenpiteet: a) taudintorjuntatoimenpiteet taudinaiheuttajan hävittämiseksi ja uudelleentartunnan ehkäisemiseksi pitopaikoissa, lokeroissa ja vyöhykkeillä, joissa tautia esiintyy; b) edellä 26–30 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti suoritettava seuranta, jolla osoitetaan: i) edellä a alakohdassa tarkoitettujen taudintorjuntatoimenpiteiden vaikuttavuus; ii) vapaus kyseessä olevasta luetteloidusta taudista; c) taudintorjuntatoimenpiteet, jotka on toteutettava seurantatulosten ollessa positiiviset.

2. Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä seuraavien seikkojen osalta hävittämisohjelmien tehokkuuden varmistamiseksi: a) edellä 1 kohdan a alakohdassa säädetyt taudintorjuntatoimenpiteet; b) toteutettavat taudintorjuntatoimenpiteet sen välttämiseksi, että kyseinen tauti tarttuu uudelleen kohteena olevaan eläinpopulaation pitopaikoissa, vyöhykkeillä ja lokeroissa; c) seurannan suunnittelu, keinot, diagnoosimenetelmät, suoritustiheys, tehokkuus, kohteena oleva eläinpopulaatio ja otantamallit; d) taudintorjuntatoimenpiteet, jotka on toteutettava seurannan tulosten ollessa luetteloidun taudin osalta positiiviset 1 kohdan c alakohdan mukaisesti; e) rokottamisperusteet, jos se on merkityksellistä ja asiaankuuluvaa kyseisen taudin tai lajin osalta.

33 artikla

Pakollisten ja valinnaisten hävittämisohjelmien komissiolle hyväksyttäväksi toimittamisen yhteydessä annettavat tiedot

Jäsenvaltioiden on sisällytettävä seuraavat tiedot hakemuksiin, jotka koskevat komissiolle 31 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti hyväksyttäviksi toimitettavia pakollisia ja valinnaisia hävittämisohjelmia:

a) asianomaisen pakollisen tai valinnaisen hävittämisohjelman kattaman luetteloidun taudin epidemiologisen tilanteen kuvaus;

b) hävittämisohjelman kattaman maantieteellisen ja hallinnollisen alueen tai lokeron kuvaus ja rajojen määrittely;

c) hävittämisohjelman taudintorjuntatoimenpiteiden kuvaus 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti sekä 32 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttyjen sääntöjen mukaisesti;

d) hävittämisohjelman organisaation, valvonnan ja siihen osallistuvien osapuolten roolien kuvaus;

e) hävittämisohjelman arvioitu kesto;

f) hävittämisohjelman välitavoitteet ja taudintorjuntastrategiat.

34 artikla

Raportit

Hävittämisohjelmaa toteuttavan jäsenvaltion on toimitettava komissiolle

a) raportit, joiden avulla komissio voi seurata meneillään olevien hävittämisohjelmien 33 artiklan e alakohdassa tarkoitettujen välitavoitteiden täyttymistä;

b) loppuraportti asianomaisen hävittämisohjelman päättymisen jälkeen.

35 artikla

Täytäntöönpanovalta

Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä 31–34 artiklassa säädettyjä tieto-, muoto- ja menettelyvaatimuksia koskevat säännöt seuraavien osalta:

a) pakollisten ja valinnaisten hävittämisohjelmien luonnosten toimittaminen hyväksyttäväksi;

b) tulosindikaattorit;

c) raportointi komissiolle ja muille jäsenvaltioille pakollisten ja valinnaisten hävittämisohjelmien täytäntöönpanon tuloksista.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.







4 LUKU

Taudista vapaa asema

36 artikla

Taudista vapaat jäsenvaltiot ja taudista vapaat vyöhykkeet

1. Jäsenvaltio voi esittää komissiolle yhdestä tai useammasta 9 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetusta luetteloidusta taudista vapaan aseman hyväksymistä koskevan hakemuksen yhdelle tai useammalle eläinlajille koko alueensa osalta tai sen yhden tai useamman vyöhykkeen osalta edellyttäen, että yksi tai useampi seuraavista edellytyksistä täyttyy: a) yksikään niistä luetteloiduista lajeista, jotka liittyvät siihen tautiin, josta on esitetty taudista vapaata asemaa koskeva hakemus, ei esiinny asianomaisen jäsenvaltion koko alueella tai hakemuksen kattamalla asianomaisella vyöhykkeellä tai vyöhykkeillä; b) taudinaiheuttajasta tiedetään, että se ei selviydy jäsenvaltion koko alueella tai hakemuksen kattamalla asianomaisella vyöhykkeellä tai vyöhykkeillä 39 artiklan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen kriteerien mukaisesti; c) jos kyse on ainoastaan tartunnanlevittäjien tartuttamasta luetteloidusta taudista, yhtäkään tartunnanlevittäjää ei esiinny tai niistä tiedetään, että ne eivät selviydy jäsenvaltion koko alueella tai hakemuksen kattamalla asianomaisella vyöhykkeellä tai vyöhykkeillä 39 artiklan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen kriteerien mukaisesti; d) vapaus luetteloidusta taudista on osoitettu: i) hävittämisohjelmalla, joka on 32 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen ja saman artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttyjen sääntöjen mukainen; tai ii) aiempien tietojen tai seurantatietojen avulla.

2. Taudista vapaata asemaa koskevien jäsenvaltioiden hakemusten on sisällettävä todisteita, joilla osoitetaan 1 kohdassa tarkoitetun tautivapauden edellytysten täyttyvän.

3. Jäsenvaltio voi tietyissä erityistapauksissa esittää komissiolle yhdestä tai useammasta 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta luetteloidusta taudista vapaan aseman hyväksymistä, ja erityisesti rokottamattomuusstatuksen hyväksymistä, koskevan hakemuksen koko alueen osalta tai sen yhden tai useamman vyöhykkeen osalta edellyttäen, että yksi tai useampi seuraavista edellytyksistä täyttyy: a) vapaus luetteloidusta taudista on osoitettu: i) hävittämisohjelmalla, joka on 32 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen ja saman artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttyjen sääntöjen mukainen; tai ii) aiempien tietojen tai seurantatietojen avulla; b) on osoitettu, että rokotus tautia vastaan aiheuttaisi kustannuksia, jotka ylittävät tautivapauden säilyttämisestä ilman rokotusta koituvat kustannukset.

4. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä taudista vapaata asemaa tai rokottamattomuusstatusta koskevat jäsenvaltioiden hakemukset, mahdollisesti tarpeellisin muutoksin, kun 1 ja 2 kohdassa sekä asiaankuuluvilta osin 3 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

37 artikla

Lokerot

1. Jäsenvaltio voi esittää komissiolle hakemuksen, joka koskee 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta luetteloidusta taudista vapaan aseman tunnustamista lokeroiden osalta sekä lokeron taudista vapaan aseman suojelua, jos jäsenvaltion alueella esiintyy yhden tai useamman tällaisen taudin taudinpurkauksia edellyttäen, että: a) hakemuksen kattaman yhden tai useamman luetteloidun taudin leviäminen voidaan estää tehokkaasti lokerotasolla tautiprofiili huomioon ottaen; b) hakemuksen kattamaan lokeroon sovelletaan yhtä yhteistä bioturvaamisen hallintajärjestelmää, joka on suunniteltu varmistamaan kaikkien lokeroon kuuluvien pitopaikkojen taudista vapaa asema; ja c) toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt hakemuksen kattamassa lokerossa eläinten ja niistä saatujen tuotteiden siirrot seuraavien säännösten mukaisesti: i) jäljempänä olevat 99 ja 100 artikla, kun on kyse lokeroista, joissa pidetään maaeläimiä ja niistä saatuja tuotteita; ii) jäljempänä olevat 183 ja 184 artikla, kun on kyse lokeroista, joissa pidetään vesiviljelyeläimiä ja niistä saatuja tuotteita.

2. Jäsenvaltio voi esittää komissiolle hakemuksen, joka koskee yhdestä tai useammasta 9 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetusta luetteloidusta taudista vapaan aseman tunnustamista lokeroiden osalta edellyttäen, että: a) hakemuksen kattaman yhden tai useamman luetteloidun taudin leviäminen voidaan estää tehokkaasti lokerotasolla tautiprofiili huomioon ottaen; b) yksi tai useampi seuraavista edellytyksistä täyttyy: i) edellä 36 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät; ii) hakemuksen kattamaan lokeroon kuuluvat pitopaikat ovat aloittaneet ensimmäistä kertaa tai tauon jälkeen uudelleen toimintansa, ja ne ovat perustaneet yhteisen bioturvaamisen hallintajärjestelmän, joka on suunniteltu varmistamaan kyseisen lokeron taudista vapaa asema; c) hakemuksen kattamaan lokeroon sovelletaan yhtä yhteistä bioturvaamisen hallintajärjestelmää, joka on suunniteltu varmistamaan kaikkien lokeroon kuuluvien pitopaikkojen taudista vapaa asema; ja d) toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt hakemuksen kattamassa lokerossa eläinten ja niistä saatujen tuotteiden siirrot seuraavien säännösten mukaisesti: i) jäljempänä oleva 99 ja 100 artikla, kun on kyse lokeroista, joissa pidetään maaeläimiä ja niistä saatuja tuotteita; ii) jäljempänä oleva 183 ja 184 artikla, kun on kyse lokeroista, joissa pidetään vesiviljelyeläimiä ja niistä saatuja tuotteita.

3. Jäsenvaltioiden hakemusten, jotka koskevat 1 ja 2 kohdan mukaista lokeroiden taudista vapaan aseman tunnustamista, on sisällettävä todisteita, joilla osoitetaan mainituissa kohdissa vahvistettujen edellytysten täyttyvän.

4. Täytäntöönpanosäädöksillä komissio a) tunnustaa lokerojen taudista vapaan aseman, mahdollisesti tarpeellisin muutoksin, jos 1 tai 2 kohdassa ja 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät; b) määrittää, mille 9 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetuista luetteloiduista taudeista voidaan perustaa 37 artiklan mukaiset taudista vapaat lokerot.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

5. Siirretään komissiolle valta antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla täydennetään tämän artiklan säännöksiä seuraavien osalta: a) tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyt lokerojen taudista vapaan aseman tunnustamista koskevat vaatimukset 9 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien tautiprofiilin perusteella vähintään seuraavien osalta: i) seurantatulokset ja muut todisteet, joita tarvitaan osoittamaan vapaus taudista; ii) bioturvaamistoimenpiteet; b) 1 ja 2 kohdassa säädetyt yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaisesti toimivaltainen viranomainen hyväksyy lokeroiden taudista vapaan aseman; ja c) säännöt lokeroista, jotka sijaitsevat useamman kuin yhden jäsenvaltion alueella.

38 artikla

Taudista vapaiden jäsenvaltioiden, vyöhykkeiden ja lokeroiden luettelot

Jokaisen jäsenvaltion on tarvittaessa perustettava ja pidettävä päivitettynä luettelo alueistaan tai vyöhykkeistään, joilla on 36 artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetty taudista vapaa asema ja tarvittaessa lokeroistaan, joilla on 37 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetty taudista vapaa asema.

Jäsenvaltioiden on asetettava luettelot julkisesti saataville. Komissio avustaa jäsenvaltioita tietojen julkistamisessa lisäämällä internetsivustolleen linkit jäsenvaltioiden internetpohjaisille tietosivuille.

39 artikla

Jäsenvaltioiden ja vyöhykkeiden taudista vapaata asemaa koskevan säädösvallan siirtäminen

Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä seuraavien osalta:

a) jäsenvaltioiden ja niiden vyöhykkeiden taudista vapaan aseman yksityiskohtaiset säännöt, jotka perustuvat erilaisiin tautiprofiileihin seuraavien osalta: i) sovellettavat kriteerit jäsenvaltioiden perustellessa väitettään, että luetteloituja lajeja ei esiinny tai ne eivät kykene selviytymään elävänä niiden alueella, sekä tällaisten väitteiden tukemiseksi edellytetyt, 36 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt todisteet; ii) sovellettavat kriteerit perusteltaessa väitettä, että taudinaiheuttaja tai tartunnanlevittäjä ei kykene selviytymään elävänä, sekä tällaisten väitteiden tueksi edellytetyt, 36 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa säädetyt todisteet; iii) sovellettavat kriteerit ja edellytykset määritettäessä vapaus kyseisestä taudista 36 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti; iv) seurantatulokset ja muut todisteet, joita tarvitaan osoittamaan vapaus taudista; v) bioturvaamistoimenpiteet; vi) rokottamista koskevat rajoitukset ja edellytykset taudista vapaissa jäsenvaltioissa ja niiden taudista vapailla vyöhykkeillä; vii) sellaisten vyöhykkeiden perustaminen, jotka erottavat taudista vapaat vyöhykkeet tai hävittämisohjelman alaiset vyöhykkeet rajoitusvyöhykkeistä, jäljempänä ’puskurivyöhykkeet’; viii) vyöhykkeet, jotka sijaitsevat useamman kuin yhden jäsenvaltion alueella;

b) poikkeukset vaatimuksesta saada yhdestä tai useammasta 9 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetusta luetteloidusta taudista vapaata asemaa koskeva 36 artiklan 1 kohdassa säädetty komission hyväksyntä, jos tällainen hyväksyntä ei ole tarpeen, koska tautivapautta koskevat yksityiskohtaiset säännöt on vahvistettu tämän artiklan a alakohdan nojalla hyväksytyissä säännöissä;

c) tiedot, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille taudista vapaata asemaa koskevien ilmoitusten tueksi, jollei ole hyväksytty täytäntöönpanosäädöstä 36 artiklan 4 kohdan mukaisesti, tämän artiklan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

40 artikla

Täytäntöönpanovalta

Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä yksityiskohtaiset vaatimukset tiedoista, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille alueiden, vyöhykkeiden ja lokeroiden taudista vapaata asemaa koskevien ilmoitusten oikeaksi osoittamiseksi 36–39 artiklan mukaisesti sekä tietojen muotoa ja käytettäviä menettelyjä seuraavien osalta:

a) asianomaisen jäsenvaltion koko alueen tai sen vyöhykkeiden ja lokeroiden taudista vapaata asemaa koskevat hakemukset;

b) taudista vapaita jäsenvaltioita tai niiden vyöhykkeitä ja lokeroita koskeva tiedonvaihto jäsenvaltioiden ja komission välillä.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

41 artikla

Taudista vapaan aseman säilyttäminen

1. Jäsenvaltiot säilyttävät alueidensa ja niiden vyöhykkeiden tai lokeroiden taudista vapaan aseman niin kauan kuin: a) edellä 36 artiklan 1 kohdassa ja 37 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyt taudista vapaata asemaa koskevat edellytykset sekä tämän artiklan 3 kohdan ja 39 artiklan nojalla vahvistetut säännöt täyttyvät; b) seurantaa, jonka osalta otetaan huomioon 27 artiklassa säädetyt vaatimukset, suoritetaan sen varmistamiseksi, että kyseinen alue, vyöhyke tai lokero on edelleen vapaa luetteloidusta taudista, jonka osalta sen taudista vapaa asema on hyväksytty tai tunnustettu; c) sovelletaan rajoituksia, jotka koskevat sen luetteloidun taudin osalta luetteloituihin lajeihin kuuluvien eläinten ja soveltuvissa tapauksissa niistä saatujen tuotteiden siirtoja, jonka osalta taudista vapaa asema on hyväksytty tai tunnustettu, kyseiselle alueelle tai vyöhykkeelle tai kyseiseen lokeroon IV ja V osassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti; d) sovelletaan muita bioturvaamistoimenpiteitä, joiden avulla ehkäistään sen luetteloidun taudin kulkeutuminen, jonka osalta taudista vapaa asema on hyväksytty tai tunnustettu.

2. Jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava komissiolle, jos 1 kohdassa tarkoitetut taudista vapaan aseman säilyttämistä koskevat edellytykset eivät enää täyty.

3. Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraavia taudista vapaan aseman säilyttämistä koskevia edellytyksiä: a) edellä olevan 1 kohdan b alakohdan mukainen seuranta; b) edellä olevan 1 kohdan d alakohdan mukaiset bioturvaamistoimenpiteet.

42 artikla

Taudista vapaan aseman väliaikainen peruuttaminen, peruuttaminen kokonaan ja palauttaminen

1. Jos jäsenvaltiolla saa tietää tai sillä on syytä epäillä, että jotain sen taudista vapaan jäsenvaltion tai sen vyöhykkeen tai lokeron aseman säilyttämisen edellytystä on rikottu, sen on välittömästi: a) soveltuvissa tapauksissa riskistä riippuen keskeytettävä niiden luetteloitujen tautien osalta luetteloitujen lajien siirrot, joiden osalta taudista vapaa asema on myönnetty tai tunnustettu, muihin jäsenvaltioihin ja muille vyöhykkeille tai muihin lokeroihin, joiden terveystilanne on kyseisen luetteloidun taudin osalta parempi, tai rajoitettava siirtoja; b) soveltuvissa tapauksissa sen luetteloidun taudin leviämisen ehkäisemiseksi, jonka osalta taudista vapaa asema on hyväksytty tai tunnustettu, toteutettava III osan II osastossa säädetyt taudintorjuntatoimenpiteet.

2. Edellä 1 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden soveltaminen on lopetettava, kun tarkemmat tutkimukset osoittavat, että: a) epäiltyä rikkomista ei ole tapahtunut; tai b) epäillyllä rikkomisella ei ole ollut merkittävää vaikutusta, ja asianomainen jäsenvaltio voi antaa takeet siitä, että sen taudista vapaan aseman säilyttämistä koskevat edellytykset täyttyvät jälleen.

3. Jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava komissiolle, jos asianomaisen jäsenvaltion tarkemmissa tutkimuksissa vahvistuu, että luetteloitua tautia, jonka osalta se on saanut taudista vapaan aseman, esiintyy tai että on tapahtunut muita 41 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin taudista vapaan aseman säilyttämisen edellytyksiin liittyviä vakavia rikkomisia, tai on olemassa merkittävä todennäköisyys, että näin on tapahtunut.

4. Komissio peruuttaa ilman aiheetonta viivytystä kokonaan täytäntöönpanosäädöksillä taudista vapaata asemaa koskevan hyväksynnän, joka on myönnetty jäsenvaltiolle tai vyöhykkeelle 36 artiklan 4 kohdan mukaisesti, tai taudista vapaata asemaa koskevan tunnustamisen, joka on myönnetty lokerolle 37 artiklan 4 kohdan mukaisesti, saatuaan asianomaiselta jäsenvaltiolta tiedon siitä, että taudista vapaan aseman säilyttämisen edellytykset eivät enää täyty.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

5. Komissio hyväksyy 266 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä, kun tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, joissa tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettu luetteloitu tauti leviää nopeasti aiheuttaen riskin, jolla on erittäin merkittäviä vaikutuksia eläinten terveyteen tai kansanterveyteen, talouteen tai yhteiskuntaan.

6. Siirretään komissiolle 264 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyä taudista vapaan aseman väliaikaista tai kokonaan peruuttamista ja palauttamista koskevia sääntöjä täydentäviä säännöksiä.







III OSA

TAUTITIETOISUUS, TAUTEIHIN VARAUTUMINEN JA VALVONTA







I OSASTO

TAUTITIETOISUUS JA TAUTEIHIN VARAUTUMINEN







1 LUKU

Valmiussuunnitelmat ja simulaatioharjoitukset

43 artikla

Valmiussuunnitelmat

1. Jäsenvaltioiden on asiantuntijoita ja merkittäviä sidosryhmiä asianmukaisesti kuultuaan laadittava ja pidettävä ajan tasalla valmiussuunnitelmat ja tarvittaessa yksityiskohtaiset ohjeet, joissa esitetään asianomaisessa jäsenvaltiossa toteutettavat toimenpiteet 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luetteloidun taudin tai tapauksen mukaan uuden taudin esiintyessä, jotta varmistetaan korkeatasoinen tautitietoisuus ja tauteihin varautuminen sekä kyky nopeaan toimintaan.

2. Valmiussuunnitelmien ja soveltuvissa tapauksissa yksityiskohtaisten ohjeiden on sisällettävä vähintään seuraavat seikat: a) komentoketjun perustaminen toimivaltaisen viranomaisen sisällä ja muiden viranomaisten kanssa nopean ja toimivan päätöksenteon varmistamiseksi jäsenvaltion tasolla sekä alue- ja paikallistasolla; b) toimivaltaisen viranomaisen ja muiden viranomaisten ja taudin kannalta olennaisten sidosryhmien välisen yhteistyön puitteet sen varmistamiseksi, että toimet toteutetaan yhdenmukaisesti ja yhteensovitetusti; c) seuraavien saatavuus: i) tilat; ii) laboratoriot; iii) laitteet; iv) henkilöstö; v) hätärahasto; vi) kaikki muut asiaankuuluvat materiaalit ja resurssit, jotka ovat tarpeen, jotta 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut luetteloidut taudit tai uudet taudit voidaan hävittää nopeasti ja tehokkaasti; d) mahdollisuus saada käyttöön seuraavat keskukset ja ryhmät, joilla on tarvittava asiantuntemus toimivaltaisen viranomaisen avustamiseksi: i) kansallinen taudintorjuntakeskus; ii) asianomaisen jäsenvaltion hallinnollisen ja maantieteellisen tilanteen mukaiset alueelliset ja paikalliset taudintorjuntakeskukset; iii) toiminnalliset asiantuntijaryhmät; e) edellä 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien sekä uusien tautien taudintorjuntatoimenpiteiden täytäntöönpano II osaston 1 luvun mukaisesti; f) hätärokotusta koskevat säännöt soveltuvissa tapauksissa; g) niiden rajoitusvyöhykkeiden maantieteellisten rajojen määritysperiaatteet, jotka toimivaltainen viranomainen perustaa 64 artiklan 1 kohdan mukaisesti; h) koordinointi naapurijäsenvaltioiden ja naapureina olevien kolmansien maiden ja alueiden kanssa soveltuvissa tapauksissa.

44 artikla

Valmiussuunnitelmia koskeva täytäntöönpanovalta

Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä tarpeelliset toimenpiteet, jotka koskevat 43 artiklan 1 kohdassa säädettyjen valmiussuunnitelmien täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

45 artikla

Simulaatioharjoitukset

1. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että 43 artiklan 1 kohdassa säädettyihin valmiussuunnitelmiin liittyviä simulaatioharjoituksia tehdään säännöllisesti tai asianmukaisin väliajoin, jotta: a) varmistetaan korkeatasoinen tautitietoisuus ja tauteihin varautuminen sekä kyky nopeaan toimintaan asianomaisessa jäsenvaltiossa; b) todennetaan kyseisten valmiussuunnitelmien toimivuus.

2. Simulaatioharjoitukset on suoritettava aina, kun se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, tiiviissä yhteistyössä naapurijäsenvaltioiden ja naapureina olevien kolmansien maiden ja alueiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa.

3. Jäsenvaltioiden on pyynnöstä annettava komission ja muiden jäsenvaltioiden saataville raportti simulaatioharjoitusten keskeisistä tuloksista.

4. Komissio vahvistaa, kun se on tarkoituksenmukaista ja tarpeellista, täytäntöönpanosäädöksillä säännöt, jotka koskevat simulaatioharjoitusten käytännön toteutusta jäsenvaltioissa seuraavilta osin: a) simulaatioharjoitusten suoritustiheys; b) useampaa kuin yhtä 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua luetteloitua tautia koskevat simulaatioharjoitukset;

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.







2 LUKU

Eläinlääkkeiden käyttö tautien ennaltaehkäisyssä ja torjunnassa

46 artikla

Eläinlääkkeiden käyttö tautien ennaltaehkäisyssä ja torjunnassa

1. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa luetteloituihin tauteihin tarkoitettujen eläinlääkkeiden käyttöä koskevia toimenpiteitä varmistaakseen kyseisten tautien tehokkaimman ennaltaehkäisyn ja torjunnan edellyttäen, että kyseiset toimenpiteet ovat tarkoituksenmukaisia tai tarpeellisia.

Toimenpiteet voivat koskea:

a) eläinlääkkeiden käyttöä koskevia kieltoja ja rajoituksia;

b) eläinlääkkeiden pakollista käyttöä.

2. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon seuraavat kriteerit päättäessään, käytetäänkö eläinlääkkeitä ja miten niitä käytetään tietyn luetteloidun taudin ehkäisy- ja torjuntatoimenpiteissä: a) tautiprofiili; b) luetteloidun taudin levinneisyys: i) asianomaisessa jäsenvaltiossa; ii) unionissa; iii) soveltuvissa tapauksissa naapureina olevissa kolmansissa maissa ja alueilla; iv) kolmansissa maissa ja alueilla, joista tuodaan eläimiä ja tuotteita unioniin; c) kyseisten eläinlääkkeiden saatavuus ja vaikuttavuus sekä niihin liittyvät riskit; d) sellaisten diagnostisten testien saatavuus, joilla havaitaan asianomaisilla eläinlääkkeillä hoidettujen eläinten infektiot; e) asianomaisten eläinlääkkeiden käytön taloudelliset, yhteiskunnalliset ja ympäristövaikutukset verrattuna muihin saatavilla oleviin taudinehkäisy- ja taudintorjuntastrategioihin.

3. Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset ennaltaehkäisevät toimenpiteet, jotka koskevat eläinlääkkeiden käyttöä tieteellisessä tutkimustyössä tai muussa eläinterveyden ja kansanterveyden suojelemiseksi valvotuissa oloissa tehtävässä lääkkeiden kehittämis- ja testaustoiminnassa.

47 artikla

Eläinlääkkeiden käyttöä koskevan säädösvallan siirtäminen

1. Siirretään komissiolle 264 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, joita voitaisiin pitää 46 artiklassa tarkoitettuina tarkoituksenmukaisina tai tarpeellisina toimenpiteinä ja jotka koskevat: a) eläinlääkkeiden käyttöä koskevia kieltoja ja rajoituksia; b) tiettyyn luetteloituun tautiin tarkoitettujen eläinlääkkeiden käyttöä koskevia erityisedellytyksiä; c) riskinvähentämistoimenpiteitä luetteloidun taudin leviämisen ehkäisemiseksi eläinlääkkeillä hoidettujen eläinten tai tällaisista eläimistä saatavien tuotteiden välityksellä; d) tiettyjen luetteloitujen tautien seurantaa sen jälkeen, kun rokotteita ja muita eläinlääkkeitä on käytetty.

2. Komissio ottaa huomioon 46 artiklan 2 kohdassa esitetyt kriteerit vahvistaessaan tämän artiklan 1 kohdassa säädetyt säännöt.

3. Tämän artiklan 1 kohdan nojalla hyväksyttyihin sääntöihin sovelletaan 265 artiklassa säädettyä menettelyä, kun tämä on tarpeen erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät kehittymässä oleviin riskeihin.







3 LUKU

Antigeenien, rokotteiden ja diagnostisten reagenssien pankit

48 artikla

Unionin antigeeni- ja rokotepankkien sekä diagnostisten reagenssien pankkien perustaminen

1. Komissio voi niiden 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien osalta, joita vastaan rokottamista ei ole kielletty 47 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyllä delegoidulla säädöksellä, perustaa unionin antigeeni- ja rokotepankit sekä diagnostisten reagenssien pankit ja vastata niiden hallinnoinnista yhden tai useamman seuraavan biologisen aineen varastointia ja varastojen uusimista varten: a) antigeenit; b) rokotteet; c) rokotteiden alkuperäiset kantavarastot; d) diagnostiset reagenssit.

2. Komissio varmistaa, että 1 kohdassa säädetyt unionin antigeeni- ja rokotepankit sekä diagnostisten reagenssien pankit: a) varastoivat kyseessä olevien tiettyjen luetteloitujen tautien osalta riittävästi sopivantyyppisiä antigeenejä, rokotteita, rokotteiden alkuperäisiä kantavarastoja ja diagnostisia reagensseja ottaen huomioon 43 artiklan 1 kohdassa säädettyjen valmiussuunnitelmien yhteydessä arvioidut jäsenvaltioiden tarpeet; b) vastaanottavat säännöllisesti antigeenien, rokotteiden, rokotteiden alkuperäisten kantavarastojen ja diagnostisten reagenssien toimituksia ja uusivat näiden varastoja oikea-aikaisesti; c) pidetään yllä ja siirretään 16 artiklan 1 kohdassa säädettyjen asianmukaisten bioturvaamiseen, bioturvallisuuteen ja tilojen rakenteelliseen ja tekniseen suojaamiseen liittyvien standardien ja vaatimusten sekä 16 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttyjen delegoitujen säädösten mukaisesti;

3. Siirretään komissiolle valta antaa seuraavia koskevia delegoituja säädöksiä 264 artiklan mukaisesti: a) unionin antigeeni- ja rokotepankkien sekä diagnostisten reagenssien pankkien hallinnointi, varastointi ja varastojen uusiminen tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyn mukaisesti; b) bioturvaamiseen, bioturvallisuuteen ja tilojen rakenteelliseen ja tekniseen suojaamiseen liittyvät vaatimukset näiden pankkien toimintaa varten, noudattamalla 16 artiklan 1 kohdassa säädettyjä vaatimuksia ja ottaen huomioon 16 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksytyt delegoidut säädökset.

49 artikla

Unionin antigeeni- ja rokotepankkien sekä diagnostisten reagenssien pankkien käyttömahdollisuus

1. Komissio säätää pyynnöstä 48 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen biologisten aineiden jakelusta unionin antigeeni- ja rokotepankeista sekä diagnostisten reagenssien pankeista edellyttäen, että varastoja on saatavilla: a) ensisijaisesti jäsenvaltioille; ja b) kolmansille maille ja alueille edellyttäen, että jakelun ensisijaisena tarkoituksena on ehkäistä taudin leviäminen unioniin.

2. Jos varastoja on rajoitetusti saatavilla, komissio määrittää tärkeysjärjestyksen 1 kohdan mukaisesti jaeltavien varastojen käytölle seuraavien seikkojen perusteella: a) tautiolosuhteet, joissa pyyntö on esitetty; b) kansallisen antigeeni- ja rokotepankin sekä diagnostisten reagenssien pankin olemassaolo pyynnön esittäneessä jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa tai alueella; c) 47 artiklan nojalla hyväksytyissä delegoiduissa säädöksissä säädettyjen pakollista rokottamista koskevien unionin toimenpiteiden olemassaolo.

50 artikla

Unionin antigeeni- ja rokotepankkeja sekä diagnostisten reagenssien pankkeja koskeva täytäntöönpanovalta

1. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä unionin antigeeni- ja rokotepankkeja sekä diagnostisten reagenssien pankkeja koskevat säännöt, joissa täsmennetään 48 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen biologisten aineiden osalta: a) mitkä kyseisistä biologisista aineista on sisällytettävä unionin antigeeni- ja rokotepankkeihin sekä diagnostisten reagenssien pankkeihin ja minkä 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien osalta; b) minkä tyyppisiä biologisia aineita unionin antigeeni- ja rokotepankeissa sekä diagnostisten reagenssien pankeissa on oltava ja kuinka suurina määrinä kutakin sellaista 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua luetteloitua tautia kohti, joiden torjuntaa varten pankki on olemassa; c) vaatimukset, jotka koskevat kyseisten biologisten aineiden toimituksia, varastointia ja varastojen uusimista; d) kyseisten biologisten aineiden jakelu unionin antigeeni- ja rokotepankeista sekä diagnostisten reagenssien pankeista jäsenvaltioille sekä kolmansille maille ja alueille; e) menettelyyn liittyvät ja tekniset vaatimukset, jotka koskevat kyseisten biologisten aineiden sisällyttämistä unionin antigeeni- ja rokotepankkeihin sekä diagnostisten reagenssien pankkeihin sekä pankkien käyttöä koskevia pyyntöjä.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.

2. Komissio hyväksyy 266 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä, kun tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät erittäin merkittävän riskin aiheuttavaan 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun luetteloituun tautiin.

51 artikla

Unionin antigeeni- ja rokotepankkeja sekä diagnostisten reagenssien pankkeja koskevien tietojen luottamuksellisuus

Komission on käsiteltävä unionin antigeeni- ja rokotepankeissa sekä diagnostisten reagenssien pankeissa varastoitujen, 48 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen biologisten aineiden määriä ja alatyyppejä koskevia tietoja luottamuksellisina eikä niitä saa julkistaa.

52 artikla

Kansalliset antigeeni- ja rokotepankit sekä diagnostisten reagenssien pankit

1. Jäsenvaltioiden, jotka ovat perustaneet kansallisia antigeeni- ja rokotepankkeja sekä diagnostisten reagenssien pankkeja niiden 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen luetteloitujen tautien osalta, joita koskevia unionin antigeeni- ja rokotepankkeja sekä diagnostisten reagenssien pankkeja on olemassa, on varmistettava, että niiden kansalliset antigeeni- ja rokotepankit sekä diagnostisten reagenssien pankit ovat niiden bioturvaamiseen, bioturvallisuuteen ja tilojen rakenteelliseen ja tekniseen suojaamiseen liittyvien vaatimusten mukaisia, joista säädetään 16 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 16 artiklan 2 kohdan ja 48 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla hyväksytyissä delegoiduissa säädöksissä.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ajantasaista tietoa: a) edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kansallisten antigeeni- ja rokotepankkien sekä diagnostisten reagenssien pankkien olemassaolosta tai perustamisesta; b) tällaisissa pankeissa olevien antigeenien, rokotteiden, rokotteiden alkuperäisten kantavarastojen ja diagnostisten reagenssien tyypeistä ja määristä; c) muutoksista tällaisten pankkien toiminnassa.

Komission on käsiteltävä näitä tietoja luottamuksellisina eikä niitä saa julkistaa.

3. Komissio voi vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä säännöt, joissa täsmennetään 2 kohdan mukaisesti annettavien tietojen sisältö, toimitustiheys ja esitysmuoto.

Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 266 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.







II OSASTO

TAUDINTORJUNTATOIMENPITEET







1 LUKU

Taudintorjuntatoimenpiteet 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja luetteloituja tauteja varten







1 jakso

Taudintorjuntatoimenpiteet epäiltäessä luetteloidun taudin esiintymistä pidettävissä eläimissä

53 artikla

Toimijoiden ja muiden asiaan liittyvien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden velvollisuudet

1. Jos 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luetteloidun taudin epäillään esiintyvän pidettävissä eläimissä, jäsenvaltioiden on 18 artiklan 1 kohdassa säädetyn ilmoitusvelvollisuuden noudattamisen lisäksi ja odottaessaan toimivaltaisen viranomaisen 54 artiklan 1 kohdan ja 55 artiklan 1 kohdan mukaisesti suorittamia taudintorjuntatoimenpiteitä toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että toimijat ja muut asiaan liittyvät luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt toteuttavat 55 artiklan 1 kohdan c, d ja e alakohdassa säädetyt asianmukaiset taudintorjuntatoimenpiteet kyseisen luetteloidun taudin leviämisen ehkäisemiseksi vastuullaan olevista tartunnan saaneista eläimistä, pitopaikoista ja muista paikoista muihin eläimiin, jotka eivät ole saaneet tartuntaa, tai ihmisiin.

2. Siirretään komissiolle 264 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat niiden taudintorjuntatoimenpiteiden täydentämiseen sovellettavia yksityiskohtaisia sääntöjä, joista säädetään tämän artiklan 1 kohdassa.

54 artikla

Toimivaltaisen viranomaisen suorittama tutkimus epäiltäessä luetteloidun taudin esiintymistä

1. Epäiltäessä 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luetteloidun taudin esiintymistä pidettävissä eläimissä toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä suoritettava tutkimus vahvistaakseen tai sulkeakseen pois kyseisen luetteloidun taudin esiintymisen.

2. Toimivaltaisen viranomaisen on 1 kohdassa tarkoitettua tutkimusta varten soveltuvissa tapauksissa varmistettava, että: a) virkaeläinlääkärit suorittavat kliinisen tutkimuksen edustavalle otokselle luetteloituun lajiin kuuluvia pidettäviä eläimiä kyseisen luetteloidun taudin varalta; b) virkaeläinlääkärit ottavat kyseisistä luetteloituun lajiin kuuluvista pidettävistä eläimistä asianmukaiset näytteet ja muut näytteet tutkimusta varten, joka tehdään toimivaltaisen viranomaisen tähän tarkoitukseen nimeämissä laboratorioissa; c) tällaisissa nimetyissä laboratorioissa suoritetaan tutkimukset, joilla vahvistetaan tai suljetaan pois kyseisen luetteloidun taudin esiintyminen.

3. Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yksityiskohtaisia sääntöjä, joilla täydennetään tämän artiklan 1 kohdassa säädettyä toimivaltaisten viranomaisten suorittamia tutkimuksia koskevia sääntöjä.

55 artikla

Toimivaltaisten viranomaisten suorittamat alustavat taudintorjuntatoimenpiteet

1. Jos toimivaltainen viranomainen epäilee 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luetteloidun taudin esiintymistä pidettävissä eläimissä, sen on toteutettava seuraavat alustavat taudintorjuntatoimenpiteet odotettaessa 54 artiklan 1 kohdassa säädetyn tutkimuksen tuloksia ja 61 artiklan 1 kohdassa säädettyjen taudintorjuntatoimenpiteiden suorittamista, jollei yksityisasuntojen tutkintaa koskevista kansallisista vaatimuksista muuta johdu: a) asetettava viralliseen valvontaan asianomainen pitopaikka, elintarvike- tai rehualan yritys tai sivutuotealan laitos tai mikä tahansa muu paikka, jossa tautia epäillään esiintyneen, mukaan lukien paikat, joista epäilty tauti voi olla peräisin; b) tehtävä luettelo: i) pidettävistä eläimistä, jotka ovat asianomaisessa pitopaikassa, elintarvike- tai rehualan yrityksessä tai sivutuotealan laitoksessa tai missä tahansa muussa paikassa; ii) tuotteista kyseisessä pitopaikassa, elintarvike- tai rehualan yrityksessä tai sivutuotealan laitoksessa tai missä tahansa muussa paikassa, jos tämä tieto on kyseisen luetteloidun taudin leviämisen kannalta merkityksellinen; c) varmistettava, että asianmukaisia bioturvaamistoimenpiteitä sovelletaan, ehkäistäkseen luetteloidun taudin aiheuttajan leviämisen muihin eläimiin tai ihmisiin; d) soveltuvissa tapauksissa ehkäistäkseen taudinaiheuttajan leviäminen edelleen varmistettava, että kyseisen luetteloidun taudin osalta luetteloituun lajiin kuuluvat pidettävät eläimet pidetään eristettyinä ja niiden kontaktit luonnonvaraisiin eläimiin ehkäistään; e) rajoitettava pidettävien eläinten ja tuotteiden siirtoja ja tarvittaessa henkilöiden liikkumista sekä ajoneuvojen ja kaikkien muiden materiaalien siirtoja, joiden välityksellä taudinaiheuttaja olisi voinut levitä pitopaikkaan, elintarvike- tai rehualan yrityksiin, sivutuotealan laitoksiin tai muihin paikkoihin taikka levitä pitopaikasta, elintarvike- tai rehualan yrityksistä, sivutuotealan laitoksista tai muista paikoista, joissa kyseisen luetteloidun taudin epäillään esiintyvän, siinä määrin kuin on tarpeen sen leviämisen ehkäisemiseksi; f) toteutettava kaikki muut tarvittavat taudintorjuntatoimenpiteet ottaen huomioon tämän luvun 4 jaksossa säädetyt taudintorjuntatoimenpiteet, jotka koskevat: i) 54 artiklan 1 kohdassa säädetyn toimivaltaisen viranomaisen suorittaman tutkimuksen ja tämän kohdan a–d alakohdassa säädettyjen taudintorjuntatoimenpiteiden soveltamista muihin pitopaikkoihin, elintarvike- tai rehualan yrityksiin tai sivutuotealan laitoksiin tai muihin paikkoihin; ii) tarkoituksenmukaisten väliaikaisten rajoitusvyöhykkeiden perustamista, tautiprofiili huomioon ottaen; g) käynnistettävä 57 artiklan 1 kohdassa säädetty epidemiologinen selvitys.

2. Komissio antaa 264 artiklan mukaisesti delegoituj