1989L0173 — FI — 01.01.2007 — 006.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden tiettyihin osiin ja ominaisuuksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (89/173/ETY) (EYV L 067, 10.3.1989, p.1)

Muutettu:





Muutettu:

A1 C 241 21 29.8.1994 (mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 001 1 .. ►A2 L 236 33 23.9.2003









▼B

NEUVOSTON DIREKTIIVI,

annettu 21 päivänä joulukuuta 1988,

pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden tiettyihin osiin ja ominaisuuksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

(89/173/ETY)







EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ( 1 ), toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa ( 2 ), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 3 ), sekä katsoo, että sekä katsoo, että toimenpiteet sisämarkkinoiden asteittaiseksi toteuttamiseksi on toteutettava 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat koostuvat alueesta, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan, tekniset vaatimukset, jotka traktoreiden on kansallisen lainsäädännön mukaisesti täytettävä, koskevat muun muassa niiden mittoja ja massoja, nopeuden säätimiä, vetävien osien, ulkonemien ja pyörien suojausta, hinattavien ajoneuvojen jarrujen hallintaa, tuulilaseja ja muita laseja, traktorin ja hinattavan ajoneuvon välistä mekaanista kytkentää sekä traktorin runkoon tulevien pakollisten kilpien ja merkkien kiinnityspaikkaa ja -menetelmää, nämä vaatimukset ovat erilaisia jäsenvaltioissa; sen vuoksi on tarpeen, että kaikki jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko voimassa olevien määräystensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti, jotta ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä, josta säädetään pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 4 päivänä maaliskuuta 1974 annetussa neuvoston direktiivissä 74/150/ETY ( 4 ), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 82/890/ETY ( 5 ), voitaisiin soveltaa kaikkiin traktorityyppeihin, ja erityisesti turvalasiin — tuulilaseihin ja muihin laseihin — liittyvien teknisten vaatimusten osalta on tarkoituksenmukaista noudattaa eräin muutoksin niitä vaatimuksia, jotka Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissio vahvistaa säännössään N:o 43 (”Turvalasin ja lasimateriaalien hyväksyntää koskevia yhdenmukaisia säännöksiä”), joka on liitetty 20 päivänä maaliskuuta 1958 tehtyyn moottoriajoneuvojen varusteiden ja osien hyväksymisehtojen yhdenmukaistamista ja hyväksymisen vastavuoroista tunnustamista koskevaan sopimukseen ( 6 ), ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:







1 artikla

1 ’Maatalous- ja metsätraktorilla’ tarkoitetaan pyörillä tai telaketjuilla varustettua moottoriajoneuvoa, jossa on vähintään kaksi akselia, jonka tärkein ominaisuus on sen vetävä voima ja joka on suunniteltu erityisesti työntämään kuljettamaan tai käyttämään tiettyjä työvälineitä, koneita tai -perävaunuja, jotka on tarkoitettu käytettäviksi maataloudessa tai metsänhoidossa. Se voidaan varustaa kuljettamaan kuormaa ja matkustajia.

2 Tätä direktiiviä sovelletaan vain 1 kohdassa määriteltyihin ilmarenkailla varustettuihin traktoreihin, joissa on kaksi akselia ja jotka on suunniteltu niin, että niiden suurin nopeus on 6— ►M1 40 ◄ km/h.

2 artikla

1 Jäsenvaltio ei saa evätä traktorilta ETY-tyyppihyväksyntää, kansallista tyyppihyväksyntää tai rekisteröintiä taikka kieltää traktorin myyntiä, käyttöönottoa tai käyttöä syistä, jotka liittyvät:

— mittoihin ja hinattaviin massoihin,

— nopeuden säätimiin ja vetävien osien, ulkonemien ja pyörien suojaukseen,

— tuulilaseihin ja muihin laseihin,

— traktorin ja hinattavan ajoneuvon välisiin mekaanisiin kytkentöihin, mukaan lukien kytkentäkohdan pystykuormitus,

— traktorin runkoon tulevien pakollisten kilpien ja merkintöjen kiinnityspaikkaan ja -menetelmään,

— hinattavien ajoneuvojen jarrujen hallintaan,

jos nämä osat ja ominaisuudet täyttävät asiaa koskevissa liitteissä esitetyt vaatimukset, ja jos tuulilasissa ja muissa laseissa tai mekaanisissa kytkennöissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.

2 Traktorin käyttöön liittyvistä 1 kohdan säännöksistä poiketen jäsenvaltiot voivat hinattavaan massaan (hinattaviin massoihin) liittyvistä syistä edelleen soveltaa erityisesti niiden alueen luontoon ja pinnanmuodostukseen liittyvien erityisvaatimusten johdosta annettuja kansallisia määräyksiään liitteessä I olevassa 2.2 kohdassa lueteltujen hinattavien massojen rajoissa, edellyttäen, että tähän ei liity traktoriin tehtäviä muutoksia tai täydentävää kansallista tyyppihyväksyntää.

3 artikla

1 Jäsenvaltion on annettava osan ETY-tyyppihyväksyntä kaiken tyyppisille tuulilaseille, muille laseille tai mekaanisille kytkennöille, jotka vastaavat rakenteeltaan ja testien osalta liitteissä III ja IV vahvistettuja vaatimuksia.

2 Osan ETY-tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen tarkastamiseksi, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaisia, sikäli kuin se on tarpeen ja tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Tämä tarkastus suoritetaan pistokokein.

4 artikla

Jäsenvaltioiden on kaikkien 3 artiklan mukaisesti hyväksymiensä tuulilasityyppien tai muiden lasityyppien tai mekaanisten kytkentätyyppien osalta annettava traktorin, tuulilasin tai mekaanisen kytkennän valmistajalle tai tämän edustajalle liitteessä III tai IV esitetyn mallin mukainen osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.

Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet estääkseen sellaisten merkkien käytön, jotka voivat aiheuttaa sekaannusta 3 artiklan mukaisesti osan ETY-tyyppihyväksynnän saaneiden laitetyyppien ja muun tyyppisten laitteiden välillä.

5 artikla

1 Jäsenvaltio ei saa kieltää tuulilasien ja muiden lasien tai mekaanisten kytkentöjen markkinoille saattamista niiden rakenteeseen liittyvistä syistä, jos niissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.

2 Jäsenvaltio voi kuitenkin kieltää osan ETY-tyyppihyväksyntämerkinnällä varustettujen tuulilasien tai mekaanisten kytkentöjen markkinoille saattamisen, jos nämä eivät ole hyväksytyn tyypin mukaisia.

Kyseisen valtion on viipymättä ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle toteutetuista toimenpiteistä ja perusteltava päätöksensä.

6 artikla

Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa lähetettävä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille jäljennös liitteessä III tai IV esimerkein kuvatuista tuulilasityyppien tai mekaanisten kytkentöjen tyyppien, joko annetuista tai evätyistä, osan tyyppihyväksyntätodistuksista.

7 artikla

1 Jos osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen antanut jäsenvaltio havaitsee, että useat tuulilasit tai mekaaniset kytkennät, joissa on sama osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki, eivät ole sen hyväksymän tyypin mukaisia, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaisia. Kyseisen valtion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden vastaaville viranomaisille toteutetuista toimenpiteistä, jotka saattavat tarvittaessa, kun noudattamatta jättäminen on vakavaa ja toistuvaa, johtaa osan ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamiseen. Edellä tarkoitettujen viranomaisten on toteutettava vastaavanlaiset toimenpiteet, jos toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat niille, ettei traktori ole hyväksytyn tyypin mukainen.

2 Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa ilmoitettava toisilleen kaikista osan ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamisista ja tällaisten toimenpiteiden syistä.

8 artikla

Tämän direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä annettujen säännösten nojalla tehdyt päätökset, joissa evätään tai peruutetaan tuulilasin tai mekaanisen kytkennän osan ETY-tyyppihyväksyntä, tai kielletään niiden saattaminen markkinoille tai käyttö, on perusteltava yksityiskohtaisesti. Tällaisista päätöksistä on ilmoitettava asianosaiselle, jolle on samalla ilmoitettava jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännön mukaan hänen käytettävissään olevat muutoksenhakukeinot ja -ajat.

9 artikla

Tarvittavat muutokset liitteen vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan direktiivin 74/150/ETY 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

10 artikla

1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 31 päivään joulukuuta 1989 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

2 Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina.

11 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.









LUETTELO LIITTEISTÄ







LIITE I: Mitat ja hinattavat massat Lisäys: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite LIITE II: Nopeuden säädin ja vetävien osien, ulkonemien ja pyörien suojaus Lisäys: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite LIITE III A: Tuulilasi ja muut lasit — Laitevaatimukset, määritelmät, osan tyyppihyväksyntähakemus, osan tyyppihyväksyntä, merkinnät, yleiset vaatimukset, testit ja tuotannon vaatimustenmukaisuus Lisäys: Esimerkkejä osan tyyppihyväksyntämerkeistä LIITE III B: Osan ETY-tyyppihyväksynnästä, osan ETY-tyyppihyväksynnän epäämisestä, osan ETY-tyyppihyväk-synnän laajentamisesta ja osan tyyppihyväksynnän peruuttamisesta ilmoittaminen Lisäys 1: Karkaistut tuulilasit Lisäys 2: Tasaisesti karkaistut lasit, muut kuin tuulilasit Lisäys 3: Laminoidut tuulilasit Lisäys 4: Laminoidut lasit, muut kuin tuulilasit Lisäys 5: Lasi-muovituulilasit Lisäys 6: Lasi-muovilasit, muut kuin tuulilasit Lisäys 7: Kaksoislasit Lisäys 8: Tuulilasiluettelon sisältö LIITE III C: Yleiset testiolosuhteet LIITE III D: Karkaistut tuulilasit LIITE III E: Tasaisesti karkaistut lasit, muut kuin tuulilasit LIITE III F: Tavalliset laminoidut tuulilasit LIITE III G: Laminoidut lasit, muut kuin tuulilasit LIITE III H: Käsitellyt laminoidut tuulilasit LIITE III I: Turvalasit, joiden sisäpinnalla on muovipinnoite LIITE III J: Lasi-muovituulilasit LIITE III K: Lasi-muovilasit, muut kuin tuulilasit LIITE III L: Kaksoislasit LIITE III M: Tuulilasien ryhmittely osan tyyppihyväksynnän testausta varten LIITE III N: Segmentin korkeuksien ja iskukohtien paikan mittaus LIITE III O: Tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastus LIITE III P: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite LIITE IV: Traktorin ja hinattavan ajoneuvon väliset mekaaniset kytkennät ja kytkentäkohdan pystykuormitus Lisäys 1: Piirrokset mekaanisen kytkennän osista Lisäys 2: Dynaaminen testausmenetelmä Lisäys 3: Kytkentälaitteiden staattinen testausmenetelmä Lisäys 4: Osan tyyppihyväksyntämerkki Lisäys 5: Osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen malli Lisäys 6: ETY-tyyppihyväksynnän antamisen edellytykset Lisäys 7: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite LIITE V: Traktorin runkoon kiinnitettävien pakollisten kilpien ja merkintöjen kiinnityspaikka ja -menetelmä Lisäys: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite LIITE VI: Hinattavien ajoneuvojen jarrujen hallinta ja traktorin ja hinattavien ajoneuvojen välinen jarrukytkentä Lisäys: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite









LIITE I

MITAT JA HINATTAVAT MASSAT

1 MÄÄRITELMÄT

1.1 ’Pituudella’ tarkoitetaan: — traktorin pituutta, joka mitataan väliltä, joka jää traktorin pituusakseliin nähden kohtisuorassa olevien pystytasojen väliin, kun nämä kulkevat traktorin uloimpien kohtien kautta, mutta joiden ulkopuolelle jäävät: — — kaikki peilit; — kaikki käynnistyskammet; — kaikki etu- tai sivuvalaisimet.

1.2 ’Leveydellä’ tarkoitetaan: — traktorin leveyttä, joka mitataan väliltä, joka jää traktorin pituusakselin kanssa yhdensuuntaisten pystytasojen väliin, kun nämä kulkevat traktorin uloimpien kohtien kautta, mutta joiden ulkopuolelle jäävät: — — kaikki peilit; — kaikki suuntavalot; — kaikki etu- tai sivuvalaisimet; kaikki pysäköintivalaisimet; — kaikki traktorin painon aiheuttamat renkaiden muodonmuutokset; — kaikki taittuvat osat, kuten nostettavat jalkatuet ja taipuisat roiskeläpät.

1.3 ’Korkeudella’ tarkoitetaan: — pystysuuntaista etäisyyttä maan ja suurimmalla etäisyydellä maasta olevan traktorin kohdan välillä, antennia lukuun ottamatta. Kun tämä korkeus määritellään, traktorissa on oltava: — — uudet renkaat, joiden vierintäsäde on suurin niiden valmistajan määrittelemä säde.

1.4 ”Sallitulla hinattavalla massalla” tarkoitetaan massaa, jonka traktorityyppi voi vetää. Se voi esimerkiksi koostua yhdestä tai useammasta hinattavasta perävaunusta tai maatalous- ja metsälaitteesta. Valmistajan ilmoittaman teknisesti sallitun hinattavan massan ja 2.2 kohdassa jäljempänä määritellyn luvallisen hinattavan massan välillä katsotaan olevan ero.

1.5 ”Hinauslaitteella” tarkoitetaan traktorin osaa, joka on tarkoitettu toimimaan mekaanisena välikappaleena traktorin ja hinattavan ajoneuvon välillä.

1.6 ”Traktorin omapainolla käyttökunnossa (mt)” tarkoitetaan direktiivin 74/150/ETY liitteessä I olevassa 2.4 kohdassa määriteltyä massaa.

1.7 Teknisesti sallittu hinattava massa/sallitut hinattavat massat: — jarruton hinattava massa, — omilla jarruilla varustettu hinattava massa (kuten se on määritelty neuvoston direktiivin 76/432/ETY ( 7 ) liitteessä I olevassa 1.12 kohdassa), — inertiajarruilla varustettu hinattava massa (kuten se on määritelty neuvoston direktiivin 76/432/ETY liitteessä I olevassa 1.14 kohdassa), — neste- tai paineilmajarruilla varustettu hinattava massa: tällainen jarrutus voi olla jatkuvaa, puolijatkuvaa tai omalla voimalähteellä varustettua tyyppiä, sellaisina kuin ne määritellään direktiivin 76/432/ETY liitteessä I olevassa 1.9, 1.10 ja 1.11 kohdassa.

2 VAATIMUKSET

2.1 Mitat

Traktorin enimmäismitat ovat:

2.1.1 pituus : 12 m;

2.1.2 leveys : ►M2 2,55 m (ottamatta huomioon pullistumia siinä renkaiden osassa, joka on kosketuksissa maanpinnan kanssa) ◄ ;

2.1.3 korkeus : 4 m.

2.1.4 Näiden mittojen tarkastukseen tarkoitetut mittaukset suoritetaan seuraavasti: — traktorin ollessa kuormaamattomana ja käyttökunnossa kuten 1.6 kohdassa esitetään, — tasaisella vaakasuoralla pinnalla, — traktorin ollessa paikallaan ja moottorin ollessa sammutettuna, — traktorin ollessa varustettu uusilla renkailla, joiden ilmanpaine on valmistajan suosittelema normaalipaine, — ovien ja ikkunoiden ollessa kiinni, — ohjauspyörän ollessa suoraan eteen -asennossa, — ilman traktoriin kiinnitettyjä maatalous- ja metsänhoitolaitteita.

2.2 Sallittu hinattava massa

2.2.1 Sallittu hinattava massa saa olla enintään: 2.2.1.1 edellä 1.7 kohdassa määritelty teknisesti sallittu hinattava massa, jota traktorin valmistaja suosittelee; 2.2.1.2 hinauslaitteelle osan ETY-tyyppihyväksynnän mukaisesti säädetty hinattava massa.

2.2.2 Kun jäsenvaltio soveltaa 2 artiklan 2 kohtaa, hinattava massa/hinattavat massat on eriteltävä traktorin rekisteröintitodistuksessa.









Lisäys

MALLI









LIITE II

NOPEUDEN SÄÄDIN JA VETÄVIEN OSIEN, ULKONEMIEN JA PYÖRIEN SUOJAUS

1 NOPEUDEN SÄÄDIN

1.1 Jos nopeuden säädin on valmistajan vakiovarusteena asentama, sen on oltava asennettu ja suunniteltu siten, että traktori on suurimmasta rakenteen mukaisesta nopeudesta annetun direktiivin 74/152/ETY ( 8 ) mukainen.

2 VETÄVIEN OSIEN, ULKONEMIEN JA PYÖRIEN SUOJAUS

2.1 Yleistä

2.1.1 Traktorien vetävät osat, ulkonemat ja pyörät on suunniteltava, asennettava ja suojattava siten, että ne eivät tavanomaisissa käyttöolosuhteissa aiheuta henkilöille onnettomuuksia.

2.1.2 Edellä 2.1.1 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten katsotaan täyttyvän, jos 2.3 kohdassa esitettyjä vaatimuksia noudatetaan. Muut kuin 2.3 kohdassa kuvatut ratkaisut ovat sallittuja, jos valmistaja esittää todisteet siitä, että ne vähintään vastaavat 2.3 kohdan vaatimuksia.

2.1.3 Suojalaitteet on kiinnitettävä tukevasti traktoriin. ’Tukevasti kiinnitetyllä’ tarkoitetaan, että tällaisten laitteiden irrottamisen tulisi olla mahdollista vain työkalujen avulla.

2.1.4 Suojalevyt, kannet ja konepellit, jotka voivat sulkeutuessaan aiheuttaa loukkaantumisen, on valmistettava siten, että niiden sulkeutuminen vahingossa on estetty (esim. suojalaitteiden avulla tai sopivin kiinnikkein tai ominaisuuksin).

2.1.5 Yksi suojalaite voi suojella lukuisia vaarallisia kohtia. Jos yhden suojalaitteen alaisuuteen on kuitenkin kytketty säätö-, kunnossapito- tai häiriönpoistolaitteita — joita voidaan käyttää vain moottorin käydessä — on asennettava lisäsuojalaitteita.

2.1.6 Kiinnityslaitteet (esim. jousipidikkeet tai sidenauhat), — joilla kiinnitetään pikakiinnityslaitteet (esim. kiinnitystapit), — ja osat, joita on — ilman työkaluja avattavissa suojalaitteissa (esim. moottorin suojus), on kiinnitettävä tukevasti joko traktorin alustaan tai suojalaitteeseen.

2.2 Määritelmät

2.2.1 ’Suojalaitteella’ tarkoitetaan laitetta, joka on tarkoitettu suojaamaan vaarallisia osia. Tässä direktiivissä suojalaitteisiin kuuluvat kopat, suojat tai suojukset. 2.2.1.1 ’Kopalla’ tarkoitetaan suojalaitetta, joka sijaitsee välittömästi vaarallisen osan edessä ja joka joko yksin tai laitteen muiden osien kanssa estää vaarallisen osan koskettamisen joka puolelta. 2.2.1.2 ’Konepellillä tai suojalevyllä’ tarkoitetaan suojalaitetta, joka sijaitsee vaarallisen osan edessä ja joka estää vaarallisen osan koskettamisen suojatulta puolelta. 2.2.1.3 ’Suojuksella’ tarkoitetaan suojalaitetta, joka kaiteella, ristikolla tai vastaavalla laitteella takaa turvallisuusvälin, joka riittää; estämään vaarallisen osan koskettamisen.

2.2.2 ’Vaarakohdalla’ tarkoitetaan kohtaa, johon traktorin kiinteiden tai liikkuvien osien järjestelyn tai suunnittelun vuoksi liittyy loukkaantumisriski. Vaarallisia osia ovat erityisesti puristumis-, hankautumis-, leikkaus-, pisto-, läpäisy-, tarttuma-, sisäänmeno- ja kapenemiskohdat. 2.2.2.1 ’Puristumiskohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa, jossa osat liikkuvat toistensa tai kiinteiden osien suhteen siten, että ne voivat aiheuttaa henkilöiden tai joidenkin heidän ruumiinosiensa jäämisen puristuksiin. 2.2.2.2 ’Hankautumiskohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa, jossa osat liikkuvat toisiaan tai muita osia pitkin siten, että ne voivat aiheuttaa henkilöiden tai joidenkin heidän ruumiinosien sajäämisen puristuksiin tai hankautumisen. 2.2.2.3 ’Leikkaus-, pisto- tai läpäisykohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa, jossa liikkuvat tai kiinteät, teräväreunaiset, -kärkiset tai tylpät osat voivat vahingoittaa ihmisiä tai heidän ruumiinosiaan. 2.2.2.4 ’Tarttumakohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa, jossa teräväreunaiset ulkonemat, hampaat, tapit, ruuvit ja pultit, rasvanipat, akselit, akselin päät tai muut osat liikkuvat siten, että ihmiset, heidän ruumiinosansa tai vaatteensa voivat tarttua kiinni ja tulla vedetyiksi mukaan. 2.2.2.5 ’Sisäänmeno- tai kapenemiskohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa, jossa osat liikkuessaan kaventavat jotakin kohtaa siten, että ihmiset, heidän ruumiinosansa tai vaatteet voivat tarttua kiinni.

2.2.3 ’Ulottuvuudella’ tarkoitetaan enimmäisetäisyyttä, johon ihmiset tai heidän ruumiinosansa voivat ulottua ylös, alas, sisään, päälle, ympäri tai poikki ilman minkään esineen apua (kuva 1).

2.2.4 ’Turvaetäisyydellä’ tarkoitetaan etäisyyttä, joka vastaa ulottuvuutta tai kehon mittaa yhdessä turvamarginaalin kanssa (kuva 1).

2.2.5 ’Hallintalaitteella’ tarkoitetaan laitetta, johon suoraan vaikutettaessa saadaan aikaan traktorin tai siihen kytketyn laitteen tilan tai toiminnan muuttuminen.

▼M3

2.2.6 ”Tavanomaisilla käyttöoloilla” tarkoitetaan sitä, että traktoria käytetään valmistajan tarkoittamaan tarkoitukseen, että käyttäjä tuntee traktorin ominaisuudet ja että noudatetaan käyttäjän käsikirjassa ja traktorissa olevissa merkinnöissä annettuja ohjeita käytöstä, huollosta ja turvallisista toimintatavoista.

2.2.7 ”Tahattomalla koskettamisella” tarkoitetaan henkilön ja vaarallisen kohdan välistä suunnittelematonta kosketusta, joka aiheutuu henkilön toiminnasta traktorin tavanomaisen käytön ja huollon aikana.

▼B

2.3 Turvaetäisyydet, joiden ulottumisalueelta ei yllä vaarallisiin osiin

2.3.1 Turvaetäisyys mitataan niistä kohdista, joihin voidaan ulottua traktoria käytettäessä, huollettaessa ja tarkastettaessa, ja myös maanpinnan tasolta. ’Traktorin huollolla ja tarkastuksella’ tarkoitetaan ainoastaan kuljettajan itsensä käyttöohjeiden mukaisesti tavallisesti suorittamia toimia. Turvaetäisyyttä määritettäessä perusperiaate on se, että traktori on tilassa, johon se on suunniteltu, ja että mitään apuvälinettä ei käytetä jotta ulotuttaisiin vaarakohtaan. Turvaetäisyydet vahvistetaan 2.3.2.1—2.3.2.5 kohdassa. Eräitä erityisalueita tai eräitä erityisosia varten sopiva turvaetäisyys annetaan, jos traktori täyttää 2.3.2.6—2.3.2.14 kohdassa tarkoitetut vaatimukset.

2.3.2 Vaarallisten kohtien suojaus Yläpuolinen turvaetäisyys Yläpuolinen turvaetäisyys on 2 500 mm (katso kuva 1) ihmisten seistessä suorana. Kuva 1 2.3.2.2 Alaspäin, yläpuolella Turvaetäisyys suojalaitteen yli: a = vaarakohdan korkeus; b = suojalaitteen reunan korkeus; c = vaakasuora etäisyys vaarakohdasta (katso kuva 2). Kuva 2 Kurkotettaessa suojalaitteen yli on noudatettava taulukossa 1 esitettyjä turvaetäisyyksiä.



(mm) a: Vaarakohdan korkeus maasta Suojalaitteen reunan korkeus b 2 400 2 200 2 000 1 800 1 600 1 400 1 200 1 000 Vaakasuora etäisyys c vaarakohdasta 2 400 — 100 100 100 100 100 100 100 2 200 — 250 350 400 500 500 600 600 2 000 — — 350 500 600 700 900 1 100 1 800 — — — 600 900 900 1 000 1 100 1 600 — — — 500 900 900 1 000 1 300 1 400 — — — 100 800 900 1 000 1 300 1 200 — — — — 500 900 1 000 1 400 1 000 — — — — 300 900 1 000 1 400 800 — — — — — 600 900 1 300 600 — — — — — — 500 1 200 400 — — — — — — 300 1 200 200 — — — — — — 200 1 100 2.3.2.3 Etäisyys reunan ympäri Vähintään taulukossa 2 esitettyä turvaetäisyyttä on noudatettava, jotta kyseessä oleva ruumiinosa ei ulotu vaarakohtaan. Turvaetäisyyttä sovellettaessa oletetaan, että kyseisen ruumiinosan viimeinen nivel on reunassa kiinni. Tällöin on varmistettava, että ruumiinosaa ei voida enää siirtää eteenpäin tai aukon läpi vaarakohtaan. 2.3.2.4 Sisäänkurottuminen, läpikurottuminen Jos vaarakohtiin voidaan ulottua aukoista tai niiden läpi, on noudatettava taulukoissa 3 ja 4 vahvistettuja vähimmäisetäisyyksiä. Osia, jotka liikkuvat toistensa suhteen, tai liikkuvia osia, jotka ovat kiinteiden osien vieressä, ei pidetä riskitekijöinä, jos ne ovat enintään 8 mm:n etäisyydellä toisistaan. a = aukon pienin mitta. b = turvaetäisyys vaarakohdasta. a = aukon leveys: läpimitta tai sivun pituus b = turvaetäisyys vaarakohdasta 2.3.2.5 Puristumiskohtien vähimmäismitat Puristumiskohtaa ei pidetä vaarallisena kuvassa esitetylle ruumiinosalle, jos vähimmäismitat eivät ole pienemmät kuin taulukossa 5 vahvistetut ja jos varmistetaan, että seuraava, suurempi ruumiinosa ei voi joutua siihen. 2.3.2.6 Hallintalaitteet Kahden polkimen välistä rakoa ja hallintalaitteiden läpimenoreikiä ei pidetä puristumis- tai hankautumiskohtina. 2.3.2.7 Takaosan kolmipistekytkentä 2.3.2.7.1 Kolmipistekytkennän nostotankojen nivelkohtien keskilinjan kautta kulkevan tason takana on noudatettava 25 mm:n vähimmäisturvamarginaalia liikkuvien osien välillä tai kussakin nostolaitteen liikkeen kohdassa — mutta ei äärimmäisissä ylä- ja ala-asennoissa 0,1 n, sekä 25 mm:n etäisyyttä tai 30o vähimmäiskulmaa hankautuvien osien tapauksessa, jos nämä voivat aiheuttaa kulman muutoksen (katso kuva 3). Liike n′, josta on vähennetty 0,1 n sekä sen ylä- että ala-asennoissa, määritellään seuraavasti (katso kuva 4). ►M2 Jos vetovarsia käyttää suoraan nostolaite, vertailutaso määräytyy kyseisten vetovarsien pystysuoran poikittaiskeskitason mukaan, ◄ ▼M2 Selitykset: A = nostovarsi B = vetovarsi C = nostotanko D = runko E = nostotankojen nivelkohtien välisen akselin kautta kulkeva taso F = vapaa tila ▼B Kuva 4 2.3.2.7.2 Hydraulisen nostoyksikön liikettä n varten alavivun kytkentäkohdan ala-asentoa A rajoitetaan mitalla ”14” ISO-standardissa 730 olevan 1 osan mukaisesti, ja yläasentoa B rajoittaa hydraulinen enimmäisliike. Liike n′ vastaa liikettä n, josta on ylhäältä ja alhaalta vähennetty 0,1 n, ja se muodostaa A′:n ja B′:n välisen pystyetäisyyden. 2.3.2.7.3 Lisäksi liikkeen n′ aikana nostotankojen profiilin ympärillä on noudatettava 25 mm:n vähimmäisturvaetäisyyttä viereisien osien suhteen. 2.3.2.7.4 Jos kolmipistekytkennän tapauksessa käytetään kytkentälaitteita, jotka eivät edellytä kuljettajan läsnäoloa traktorin ja kuljetetun laitteen välissä (esimerkiksi pikakytkennän tapauksessa), 2.3.2.7.3 kohdan vaatimukset eivät ole voimassa. 2.3.2.7.5 Käyttöohjekirjan tulisi sisältää erityiset tiedot 2.3.2.7.1 kohdan ensimmäisessä lauseessa määritellyn tason etupuolella sijaitsevista vaarallisista kohdista. 2.3.2.8 Etuosan kolmipistekytkentä 2.3.2.8.1 Kussakin nostoyksikön liikkeen n kohdassa — mutta ei ylä- ja alaääriulottuvuuksissa 0,1 n — on noudatettava 25 mm:n vähimmäisturvaetäisyyttä liikkuvien osien välillä, sekä 30o:n vähimmäiskulmaa tai 25 mm:n etäisyyttä toisiaan vasten hankautuvien osien aiheuttaman kulman muutoksen tapauksissa. Liike n, josta on vähennetty 0,1 n sekä sen ylä- että ala-asennoissa, määritellään seuraavasti (katso myös kuva 4). 2.3.2.8.2 Hydraulisen nostoyksikön liikettä n varten alavivun kytkentäkohdan äärimmäistä ala-asentoa A rajoitetaan mitalla ”14” ISO-standardissa 8759 olevan 2 osan mukaisesti, ja äärimmäistä yläasentoa B rajoittaa hydraulinen enimmäisliike. Liike n′ saadaan vähentämällä ylhäältä ja alhaalta 0,1 n, ja se muodostaa A′:n ja B′:n välisen pystyetäisyyden. 2.3.2.8.3 Jos kolmipistekytkennän alavivuissa käytetään kytkentälaitteita (kuten pikakytkentä), jotka eivät edellytä kuljettajan läsnäoloa traktorin ja käytettävän laitteen välissä kytkennän aikana, 2.3.2.8.1 kohdan vaatimukset eivät ole voimassa 250 mm:n säteellä kohdista, joissa alavarret kytkeytyvät traktoriin. Liiketankojen tai -sylintereiden ulkopinnan ympärillä on kuitenkin määritellyn matkan n′ aikana joka tapauksessa noudatettava 25 mm:n vähimmäisturvamarginaalia viereisten osien suhteen. 2.3.2.9 Kuljettajan istuin ja ympäristö Kuljettajan ollessa istuma-asennossa kaikkien puristumis- ja hankautumiskohtien on oltava hänen käsiensä tai jalkojensa ulottumattomissa. Tätä vaatimusta katsotaan noudatetun, jos seuraavat ehdot täyttyvät: 2.3.2.9.1 Kuljettajan istuin on pituus- ja pystysäätöalueensa keskikohdassa. Kuljettajan ulottuvuusrajat on jaettu vyöhykkeisiin A ja B. Näiden vyöhykkeiden keskipiste on 60 mm istuimen vertailukohdan edessä ja 580 mm sen yläpuolella (katso kuva 5). Vyöhyke A koostuu pallosta, jonka halkaisija on 550 mm, ja vyöhyke B sijaitsee tuon pallon ja halkaisijaltaan 1 000 mm olevan pallon välillä. Kuva 5 2.3.2.9.2 Puristumis- ja hankautumiskohtien läheisyydessä noudatetaan vyöhykkeellä A 120 mm:n ja vyöhykkeellä B 25 mm:n turvaetäisyyttä, ja kulman muutoksen aiheuttavien hankautuvien osien tapauksessa noudatetaan 30o:n vähimmäiskulmaa. 2.3.2.9.3 Vyöhykkeellä A on otettava huomioon vain puristumis- ja leikkautumiskohdat, joita aiheuttavat osat, jotka ulkopuolinen energialähde panee liikkumaan. 2.3.2.9.4 Jos istuimen vieressä olevista rakenneosista muodostuu vaarakohta, tuon rakenneosan ja istuimen välillä on noudatettava vähintään 25 mm:n turvaetäisyyttä. Selkänojan ja selkänojan takana olevien rakenneosien välissä ei ole vaarakohtaa, jos viereiset rakenneosat ovat tasaisia, ja selkänoja itse on pyöristetty ympäröivältä alueelta, ja siinä ei ole teräviä kohtia. 2.3.2.10 Matkustajan istuin (jos sellainen on) 2.3.2.10.1 Vaaraa aiheuttavat osat on suojattava säteeltään 800 mm olevan puolipallon alueella, joka alkaa istuinpehmusteen etureunasta ja osoittaa alaspäin. 2.3.2.10.2 Kuten 2.3.2.9 kohdassa (katso kuva 6), vyöhykkeiden A ja B vaaralliset pisteet on suojattava pallon muotoisella alueella, jonka keskipiste on 670 mm matkustajan istuimen etureunan keskipisteen yläpuolella. Kuva 6 2.3.2.11 Kapearaiteiset traktorit (traktorit, joiden raideväli määritellään direktiivin 87/402/ETY 1 artiklan toisessa luetelmakohdassa) 2.3.2.11.1 Kapearaiteisten traktoreiden osalta 2.3.2.9 kohdan vaatimukset eivät koske vyöhykettä, joka sijaitsee 45o:n kulmassa taaksepäin kallistetun ja kulkusuuntaan nähden kohtisuorassa olevan tason takana, kun tuo taso kulkee 230 mm istuimen indeksikohdan takana olevan pisteen kautta (katso kuva 7). Jos tällä vyöhykkeellä on vaarallisia kohtia, traktoriin on kiinnitettävä vastaavat varoitukset. Kuva 7 2.3.2.11.2 Direktiivin 80/720/ETY liitteessä I olevaa II.1 ja II.2 kohtaa sovelletaan kuljettajan istuimelle pääsyyn. 2.3.2.11.3 Direktiivin 80/720/ETY liitteessä I olevaa I.6 kohtaa sovelletaan hallintalaitteisiin. 2.3.2.11.4 Ajoneuvon pituusakselin kanssa suorassa kulmassa ja kuormittamattoman polkimen (kytkin tai käyttöjarru) keskipisteen kautta kulkevan vertailutason etupuolella olevat erittäin kuumat pakokaasujärjestelmän osat on suojattava, jos ne sijaitsevat ylävyöhykkeellä (700 mm maanpinnan yläpuolella) 300 mm:n etäisyydellä ja alavyöhykkeellä 150 mm:n etäisyydellä (katso kuva 8). Sivusuunnassa suojattavaa aluetta rajoittavat traktorin ääriviivat ja pakokaasujärjestelmän ääriviivat. Nousuaskelman alitse kulkevat erittäin kuumat pakokaasujärjestelmän osat on peitettävä pystysuunnassa tai muutoin lämpösuojattava. Kuva 8 2.3.2.12 Taipuisien paineletkujen sijainti ja merkintä 2.3.2.12.1 Taipuisat paineletkut on sijoitettava siten, että niiden mekaaninen vaurioituminen tai lämpövaurioituminen voidaan estää. 2.3.2.12.2 Taipuisien paineletkujen on oltava selvästi tunnistettavissa, ja niihin on kiinteästi merkittävä seuraavat tiedot: — taipuisan letkun valmistajan merkki, — valmistusaika (valmistusvuosi ja -kuukausi), — suurin sallittu ylipaine käytössä. 2.3.2.12.3 Kuljettajan tai matkustajan istuimen lähistöllä olevat taipuisat paineletkut on vietävä tai suojattava siten, että ne eivät pettäessään voi aiheuttaa vaaraa ihmisille. 2.3.2.13 Ohjaus- ja kääntöakseli Toisiinsa tai kiinteisiin osiin nähden liikkuvat osat on suojattava, jos ne sijaitsevat 2.3.2.9 ja 2.3.2.10 kohdassa määritellyillä vyöhykkeillä. Kun traktorissa on runko-ohjaus, traktorin molemmilla puolilla on nivelalueella oltava kiinteät ja selvät merkinnät, joissa ilmoitetaan kuvan avulla tai sanallisesti, että suojaamattomalle nivelalueelle meneminen on kielletty. Vastaavat tiedot on sisällytettävä käyttöohjekirjaan. 2.3.2.14 Traktorin voimansiirtoakselit Voimansiirtoakselit (esimerkiksi nelipyörävedon akseli, joka voi pyöriä vain traktorin ollessa liikkeessä) on suojattava, jos ne sijaitsevat 2.3.2.9 ja 2.3.2.10 kohdassa määritellyillä vyöhykkeillä. 2.3.2.15 Pyörien ympärillä oleva vapaa tila 2.3.2.15.1 Lokasuojien vapaan tilan on täytettävä seuraavat vaatimukset. 2.3.2.15.2 ’Vapaalla tilalla’ tarkoitetaan tilaa, jonka on jäätävä vapaaksi vetävien pyörien renkaiden ja ajoneuvon muiden osien välille. Kun vetävät pyörät on varustettu suurimmilla renkailla, niiden vapaan tilan on vastattava seuraavassa kuvassa 9 ja taulukossa 6 vahvistettuja mittoja. Kuva 9



Vakiotraktorit Kapearaiteiset traktorit a mm h mm a mm h mm ►M2 40 ◄ 60 15 30 Kuvassa 9 ja taulukossa 6 esitettyä pienempi vapaa tila on sallittu 2.3.2.9 ja 2.3.2.10 kohdassa tarkoitettujen alueiden lisäksi kapearaiteisten traktoreiden osalta, kun lokasuojia käytetään myös irrottamaan renkaisiin tarttunutta maa-ainesta. ▼M3 2.3.2.16 Kuumat pinnat Sellaiset kuumat pinnat, joihin käyttäjä voi koskettaa traktorin tavanomaisissa käyttöoloissa, on peitettävä tai eristettävä. Tämä koskee sellaisia kuumia pintoja, jotka ovat lähellä askelmia, kaiteita tai kahvoja, sekä sellaisia osia, joita käytetään traktoriin noustaessa ja joita on mahdollista koskettaa tahattomasti. 2.3.2.17 Akun napojen suojus Maadoittamattomat navat on suojattava tahattomalta oikosululta. ▼B

2.4 Istuimen mittapisteen määrittämismenetelmä

2.4.1 Yleistä

Kaiken tyyppisten pehmustettujen istuinten mittapisteen määrittelymenetelmä ja -laite kuvataan jäljempänä.

2.4.2 Määritelmät

Istuimen mittapiste (SIP):

Piste, joka sijaitsee 2.4.4 ja 2.4.6 kohdan mukaisesti kuljettajan istuimelle sijoitetun, kuvassa 10 esitetyn SIP-paikannuslaitteen pysty- ja pituussuuntaisella keskitasolla.

Istuimen mittapiste määritetään suhteessa ajoneuvoon eikä se siirry istuimen säätöjen tai tärinän vaikutuksesta.

2.4.3 Istuimen mittapisteen (SIP) määrittämislaite

SIP:n määrityslaitteen on oltava kuvassa 10 esitetyn kaltainen. Laitteen massa on 6 ± 1 kg, ja sen alapinnan on oltava tasainen ja hiottu.

2.4.4 Istuimen säätö mittapisteen (SIP) määritystä varten

Jos istuinta ja sen kiinnitystä voidaan säätää, istuin säädetään seuraavasti ennen mittapisteen määritystä:

a) kaikkien säätöjen — eteen tai taakse, korkeus ja kallistus — on oltava keskiasennossaan. Jos näin ei ole, on käytettävä keskiasennon ylä- tai alapuolella lähinnä olevaa säätöä;

b) säädettävä kiinnitys on säädettävä siten, että se on liikkeensä keskikohdassa paikannuslaitteen ollessa paikallaan ja kuormitettuna. Kiinnitys voidaan lukita mekaanisesti tuohon asentoon mittapisteen (SIP) määrityksen ajaksi;

c) kiinnitys, joka ei ole säädettävissä, voidaan lukita siihen pystyasentoon, joka saavutetaan paikannuslaitteen ollessa paikallaan ja kuormitettuna;

d) jos edellä tarkoitetut säädöt ovat ristiriidassa valmistajan erityisohjeiden kanssa, niitä on noudatettava siten, että saavutetaan asetus, jota suositellaan 75-kiloiselle kuljettajalle.

Huomaa:

75-kiloinen kuljettaja vastaa suunnilleen istuimella paikallaan olevaa 65 kg:n painolla kuormitettua paikannuslaitetta.

2.4.5 Istuimen mittapisteen (SIP) kolmen vertailuakselin x′, y′ ja z′ määrittäminen

Koordinaatit on määritettävä seuraavasti:

a) istuimen kiinnityksen toisen puolen takimmaisen kiinnitysreiän paikallistaminen;

b) jos tämän reiän akseli on yhdensuuntainen laitteelle määritellyn niveltymisakselin kanssa, sitä pidetään akselina y′, joka osoittaa vasemmalta oikealle suhteessa istuvaan kuljettajaan (katso kuva 11);

c) jos tämän reiän akseli on yhdensuuntainen istuimen keskilinjan kautta kulkevan pystytason kanssa, akselina y′ pidetään suoraa linjaa, joka kulkee yhdensuuntaisesti kyseisen niveltymisakselin kanssa ja kulkee istuimen tukipinnan ja edellä tarkoitetun reikäakselin leikkauspisteen kautta (katso kuva 12).

d) kaikissa muissa tapauksissa akseli y′ määritetään mitattavaan istuimeen liittyvien parametrien mukaisesti;

e) akselit x′ ja z′ määritellään y′:n kautta kulkevien vaaka- ja pystytasojen ja istuimen keskilinjan kautta kulkevien pystytasojen leikkauskohtina. Akselit x′ ja z′ osoittavat eteen ja ylös (katso kuvat 11 ja 12).

2.4.6 Istuimen mittapisteen (SIP) määrittämismenetelmä

Istuimen mittapiste (SIP) määritetään käyttämällä kuvassa 10 esitettyä laitetta ja toimimalla seuraavalla tavalla:

a) istuin peitetään kankaalla laitteen oikean sijoittamisen helpottamiseksi;

b) laite sijoitetaan istuintyynylle (ilman lisämassaa) siten, että se työnnetään taakse selkänojaa vasten;

c) massaa lisätään siten, että laitteen kokonaismassa nousee 6 ± 1 kg:sta 26 ± 1 kg:aan. Pystysuoran voiman on oltava 40 mm istuimen mittapisteen merkin etupuolella laitteen vaakasuoralla osalla (katso kuva 10);

d) laitteeseen kohdistetaan kahdesti noin 100 N:n vaakatasoinen voima istuimen mittapisteessä kuten kuvassa 10;

e) muuta massaa lisätään siten, että laitteen kokonaismassa nousee 25 ± 1 kg:sta 65 ± 1 kg:aan. Lisättyjen massojen pystysuoran voiman on oltava 40 mm istuimen mittapisteen merkin etupuolella laitteen vaakatasoisella osalla (katso kuva 10);

f) istuimen molemmin puolin yhtä kaukana istuimen pitkittäisestä keskilinjasta olevien kahden pystytason ja laitteella merkityn istuimen indeksikohdan akselin leikkauspisteiden 2.4.5 kohdassa määritellyt koordinaatit on mitattava ± 1 mm:n tarkkuudella. Näillä kahdella tasolla tehtyjen mittausten aritmeettiset keskiarvot kirjataan SIP-koordinaatteina;

g) määritysmenetelmästä johtuvat ehdot, jotka poikkeavat tässä liitteessä vahvistetusta menettelystä, tai jotka voivat tulostensa suhteen olla virhelähde, voidaan mainita, samoin kuin niiden syyt.

Kuva 10

Istuimen mittapisteen (SIP) määrittämislaite

Kuva 11

SIP-vertailuakselien määrittäminen

Selän/reisien niveltymisakselin kanssa yhdensuuntainen kiinnitysreikien akseli)

Kuva 12

SIP:n kolmen vertailuakselin määrittäminen

(Istuimen keskilinjan kautta kulkevan pystytason kanssa yhdensuuntainen kiinnitysreikien akseli)









Lisäys

MALLI









LIITE III A

TUULILASI JA MUUT LASIT

LAITEVAATIMUKSET, MÄÄRITELMÄT, OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS, OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ, MERKINNÄT, YLEISET VAATIMUKSET, TESTIT JA TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

1 LAITEVAATIMUKSET

1.1 Maatalous- ja metsätraktorit voidaan valmistajan valinnan mukaan varustaa: 1.1.1 tuulilaseilla ja muilla laseilla, joihin sovelletaan tämän liitteen säännöksiä; 1.1.2 tuulilaseilla, joihin sovelletaan tässä liitteessä muille kuin tuulilaseille vahvistettuja vaatimuksia, poikkeuksena tämän direktiivin liitteessä III C olevan 9.1.4.2 kohdan vaatimukset (lasit, joiden valonläpäisevyys on alle 70 %); ▼M3 1.1.3 muissa kuin tuulilaseissa voidaan käyttää jäykkää muovilasitetta neuvoston direktiivin 92/22/ETY ( 9 ) tai Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission säännön N:o 43 liitteen 14 mukaisesti. ▼B

2 MÄÄRITELMÄT

Tässä direktiivissä:

2.1 ’karkaistulla lasilla’ tarkoitetaan lasia, joka koostuu yhdestä lasikerroksesta, joka on erikoiskäsitelty sen mekaanisen lujuuden lisäämiseksi ja vähentämään sen sirpaloitumista rikkoutumisen jälkeen;

2.2 ’laminoidulla lasilla’ tarkoitetaan lasia, joka koostuu kahdesta tai useammasta lasikerroksesta, joita pitää yhdessä yksi tai useampi muovimateriaalista koostuva välikerros; se voi olla: 2.2.1 ”tavallinen”, jolloin yhtään lasikerrosta, joista se koostuu, ei ole käsitelty, tai 2.2.2 ”erikoislasi”, jolloin vähintään yksi lasikerros, joista se koostuu, on erikoiskäsitelty sen mekaanisen lujuuden lisäämiseksi ja vähentämään sen sirpaloitumista rikkoutumisen jälkeen;

2.3 ’muovimateriaalilla päällystetyllä turvalasilla’ tarkoitetaan 2.1 tai 2.2 kohdassa määriteltyä lasia, jonka sisäpinnalla on muovimateriaalikerros;

2.4 ’lasi-muoviturvalasilla’ tarkoitetaan kerroslasia, jossa on yksi kerros lasia ja yksi tai useampi kerros muovimateriaalia, joista vähintään yksi toimii välikerroksena. Muovikerrosten on oltava sisäpuolella, kun lasi asennetaan traktoriin;

2.5 ’tuulilasiryhmällä’ tarkoitetaan ryhmää, joka koostuu erikokoisista ja -muotoisista tuulilaseista, joiden mekaaniset ominaisuudet, sirpaloituminen ja käyttäytyminen ympäristön kestävyystesteissä tutkitaan; 2.5.1 ’tasaisella tuulilasilla’ tarkoitetaan tuulilasia, jossa ei ole nimelliskaarevuutta, joka aiheuttaisi segmenttikorkeuden, joka ylittää 10 mm/juoksumetri; 2.5.2 ’kaarevalla tuulilasilla’ tarkoitetaan tuulilasia, jonka nimelliskaarevuus aiheuttaa segmenttikorkeuden, joka ylittää 10 mm/juoksumetri;

2.6 ’kaksoisikkunalla’ tarkoitetaan yksikköä, joka koostuu kahdesta lasista, jotka asennetaan erikseen samaan traktorin aukkoon;

2.7 ’kaksoislasilla’ tarkoitetaan yksikköä, joka koostuu kahdesta tehtaalla pysyvästi asennetusta lasista, joita erottaa yhtenäinen väli; 2.7.1 ’symmetrisellä kaksoislasilla’ tarkoitetaan kaksoislasia, jossa kaksi sen muodostavaa lasia ovat samantyyppisiä (karkaistu lasi tai kerroslasi jne.), ja joiden pää- ja sivuominaisuudet ovat identtiset; 2.7.2 ’epäsymmetrisellä kaksoislasilla’ tarkoitetaan kaksoislasia, jossa kaksi sen muodostavaa lasia ovat erityyppisiä (karkaistu lasi tai kerroslasi jne.), ja joiden pää- tai sivuominaisuudet ovat erilaiset;

2.8 ’pääominaisuudella’ tarkoitetaan ominaisuutta, joka muuttaa lasin optisia tai mekaanisia ominaispiirteitä huomattavasti tavalla, jolla on merkitystä lasilla traktorissa olevan tehtävän kannalta. Tämä käsite koskee myös tuotenimeä tai tavaramerkkiä;

2.9 ’sivuominaisuudella’ tarkoitetaan ominaisuutta, joka voi muuttaa lasin optisia tai mekaanisia ominaispiirteitä tavalla, joka on merkittävä toiminnolle, johon lasi on traktorissa tarkoitettu. Tällaisen muutoksen laajuus arvioidaan suhteessa vaikeusindekseihin;

2.10 ’vaikeusindeksillä’ tarkoitetaan kaksiportaista arviointijärjestelmää, joka koskee kussakin sivuominaisuudessa käytännössä havaittuja muutoksia. Muutos indeksistä ”1” indeksiin ”2” viittaa lisätestien tarpeeseen;

2.11 ’tuulilasin kehittyneellä alueella’ tarkoitetaan lasin pienintä suorakaiteen muotoista aluetta, josta tuulilasi voidaan valmistaa;

2.12 ’tuulilasin kallistuskulmalla’ tarkoitetaan kulmaa, joka muodostuu pystysuoran linjan ja tuulilasin ylä- ja alapäiden kautta kulkevan suoran linjan välille, kun molemmat linjat sijaitsevat traktorin pituusakselia sivuavalla pystytasolla. 2.12.1 Kallistuskulman mittaus suoritetaan kuormaamattoman traktorin seistessä tasaisella maalla. 2.12.2 Hydropneumaattisella, hydraulisella tai pneumaattisella iskunvaimennuksella tai kuorman mukaisesti automaattisesti maavaran säätävällä laitteella varustetut traktorit testataan tavanmukaisissa valmistajan määrittelemissä käyttöolosuhteissa;

2.13 ’segmentin korkeudella, h’ tarkoitetaan lasista suunnilleen suorassa kulmassa mitattua enimmäisetäisyyttä, joka erottaa lasin sisäpinnan lasin päiden kautta kulkevasta tasosta (katso liite III N, kuva 1);

2.14 ’lasityypillä’ tarkoitetaan 2.1—2.4 kohdassa määriteltyä lasia, jossa ei ole mitään olennaisia eroja erityisesti liitteissä III D-III L tarkoitettujen pää- ja sivuominaisuuksien suhteen. 2.14.1 Vaikka pääominaisuuksien muutos viittaa uuden tyyppiseen tuotteeseen, myönnetään, että tietyissä tapauksissa muodon ja mittojen muutos ei välttämättä edellytä täyden testisarjan suorittamista. Eräitä yksittäisissä liitteissä säädettyjä testejä varten lasit voidaan ryhmitellä yhteen, jos on ilmeistä, että niiden pääominaisuudet ovat samanlaiset. 2.14.2 Lasien, jotka poikkeavat toisistaan vain sivuominaisuuksiltaan, voidaan katsoa olevan samantyyppisiä; eräitä testejä voidaan kuitenkin suorittaa tällaisten lasien näytteille, jos noiden testien suorittamista erityisesti vaaditaan testiehdoissa;

2.15 ’kaarevuudella, r’ tarkoitetaan enimmäiskaarevuuden alueelta mitattua tuulilasin kaaren pienimmän säteen arvoa.

3 OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS

3.1 Turvalasin valmistaja tai tämän edustaja jättää lasityypin osan ETY-tyyppihyväksyntähakemuksen kunkin turvalasityypin osalta. Hakemus voidaan tehdä vain yhdessä jäsenvaltiossa.

3.2 Kunkin turvalasityypin osalta hakemuksen liitteenä on oltava alla mainitut asiakirjat kolmena kappaleena ja seuraavat tiedot: 3.2.1 tekninen kuvaus kaikista pää- ja sivuominaisuuksista; ja 3.2.1.1 muiden lasien kuin tuulilasien osalta enintään A4-kokoiset tai tuohon kokoon taitetut piirrokset, joista ilmenee: — enimmäispinta-ala, — lasin kahden sivun välinen pienin kulma, ja — segmentin, jos sellainen on, enimmäiskorkeus; 3.2.1.2 Tuulilasien osalta: 3.2.1.2.1 luettelo tuulilasimalleista, joille osan tyyppihyväksyntää haetaan, traktorin valmistajien nimet ja traktorityyppi/-tyypit; 3.2.1.2.2 piirrokset mittakaavassa 1:10, sekä tuulilaseja ja niiden traktoriin asennusta koskevat kaaviot, jotka ovat riittävän yksityiskohtaiset, jotta niistä käy ilmi: 3.2.1.2.2.1 tuulilasin paikka suhteessa pisteeseen R, joka määritellään pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden näkyvyysalueita ja tuulilasin pyyhkimiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 25 päivänä kesäkuuta 1974 annetun neuvoston direktiivin 74/347/ETY liitteessä ”Näkyvyysalue” olevan 1.2 kohdan mukaisesti. 3.2.1.2.2.2 tuulilasin kallistuskulma; 3.2.1.2.2.2 istuimen selkänojan kallistuskulma; 3.2.1.2.2.3 optisten ominaisuuksien toteamisvyöhykkeen sijainti ja koko sekä tarvittaessa poikkeavalla tavalla karkaistu alue; 3.2.1.2.2.4 tuulilasin kehittynyt alue; 3.2.1.2.2.5 tuulilasin segmentin enimmäiskorkeus; ja 3.2.1.2.2.6 tuulilasin kaarevuus (vain tuulilasien ryhmittelyä varten); 3.2.1.3 kaksoislasin tapauksessa enintään A4-kokoiset tai tuohon kokoon taitetut piirrokset, joista käy ilmi 3.2.1.1 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi: — kunkin kaksoislasiin kuuluvan lasin tyyppi, — sidostyyppi (orgaaninen, lasi-lasi tai lasi-metalli), — kahden lasin välisen raon nimellispaksuus.

3.3 Lisäksi hakijan on jätettävä riittävä määrä testikappaleita ja näytteitä kyseisten mallien valmiista laseista, joiden lukumäärä määritetään tarvittaessa testit suorittavan tarkastuslaitoksen kanssa tehtävällä sopimuksella.

3.4 Toimivaltaisen viranomaisen on ennen osan tyyppihyväksynnän antamista varmistettava, että tuotannon vaatimustenmukaisuutta voidaan valvoa tehokkaasti.

4 MERKINNÄT

4.1 Kaikissa turvalaseissa, mukaan lukien osan tyyppihyväksyntää varten luovutetut näytteet ja testikappaleet, on oltava valmistajan tavaramerkki tai kaupallinen merkki. Merkinnän on oltava selvästi luettava ja häviämätön.

5 OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ

5.1 Jos osan tyyppihyväksyntää varten luovutetut näytteet täyttävät jäljempänä 5—7 jaksossa vahvistetut vaatimukset, kyseiselle turvalasityypille annetaan hyväksyntä.

5.2 Osan tyyppihyväksyntänumero annetaan kullekin liitteissä III E, III G, III K ja III L määritellylle tyypille tai tuulilasien osalta kullekin hyväksytylle ryhmälle. Sen kaksi ensimmäistä lukua (tällä hetkellä 00 tätä alkuperäismuodossaan olevaa direktiiviä varten) ilmoittavat muutossarjan, joka sisältää hyväksynnän antamisajankohtana viimeisimmät tähän direktiiviin tehdyt tärkeimmät tekniset muutokset. Jäsenvaltio ei saa antaa samaa numeroa toiselle turvalasityypille tai -ryhmälle.

5.3 Turvalasityypille annettavasta osan tyyppihyväksynnästä tai sen laajentamisesta tai epäämisestä ilmoitetaan jäsenvaltioille tämän direktiivin liitteessä III B ja sen lisäyksissä vahvistetun mallin mukaisesti laaditulla ilmoituksella. 5.3.1 Tuulilasien osalta osan ETY-tyyppihyväksyntäilmoituksen liitteenä on toimitettava asiakirja, jossa luetellaan kaikki hyväksytyn ryhmän tuulilasimallit sekä ryhmän ominaisuudet liitteen III B lisäyksen 8 mukaisesti.

5.4 Edellä 4.1 kohdassa eritellyn merkinnän lisäksi kaikkiin turvalaseihin ja tämän direktiivin nojalla hyväksytyn tyypin mukaisiin kaksoislaseihin on näkyvästi kiinnitettävä osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki. Lisäksi voidaan kiinnittää kaksoislasin kullekin lasille vahvistetut erityiset osan tyyppihyväksyntämerkit. Tämä osan tyyppihyväksyntämerkki muodostuu: 5.4.1 suorakulmiosta, joka ympäröi pientä ”e”-kirjainta, jonka jäljessä on hyväksynnän antaneen maan tunnusnumero ( 10 ); 5.4.2 osan tyyppihyväksyntänumerosta, joka on 5.4.1 kohdassa tarkoitetun suorakulmion oikealla puolella.

5.5 Seuraavat lisätunnukset kiinnitetään lähelle edellä tarkoitettua ETY-tyyppihyväksyntämerkkiä: 5.5.1 tuulilasien osalta: I : karkaistulle lasille (I/P, jos pinnoitettu) ( 11 ), II : tavalliselle laminoidulle lasille (II/P, jos pinnoitettu) (11) , III : laminoidulle erikoislasille (III/P, jos pinnoitettu) (11) , IV : lasi-muovilasille; 5.5.2 V : kun kyseessä on muu lasi kuin tuulilasi, johon sovelletaan liitteessä III C olevaa 9.1.4.2 kohtaa; 5.5.3 VI : kun kyseessä on kaksoislasi; 5.5.4 T : kun kyseessä ovat tuulilasit, jotka täyttävät muille laseille kuin tuulilaseille vahvistetut vaatimukset, lukuun ottamatta niitä, joihin sovelletaan tämän direktiivin liitteessä III C olevaa 9.1.4.2 kohtaa (lasit, joiden valonläpäisevyys on alle 70 %). Muita laseja kuin tuulilaseja koskevat vaatimukset täyttävien tuulilasien osalta tunnus ”T” voidaan kuitenkin merkitä vain tämän direktiivin liitteessä III G olevassa 3.3.2 kohdassa määritellyn päänmuototestin jälkeen, kun pudotuskorkeus on 4,0 m + 25/ -0 mm.

5.6 Osan ETY-tyyppihyväksyntämerkin ja tunnuksen on oltava selvästi luettavia ja häviämättömiä.

5.7 Tämän liitteen lisäyksessä 1 esitetään esimerkkejä osan tyyppihyväksyntämerkeistä.

6 YLEISET VAATIMUKSET

6.1 Kaikkien lasien ja erityisesti tuulilasien valmistukseen tarkoitettujen lasien on oltava riittävän hyvälaatuisia, jotta ruumiillisen loukkaantumisen riski lasin särkyessä voidaan vähentää mahdollisimman pieneksi. Lasin on kestettävä riittävän hyvin tavallisessa liikenteessä todennäköisesti esiintyviä tapahtumia sekä sää- ja lämpötilaoloja, kemiallisia vaikutuksia, palamista ja naarmuuntumista.

6.2 Turvalasin on lisäksi oltava riittävän läpinäkyvää, se ei saa aiheuttaa havaittavia vääristymiä tuulilasin läpi nähtävissä esineissä, ja se ei saa aiheuttaa mitään sekaannusta liikennemerkeissä ja -valoissa käytettävien värien välillä. Tuulilasin rikkoutuessa kuljettajan on edelleen pystyttävä näkemään tie niin selvästi, että hän voi jarruttaa traktoriaan ja pysäyttää sen turvallisesti.

7 ERITYISET VAATIMUKSET

Kaikkien turvalasityyppien on luokkansa mukaan täytettävä erityiset vaatimukset seuraavasti:

7.1 karkaistut tuulilasit, liitteen III D vaatimukset;

7.2 muut yhtenäisesti karkaistut lasit kuin tuulilasit, liitteen III E vaatimukset;

7.3 tavalliset laminoidut tuulilasit, liitteen III F vaatimukset;

7.4 muut tavalliset laminoidut lasit kuin tuulilasit, liitteen III G vaatimukset;

7.5 laminoidut erikoistuulilasit, liitteen III H vaatimukset;

7.6 muovimateriaalilla pinnoitetut turvalasit, yllä lueteltujen asianmukaisten vaatimusten lisäksi liitteen III I vaatimukset;

7.7 lasi-muovituulilasit, liitteen III J vaatimukset;

7.8 muut lasi-muovilasit kuin tuulilasit, liitteen III K vaatimukset;

7.9 kaksoislasit, liitteen III L vaatimukset.

8 TESTIT

8.1 Seuraavat testit on suoritettava: 8.1.1 Sirpaloituminen Tämän testin tarkoituksena on: 8.1.1.1 tarkastaa, että lasin rikkoutumisen yhteydessä syntyvät sirpaleet ja sirut ovat sellaisia, että loukkaantumisriski jää mahdollisimman pieneksi, ja 8.1.1.2 kun kyseessä ovat tuulilasit, tarkastaa rikkoutumisen jälkeinen jäännösnäkyvyys. 8.1.2 Mekaaninen lujuus 8.1.2.1 Iskukovuuden kuulatesti Tätä testiä on kahta tyyppiä, toisessa käytetään 227 g:n kuulaa ja toisessa 2 260 g:n kuulaa. 8.1.2.1.1 227 g:n kuulatesti: tämän testin tarkoituksena on arvioida laminoidun lasin välikerroksen adheesiota ja yhtenäisesti karkaistun lasin mekaanista lujuutta. 8.1.2.1.2 2 260 g:n kuulatesti: tämän testin tarkoituksena on arvioida laminoidun lasin kykyä estää kuulan läpitunkeutuminen. 8.1.2.2 Päänmuototesti Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että lasi täyttää vaatimukset, jotka liittyvät loukkaantumisen rajoittamiseen siinä tapauksessa, että pää iskeytyy tuulilasia, muuta laminoitua lasia tai lasi-muovilasia kuin tuulilasia, sekä myös sivuikkunoina käytettyjä kaksoislaseja vasten. 8.1.3 Ympäristön kestävyys 8.1.3.1 Naarmuuntumistesti Tämän testin tarkoituksena on todeta, ylittääkö turvalasin naarmuuntumisenkestävyys tietyn arvon. 8.1.3.2 Korkean lämpötilan testi Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että laminoidun lasin tai lasi-muovilasin välikerroksessa ei esiinny kuplia tai muita vikoja, kun viimeksi mainittu altistetaan korkeille lämpötiloille pitkiksi ajoiksi. 8.1.3.3 Säteilynsietotesti Tämän testin tarkoituksena on todeta, väheneekö pitkäksi ajaksi säteilylle altistetun laminoidun lasin, muovilasin tai muovipinnoitteisen lasin valonläpäisevyys huomattavasti sen johdosta vai muuttuuko lasin väri huomattavasti. 8.1.3.4 Kosteudensietotesti Tämän testin tarkoituksena on todeta kestääkö laminoitu lasi, lasi-muovilasi tai muovipinnoitteinen lasi merkittävästi heikentymättä pitkäaikaista altistumista ilman kosteudelle. 8.1.3.5 Lämpötilamuutosten sieto Tämän testin tarkoituksena on todeta, kestääkö 2.3 ja 2.4 kohdassa määritellyssä turvalasissa käytetty muovimateriaali (käytetyt muovimateriaalit) merkittävästi heikentymättä pitkäaikaista altistumista äärimmäisille lämpötiloille. 8.1.4 Optiset ominaisuudet 8.1.4.1 Valonläpäisytesti Tämän testin tarkoituksena on todeta, ylittääkö turvalasien tasainen läpäisevyys tietyn arvon. 8.1.4.2 Optisen vääristymän testaus Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että tuulilasin läpi nähtyjen esineiden vääristymä ei ole sellainen, että se voi häiritä kuljettajaa. 8.1.4.3 Heijastuskuvan erotustesti Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että heijastuskuvan kulmaero varsinaisesta kuvasta ei ylitä tiettyä arvoa. 8.1.4.4 Värien tunnistustesti Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että ei ole mahdollista sekoittaa tuulilasin läpi nähtäviä värejä. 8.1.5 Tulenkestävyystesti Tämän testin tarkoitus on tarkastaa, että 2.3 ja 2.4 kohdassa määritellyn kaltaisen turvalasin sisäpinnan palamisaste on riittävän alhainen. 8.1.6 Kemiallisten aineiden sieto Tämän testin tarkoituksena on todeta, että 2.3 ja 2.4 kohdassa määritellyn kaltaisen turvalasin sisäpinta kestää heikkenemättä altistumista sellaisille kemikaaleille, joita todennäköisesti on läsnä tai käytetään traktorin sisällä (esim. puhdistusaineet).

8.2 Edellä 2.1—2.4 kohdassa määriteltyjen luokkien laseille suoritettavat testit 8.2.1 Turvalasit pannaan seuraavassa taulukossa lueteltuihin testeihin:



TUULILASIT MUUT LASIT KUIN TUULILASIT Karkaistu lasi Tavallinen laminoitu lasi Laminoitu erikoislasi Lasimuovi Karkaistu lasi Laminoitu lasi Lasimuovi I I/P II II/P III III/P IV Sirpaloituminen D/2 D/2 — — H/4 H/4 — E/2 — — Mekaaninen lujuus: — 227 g:n kuula — — F/4.3. F/4.3. F/4.3. F/4.3. F/4.3. E/3.1. G/4 G/4 — 2 260 g:n kuula — — F/4.2. F/4.2. F/4.2. F/4.2. — — — — Päänmuoto (1) D/3 D/3 F/3 F/3 F/3 F/3 J/3 — G/3 (3) K/3 (3) Naarmuuntuminen: — ulkopinta — — F/5.1. F/5.1. F/5.1. F/5.1. F/5.1. — F/5.1. F/5.1. — sisäpinta — I/2 — I/2 — I/2 I/2 I/2 (2) I/2 (2) I/2 Korkea lämpötila — — C/5 C/5 C/5 C/5 C/5 — C/5 C/5 Säteily — C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 — C/6 C/6 Kosteus — C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 (2) C/7 C/7 Valonläpäisy C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. Optinen vääristymä C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. — — — Heijastuskuva C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. — — — Värien tunnistus C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. — — — Lämpötilan muutosten sieto — C/8 — C/8 — C/8 C/8 C/8 (2) C/8 (2) C/8 Tulenkestävyys — C/10 — C/10 — C/10 C/10 C/10 (2) C/10 (2) C/10 Kemikaalien sieto — C/11 — C/11 — C/11 C/11 C/11 (2) C/11 (2) C/11 (1) Tämä testi on suoritettava kaksoislaseille lisäyksessä L olevan 3 kohdan mukaisesti. (2) Sisäpuolella muovimateriaali. (3) Suoritetaan pudottamalla 4 m + 25/ -0 mm:n korkeudesta 1,5 m + 25/ -0 mm:n korkeuden sijasta, kun laseja käytetään traktorin tuulilaseina. HUOM:Viitteen K 3/3 kaltainen viite taulukossa tarkoittaa liitettä III K ja tuon liitteen 3 kohtaa, jossa on kuvattu asianomainen testi ja eritelty hyväksymisvaatimukset. 8.2.2 Turvalasille annetaan osan tyyppihyväksyntä, jos se täyttää kaikki edellä olevassa taulukossa tarkoitetuissa asiaa koskevissa kohdissa vahvistetut vaatimukset.

9 TURVALASITYYPIN HYVÄKSYNNÄN MUUTTAMINEN TAI LAAJENTAMINEN

9.1 Kaikista turvalasityyppiin tehdyistä muutoksista tai tuulilasien osalta kaikista ryhmään lisätyistä tuulilaseista on ilmoitettava turvalasityypin hyväksyneelle hallintoviranomaiselle. Viranomainen voi sitten joko: 9.1.1 katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole huomattavaa kielteistä vaikutusta, ja tuulilasien osalta katsoa, että uusi tyyppi kuuluu hyväksyttyyn tuulilasiryhmään, ja että turvalasi joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai 9.1.2 vaatia testien suorittamisesta vastaavalta tarkastuslaitokselta lisätestausselosteen.

9.2 Tiedoksi antaminen 9.2.1 Osan tyyppihyväksynnän vahvistamisesta, epäämisestä tai laajentamisesta ilmoitetaan jäsenvaltioille 5.3 kohdassa vahvistetun menettelyn mukaisesti. 9.2.2 Osan tyyppihyväksynnän laajennuksen antaneen toimivaltaisen viranomaisen on pantava kuhunkin laajennukseen liittyvään tiedonantoon sarjanumero.

10 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

10.1 Tämän liitteen ja seuraavien liitteiden mukaisesti tyyppihyväksynnän saaneen turvalasin on oltava valmistettu siten, että se on hyväksytyn tyypin mukainen ja täyttää 6, 7 ja 8 kohdassa luetellut vaatimukset.

10.2 Sen tarkastamiseksi, että 10.1 kohdan vaatimukset on täytetty, on suoritettava jatkuvaa tuotannon tarkkailua.

10.3 Osan tyyppihyväksynnän haltijan on erityisesti: 10.3.1 huolehdittava, että menettelyt tuotteen laadun tarkkailua varten ovat olemassa; 10.3.2 voitava käyttää laitteita, jotka ovat tarpeen kunkin hyväksytyn tyypin vaatimustenmukaisuuden tarkastamisessa; 10.3.3 kirjattava testitulokset ja laadittava lisäasiakirjoja ( 12 ), jotka on pidettävä saatavilla niin kauan kuin hallinnollisen viranomaisen kanssa tehtävässä sopimuksessa päätetään; 10.3.4 analysoitava kunkin testityypin tulokset, jotta voidaan tarkastaa ja varmistaa, että tuotteen ominaisuudet ovat yhdenmukaiset, lukuun ottamatta teollisuustuotannossa sallittua vaihtelua; 10.3.5 huolehdittava, että kunkin tuotetyypin osalta suoritetaan vähintään liitteessä III O vahvistetut testit ja 10.3.6 huolehdittava, että jos jotkin näytteet tai testikappaleet eivät ole kyseisen testityypin mukaisia, lisänäytteitä otetaan ja testataan. On toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta kyseinen tuotanto jälleen saavuttaisi vaatimustenmukaisuuden.

10.4 Toimivaltainen viranomainen voi milloin tahansa tarkastaa kuhunkin tuotantoyksikköön sovellettavat vaatimustenmukaisuuden tarkastusmenetelmät (katso liitteessä III O oleva 1.3 kohta). 10.4.1 Kaikissa tarkastuksissa testitiedot ja tuotantotilastot on esitettävä tarkastajalle. 10.4.2 Tarkastaja voi ottaa satunnaisnäytteitä testattavaksi valmistajan laboratoriossa. Näytteiden vähimmäismäärä voidaan määrittää valmistajan omien tarkastusten tulosten valossa. 10.4.3 Kun laatutaso vaikuttaa epätyydyttävältä tai kun vaikuttaa tarpeelliselta tarkastaa 10.4.2 kohdan mukaisesti suoritettujen testien paikkansapitävyys, tarkastaja voi valita näytteet lähetettäväksi osan tyyppihyväksyntätestin suorittaneelle tarkastuslaitokselle. 10.4.4 Toimivaltainen viranomainen voi suorittaa minkä tahansa tässä direktiivissä vahvistetun testin. 10.4.5 Tavanmukaisesti toimivaltaisten viranomaisten on suoritettava tarkastus kahdesti vuodessa. Jos jossakin tarkastuksessa saadaan epätyydyttäviä tuloksia, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kaikki tarvittavat toimenpiteet toteutetaan tuotannon vaatimustenmukaisuuden saavuttamiseksi mahdollisimman pian.

11 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN LAIMINLYÖNNIN SEURAAMUKSET

11.1 Turvalasityypille tämän direktiivin nojalla annettu osan tyyppihyväksyntä voidaan peruuttaa, jos 10.1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia ei noudateta.

11.2 Jos jäsenvaltio peruuttaa aikaisemmin antamansa tyyppihyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille osan tyyppihyväksyntätodistuksen allekirjoitetulla ja päivätyllä jäljennöksellä, jonka alareunaan on suurin kirjaimin lisätty teksti ”OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ PERUUTETTU”.

12 TUOTANNON LOPULLINEN PÄÄTTYMINEN

Jos osan tyyppihyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän direktiivin nojalla hyväksytyn turvalasityypin valmistamisen, hänen on ilmoitettava siitä hyväksynnän antaneelle viranomaiselle. Kyseisen viranomaisen on vuorostaan ilmoitettava siitä muille jäsenvaltioille yhdistetyn tyyppihyväksyntäilmoituksen jäljennöksellä, joka vastaa tämän direktiivin liitteessä III B esitettyä mallia.

13 OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄTESTIEN SUORITTAMISESTA VASTAAVIEN TARKASTUSLAITOSTEN JA TÄLLAISEN HYVÄKSYNNÄN ANTAVIEN HALLINTOVIRANOMAISTEN NIMET JA OSOITTEET

Jokaisen jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle osan tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien tarkastuslaitosten ja osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen antavien hallintoviranomaisten nimet ja osoitteet, joihin osan tyyppihyväksyntätodistus ja muissa jäsenvaltioissa annetun osan tyyppihyväksynnän epäämisestä tai peruuttamisesta ilmoittavat todistukset lähetetään.









Lisäys

ESIMERKKEJÄ OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄMERKEISTÄ

(Katso liitteessä III A oleva 5.5 kohta)

Karkaistut tuulilasit:

Edellä oleva karkaistuun tuulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Karkaistut muovipinnoitteiset tuulilasit

Edellä oleva karkaistuun muovipinnoitteiseen tuulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Tavalliset laminoidut tuulilasit

Edellä oleva tavalliseen laminoituun kerrostuulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Tavalliset muovipinnoitteiset kerrostuulilasit

Edellä oleva tavalliseen muovipinnoitteiseen kerrostuulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Laminoidut erikoistuulilasit

Edellä oleva käsiteltyyn laminoituun tuulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Muovi-lasituulilasit

Edellä oleva muovi-lasituulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Lasit, jotka eivät ole tuulilaseja, ja joiden valonläpäisevyys on alle 70 %:

Edellä oleva osan tyyppihyväksyntämerkki, joka on kiinnitetty lasiin, joka ei ole tuulilasi ja jota koskevat liitteessä III C olevan 9.1.4.2 kohdan vaatimukset, osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Kaksoislasit, joiden valonläpäisevyys on vähemmän kuin 70 %:

Edellä oleva kaksoislasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Muut lasit kuin tuulilasit, joita käytetään traktorien tuulilaseina:

Edellä oleva lasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että traktorin tuulilasina käytettäväksi tarkoitettu osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.

Lasit, jotka eivät ole tuulilaseja, ja joiden valonläpäisevyys on 70 % tai enemmän:

Edellä oleva osan tyyppihyväksyntämerkki, joka on kiinnitetty lasiin, joka ei ole tuulilasi, ja jota koskevat liitteessä III C olevan 9.1.4.1 kohdan vaatimukset, osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.









LIITE III B









Lisäys 1

KARKAISTUT TUULILASIT

(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III D tai III I mukaisesti)









Lisäys 2

TASAISESTI KARKAISTUT LASIT, MUUT KUIN TUULILASIT

(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III E tai III I mukaisesti)









Lisäys 3

LAMINOIDUT TUULILASIT

(tavalliset, käsitellyt tai muovipinnoitteiset)

(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III F, III H tai III I mukaisesti)









Lisäys 4

LAMINOIDUT LASIT, MUUT KUIN TUULILASIT

(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III G tai III I mukaisesti)









Lisäys 5

LASI-MUOVITUULILASIT

(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III J mukaisesti)









Lisäys 6

LASI-MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT

(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III K mukaisesti)









Lisäys 7

KAKSOISLASIT

(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III L mukaisesti)









Lisäys 8

TUULILASEJA KOSKEVAN LUETTELON SISÄLTÖ ( 13 )









LIITE III C

YLEISET TESTIOLOSUHTEET

1 SIRPALETESTIT

1.1 Testattava lasi ei saa olla tukevasti kiinnitetty; se voi kuitenkin olla kiinnitetty aivan samanlaiseen lasiin kaikkien reunojen ympärille kiinnitetyllä tarrateipillä.

1.2 Sirpaloitumisen aiheuttamiseen käytetään noin 75 g:n vasaraa tai muuta välinettä, jolla saavutetaan vastaavat tulokset. Pisteen kaarevuussäde on 0,2 ± 0,05 mm.

1.3 Jokaisessa määritetyssä iskukohdassa on suoritettava yksi testi.

1.4 Sirpaleita tutkitaan valokuvauspaperilla, kun valotus alkaa enintään 10 sekuntia ja päättyy enintään kolme minuuttia iskun jälkeen. Vain alkuperäistä sirpaletta edustavat tummimmat viivat otetaan huomioon. Laboratorion on säilytettävä aiheutetusta sirpaloitumisesta otettuja kuvia.

2 ISKUKOVUUDEN KUULATESTI

2.1 227 g:n kuulatesti

2.1.1 Välineet

2.1.1.1 Karkaistu teräskuula, jonka massa on 227 ± 2 g ja halkaisija noin 38 mm.

2.1.1.2 Laite, jolla kuula pudotetaan vapaasti myöhemmin määriteltävältä korkeudelta, tai laite, joka antaa kuulalle vapaalla pudotuksella saavutettavaa vastaavan nopeuden. Kun käytetään kuulan heittävää laitetta, nopeustoleranssin on oltava ± 1 % vapaalla pudotuksella saavutettavasta nopeudesta.

2.1.1.3 Kuvassa 1 esitetyn kaltainen tukiteline, joka koostuu teräskehyksistä, joiden koneistetut reunat ovat 15 mm leveät, sopivat toistensa päälle ja on päällystetty noin 3 mm paksuilla ja 15 mm leveillä kumitiivisteillä, joiden kovuus on 50 IRHD. Alarunko lepää noin 150 mm korkealla teräslaatikolla. Testikappaletta pitää paikallaan yläkehys, jonka paino on noin 3 kg. Tukikehys hitsataan noin 12 mm paksuun lattialla lepäävään teräslevyyn, jonka alle jää noin 3 mm paksu ja kovuudeltaan 50 IRHD oleva kumikerros. Kuva 1 Kuulatestien tuki

2.1.2 Testiolosuhteet

— Lämpötila 20 ± 5 oC.

— Ilmanpaine: 860-1 060 mbaaria.

— Suhteellinen kosteus: 60 ± 20 %.

2.1.3 Testikappale

Testikappaleen on oltava tasainen neliö, jonka sivun pituus on 300 + 10/- 0 mm.

2.1.4 Menettely

Testikappaletta pidetään tarkoitetussa lämpötilassa vähintään neljä testiä edeltävää tuntia.

Testikappale asetetaan telineeseen (2.1.1.3). Testitason pinnan on oltava 3o säteellä kohtisuorassa kuulan tulosuuntaan nähden.

Iskukohdan on oltava 25 mm:n säteellä testikappaleen geometrisestä keskikohdasta, kun pudotuskorkeus on 6 m tai vähemmän, ja 50 mm:n säteellä testikappaleen keskikohdasta, kun pudotuskorkeus on yli 6 m. Kuulan on osuttava siihen testikappaleen puoleen, joka on ajoneuvoon asennetun turvalasin ulkopintana. Kuulan annetaan iskeä vain kerran.

2.2 2 260 g:n kuulatesti

2.2.1 Laitteisto

2.2.1.1 Karkaistu teräskuula, jonka massa on 2 260 ± 20 g ja halkaisija noin 82 mm.

2.2.1.2 Laite, jolla kuula pudotetaan vapaasti myöhemmin määriteltävältä korkeudelta, tai laite, joka antaa kuulalle vapaalla pudotuksella saavutettavaa vastaavan nopeuden. Kun käytetään kuulan heittävää laitetta, nopeustoleranssin on oltava ± 1 % vapaalla pudotuksella saavutettavasta nopeudesta.

2.2.1.3 Kuvassa 1 esitetyn kaltainen ja 2.1.1.3 kohdassa esitettyä vastaava tukiteline.

2.2.2 Testiolosuhteet

— Lämpötila 20 ± 5 oC.

— Ilmanpaine: 860-1 060 mbaaria.

— Suhteellinen kosteus: 60 ± 20 %.

2.2.3 Testikappale

Testikappaleen on oltava tasainen tai tuulilasin tai muun kaarevan turvalasin tasaisimmasta osasta leikattu neliö, jonka sivun pituus on 300 + 10/- 0 mm.

Vaihtoehtoisesti voidaan testata koko tuulilasi tai muu kaareva turvalasi. Tässä tapauksessa on huolehdittava siitä, että varmistetaan riittävä kosketus turvalasin ja tuen välillä.

2.2.4 Menettely

Testikappaletta pidetään tarkoitetussa lämpötilassa vähintään neljä testiä edeltävää tuntia.

Testikappale asetetaan telineeseen (2.1.1.3). Testitason pinnan on oltava 3o säteellä kohtisuorassa kuulan tulosuuntaan nähden.

Iskukohdan on oltava 25 mm:n säteellä testikappaleen geometrisestä keskikohdasta. Kuulan on osuttava siihen testikappaleen puoleen, joka edustaa ajoneuvoon asennetun turvalasin sisäpintaa. Kuulan annetaan iskeä vain kerran.

3 PÄÄNMUOTOTESTI

3.1 Laitteisto

3.1.1 Pään muotoinen paino, jossa on pyöreä tai puolipyöreä laminoidusta kovapuusta valmistettu ja vaihdettavalla huovalla varustettu pääkappale, ja jossa voi olla puinen poikkiorsi. Pyöreän osan ja poikkiorren välillä on niskamallinen välikappale ja poikkiorren toisella puolella kiinnitystanko. Mitat ovat kuvan 2 mukaiset. Laitteiston kokonaispaino on 10 ± 0,2 kg. Kuva 2 Pään muotoinen paino

3.1.2 Laite, jolla pään muotoinen paino pudotetaan vapaasti myöhemmin määriteltävältä korkeudelta, tai laite, joka antaa painolle vapaalla pudotuksella saavutettavaa vastaavan nopeuden. Kun käytetään painolle vauhdin antavaa laitetta, nopeustoleranssin on oltava ± 1 % vapaalla pudotuksella saavutettavasta nopeudesta.

3.1.3 Kuvassa 3 esitetyn kaltainen tukiteline tasaisten testikappaleiden testausta vasten. Teline koostuu kahdesta teräskehyksestä, joiden koneistetut reunat ovat 50 mm leveät, sopivat toistensa päälle ja on päällystetty noin 3 mm paksuilla ja 15 ± 1 mm leveillä kumitiivisteillä, joiden kovuus on 70 IRHD. Ylärunkoa pidetään painettuna alarunkoa vasten vähintään kahdeksalla pultilla.

3.2 Testiolosuhteet

3.2.1 — Lämpötila 20 ± 5 oC.

3.2.2 — Ilmanpaine: 860-1 060 mbaaria.

3.2.3 — Suhteellinen kosteus: 60 ± 20 %. Kuva 3 Päänmuototestien tuki (1) M20:n vähimmäissuositusmomenti on 30 Nm.

3.3 Menettely

3.3.1 Tasaisen testikappaleen testi

Tasaista testikappaletta, jonka pituus on 1 100 + 5/- 2 mm ja leveys 500 + 5/- 2 mm, pidetään 20 ± 5 oC:n tasaisessa lämpötilassa vähintään neljä testiä edeltävää tuntia. Testikappale kiinnitetään tukikehyksiin (3.1.3); pultit kiristetään, jotta varmistetaan, että testikappale ei testin aikana liiku yli 2 mm. Testitason pinnan on oltava riittävän kohtisuorassa painon tulosuuntaan nähden. Painon on iskeydyttävä testikappaleeseen 40 mm:n säteellä sen geometrisestä keskipisteestä sille puolelle, joka edustaa ajoneuvoon asennetun turvalasin sisäpintaa, ja sen on annettava iskeä vain kerran.

Huopasuojuksen iskeytymispinta vaihdetaan 12 testin jälkeen.

3.3.2 Koko tuulilasin testi (käytetään vain putoamiskorkeudella, joka on pienempi tai yhtä suuri kuin 1,5 m)

Tuulilasi asetetaan vapaasti tukeen, siten, että välissä on kovuudeltaan 70 IRHD oleva ja noin 3 mm paksu kumikaistale, ja kosketuspinnan leveys koko ympärysmitan alueella on noin 15 mm. Tuen on koostuttava jäykästä kappaleesta, joka vastaa tuulilasin muotoa siten, että pään muotoinen paino iskee sisäpintaan. Tarvittaessa tuulilasi puristetaan tukeen soveltuvin laittein. Tuen on levättävä jäykällä telineellä, kun välissä on kumikerros, jonka kovuus on 70 IRHD ja paksuus noin 3 mm.

Tuulilasin pinnan on oltava riittävän kohtisuorassa pään muotoisen painon tulosuuntaan nähden.

Pään muotoisen painon on iskeydyttävä testikappaleeseen 40 mm:n säteellä sen geometrisestä keskipisteestä sille puolelle, joka on ajoneuvoon asennetun turvalasin sisäpinta, ja sen on annettava iskeä vain kerran.

Huopasuojuksen iskeytymispinta vaihdetaan 12 testin jälkeen.

4 NAARMUUNTUMISTESTI

4.1 Laitteisto

4.1.1 Kuvassa 4 kaaviomaisesti esitettyyn naarmuttamisinstrumenttiin ( 14 ) kuuluvat: — vaakatasoinen pyörintätaso, jossa on keskuskiinnike ja joka pyörii vastapäivään 65-75 rpm, ja — Kuva 4 Kaavio naarmuttamisinstrumentista — kaksi painotettua yhdensuuntaista vartta, joissa molemmissa on erityinen naarmuttamisrengas, joka pyörii vapaasti kuulalaakeroidussa vaakasuorassa akselissa; kukin rengas lepää testikappaleella 500 g:n massan aiheuttaman paineen alaisena. Naarmuttamisinstrumentin pyörintätason on pyörittävä tasaisesti ja riittävän samassa tasossa (poikkeama tästä tasosta ei 1,6 mm:n etäisyydellä pyörivän tason ympärysmitasta saa olla yli ± 0,05 mm). Pyörät on asennettava siten, että kun ne koskettavat pyörivää testikappaletta, ne pyörivät vastakkaisiin suuntiin siten, että ne aiheuttavat kunkin testikappaleen kierroksen aikana kaksi kertaa puristavaa ja hankaavaa vaikutusta kaarevilla linjoilla, joiden renkaan muotoinen ala on noin 30 cm2.

4.1.2 Naarmuttamisrenkaat ( 15 ), joiden halkaisija on 45-50 mm ja paksuus 12,5 mm, ja jotka koostuvat keskikovaan kumiin istutetusta erityisestä hienosiivilöidystä hankausaineesta. Renkaiden kovuuden on oltava 72 ± 5 IRHD, joka mitataan neljästä kohdasta, jotka sijaitsevat tasaisin välein hankauspinnan keskilinjalla, kun painetta kohdistetaan pystysuorassa renkaan halkaisijan suuntaisesti, ja kun lukemat otetaan 10 sekuntia paineen täyden kohdistamisen jälkeen. Naarmuttamisrenkaat on valmisteltava käyttöä varten pyörittämällä niitä erittäin hitaasti tasaista lasia vasten, jotta varmistetaan, että niiden pinta on täysin tasainen.

4.1.3 Valonlähde, joka koostuu hehkulampusta, jonka lanka on yhdensuuntaisessa putkessa, jonka mitat ovat 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Jännite on stabiloitava ± 1/1 000. Jännitteen tarkastukseen käytettävän instrumentin on oltava riittävän tarkka.

4.1.4 Optinen järjestelmä, joka koostuu linssistä, jonka polttoväli ƒ on vähintään 500 mm ja joka on korjattu kromaattisia aberraatioita varten. Linssin täysi aukko ei saa olla suurempi kuin ƒ/20. Linssin ja valonlähteen etäisyyttä on säädettävä, jotta saadaan valonsäde, joka on riittävän yhdensuuntainen. Asennetaan kalvo, joka rajoittaa valonsäteen halkaisijan 7 ± 1 mm:iin. Tämän kalvon on sijaittava 100 ± 50 mm:n etäisyydellä linssistä sillä puolella, joka on kauimpana valonlähteestä.

4.1.5 Hajavalon mittauslaitteisto (katso kuva 5) koostuu valokennosta, jonka integrointipallon halkaisija on 200 - 250 mm. Pallon on oltava varustettu valon tulo- ja poistumisaukoilla. Tuloaukon on oltava pyöreä, ja sen halkaisijan on oltava vähintään kaksi kertaa valonsäteen halkaisija. Alueen poistumisaukon on oltava varustettu joko valon kerääjällä tai heijastustasolla jäljempänä 4.4.3 kohdassa kuvattua menettelyä noudattaen. Valon kerääjän on imettävä kaikki valo, kun valonsäteeseen ei ole työnnetty testikappaletta. Valonsäteen akselin on kuljettava tulo- ja poistumisaukkojen keskustan kautta. Valon poistumisaukon halkaisijan b on oltava yhtä kuin 2a × tan 4o, kun a on pallon halkaisija. Valokennon on oltava asennettu siten, että suoraan tuloaukosta tai heijastustasolta tuleva valo ei voi saavuttaa sitä. Integrointipallon ja heijastustason pintojen heijastuskyvyn on oltava riittävän samanlainen, ja niiden on oltava mattapintaisia ja ei-selektiivisiä. Valokennon tehon on oltava lineaarinen ± 2 %:n sisällä käytettyjen valotehojen alueella. Instrumentin suunnittelun on oltava sellainen, että galvanometritaittumista ei tapahdu, kun pallo on pimeä. Koko laitteisto on tarkastettava säännöllisin välein hämärtymiskalibrointi-standardien avulla. Jos hämärtymismittaukset tehdään laitteilla tai menetelmillä, jotka poikkeavat edellä määritellyistä, tuloksia on tarvittaessa korjattava, jotta ne ovat yhteensopivia edellä kuvattua laitteistoa käyttämällä saatujen kanssa. Kuva 5 Hämärtymismittari

4.2 Testiolosuhteet

4.2.1 Lämpötila 20 ± 5 oC.

4.2.2 Ilmanpaine: 860-1 060 mbaaria.

4.2.3 Suhteellinen kosteus: 60 ± 20 %.

4.3 Testikappaleet

Testikappaleiden on oltava tasaisia neliöitä, joiden sivujen pituus on 100 mm, ja joiden molemmat pinnat ovat riittävän tasaisia ja yhdensuuntaisia, ja joiden keskelle on tarvittaessa porattu kiinnitysreikä, jonka halkaisija on 6,4 + 0,2/ -0 mm.

4.4 Menettely

Naarmuuntumistesti suoritetaan sillä testikappaleen pinnalla, joka on ajoneuvoon asennetun turvalasin ulkopinta, sekä muovipinnoitteisen lasin tapauksessa myös sisäpinnalla.

4.4.1 Välittömästi ennen naarmuttamista ja sen jälkeen testikappaleet puhdistetaan seuraavasti: a) pyyhitään pellavakankaalla puhtaassa juoksevassa vedessä; b) huuhdellaan tislatulla vedellä tai vedellä, josta on poistettu suolat; c) puhalletaan kuivaksi hapella tai typellä; d) poistetaan mahdolliset vesijäämät taputtelemalla kevyesti kostealla pellavakankaalla. Kuivataan tarvittaessa puristamalla kevyesti kahden pellavakankaan väliin. Kaikkea yliäänilaitekäsittelyä tulee välttää. Puhdistuksen jälkeen testikappaleita on käsiteltävä vain niiden reunoista ja säilytettävä siten, että niiden pintojen vahingoittuminen tai likaantuminen estyy.

4.4.2 Testikappaleita pidetään vähintään 48 tuntia 20 ± 5 oC:n lämpötilassa ja suhteellisessa kosteudessa, joka on 60 ± 20 %.

4.4.3 Testikappale asetetaan välittömästi aivan integrointipallon tuloaukolle. Testikappaleen pinnan kohtisuoran ja säteen akselin välinen kulma saa olla enintään 8o. Otetaan neljä lukemaa seuraavassa taulukossa esitetyllä tavalla:



Lukema Testikappale Valonkerääjä Heijastustaso Määrä T1 Ei Ei Kyllä Pintavalo T2 Kyllä Ei Kyllä Testikappaleen läpi päästämä kokonaisvalo T3 Ei Kyllä Ei Instrumentin hajavalo T4 Kyllä Kyllä Ei Instrumentin ja testikappaleen hajavalo Toistetaan testit T1, T2, T3 ja T4 muissa testikappaleen määritellyissä asennoissa yhdenmukaisuuden määrittämiseksi. Lasketaan kokonaisläpäisevyys Tt = T2/T1. Lasketaan hajaläpäisevyys Td seuraavasti: Lasketaan hämärtymis- tai valoprosentti tai molemmat seuraavasti: Mitataan testikappaleen alkuhämärtyminen vähintään neljästä tasavälein sijaitsevasta naarmuttamattoman alueen kohdasta edellä esitetyn kaavan mukaisesti. Lasketaan kunkin testikappaleen tulosten keskiarvo. Neljän mittauksen sijasta keskiarvo voidaan saavuttaa pyörittämällä kappaletta tasaisesti 3 kierrosta sekunnissa tai nopeammin. Kullekin turvalasille on suoritettava kolme testiä samalle tyypille. Käytetään hämärtymistä pinnan alapuolisen naarmuuntumisen mittana, kun testikappale on ollut naarmuuntumistestissä. Mitataan naarmuuntuneen kohdan hajottama valo vähintään neljästä tasavälein sijaitsevasta naarmuuntuneen alueen kohdasta edellä esitetyn kaavan mukaisesti. Lasketaan kunkin testikappaleen tulosten keskiarvo. Neljän mittauksen sijasta keskiarvo voidaan saavuttaa pyörittämällä kappaletta tasaisesti 3 kierrosta sekunnissa tai nopeammin.

4.5 Naarmuuntumistesti suoritetaan vain testin suorittavan laboratorion harkinnan mukaan jo sen hallussa olevien tietojen perusteella, esim. välikerroksen tai materiaalin paksuuden muutokset eivät tavallisesti edellytä lisätestejä.

4.6 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit Sivuominaisuuksia ei ilmene.

5 LÄMPÖTILATESTI

5.1 Menettely

Lämmitetään kolme testinäytettä tai kolme testikappaletta, joiden koko on vähintään 300 mm × 300 mm, ja jotka laboratorio on ottanut kolmesta tuulilasista tai muusta lasista kuin tuulilasista ja joiden yksi reuna vastaa lasin yläreunaa, 100 oC:n lämpötilaan.

Säilytetään tämä lämpötila kahden tunnin ajan ja annetaan testinäytteen/-näytteiden sitten jäähtyä huoneenlämpöön. Jos turvalasin molemmat ulkopinnat ovat epäorgaanista materiaalia, testi voidaan suorittaa upottamalla testinäyte pystyasennossa tietyksi ajaksi kiehuvaan veteen, kun samalla varotaan aiheuttamasta tarpeetonta lämpöshokkia. Jos näytteet on leikattu tuulilasista yhden kunkin tällaisen näytteen reunan on oltava tuulilasin yläreunan osa.

5.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit







Väritön Sävytetty Välikerroksen värjäys: 1 2

Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.

5.3 Tulosten tulkinta

5.3.1 Korkean lämpötilan sietotestin tuloksen katsotaan olevan positiivinen, jos kuplia tai muita vikoja ei muodostu yli 15 mm:n päähän testikappaleen tai näytteen leikkaamattomasta reunasta tai 25 mm:n päähän leikatusta reunasta tai yli 10 mm:n päähän halkeamista, joita testin aikana mahdollisesti muodostuu.

5.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten luovutettu testikappale- tai näytesarja katsotaan korkean lämpötilan sietotestin kannalta tyydyttäväksi, jos jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy: 5.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai 5.3.2.2 jos yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos, uudella testikappale- tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävä tulos.

6 SÄTEILYNSIETOTESTI

6.1 Testausmenetelmä

6.1.1 Laitteisto

6.1.1.1 Säteilylähde, joka koostuu keskipaineisesta elohopeahöyrylampusta, jossa on putkimainen otsoniton kvartsilamppu; lampun akseli on pystysuora. Lampun nimellispituus on 360 mm ja halkaisija 9,5 mm. Kaaren pituus on 300 ± 4 mm. Lamppua on käytettävä 750 ± 50 W. Kaikkia muita säteilylähteitä, joiden vaikutus on sama kuin edellä määritellyn lampun, voidaan käyttää. Jotta voidaan varmistaa, että toisen lähteen vaikutukset ovat samat, suoritetaan vertailu mittaamalla 300-450 mm:n aaltopituusalueella annetun energian määrä, kun kaikki muut aaltopituudet on poistettu sopivia suotimia käyttäen. Vaihtoehtoista lähdettä käytetään sitten näiden suotimien kanssa. Kun kyseessä ovat turvalasit, joiden osalta tämä testi ja senkäyttöolot eivät tyydyttävästi vastaa toisiaan, on tarpeen tarkistaa testioloja.

6.1.1.2 Voimanlähdemuuntaja ja kondensaattori, jotka pystyvät antamaan lampulle (6.1.1.1) vähintään 1 100 V:n lähtöhuippujännitteen ja 500 ± 50 V:n käyttöjännitteen.

6.1.1.3 Laite, johon testinäytteet voidaan kiinnittää, ja jossa niitä voidaan pyörittää 1-5 kierrosta minuutissa keskellä sijaitsevan säteilyn lähteen ympäri, jotta altistuminen on tasaista.

6.1.2 Testikappaleet

6.1.2.1 Testikappaleiden koko on 76 mm × 300 mm.

6.1.2.2 Laboratorio leikkaa testikappaleet lasien yläreunasta siten, että: — muiden lasien kuin tuulilasien osalta testikappaleiden yläreuna vastaa lasien yläreunaa, — tuulilasien osalta testikappaleiden yläreuna vastaa vyöhykkeen, jossa valonläpäisy tarkastetaan ja määritellään tässä liitteessä olevan 9.1.2.2 kohdan mukaisesti, yläreunaa.

6.1.3 Menettely

Kolmen näytteen tässä liitteessä olevan 9.1.1—9.1.2 kohdan mukaisesti määritelty valonläpäisevyys tarkastetaan ennen altistusta. Osa kustakin näytteestä suojataan säteilyltä, ja asetetaan näyte sitten testilaitteeseen 230 mm lampun akselin etupuolelle ja pituussuunnassa yhdensuuntaisesti sen kanssa. Näytteiden lämpötilana koko testin ajan pidetään 45 ± 5 oC. Kunkin testinäytteen sen puolen, jokamuodostaisi traktorin ulkopuolen, on oltava lamppuun päin. Edellä 6.1.1.1 kohdassa määritellyn lampputyypin altistusaika on 100 tuntia. Mitataan kunkin näytteen altistetun alueen valonläpäisevyys uudelleen altistuksen jälkeen.

6.1.4 Kukin testikappale tai näyte (kaikkiaan kolme) altistetaan edellä esitetyn menettelyn mukaisesti säteilylle siten, että kunkin testikappaleen tai näytteen kohdan saama säteily vaikuttaa käytettyyn välikerrokseen samalla tavalla kuin 1 400 W/m2:n auringonsäteily 100 tunnin aikana.

6.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit







Väritön Sävytetty Lasin värjäys: 2 1 Välikerroksen värjäys: 1 2

Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.

6.3 Tulosten tulkinta

6.3.1 Säteilynsietotestin tuloksen katsotaan olevan positiivinen, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: 6.3.1.1 tässä liitteessä olevan 9.1.1-9.1.2 kohdan mukaisesti mitattu valon kokonaisläpäisevyys ei putoa alle 95 %:iin säteilyttämistä edeltäneestä alkuperäisarvosta eikä missään tapauksessa putoa seuraavien arvojen alle: 6.3.1.1.1 70 %, kun kyseessä on tuulilasia lukuun ottamatta sellainen lasi, jonka on täytettävä joka suunnassa kuljettajan näkökenttää koskevat vaatimukset; 6.3.1.1.2 75 %, kun kyseessä on tuulilasi, vyöhykkeillä, joilla läpäisevyys tarkastetaan jäljempänä 9.1.2.2 kohdassa määritetyllä tavalla. 6.3.1.2 Testikappaleessa tai näytteessä voi kuitenkin säteilytyksen jälkeen olla havaittavissa lievää värjäytymistä, kun sitä tarkastellaan valkoista taustaa vasten, mutta muita vikoja ei saa olla.

6.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappale- tai näytesarja katsotaan säteilynsietotestin kannalta tyydyttäväksi, jos toinen seuraavista ehdoista täyttyy: 6.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai 6.3.2.2 jos yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos, uudella testikappale- tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävä tulos.

7 KOSTEUDENSIETOTESTI

7.1 Menettely

Pidetään kolmea testinäytettä tai kolmea vähintään 300 mm × 300 mm:n kokoista testikappaletta kaksi viikkoa pystysuorassa suljetussa astiassa, jossa lämpötila on 50 ± 2 oC ja suhteellinen kosteus 95 % ± 4 % ( 16 ).

Testikappaleet valmistellaan siten, että:

— yksi testikappaleen reuna on osa tuulilasin alkuperäistä reunaa,

— jos useita testikappaleita testataan samaan aikaan, niiden väliin on jätettävä riittävästi tilaa.

On ryhdyttävä varotoimiin, joilla estetään kondensaatin tippuminen testikammion seinistä tai katosta testinäytteiden päälle.

7.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit







Väritön Sävytetty Välikerroksen värjäys: 1 2

Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.

7.3 Tulosten tulkinta

7.3.1 Turvalasien katsotaan olevan kosteudensiedon kannalta tyydyttäviä, jos merkittäviä muutoksia ei havaita yli 10 mm:n päässä leikkaamattomasta reunasta tai yli 15 mm:n päässä leikatusta reunasta, kun tavallinen ja käsitelty kerroslasi on ollut ympäröivässä ilmassa kaksi tuntia, ja kun muovipäällysteinen lasi ja muovilasi ovat olleet ympäröivässä ilmassa 48 tuntia.

7.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappale- tai näytesarja katsotaan kosteudensietotestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy: 7.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, 7.3.2.2 jos yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos, uudella testikappale- tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävä tulos.

8 LÄMPÖTILAMUUTOSTEN SIETOTESTAUS

8.1 Testausmenetelmä

Kaksi 300 × 300 mm:n testikappaletta pannaan kuudeksi tunniksi suljettuun kammioon -40 ± 5 oC:n lämpötilaan; sitten ne pannaan 23 ± 2 oC:n lämpötilaan tunniksi tai siihen asti kunnes testikappale on saavuttanut vakaan lämpötilan. Sitten ne pannaan ilmavirtaan 72 ± 2 oC:n lämpötilaan kolmeksi tunniksi. Testikappaleet tutkitaan, kun ne on palautettu 23 ± 2 oC:n lämpötilaan, ja kun niiden on annettu jäähtyä tuohon lämpötilaan.

8.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit







Väritön Sävytetty Muovisen välikerroksen tai pinnoitteen värjäys: 1 2

Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.

8.3 Tulosten tulkinta

Lämpötilamuutosten sietotestin tuloksen katsotaan olevan positiivinen, jos testikappaleissa ei ole murtumia, samentumia, hilseilyä tai muita ilmeisiä vikoja.

9 OPTISET OMINAISUUDET

9.1 Valonläpäisytesti

9.1.1 Laitteisto

9.1.1.1 Valonlähde, joka koostuu hehkulampusta, jonka hehkulanka on 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm:n suuntaissärmiössä. Lampun hehkulangan jännitteen on oltava sellainen, että värilämpötila on 2 856 K ± 50 K. Tämä jännite vakautetaan alueelle ± 1/1 000. Jännitteen tarkastukseen käytetyn instrumentin on oltava riittävän tarkka.

9.1.1.2 Optinen järjestelmä, joka koostuu linssistä, jonka polttoväli on vähintään 500 mm ja joka on korjattu kromaattista aberraatiota varten. Linssin täysi aukko ei saa ylittää f/20:tä. Linssin ja valonlähteen etäisyyttä on säädettävä, jotta saadaan valonsäde, joka on riittävän yhdensuuntainen. Asennetaan kalvo, joka rajoittaa valonsäteen halkaisijan 7 ± 1 mm:iin. Tämä kalvo sijaitsee 100 ± 50 mm:n etäisyydellä linssistä sillä puolella, joka on kauimpana valonlähteestä. Mittauspiste otetaan valonsäteen keskustasta.

9.1.1.3 Mittauslaitteisto. Vastaanottimen spektriherkkyyden on vastattava ICI:n ( 17 ) valoteknisen tarkkailulaitteen tavanomaista spektrivalovoimaa. Vastaanottimen valoherkkä pinta on päällystetty hajottavalla aineella, ja sen poikkipinta-alan on oltava vähintään kaksi kertaa optisen järjestelmän lähettämän valonsäteen poikkipinta-ala. Jos käytetään integrointipalloa, pallon aukon poikkipinta-alan on oltava vähintään kaksi kertaa säteen yhdensuuntaisen osuuden poikkipinta-ala. Vastaanottimen mittalaitteiston lineaarisuuden on käsitettävä enemmän kuin 2 % mitta-alueesta.

9.1.2 Menettely

Säädetään vastaanottimen herkkyyttä osoittava instrumentti siten, että se näyttää 100 mitta-astetta, kun valon kulkureitillä ei ole turvalasia. Kun vastaanottimeen ei tule valoa, instrumentin on näytettävä nollaa.

Turvalasi asetetaan sellaiselle etäisyydelle vastaanottimesta, että se vastaa noin viisi kertaa vastaanottimen halkaisijaa. Turvalasi työnnetään kalvon ja vastaanottimen väliin ja sen asentoa säädetään siten, että valonsäteen tulokulma on 0o ± 5o. Läpäisevyys mitataan turvalasista ja kussakin mitatussa kohdassa luetaan näyttöinstrumentin osoittama mitta-asteiden määrä n. Valonläpäisevyys τ r on n/100.

9.1.2.1 Tuulilasien osalta voidaan soveltaa vaihtoehtoisia testausmenetelmiä, kun käytetään joko tuulilasin tasaisimmasta osasta leikattua testinäytettä tai erityisesti valmistettua tasaista neliötä, jonka materiaali- ja paksuusominaisuudet ovat samat kuin todellisen tuulilasin, kun mittaukset suoritetaan kohtisuorassa lasiin nähden.

9.1.2.2 Testi suoritetaan tässä liitteessä olevassa 9.2.5.2 kohdassa määritellyllä vyöhykkeellä I.

9.1.2.3 Traktoreissa, joissa ei ole mahdollista määritellä vyöhykettä I, testi suoritetaan tässä liitteessä olevassa 9.2.5.3 kohdassa määritellyllä vyöhykkeellä I′.

9.1.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit







Väritön Sävytetty Lasin värjäys: 1 2 Välikerroksen värjäys: (kerrostuulilasien tapauksessa) 1 2







ei ole on Varjostus- tai tummennusnauhoja: 1 2

Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.

9.1.4 Tulosten tulkinta

9.1.4.1 Tuulilasien osalta 9.1.2 kohdan mukaisesti mitattu läpäisevyys ei saa olla vähempää kuin 75 % ja muiden lasien kuin tuulilasien osalta vähemmän kuin 70 %.

9.1.4.2 Kun kyseessä ovat ikkunat, jotka sijaitsevat kuljettajan näkökentän kannalta epäolennaisissa kohdissa (esimerkiksi lasikatto), lasin läpäisykerroin voi olla vähemmän kuin 70 %. Ikkunoissa, joiden valonläpäisykerroin on vähemmän kuin 70 %, on oltava asianmukainen tunnus.

9.2 Optisen vääristymän testaus

9.2.1 Soveltamisala

Määritelty menetelmä on projisointimenetelmä, joka mahdollistaa turvalasin optisen vääristymän arvioinnin.

9.2.1.1 Määritelmät

9.2.1.1.1 Optinen poikkeama: turvalasin läpi nähdyn pisteen todellisen ja näennäisen suunnan välinen kulma, kulman suuruus on tähtäysviivan tulokulman, lasin paksuuden ja kallistuksen sekä tulopisteen kaarevuussäteen funktio.

9.2.1.1.2 Optinen vääristymä suunnassa MM′: kulmapoikkeaman Δα algebrallinen ero turvalasin pinnan kahden pisteen M ja M′ välillä, kun kahden pisteen välinen etäisyys on sellainen, että niiden katseen suunnassa suorassa kulmassa olevalla tasolla olevat projektiot ovat tietyn etäisyyden Δx päässä toisistaan (katso kuva 6). Vastapäiväistä poikkeamaa pidetään positiivisena ja myötäpäiväistä negatiivisena.

9.2.1.1.3 Optinen vääristymä pisteessä M: kaikkien suuntien MM′ optinen enimmäisvääristymä pisteestä M.

9.2.1.2 Laitteisto

Tämä menetelmä käsittää sopivan kuvan (rasteri) heijastamisen näytölle testattavana olevan turvalasin läpi. Muutos, jonka valoon sijoitettu turvalasi aiheuttaa projisoidun kuvan muotoon, mahdollistaa vääristymän mittauksen. Laitteisto koostuu seuraavista osista, jotka on järjestetty kuten kuvassa 9.

Kuva 6

Optisen vääristymän kaaviomainen esitys

Huomautus:

Δα = α1 - α2 eli suunnan MM′ optinen vääristymä

Δx = MC eli kahden katseen suunnan kanssa yhdensuuntaisen ja pisteiden M ja M′ kautta kulkevan suoran viivan etäisyys.

Kuva 7

Projektorin optinen järjestely

9.2.1.2.1 Hyvälaatuinen projektori, jossa on tehokas pistevalonlähde, ja jolla on esimerkiksi seuraavat ominaisuudet: — polttoväli vähintään 90 mm, — aukko noin 1/2,5, — 150 W:n kvartsihalogeenilamppu (jos käytetään ilman suodinta), — 250 W:n kvartsihalogeenilamppu (jos vihersuodin). Kuva 8 Kuvan laajennettu poikkileikkaus Projektori esitetään kaavamaisesti kuvassa 7. Halkaisijaltaan 8 mm oleva kalvo sijoitetaan noin 10 mm:n päähän etulinssistä.

9.2.1.2.2 Kuvat (rasterit), jotka koostuvat esimerkiksi tummalla taustalla olevista kirkkaista ympyröistä (katso kuva 8). Kuvan laadun ja kontrastin on oltava riittävät, jotta voidaan suorittaa mittauksia siten, että virhe on alle 5 %. Kun tutkittava turvalasi ei ole paikallaan, pyöreiden hahmojen on oltava sellaiset, että kun ne heijastetaan, ne muodostavat ryhmän ympyröitä, joiden halkaisija on Δx kun Δx on 4 mm (katso kuvat 6 ja 9). Kuva 9 Optisen vääristymän testilaitteiston järjestely

9.2.1.2.3 Tukiteline, mieluiten sellainen, joka sallii pysty- ja vaakaskannauksen sekä turvalasin pyörittämisen.

9.2.1.2.4 Tarkastusmalli, jolla mitataan mittojen muutokset, kun nopea arviointi on tarpeen. Sopiva malli esitetään kuvassa 10. Kuva 10 Sopivan tarkastusmallineen malli

9.2.1.3 Menettely

9.2.1.3.1 Yleistä

Turvalasi kiinnitetään tukitelineeseen (9.2.1.2.3) annettuun kulmaan. Testikuva heijastetaan tutkittavan alueen läpi. Turvalasia pyöritetään tai siirretään sitä vaaka- tai pystysuunnassa koko määritellyn alueen tutkimista varten.

9.2.1.3.2 Arviointi tarkastusmallinetta käyttämällä

Kun nopea arviointi, jossa mahdollinen virhemarginaali on enintään 20 %, riittää, lasketaan A:n arvo (katso kuva 10) poikkeaman muutoksen raja-arvosta ΔαL ja arvosta R2, joka on etäisyys turvalasista näyttöruutuun:

Heijastetun kuvan Δd halkaisijan muutoksen ja kulmapoikkeaman Δα muutoksen välinen suhde saadaan:

jossa

Δd ilmoitetaan millimetreinä,

A ilmoitetaan millimetreinä,

ΔαL ilmoitetaan kaariminuutteina,

Δα ilmoitetaan kaariminuutteina ja

R2 ilmoitetaan metreinä

9.2.1.3.3 Mittaus valosähköistä laitetta käyttämällä

Kun tarvitaan tarkka mittaus, jossa mahdollinen virhemarginaali on alle 10 %, Δd mitataan heijastusakselilta, kun pisteen leveyden arvo mitataan kohdassa, jossa luminanssi on 0,5 kertaa enimmäisluminanssiarvo.

9.2.1.4 Tulosten ilmoittaminen

Turvalasin optinen vääristymä arvioidaan mittaamalla Δd kaikissa pinnan kohdissa ja kaikissa suunnissa, jotta löydät Δd max:in.

9.2.1.5 Vaihtoehtoinen menetelmä

Lisäksi on sallittua käyttää projektiotekniikan sijasta strioskooppista tekniikkaa, jos 9.2.1.3.2 ja 9.2.1.3.3 kohdassa tarkoitettu mittausten tarkkuus säilyy.

9.2.1.6 Etäisyyden Δx on oltava 4 mm.

9.2.1.7 Tuulilasin on oltava asennettu samaan kallistuskulmaan kuin traktorissa.

9.2.1.8 Vaakatasossa oleva heijastusakseli on pidettävä suunnilleen kohtisuorassa tuossa tasossa olevaan tuulilasin ääriviivaan nähden.

9.2.2 Mittaukset suoritetaan vyöhykkeellä I kuten tässä liitteessä olevassa 9.2.5.2 kohdassa. 9.2.2.1 Traktoreissa, joissa ei ole mahdollista määritellä vyöhykettä I kuten tässä liitteessä olevassa 9.2.5.3 kohdassa, testi suoritetaan tässä liitteessä olevassa 9.2.5.3 kohdassa määritellyllä vyöhykkeellä I′. 9.2.2.2 Traktorityyppi Testi on uusittava, jos tuulilasi asennetaan traktoriin, joka on tyypiltään sellainen, että siitä on erilainen näkyvyys eteen kuin siinä traktorityypissä, jota varten tuulilasi on jo hyväksytty.

9.2.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit 9.2.3.1 Materiaalin laatu



Hiottu konelasi Float-lasi Konelasi 1 1 2 9.2.3.2 Muut sivuominaisuudet Muita sivuominaisuuksia ei ole kyseessä.

9.2.4 Näytteiden lukumäärä Testaus on tehtävä neljälle näytteelle.

9.2.5 Traktorin tuulilasien näkyvyysalueen määritelmä 9.2.5.1 Näkyvyysalue määritellään seuraavien seikkojen pohjalta: 9.2.5.1.1 vertailupiste, joka määritellään pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden näkyvyysalueita ja tuulilasin pyyhkimiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 25 päivänä kesäkuuta 1974 annetun neuvoston direktiivin 74/347/ETY liitteessä ”Näkyvyysalue” olevassa 1.2 kohdassa. Tästä pisteestä käytetään jäljempänä nimeä O; 9.2.5.1.2 suora linja OQ, joka on vaakasuora viiva, joka kulkee vertailupisteen kautta ja on kohtisuorassa traktorin pitkittäiseen keskiviivaan nähden; 9.2.5.2 vyöhyke I on tuulilasin vyöhyke, jonka määrittävät tuulilasin ja neljän alla määritetyn tason leikkauspisteet: P1 — pystysuuntainen taso, joka kulkee O:n kautta ja muodostaa 15o kulman traktorin pitkittäisen keskiviivan oikealle puolelle, P2 — pystysuuntainen taso, joka on symmetrinen P1:n kanssa traktorin pitkittäisen keskiviivan suhteen. Jos tämä ei ole mahdollista (jos esimerkiksi ei ole symmetristä pitkittäistä keskitasoa), P2 on taso, joka on symmetrinen P1:n kanssa vertailupisteen kautta kulkevaan traktorin pitkittäistasoon nähden, P3 — taso, joka kulkee suoran viivan OQ kautta ja muodostaa 10o kulman vaakatason yläpuolelle, P4 — taso, joka kulkee suoran viivan OQ kautta ja muodostaa 8o kulman vaakatason alapuolelle, 9.2.5.3 Niiden traktorien osalta, joita varten ei voida määritellä vyöhykettä I siten kuin tämän liitteen 9.2.5.2 kohdassa on määrätty, vyöhyke I′ koostuu tuulilasin koko pinnasta.

9.2.6 Tulosten tulkinta Tuulilasityyppi katsotaan optisen vääristymän suhteen tyydyttäväksi, jos neljän testattavaksi annetun näytteen optinen vääristymä ei ylitä kaaren 2′ enimmäisarvoa vyöhykkeellä I tai vyöhykkeellä I′. 9.2.6.1 Mittauksia ei saa suorittaa 100 mm leveällä perifeerisellä vyöhykkeellä. 9.2.6.2 Jaetun tuulilasin osalta mittauksia ei suoriteta 35 mm leveällä vyöhykkeellä, joka alkaa lasin reunasta, joka voi olla ruudun jakajan vieressä.

9.3 Heijastuskuvan erotustesti

9.3.1 Soveltamisala

Kaksi testausmenetelmää hyväksytään:

— kohdetesti, ja

— kollimaatioteleskooppitesti.

Näitä testausmenetelmiä voidaan käyttää tarvittaessa osan tyyppihyväksyntään, laadunvalvontaan tai tuotteen arviointiin.

9.3.1.1 Kohdetesti

9.3.1.1.1 Laitteisto

Tässä menetelmässä valaistua kohdetta tarkastellaan turvalasin läpi. Kohde voidaan suunnitella siten, että testi voidaan suorittaa yksinkertaiselta kyllä/ei-pohjalta.

Kohteeksi suositellaan jompaa kumpaa seuraavista tyypeistä:

a) valaistu rengaskohde, jonka ulkohalkaisija D on η kaariminuutin kulmassa x metrin etäisyydellä olevassa pisteestä (kuva 11 a), tai

b) valaistu rengas- ja pistekohde, jonka mitat ovat sellaiset, että etäisyys D, joka mitataan pisteen reunassa olevasta kohdasta ympyrän sisäpuolen lähimpään kohtaan, on η kaariminuutin kulmassa x metrin etäisyydellä olevassa pisteestä (kuva 11 b);

jossa

η on heijastuskuvan erotuksen raja-arvo,

x on etäisyys turvalasista kohteeseen (vähintään 7 m),

D saadaan kaavasta:

Valaistu kohde koostuu valolaatikosta, jonka koko on noin 300 mm × 300 mm × 150 mm, ja jonka etupuoli voidaan vaivattomimmin tehdä lasista, joka on peitetty valoaläpäisemättömällä mustalla paperilla tai maalattu mattamustalla maalilla. Laatikko valaistaan sopivalla valonlähteellä. Laatikon sisäpinta maalataan mattavalkoisella maalilla. Voi olla aiheellista käyttää muunlaisia kohteita, kuten sellaista joka esitetään kuvassa 14. On myös hyväksyttävää korvata kohdejärjestelmä projektiojärjestelmällä ja tarkastella valkokankaalla olevia kuvia.

9.3.1.1.2 Menettely

Turvalasi asennetaan määritellyssä kallistuskulmassa sopivaan telineeseen siten, että tarkastelu tapahtuu kohteen keskipisteen läpi kulkevalla vaakatasolla.

Valolaatikkoa on katseltava pimeässä tai hämärässä huoneessa kunkin tutkittavan alueen osan läpi, jotta voidaan havaita valaistun kohteen aiheuttamien heijastuskuvien olemassaolo. Turvalasia käännetään tarpeen mukaan, jotta voidaan varmistaa, että oikea katselukulma säilyy. Tarkasteluun voidaan käyttää monokulaaria.

9.3.1.1.3 Tulosten ilmoittaminen

Määritellään

— kohteen a (katso kuva 11 a) osalta, ovatko ympyrän varsinainen ja heijastunut kuva erillään, ts. onko η:n raja-arvo ylittynyt, tai

— kohteen b (katso kuva 11 b) tapauksessa, siirtyykö pisteen heijastuskuva ympyrän sisäreunan sivuamispisteen ulkopuolelle, eli onko η:n raja-arvo ylittynyt.

Kuva 11

Kohteiden mitat

Kuva 12

Laitteiston järjestely

1. Lamppu

2. Kokooja-aukko > 8,6 mm

3. Mattalasiaukko > kokooja-aukko

4. Värisuodin, jossa halkaisijaltaan noin 0,3 mm oleva keskireikä; halkaisija > 8,6 mm

5. Napakoordinaattilevy, halkaisija > 8,6 mm

6. Akromaattinen linssi, f ≥ 86 mm, aukko 10 mm

7. Akromaattinen linssi, f ≥ 86 mm, aukko 10 mm

8. Musta piste, halkaisija noin 0,3 mm

9. Akromaattinen linssi, f = 20 mm, aukko ≤ 10 mm

Kuva 13

Kollimaatioteleskooppitestin laitteisto

9.3.1.2 Kollimaatioteleskooppitesti

Tarvittaessa noudatetaan tässä kohdassa esitettyä menettelyä.

9.3.1.2.1 Laitteisto

Laitteisto koostuu kollimaattorista ja teleskoopista ja se voidaan valmistaa kuvan 13 mukaisesti. Muita vastaavia optisia järjestelmiä voidaan kuitenkin käyttää.

9.3.1.2.2 Menettely

Kollimaatioteleskooppi muodostaa äärettömyyteen napakoordinaattijärjestelmän kuvan, jonka keskustassa on kirkas piste (katso kuva 14). Tarkasteluteleskoopin polttotason optiselle akselille sijoitetaan pieni valoaläpäisemätön piste, jonka halkaisija on hieman suurempi kuin projisoidun kirkkaan pisteen halkaisija, ja joka peittää kirkkaan pisteen.

Kuva 14

Esimerkki kollimaatiotestausmenetelmän avulla suoritettavasta tarkastelusta

9.3.1.2.2 Kun testikappale, jossa esiintyy heijastusk