1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 20 päivänä maaliskuuta 1970,
moottoriajoneuvojen ottomoottoreiden kaasujen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi
toteutettavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
(70/220/ETY)
(EYVL L 76, 6.4.1970, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►A1 Tanskan, Irlannin ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneen
kuningaskunnan liittymisasiakirja (*)L 73 14 27.3.1972
(*) Tätä asiakirjaa ei ole julkaistu suomenkielisenä.
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 20 päivänä maaliskuuta 1970,
moottoriajoneuvojen ottomoottoreiden kaasujen aiheuttaman ilman
pilaantumisen estämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
(70/220/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
sekä katsoo, että
asetus Straßenverkehrs-Zulassungs-Ordnungin muuttamisesta annettiin
14 päivänä lokakuuta 1968 ja on julkaistu Saksassa Bundesögesetz-blattin 1 osassa 18 päivänä lokakuuta 1968; tässä asetuksessasäädetään moottoriajoneuvojen ottomoottoreiden aiheuttaman ilman
pilaantumisen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä; nämä
säännökset tulevat voimaan 1 päivänä lokakuuta 1970,
asetus ”moottoriajoneuvojen bensiinimoottoreista peräisin olevien
pakokaasujen seoksista” on annettu 31 päivänä maaliskuuta 1969 jajulkaistu Ranskassa Journal officielissa 17 päivänä toukokuuta 1969;
tätä asetusta sovelletaan:
— alkaen 1 päivästä syyskuuta 1971 tyyppihyväksyttyihin ajoneu-
voihin, joissa on uudentyyppinen moottori eli sen tyyppinen
moottori, jollaista ei ole ennen asennettu tyyppihyväksyttyynajoneuvoon;
— alkaen 1 päivästä syyskuuta 1972 ensimmäistä kertaa liikkeelle
laskettuihin ajoneuvoihin,
nämä säännökset estävät yhteismarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa;
sen vuoksi on tarpeen, että kaikki jäsenvaltiot antavat samat vaati-mukset joko voimassa olevien määräystensä lisäksi tai niiden sijasta,erityisesti jotta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppi-hyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6
päivänä helmikuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä (
3) tarkoi-
tettua ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä voidaan soveltaa kaikkiinajoneuvotyyppeihin,
tätä direktiiviä sovelletaan kuitenkin ennen 6 päivänä helmikuuta 1970
annetulle direktiivin soveltamiselle säädettyä päivää; sen vuoksi tähän
aikaan tässä jälkimmäisessä direktiivissä säädettyjä menettelyitä eivielä sovelleta; on siis säädettävä tilapäismenettelystä sellaisen ilmoi-tuksen muodossa, jolla varmennetaan ajoneuvotyypin testaus ja tämändirektiivin vaatimusten täyttyminen,
sellaisen jäsenvaltion, jota pyydetään antamaan ajoneuvotyypille
kansallinen tyyppihyväksyntä, on pystyttävä tällaisen ilmoituksenperusteella varmistamaan, onko kyseiselle tyypille suoritettu tämändirektiivin mukaiset testit; tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden onilmoitettava muille jäsenvaltioille huomioistaan lähettämällä niille
jäljennös jokaisesta testattua moottoriajoneuvotyyppiä varten laaditusta
ilmoituksesta,
olisi säädettävä teollisuudelle tämän direktiivin muille teknisille vaati-
muksille asetettavaa mukautumisaikaa pidempi ajanjakso kylmäkäyn-nistyksen jälkeisten keskimääräisten kaasumaisten päästöjen tiheään1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 160, 18.12.1969, s. 7
(2) EYVL N:o C 48, 16.4.1969, s. 16
(3) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1
▼B
asutetulla kaupunkialueella tapahtuvaa testausta koskevien vaatimusten
osalta;
on suotavaa käyttää niitä teknisiä vaatimuksia, jotka YK:n Euroopan
talouskomissio on hyväksynyt säännössään N:o 15 (1) (”Ottomoottorilla
varustettujen ajoneuvojen moottoreiden hyväksyntää koskevat yhden-
mukaiset määräykset niiden aiheuttamien kaasumaisten päästöjenosalta”), joka on 20 päivänä maaliskuuta 1958 tehdyn moottoriajoneu-vojen varusteiden ja osien hyväksymisehtojen yhdenmukaistamista jahyväksymisen vastavuoroista tunnustamista koskevan sopimuksen liit-teenä, ja
lisäksi teknisten vaatimusten on oltava nopeasti mukautettavissa
tekniikan kehitykseen; tätä tarkoitusta varten on säädettävä moottoria-
joneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksynnästä 6 päivänähelmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädetynmenettelyn soveltamisesta,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä ’ajoneuvolla’ tarkoitetaan kaikkia tieliikenteeseen
tarkoitettuja, ottomoottorilla ja korilla varustettuja tai ilman koriaolevia, vähintään nelipyöräisiä ajoneuvoja, joiden suurin sallittu koko-naispaino on vähintään 400 kg ja suurin rakenteellinen nopeus on50 km/h tai enemmän, lukuun ottamatta maataloustraktoreita ja -koneita sekä moottorityökoneita.
2 artikla
Jäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvolta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansal-
lista tyyppihyväksyntää moottoriajoneuvojen ottomoottoreiden kaasujenaiheuttamaan ilman pilaantumiseen liittyvistä syistä:
— alkaen 1 päivästä lokakuuta 1970, jos ajoneuvo on sekä liitteen I,
lukuun ottamatta sen 3.2.1.1 ja 3.2.2.1 kohtaa, että liitteiden II, IV,V ja VI vaatimusten mukainen;
— alkaen 1 päivästä lokakuuta 1971, jos ajoneuvo on myös liitteessä I
olevan 3.2.1.1 ja 3.2.2.1 kohdan sekä liitteen III vaatimustenmukainen.
Article 2a
No Member State may refuse or prohibit the sale or registration, entry
into service or use of a vehicle on grounds relating to air pollution bygases from positive-ignition engines of motor vehicles if that vehiclesatisfies the requirements set out in Annexes I, II, III, IV, V and VI.
3 artikla
1. Valmistajan tai tämän edustajan tekemästä hakemuksesta jäsen-
valtion toimivaltaisten viranomaisten on täytettävä liitteessä VIIesitetyn ilmoituksen kohdat. Jäljennös tästä ilmoituksesta on lähetettävä
muille jäsenvaltioille ja hakijalle. Muiden jäsenvaltioiden, joita on
pyydetty antamaan samalle ajoneuvotyypille kansallinen tyyppihyväk-syntä, on hyväksyttävä asiakirja todisteena siitä, että vaaditut testit onsuoritettu.
2. Edellä 1 kohdan säännökset kumotaan heti, kun 6 päivänä helmi-
kuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi moottoriajoneuvojen ja niidenperävaunujen tyyppihyväksynnästä tulee voimaan.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 3
(1) ECE (Geneve) asiakirja W/TRANS/WP 29/293/Rev. 1, 11.4.1969▼A1
▼B
▼B
4 artikla
Tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sille ilmoitetaan jokaisesta
muutoksesta sellaisessa osassa tai ominaisuudessa, johon viitataan liit-
teessä I olevassa 1.1 kohdassa. Jäsenvaltion toimivaltaistenviranomaisten on päätettävä, onko prototyypille tarpeen suorittaa uusiatestejä ja laatia uusi seloste. Jos tällaisissa testeissä ilmenee, ettei direk-tiivin vaatimuksia noudateta, muutosta ei ösaa hyväksyä.
5 artikla
Tarvittavat muutokset liitteiden I—VII vaatimusten mukauttamiseksi
tekniikan kehitykseen on tehtävä moottoriajoneuvojen ja niidenperävaunujen tyyppihyväksynnästä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun
neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät säännökset 30 päivään kesäkuuta 1970 mennessä ja ilmoi-tettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden antamat tässä direk-
tiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat keskeiset kansallisetsäännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.
7 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 4
▼B
LIITE I
MÄÄRITELMÄT, TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUKSET JA TESTI-
VAATIMUKSET
1 MÄÄRITELMÄT
1.1 Ajoneuvotyyppi moottorin kaasumaisten epäpuhtauksien
päästörajoitusten osalta
’Ajoneuvotyypillä moottorin kaasumaisten epäpuhtauksien päästön
rajoitusten osalta’ tarkoitetaan ajoneuvoja, jotka eivät eroa olennaisilta
piirteiltään erityisesti seuraavissa kohdin:
1.1.1 Ekvivalentti hitaus määritetään suhteessa vertailupainoon, kuten liit-
teessä III olevassa 4.2 kohdassa vahvistetaan.
1.1.2 Moottorin ominaispiirteet määritetään liitteessä II olevissa 1—6 ja 8
kohdassa.
1.2 Vertailupaino
’Vertailupainolla’ tarkoitetaan ajoneuvon painoa käyttökunnossa
lisättynä yhtäläisellä 120 kg:n painolla. Ajoneuvon paino käyttökun-
nossa on koko sen omapaino kaikki säiliöt täynnä — poikkeuksena
tähän on polttonestesäiliö, jonka on oltava vain puoliksi täynnä — ja
työkalupakkaus sekä vararengas mukana.
1.3 Moottorin kampikammio
’Moottorin kampikammiolla’ tarkoitetaan moottorin sisä- tai ulkopuo-
lella olevaa tilaa, joka on yhdistetty öljypohjaan sisäisellä tai
ulkoisella putkella, jonka läpi kaasut ja höyryt voivat poistua.
1.4 Kaasumaiset epäpuhtaudet
’Kaasumaisilla epäpuhtauksilla’ tarkoitetaan hiilimonoksidia ja hiili-
vetyjä.
1.5 Enimmäispaino
’Enimmäispainolla’ tarkoitetaan teknisesti sallittua enimmäispainoa,
jonka ajoneuvon valmistaja on ilmoittanut (tämä paino voi olla suur-
empi kuin sallittu enimmäispaino).
2. TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS
2.1 Valmistajan tai tämän edustajan on toimitettava seuraavat tiedot:2.1.1 Moottorityypin kuvaus sisältäen kaikki liitteessä II tarkoitetut yksi-
tyiskohdat,
2.1.2 Palotilan ja männän piirustukset sisältäen myös männänrenkaat;2.1.3 Venttiilin suurin nousu sekä avautumis- ja sulkeutumiskulmat
suhteessa kuolokohtiin.
2.2 Hyväksyttäväksi aiottua ajoneuvotyyppiä vastaava ajoneuvo on toimi-
tettava 3 kohdassa tarkoitettuja testejä suorittavalle tekniselle
tutkimuslaitokselle.
3. TESTIVAATIMUKSET
3.1 Yleistä
Osat, jotka vaikuttavat kaasumaisten epäpuhtauksien päästöön, on
suunniteltava, konstruoitava ja pantava kokoon niin, että ajoneuvo
voi tavallisessa käytössä vastata tämän direktiivin vaatimuksia huoli-
matta mahdollisesta ilmenevästä tärinästä.
3.2 Testien kuvaus
3.2.1 Ajoneuvo alistetaan painoluokkansa mukaisesti tyyppi I, II ja III -
testeihin, kuten jäljempänä määritetään:1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 5
▼B
3.2.2.1 Tyyppi I -testi (tarkastaa keskimääräisten kylmäökäynnistyksen
jälkeisten kaasumaisten epäpuhtauksien päästön tiheään asutetulla
kaupunkialueella).
3.2.1.1.1 Tämä testi tehdään kaikille 1 artiklassa tarkoitetuille ajoneuvoille,
joiden enimmäispaino ei ole enemmän kuin 3,5 tonnia.
3.2.1.1.2 Ajoneuvo asetetaan dynamometripenkille, joka on varustettu jarrulla
ja vauhtipyörällä. Testi kestää kokonaisuudessaan 30 min ja käsittää
neljä sykliä, jotka tehdään keskeytyksettä. Jokainen näistä sykleistä
sisältää 15 pienempää sykliä (joutokäynti, kiihdytys, vakionopeus,
hidastus jne.). Testin aikana pakokaasut kerätään yhteen tai useam-
paan pussiin. Kaasut analysoidaan ja niiden pitoisuudet mitataan
käyttöjakson lopuksi.
3.2.1.1.3 Testi tehdään liitteessä III esitetyn menettelyn mukaisesti. Käytettävät
keräys- ja analysointimenetelmät ovat määriteltyjen mukaiset. Muita
menetelmiä voidaan hyväksyä, jos niiden on havaittu tuottavan
yhtäläiset tulokset.
3.2.1.1.4 Tässä testissä saatujen hiilimonoksidin ja hiilivetyjen massojen on
oltava vähäisempiä kuin ajoneuvolle annettujen vertailuarvojen,
joiden määrät ovat seuraavassa taulukossa:
Vertailupaino
VP kgHiilimonoksidin
massa testiä kohden
(g)Hiilivetyjen massa
testiä kohden
(g)
VP≤750 100 8,0
750 < VP ≤850 109 8,4
850 < VP ≤1 020 117 8,7
1 020 < VP ≤1 250 134 9,4
1 250 < VP ≤1 470 152 10,1
1 470 < VP ≤1 700 169 10,8
1 700 < VP ≤1 930 186 11,4
1 930 < VP ≤2 150 203 12,1
2 150 < VP 220 12,8
3.2.1.2 Tyyppi II -testi (hiilimonoksidin päästötesti joutokäyntinopeudella).
3.2.1.2.1 Tämä testi tehdään kaikille 1 artiklassa tarkoitetuille ajoneuvoille.
3.2.1.2.2 Pakokaasupäästöjen tilavuuden mukainen hiilimonoksidipitoisuus
joutokäyntinopeudella ei saa olla enempää kuin 4,5 %.
3.2.1.2.3 Pitoisuutta on tarkkailtava koko testin ajan liitteen IV menettelyn
mukaisesti.
3.2.1.3 Tyyppi III -testi (kampikammiokaasujen päästön tarkastus).
3.2.1.3.1 Tämä testi tehdään kaikille 1 artiklassa tarkoitetuille ajoneuvoille.
Poikkeuksena ovat ne, joilla on kampikammiopuristuksella varustettu
kaksitahtimoottori.
3.2.1.3.2 Kampikammiokaasujen, joita moottori ei kierrätä uudelleen, sisältä-
mien hiilivetyjen massan on oltava vähemmän kuin 0,15 %
moottorin kuluttaman polttoaineen massasta.
3.2.1.3.3 Tämä massa tarkastetaan koko testin ajan liitteessä V esitetyn menet-
telyn mukaisesti.
3.2.2 Tuotannon vaatimustenmukaisuus moottorin kaasumaisten epäpuh-
tauksien päästörajojen osalta määritetään liitteessä VII annetun
ilmoituksen kuvauksen perusteella ja, kun on tarpeellista, joidenkin
tai kaikkien tyyppi I, II ja III -testien mukaisesti, joita tarkoitetaan
3.2 kohdassa. Kuitenkin:
3.2.2.1 Tehtäessä tyyppi I -testiä sarjatuotannosta otetulle ajoneuvolle hiili-
monoksidin ja hiilivetyjen kerätyt massat eivät saa olla enemmän
kuin arvot L1jaL2, jotka vahvistetaan erikseen seuraavassa taulu-
kossa:
Vertailupaino
VP kgHiilimonoksidin
massa testiä kohden
(g) L1Hiilivetyjen massa
testiä kohden
(g) L2
VP≤750 120 10,4
750 < VP ≤850 131 10,9
850 < VP ≤1 020 140 11,31970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 6
▼B
Vertailupaino
VP kgHiilimonoksidin
massa testiä kohden
(g) L1Hiilivetyjen massa
testiä kohden
(g) L2
1 020 < VP ≤1 250 161 12,2
1 250 < VP ≤1 470 182 13,1
1 470 < VP ≤1 700 203 14,0
1 700 < VP ≤1 930 223 14,8
1 930 < VP ≤2 150 244 15,7
2 150 < VP 264 16,6
3.2.2.1.1 Jos sarjatuotannosta otetun ajoneuvon tuottamat hiilimonoksidin tai
hiilivetyjen massat ylittävät rajat L1jaL2, valmistaja voi pyytää
mittausten tekoa sarjatuotannosta otetulla malliajoneuvolla mukaan
lukien alun perin otettu ajoneuvo. Valmistaja päättää näytteen koon
n. Näytteellä saavutettujen tulosten aritmeettinen keskiarvo x janäytteen standardipoikkeama S1 määritetään sen jälkeen jokaiselle
kaasumaiselle epäpuhtaudelle. Sarjatuotannon katsotaan olevan vaati-
musten mukainen, jos seuraavat ehdot täyttyvät:
/C22xxþk/C1S/C20L;
missä:
L = edellä 3.2.2.1 kohdassa vahvistettu raja-arvo jokaiselle
huomioon otettavalle kaasumaiselle epäpuhtaudelle; ja
k = tilastollinen tekijä, joka riippuu n:stä seuraavan taulukon
mukaisesti:
n 234567
k 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342
n8 9 1 0 1 1 1 2 1 3
k 0,317 0,296 0,279 0,265 0,253 0,242
n 1 41 51 61 71 81 9
k 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
Jos n≥20, k ¼0;860ﬃﬃﬃnp1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 7
(1)S2¼Xx/C0xðÞ2
n/C01;missä x on mikä tahansa yksittäinen tulos, joka on saatu näytteellä
n.
▼B
LIITE II
1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 8
▼B
1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 9
▼B
1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 10
▼B
LIITE III
TYYPPI I -TESTI
(Tarkastetaan keskimääräiset kylmäkäynnistyksen jälkeiset epäpuhtauspäästöt
tiheään asutetulla kaupunkialueella)
Tyyppi I -testin menettely määritetään liitteessä I olevassa 3.2.1.1 kohdassa
1. TOIMINTOSYKLI DYNAMOMETRIPENKILLÄ1.1 Syklin kuvaus
Toimintosykli dynamometripenkillä esitetään seuraavassa taulukossa ja
kuvataan lisäyksessä 1. Toimintojen analyysit annetaan lisäyksessä 2.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 11
Toimintosykli dynamometripenkissä
Toiminnan
numeroToiminta VaiheKiihdytys
m/s2Nopeus
km/hKestoKumulatii-
vinen aika
(s)Käytetty vaihe, jos
kyseessä on manuaa-
livaihteistotoiminta
(s)vaiheaika
(s)
1 Joutokäynti 1 11 11 11 6 s PM + 5 s K1(1)
2 Kiihdytys 2 1,04 0—15 4 4 15 1
3 Vakionopeus 3 15 8 8 23 1
4 Hidastus9
=
; 4−0,69 15—10 29
=
; 525 1
5 Hidastus, kytkin vapaana −0,92 10—0 3 28 K1
6 Joutokäynti 5 21 21 49 16 s PM + 5 s K1
7 Kiihdytys9
>>>=
>>>;60,83 0—15 59
>>>=
>>>;1254 1
8 Vaihteen vaihto 2 56
9 Kiihdytys 0,94 15—32 5 61 2
10 Vakionopeus 7 32 24 24 85 2
11 Hidastus9
=
; 8—0,75 32—10 89
=
; 1193 2
12 Hidastus, kytkin vapaana −0,92 10—0 3 96 K2
13 Joutokäynti 9 21 21 117 16 s PM + 5 s K1
14 Kiihdytys9
>>>>>>>>>=
>>>>>>>>>;100,83 0—15 59
>>>>>>>>>=
>>>>>>>>>;26122 1
15 Vaihteen vaihto 2 124
16 Kiihdytys 0,62 15—35 9 133 2
17 Vaihteen vaihto 2 135
18 Kiihdytys 0,52 35—50 8 143 3
19 Vakionopeus 11 50 12 12 155 3
20 Hidastus 12 −0,52 50—35 8 8 163 3
21 Vakionopeus 13 35 13 13 176 3
22 Vaihteen vaihto 2 178
23 Hidastus9
>>>>=
>>>>;14−0,86 132—10 79
>>>>=
>>>>;12185 2
24 Hidastus, kytkin vapaana −0,92 10—0 3 188 K
2▼B1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 12
Toiminnan
numeroToiminta VaiheKiihdytys
m/s2Nopeus
km/hKestoKumulatii-
vinen aika
(s)Käytetty vaihe, jos
kyseessä on manuaa-
livaihteistotoiminta
(s)vaiheaika
(s)
25 Joutokäynti 15 7 7 195 7 s PM
(1) PM = vaihde vapaalla, kytkin kytkettynä
K1,K2= 1. tai 2. vaihde päällä, kytkin vapaana▼B1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 13
▼B
1.2 Yleiset vaatimukset syklin suorittamiseksi
Alustavat testaussyklit on suoritettava, jos on tarpeen saada selville,
miten parhaiten voitaisiin käyttää jarrupoljinta ja muita jarrujen
käyttölaitteita, jotta sallituissa rajoissa saataisiin aikaan teoreettista
sykliä vastaava sykli.
1.3 Vaihdelaatikon käyttö
1.3.1 Jos suurin sallittu nopeus, joka voidaan saavuttaa 1. vaihteella, on alle
15 km/h, käytetään 2., 3. ja 4. vaihdetta.
1.3.2 Pouliautomaattivaihteistolla varustetut ajoneuvot testataan käyttämällä
välityksiä kuten tavallisessa ajossa ja vaihdetankoa käytetään valmis-
tajan ohjeiden mukaisesti.
1.3.3 Täysautomaattivaihdelaatikolla varustetut ajoneuvot testataan suur-
imman vaihteen (”ajaa”) ollessa päällä. Kaasupoljinta on käytettävä
niin, että saavutetaan mahdollisimman tasainen kiihtyvyys kytkemällä
vaihteet normaalijärjestyksessä. Lisäksi lisäyksessä 1 esitettyjä vaihteen-
vaihtopisteitä ei sovelleta; kiihdytys jatkuu jakson läpi suoraviivaisesti
yhdistäen jokaisen jakson lopun joutokäynnin seuraavan jakson vakiono-
peuteen. Jäljempänä 1.4 kohdassa annettuja mittapoikkeamia on
noudatettava.
1.3.4 Sellaisella ylivaihteella varustetut ajoneuvot, joita kuljettajat pystyvät
käyttämään, testataan ilman, että se on päällä.
1.4 Mittapoikkeamat
1.4.1 Teoreettiseen nopeuteen sallitaan ± 1 km/h mittapoikkeama kiihdy-
tyksen ja vakionopeuden aikana sekä hidastuksen aikana, kun
ajoneuvon jarruja käytetään. Jos ajoneuvo hidastaa nopeuttaan
nopeammin ilman jarrujen käyttöä, sovelletaan vain 5.6.3 kohdan vaati-
muksia. Edellä kuvattuja suuremmat nopeusmittapoikkeamat sallitaan eri
vaiheitten vaihtokohdissa, jos arvot eivät ole enemmän kuin mittapoik-
keamat kauemmin kuin 0,5 s.
1.4.2 Aikamittapoikkeamat ± 0,5 s. Nämä mittapoikkeamat sallitaan jokaisen
vaihteenvaihtojakson alussa ja lopussa. (1)
1.4.3 Nopeus- ja aikamittapoikkeamat yhdistetään siten kuin lisäyksessä 1
todetaan.
2. AJONEUVO JA POLTTOAINE2.1 Testiajoneuvo
2.1.1 Ajoneuvon on oltava mekaanisesti hyvässä kunnossa. Sen on oltava
sisäänajettu, ja sillä on oltava ajettu vähintään 3 000 km ennen testiä.
2.1.2 Pakojärjestelmä ei saa vuotaa, mikä vähentäisi kerättyjen kaasujen
määrää. Kerätyn kaasumäärän on oltava moottorin synnyttämien
kaasujen määrä.
2.1.3 Imujärjestelmän tiiviys on tarkastettava, jotta varmistutaan siitä, ettei
tahaton ilömanotto vaikuta kaasutukseen.
2.1.4 Moottorin asetusarvojen ja ajoneuvon hallintalaitteiden on oltava
valmistajan määräämät.
2.1.5 Alipainetulkki asennetaan imupiiriin kuristimen yli lähelle kaasuttajaa.2.1.6 Laboratoriossa voidaan tarkastaa, että ajoneuvon teho vastaa valmistajan
ilmoitusta, että sitä voidaan käyttää normaaliajoon ja ennen kaikkea että
se voidaan ökylmä- ja kuumakäynnistää.
2.2 Polttoaine
2.2.1 Polttoaineena käytetään vertailupolttoainetta, jonka tarkka koostumus
määritetään liitteessä VI. Jos moottoria voidellaan seoksella, vertailu-
polttoaineeseen lisätyn öljyn on laadultaan ja määrältään noudatettava
valmistajan ohjeita.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 14
(1) On huomattava, että sallittu kahden sekunnin aika sisältää ajan vaihteenvaihtoon ja, jos
tarpeellista, määrätyn määrän liikkumisvapautta syklin saamiseksi kiinni.
▼B
3. TESTILAITTEET
3.1 Jarrudynamometri
Erityistä mallia ei ole määritetty, mutta kuitenkaan jarrudynamometrin
säädöt eivät saa muuttua ajan kuluessa. Se ei saa aiheuttaa ajoneuvossa
havaittavaa värähtelyä, joka todennäköisesti heikentää normaalitoi-
mintoa. Jarrudynamometri on varustettava inertialiittiöllä, joka
mahdollistaa ajoneuvon maantieajon simuloinnin (yhtä suuret inertiat).
3.2 Kaasunkeräyslaite
3.2.1 Yhdistävät putket tehdään teräksestä ja yhdistetään joustamattomilla
liitoksilla niin pitkälle kuin mahdollista. Kuitenkin täysin kaasunpitävää
joustavaa rengaselementtiä käytetään eristämään järjestelmä ajoneuvon
värähtelystä. Muita materiaaleja voidaan käyttää, jos ne eivät vaikuta
kaasujen koostumukseen.
3.2.2 Jos testattu ajoneuvo on varustettu useampihaaraisella pakoputkella,
haarat on liitettävä yhteen niin lähellä ajoneuvoa kuin mahdollista.
3.2.3 Kaasujen lämpötilan keräysjärjestelmässä on oltava sopusoinnussa moot-
torin oikean toiminnan, näytepussien hyvissä olosuhteissa säilyttämisen,
hiilivetyjen 4.5.1 kohdassa esitetyn absorptioasteen, ja näytepussin tai
vähimmäistiivistymisen pienenemisen pussien seiniin kanssa.
3.2.4 Erilaisten venttiilien, joita käytetään ohjaamaan pakokaasuja joko
ilmaan tai keräysjärjestelmään, on oltava nopeasti säädettäviä ja nopea-
toimisia.
3.2.5 Keräysjärjestelmän on sisällettävä yksi tai useampi riittävätilavuuksinen
pussi. Pussit on tehtävä sellaisesta materiaalista, joka ei vaikuta mittauk-
sien tarkkuuteen eikä kaasujen sisältöön.
3.3 Analysointilaite
3.3.1 Keräysputki voi koostua keräysletkusta, joka johtaa keräyslaitteeseen, tai
pussien tyhjennysletkusta. Se voi olla itsenäinen, mutta missään tapauk-
sessa sen aukko ei saa olla pussin pohjalla.
3.3.2 Analysaattorin on oltava keräävää tyyppiä, jonka absorptio on infrapu-
naisella alueella. Hiilivetyanalysaattorin on oltava valoherkkä n-
heksaanille.
3.4 Tilavuuden mittauslaite
3.4.1 On käytettävä tilavuustulkkia.3.4.2 Paine- ja lämpötilamittaukset, jotka mahdollistavat tilaövuuden vertaa-
misen tavanomaisiin olosuhteisiin, toteutetaan kohdissa, jotka on valittu
ottaen huomioon käytetyn tulkin tyyppi. Laboratorio määrittelee
sijainnit.
3.4.3 Kaasunpoistojärjestelmä koostuu pumpusta tai mistä tahansa muusta
järjestelmästä, joka pitää mitatun paineen tulkkivakiossa.
3.5 Mittauslaitteiden tarkkuus
3.5.1 Kun jarrut on kalibroitu erityistestissä, ei dynamometrin tarkkuutta osoi-
teta. Pyörivien massojen, jotka sisältävät myös rullien ja jarrun
pyörivien osien massat (ks. 4.2 kohta), kokonaisinertia on annettava
± 20 kg:n tarkkuudella.
3.5.2 Ajoneuvon nopeus määritetään mittaamalla jarrun vauhtipyöriin yhdis-
tettyjen rullien pyörimisnopeutta. Sen on oltava mitattavissa ± 2 km/h:n
tarkkuudella nopeusalueella 0—10 km/h ja ± 1 km/h:n tarkkuudella
nopeuden ylittäessä 10 km/h.
3.5.3 Jäljempänä 5.1.1 ja 6.3.3 kohdassa huomioon otettavien lämpötilojen on
oltava mitattavissa ± 2 ºC:n tarkkuudella.
3.5.4 Ilmanpaineen on oltava mitattavissa ± 1 Hgmm:n tarkkuudella.3.5.5 Ajoneuvon ilmanottojärjestelmän alipaineen on oltava mitattavissa
± 5 Hgmm:n tarkkuudella. Muiden paineiden (keräyslaitteen vastapaine,
paine tilavuuden korjaukseen jne.) on oltava mitattavissa vesivaa'alla
± 5 mm:n tarkkuudella.
3.5.6 Tulkin koon ja tarkkuuden on sovittava kaasun tilavuuden mittaukseen,
niin että tilavuuden mittaus on öoikea ± 2 %:n tarkkuudella.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 15
▼B
3.5.7 Analysaattoreilla on oltava mitta-alue, joka on verrattavissa erilaisten
mitattavien ainesosien koostumuksen mittaustarkkuuteen, muttei (kali-
broitujen) vakiokaasujen tarkkuuteen. Mittatarkkuuden on oltava ± 3 %.
Analysointipiirin kokonaistoimintaviiveen on oltava pienempi kuin 1
minuutti.
3.5.8 Vakiokaasujen koostumus ei saa erota yli ± 2 % jokaisen kaasun vertai-
luarvosta. Laimennusaineena on typpi.
4. TESTIN VALMISTELUT4.1 Jarrun asetus
4.1.1. Jarru on sovitettava siten, että ajoneuvon toiminta simuloi vakiono-
peuden tasoa 50 km/h.
4.1.2 Tähän tarkoitukseen mitataan alipaine moottorin imupuolelta tietestin
aikana 50 km/h:n nopeudella kolmannella vaihteella tai käyttämällä 1.3
kohdassa määriteltyjä vaihteita. Ajoneuvo on lastattu vertailupainoonsa,
ja rengaspaine on valmistajan ilmoittama. Alipaine mitataan, kun vakio-
nopeus on ollut halutulla tasolla vähintään 15 sekuntia. Tuulen
huomioon ottamiseksi mittaukset tehdään kahdesti joka suuntaan ja
käytetään tulosten keskiarvoa.
4.1.3 Ajoneuvo asetetaan dynamometripenkille ja jarrut sovitetaan niin, että
saavutetaan sama alipaine imussa kuin on mitoitettu tietestissä, mihin
viitattiin edellä olevassa 4.1.2 kohdassa. Tätä jarrun asetusta pidetään
yllä koko testin ajan.
4.1.4 Tämä asetusarvo on sopiva hydrauliikkajarruille. Toisen tyyppisissä
jarruissa saattaa olla tarpeellista varmistaa, että käytössä olevat asetu-
sarvot ovat joutokäynnin ja syklin enimmäisnopeuden väliarvoiksi
soveliaita. Jos on tarpeellista, otetaan käyttöön keskimääräiset asetu-
sarvot.
4.2 Yhtä suurten inertioiden sovitus ajoneuvon siirtoliikkeen inertiaan
Vauhtipyörää käytetään, jotta mahdollistettaisiin pyörivien massojen
kokonaisinertian pääseminen oikeaan suhteeseen vertailupainon kanssa
seuraavien rajojen sisällä:
Ajoneuvon vertailupaino (VP)/kg Yhtä suuret inertiat/kg
VP≤750 680
750 < VP ≤850 800
850 < VP ≤1 020 910
1 020 < VP ≤1 250 1 130
1 250 < VP ≤1 470 1 360
11 470 < VP ≤1 700 1 590
1 700 < VP ≤1 930 1 810
1 930 < VP ≤2 150 2 040
2 150 < VP 2 270
4.3 Ajoneuvon sopeuttaminen
4.3.1 Ennen testiä ajoneuvoa pidetään 20—30 ºC lämpötiölassa ainakin 6
tuntia. Jäähdytysveden ja moottoriöljyn lämpötilat mitataan ennen testiä,
jotta varmistuttaisiin siitä, että ne ovat 20—30 ºC.
4.3.2 Rengaspaineen on oltava, kuten oli myös jarrujensäädön esitestissä,
valmistajan ilmoittama. Kuitenkin rengaspainetta kasvatetaan 30—50 %
rengasvaurioiden estämiseksi, jos renkaan halkaisija on pienempi kuin
50 cm.
4.4 Vastapaineen tarkastus
Esitestien aikana tehdään testi, jolla varmistetaan, että keräyslaitteen
vastapaine ei ylitä 75 mm:ä vesivaa'alla mitattuna. Mittaukset tehdään
erilaisilla vakionopeuksilla, joita on määrätty kierron aikana.
4.5 Pussien sopeuttaminen
4.5.1 Pussit sopeutetaan erityisesti hiilivetyjen suhteen niin, ettei hiilivetykato
20 minuutin pituisen jakson aikana ole enemmän kuin 2 % alkupitoisuu-
desta. Tarkastus suoritetaan esitestien aikana, jotka tehdään
lämpötiloissa, jotka vastaavat eri testien aikana saatuja lämpötiloja.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 16
▼B
4.5.2 Häviöt mitataan seuraavasti. Kun moottori pyörii vakonopeudella (krs/
min), pussiin tulevien kaasujen hiilivetypitoisuutta mitataan keskeytyk-
settä, kunnes pussi on täyttynyt. Kun täyttö on lopetettu, pitoisuuden on
oltava täytön aikaisten mittausten keskiarvo. Analysaattoripumput
tyhjentävät pussin, ja pitoisuudet kirjataan jatkuvasti tai sovituin välia-
join. Jos 20 minuutin jälkeen pitoisuus eroaa enemmän kuin 2 %, pussi
tyhjennetään ja täytetään uudelleen uusintamittausta varten. Tämä sykli
toistetaan niin monta kertaa kuin on tarpeellista.
4.6 Analyysilaitteen kalibrointi
4.6.1 Analysaattorien kalibrointi
Se määrä kaasua, jolla annetussa paineessa laitöteisto toimii
virheettömästi, johdetaan analysaattoriin purkaustulkin ja kunkin pullon
pohjaan asennetun paineenalennusventtiilin avulla. Laitteisto sovitetaan
osoittamaan vakioarvona arvoa, joka näkyy vakiokaasupullosta. Aloit-
taen suurimman pitoisuuden omaavalla pullolla saaduista asetusarvoista
analysaattorin poikkeamat piiröretään käytettyjen eri vakiokaasupullojen
pitoisuusfunktiona.
4.6.2 Laitteiston kokonaistoimintaviive
Enimmäispitoisuuspullon kaasu suihkutetaan keräysputken päähän.
Tehdään tarkastus, jotta varmistuttaisiin siitä, että mitattua arvoa
vastaava suurin poikkeama saavutetaan minuuttia lyhyemmässä ajassa.
Jos tätä arvoa ei saavuteta, analysointipiiri tarkastetaan päästä päähän
vuotojen löytämiseksi.
4.7 Tilavuudenmittausjärjestelmän tarkastus
Pussi on täytettävä esitestien aikana ja on tarkastettava, että tilavuus
voidaan mitata halutulla tarkkuudella. Jos on tarpeen, sopiva (kaasu)-
tulkki valitaan jokaisessa tapauksessa.
5. PENKKITESTAUSMENETTELY
5.1 Erityisolosuhteet syklin toteuttamiseksi
5.1.1 Lämpötilan paikassa, johon rullapenkki on sijoitettu, on oltava 20—30 ºC
testin ajan ja sen on vastattava mahdollisimman tarkasti sen paikan
lämpötilaa, jossa ajoneuvo sopeutettiin testiä varten.
5.1.2 Ajoneuvon on oltava enemmän tai vähemmän vaakatasossa testin
aikana, jotta vältettäisiin tavanomaisuudesta poikkeava polttoaineen
jakelu.
5.1.3 Testi on tehtävä konepelti ylhäällä. Tarvittaessa voidaan käyttää aputuu-
letinlaitetta jäähdyttimessä (vesijäähdytys) tai ilmanimussa (ilmajääh-
dytys) pitämässä moottorin lämpötilaa tavanomaisena.
5.1.4 Kun sykli suoritetaan, haluttu nopeus on jarrun vauhtipyöriin yhdistet-
tyjen rullien nopeus. Testin aikana nopeus piirretään ajan funktiona
niin, että esitetyn kierroksen oikeellisuus voidaan vahvistaa.
5.1.5 Alipaineen kirjaus on vapaaehtoinen; jos se kuitenkin kirjataan samaan
aikaan kuin nopeus, on mahdollista ratkaista, onko kiihdytykset tehty
oikein.
5.1.6 Jäähdytysveden ja kampikammioöljyn lämpötilat voidaan myös halut-
taessa tallentaa.
5.2 Moottorin käynnistys
5.2.1 Moottori käynnistetään tähän tarkoitukseen valmistetun laitteen, kuten
rikastimen, käynnistysventtiilin jne., avulla valmistajan ohjeiden mukai-
sesti.
5.2.2 Moottoria pidetään rikastimen avulla joutokäynnillä 40 sekunnin aika-
jakso. Ensimmäinen sykli alkaa, kun ulosvirtauksen palautuslaitteen
venttiiliä käytetään, mikä tehdään 40 sekunnin aikajakson jälkeen.
5.3 Käsin ohjattavan rikastimen käyttö
Rikastin suljetaan niin pian kuin mahdollista ja periaatteessa ennen kiih-
dytystä 0—50 km/h:iin. Jos tätä vaatimusta ei voida noudattaa,
tehollinen sulkeutumishetki on osoitettava. Käytetty rikastimen säätöme-
netelmä on valmistajan määrittelemä.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 17
▼B
5.4 Joutokäynti
5.4.1 Käsikäyttöinen vaihdelaatikko:5.4.1.1 Joutokäyntijaksojen ajan kytkin on kytketty ja vaihde on vapaalla.5.4.1.2 Jotta olisi mahdollista tehdä esitetyt kiihdytykset normaalisyklin mukai-
sesti, ajoneuvo pannaan ensimmäiselle vaihteelle, kytkin vapautettuna, 5
sekuntia ennen joutokäyntijaksoa seuraavaa kiihdytysjaksoa.
5.4.1.3 Ensimmäinen joutokäyntijakso kierron alkaessa käsittää 6 sekunnin
joutokäynnin vapaalla kytkin kytkettynä ja viisi sekuntia ensimmäisellä
vaihteella kytkin vapaana.
5.4.1.4 Kunkin syklin aikana joutokäyntijakson vastaavat ajat ovat 16 sekuntia
vapaalla ja 5 sekuntia ensimmäisellä vaihteella kytkin vapaalla.
5.4.1.5 Syklin viimeinen joutokäyntijakso on seitsemän sekuntia vapaalla kytkin
kytkettynä.
5.4.2 Puoliautomaattivaihdelaatikot:
Noudatetaan valmistajan ohjeita kaupunkiajoa varten tai jos niitä ei ole,
käyttökelpoisen käsikäyttöisen vaihdelaatikon ohjeita.
5.4.3 Automaattivaihdelaatikot:
Valitsijaan ei saa koskea milloinkaan testin aikana, paitsi jos valmistaja
neuvoo toisin. Jälkimmäisessä tapauksessa sovelletaan käsikäyttöiseen
vaihdelaatikkoon käytettävää menettelyä.
5.5 Kiihdytykset
5.5.1 Kiihdytykset tehdään siten, että kiihdytysaste on mahdollisimman
tasainen koko toiminnon ajan.
5.5.2 Jos kiihdytystä ei voida tehdä määrätyssä ajassa, tarvittava ylimääräinen
aika vähennetään vaihteen vaihtoon tarkoitetusta ajasta, jos se on
mahdollista, ja joka tapauksessa seuraavasta vakionopeusjaksosta.
5.6 Hidastukset
5.6.1 Kaikkiin hidastuksiin vaikutetaan siirtämällä jalka kokonaan kaasupolk-
imelta ja jättämällä kytkin kytketyksi. Kytkin vapautetaan koskettamatta
vaihdetankoon nopeudessa 10 km/h.
5.6.2 Jos hidastusjakso on pitempi kuin kyseiseen jaksoon määrätty, käytetään
ajoneuvon jarruja kierrossa pysymiseksi.
5.6.3 Jos hidastusjakso on lyhyempi kuin kyseiseen jaksoon määrätty, teoreet-
tisen jakson ajoitukseen palataan yhödistämällä joutokäyntijakso
seuraavaan joutokäyntitoimintoon.
5.6.4 Hidastusjakson lopuksi (ajoneuvon pysäytys rullille) vaihde asetetaan
vapaalle ja kytkin kytketään.
5.7 Vakionopeudet
5.7.1 ”Pumppausta” tai kuristimen sulkeutumista on vältettävä siirryttäessä
kiihdytyksestä seuraavaan vakionopeuteen.
5.7.2 Vakionopeusjaksot saavutetaan pitämällä kaasupolkimen asento liikku-
mattomana.
6. NÄYTTEENOTTO- JA ANALYSOINTIMENETTELY
6.1 Näytteenotto
6.1.1 Näytteenotto aloitetaan niin pian kuin venttiili on avautunut kuten 5.2.2
kohdassa esitetään.
6.1.2 Jos käytetään useampia pusseja, pussi vaihdetaan syklin ensimmäisen
joutokäyntijakson aluksi.
6.1.3 Pussi suljetaan ilmatiiviisti niin pian kuin se täyttyy.6.1.4 Viimeisen syklin jälkeen venttiili käännetään ulosohjausasentoon ja
moottorin tuottamat kaasut johdetaan ilmaan.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 18
▼B
6.2 Analyysi
6.2.1 Jokaisen pussin sisältämät kaasut analysoidaan niin pian kuin mahdol-
lista ja joka tapauksessa viimeistään 20 minuuttia kyseessä olevan
pussin täytön aloituksen jälkeen.
6.2.2 Jos keräysputki ei jää pysyvästi pussiin, on vältettävä ilman tuloa
pussiin putken asennuksen aikana ja kaasujen pussista pakenemista
putken poiston aikana.
6.2.3 Analysaattorin on oltava tasaantuneena yhden minuutin sisällä sen
yhdistämisestä pussiin.
6.2.4 Kunkin mitatun ulosvirtauksen kaasupitoisuudeksi otetaan mittauslait-
teen tasaantumisen jälkeen saatu lukema.
6.3 Tilavuuden mittaus
6.3.1 Laajojen lämpötilavaihtelujen välttämiseksi pussin tai pussien tilavuus
mitataan niin pian kuin kaasut ovat saavuttaneet huoneenlämpötilan.
6.3.2 Pussit tyhjennetään ohjaamalla kaasut kaasutulkin läpi.6.3.3 Laskuissa käytetty lämpötila (tm) on tyhjennyksen alun ja lopun
lämpötilojen keskiarvo. Näiden kahden lämpötilan suurin sallittu ero on
pienempi kuin 5 ºC.
6.3.4 Laskuissa käytetty paine (Pm) on tyhjennyksen alussa ja lopussa rekis-
teröidyn absoluuttisen paineen keskiarvo. Näiden kahden paineen suurin
sallittu ero on pienempi kuin 4 Hgmm.
6.3.5 Analyysiä varten kerätyn kaasun tilavuus lisätään mittarin mittaamaan
tilavuuteen, jos ensimmäinen tilavuus on yhtäläinen useamman kuin
1 %:n mitatuista tilavuuksista kanssa. Saatu tulos merkitään tunnuksella
Vm.
7. KAASUMAISTEN EPÄPUHTAUSPÄÄSTÖJEN MÄÄRÄN
MÄÄRITTÄMINEN
7.1 Kaasun mitattujen tilavuuksien korjaus
Jokaisen pussin sisältämien kaasujen tilavuutta verrataan tavanomaiseen
lämpötilaan ja -paineeseen seuraavan kaavan mukaisesti:
V¼Vm
273
273þtm/C2Pm/C0PH
760
Vm: jossa tilavuudet Vm, tm, Pm ja PH määritetään seuraavasti:
Vm: tilavuus, joka ilmaistaan litroina laskettuna kuten 6.3.5 kohdassa
osoitetaan;
tm: äärilämpötilojen keskiarvo laskettuna kuten 6.3.3 kohdassa osoi-
tetaan ja se ilmaistaan celsiusasteina;
Pm: ääritilojen absoluuttisten paineiden keskiarvo, joka on merkitty
kuten 6.3.4 kohdassa osoitetaan ja ilmaistaan Hgmm:nä;
PH: kylläinen vesihöyryn paine lämpötilassa Tm, ilmaistuna Hgmm:nä.
7.2 Jokaisen pussin sisältämien kaasumaisten epäpuhtauksien massa
Jokaisen pussin sisältämien kaasumaisten epäpuhtauksien massa
määritetään tulona dCV, jossa C on tilavuussisältö ja d huomioon otetta-
vien kaasumaisten epäpuhtauksien tilavuusmassa:
— hiilimonoksidin osalta d = 1,250
— hiilivetyjen osalta d = 3,844 (n-heksaani).
7.3 Kaasumaisten päästöjen kokonaismassa
Ajoneuvon testin aikana emittoiman jokaisen kaasumaisen epäpuhtauden
massa M määritetään yhdistämällä kunkin pussin sisältämien kaasu-
maisten epäpuhtauksien massat ja laskemalla kuten 7.2 kohdassa
osoitetaan.
Huomaa: Laboratorioita suositellaan tarkastamaan analyysit myös mittaamalla tuotetun
hiilidioksidin määrä.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 19
▼B
LISÄYS 1
1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 20
▼B
LISÄYS 2
Tyyppi I -testissä käytetyn toimintosyklin analyysi
aika %
1.Jaksojen analyysi
Joutokäynti … .................... 6 0s 30,8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15035,4 Joutokäynti, ajoneuvo liikkuu, kytkin
kytkettynä, yhteensä … . . . .......... 9s 4 , 6
Vaihteen vaihto … . ................ 8s 4 , 1
Kiihdytykset … . . . ................ 3 6s 18,5
Vakionopeus … . . . ................ 5 7s 29,2
Hidastukset … .................... 2 5s 12,8
195 s 100
2.Vaihdelaatikon käyttöön perustuva analyysi
Joutokäynti … .................... 6 0s 30,8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15035,4 Joutokäynti, ajoneuvo liikkuu, kytkin
kytkettynä, yhteensä … . . . .......... 9s 4 , 6
Vaihteen vaihto … . ................ 8s 4 , 1
— 1. vaihde … . . . ................ 2 4s 18,5
— 2. vaihde … . . . ................ 5 3s 29,2
— 3. vaihde … . . . ................ 4 1s 12,8
195 s 100
Keskinopeus testin aikana: 19 km/h
Tehollinen toimintoaika: 195 s.Teoreettinen matka syklin aikana: 1,013 km
Vastaava etäisyys testille (4 kiertoa): 4,052 km.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 21
▼B
LIITE IV
TYYPPI II -TESTI
(Hiilimonoksidin päästötesti joutokäyntinopeudella)
Tyyppi II -testin menettely määritellään liitteessä I olevassa 3.2.12 kohdassa
1. Mittausolosuhteet
1.1. Polttoaine on vertailupolttoainetta, jonka ominaisuudet määritellään liit-
teessä VI.
1.2. Hiilimonoksidin tilavuuden mukainen pitoisuus mitataan heti tyyppi II -
testin neljännen kierron jälkeen moottorin käydessä joutokäyntinopeudella.
1.3. Ajoneuvoilla, joissa on käsikäyttöinen ja puoliautomaatötivaihteinen vaih-
delaatikko, testi suoritetaan vaihdetangon ollessa ”vapaalla” ja kytkin
kytkettynä.
1.4. Ajoneuvoille, joissa on automaattivaihdelaatikko, testi suoritetaan vaihteen-
valitsimen ollessa asennossa ”nolla” tai ”pysäköinti”.
2. Kaasunäytteet
2.1. Keräysputki kiinnitetään putkeen, joka yhdistää ajoneuvon pakojärjestelmän
näytepussiin ja joka on mahdollisimman lähellä pakoputkea.
2.2. Pakokaasujen mahdollisen laimentumisen ilman vaikutuksesta huomioon
ottamiseksi, mitataan hiilimonoksidin (T1) ja hiilidioksidin (T2) tilavuuden
mukainen pitoisuus, ja tilavuuden mukaista pitoisuutta (T) verrataan
määrättyyn tasoon, joka lasketaan kaavalla:
T¼T1/C20;15
T1þT21970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 22
▼B
LIITE V
TYYPPI III -TESTI
(Tarkastaa kampikammiokaasujen päästön)
Tyyppi III -testin menettely määritellään liitteessä I olevassa 3.2.1.3
kohdassa
1. YLEISET MÄÄRÄYKSET
1.1. Tyyppi III -testi tehdään ajoneuvoille, joille on tehty tyyppi I ja II -testit.
1.2. Testattavat moottorit saavat sisältää vuotamattomia moottoreita sellaisia
lukuun ottamatta, jotka on suunniteltu niin, että jopa pieni vuoto aiheuttaa
toimintovirheitä, joita on mahdotonta hyväksyä (kuten kaksisylinteriset
vastaiskumoottorit).
2. TESTAUSOLOSUHTEET
2.1. Joutokäynti säädetään valmistajan ohjeiden mukaisesti tai tällaisten
ohjeiden puuttuessa siten, että saavutetaan suurin alipaine imusarjassa.
2.2. Mittaukset tehdään seuraavien kolmen moottorintoimintatilanteen koos-
teena:
Toiminta
n:oAjoneuvon
nopeus
(km/h)Imusarjan
alipaine
(Hgmm)Painokerroin
1 Joutokäynti 0,25
2 50 ± 2 400 ± 8 0,253 50 ± 2 250 ± 8 0,50
2.3. Jos moottori ei toimi 400 mm (Hg-tulkki) alipaineessa, alipaine sovite-
taan yhtä suureksi kuin on merkitty liikuttaessa tiellä vakionopeudella
50 km/h.
Toiminnan n:o 3 alipaine on edellä olevassa taulukossa ilmaistu alipaine
kerrottuna250
400¼0;625 :lla.
2.4. Mittauksissa, jotka ovat n:ot 2 ja 3 edellä 2.2 kohdassa, moottorin pyöri-
misnopeus valitaan mahdollisimman alhaiseksi, kun otetaan huomioon
välityssuhde, jolla ajoneuvo voi kulkea nopeudella 50 km/h tavanomai-
sessa toimintatilanteessa.
3. TESTAUSMENETELMÄ
3.1. Jokaisessa toimintatilanteessa n:ot 1, 2 ja 3, jotka määritetään 2.2
kohdassa, mitataan:
3.1.1. tilavuus Qnilman uudelleen kierrätystä järjestelmässä aikayksikköä kohti;
3.1.2. polttoaineen painon mukainen kulutus Cnsamaa aikaykösikköä kohti.
3.2. Tilavuuksia Qn, jotka mitataan 4.6 kohdan mukaisesti jokaisessa toiminta-
tilanteessa, verrataan tavanomaisiin olosuhteisiin (760 Hgmm; 0 ºC)
kaavalla
Q0
n¼QnH
760/C2273
T
3.3. Hiilivetyjen tilavuussisältö, t, mitataan kuten 4.4 kohdassa määritetään.
Jos valmistaja vaatii, kampikammiokaasuja ei analysoida, mutta niiden
oletetaan sisältävän 15 000 ppm hiilivetyä.
3.4. Hiilivetyjen tilavuusmassan (paino jaettuna massayksiköllä) oletetaan
olevan 3,84 g/l; jokaisen edellä tarkoitetun toimintatilanteen ilmaan pure-
ttujen hiilivetyjen massa määritetään kaavalla:
Pn=Q′n× t × 3,84,
Qnon korjatut tilavuudet.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 23
▼B
3.5. Hiilivetyjen painokeskiarvo /C22PP ja polttoaineen kulutus /C22CC lasketaan jokai-
selle edellä tarkoitetulle toimintatilanteelle saaduilla arvoilla hakemalla
2.2 kohdassa määritetyt painokertoimet. Ne ilmoitetaan samoissa yksi-
köissä.
3.6. Tulosten tulkinta
Ajoneuvo on tyydyttävä, jos
/C22PP/C200;15
100/C2/C22CC
4. JÄRJESTELMÄN UUDELLEEN KIERTÄMÄTTÖMÄN TILA-
VUUDEN QnMITTAUSMENETELMÄ
4.1. Ennen testiä tehtävät valmistelut
Ennen testiä sammutetaan kaikki muut aukot paitsi ne, joita tarvitaan
kaasujen saantiin.
4.2. Menetelmän periaate
4.2.1. Sopiva haaraliitin ilman mitään lisääviä painehäviöitä asennetaan järjes-
telmän jälleenkierrätyspiiriin ja suoraan moottoriliitoksen aukkoon.
4.2.2. Hiilivetyjä absorboimattomasta materiaalista tehty joustava pussi yhdis-
tetään ulostuloon niin, että kerätään kaasut, joita moottori ei kierrätä
uudelleen (ks. lisäys). Pussi tyhjennetään jokaisen mittauksen yhteydessä.
4.3. Mittausmenetelmä
Pussi suljetaan ennen mittausta. Se tuodaan yhteyteen tietyllä ajanhetkellä
ja tyhjennetään sitten sopivan tilavuusmittarin läpi.
Tyhjennyksen aikana edellä tarkoitettu paine H, joka ilömoitetaan milli-
metreinä (Hg-tulkki), ja lämpötila N, joka ilmoitetaan celsiusasteina,
mitataan tilavuuden korjaustarkoitukseen kuten 3.2 kohdassa tarkoitetaan.
4.4. Hiilivetypitoisuuden mittaus
4.4.1. Kuten edellä tarkoitetaan, tyhjennyksen aikana hiilivetypitoisuus mitataan
tarvittaessa ei-hajoittavan nheksaanitunnisteisen infrapuna-analysaattorin
avulla. Luenta kerrotaan vakiolla 1,24, joka vastaa kampikammiokaasujen
hiilivetyjen absoluuttista konsentraatiota.
4.4.2. Analysaattorien ja vertailukaasujen on täytettävä liitteessä III olevan 3.5.7
ja 3.5.8 kohdan vaatimukset.
4.5. Polttoainekulutuksen mittaus
Kulutetun polttoaineen paino määrätään kaikissa toiminötatilanteen
olosuhteissa, jotka määritetään 2.2 kohdan mukaisesti. Painoa verrataan
aikayksikköön.
4.6. Mittaustulosten ilmaisu
Arvoa Qn, jossa n viittaa jokaiseen 2.2 kohdassa tarkoitettuun toimintaan,
ja kulutusta Cnverrataan samaan aikayksikköön painokertoimen määrittä-
miseksi ja lasketaan määritystä varten hiilivetyjen painotettu paino ja
polttoaineen painotettu kulutus.
4.7. Mittaustarkkuus
4.7.1. Pussin paine mitataan tilavuuksien mittauksen aikana ± 1 mm (Hg-tulkki)
tarkkuudella.
4.7.2. Imun alipaine mitataan ± 8 mm:n (Hg-tulkki) tarkkuudella.
4.7.3. Ajoneuvon nopeus otetaan rullilta ja mitataan tarkkuudella ± 2km/h.4.7.4. Poistettavan kaasun määrä mitataan tarkkuudella ± 5 %.
4.7.5. Tilavuuden mittauksen aikana kaasujen lämpötila mitataan tarkkuudella
± 2 ºC.
4.7.6. Hiilivetyjen koostumus mitataan, jos mahdollista, tarkkuudella ± 5 %
vertailukaasujen tarkkuusasteesta riippumatta.
4.7.7. Polttoaineen kulutus mitataan tarkkuudella ± 4 %.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 24
▼B
LISÄYS
Tyyppi III-testi
1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 25
▼B
LIITE VI
Vertailupolttoaineen (1)ominaisarvot ja niiden määritykseen käytetyt menetelmät
Rajat ja yksiköt Menetelmä
Oktaaniluku ”Research” 99 ± 1 ASTM (2) D 908—67
Ominaispaino 15/4 ºC 0,742 ± 0,007 ASTM D 1 298—67/C144/C147/C147/C147/C147/C145/C147/C147/C147/C147/C146Puhdas höyrynpaine0,6 ± 0,04 bar ASTM D 323—58
8,82 ± 0,59 psi
Tislaus
Alkukiehumispiste
— 10 % tilavuus 50 ± 5º C ASTM D 86—67
— 50 % tilavuus 100 ± 10º C— 90 % tilavuus 160 ± 10º CLoppukiehumispiste 195 ± 10 ºC— jäännös enint. 2 tilavuusprosenttia— häviö enint. 1 tilavuusprosenttiaHiilivetyjen analyysi
ASTMD 1319—66 T
— olefiinit 18 ± 4 % tilavuusprosenttia— aromaatit 35 ± 5 % tilavuusprosenttia
— kyllästetyt tasapaino
Hapetustasapaino väh. 480 min ASTM D 525—55(jäännös) enint. 4 mg/100 ml ASTM D 381—64Antioksidantit väh. 50 ppmRikkipitoisuus 0,03 ± 0,015 % painosta ASTM D 1266—64 T/C144/C147/C147/C147/C147/C145/C147/C147/C147/C147/C146Lyijpitoisuus0,57 ± 0,03 g/l
ASTMD 526—66
2,587 ± 0,136 g/IG
— luonnollinen huuhtelu moottoriseos— orgaaninen lyijy-yhdiste ei määriteltyMuut lisäaineet ei yhtään
(1) Vertailupolttoaineseoksessa pitäisi käyttää vain perinteisiä eurooppalaisia perusmateriaaleja ja lisäksi epätaval-
lisia osia, sellaisia kuten kuivatislattu bensiini, termisesti krakattu materiaali ja moottoribentsoli, ei saa käyttää.
(2) ASTM on lyhenne nimestä American Society for Testing and Materials, jonka osoite on 1916 Race St. Philadel-
phia, Pennsylvania 19 103, USA. Numerot viivan jälkeen ilmaisevat vuoden, jolloin standardi otettiin käyttöön
tai sitä muutettiin. Jos jotain ASTM:n standardia muutetaan, edellä tarkoitetut vuosien mittaan käyttöön otetut jaomakssutut standardit säilyvät käytössä, jollei sovita niiden korvaamisesta uudemmilla standardeilla.1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 26
▼B
LIITE VII
1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 27
▼B
1970L0220 — FI — 01.01.1973 — 001.001 — 28