1985L0073 — FI — 31.12.1994 — 003.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B ►M2 NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 29 päivänä tammikuuta 1985,
direktiivin 89/662/ETY liitteessä A ja direktiivissä 90/675/ETY tarkoitettujen eläintuotteiden
eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta
(85/73/ETY) ◄
(EYVL L 32, 5.2.1985, s. 14)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Neuvoston direktiivi 88/409/ETY, annettu 15 päivänä kesäkuuta 1988 L 194 28 22.7.1988
►M2 Neuvoston direktiivi 93/118/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1993 L 340 15 31.12.1993
►M3 Neuvoston direktiivi 94/64/EY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1994 L 368 8 31.12.1994
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 29 päivänä tammikuuta 1985,
direktiivin 89/662/ETY liitteessä A ja direktiivissä 90/675/ETY
tarkoitettujen eläintuotteiden eläinlääkärintarkastusten ja
-valvonnan rahoittamisesta
(85/73/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
erityisesti kuluttajalle annettujen terveystakeiden yhdenmukaistamiseksi
direktiivissä 64/433/ETY (4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 83/90/ETY (5), säädetään sellaista tuoretta lihaa koskevien
terveystarkastusten ja -valvonnan täytäntöönpanosta, joka voiolla
kaupankäynnin kohteena yhteisössä,
direktiivissä 72/462/ETY (6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 83/91/ETY (7), säädetään jäsenvaltioiden toimivaltaisten
viranomaisten tuoreen lihan tuonnin yhteydessä tekemistä terveystar-kastuksista sekä jäsenvaltioiden ja komissioneläinlääkintäasiantuntijoiden kolmansissa viejämaissa tekemistä tarkas-tuksista, joiden tarkoituksena on ihmisten ja eläinten terveyden
suojaaminen yhteisössä,
direktiivi 64/433/ETY koskee ainoastaan tuoretta lihaa, joka voi olla
kaupankäynnin kohteena yhteisössä; jäsenvaltioiden viranomaiset ovat
kuitenkin ottaneet käyttöön kansallisia järjestelmiä ainoastaan kansalli-
sille markkinoille tarkoitetun lihan tarkastamiseksi,
direktiivissä 71/118/ETY (
8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 84/642/ETY (9), säädetään siipikarjan tuoretta lihaa koske-
vien terveystarkastusten ja -valvonnan täytäntöönpanosta,
terveystarkastuksista ja -valvonnasta kannetaan maksuja, joiden
rahoitus on nykyisin varmistettu eri tavoin eri jäsenvaltioissa; tämä
eroavuus saattaa vaikuttaa kilpailun edellytyksiin niiden tuotteidenosalta, jotka suurelta osin ovat yhteisten markkinajärjestelyjen alaisia,
tilanteen korjaamiseksi on tärkeää säätää tarkastusten ja valvonnan
rahoitusta koskevista yhdenmukaisista säännöistä, ja
kansallista hallintoa ja rahoitusta koskevien säännösten ja hallintome-
nettelyjen vuosi olisi säädettävä kahden vuoden lisäajasta, jotta
Helleenien tasavallassa voidaan soveltaa tarkastuksiin ja valvontaanliittyvien maksujen kantamiseen tarvittavaa järjestelmää,1985L0073 — FI — 31.12.1994 — 003.001 — 2
(1) EYVL N:o C 168, 28.6.1984, s. 4, EYVL N:o C 97, 29.4.1981, s. 12 ja
EYVL N:o C 162, 22.6.1984, s. 10
(2) EYVL N:o C 87, 5.4.1982, s. 116 ja 17 päivänä tammikuuta 1985 annettu
lausunto.
(3) EYVL N:o C 307, 19.11.1984, s. 1 ja 12 päivänä joulukuuta 1984 annettu
lausunto.
(4) EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 2012/64
(5) EYVL N:o L 59, 5.3.1983, s. 10
(6) EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 28
(7) EYVL N:o L 59, 5.3.1983, s. 34
(8) EYVL N:o L 55, 8.3.1971, s. 23
(9) EYVL N:o L 339, 27.12.1984, s. 26▼M2
▼B
▼B
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1 Jäsenvaltioiden on huolehdittava:
— siitä, että direktiiveissä 64/433/ETY, 72/462/ETY ja 71/118/ETY
tarkoitetun lihan terveystarkastuksista ja -valvonnasta aiheutuvistakuluista, direktiivissä 86/469/ETY tarkoitetun valvontaan liittyvätsatunnaiset kulut sekä direktiivin 93/118/ETY (
1) sääntöjenvalvon-
nasta aiheutuvat kulut mukaan lukien, kannetaan yhteisön maksu.
— seuraavien toimintojen rahoituksen varmistamisesta:
— direktiivin 89/662/ETY liitteessä A luetelluissa direktiiveissä
tarkoitetuille tuotteille säädetyt muut eläinlääkärintarkastuksetja -valvonta,
— eläinperäisten tuotteiden valvonta, josta säädetään direktiivissä
90/675/ETY ja joka koskee muuta kuin ensimmäisessä luetelma-
kohdassa tarkoitettua lihaa, mukaan lukien valvonta jäämien
toteamiseksi.
2 Edellä 1 kohdassa tarkoitetut maksut vahvistetaan siten, että ne
peittävät toimivaltaiselle viranomaiselle aiheutuvat
— palkkakulut, mukaan lukien sosiaalikulut,
— hallinnolliset kustannukset, joihin saattaa liittyä tarvittavasta tarkas-
tajien pysyvästä koulutuksesta aiheutuvia kustannuksia,
1 kohdassa tarkoitettujen valvonnan ja tarkastusten täytäntöön panemi-
seksi.
3 Kaikki tässä direktiivissä säädettyjen maksujen suora tai epäsuora
palauttaminen on kielletty.
2 artikla
1 Toimivaltaisten viranomaisten 1 artiklassa tarkoitettujen direktii-
vien mukaisesti toteuttaman valvonnan rahoittamiseksi ja yksinomaan
tätä varten jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että:
— direktiiveissä 64/433/ETY, 71/118/ETY ja 72/462/ETY tarkoitetun
lihan osalta 1 päivästä tammikuuta 1994 alkaen yhteisön maksutkannetaan liitteessä esitettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukai-
sesti,
— 6 artiklassa säädettyjä päätöksiä tehtäessä vahvistettavasta
päivämäärästä alkaen 1 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa
tarkoitettuja eläinperäisiä tuotteita koskevasta valvonnasta kanne-taan yhteisön maksu.
2 Ennen 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa mainittuja päätöksiä
jäsenvaltiot voivat kantaa kansallisia maksuja yhteisön maksujenvahvistamisen kannalta asiaankuuluvia periaatteita noudattaen.
3 Jäsenvaltiot voivat kantaa yhteisön maksuja suurempia maksuja,
jos kunkin jäsenvaltion kantamien maksujen kokonaismäärä ei oletarkastusten todellisia kustannuksia suurempi.
4 Yhteisön maksut korvaavat kaikki muut kansallisten, alueellisten
tai kunnallisten viranomaisten kantamat 1 artiklassa tarkoitettuihintarkastuksiin ja valvontaan sekä todistuksiin liittyvät verot tai terveys-
maksut. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 31 päivään joulukuuta 1995 asti
kantaa hyväksyttyjen laitosten rekisteröintikulut direktiivin 89/662/ETY liitteessä A tarkoitetun lainsäädännön mukaisesti.
Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden mahdollisuuteen kantaa
eläinkulkutautien torjuntaa koskevia maksuja.
5 Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ensimmäisen kerran
kaksivuotta uuden järjestelmän käyttöönoton jälkeen ja myöhemmi n1985L0073 — FI — 31.12.1994 — 003.001 — 3
(1) EYVL N:o L 340, 31.12.1993, s. 15▼M2
▼M2
komission pyynnöstä tiedot näiden maksujen jakamisesta ja käytöstä, ja
jäsenvaltioiden on kyettävä perustelemaan laskutapansa.
3 artikla
1 Direktiivin 64/433/ETY 12 artiklassa, direktiivin 71/118/ETY 10
artiklassa ja direktiivin 90/675/ETY 20 artiklassa säädetyn valvonnan
yhteydessä komissio voi satunnaisesti tarkistaa tämän direktiivin
säännösten tosiasiallisen soveltamisen.
2 Jos jäsenvaltio arvioi, että jossakin toisessa jäsenvaltiossa valvonta
suoritetaan siten, että tässä direktiivissä säädetyt maksut eivät vastaamainitun valvonnan tosiasiallisia kustannuksia, sen on vedottava direk-tiivin 89/608/ETY asiaankuuluviin säännöksiin ja erityisesti sen 10 ja11 artiklaan.
4 artikla
Maksuista vastaa direktiivin 89/662/ETY liitteessä A mainituissa direk-
tiiveissä tarkoitettuja toimia toteuttavan laitoksen johtaja tai omistaja
siten, että nämä voivat siirtää kyseisestä toimesta kannetun maksun
sen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön maksettavaksi, jonkalukuun mainitut toimet suoritetaan. Kun on kyse tuonnista, maksutovat tuojan tai tämän lukuun toimivan tulliasijoitsijan vastuulla.
5 artikla
Kerroin, jonka avulla tässä direktiivissä ecuina säädetyt määrät muun-
netaan kansalliseksi valuutaksi, julkaistaan vuosittain Euroopanyhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa syyskuun ensimmäisenä
työpäivänä.
Tätä kerrointa sovelletaan seuraavan vuoden 1 päivästä tammikuuta.Vuoden 1994 osalta jäsenvaltioiden on kuitenkin käytettävä 1 päivänä
syyskuuta 1992 voimassa ollutta muuntokerrointa ja vuoden 1995osalta ensimmäisen alakohdan mukaisesti julkaistujen kolmea edeltäväävuotta koskevien muuntokertoimien keskiarvoa.
6 artikla
1 Neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmistöllä
täydentää tätä direktiiviä erityisillä liitteillä määrittääkseen, siltä osinkuin se on tarpeen direktiivin 89/662/ETY liitteessä A tarkoitetuissa
direktiiveissä ja direktiivissä 90/675/ETY säädetyn valvonnan
täytäntöön panemiseksi, yhteisön maksujen kiinteät määrät ja vahvis-taakseen tämän direktiivin soveltamista koskevat yksityiskohtaisetsäännöt ja periaatteet sekä poikkeustapaukset.
2 Tämän direktiivin liitettä voidaan muuttaa tai täydentää 1
kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
3 Neuvosto tarkastelee uudelleen tätä direktiiviä ennen 1 päivää
tammikuuta 1996 komission kertomuksen ja siihen mahdollisesti liitet-
tyjen ehdotusten perusteella.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle:
— kunakin vuonna 5 artiklan mukaisesti käytetyt muuntokertoimet,
— liitteessä olevan I luvun 6 kohdan mukainen maksujen kantopaikka
tai -paikat tarvittavin perusteluin.
8 artikla
1 Kreikka saa poiketa tässä direktiivissä säädetyistä periaatteista,
kun maantieteellisten ominaispiirteiden vuoksi maksun kantokustan-nukset maantieteellisesti kaukana sijaitsevilla alueilla ovat maksujentuottoa suuremmat.
Kreikan viranomaisten on annettava komissiolle tiedoksi myönnettyjen
poikkeusten alueellinen erittely.1985L0073 — FI — 31.12.1994 — 003.001 — 4
▼M2
Tietoihin on liitettävä tarvittavat perustelut.
2 Kun on kyse muista erittäin syrjäisistä alueista, muille jäsenval-
tioille voidaan direktiivin 89/662/ETY 18 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen antaa lupa soveltaa samoja poikkeuksia.
►M2 9◄artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edel-
lyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaanviimeistään 1 päivänä tammikuuta 1986. Niiden on ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä.
Helleenien tasavalta saa kuitenkin kahden vuoden lisäajan tämän direk-
tiivin noudattamisessa.
►
M2 10◄artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1985L0073 — FI — 31.12.1994 — 003.001 — 5
▼B
▼M2
LIITE
DIREKTIIVEISSÄ 64/433/ETY, 71/118/ETY JA 72/462/ETY TARKOITET-
TUUN LIHAAN SOVELLETTAVISTA MAKSUISTA
I LUKU
Direktiiveissä 64/433/ETY ja 71/118/ETY tarkoitettu liha
Edellä 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu
maksu vahvistetaan 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti seuraavasti:
1) Jäsenvaltioiden on kannettava teurastustoimiin liittyviä tarkastuskuluja
varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 ja 5 alakohdan soveltamista:
— seuraavat kiinteät määrät:
a) naudanliha
— täysikasvuiset naudat: 4,75 ecua eläintä kohden,
— nuoret naudat 2,5 ecua eläintä kohden;
b) kavioeläimet ja hevoseläimet: 4,4 ecua eläintä kohden;
c) siat: 1,30 ecua eläintä kohden;
d) lampaan- ja vuohenliha: teuraspainon mukaan seuraavasti:
i) alle 12 kilogrammaa: 0,175 ecua eläintä kohden;
ii) 12-18 kilogrammaa: 0,35 ecua eläintä kohden;
iii) yli 18 kilogrammaa: 0,5 ecua eläintä kohden.
Ennen kuin alle 12 kilogramman painoisia karitsoja, vuohia ja porsaita
koskevia tarkastussääntöjä tarkastellaan uudelleen ja viimeistään 31
päivänä joulukuuta 1995, jäsenvaltiot voivat kantaa teurastettujen
eläinten tarkastuksessa tarkastuksen todellisia kustannuksia vastaavan
maksun;
e) 31 päivään joulukuuta 1995 asti direktiivissä 71/118/ETY säädetystä
ante mortem -tarkastuksesta ja post mortem -tarkastuksesta kannettava
vähimmäismaksu, joksi vahvistetaan
i) joko seuraavat kiinteät määrät:
— kanojen ja broilerien, muun nuoren lihotussiipikarjan, jonka
paino on alle kaksi kilogrammaa, sekä tuotannosta poistettujen
kanojen osalta: 0,01 ecua eläintä kohden,
— muun nuoren lihotussiipikarjan osalta, jonka teuraspaino on yli
kaksi kilogrammaa: 0,02 ecua eläintä kohden,
— muun täysikasvuisen siipikarjan osalta, joka painaa yli viisi
kilogrammaa: 0,04 ecua eläintä kohden;
ii) tai 0,03 ecua siipikarjaeläintä kohden, jos jäsenvaltio päättää olla
jakamatta siipikarjaa luokkiin i) alakohdan mukaisesti.
— osuus:
a) hallinnollisista kustannuksista, joka ei voi olla pienempi kuin
0,725 ecua tonnia kohden;
b) jäämien tutkimuksesta; tämä osuus ei voi olla pienempi kuin 1,35 ecua
tonnia kohden.
2) Direktiivin 64/433/ETY 3 artiklan 1 kohdan B alakohdassa ja direktiivin 71/
118/ETY 3 artiklan 1 kohdan B alakohdassa tarkoitettuihin leikkuutoimiin
liittyvät valvonta ja tarkastukset on rahoitettava:
a) joko lisäämällä 3 ecun kiinteä määrä leikkaamoon tulevaa lihatonnia
kohden.
Tämä määrä lisätään 1 kohdassa tarkoitettuihin määriin;
b) tai kantamalla tarkastuksen todelliset kustannukset työtuntien mukaan
siten, että jokainen alkava tunti katsotaan työtunniksi.
Kun leikkuutoimet tehdään laitoksessa, josta liha saadaan, ensimmäisessä
alakohdassa määrättyihin summiin tehdään enintään 55 prosentin vähennys.
3) Jäsenvaltioiden on kannettava direktiivin 64/433/ETY 3 artiklan 1 kohdan D
alakohdan ja direktiivin 71/118/ETY 3 artiklan 1 kohdan C alakohdan
mukaisesti varastoitavan lihan valvonnasta ja tarkastuksista todellisia tarpeel-
lisia kustannuksia vastaava määrä.
Yksityiskohtaiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta voidaan vahvistaa
direktiivin 64/433/ETY 16 artiklassa tai direktiivin 71/118/ETY 21 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen erityisesti siltä osin kuin on kyse interven-1985L0073 — FI — 31.12.1994 — 003.001 — 6
▼M2
tiolihasta ja lyhyen aikaa peräkkäisissä kylmävarastoissa varastoitavasta
lihasta.
4) Lisääntyneiden kulujen peittämiseksi jäsenvaltiot voivat:
a) korottaa tietyn laitoksen osalta 1 kohdassa ja 2 kohdan a) alakohdassa
määrättyjä kiinteitä määriä.
Tätä varten vaadittavia edellytyksiä voivat 5 kohdan a) alakohdassa
määrätyn lisäksi olla seuraavat:
— tarkastuskustannusten kohoaminen teurastettaviksi tarkoitettujen
eläinten iän, koon, painon ja terveyden erityisen epäyhtenäisyyden
vuoksi,
— odotusaikojen ja muun tuottamattoman ajan pidentyminen tarkastush-
enkilökunnan osalta laitoksen eläintoimituksiin liittyvän puutteellisen
suunnittelun tai teknisten puutteiden ja vikojen vuoksi, esimerkiksi
vanhoissa laitoksissa,
— usein toistuva teurastuksen viivästyminen, esimerkiksi kun teurastuk-
seen varattua henkilöstöä ei ole riittävästi, mikä aiheuttaa
tarkastushenkilökunnan vajaakäytön,
— erityisistä siirtymisajoista aiheutuvien kustannusten kasvu,— teurastusaikojen toistuvista muutoksista johtuva ajanhukka, joka ei
aiheudu tarkastushenkilöstöstä,
— teurastusprosessin usein toistuvat keskeytykset välttämättömien
siivous- ja desinfiointitoimien vuoksi,
— sellaisten eläinten tarkastus, jotka on omistajan pyynnöstä teurastettu
normaalin teurastusajan ulkopuolella.
Maksun kiinteän perustason korotusten suuruus riippuu peitettävien
kustannusten määrästä.
b) kantaa erityisen maksun, joka peittää todelliset kustannukset.
5) Jäsenvaltiot, joiden palkkakustannukset, laitosten rakenne sekä eläinlääkä-
reiden ja tarkastajien välinen suhde eroaa 1 kohdassa ja 2 kohdan a)
alakohdassa vahvistetuista kiinteiden määrien laskemiseen käytettävästä
yhteisön keskiarvosta, voivat alentaa kiinteitä määriä niin paljon, että ne
peittävät tarkastuksen todelliset kustannukset:
a) yleisesti silloin, kun elinkustannukset ja palkkakustannukset poikkeavat
huomattavasti;
b) tietyn laitoksen osalta, kun seuraavat edellytykset täyttyvät:
— teurastusten päivittäisten vähimmäismäärien perusteella on voitava
suunnitella asianmukaisen tarkastushenkilöstön käyttö,
— teurastettujen eläinten määrän on oltava vakaa siten, että eläintoimi-
tusten suunnittelun avulla mahdollistetaan tarkastushenkilöstön
järkevä käyttö,
— laitoksen organisaation ja suunnittelun on oltava täsmällisiä ja teuras-
tukset on suoritettava nopeasti, jotta tarkastushenkilöstöä voidaan
käyttää parhaalla mahdollisella tavalla,
— tarkastushenkilöstölle ei saa muodostua odotusaikaa tai muuta tuotta-
matonta aikaa,
— on taattava teurastettaviksi tarkoitettujen eläinten iän, koon, painon ja
terveyden mahdollisimman suuri yhdenmukaisuus.
Näiden poikkeusten soveltaminen ei missään tapauksessa voi johtaa alen-
nuksiin, jotka ovat suurempia kuin 55 prosenttia 1 kohdassa esitetyistä
määristä.
6) Edellä 1-4 kohdassa tarkoitetut maksut kannetaan tapauksen mukaan teuras-
tamossa, leikkaamossa tai kylmävarastossa.
Kun on kyse laitoksista, joissa toteutetaan useita toimia ja käytetään useita
toimia yhdistäviä tuotantolinjoja jäsenvaltiot voivat, poiketen siitä, mitäensimmäisessä alakohdassa määrätään, kantaa yhdellä kertaa ja samassa
paikassa kokonaismaksun, johon erilaiset maksut sisältyvät.
Jos teurastamossa kannettu maksu kuitenkin peittää ensimmäisessä alakoh-
dassa määrätyt tarkastuskustannukset kokonaisuudessaan, jäsenvaltio ei
kanna maksua enää leikkaamossa tai kylmävarastossa.
II LUKU
Direktiivissä 72/462/ETY tarkoitettu liha
1 Edellä 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu maksu
vahvistetaan 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti kiinteäksi maksuksi, joka on
vähintään 5 ecua tonnia kohden siten, että yhtä erää koskeva vähimmäis-1985L0073 — FI — 31.12.1994 — 003.001 — 7
▼M2
maksu on 30 ecua; vähimmäissummaa ei kuitenkaan kanneta, kun on kyse
pienistä, rajojen yli tapahtuvan kaupan yhteydessä tuotavista eristä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin poikkeuksellisesti korottaa tätä määrää todellisia
kustannuksia vastaavaksi.
2 Jäsenvaltiot voivat kuitenkin yhdestä sellaisesta maasta tapahtuvan tuonnin
osalta, jotka ovat 31 päivään joulukuuta 1994 mennessä aloittaneet alustavat
keskustelut yhteisön kanssa kohtelun vastavuoroisuuteen perustuvan yleisen
vastaavuussopimuksen tekemiseksi eläinlääkintätakuiden (eläinten terveys ja
kansanterveys) alalla, pitää voimassa mainitun kaltaisen sopimuksen tekemi-
seen asti ja enintään 30 päivään kesäkuuta 1995 alennetut maksut, joita ne
sovelsivat 1 päivänä tammikuuta 1994.
Tämä vähennys voi olla enintään 55 prosenttia 1 kohdassa mainittuihin kiin-
teisiin maksutasoihin verrattuna.
Yhdestä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista kolmansista maista tapahtu-
vasta tuonnista perittävän maksun suuruus vahvistetaan, kun yleinen
vastaavuussopimus on tehty 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen
mainitun kolmannen maan kanssa, ottaen huomioon seuraavat periaatteet:
— tarkastusten toistumistiheys,
— mainitun kolmannen maan yhteisöstä peräisin olevaan tuontiin soveltaman
maksun taso,
— kolmannen maan kantamien muiden maksujen lakkauttaminen, kuten
pakollinen talletus tai terveystakuumaksun kantaminen.
3 Direktiivin 90/675/ETY 8 artiklan 3 kohdassa säädettyjä päätöksiä tehtäessä
ja samaa menettelyä noudattaen on mukautettava 1 kohdassa määritellyt
maksut ottaen huomioon päätetty valvonnan harventaminen.
Näitä päätöksiä tehtäessä komissio ottaa huomioon erityisesti kolmansien
maiden antamat alueellisuusperiaatteen ja muiden yhteisön periaatteiden
hyväksymistä koskevat takeet.
5 Tuoja vastaa 1 kohdassa tarkoitetusta maksusta, joka peritään siinä tullitoimi-
paikassa, jonka alaisuuteen rajatarkastusasema kuuluu.
6 Jäsenvaltiot voivat luovuttaa osan tässä luvussa määrättyjen maksujen tuotosta
terveysalan yhteisvastuurahastolle, jonka tarkoituksena on tehostaa eläinlääk-
intätointa siten, että se voi toimia tehokkaammin eksoottisia sairauksia
vastaan.1985L0073 — FI — 31.12.1994 — 003.001 — 8
▼M3
▼M2
▼M3
▼M2