1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 95/28/EY,
annettu 24 päivänä lokakuuta 1995,
tiettyjen moottoriajoneuvoluokkien sisäpuolisten rakenteiden valmistuksessa käytettävien materi-
aalien palo-ominaisuuksista
(EYVL L 281, 23.11.1995, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►A1Asiakirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan,
Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasa-
vallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan
liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopanunioni perustuuL 236 33 23.9.2003
▼B
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI
95/28/EY,
annettu 24 päivänä lokakuuta 1995,
tiettyjen moottoriajoneuvoluokkien sisäpuolisten rakenteiden
valmistuksessa käytettävien materiaalien palo-ominaisuuksista
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityi-
sesti sen 100 a artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menet-
telyä (3),
sekä katsovat, ettäsisämarkkinat käsittävät sisäisistä rajoista vapaan alueen, jolla on
varmistettu tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liik-kuvuus; on tärkeää toteuttaa toimenpiteitä tämän tavoitteen
toteuttamiseksi,
tekniset vaatimukset, jotka tiettyjen ajoneuvoluokkien on täytettävä
kansallisten lakien mukaan, koskevat muun muassa tiettyjen moottoria-joneuvoluokkien sisärakenteissa käytettyjen materiaalien palo-ominaisuuksia,
nämä vaatimukset vaihtelevat eri jäsenvaltioissa,siksi on välttämätöntä, että kaikki jäsenvaltiot ottavat käyttöön samat
vaatimukset joko olemassa olevien määräystensä lisäksi tai niiden
sijasta, jotta erityisesti neuvoston 6 päivänä helmikuuta 1970 antamalla
direktiivillä 70/156/ETY (
4) jäsenvaltioiden moottoriajoneuvojen ja
niiden perävaunujen tyyppihyväksyntämenettelyä koskevien lakienlähentämisestä säädettyä ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä voidaansoveltaa edelleen kunkin ajoneuvolajin osalta,
tämä direktiivi on yksi neuvoston direktiivillä 70/156/ETY säädettyä
ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä koskevista erillisistä direktiiveistä;
tästä syystä direktiivin 70/156/ETY ajoneuvojärjestelmiä, niiden osiaja erillisiä teknisiä yksiköitä koskevia säännöksiä sovelletaan myöstämän direktiivin tavoitteisiin,
olisi viitattava neuvoston direktiiviin 77/649/ETY (
5), jossa määritetään
istuinpaikkojen peruspisteen (”R-piste”) paikka,
matkustajien turvallisuuden ja liikenneturvallisuuden kannalta on
tärkeää, että kaupunki- ja pitkänmatkan linja-autojen sisäpuolisissa
korirakenteissa käytettävät materiaalit täyttävät vähimmäisvaatimuksetliekkien syttymisen estämiseksi tai hidastamiseksi, jotta matkustajatehtivät poistua ajoneuvosta palon sattuessa, ja
on suotavaa ottaa käyttöön tämän direktiivin mukaisia vaihtoehtoisia
ajoneuvojen tyyppihyväksyntämenettelyjä, t.s. järjestelmiä, jotka perus-
tuvat joko moottoriajoneuvojen sisäpuolisten rakenteiden
valmistuksessa käytettävien materiaalien palo-ominaisuuksien testeihintai kunkin näiden ajoneuvojen sisärakenteeseen asennettavan materi-1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 154, 19.6.1992, s. 4
(2) EYVL N:o C 332, 16.12.1992, s. 12
(3) Euroopan parlamentin kannanotto 29 päivänä lokakuuta 1992 (EYVL N:o C
305, 23.11.1992, s. 109), neuvoston yhteinen kanta 8 päivänä joulukuuta
1994 (EYVL N:o C 384, 31.12.1994, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös
15 päivänä kesäkuuta 1995 (EYVL N:o C 166, 3.7.1995).
(4) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 93/81/ETY (EYVL N:o L 264,
23.10.1993, s. 49).
(5) EYVL N:o L 267, 19.10.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 90/630/ETY (EYVL N:o L 341,
6.12.1990, s. 20).
▼B
aalin ja/tai varusteen, kuten penkit, verhot, ETY-komponenttityyppi-
hyväksymiseen, jolloin on tarkistettava, että tällaiset materiaalit ja/taivarusteet on oikein asennettu,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
— ”ajoneuvolla” kaikkia direktiivin 70/156/ETY 2 artiklassa
määriteltyjä ajoneuvoja
— ”komponentilla” direktiivin 70/156/ETY 2 artiklassa määriteltyjä
komponentteja.
2 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa kieltäytyä
— ajoneuvon ETY-tyyppihyväksynnästä tai kansallisesta tyyppihyväk-
synnästä tai ajoneuvon myynnistä, rekisteröinnistä, käyttöönoton tai
käytön kieltämisestä tai estämisestä ajoneuvon korin sisäpuolisiin
rakenteisiin käytettävien materiaalien palo-ominaisuuksiin liittyvistäsyistä
— ajoneuvon korin sisäpuolisissa rakenteissa käytettyjen komponent-
tien ETY-typpihyväksynnästä tai kansallisesta tyyppihyväksynnästätai sen myynnin tai käytön kieltämisestä sen valmistuksessakäytet-tyjen materiaalien palo-ominaisuuksiin liittyvistä syistä,
jos tämän direktiivin liitteissä I, IV, V ja VI vahvistetut vaatimukset
täytetään.
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan ja julkaistava tämän direk-
tiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset
määräykset 18 kuukauden kuluessa sen antamispäivästä. Niiden on
ilmoitettava komissiolle tästä viipymättä.
Yllä tarkoitetun päivämäärän jälkeen jäsenvaltiot eivät saa enää kieltää
tämän direktiivin mukaisten ajoneuvojen ensimmäistä käyttöönottoa taitämän direktiivin mukaisten komponenttien myyntiä tai käyttöä.
Niiden on sovellettava näitä määräyksiä 48 kuukauden ajan tämän
direktiivin antamisesta.
2. Kun jäsenvaltiot antavat nämä määräykset, niissä on viitattava
tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne viral-
lisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 3
▼B
LIITELUETTELO
Liite I: ETY-tyyppihyväksynnän soveltamisala, määritelmät ja hakeminen, ETY-tyyppi-
hyväksynnän myöntäminen, erittelyt, tyypin muuttaminen, tuotannon vaatimusten-
mukaisuus, ajoneuvoon asentamista koskevat vaatimukset .....................
Lisäys: Malli ETY-komponenttihyväksyntämerkistä ..........................
Liite II: Ilmoituslomakkeet ... ..................................................
Lisäys 1: Ilmoituslomake (ajoneuvo) ......................................
Lisäys 2: Ilmoituslomake (komponentti) ... .................................
Liite III: ETY-tyyppihyväksyntätodistukset .. .......................................
Lisäys 1: Tyyppihyväksyntätodistus (ajoneuvo) .. ............................
Lisäys 2: Tyyppihyväksyntätodistus (komponentti) ...........................
Liite IV: Koe materiaalien vaakasuoran palonopeuden määrittämiseksi . .................
Liite V: Koe materiaalien sulamisominaisuuksien määrittämiseksi ......................
Liite VI: Koe materiaalien pystysuoran palamisnopeuden määrittämiseksi ................1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 4
▼B
LIITE I
ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT JA
HAKEMINEN, ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN, ERIT-
TELYT, TYYPIN MUUTTAMINEN, TUOTANNON
VAATIMUSTENMUKAISUUS, AJONEUVOON ASENTAMISTA
KOSKEVAT VAATIMUKSET
1. Soveltamisala
Tämä direktiivi koskee sellaisten M3-luokan yli 22 matkustajan kuljetta-
miseen tarkoitettujen ajoneuvojen sisämateriaalien palo-ominaisuuksia
(syttymisherkkyys, palonopeus ja sulamisominaisuudet), joita ei ole
suunniteltu seisovien matkustajien kuljetukseen eikä kaupunkiliiken-
nöintiin (kaupunkilinja-autot).
Jäsenvaltiot, joilla on ollut ennen tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdan
kolmannessa alakohdassa tarkoitettua päivämäärää lainsäädäntöä, jota
sovelletaan muihin kuin yllä tarkoitettuihin ajoneuvoluokkiin, voivat
jatkaa tämän lainsäädännön soveltamista edellyttäen, että ne hyväksyvät
tyyppihyväksynnän muiden tämän direktiivin määräysten mukaisten
ajoneuvoluokkien osalta.
2. Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
2.1. ”ajoneuvon hyväksynnällä” 2.2 kohdan mukaan määritellyn ajoneuvo-
tyypin hyväksyntää matkustamossa käytettyjen sisäkomponenttien palo-
ominaisuuksien suhteen.
2.2. ”ajoneuvotyypillä” ajoneuvoja, jotka eivät poikkea olennaisilta ominai-
suuksiltaan kuten:
2.2.1. matkustamon laitteet, kuten materiaalit, istuimet, verhot ja väliseinät
jne.,
2.2.2. käytettyjen laitteiden massa, sikäli kuin niillä on vaikutusta tässä direk-
tiivissä määriteltyihin ominaisuuksiin,
2.2.3. lisälaitteet ja -varusteet siltä osin kuin niillä ei ole haitallista vaikutusta
tässä direktiivissä määritelyihin ominaisuuksiin.
2.3. ”komponenttihyväksynnällä” laitteiden, kuten materiaalien, istuinten,
verhojen ja väliseinien jne. hyväksyntää,
2.4. ”komponenttityypillä” osia, jotka eivät poikkea oleellisilta ominaisuuk-
siltaan, kuten:
2.4.1. perusmateriaalit (esim. villa, muovi, kumi ja sekoitemateriaalit),
2.4.2. käyttötarkoitus (istuinten verhoilu, katon vuoraus jne.),
2.4.3. valmistajan tyyppimerkintä,
2.4.4. komposiittimateriaalien kerrosmäärä,
2.4.5. muut ominaisuudet, sikäli kuin niillä on olennaista vaikutusta tässä
direktiivissä määriteltyihin ominaisuuksiin.
2.5. ”matkustamolla” matkustajille tarkoitettua tilaa (baari, keittiö, WC jne.
mukaan lukien), jota rajaavat:
— katto
— lattia— sivuseinät
— ovet
— ulkoikkunat— väliseinä takatilaan tai takaistuimen selkänojan takapinnan muodos-
tama pinta
— ajoneuvon pitkittäisen pystykeskilinjan kuljettajan puolella, pysty-
suora poikkilinja kuljettajan R-pisteen läpi, kuten se on määritelty
direktiivin 77/649/ETY liitteessä III
— pitkittäisen pystykeskilinjan toisella puolella etuväliseinä.
2.6. ”istuimella” rakennetta, joka voi olla tai olla olematta sisäänrakennettu
osa ajoneuvon rakennetta, sisältää päällisen ja on tarkoitettu yhden
aikuisen istumapaikaksi. Termillä ’istuin’ tarkoitetaan sekä yksittäistä
istuinta että penkin osaa, joka on tarkoitettu yhden aikuisen istumapai-
kaksi.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 5
▼B
2.7. ”istuinryhmällä” joko penkin kaltaista istuinta tai vierekkäin asennettuja
yksittäisiä istuimia (ts. istuimen etummaiset kiinnitykset takimmaisten
kiinnitysten kanssa samassa linjassa tai niiden edessä ja samassa
linjassa toisen istuimen etummaisten kiinnitysten kanssa tai niiden
takana), jotka on tarkoitettu yhden tai useamman aikuisen istumapai-
kaksi.
2.8. ”istuinpenkillä” useamman kuin yhden aikuisen istumapaikaksi tarkoi-
tettua rakennetta päällinen mukaan lukien.
2.9. ”palonopeudella” tämän direktiivin liitteiden IV ja/tai VI mukaisesti
mitatun palaneen alueen pituuden ja sen palamiseen kuluneen ajan
välistä suhdetta. Se ilmaistaan millimetreinä minuutissa.
2.10. ”komposiittimateriaalilla” useista samaa tai eri materiaalia olevaa
toisiinsa liimaamalla, yhteensulauttamalla, pinnoittamalla, hitsaamalla
jne. kiinteästi liitettyä kerrosta.
Jos eri materiaalit on yhdistetty toisiinsa katkonaisella liitoksella
(esimerkiksi ompelemalla, suurtaajuushitsauksella tai niittaamalla),
niitä ei lueta komposiittimateriaaleiksi.
2.11. ”avopinnalla” materiaalin matkustamoon päin olevaa puolta, kun mate-
riaali on asennettu ajoneuvoon.
2.12. ”verhouksella” sisäpuolisen täytteen ja pintamateriaalin yhdistelmää,
jotka yhdessä muodostavat istuimen rungon päällysteen.
2.13. ”sisäpuolisella vuorauksella” materiaalia (materiaaleja), jo(t)ka
(yhdessä) muodostaa (muodostavat) katon, seinän tai lattian ulkopuo-
lisen pinnan ja aluskerroksen.
3. ETY-tyyppihyväksynnän hakeminen ajoneuvolle
3.1. Direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdan mukaista ETY-tyyppi-
hyväksyntää koskevan hakemuksen ajoneuvotyypille matkustamossa
käytettyjen materiaalien paloominaisuuksen suhteen tekee ajoneuvon
valmistaja.
3.2. Malli ilmoituslomakkeesta on liitteen II lisäyksessä 1.
3.3. Tyyppihyväksyntätarkastuksista vastaavalle tekniselle tarkastuslaitok-
selle on toimitettava:
3.3.1. Kun kyseessä ovat sisäpuolella käytettävät komponentit ilman ETY-
tyypihyväksyntää: koekappaleet, joiden lukumäärä on määritelty
jäljempänä 7.2, 7.3 ja 7.4 kohdassa komponenteista, joita käytetään
hyväksyttävää tyyppiä edustavissa ajoneuvoissa.
3.3.2. Kun kyseessä ovat jo tyyppihyväksytyt komponentit: tyyppihyäksyntäa-
siakirjat on liitettävä ajoneuvon tyyppihyväksyntähakemukseen.
3.3.3. Hyväksyttävää tyyppiä edustava ajoneuvo.
4. ETY-komponenttityyppihyväksynnän hakeminen
4.1. Direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdan mukaista ETY-komponent-
tityyppihyväksyntää koskevan hakemuksen sisämateriaalityypille sen
paloominaisuuksien suhteen tekee ajoneuvon valmistaja.
4.2. Malli ilmoituslomakkeesta on liitteen II lisäyksessä 2.
4.3. Tyyppihyväksyntätarkastuksista vastaavalle tekniselle tarkastuslaitok-
selle on toimitettava:
4.3.1. Koekappaleet, joiden lukumäärä on määrätty jäljempänä 7.2, 7.3 ja 7.4
kohdassa. Koekappaleisiin on merkittävä selkeästi ja lähtemättömästi
hakijan liikenimi tai merkki ja tyyppinimi.
4.3.2. Sellaisten laitteiden kuten istuinten, verhojen ja väliseinien osalta 4.3.1
kohdassa mainitut koekappaleet sekä yksi edellä mainitun mukainen
kokonainen laite.
5. ETY-tyyppihyväksynnän myöntäminen
5.1. Jos oleelliset vaatimukset täytetään, direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 3
kohdan ja tarvittaessa 4 artiklan 4 kohdan mukainen ETY-tyyppihyväk-
syntä myönnetään.
5.2. Malli ETY-tyyppihyväksyntätodistuksesta annetaan
5.2.1. liitteen III lisäyksessä 1, yllä 3.1 kohdassa, tarkoitettuihin hakemuksiin,5.2.2. liitteen III lisäyksessä 2, yllä 4.1 kohdassa, tarkoitettuihin hakemuksiin.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 6
▼B
5.3. Jokaiselle hyväksytylle ajoneuvotyypille ja komponenttityypille anne-
taan direktiivin 70/156/ETY liitteen VII mukainen hyväksyntänumero.
Sama jäsenvaltio ei saa antaa samaa numeroa toiselle ajoneuvotyypille
eikä toiselle komponenttityypille.
6. Merkintä
6.1. Jokainen tämän direktiivin mukaisesti hyväksytyn tyypin mukainen
komponentti on varustettava ETY-tyyppihyväksyntämerkinnällä. Tässä
merkinnässä on oltava:
6.1.1. Pientä e-kirjainta ympäröivä suorakulmio, jota seuraa komponenttityyp-
pihyväksynnän myöntänyttä jäsenvaltiota tarkoittava numero tai
kirjainyhdistelmä:
1 Saksa
2 Ranska
3 Italia
4 Alankomaat
5 Ruotsi
6 Belgia
7 Unkari
8 Tšekin tasavalta
9 Espanja
11 Yhdistynyt kuningaskunta
12 Itävalta
13 Luxemburg17 Suomi
18 Tanska
20 Puola21 Portugali
23 Kreikka
26 Slovenia
27 Slovakia
29 Viro
32 Latvia
36 Liettua
CY Kypros
IRL IrlantiMT Malta
6.1.2. Suorakulmion läheisyydessä:
6.1.2.1. perushyväksyntänumero, joka sisältyy direktiivin 70/156/ETY liitteessä
VII tarkoitetun typpihyväksyntänumeron 4 osaan ja jota edeltää kaksi
numeroa, jotka ilmaisevat juoksevan numeron, joka on annettu direk-
tiivin …/…/EY viimeisille suurille teknisille muutoksille sinä
päivämääränä, jolloin ETY-komponenttiyyppihyväksyntä myönnettiin.
Tässä direktiivissä juokseva numero on 00 (direktiivin muuttamaton
muoto),
6.1.2.2. symbolit, jotka ilmaisevat suunnan, johon palamisnopeus on määritetty:
—
vaakasuoraan (liite IV),
—
pystysuoraan (liite VI),1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 7
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
—
 vaaka- ja pystysuoraan (liitteet IV ja VI),
6.1.2.3. symboli
 osoittaa, että komponentti on hyväksytty sulamisominai-
suuksiensa suhteen (liite V) ja/tai symboli
 osoittaa, että
komponentti on hyväksytty kokonaisena laitteena, kuten istuimena,
väliseinänä tai tavaratelineenä.
6.2. Kun istuin on hyväksytty komponenttina tai kun istuimen tai istuin-
penkin istuintyyny ja selkänoja on päällystetty samalla materiaalilla,
riittää, kun merkintä esiintyy istuimessa tai istuinpenkissä vain yhden
kerran.
6.3. Merkintä täytyy kiinnittää materiaaliin siten, että se on selvästi luetta-
vissa ja lähtemättömästi kiinnitetty silloinkin, kun materiaali on
asennettu ajoneuvoon.
6.4. Malli ETY-komponenttityyppihyväksyntämerkinnästä on tämän liitteen
lisäyksenä.
7. Erittelyt
7.1. Tyyppihyväksyttävän ajoneuvon matkustamon sisämateriaalit on testa-
ttava yhdellä tai useammalla testillä, jotka mainitaan liitteissä IV, V ja
VI.
7.2. Seuraavasta materiaal(e)ista 5 koekappaletta isotrooppista materiaalia
tai 10 koekappaletta ei-isotrooppista materiaalia (5 kumpaankin suun-
taan) on testattava tämän direktiivin liitteessä IV kuvatulla kokeella:
— minkä tahansa istuimen tai sen lisälaitteen (kuljettajan istuin
mukaan lukien) verhoukseen käytetty/käytetyt materiaali(t)
— katon sisäpuoliseen vuoraukseen käytetty/käytetyt materiaali(t)
— sisä- ja takaseinien sisäpuoliseen vuoraukseen käytetty/käytetyt
materiaali(t), väliseinät mukaan lukien
— lämpö- ja/tai äänieristykseen käytetty/käytetyt materiaali(t)
— lattian sisäpuoliseen vuoraukseen käytetty/käytetyt materiaali(t)
— tavaratelineiden, lämmitys- ja ilmastointiputkien sisäpuoliseen vuor-
aukseen käytetty/käytetyt materiaali(t)
— valaisimien kiinnitykseen käytetty/käytetyt materiaali(t).
Lisäksi yksi koekappale on toimitettava tekniselle tarkastuslaitokselle
tulevia vertailutarkoituksia varten.
7.2.1. Kokeen tulosta on pidettävä tyydyttävänä, jos huonoin koetulos,
mukaan lukien palamisnopeus vaakasuroassa, ei ylitä 100:aa mm/min
tai jos liekki sammuu ennen kuin se saavuttaa viimeisen mittauspisteen.
7.3. Seuraavasta/seuraavista materiaal(e)ista 4 koekappaletta, molemmilta
puolilta (mikäli ne eivät ole samanlaiset), on toimitettava liitteessä V
kuvattuun kokeeseen:
— katon sisäpuoliseen vuoraukseen käytetty/käytetyt materiaali(t)
— katossa sijaitsevien tavaratelineiden, lämmitys- ja ilmastointiputkien
sisäpuoliseen vuoraukseen käytetty/käytetyt materiaali(t)
— tavaratelineissä ja/tai katossa oleviin valaisimiin käytetty/käytetyt
materiaali(t).
Lisäksi yksi koekappale on toimitettava teknisille tarkastuslaitoksille
tulevia vertailutarkoituksia varten.
7.3.1. Kokeen tulosta on pidettävä tyydyttävänä, jos huonoimmat koetulokset
mukaan lukien ei muodostu pisaroita, jotka sytyttävät puuvillavanun.
7.4. Kolme koekappaletta isotrooppista tai 6 koekappaletta ei-isotrooppista,
verhoihin ja kaihtimiin (ja/tai muihin riippuviin materiaaleihin)
käytettyä/käytettyjä materiaalia (materiaaleja) testataan liitteessä VI
kuvatulla kokeella.
Lisäksi yksi koekappale on toimitettava tekniselle tarkastuslaitokselle
tulevia vertailutarkoituksia varten.
7.4.1. Kokeen tulosta on pidettävä tyydyttävänä, jos huonoimmat koetulokset
mukaan lukien palamisnopeus pystysuorassa ei ylitä 100:aa mm/min.
7.5. Seuraavia materiaaleja ei tarvitse testata liitteissä VI — VI kuvatuilla
kokeilla:
7.5.1. metallista tai lasista valmistetut osat,7.5.2. yksittäiset istuimen varusteet, joiden massan ei-metallisen materiaalin
osuus on alle 200 g. Jos näiden varusteiden kokonaismassan ei-metal-1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 8
▼B
lisen materiaalin osuus ylittää 400 g istuimelta, jokainen materiaali on
testattava,
7.5.3. osat, joiden pinta-ala tai tilavuus eivät ylitä:
7.5.3.1. 100:aa cm2tai 40:tä cm3niiltä osilta, jotka on liitetty yksittäiseen istu-
mapaikkaan,
7.5.3.2. 300:aa cm2tai 120:tä cm3istunriviltä ja enintään juoksumetriä matkus-
tamon sisäpuolelta osilta, jotka on sijoitettu erilleen ajoneuvoon eivätkä
ole asennettuina yksittäiseen istuimeen.
7.5.4. sähkökaapelit,
7.5.5. osat, joista ei ole mahdollista irrottaa kuvatun kokoista koekappaletta
liitteen IV 3.1 kohdan, liitteen V 3 kohdan ja liitteen VI 3.1 kohdan
mukaisesti.
8. Ajoneuvon ja materiaalityypin muuttaminen sekä näiden hyväk-
syntöjen muutokset
8.1. Jos tämän direktiivin mukaisesti hyväksyttyä tyyppiä muutetaan, sovel-
letaan direktiivin 70/156/ETY 5 artiklan määräyksiä.
9. Tuotannon vaatimustenmukaisuus
9.1. Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi on ryhdyttävä
toimenpiteisiin direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan määräysten mukai-
sesti.
10. Materiaalien ja laitteiden ajoneuvoon ja/tai komponentteina hyväk-
syttyihin laitteisiin asentamista koskevat vaatimukset
10.1. Materiaalit ja/tai laitteet, joita käytetään matkustamossa ja/tai kompo-
nentteina hyväksytyissä laitteissa, on asennettava siten, että liekkien
syttymisen ja liekkien etenemisen vaara on mahdollisimman vähäinen.
10.2. Nämä sisämateriaalit ja/tai laitteet on asennettava yksinomaan niiden
käyttötarkoituksen ja niille suoritetun (suoritettujen) kokeen (kokeiden)
mukaisesti (ks. 7.2, 7.3 ja 7.4 kohta), erityisesti niiden palo- ja sulami-
sominaisuuksien suhteen (vaakasuora/pystysuora suunta).
10.3. Sisämateriaalin tukirakenteen kiinnittämiseen käytetty liima ei saa,
sikäli kuin se on mahdollista, heikentää materiaalin palo-ominaisuuksia.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 9
▼B
Lisäys
Malli ETY-komponenttityyppihyväksyntämerkistä
Yllä oleva ETY-komponenttityyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen
sisämateriaali on hyväksytty Saksassa (e 1) tämän direktiivin (00) mukaisesti
hyväksyntänumerolla 2439. Kaksi ensimmäistä numeroa osoittavat, että tämä
komponentti on hyväksytty tämän direktiivin alkuperäisen muodon mukaan.
Lisäsymboli
 osoitta, että tämä materiaalityyppi on hyväksytty sekä
vaaka- että pystysuoran palamisnopeutensa suhteen.
Symbolit
 ja/tai
 osoittavat hyväksyntää liitteen V mukaan ja/tai hyväk-
syntää yhtenä kokonaisena laitteena, kuten istuimena tai väliseinänä.
Lisäsymboleja käytetään vain soveltuvissa tapauksissa.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 10
▼B
LIITE II
ILMOITUSLOMAKEET
Lisäys 1
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 11
▼B
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 12
▼B
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 13
▼B
Lisäys 2
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 14
▼B
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 15
▼B
LIITE III
ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUKSET
Lisäys 1
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 16
▼B
Lisäys
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 17
▼B
Lisäys 2
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 18
▼B
Lisäys
1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 19
▼B
LIITE IV
KOE MATERIAALIEN VAAKASUORAN PALONOPEUDEN
MÄÄRITTÄMISEKSI
1. Periaate
Koekappaletta pidetään vaakasuorassa U-muotoisessa pitimessä ja sitä
altistetaan määritetyn matalaenergisen liekin vaikutukselle 15 sekunnin
ajan palokammiossa, jolloin liekki vaikuttaa koekappaleen vapaaseen
päähän. Kokeella määritetään se, sammuuko liekki ja milloin, tai aika,
jona liekki etenee mitatun matkan.
2. Laitteisto
2.1. Palokammio (kuva 1), joka on mieluiten ruostumatonta terästä ja jonka
mitat ovat kuvassa 2 annetut. Kammion etuseinässä on liekinkestävä tark-
kailulasi, joka voi olla koko etuseinän kokoinen ja toimia kammion
luukkuna.
Kammion pohjassa on ilmastointiaukkoja, ja sen päällisessä on sitä
ympäröivä ilmastointirako. Palokammio sijoitetaan neljän 10 mm
korkuisen jalan päälle.
Kammion toisessa päässä voi olla aukko koekappaleen pitimen ja siinä
olevan koekappaleen sisäänasettamista varten; toisessa päässä on aukko
kaasujohtimelle. Sulanut materiaali kerätään roiskekaukaloon (katso kuva
3), joka sijaitsee kammion pohjalla ilmastointiaukkojen välissä
peittämättä ilmastointiaukkojen aluetta.
Kuva 1
Esimerkki palokammiosta, koekappaleen pitimestä ja roiskekaukalosta1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 20
▼B
Kuva 2
Esimerkki palokammiosta
Mitat millimetreinä
Kuva 3
Tyypillinen roiskekaukalo
Mitat millimetreinä
2.2. Koekappaleen pidin, joka koostuu kahdesta ruostumattomasta materiaa-
lista valmistetusta U-muotoisesta metallilevystä tai kehikosta. Mitat on
annettu kuvassa 4.
Alempi levy on varustettu tapeilla, ylempi levy vastaavilla rei'illä koekap-
paleen kiinnipysymisen varmistamiseksi. Tapit toimivat myös
mittapisteinä paloetäisyyden alussa ja lopussa.
Käytettävissä on oltava tuki halkaisijaltaan 0,25 mm:n lämmönkestävästä
teräslangasta, joka on pingotettu kehykseen 25 mm:n välein alemman U-
muotoisen kehyksen yli (katso kuva 5).
Koekappaleiden alapinnan on sijaittava 178 mm lattiatason yläpuolella.
Koekappaleen pitimen etureunan etäisyyden kammion päädystä on oltava
22 mm; koekappaleen pitimen sivupintojen etäisyyden kammion seinä-
mistä on oltava 50 mm (kaikki sisämittoja). (Katso kuvat 1 ja 2.)1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 21
▼B
Kuva 4
Esimerkki koekappaleen pitimestä
Mitat millimetreinä.
Kuva 5
Esimerkki alemmasta U-kehikosta, joka on tuettu teräslangalla
Mitat millimetreinä.
2.3. Kaasupoltin
Pienenä sytytyslähteenä toimii Bunsen-poltin, jonka sisähalkaisija on
9,5 ± 0,5 mm. Se sijaitsee koekaapissa siten, että sen suuttimen keski-
kohta on 19 mm koekappaleen avoimen pään alareunan keskikohdan
alapuolella (katso kuva 2).1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 22
▼B
2.4. Koekaasu
Polttimeen johdetun kaasun lämpöarvon on oltava lähellä 38 MJ/m3(esimerkiksi luonnonkaasu).
2.5. Vähintään 110 m pitkä metallikampa, jossa on 7—8 pehmeästi pyöris-
tettyä hammasta per 25 mm.
2.6. Ajanottokello, jonka tarkkuus on 0,5 sekuntia.
2.7. Savukaappi. Palokammio voidaan sijoittaa savukaappiin, edellyttäen, että
kaapin sisätilavuus on vähintään 20 kertaa mutta ei enempää kuin 110
kertaa suurempi kuin palokammion tilavuus ja edellyttäen, ettei savu-
kaapin mikään yksittäinen korkeus-, leveys- tai pituusmitta ole suurempi
kuin 2 1/2 kertaa jompikumpi molemmista muista mitoista.
Ennen koetta ilman pystysuora liikenopeus savukaapin läpi on mitattava
100 mm palokammion lopullisen sijoituskohdan etu- ja takapuolelta.
Nopeuden on oltava välillä 0,10 ja 0,30 m/sekunnissa, jotta palamistuot-
teista ei olisi haittaa laitteiston käyttäjälle. On mahdollista käyttää
savukaappia, jossa on luonnollinen ilmastointi ja sopiva ilman liikeno-
peus.
3. Koekappaleet
3.1.Muoto ja mitat
3.1.1. Koekappaleiden muoto ja mitat on annettu kuvassa 6. Koekappaleen
paksuus vastaa testattavan tuotteen paksuutta. Se ei saa olla paksumpikuin 13 mm. Koekappaleen poikkileikkauksen on oltava sama kappaleen
koko pituudella, jos tämä on näytteenoton osalta mahdollista.
Kuva 6
Koekappale
Mitat millimetreinä
3.1.2. Jos tuotteen muoto ja mitat eivät mahdollista annettujen mittojen
mukaisen koekappaleen ottamista, on sovellettava seuraavia vähimmäis-
mittoja:
a) koekappaleen, jonka leveys on 30—60 mm, pituuden on oltava
356 mm. Tässä tapauksessa materiaali testataan tuotteen leveysmitan
mukaan.
b) koekappaleen, jonka leveys on 60—100 mm, pituuden on oltava
vähintään 138 mm. Tässä tapauksessa potentiaalinen paloetäisyys
vastaa koekappaleen pituutta, kun mittaus aloitetaan ensimmäisestä
mittauspisteestä.
3.2.Näytteenotto
Koekappaleet on otettava testattavasta materiaalista. Sellaisten materiaa-
lien osalta, joiden palamisnopeus on erilainen materiaalin eri suuntiin,
on testattava nopeus joka suuntaan. Koekappaleet on otettava ja asetet-
tava koelaitteesseen siten, että mitataan korkein palonopeus.
Jos materiaali toimitetaan leveyden mukaan, on leikattava vähintään
500 mm:n mittainen kappale, joka kattaa koko leveyden. Tästä otetaan1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 23
▼B
koekappaleet siten, että etäisyys materiaalin reunasta on vähintään
100 mm ja koekappaleiden välinen etäisyys on sama.
Koekappaleet otetaan samalla tavalla valmiista tuotteista, jos tuotteen
muoto sen sallii. Kun tuotteen paksuus on yli 13 mm, sitä pienennetään
13 mm:iin mekaanisen menetelmän avulla siltä puolelta, joka ei ole
matkustamoon päin. Jos tämä on mahdotonta, koe suoritetaan teknisen
tarkastuslaitoksen ohjeiden mukaisesti käyttäen materiaalin alkuperäistä
leveyttä, joka on mainittava koeraportissa.
Komposiittimateriaalit (ks. 2.10 liitteessä I) testataan siten kuin ne
olisivat yhtenäistä rakenneta.
Kun kyseessä ovat materiaalit, jotka koostuvat päällekkäisistä eri koostu-
musta olevista kerroksista, jotka eivät ole komposiittimateriaaleja, kaikki
matkustamoon päin olevasta pinnasta 13 mm:n syvyyteen asti ulottuvat
materiaalikerrokset testataan erikseen.
3.3.Koekappaleidenilmastoin ti
Koekappaleita on ilmastoitava vähintään 24 tunnin ajan mutta ei
kauempaa kuin 7 päivää lämpötilan ollessa 23 ± 2 ºC ja suhteellisen
kosteuden 50 ± 5 %, ja niitä on pidettävä näissä olosuhteissa välittömästi
kokeen alkuun asti.
4. Menetelmä
4.1. Aseta karhea- tai nukkapintaiset näytekappaleet tasaiselle alustalle ja
kampaa kammalla (2.5.) kahdesti vastakarvaan.
4.2. Aseta koekappale pitimeen (2.2.) siten, että avopinta osoittaa alas liekkiä
kohti.
4.3. Säädä kaasuliekki 38 mm korkeaksi käyttäen apuna kammiossa olevaa
merkintää polttimen ilmanoton ollessa suljettuna. Ennen ensimmäisen
kokeen aloittamista liekin on palettava vähintään 1 minuutin ajan, jotta
se tasoittuisi.
4.4. Paina koekappaleen pidin palokammioon siten, että koekappaleen pää
altistuu liekin vaikutukselle, ja sulje kaasun syöttö 15 sekunnin kuluttua.
4.5. Palamisajan mittaus alkaa siitä hetkestä, jolloin liekin juuri ohittaa ensim-
mäisen mittauspisteen. Seuraa liekin etenemistä toista puolta nopeammin
palavalla puolella (ylä- tai alapuoli).
4.6. Palamisajan mittaus lopetetaan, kun liekki on saavuttanut viimeisen
mittauspisteen tai kun liekki sammuu, ennen kuin se saavuttaa viimeisen
mittauspisteen. Jos liekki ei saavuta viimeistä mittauspistettä, mittaa
palanut etäisyys liekin sammumispisteeseen asti. Palanut etäisyys on
koekappaleen hajonnut osa, jonka pinta tai sisäosa on tuhoutunut pala-
malla.
4.7. Jos koekappale ei syty tai ei jatka palamista polttimen sammuttamisen
jälkeen tai kun liekki sammuu ennen kuin se saavuttaa ensimmäisen
mittauspisteen, jolloin ei saada mitatuksi palamisaikaa, kirjataan koera-
porttiin palamisnopeudeksi 0 mm/minuutissa.
4.8. Kun tehdään testisarja tai toistetaan testejä, varmista, että palokammion ja
koekappaleen pitimen lämpötila on enintään 30 ºC ennen seuraavan
kokeen aloittamista.
5. Laskelmat
Palamisnopeus B (1), millimetreinä minuutissa, saadaan kaavasta
B¼s
t/C260
jossa
s on palanut etäisyys millimetreinät on aika sekunteina, joka kului etäisyyden s palamiseen.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 24
(1) Palamisnopeus (B) jokaisen koekappaleen osalta lasketaan vain siinä tapauksessa, että
liekki saavuttaa viimeisen mittauspisteen tai koekappaleen pään.
▼B
LIITE V
KOE MATERIAALIEN SULAMISOMINAISUUKSIEN MÄÄRITTÄMI-
SEKSI
1. Periaate
Koekappale asetetaan vaakasuoraan asentoon ja altistetaan
sähkölämpösäteilijälle. Kappaleen alle asetetaan astia, johon syntyvät
pisarat kerätään. Astiaan laitetaan puuvillavanua, jotta voidaan todeta,
syntyyköpisaroista liekkejä.
2. Laitteisto
Laitteiston on koostuttava seuraavista osista (kuva 1):
a) sähkölämpösäteilijä
b) ritilällinen koekappaleen tuki
c) keruuastia (syntyville pisaroille)
d) tuki (laitteistolle).
2.1. Lämmönlähde on sähkölämpösäteilijä, jonka hyötyteho on 500 W. Sätei-
lypinnan on oltava läpinäkyvää kvartsilevyä, jonka halkaisija on
100 ± 5 mm.
Laitteen säteilemän lämmön, joka mitataan säteilijän pinnan kanssa
samansuuntaisesti asetetulta pinnalta 30 mm:n etäisyydeltä, on oltava
3 W/cm2.
2.2.Kalibrointi
Lämpösäteilijän kalibroinnissa käytetään Gardon (foili) -tyyppistä
lämpövuomittaria (radiometri), jonka toimialue ei ylitä 10 W/cm2.
Säteilyä ja mahdollisesti pienen määrän lämpövirtaa vastaanottavan
kohteen on oltava tasainen, ympyränmuotoinen, enintään 10 mm halkaisi-
jaltaan ja kestävällä mattamustalla pinnoitteella päällystetty. Kohteen on
oltava vesijäähdytteisessä kotelossa, jonka etuseinän on oltava hyvin kiil-
lotettua metallia, tasainen, samalla kohdalla kohteen tason kansaa,
ympyränmuotoinen ja halkaisijaltaan noin 25 mm.
Säteily ei saa kulkea yhdenkään ikkunan kautta ennen kuin se saavuttaa
kohteen. Instrumentin on oltava tukeva, helppo asentaa ja käyttää, se ei
saa reagoida helposti vetoon, ja sen on säilytettävä kalibrointinsa. Instru-
mentin tarkkuuden on oltava ± 3 % ja toistettavuuden 0,5 %.
Lämpövuomittarin kalibrointi on tarkistettava aina, kun säteilijä kalibroi-
daan uudelleen, vertaamalla sitä instrumenttiin, jota käytetään vain
vertailustandardina eikä muihin tarkoituksiin. Vertailustandardi-instru-
mentti on kalibroitava kokonaan vuoden välein kansallisen standardin
mukaisesti.
2.2.1. Kalibroinnin tarkistaminen
Syötetyn tehon tuottama säteilyvoimakkuus, joka alkuperäisellä kalibroin-
nilla mitattuna vastaa 3 W/cm2:n säteilyvoimakkuutta, on tarkistettava
usein (vähintään 50 käyttötunnin välein) ja laitteisto on kalibroitava
uudelleen, jos tällaisessa tarkistuksessa paljastuu yli 0,06 W/cm2:n poik-
keamia.
2.2.2. Kalibrointimenetelmä
Laitteisto asetetaan tilaan, jossa ei tapahdu ilmavirtausta (enintään 0,2 m/
sekunnissa).
Aseta lämpövuomittari laitteistoon koekappaleen paikalle siten, että
lämpövuomittarin kohdepinta sijaitsee keskisesti säteilijän pintaan
nähden.
Käynnistä virransyöttö ja säädä ohjausyksikön tehonotto siten, että se
tuottaa 3 W/cm2:n säteilyn säteilijän pinnan keskellä. Kun teho on
säädetty siten, että säteily on 3 W/cm2, on tasapainon saavuttamiseksi
pidettävä 5 minuutin jakso, jonka aikana ei tehdä lisäsäätöjä.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 25
▼B
2.3. Koekappaleen tukena käytetään metallirengasta (kuva 1). Tämän tuen
päälle asetetaan ruostumattomasta teräslangasta valmistettu ritilä, jonka
mitat ovat seuraavat:
— sisähalkaisija 118 mm
— reikien mitat 2,10 mm2
— teräslangan halkaisija 0,70 mm.
2.4. Keruuastian on oltava valmistettu lieriöputkesta, jonka sisähalkaisija on
188 mm ja syvyys 12 mm.
Astia täytetään puuvillavanulla.
2.5. Yllä 2.1, 2.3 ja 2.4 kohdassa eritellyt kappaleet on tuettava pystypilarilla.
Säteilijä asetetaan tuen päälle siten, että säteilypinta on vaakasuorassa ja
säteily tapahtuu alaspäin. Pilari on varustettava vivulla/polkimella, jotta
säteilijän tukea voidaan nostaa hitaasti. Se on varustettava myös salvalla,
jolla varmistetaan, että säteilijä voidaan saattaa takaisin normaaliasen-
toonsa.
Normaaliasennossa säteilijän akseli, koekappaleen tuki ja astia ovat
kohdakkain.
3. Koekappaleet
Koekappaleiden mitat ovat 70 mm × 70 mm.
Koekappaleet otetaan samalla tavalla valmiista tuotteista, jos tuotteen
muoto sen sallii. Kun tuotteen paksuus on yli 13 mm, sitä pienennetään
13 mm:iin mekaanisen menetelmän avulla siltä puolelta, joka ei tule
matkustamoon päin. Jos tämä on mahdotonta, koe suoritetaan teknisen
toimielimen ohjeiden mukaisesti käyttäen materiaalin alkuperäistä
leveyttä, joka on mainittava koeraportissa.
Komposiittimateriaalit (ks. 2.10 liitteessä I) testataan siten kuin ne
olisivat yhtenäistä rakennetta.
Kun kyseessä ovat materiaalit, jotka koostuvat päällekkäisistä eri koostu-
musta olevista kerroksista, jotka eivät ole komposiittimateriaaleja, kaikkimatkustamoon päin olevasta pinnasta 13 mm:n syvyyteen asti ulottuvat
materiaalikerrokset testataan erikseen.
Testattavan koekappaleen massan on oltava vähintään 2 g. Jos yhden
koekappaleen massa on pienempi, on lisättävä riittävä määrä koekappa-
leita.
Jos materiaalin pinnat eivät ole samanlaisia, on molemmat pinnat testa-
ttava, mikä tarkoittaa sitä, että on testattava 8 koekappaletta.
Koekappaleita ja puuvillavanua on ilmastoitava vähintään 24 tunnin ajan
lämpötilan ollessa 23 ± 2º C ja suhteellisen kosteuden 50 ± 5 %, ja niitä
on pidettävä näissä olosuhteissa välittömästi kokeen alkuun asti.
4. Menetelmä
Koekappale asetetaan tukeen ja tuki asetetaan siten, että säteilijän pinnan
ja koekappaleen yläpinnan välinen etäisyys on 30 mm.
Keruuastia ja siinä oleva puuvillavanu asetetaan tuen ritilän alle 300 mm:n
etäisyydelle.
Säteilijä asetetaan sivuun siten, ettei se voi säteillä koekappaleeseen, ja
käynnistetään. Kun se toimii täydellä teholla, se asetetaan koekappaleen
yläpuolelle ja aloitetaan ajanotto.
Jos materiaali sulaa tai muuttaa muotoaan, säteilijän korkeutta muutetaan
siten, että 30 mm:n etäisyys säilyy.
Jos materiaali syttyy, säteilijä siirretään sivuun 3 sekunnin kuluttua. Se
tuodaan takaisin toiminta-asentoon, kun liekki on sammunut, ja samat
toiminnot toistetaan niin usein kuin on tarpeen kokeen 5 ensimmäisen
minuutin aikana.
Kokeen viidennen minuutin jälkeen:
i) Jos koekappale on sammunut (siitä riippumatta, onko se syttynyt
kokeen 5 ensimmäisen minuutin aikana vai ei), jätetään säteilijä asen-
toonsa, vaikka koekappale syttyisi uudestaan.
ii) Jos materiaali on liekeissä, odotetaan sen sammumista, ennen kuin
säteilijä saatetaan takaisin toiminta-asentoon.
Kummassakin tapauksessa koetta jatketaan vielä 5 minuuttia.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 26
▼B
5. Tulokset
Havaitut ilmiöt kirjataan koeraporttiin, esim.
— mahdolliset pisarat, siitä riippumatta sytyttivätköne liekkejä vai eivät,
— syttyiköpuuvillavanu.
Kuva 1
Mitat millimetreinä.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 27
▼B
LIITE VI
KOE MATERIAALIEN PYSTYSUORAN PALAMISNOPEUDEN
MÄÄRITTÄMISEKSI
1. Periaate
Tässä kokeessa koekappaleita pidetään pystysuorassa asennossa ja altiste-
taan liekin vaikutukselle. Näin määritetään liekin etenemisnopeus
testattavassa materiaalissa.
2. Laitteisto
Laitteisto koostuu seuraavista osista:
a) koekappaleen pidin
b) poltin
c) ilmastointijärjestelmä kaasun ja palamistuotteiden poistamiseksi
d) malline
e) valkoisesta merseroidusta puuvillalangasta tehdyt merkintälangat, joiden
lineaarinen tiheys on enintään 50 tex.
2.1. Koekappaleen pidin koostuu suorakaiteen muotoisesta kehyksestä, jonka
korkeus on 560 mm ja jossa on kaksi jäykästi kiinnitettyä samansuuntaista
tankoa. Tankojen keskinäinen etäisyys on 150 mm. Niihin kiinnitetään tapit
koekappaleen kiinnittämistä varten, joka asetetaan vähintään 20 mm:n
etäisyydellä kehyksestä sijaitsevalle tasolle. Kiinnitystappien enimmaishalk-
aisija on 2 mm ja pituus vähintään 27 mm. Tapit sijoitetaan
samansuuntaisiin tankoihin kuvassa 1 osoitettuihin kohtiin. Kehys kiinni-
tetään sopivaan tukeen siten, että tangot pysyvät pystysuorassa asennossa
kokeen aikana. (Jotta koekappale voitaisiin asettaa tappeihin kehyksen
ulkopuolella olevalle tasolle, voidaan tappien viereen asettaa välitapit,
joiden halkaisija on 2 mm.)
2.2. Poltin kuvataan kuvassa 3.
Polttimeen syötetty kaasu voi olla joko kaupallista propaanikaasua tai
kaupallista butaanikaasua.
Poltin sijoitetaan koekappaleen eteen sen alapuolelle tasolle, joka kulkee
koekappaleen pystysuoran keskilinjan läpi ja on kohtisuorassa sen pintaa
vasten (katso kuva 2) siten, että pituusakseli on 30º kallellaan pystysuoraan
suuntaan koekappaleen alareunaa kohti. Polttimen kärjen ja koekappaleen
alareunan välisen etäisyyden on oltava 20 mm.
2.3. Koelaitteisto voidaan sijoittaa savukaappiin, edellyttäen, että kaapin sisäti-
lavuus on vähintään 20 kertaa mutta ei enempää kuin 110 kertaa suurempi
kuin koelaitteiston tilavuus ja edellyttäen, ettei savukaapin mikään yksit-
täinen korkeus-, leveys- tai pituusmitta ole suurempi kuin 2 1/2 kertaa
jompikumpi molemmista muista mitoista. Ennen koetta ilman pystysuora
liikenopeus savukaapin läpi on mitattava 100 mm koelaitteiston lopullisen
sijoituskohdan etu- ja takapuolelta. Nopeuden on oltava 0,10 ja 0,30 m/
sekunnissa välillä, jotta palamistuotteista ei olisi haittaa laitteiston
käyttäjälle. On mahdollista käyttää saavukaappia, jossa on luonnollinen
ilmastointi ja sopiva ilman liikenopeus.
2.4. Käytetään litteää ja jäykkää sopivasta materiaalista valmistettua mallinetta,
jonka koko vastaa käytettävän koekappaleen kokoa. Mallineeseen porataan
halkaisijaltaan 2 mm olevat reiät ja ne sijoitetaan siten, että reikien
keskiöiden välinen etäisyys vastaa kehyksessä olevien tappien välistä
etäisyyttä (katso kuva 1). Reiät sijoitetaan samalle etäisyydelle mallineen
pystysuorista keskilinjoista.
3. Koekappaleet
3.1. Koekappaleiden mitat ovat 360 × 170 mm.3.2. Koekappaleita on ilmastoitava vähintään 24 tunnin ajan lämpötilan ollessa
23 ± 2 ºC ja suhteellisen kosteuden 50 ± 5 %, ja niitä on pidettävä näissä
olosuhteissa välittömästi kokeen alkuun asti.
4. Menetelmä
4.1. Koe suoritetaan ilmastossa, jonka lämpötila on 10—30 ºC ja suhteellinen
kosteus 15—80 %.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 28
▼B
4.2. Poltinta esilämmitetään kahden minuutin ajan. Liekin korkeudeksi
säädetään 40 ± 2 mm poltinputken kärjen ja liekin keltaisen osan välisenä
etäisyytenä mitattuna polttimen ollessa pystysuorassa asennossa liekkiä
hämärässä valossa katsottaessa.
4.3. Koekappale sijoitetaan koekehyksen tappeihin samalla varmistaen, että tapit
kulkevat mallineen avulla merkittyjen pisteiden kautta ja että koekappale
on vähintään 20 mm irti kehyksestä. Kehys kiinnitetään tukeen siten, että
koekappale on pystysuorassa asennossa.
4.4. Merkkilangat kiinnitetään vaakasuoraan koekappaleen eteen kuvassa 1
osoitettuihin kohtiin. Jokaisessa kohdassa lankalenkki sijoitetaan siten, että
segmenttien etäisyydet koekappaleen etureunan tasosta ovat 1 mm ja 5 mm.
Kukin silmukka kiinnitetään sopivaan ajanottolaitteeseen. Lanka kiristetään
sopivaan kireyteen, jotta sen asema koekapaleeseen nähden säilyy oikeana.
4.5. Koekappaletta altistetaan liekin vaikutukselle 5 sekunnin ajan. Syttyminen
katsotaan tapahtuneeksi, jos koekappale on edelleen liekeissä 5 sekuntia
sen jälkeen, kun kappaleen sytyttänyt liekki on viety pois. Jos syttymistä
ei tapahdu, toinen ilmastoitu kappale altistetaan liekin vaikutukselle 15
sekunnin ajaksi.
4.6. Jos jokin tulos jostakin 3 koekappaleen sarjasta ylittää vähimmäistuloksen
vähintään 50 %:lla, testataan toinen kolmen koekappaleen sarja samaan
suuntaan tai samalta puolelta. Jos yksi tai kaksi koekapaletta jostakin
kolmen koekappaleen sarjasta ei pala ylempään merkkilankaan asti, testa-
taan toinen kolmen koekappaleen sarja samaan suuntaan tai samalta
puolelta.
4.7. Mitataan seuraavat ajat sekunteina:
a) sytyttävälle liekille altistamisen alusta ensimmäisen merkkilangan
katkeamiseen (t1)
b) sytyttävälle liekille altistamisen alusta toisen merkkilangan katkeami-
seen (t2)
c) sytyttävälle liekille altistamisen alusta kolmannen merkkilangan katkea-
miseen (t3).
5. Tulokset
Havaitut ilmiöt kirjataan koeraporttiin:
— palamisen kesto: t1,t2ja t3sekunteina,
— vastaavat palaneet etäisyydet: d1,d2ja d3millimetreinä.
Palamisnopeus V1ja nopeudet V2ja V3lasketaan soveltuvissa tapauksissa
(jokaisen koekappaleen osalta, jos liekki saavutta vähintään ensimmäisen
merkkilangan) seuraavasti:
vi¼di
ti/C260ðmm=minÞ
Suurin palamisnopeuksista V1,V2ja V3otetaan huomioon.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 29
▼B
Kuva 1
Koekappaleen pidin
Mitat millimetreinä.
Kuva 2
Sytytyspolttimen sijoitus1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 30
▼B
Kuva 3
Kaasupoltin
Mitat millimetreinä.1995L0028 — FI — 01.05.2004 — 001.001 — 31