1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 16 päivänä helmikuuta 1987,
eläinten rehuissa käytettävien lisäaineiden arvioinnin suuntaviivoista
(87/153/ETY)
(EYVL L 64, 7.3.1987, s. 19)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission direktiivi 94/40/EY, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1994 L 208 15 11.8.1994
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 16 päivänä helmikuuta 1987,
eläinten rehuissa käytettävien lisäaineiden arvioinnin suuntavii-
voista
(87/153/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970(1)
annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY, sellaisena kuin se onviimeksi muutettuna komission direktiivillä 86/525/ETY(
2), ja erityi-
sesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, että
direktiivissä 70/524/ETY säädetään, että lisäaineet on tutkittava jäsen-
valtioille ja komissiolle virallisesti toimitettujen asiakirjojenperusteella,
näiden asiakirjojen perusteella on voitava tarkastaa, ovatko lisäaineet
aiottuun käyttötarkoitukseensa direktiivissä säädettyjen yleisten periaat-
teiden mukaisia, jotta ne voidaan sisällyttää liitteisiin,
on todettu välttämättömäksi säätää, että asiakirjat on laadittava sell-
aisten yleisten suuntaviivojen mukaisesti, joissa määritellään kyseistentuotteiden tunnistamisen ja määrittämisen mahdollistavat tieteellisettiedot sekä ne tutkimukset, jotka ovat tarpeen arvioitaessa erityisesti
lisäaineen tehoa ja turvallisuutta ihmisille, eläimille ja ympäristölle,
suuntaviivat on tarkoitettu ensisijaisesti yleiseksi ohjeeksi; lisäaineen
laadun tai käyttöolosuhteiden mukaan lisäaineen ominaisuuksien javaikutusten selvittämiseksi vaadittavien tutkimusten laajuus voi vaih-della,
rehujen lisäaineita kehitettäessä on välttämätöntä soveltaa hyvän labor-
atoriokäytännön periaatteita sen varmistamiseksi, että
laboratoriokokeiden tuloksia ei kyseenalaisteta; menettelyt,
joissa koe-eläimiä käytetään kokeellisiin tai muihin tieteellisiin tarkoi-
tuksiin on rajoitettava mahdollisimman vähiin, ja
suuntaviivat on laadittu nykyisen tieteellisen ja teknisen tiedon perus-
teella ja ne voidaan tarvittaessa mukauttaa tämän alan kehitykseen,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Jäsenvaltioiden on säädettävä, että asiakirjat, jotka on liitettävä
pyyntöön uuden lisäaineen tai lisäaineen uuden käyttötavan sisällyttä-miseksi direktiivin 70/524/ETY liitteisiin, on laadittava tämän
direktiivin liitteessä vahvistettujen suuntaviivojen mukaisesti.
2 artikla
Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta määräyksiä, jotka koskevat:
a) kemiallisten tuotteiden arviointia varten tarvittavien tietojen vasta-
vuoroiseen hyväksymiseen liittyvää hyvää laboratoriokäytäntöä; ja
b) kokeellisessa tai muussa tieteellisessä toiminnassa käytettävien
eläinten suojelua.1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o L 270, 14.12.1970, s. 1
(2) EYVL N:o L 310, 5.11.1986, s. 19
▼B
3 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edel-
lyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1987. Niiden on ilmoitettava tästä
komissiolle viipymättä.
4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 3
▼M1
LIITE
SUUNTAVIIVAT REHUJEN LISÄAINEIDEN ARVIOIMISEKSI
YLEISIÄ NÄKÖKOHTIA
Nämä suuntaviivat on tarkoitettu ohjeeksi niiden asiakirjojen laatimisessa, joilla
haetaan aineen tai valmisteen hyväksymistä rehujen lisäaineena käytettäväksi.
Näiden asiakirjojen perusteella on oltava mahdollista suorittaa sen hetkiseen
tietoon perustuva lisäaineiden arviointi ja niiden avulla on voitava varmistaa,
että lisäaineet ovat direktiivin 70/524/ETY 7 artiklan 2 kohdassa hyväksymiselle
säädettyjen perusperiaatteiden mukaisia.
Kaikkia näissä suuntaviivoissa tarkoitettuja tutkimuksia voidaan vaatia ja tarvit-
taessa voidaan pyytää lisätietoja. Yleisenä sääntönä voidaan pitää, että on
suoritettava tutkimukset lisäaineen tunnistamisesta, käyttöolosuhteista ja fysi-
kaalis-kemiallisista ominaisuuksista, lisäaineen määritysmenetelmistä ja
tehokkuudesta, lisäaineen käyttäytymisestä aineenvaihdunnassa sekä biologisista
ja toksikologisista vaikutuksista kohdelajeihin. Jos lisäaine on tarkoitettu tiettyyn
lajiin kuuluvalle eläinryhmälle, tutkimukset on suoritettava tälle kohderyhmälle.
Ihmisen terveydelle ja ympäristölle aiheutuvia haittoja selvittävien tutkimusten
tarpeellisuus riippuu olennaisesti lisäaineesta ja sen käyttöolosuhteista. Tältäosin ei voida soveltaa tiukkoja sääntöjä.
Yksinomaan lemmikkieläinten ruokintaan tarkoitettujen lisäaineiden osalta ei
aina ole tarpeen suorittaa niin perusteellisia tutkimuksia kroonisen toksisuuden,
mutageenisuuden ja karsinogeenisuuden testaamiseksi, kuin mitä vaaditaan sell-
aisten tuotantoeläinten ruokinnassa käytettäviltä lisäaineilta, joista saatavat
tuotteet on tarkoitettu ihmisravinnoksi. Kroonisen toksisuuden määrittämiseksi
riittää yleensä vuoden mittainen koe kahdella kohdelajilla tai yhdellä kohdela-
jilla ja rotalla. Mutageenisuus- ja karsinogeenisuustutkimuksia ei tarvitse
suorittaa, jos aineen kemiallinen koostumus, käytännön kokemukset tai muut
näkökohdat osoittavat, että muutokset ovat epätodennäköisiä. Lemmikkieläinten
osalta ei tarvitse analysoida lisäainejäämiä.
Tuotantoeläinten osalta lisäaineen käyttäytymisestä aineenvaihdunnassa sekä sen
jäämistä ja niiden kertymisestä elimistöön on oltava riittävästi tietoa. Tiedon
perusteella on erityisesti voitava päättää koe-eläimillä suoritettavien toksikolo-
gisten tutkimusten laajuus lisäaineesta kuluttajille mahdollisesti aiheutuvien
vaarojen arvioimiseksi. Tämä arviointi ei voi perustua yksinomaan tutkimuksissa
koe-eläimillä havaittuihin suoriin vaikutuksiin. Näiden perusteella ei ole
mahdollista saada tarkkaa tietoa jäämien todellisista vaikutuksista niiden lajien
aineenvaihdunnassa, joille lisäaine on tarkoitettu.
Kaikkiin hakemuksiin lisäaineen tai hyväksytyn lisäaineen uuden käyttötavan
hyväksymiseksi olisi liitettävä asiakirjat, jotka sisältävät yksityiskohtaiset selos-
teet näissä suuntaviivoissa esitetyn järjestyksen ja numeroinnin mukaisesti.
Jonkin näissä suuntaviivoissa vahvistetun tiedon jättäminen pois asiakirjoista on
perusteltava. Julkaisut, joihin viitataan, on liitettävä mukaan. Koeselosteiden on
sisällettävä suunnitelma, kokeen viitenumero ja sen alkamis- ja päättymis-
päivämäärät, kokeiden yksityiskohtainen kuvaus, tulokset ja niiden analyysi
sekä tutkimuksesta vastuussa olevan henkilön nimi, osoite ja allekirjoitus.
Kunkin eläinkokeissa käyttävän rehuerän osalta on määritettävä aktiivisten
aineiden pitoisuus tarkoituksenmukaisena pidettävän menetelmän mukaisesti ja
annettava yhteenveto määrityksen tuloksista. Tässä yhteenvedossa on mainittavakussakin kokeessa mitattujen yksittäisten määrien lisäksi kokeen päivämäärä ja
siinä on oltava tarkastuksista vastaavan henkilön nimi, osoite ja allekirjoitus.
Selosteisiin on liitettävä kokeet suorittane(id)en laboratorio(ide)n laatima
todistus siitä, että kokeet on tehty hyvän laboratoriokäytännön periaatteiden
noudattamista kemiallisten aineiden kokeissa ja periaatteiden noudattamisen
todentamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentä-
misestä 18 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 87/18/
ETY(
1) mukaisesti hyvän laboratoriokäytännön periaatteita noudattaen.
Lisäaineen fysikaalis-kemialliset, toksikologiset ja ympäristötoksikologiset
ominaisuudet on määritettävä vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja
merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämi-
sestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetussa neuvoston direktiivissä 67/548/
ETY(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 93/
105/ETY(3), vahvistettujen menetelmien mukaisesti tai muilla tieteellisten
laitosten hyväksymillä kansainvälisillä menetelmillä. Muiden menetelmien
käyttö olisi perusteltava.1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 4
(1) EYVL N:o L 15, 17.1.1987, s. 29
(2) EYVL N:o L 196, 16.8.1987, s. 1
(3) EYVL N:o L 294, 30.11.1993, s. 21
▼M1
Jokaisessa asiakirjassa on oltava riittävä yhteenveto. Antibiootteja, kokkidios-
taatteja tai muita lääkeaineita, kasvutekijöitä, mikro-organismeja ja/tai
entsymaattisia valmisteita koskeviin asiakirjoihin on liitettävä lisäksi V luvun
mallin mukainen erityisselvitys, jotta kyseinen lisäaine voidaan tunnistaa ja
kuvata direktiivin 70/524/ETY 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Ilmaisulla ’lisäaine’ tarkoitetaan näissä suuntaviivoissa aktiivisia aineita tai
aktiivisia aineita sisältäviä valmisteita siinä muodossa, jossa ne lisätään esiseok-
siin tai rehuihin. Aktiivinen aine voi olla kemiallisesti määritelty aine, mikro-
organismi tai entsymaattinen valmiste.
Ilmaisulla ’kemiallisesti määritellyt aineet’ tarkoitetaan näissä suuntaviivoissa
aineita, joille on annettu kemiallinen nimi Kansainvälisen puhtaan ja sovelletun
kemian liiton (IUPAC) nimikkeistön mukaan.
Asiakirjat toimittaneen jäsenvaltion on kohtuullisen ajan kuluessa ilmoitettava
komissiolle kaikki lisäaineen valmistusmenetelmiä, koostumusta, käyttöä tai
käyttöolosuhteita koskevat muutokset. Tämä voi edellyttää uusien asiakirjojen
toimittamista uudelleenarviointia varten. Nämä vaatimukset koskevat erityisesti-
sellaisista mikro-organismeista saatavia tuotteita, joiden perinnöllisiä
ominaisuuksia on muutettu tai jotka ovat syntyneet luonnollisten mutaatioiden
seurauksena.
SISÄLTÖ
I LUKU: Yhteenveto asiakirjan sisältämistä tiedoista
II LUKU: Lisäaineen tunnistaminen, kuvaus ja käyttöolosuhteet — Tarkas-
tusmenetelmät
III LUKU: Lisäaineen tehoa koskevat tutkimukset
1. Rehujen ominaisuuksien parantumista koskevat tutkimukset2. Tutkimukset lisäaineiden vaikutuksista eläintuotantoon
3. Eläintuotteiden laatua koskevat tutkimukset
IV LUKU: Lisäaineen käyttöturvallisuutta koskevat tutkimukset
1 Tutkimukset kohdelajeilla
1.1 Lisäaineen toksikologiset tutkimukset
1.2 Lisäaineen mikrobiologiset tutkimukset1.3 Aineenvaihduntaa ja jäämiä koskevat tutkimukset
2 Eritteissä esiintyviä jäämiä koskevat tutkimukset
3 Tutkimukset koe-eläimillä
V LUKU: Erillistutkimuksen malli1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 5
▼M1
I LUKU
YHTEENVETO ASIAKIRJAN SISÄLTÄMISTÄ TIEDOISTA
II LUKU
LISÄAINEEN TUNNISTAMINEN, KUVAUS JA KÄYTTÖOLOSUHTEET
— TARKASTUSMENETELMÄT
1 Lisäaineen tunnistaminen
1.1 Ehdotettu myyntinimitystai -nimityks et.
1.2 Lisäainetyyppi pääasiallisen vaikutustavan mukaisesti.
1.3 Laadullinen ja määrällinen koostumus (aktiivinen aine, muut ainesosat,
epäpuhtaudet).
1.4 Fysikaalinen tila, hiukkaskoko.
1.5 Valmistusmenetelmä, mukaan lukien mahdolliset erityiskäsittelyt.
HUOM.: Jos aktiivinen aine on aktiivisten ainesosien seos, joista kunkin
on oltava tarkasti määriteltävissä, pääasialliset ainesosat on
kuvattava erikseen ilmoittaen niiden osuuden seoksessa.
2 Aktiivista ainetta koskevat vaatimukset
2.1 Kemiallisesti määriteltyjen aineiden osalta: lajinimitys, kemiallinen
nimitys Kansainvälisen puhtaan ja sovelletun kemianliiton (IUPAC)
nimikkeistön mukaisesti, muut kansainväliset ryhmänimitykset ja lyhen-
teet. CAS-numero (”Chemical Abstracts Service”-numero).
Mikro-organismien osalta: nimitys ja taksonominen kuvaus kansainvä-
listen nimikkeistökoodien mukaisesti. Myös muita kansainvälisesti
tunnettuja luokittelukäsikirjoja voidaan käyttää(1).
Entsymaattisten valmisteiden osalta: nimitys IUB/IUPACin kuvaamien
pääasiallisten entsymaattisten toimintojen mukaisesti. EINECS- ja CAS-
numerot.
2.2 Empiirinen ja rakenteellinen kemiallinen kaava sekä molekyylipaino.
Käymistuotteiden osalta tärkeimpien ainesosien laadullinen ja määrällinen
koostumus.
Mikro-organismien osalta: viljelmän nimitys ja paikka kokoelmassa, johon
kanta on tallennettu, jos mahdollista Euroopan yhteisön kokoelmassa,
tallennusnumero, geneettinen muuntaminen ja kaikki tunnistamisen
kannalta merkittävät ominaisuudet. Lisäksi alkuperä, asianmukaiset
morfologiset ja fysiologiset ominaisuudet, kehitysvaiheet, mikro-orga-
nismin biologiseen aktiivisuuteen (lisäaineena) mahdollisesti vaikuttavat
merkittävät tekijät ja muut tunnistamiseen tarvittavat geneettiset tiedot.
Pesäkkeitä muodostavien yksiköiden (CFU) lukumäärä grammaa kohti.
Entsymaattisten valmisteiden osalta: biologinen alkuperä (mikrobialku-
perän ollessa kyseessä: viljelmän nimitys ja paikka kokoelmassa, johon
kanta on tallennettu, jos mahdollista Euroopan yhteisön kokoelmassa,
tallennusnumero, geneettinen muuntaminen ja kaikki tunnistamisen
kannalta merkittävät ominaisuudet, mukaan lukien geneettiset tiedot),
toiminta suhteessa sopivan tyyppisiin kemiallisesti puhtaisiin substraat-
teihin; muut fysikaalis-kemialliset ominaisuudet.
2.3Puhtausaste
Epäpuhtauksien laadullinen ja määrällinen koostumus.Mikro-organismien osalta: geneettinen pysyvyys ja viljeltyjen kantojen
puhtaus.
Entsymaattisten valmisteiden osalta:
— puhtaus, mittaamalla mikrobisaastumisen taso, raskasmetallit, alku-
peräisestä organismista peräisin olevien toksiinien puuttuminen
(esimerkiksi mykotoksiinit) asianmukaisen menetelmän avulla osoitet-
tuna,1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 6
(1) Kuten Bergey's Manual of Systematic Bacteriology, The Yeasts, a taxinomic study,
Lodder ja Kreger van Rij, Ainsworth and Biby's Dictionary of the Fungi, Hawksworth,
Sutton ja Ainsworthtai The Genus Aspergillus, Raper ja Fennel.
▼M1
— antimikrobisen toiminnan puuttuminen rehussa käytettynä pitoisuutena
asianmukaisen menetelmän avulla osoitettuna,
— muun kuin entsymaattisen ainesosan tai ainesosien koostumus [erityi-
sesti orgaanisten kiintoaineiden kokonaismäärä (OAK)(1)].
2.4Muut merkitykselliset ominaisuudet
Kemiallisesti määriteltyjen aineiden osalta: elektrostaattiset ominaisuudet,
sulamispiste, kiehumispiste, hajoamislämpötila, tiheys, höyrypaine, liukoi-
suus veteen ja orgaanisiin liuottimiin, massa- ja absorptiospektri sekä
muut merkitykselliset fysikaaliset ominaisuudet.
Mikro-organismien osalta: tunnistamisen ja aiotun käytön kannalta tarkoi-
tuksenmukaiset ominaisuudet (esimerkiksi: vegetatiivinen tai
itiönmuodostusvaihe, CFU-yksikköjen lukumäärä grammaa kohti).
Entsymaattisten valmisteiden osalta: optimaalinen (optimaaliset) pH -
arvo(t) ja lämpötila(t) sekä muut tarkoituksenmukaiset ominaisuudet.
2.5Valmistus- ja puhdistusprosessit ja käytetyt ympäristöt
Valmistuserien koostumuksen vaihtelu valmistuksen eri vaiheissa.
3 Lisäaineen fysikaalis-kemialliset, tekniset ja biologiset ominaisuudet
3.1 Pysyvyys (mikro-organismien osalta: biologisen aktiivisuuden menetys,
esimerkiksi: elinkelpoisuus) suhteessa ympäristötekijöihin, kuten valoon,
lämpötilaan, pH-arvoon, kosteuteen ja happeen. Säilyvyysaika.
3.2 Pysyvyys (mikro-organismien osalta: biologisen aktiivisuuden menetys,
esimerkiksi: elinkelpoisuus) esiseosten ja rehujen valmistelun aikana,
erityisesti lämmön, paineen ja kosteuden osalta. Mahdolliset hajoamistuot-
teet.
3.3 Pysyvyys (mikro-organismien osalta: biologisen aktiivisuuden menetys,
esimerkiksi: elinkelpoisuus) esiseosten ja rehujen varastoinnin aikana
tietyissä olosuhteissa. Säilyvyysaika.
Entsymaattisten valmisteiden osalta: tiedot entsymaattisten valmisteiden
entsymaattisista tai kemiallisista reaktioista valmistusaineiden kanssa
syntyneistä odottamattomista tuotteista tai entsymaattisen valmisteen
hajoamisesta rehun varastoinnin aikana.
3.4 Muut tarkoituksenmukaiset fysikaalis-kemialliset, tekniset ja biologiset
ominaisuudet, erityisesti kyky muodostaa homogeenisia seoksia esiseosten
ja rehujen kanssa, sekä pölyämisominaisuudet, ja mikro-organismien ja/tai
entsymaattisten valmisteiden osalta hajoamisen tai biologisen aktiivi-suuden menetyksen vastaisen resistenssin arviointi ruuansulatuskanavassa
taiin vitro -simulaatiomallien avulla.
3.5 Fysikaalis-kemiallinen tai biologinen yhteensopimattomuus ja vuorovai-
kutus (esimerkiksi rehujen, muiden sallittujen lisäaineiden tai
lääkeaineiden kanssa).
4 Lisäaineen käyttöolosuhteet
4.1 Aiottu käyttö eläinten ruokinnassa (esimerkiksi: eläinlajit tai -ryhmät,
rehutyypit, käyttöajat, häviämisaika).
4.2Käytön esteet
4.3 Ehdotettu annostus esiseoksissa ja rehuissa:
— aktiivisen aineen pitoisuudet ilmaistuina kemiallisesti määriteltyjen
aineiden osalta esiseoksissa aktiivisen aineen prosenttiosuutena
painosta ja rehuissa mg/kg,
— tarkoituksenmukaisina biologisen aktiivisuuden yksikköinä, kuten
CFU-yksikkönä tuotegrammaa kohti mikro-organismien osalta tai
tarkoituksenmukaisina aktiivisuuden yksikköinä entsymaattisten
valmisteiden osalta.
4.4 Muut aktiivisen aineen tai valmisteen tunnetut käyttötavat (elintarvik-
keissa, lääketieteessä tai eläinlääketieteessä, maataloudessa ja
teollisuudessa). Jokaisen käyttötavan osalta on ilmoitettava tuotteen myyn-
tinimitykset, vaikutukset ja vastavaikutukset.1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 7
(1) OAK (%) = 100 − (tuhka % + vesi % + ohenteiden ja/tai lisäaineiden ja valmistusai-
neiden %).
▼M1
4.5 Tarvittaessa toimenpiteet vaarojen ehkäisemiseksi sekä suojautumiskeinot
valmistuksen ja käsittelyn aikana.
5 Tarkastusmenetelmät
5.1 Edellä kohdissa 1.3, 2.3, 2.4, 2.5, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 ja 4.3 lueteltujen perus-
teiden määrittämiseksi käytettävien menetelmien kuvaus.
5.2 Kuvaus rutiinitarkastuksiin tarkoitetuista laadullisista ja määrällisistä
analyysimenetelmistä lisäaineen tarkastamiseksi esiseoksista ja rehuista.
5.3 Kuvaus laadullisista ja määrällisistä analyysimenetelmistä eläintuotteissa
olevien lisäainejäämien tunnistamiseksi ja mittaamiseksi.
Huom.: Näiden menetelmien ja niiden tulosten kuvaukseen on liitettävä
tiedot luotettavuustasosta, erityisyydestä, herkkyydestä, havaitse-
misen raja-arvoista, mahdollisista häiritsevistä tekijöistä,
toistettavuudesta ja näytteenottoon käytetystä menetelmästä.
Valmisteen ja aktiivisen aineen mallimittojen on oltava saatavilla.
Mikro-organismien osalta on ilmoitettava havaitsemisessa, laskennassa ja
tunnistamisessa käytetyt menetelmät ja tarkoituksenmukaiset merkkiai-
neet.
III LUKU
LISÄAINEEN TEHOA KOSKEVAT TUTKIMUKSET
1 Rehujen ominaisuuksien parantumista koskevat tutkimukset
Nämä tutkimukset koskevat teknisiä lisäaineita, kuten hapettumisenestoai-
neita, säilöntäaineita, sidonta-aineita, emulgointiaineita, stabilointiaineita,
hyytelöimisaineita jne., joiden tarkoituksena on parantaa tai tasapainottaa
esiseosten ja rehujen ominaisuuksia. Tiettyjä mikro-organismeja ja/tai
entsymaattisia valmisteita voidaan myös pitää teknisinä lisäaineina, jos
ne parantavat rehujen merkittäviä ominaisuuksia.
Lisäaineen teho olisi osoitettava asianmukaisten perusteiden avulla
aiotuissa käyttöolosuhteissa vertaamalla lisäainetta sisältävää rehua
rehuun, jossa ei ole lisäainetta, ja mahdollisesti myös vaikutuksiltaan
tunnettuja teknisiä lisäaineita sisältäviin rehuihin.
Tutkittavien aktiivisten aineiden, valmisteiden, esiseosten ja rehujen
tarkka laatu, erien viitenumerot, aktiivisten aineiden pitoisuus esiseoksessa
ja rehussa, koeolosuhteet (lämpötila, kosteus jne.), kokeiden päivämäärät
ja kesto, haittavaikutukset ja myös muut kokeen aikana ilmenneet kiel-
teiset vaikutukset on ilmoitettava yksityiskohtaisesti jokaisen kokeen
osalta.
2 Tutkimukset lisäaineiden vaikutuksista eläintuotantoon
Nämä tutkimukset koskevat eläintuotantoon vaikuttavia kotieläinjalos-
tuksen lisäaineita. Seuraavat tutkimukset, mukaan lukien annos/vaste-
suhteen tutkimus, olisi suoritettava kullakin kohdelajilla vertaamalla sitä
eläinryhmiin, jotka eivät saa lisäainetta sisältäviä rehuja, ja mahdollisesti
vaikutuksiltaan tunnettua teknistä lisäainetta sisältäviä rehuja saaviin
eläinryhmiin.
Jos aktiivinen aine on aktiivisten ainesosien seos, kunkin ainesosan esiin-
tyminen on perusteltava.
2.1 Kokkidiostaattien ja muiden lääkeaineiden osalta olisi ensisijaisesti osoi-
tettava erityisvaikutukset ja etenkin ennaltaehkäisevät ominaisuudet
(kuten sairastuvuus, ovokystamäärä, havainnot vaurioista). Tiedot vaiku-
tuksista rehun hyötysuhteeseen, eläinten kasvuun sekä kaupan pidettävään
määrään ja eläintuotteiden laatuun voidaan liittää mukaan.
2.2 Muiden kotieläinjalostuksen lisäaineiden osalta (tarvittaessa mikro-orga-
nismit ja/tai entsymaattiset valmisteet mukaan lukien) olisi annettava
tietoja vaikutuksista rehun hyötysuhteeseen, eläinten kasvuun, tuotokseen,
eläintuotteiden ominaisuuksiin ja eläinten hyvinvointiin sekä muihin teki-
jöihin, joilla on myönteinen vaikutuseläintuotantoon.
2.3Koeolosuhteet
Suoritetut kokeet on kuvattava ja niiden tulokset on esitettävä yksittäin ja
yksityiskohtaisesti. Tilastollisesta analyysistä on laadittava kertomus ja
ilmoitettava siinä käytetyt menetelmät. Seuraavat tiedot on ilmoitettava:
2.3.1 eläinten laji, rotu tai kanta, ikä ja sukupuoli sekä tunnistamismenettely;1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 8
▼M1
2.3.2 koe- ja tarkkailuryhmien lukumäärä, eläinten lukumäärä kussakin
ryhmässä; kumpaakin sukupuolta olevien eläinten lukumäärän on oltava
luotettavaa tilastollista analyysia varten riittävä;
2.3.3 tarkoituksenmukaisena pidettävän menetelmän mukaisesti tehtävän tarkas-
tusanalyysin avulla mitattu aktiivisen aineen (ja mahdollisesti vertailtavien
aineiden) pitoisuus rehuissa; erien viitenumerot; annoksen laadullinen ja
määrällinen ravintoainekoostumus;
2.3.4 kunkin kokeen suorituspaikka, eläinten fysiologinen ja terveydellinen tila,
ruokinta- ja hoito-olosuhteet yhteisön yleisen käytännön mukaisesti;
rehujen tarkastukset ja toimenpiteet, jotka on toteutettu vertailuryhmien
saastumisen (ja mikro-organismien osalta erityisesti niiden aiheuttaman
rehujen ristikontaminaation) estämiseksi kokeen aikana;
2.3.5 kokeiden päivämäärät ja tarkka kesto, suoritettujen tutkimusten
päivämäärät ja luonne;
2.3.6 haittavaikutukset ja muut kokeiden aikana ilmenneet kielteiset vaikutukset
sekä niiden havaitsemisaika.
3 Eläintuotteiden laatua koskevat tutkimukset
Lisäainetta sisältävällä rehulla ruokituista eläimistä peräisin olevien tuot-
teiden aistinvaraisia, ravitsemuksellisia, hygieenisiä ja teknisiä
ominaisuuksia koskevat tutkimukset.
IV LUKU
LISÄAINEEN KÄYTTÖTURVALLISUUTTA KOSKEVAT TUTKI-
MUKSET
Tämän luvun tutkimusten tarkoituksena on arvioida:
— lisäaineen turvallista käyttöä kohdelajeilla,
— lisäainetta sellaisenaan tai lisäainetta sisältäviä esiseoksia tai rehuja käsittele-
ville henkilöille aineen joutumisesta hengitysteihin tai iholle, limakalvoille
tai silmiin aiheutuvia vaaroja,
— kuluttajille lisäainejäämiä tai sen aineenvaihduntatuotteita sisältävien elintar-
vikkeiden nauttimisesta aiheutuvia vaaroja,
— lisäaineesta sellaisenaan tai sen eläinten ulosteiden kautta ympäristöön kulk-
eutuvista hajoamistuotteista aiheutuvia pilaantumisvaaroja ja näiden aineiden
pysyvyyttä ympäristössä,
— muille lajeille kuin kohdelajeille mahdollisesti aiheutuvia vaaroja.
Nämä tutkimukset on suoritettava joko kokonaan tai osittain aina lisäaineen
laadun ja ehdotettujen käyttöolosuhteiden mukaan.
Yleisenä periaatteena pidetään, etteivät mikro-organismit ja/tai entsymaattiset
valmisteet saa olla lähtöisin tai muodostua sellaisista mikro-organismeista, jotka
ovat aiotuissa käyttöolosuhteissa kohdelajeille tai ihmiselle patogeenisiä tai
toksikogeenisiä.
Mikro-organismien ja/tai entsymaattisten valmisteiden osalta on suoritettava
asianmukaisia turvallisuuskokeita, ellei niiden käytön turvallisuudesta esitetä
muita hyväksyttäviä asiakirjoja. Mikro-organismien osalta on tehtävä vähintään
yksi sietokykytutkimus kohdelajilla.
Syötäväksi kelpaavista eläin- tai kasvituotteista lähtöisin oleville entsyymeille ei
periaatteessa ole pakollista suorittaa toksikologisia tutkimuksia; jos taas näitä
tuotteita ei yleisesti pidetä tavanomaiseen ruokavalioon kuuluvina, tietyt toksi-
kologiset tutkimukset voivat olla tarpeen.
Jos aktiivinen aine on kemiallisesti määritelty, tiedot sen käyttäytymisestä eri
kohdelajien aineenvaihdunnassa samoin kuin kudoksista havaittujen jäämien
kertymisestä elimistöön ovat välttämättömiä määritettäessä kuluttajille aiheutu-
vien vaarojen arvioimiseksi koe-eläimillä tehtävien tutkimusten laajuutta.
Lisäksi tiedot lisäaineperäisten, ulosteissa havaittavien jäämien koostumuksesta
sekä fysikaalis-kemiallisista ja biologisista ominaisuuksista ovat välttämättömiä
määritettäessä ympäristön pilaantumisen tai ympäristössä pysyvyyden vaaraa
selvittävien tutkimusten laajuutta.
1 Tutkimukset kohdelajeilla
1.1Lisäaineen toksikologiset tutkimukset
Sietokykykokeet.
Biologisten, toksikologisten, makroskooppisten ja histologisten vaiku-
tusten tutkiminen. Suurimman ehdotetun annostason ja haittavaikutuksia1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 9
▼M1
aiheuttavan annostason välisen turvallisuusrajan määrittäminen. Jos
voidaan osoittaa, että haittavaikutuksia aiheuttava annostaso on huomatta-
vasti suurempi kuin suurin ehdotettu annostaso, on riittävää ilmoittaa
ainoastaan vähimmäis- tai likiarvo.
1.2Lisäaineen mikrobiologiset tutkimukset
1.2.1 Sellaisen kemiallisesti määritellyn aktiivisen aineen osalta, jolla on anti-
mikrobista vaikutusta sinä pitoisuutena, jossa se esiintyy rehussa,
lisäaineen antibakteerinen vaikutusalue tutkitaan määrittämällä pienin
mikrobien kasvua estävä pitoisuus käyttäen eri lajeihin kuuluvia patogee-
nisiä ja muita kuin patogeenisiä gram-negatiivisia ja gram-positiivisia
bakteereita.
1.2.2 Ristiresistenssin esiintyminen terapeuttisia antibiootteja vastaan tutkitaan
määrittämällä pienin mikrobien kasvua estävä pitoisuus in vitro tuotetuilla
mutanteilla, joilla on kromosomissa resistenssitekijä lisäainetta vastaan.
Terapeuttisille antibiooteille resistenttien mikro-organismien osalta on
osoitettava tämän resistenssin geneettinen alkuperä.
1.2.3 Tutkimukset, joilla selvitetään lisäaineen aiheuttaman resistenssitekijän
valikoituminen. Nämä tutkimukset on suoritettava kenttäolosuhteissa niillä
eläinlajeilla, joille lisäaine on ensisijaisesti tarkoitettu. Lisäksi on
määritettävä, sisältävätkö mahdollisesti havaitut R-tekijät useita resistens-
sitekijöitä ja ovatko ne siirtyviä.
1.2.4 Tutkimukset lisäaineen vaikutuksista:
— ruuansulatuskanavan mikrobikasvustoon,
— ruuansulatuskanavan mikrobikantoihin, jos on kyse mikro-organismista
tai useiden mikro-organismikantojen sekoituksesta,
— patogeenisten mikro-organismien leviämiseen tai eritykseen, jos
kemiallisesti määritellyllä aktiivisella aineella näyttää olevan antimik-
robista vaikutusta.
1.2.5 Jos kemiallisesti määritellyllä aktiivisella aineella näyttää olevan antimik-
robista vaikutusta, on tehtävä kenttätutkimuksia lisäaineelle resistenttien
bakteerien prosenttiosuuden tarkistamiseksi. Nämä tutkimukset on suori-
tettava riittävän pitkin väliajoin ennen lisäaineen käyttöä, käytön aikana
ja sen jälkeen (yhden kuukauden kuluttua).
1.2.6 Jos aktiivinen aine on mikro-organismi, on tutkittava sen mahdollinen
resistenssi antibiooteille.
1.2.7 Jos aktiivinen aine (esimerkiksi entsyymaattiset valmisteet) on mikro-
organismin tuottamaa, on määritettävä elinkelpoisten tuottavien mikro-
organismien pitoisuus.
1.2.8 Jos lisäaine sisältää direktiivin 90/220/ETY 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa
tarkoitettuja geneettisesti muunnettuja organismeja tai muodostuu niistä,
on ilmoitettava seuraavat tiedot:
— jäljennös (jäljennökset) toimivaltaisten viranomaisten antamasta kirjal-
lisesta suostumuksesta (suostumuksista) geneettisesti muunnettujen
organismien tarkoitukselliseen levittämiseen ympäristöön tutkimus- ja
kehitystarkoituksia varten direktiivin 90/220/ETY 6 artiklan 4 kohdan
mukaisesti ja yhteenveto mainitun direktiivin 9 artiklassa tarkoitetusta
ilmoituksesta, joka on laadittu neuvoston päätöksen 91/596/ETY(1)
liitteenä olevan mallin mukaisesti,
— täydelliset tekniset asiakirjat, joihin sisältyvät: direktiivin 90/220/ETY
liitteessä II vaaditut tiedot laajennettuina tarvittaessa lisäaineen
erilaisten käyttöympäristöjen huomioon ottamiseksi; tiedot ja tulokset,
jotka on saatu tutkimus- ja kehitystarkoituksia varten tehtyjen levi-
tysten yhteydessä ja jotka koskevat ekosysteemejä, joihin lisäaineen
käyttö saattaa vaikuttaa; arvio ihmisten ja eläinten terveydelle ja
ympäristölle tuotteessa olevista geneettisesti muunnetuista organis-
meista aiheutuvista vaaroista sekä tutkimus- ja kehitysvaiheessa
saadut tiedot levityksen vaikutuksista ihmisten terveyteen ja
ympäristöön,
— lisäaineen markkinoille saattamisen edellytykset, erityisesti käyttöön ja
käsittelyyn liittyvät erityisedellytykset ja ehdotus merkinnöistä ja
pakkaamisesta, johon on sisällyttävä vähintään direktiivin 90/220/
ETY liitteessä III tarkoitetut tiedot.
Jos asiakirjoista vastaava henkilö direktiivin 90/220/ETY B osan mukai-
sesti ilmoitetun levityksen tai asiallisten ja perusteltujen tieteellisten
syiden perusteella arvioi, ettei lisäaineen markkinoille saattamisesta tai1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 10
(1) EYVL N:o L 322, 23.11.1991, s. 1
▼M1
käytöstä aiheudu vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle eikä
ympäristölle, hän voi ehdottaa yhden tai useamman liitteessä III olevassa
B osassa annetuista edellytyksistä jättämistä huomiotta.
Kaikkiin saman geneettisesti muunnetun organismin tai organismiyhdis-
telmän levityksiin, jotka on aiemmin ilmoitettu, joista ollaan parhaillaan
ilmoittamassa ja/tai jotka toteuttaa asiakirjoista vastaava henkilö
yhteisössä tai sen ulkopuolella, liittyvät tiedot tai tulokset on ilmoitettava.
Myös muiden henkilöiden aiemmin antamista ilmoituksista saatuja tietoja
voidaan mainita, jos nämä henkilöt ovat antaneet siihen kirjallisen suostu-
muksensa.
1.3Aktiivisen aineen käyttäytymistä aineenvaihdunnassa ja sen jäämiä
koskevat tutkimukset (1)(2)(kemiallisesti määriteltyjen aktiivisten aineiden
osalta)
1.3.1 Aineenvaihdunnan tutkimukset:
— aineenvaihdunnan tasapaino: aktiivisen aineen imeytymisen ja poistu-
misen nopeus ja laajuus,
— pääasiallisten aineenvaihduntatuotteiden ja aineenvaihduntateiden
tunnistaminen,
— aineenvaihduntatuotteiden jakautuminen ja eritys (sapen, virtsan, ulos-
teiden kautta),
— suoliston ja pötsin mikrobikasvuston, maksa-suolistoverenkierron ja
umpisuolen pieneliöstön mahdollinen vaikutus aineenvaihduntaan.
1.3.2 Jäämätutkimukset: jäämien laadullinen ja määrällinen koostumus (aktii-
vinen aine ja aineenvaihduntatuotteet) erilaisissa eläinperäisissä
syötävissä tuotteissa aineenvaihdunnan ollessa tasapainotilassa ja
lisäaineen todellisissa käyttöolosuhteissa.
1.3.3 Jäämien kineettinen tutkimus (kun lisäainetta on annettu toistuvasti ehdo-
tetun käyttötavan mukaisesti): aktiivisen aineen ja sen tärkeimpien
aineenvaihduntatuotteiden pysyvyys eri elimissä ja kudoksissa lisäainetta
sisältävän rehun antamisen päätyttyä.
1.3.4 Tutkimus jäämien kertymisestä eläimestä peräisin oleviin syötäviin tuot-
teisiin (ks. 3.7 kohta).
1.3.5 Tarkastusmenetelmät: ne laadulliset ja määrälliset määritysmenetelmät,
joita käytetään 1.3.1-1.3.4 kohdissa tarkoitetuissa tutkimuksissa ja joissa
on tiedot luotettavuustasosta, erityisyydestä ja havaitsemisen raja-arvoista.
Jäämien määritysmenetelmien on oltava riittävän herkkiä, jotta jäämät
voidaan havaita pitoisuuksina, jotka eivät ole toksikologisesti merkittäviä.
2 Eritteissä esiintyviä jäämiä koskevat tutkimukset (kemiallisesti
määriteltyjen aineiden osalta)
2.1 Lisäainejäämien laatu ja pitoisuus eritteissä (aktiivinen aine, aineenvaih-
duntatuotteet).
2.2 Jäämien pysyvyys (puoliintumisaika) ja niiden häviämisen nopeus liete-
lannassa, lannassa ja jätteissä.
2.3 Vaikutukset metaanin muodostumiseen.
2.4 Hajoaminen, pysyvyys (puoliintumisaika) sekä häviäminen maaperästä
(eri maatyypeillä).
2.5 Vaikutukset maaperän eliöstöön ja mikrobiologiseen ravinnonkiertoon
(esimerkiksi kasvi- ja eläinjätteen hajoamiseen).
2.6 Vaikutukset maaperän kasveihin (esimerkiksi siementen itävyyteen,
kasvien kasvuun, kasvien ravinnonottoon). Nämä tutkimukset on suoritet-
tava valvotuissa olosuhteissa tai kenttäolosuhteissa eri kasvilajeja
käyttämällä.
2.7 Lisäaineperäisten tuotteiden (aktiivinen aine, aineenvaihduntatuotteet)
liukoisuus ja pysyvyys vedessä.
2.8Vaikutukset vesieliöihin:
2.8.1 vaikutukset kasvistoon (esim. Chlorella );1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 11
(1) Edellä kohdissa 1.3.1, 1.3.3 ja 1.3.4 tarkoitetut tutkimukset on tehtävä merkittyjen
molekyylien tai muiden tarkoituksenmukaisten menetelmien avulla; käytetyn mene-telmän valinta on perusteltava kussakin tapauksessa. Merkinnän olisi oltava aiottuuntarkoitukseen sopiva.
(
2) Jos aktiivinen aine on käymistuote, nämä tutkimukset on laajennettava koskemaan
aktiivisen aineen kaltaisia, valmistuksen yhteydessä syntyviä aineita.
▼M1
2.8.2 toksisuus selkärangattomilla (esim. Daphnia magna );
2.8.3 toksisuus kaloilla (vähintään kahdella yhteisön alueella tavattavalla luon-
nonvaraisella kalalajilla).
3 Tutkimukset koe-eläimillä
Nämä tutkimukset on suoritettava aktiivisella aineella ja sen tärkeimmillä
aineenvaihdunta- tai muilla tuotteilla, jos jälkimmäisiä esiintyy syötävissä
eläintuotteissa ja ne kertyvät elimistöön. Koe-eläimet valitaan siten, että
lisäaineen sulaminen ja aineenvaihdunta niissä muistuttaa mahdollisimman
tarkasti ihmisen tai kohde-eläinlajien vastaavia toimintoja.
Kaikki suoritettavat kokeet on kuvattava yksityiskohtaisesti, ilmoittaen
käytetyt eläinlajit ja -rodut, koe- ja tarkkailuryhmien koko ja lukumäärä,
annetut annostasot, ravinnon koostumus ja rehuanalyysit, kasvatusolosuh-
teet, kokeiden tarka kesto, suoritettujen tutkimusten päivämäärät ja
kuolleisuus. Yksityiskohtaiset tiedot makroskooppisista patologisista ja
histopatologisista löydöksistä on annettava kaikkien kokeissa käytettyjen
eläinten osalta sekä ilmoitettava kaikkien patologisten vaurioiden havaitse-
misajankohdat. Kaikki tulokset ja niiden tilastollinen arviointi on
esitettävä yksityiskohtaisesti.
3.1Akuutti toksisuus (ei koske mikro-organismeja)
3.1.1 Akuutin oraalisen toksisuuden tutkimukset on suoritettava kahdella eläin-
lajilla, joista toisen olisi mieluiten oltava rotta. Enimmäisannostelu ei saa
olla suurempi kuin 2 000 mg/kg ruumiinpainoa kohti. Yksityiskohtaiset
havainnot biologisista vaikutuksista olisi esitettävä vähintään kahden
viikon ajalta aineen antamisesta lukien. Näitä tutkimuksia ei tehdä entsy-
maattisille valmisteille.
3.1.2 Tutkimukset akuutista hengitystietoksisuudesta, ihoärsytyksestä ja tarvit-
taessa myös limakalvoärsytyksestä sekä allergeenisuudesta on suoritettava
tarkoitukseen soveltuvilla kokeilla mahdollisten lisäaineen käsittelyyn liit-
tyvien vaarojen arvioimiseksi.
3.2Mutageenisuus
3.2.1 Kemiallisesti määritellyn kemiallisen aineen osalta
Aktiivisten aineiden tai niiden aineenvaihdunta- tai muiden tuotteiden
mutageenisten ominaisuuksien tunnistamiseksi on suoritettava valikoitu
mutageenisuuden koeyhdistelmä, joka perustuu erilaisiin geneettisiin
mekanismeihin. Nämä kokeet on suoritettava sekä ilman aineenvaihduntaa
aktivoivaa nisäkkään mikrosomivalmistetta että sen kanssa.
Seuraavaa koeyhdistelmää suositellaan:
a) geenimutaatiokoe prokaryooteilla;
b) geenimutaatiokoe soluviljelmissä eukaryooteilla tai Drosophila mela-
nogasterilla suoritettava sukupuoleen sidottu resessiiviletaalikoe;
c) kromosomipoikkeamakoe in vitro jain vivo.
Edellä esitetty koeyhdistelmä ei kuitenkaan merkitse sitä, että muut kokeet
olisivat soveltumattomia tai että muut kokeet, erityisesti in vivo -kokeet,
eivät olisi vaihtoehtoisesti hyväksyttäviä.
Kaikissa tapauksissa kokeiden valintaperusteet on tarpeen ilmoittaa.
Kokeet on suoritettava vahvistettujen menettelyjen mukaisesti. Kokeiden
tulosten mukaan ja ottaen huomioon aineen yleinen toksisuus sekä sen
aiottu käyttötarkoitus voidaan myös tehdä lisätutkimuksia.
3.2.2 Mikro-organismeista peräisin olevien entsymaattisten valmisteiden osalta
on tavallisesti tehtävä seuraavat kokeet:
a) geenimutaatiokoe bakteereilla;
b) kromosomipoikkeamakoe (mieluiten in vitro ).
Toksikologiset kokeet on mahdollisuuksien mukaan tehtävä lopullisesta,
puhdistetusta käymistuotteesta otetulle erälle ennen tuki-, ohennus- tai
muiden aineiden lisäämistä. Nämä kokeet on yleensä suoritettava
kansainvälisesti tunnettujen järjestöjen laatimien suuntaviivojen(1) mukai-
sesti.1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 12
(1) Kuten:
— elintarvikelisäaineen arviointia koskevan hakemuksen esittäminen ennen sen hyväk-
symistä, 1989 (ISBN 92-826-0135-B),
— elintarvikealan tiedekomitean raportti elintarvikkeiden lisäaineiden turvallisuuden
arviointia koskevista suuntaviivoista, 1980, 10. raporttisarja (EUR 6892).
▼M1
Tiettyjen entsymaattisten valmisteiden proteinaasiluonteen ja/tai entsy-
maattisen toiminnan solutasolla aiheuttamien vaikutusten vuoksi saattaa
kuitenkin olla tarpeen muuttaa tavanomaista koemenettelyä erityisesti in
vitro-kokeiden osalta. Tällaiset poikkeukset hyväksytään, jos ne perustel-
laan asianmukaisesti.
Koejärjestelmä on kehitetty määrittelemättömien toksisten reaktioiden
havaitsemista ja genotoksisten vaikutusten selville saamista varten. Ylei-
sistä määrityksistä ja tästä koesarjasta saatavien tietojen avulla on
mahdollista arvioida sekä tunnettujen erityisten toksiinien että tuntematto-
mien toksisten yhdisteiden esiintyminen.
Toksikologista tutkimusta koskevaan kertomukseen on liitettävä todistusa-
siakirjat, joista ilmenee, että kokeet on suoritettu teknisessä asiakirjassa
kuvatun kaupallisen tuotteen perustana olevalla aineella.
3.3Farmakokineettiset tekijät
Kemiallisesti määriteltyjen tuotteiden osalta aineenvaihduntatuotteiden
tasapainotilaa ja tunnistamista koskevat tutkimukset on suoritettava asian-
mukaisesti merkittyjä molekyylejä käyttämällä tai muiden tarkoitukseen
soveltuvien menetelmien avulla sen jälkeen, kun aktiivista ainetta on
annettu useita kertoja samansuuruisina annoksina sopivan ajan. Aineen-
vaihduntatutkimusten on sisällettävä myös tutkimukset aktiivisen aineen
ja sen tärkeimpien aineenvaihduntatuotteiden farmakokineettisistä ominai-
suuksista. Toksikologisiin tutkimuksiin parhaiten soveltuvaa lajia
valittaessa on erityisesti kiinnitettävä huomiota aktiivisen aineen aineen-
vaihdunnan eroihin eri lajeilla.
3.4Subkrooninen toksisuus
Tutkimukset on suoritettava yleensä kahdella eläinlajilla, joista toinen
mieluiten rotta. Toinen laji voi tietyissä tapauksissa olla kohde-eläinlaji.
Aine annetaan suun kautta ja annos/vaste-suhde on määritettävä. Jyrsi-
jöillä kokeen keston on oltava vähintään 90 päivää.
Tietyissä tapauksissa on suotavaa, että muilla eläimillä kuin jyrsijöillä
koetta jatketaan kuudesta kuukaudesta kahteen vuoteen, jotta saadaan
selvitettyä eri eläinlajien herkkyys kyseiselle aineelle.
Näitä kokeita ei sovelleta mikro-organismeihin. Mikro-organismeista pe-
räisin olevien entsymaattisten valmisteiden osalta yhdellä jyrsijälajilla
tehtävä 90 päivää kestävä oraalisen toksisuuden koe saattaa olla riittävä.
3.5Krooninen toksisuus/karsinogeenisuus
Kroonisen toksisuuden tutkimukset on suoritettava yhdellä lajilla
(mieluiten rotta), karsinogeenisuuskokeet mieluiten kahdella jyrsijälajilla.
Aine annetaan suun kautta useana eri annostasona. Yhdistetty krooninen
toksisuus/karsinogeenisuustutkimus, johon liittyy kohtualtistus, hyväk-
sytään myös. Kokeiden kesto on rotilla vähintään 24 kuukautta ja hiirillä
vähintään 18 kuukautta. Jos koetta jatketaan yli vähimmäisajan, se on
lopetettava kun muissa ryhmissä kuin suurimman annostason koeryhmässä
elossa olevien eläinten prosenttiosuus on laskenut 20 prosenttiin.
Täydellinen kliininen, hematologinen ja virtsan tutkimus on suoritettava
sopivin väliajoin koko kokeen ajan. Täydellinen makroskooppinen ja
histologinen tutkimus on suoritettava kaikille kokeen aikana kuolleille
eläimille sekä kokeen päättyessä elossa oleville eläimille.
Näitä kokeita ei sovelleta mikro-organismeihin eikä entsymaattisiin
valmisteisiin.
3.6Lisääntymiseen liittyvät toksiset vaikutukset (kemiallisesti määriteltyjen
aktiivisten aineiden osalta)
Lisääntymiseen liittyvät tutkimukset tehdään mieluiten rotilla. Koe
tehdään vähintään kahdelle peräkkäiselle sukupolvelle ja siihen voidaan
yhdistää tutkimukset sikiötoksisuudesta, joka sisältää teratogeeniset tutki-
mukset.
Kaikki hedelmällisyyteen, tiineyteen, synnytykseen, syntymää edeltävään
tai syntymän jälkeiseen aikaan liittyvät tekijät on huolellisesti tutkittava
ja selostettava. Erityiset teratogeenisuustutkimukset on suoritettava
vähintään kahdella sopivalla eläinlajilla.
3.7Aineenvaihduntatuotteiden toksisuus (kemiallisesti määriteltyjen aktii-
visten aineiden osalta)
Tiedot jäämäpitoisuuksien laskemisesta on esitettävä ihmiselle aiheutuvien
vaarojen arvioimiseksi.1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 13
▼M1
Ehdotettujen varoaikojen laskentaperusteet on esitettävä. Edellä 1.3.4
kohdassa tarkoitetut tutkimukset on suoritettava koe-eläimillä.
3.8Muut tutkimukset
Kaikki muut erityistutkimukset, joista saadaan hyödyllistä lisätietoa
kyseisen aineen arvioimiseksi voidaan esittää, esimerkiksi tutkimukset
kertymisestä elimistöön, neurotoksisuudesta ja immunotoksisuudesta.
V LUKU
ERILLISTUTKIMUKSEN MALLI
1 Lisäaineen tunnistaminen
1.1 Ehdotettu myyntinimitystai -nimityks et.1.2 Lisäainetyyppi pääasiallisen vaikutustavan mukaisesti.1.3 Laadullinen ja määrällinen koostumus (aktiivinen aine, muut ainesosat,
epäpuhtaudet).
1.4 Fysikaalinen tila, hiukkaskoko.1.5 Mahdollinen erityiskäsittely.
HUOM.: Jos aktiivinen aine on aktiivisten ainesosien seos, joista kunkin
on oltava tarkasti määriteltävissä, pääasialliset ainesosat on
kuvattava erikseen ilmoittaen niiden osuus seoksessa.
2 Aktiivista ainetta koskevat vaatimukset
2.1 Kemiallisesti määriteltyjen aineiden osalta: lajinimitys, kemiallinen
nimitys Kansainvälisen puhtaan ja sovelletun kemian liiton (IUPAC)
nimikkeistön mukaisesti, muut kansainväliset ryhmänimitykset ja lyhen-
teet. CAS-numero (”Chemical Abstracts Service”-numero).
Mikro-organismien osalta: nimitys ja luokittelukuvaus kansainvälisten
nimikkeistökoodien mukaisesti. Myös muita kansainvälisesti tunnettuja
luokittelukäsikirjoja voidaan käyttää(
1).
Entsymaattisten valmisteiden osalta: nimitys UIB/UICPAn kuvaamien
pääasiallisten entsymaattisten toimintojen mukaisesti. EINECS- ja CAS-
numerot.
2.2 Empiirinen ja rakenteellinen kemiallinen kaava sekä molekyylipaino.
Käymistuotteiden osalta tärkeimpien ainesosien laadullinen ja määrällinen
koostumus.
Mikro-organismien osalta: viljelmän nimitys ja paikka kokoelmassa, johon
kanta on tallennettu, jos mahdollista Euroopan yhteisön kokoelmassa,
tallennusnumero; geneettinen muuntaminen ja kaikki tunnistamisen
kannalta merkittävät ominaisuudet.
Entsymaattisten valmisteiden osalta: biologinen alkuperä (mikrobialku-
perän ollessa kyseessä: viljelmän nimitys ja paikka kokoelmassa, johon
kanta on tallennettu, jos mahdollista Euroopan yhteisön kokoelmassa,
tallennusnumero, geneettinen muuntaminen ja kaikki tunnistamisen
kannalta merkittävät ominaisuudet, mukaan lukien geneettiset tiedot),
toiminta suhteessa kemiallisesti puhtaisiin substraatteihin; muut fysi-
kaalis-kemialliset ominaisuudet.
2.3Puhtausaste
Epäpuhtauksien laadullinen ja määrällinen koostumus.Mikro-organismien osalta: geneettinen pysyvyys ja viljeltyjen kantojen
puhtaus.
Entsymaattisten valmisteiden osalta:
— puhtaus, [mikrobisaastumisen tason, raskasmetallien, alkuperäisestä
organismista peräisin olevien toksiinien (esimerkiksi mykotoksiinien)
puuttumisen mittaus asianmukaisen menetelmän avulla],
— antimikrobisen toiminnan puuttuminen rehussa käytettynä pitoisuutena
asianmukaisen menetelmän avulla osoitettuna,1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 14
(1) Kuten ”Bergey's Manual of Systematic Bacteriology”, ”The Yeasts, a taxinomic study”,
Lodder ja Kreger van Rij; ”Ainsworth and Bisby's Dictionary of the Fungi”, Hawks-
worth, Sutton ja Ainsworth tai ”The Genus Aspergillus”, Raper ja Fennel.
▼M1
— muun kuin entsymaattisen ainesosan tai ainesosien koostumus [erityi-
sesti orgaanisten kiintoaineiden kokonaismäärä (OAK)].
2.4Merkitykselliset ominaisuudet
Kemiallisesti määriteltyjen aineiden osalta: elektrostaattiset ominaisuudet,
sulamispiste, kiehumispiste, hajoamislämpötila, tiheys, höyrypaine, liukoi-suus veteen ja orgaanisiin liuottimiin, massa- ja absorptiospektri sekä
muut merkitykselliset fysikaaliset ominaisuudet.
Mikro-organismien osalta: tunnistamisen ja aiotun käytön kannalta tarkoi-
tuksenmukaiset ominaisuudet (esimerkiksi: vegetatiivinen tai
itiönmuodostusvaihe, CFU-yksikköjen lukumäärä grammaa kohti).
Entsymaattisten valmisteiden osalta: optimaalinen (optimaaliset) pH -
arvo(t) ja lämpötila(t) sekä muut tarkoituksenmukaiset ominaisuudet.
3 Lisäaineen fysikaalis-kemialliset, tekniset ja biologiset ominaisuudet
3.1 Pysyvyys (mikro-organismien osalta: biologisen aktiivisuuden menetys,
esimerkiksi: elinkelpoisuus) suhteessa ympäristötekijöihin, kuten valoon,
lämpötilaan, pH-arvoon, kosteuteen ja happeen. Säilyvyysaika.
3.2 Pysyvyys (mikro-organismien osalta: biologisen aktiivisuuden menetys,
esimerkiksi: elinkelpoisuus) esiseosten ja rehujen valmistelun aikana,
erityisesti lämmön, paineen ja kosteuden osalta. Mahdolliset hajoamistuot-
teet.
3.3 Pysyvyys (mikro-organismien osalta: biologisen aktiivisuuden menetys,
esimerkiksi: elinkelpoisuus) esiseosten ja rehujen varastoinnin aikana
tietyissä olosuhteissa. Säilyvyysaika.
3.4 Muut tarkoituksenmukaiset fysikaalis-kemialliset, tekniset ja biologiset
ominaisuudet, erityisesti kyky muodostaa homogeenisia seoksia esiseosten
ja rehujen kanssa, sekä pölyämisominaisuudet, ja mikro-organismien ja/tai
entsymaattisten valmisteiden osalta hajoamisen tai biologisen aktiivi-
suuden menetyksen vastaisen resistenssin arviointi ruuansulatuskanavassa
taiin vitro-s simulaatiomallien avulla.
3.5 Fysikaalis-kemiallinen tai biologinen yhteensopimattomuus ja vuorovai-
kutus (rehujen, muiden sallittujen lisäaineiden tai lääkeaineiden jne.
kanssa).
4 Tarkastusmenetelmät
4.1 Kuvaus menetelmistä kohdissa 1.3, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2, 3.3 ja 3.4 lueteltujen
perusteiden määrittämiseksi.
4.2 Kuvaus eläintuotteissa olevien lisäainejäämien tunnistamiseen ja mittaami-
seen tarkoitetuista laadullisista ja määrällisistä analyysimenetelmistä.
4.3 Jos edellä tarkoitetut menetelmät on julkaistu, riittää kirjallisuusviitteiden
ja vastaavien uusintapainosten ilmoittaminen.
5 Lisäaineen biologiset ominaisuudet
5.1 Tiedot kokkidiostaattien ja muiden lääkeaineiden ennaltaehkäisevistä
ominaisuuksista (esimerkiksi sairastuvuus, ovokystamäärä ja havainnot
vaurioista).
5.2 Muiden kuin 5.1 kohdassa lueteltujen kotieläinjalostuksen lisäaineiden
osalta (tarvittaessa mikro-organismit ja/tai entsymaattiset valmisteet
mukaan lukien) tiedot vaikutuksista rehun hyötysuhteeseen, eläinten
kasvuun, tuotokseen, eläintuotteiden ominaisuuksiin ja eläinten hyvinvoin-
tiin sekä muihin tekijöihin, joilla on myönteinen vaikutus eläintuotantoon.
5.3 Vastavaikutukset tai varoitukset, mukaan lukien tiedot biologisesta yhteen-
sopimattomuudesta, perusteluineen.
6 Yksityiskohtaiset tiedot niiden mahdollisten jäämien määrästä ja
laadusta, jotka esiintyvät eläinperäisissä tuotteissa aiotuissa käyttöolo-
suhteissa.
7 Muut lisäaineen tunnistamisen kannalta merkittävät ominaisuudet.1987L0153 — FI — 31.08.1994 — 001.001 — 15