1976L0207 — FI — 05.10.2002 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 9 päivänä helmikuuta 1976,
miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön,
ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa
(76/207/ETY)
(EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/73/EY, annettu 23
päivänä syyskuuta 2002L 269 15 5.10.2002
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 9 päivänä helmikuuta 1976,
miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttami-
sesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja
uralla etenemiseen sekä työoloissa
(76/207/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 235 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(
1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
sekä katsoo, ettäsosiaalisesta toimintaohjelmasta 21 päivänä tammikuuta 1974 annetun
neuvoston päätöslauselman(
3) mukaan tärkeimpiin toimiin kuuluu
miesten ja naisten välisen tasa-arvon saavuttaminen heidän mahdolli-
suuksissaan työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen
sekä työoloissa, palkka mukaan lukien,
palkasta säädetään miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen
soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10päivänä helmikuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/117/ETY(
4),
tarpeellisilta vaikuttavat myös yhteisön toimet miesten ja naisten tasa-
arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi miesten ja naisten
mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etene-
miseen sekä muissa työoloissa; miesten ja naisten tasa-arvoinenkohtelu työntekijöinä on yksi yhteisön tavoitteista siltä osin kuin pyrki-myksenä on edistää etenkin elin- ja työolojen yhdenmukaistamistapysyttäen toteutetut parannukset; perustamissopimuksessa ei olemääräyksiä tähän tarvittavasta erityisestä toimivallasta, ja
myöhemmin toteutettavin keinoin olisi varmistettava, että tasaarvoisen
kohtelun periaate määritellään ja toteutetaan asteittain sosiaaliturvaa
koskevissa kysymyksissä,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on toteuttaa jäsenvaltioissa
miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu mahdollisuuksissa työhön,
uralla etenemiseen ja ammatilliseen koulutukseen sekä työoloissa
samoin kuin 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla sosiaaliturvassa. Tästäperiaatteesta käytetään jäljempänä nimitystä ’tasa-arvoisen kohtelunperiaate’.
1 a. Jäsenvaltioiden on otettava aktiivisesti huomioon pyrkimys
miesten ja naisten tasa-arvoon laatiessaan ja pannessaan täytäntöön
lakeja, asetuksia, hallinnollisia määräyksiä, politiikkoja ja toimintaa 1
kohdassa tarkoitetuilla aloilla.
2. Jotta varmistetaan tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittainen
toteuttaminen sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä, neuvosto antaa1976L0207 — FI — 05.10.2002 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 111, 20.5.1975, s. 14
(2) EYVL N:o C 286, 15.12.1975, s. 8
(3) EYVL N:o C 13, 12.2.1974, s. 1
(4) EYVL N:o L 45, 19.2.1975, s. 19▼M1
▼B
▼B
komission ehdotuksesta säännökset sen sisällöstä, soveltamisalasta ja
järjestelyistä sen soveltamiseksi.
2 artikla
1. Tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan jäljempänä, että
minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyävälittömästi tai välillisesti etenkään siviilisäädyn tai perheasemanperusteella.
2. Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
— ”välitön syrjintä”: tilanne, jossa henkilöä kohdellaan sukupuolen
perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan, on
kohdeltu tai kohdeltaisiin vertailukelpoisessa tilanteessa,
— ”välillinen syrjintä”: tilanne, jossa näennäisesti puolueeton säännös,
peruste tai käytäntösaattaa henkilö t näiden sukupuolen perusteellaerityisen epäedulliseen asemaan toiseen sukupuoleen verrattuna,paitsi jos kyseisellä säännöksellä, perusteella tai käytännöllä on
puolueettomasti perusteltavissa oleva oikeutettu tavoite ja tavoitteen
saavuttamiseksi käytetyt keinot ovat asianmukaisia ja tarpeellisia,
— ”häirintä”: tilanne, jossa ilmenee henkilön sukupuoleen liittyvää ei-
toivottua käytöstä, jolla tarkoituksellisesti tai tosiasiallisesti louka-taan kyseisen henkilön arvoa ja tällä tavoin luodaan uhkaava,vihamielinen, halventava, nöyryyttävä tai hyökkäävä ilmapiiri,
— ”sukupuolinen häirintä”: tilanne, jossa ilmenee ei-toivottua sanal-
lista, sanatonta tai fyysistä, luonteeltaan sukupuolista käytöstä,jolla tarkoituksellisesti tai tosiasiallisesti loukataan henkilön arvoaerityisesti luomalla uhkaava, vihamielinen, halventava, nöyryyttävätai hyökkäävä ilmapiiri.
3. Tässä direktiivissä tarkoitettua häirintää ja sukupuolista häirintää
on pidettävä sukupuoleen perustuvana syrjintänä, ja se on siten kiel-lettyä.
Sitä, vastustaako henkilötällaista käytö stä vai alistuuko hän siihen, ei
voida käyttää perusteena kyseistä henkilöä koskevissa päätöksissä.
4. Käskyä tai ohjetta syrjiä henkilöitä sukupuolen perusteella on
pidettävä 1 alakohdassa tarkoitettuna syrjintänä.
5. Jäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädännön, työehtosopimusten
tai käytännön mukaisesti kannustettava työnantajia sekä ammatilliseenkoulutukseen pääsystä vastaavia toteuttamaan toimenpiteitä kaiken-laisen sukupuoleen perustuvan syrjinnän, erityisesti häirinnän jasukupuolisen häirinnän estämiseksi työpaikalla.
6. Jäsenvaltiot voivat säätää työnsaannin ja työhön valmistavan
koulutuksen osalta, että erilainen kohtelu, joka perustuu sukupuoleenliittyvään ominaisuuteen, ei ole syrjintää, jos tiettyjen työtehtävienluonteen tai niiden yhteyksien vuoksi, joissa tehtävät suoritetaan,
kyseinen ominaisuus on todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä
vaatimus, edellyttäen, että tavoite on oikeutettu ja että vaatimus onoikeasuhteinen.
7. Tämän direktiivin estämättä saadaan soveltaa säännöksiä, jotka
koskevat naisten suojelua erityisesti raskauden ja äitiyden perusteella.
Naisella on synnytyksen jälkeen äitiysvapaan loputtua oltava oikeus
palata työhönsä tai vastaavaan toimeen työehdoilla, jotka eivät olehänelle aikaisempia epäedullisemmat, ja hänen on saatava edukseenkaikki työehtojen parannukset, joihin hänellä olisi oikeus poissaolonsa
aikana.
Raskauteen tai direktiivissä 92/85/ETY tarkoitettuun äitiysvapaaseen
liittyvää naisten epäedullisempaa kohtelua on pidettävä tässä direktii-vissä tarkoitettuna syrjintänä.1976L0207 — FI — 05.10.2002 — 001.001 — 3
▼M1
▼M1
Tällä direktiivillä ei myöskään rajoiteta UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n
tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta 3 päivänäkesäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/34/EY(
1) tai toimen-
piteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien
työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustami-seksi työssä (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 19 päivänä lokakuuta 1992annetun neuvoston direktiivin 92/85/EY(
2) säännösten soveltamista. Se
ei myöskään rajoita jäsenvaltioiden oikeutta tunnustaa erillinen oikeus
isyysvapaaseen ja/tai adoptiovapaaseen. Niiden jäsenvaltioiden, jotkatunnustavat tällaisen oikeuden, on toteutettava tarvittavat toimenpiteetsuojellakseen mies- ja naistyöntekijöitä irtisanomiselta kyseisenoikeuden käyttämisen vuoksi ja varmistettava, että näillä on vapaanloputtua oikeus palata työhönsä tai vastaavaan toimeen työehdoilla,
jotka eivät ole heille aikaisempia epäedullisemmat, sekä saada itselleen
ne työehtojen parannukset, joihin heillä olisi ollut oikeus poissaolonsaaikana.
8. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai hyväksyä perustamissopi-
muksen 141 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä miesten ja
naisten välisen täyden tosiasiallisen tasa-arvon varmistamiseksi.
3 artikla
1. Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltaminen tarkoittaa sitä,
että julkisella tai yksityisellä sektorilla, julkiset laitokset mukaan
lukien, ei saa olla välitöntä tai välillistä sukupuoleen perustuvaasyrjintää seuraavilla aloilla:
a) työpaikan, itsenäisenä ammatinharjoittajana tehdyn työn tai toimen
saamisen ehdot, valinta- ja työhönottoperusteet mukaan lukien,
toimialasta ja ammattiasemasta riippumatta, uralla eteneminenmukaan lukien;
b) mahdollisuus kaikenlaiseen ja -tasoiseen ammatilliseen ohjaukseen
ja koulutukseen, ammatilliseen jatkokoulutukseen ja uudelleenkou-lutukseen, työkokemus mukaan lukien;
c) työehdot ja työolot, mukaan lukien irtisanominen, sekä palkka direk-
tiivissä 75/117/ETY säädetyn mukaisesti;
d) jäsenyys ja toiminta työntekijä- tai työnantajajärjestössä, tai
järjestössä, jonka jäsenillä on tietty ammatti, sekä kyseistenjärjestöjen tarjoamat edut.
2. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpi-
teet varmistaakseen, että:
a) tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallin-
nolliset määräykset kumotaan;
b) yksittäisiin työsopimuksiin tai työehtosopimuksiin, yritysten sisäisiin
sääntöihin sekä itsenäistä ammatinharjoittamista ja työnantaja- ja
työntekijäjärjestöjä koskeviin sääntöihin sisältyvät määräykset, jotka
ovat tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaisia, ovat mitättömiä taivoidaan julistaa mitättömiksi taikka muutetaan.
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän direktiivin mukaisten
velvoitteiden täytäntöönpanoon tarkoitetut oikeudelliset ja/tai hallinnol-liset menettelyt, mukaan lukien jäsenvaltioiden aiheellisina pitämätsovittelumenettelyt, ovat — myös sen työsuhteen päätyttyä, jossa
syrjinnän väitetään tapahtuneen — kaikkien niiden henkilöiden
käytettävissä, jotka katsovat tulleensa kohdelluiksi väärin sen vuoksi,että heihin ei ole sovellettu tasa-arvoisen kohtelun periaatetta.1976L0207 — FI — 05.10.2002 — 001.001 — 4
(1) EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4.
(2) EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1.
▼M1
2. Jäsenvaltioiden on otettava kansallisessa oikeusjärjestyksessään
käyttöön tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan tosiasiallinen jatehokas korvaus tai, jos jäsenvaltiot niin päättävät, hyvitys 3 artiklan
vastaisen syrjinnän kohteeksi joutuneelle henkilölle aiheutuneista
menetyksistä ja vahingoista tavalla, joka on varoittava ja oikeasuh-teinen kärsittyyn vahinkoon nähden. Tällaiselle korvaukselle taihyvitykselle ei voida ennalta vahvistaa enimmäismäärää, paitsi tapauk-sissa, joissa työnantaja pystyy näyttämään, että hakija on kärsinyt tässä
direktiivissä tarkoitetun syrjinnän johdosta vahinkoa ainoastaan siitä,
että hänen työhakemustaan ei ole otettu huomioon.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhdistykset, järjestöt ja
muut oikeushenkilöt, joilla kansallisessa lainsäädännössä vahvistettujenperusteiden mukaisesti on oikeutettua etua sen varmistamisesta, että
tämän direktiivin säännöksiä noudatetaan, voivat aloittaa tämän direk-
tiivin mukaisten velvoitteiden täytäntöönpanemiseksi säädetynoikeudellisen ja/tai hallinnollisen menettelyn kantajan tai valittajansuostumuksella hänen puolestaan tai häntä tukeakseen.
4. Mitä 1 ja 3 kohdassa säädetään, ei rajoita sellaisten kansallisten
sääntöjen noudattamista, jotka koskevat määräaikoja tasa-arvoisen
kohtelun periaatetta koskevien kanteiden nostamiselle.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on otettava kansallisessa oikeusjärjestyksessään
käyttöön tarvittavat toimenpiteet työntekijöiden, mukaan lukien kansal-
lisessa lainsäädännössä ja/tai käytännössä tarkoitetut työntekijöiden
edustajat, suojelemiseksi irtisanomiselta tai muulta työnantajan taholtatulevalta epäsuotuisalta kohtelulta, joka johtuu reagoinnista yrityksessäesitettyyn valitukseen tai johonkin oikeudelliseen menettelyyn, jonkatarkoituksena on varmistaa, että tasa-arvoisen kohtelun periaatettanoudatetaan.
8 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin noudattami-
seksi annetut säännökset sekä jo voimassa olevat asiaa koskevat
säännökset saatetaan työntekijöiden tietoon kaikin asianmukaisin
keinoin esimerkiksi heidän työpaikoillaan.
8 a artikla
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä elin tai elimiä, jonka tai joiden
tehtävänä on edistää, analysoida, valvoa ja tukea kaikkien henkilöidentasa-arvoisen, sukupuoleen perustuvasta syrjinnästä vapaan kohteluntoteuttamista, sekä toteutettava niitä koskevat tarpeelliset järjestelyt.Nämä elimet voivat kuulua osana virastoihin, jotka vastaavat ihmisoi-
keuksien puolustamisesta tai yksilön oikeuksien turvaamisesta
kansallisella tasolla.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näiden elinten toimivaltaan
kuuluu:
a) avustaa itsenäisesti syrjinnän uhriksi joutuneita henkilöitä näiden
tekemiä syrjintävalituksia tutkittaessa, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta uhrien ja 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen yhdistysten,järjestöjen tai muiden oikeushenkilöiden oikeuksia;
b) teettää riippumattomia selvityksiä syrjintään liittyvistä kysymyk-
sistä;
c) julkaista riippumattomia raportteja ja antaa suosituksia kaikista
syrjintään liittyvistä kysymyksistä.
8 b artikla
1. Jäsenvaltioiden on perinteidensä ja käytäntöjensä mukaisesti
toteutettava aiheelliset toimenpiteet edistääkseen työmarkkina-osapuolten vuoropuhelua, jonka tarkoituksena on tukea tasa-arvoista1976L0207 — FI — 05.10.2002 — 001.001 — 5
▼B
▼M1
▼M1
kohtelua muun muassa valvomalla toimintatapoja työpaikoilla, laati-
malla työehtosopimuksia ja käytännesääntöjä sekä tutkimalla javaihtamalla kokemuksia ja hyviä toimintatapoja.
2. Jäsenvaltioiden on siinä tapauksessa, että se on niiden perinteiden
ja käytäntöjen mukaista, kannustettava työmarkkinaosapuoliaedistämään naisten ja miesten välistä tasa-arvoa ja tekemään asianmu-kaisella tasolla syrjinnänvastaisia sopimuksia 1 artiklassa tarkoitetuillaaloilla, jotka kuuluvat työehtosopimusneuvottelujen piiriin, rajoitta-
matta kuitenkaan osapuolten itsenäisyyttä. Näissä sopimuksissa on
noudatettava tässä direktiivissä annettuja vähimmäisvaatimuksia jakansallisia täytäntöönpanotoimenpiteitä.
3. Jäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädännön, työehtosopimusten
ja käytännön mukaisesti kannustettava työnantajia edistämään suunni-telmallisesti ja järjestelmällisesti miesten ja naisten tasa-arvoista
kohtelua työpaikalla.
4. Työnantajia olisi tässä tarkoituksessa kannustettava antamaan
asianmukaisin ja säännöllisin väliajoin työntekijöille ja/tai näiden edus-tajille asianmukaiset tiedot miesten ja naisten tasa-arvoisesta kohtelustayrityksessä.
Nämä tiedot voivat sisältää tilastotietoja naisten ja miesten edustuksesta
organisaation eri tasoilla sekä mahdollisia toimenpiteitä tilanteen para-
ntamiseksi yhteistyössä työntekijöiden edustajien kanssa.
8 c artikla
Jäsenvaltioiden on edistettävä vuoropuhelua sellaisten asianomaisten
valtioista riippumattomien järjestöjen kanssa, joilla on jäsenvaltioidenkansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti oikeutettua etua
myötävaikuttaa sukupuoleen perustuvan syrjinnän torjumiseen tasa-
arvoisen kohtelun periaatteen edistämiseksi.
8 d artikla
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen
kansallisten määräysten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista jatoteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että näitä seuraa-muksia sovelletaan.
Seuraamusten, joihin saattaa kuulua korvausten maksaminen uhrille, on
oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden onilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään 5 päivänä loka-kuuta 2005 sekä niiden myöhemmistä muutoksista mahdollisimmanpian.
8 e artikla
1. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tai pitää voimassa säännöksiä,
jotka ovat tasa-arvoisen kohtelun periaatteen turvaamiseksi edulli-
sempia kuin tämän direktiivin säännökset.
2. Tämän direktiivin soveltaminen ei missään tapauksessa muodosta
perustetta alentaa jäsenvaltioissa jo saavutettua syrjinnänvastaisensuojan tasoa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa asioissa.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 30kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin ensimmäisen kerran tarkasteltava 3
artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä osassa ja 5 artiklan 2kohdan c alakohdan ensimmäisessä osassa tarkoitettuja lakeja,asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja tarvittaessa ensimmäisenkerran muutettava niitä neljän vuoden kuluessa tämän direktiivintiedoksi antamisesta.1976L0207 — FI — 05.10.2002 — 001.001 — 6
▼B
▼B
2. Jäsenvaltioiden on säännöllisesti arvioitava 2 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua ammattitoimintaa koskevia poikkeuksia päättääkseen,ovatko ne tapahtuneen sosiaalisen kehityksen kannalta edelleen perus-
teltuja. Niiden on ilmoitettava komissiolle tämän arvioinnin tuloksista.
3. Jäsenvaltioiden on myös toimitettava tässä direktiivissä tarkoite-
tuista kysymyksistä antamansa lait, asetukset ja hallinnollisetmääräykset kirjallisina komissiolle.
10 artikla
Kahden vuoden kuluessa 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun 30
kuukauden määräajan päättymisestä jäsenvaltioiden on toimitettavakomissiolle kaikki tiedot, jotka se tarvitsee laatiakseen tämän direk-tiivin täytäntöön panemisesta neuvostolle annettavan kertomuksen.
11 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1976L0207 — FI — 05.10.2002 — 001.001 — 7