2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2001/82/EY,
annettu 6 päivänä marraskuuta 2001,
eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä
(EYVL L 311, 28.11.2001, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/28/EY, annettu
31 päivänä maaliskuuta 2004L 136 58 30.4.2004
▼B
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI
2001/82/EY,
annettu 6 päivänä marraskuuta 2001,
eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityi-
sesti sen 95 artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (
1),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menet-
telyä (2)
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Eläinlääkkeitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentä-
misestä 28 päivänä syyskuuta 1981 annettua neuvoston
direktiiviä 81/851/ETY (3), eläinlääkkeiden tutkimiseen liittyviä
analyyttisiä, farmakologis-toksikologisia ja kliinisiä standardejaja tutkimussuunnitelmia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännönlähentämisestä 28 päivänä syyskuuta 1981 annettua neuvoston
direktiiviä 81/852/ETY (
4), eläinlääkkeitä koskevan jäsenval-
tioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 81/851/ETY soveltamisalan laajentamisesta ja lisäsäännösten säätämi-sestä immunologisille eläinlääkkeille 13 päivänä joulukuuta1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/677/ETY (
5) ja eläinlääk-
keitä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten
lähentämisestä annetun direktiivin 81/851/ETY soveltamisalan
laajentamisesta ja homeopaattisia eläinlääkkeitä koskevistalisäsäännöksistä 22 päivänä syyskuuta 1992 annettua neuvostondirektiiviä 92/74/ETY (
6) on muutettu useita kertoja huomatta-
vilta osin. Sen vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen takiakodifioitava mainitut direktiivit.
(2) Kaikkien eläinlääkkeiden tuotantoa ja jakelua koskeviensäännösten ensisijaisena tarkoituksena on oltava kansanterveyden
turvaaminen.
(3) Tämä päämäärä on kuitenkin saavutettava keinoilla, jotka eivät
ole omiaan estämään lääketeollisuuden tai -kaupan kehittymistä
yhteisössä.
(4) Sikäli kuin jäsenvaltiolla jo on eläinlääkkeitä säänteleviä lakeja,asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ne olennaisilta periaatteil-
taan eroavat toisistaan. Tämä saattaa estää lääkkeiden kauppaayhteisössä ja se siten vaikuttaa suoraan sisämarkkinoiden toimin-taan.
(5) Siksi on tarpeen poistaa tällaiset esteet. Tämän tavoitteen saavut-tamiseksi on välttämätöntä lähentää asiaan liittyviä säännöksiä.
(6) Kansanterveyden ja eläinlääkkeiden vapaan liikkuvuudenkannalta on tarpeen, että toimivaltaisilla viranomaisilla onkäytettävissään kaikki tarpeelliset tiedot hyväksytyistä eläinlääk-keistä valmisteiden ominaisuuksia koskevien hyväksyttyjenyhteenvetojen muodossa.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 2
(1) EYVL C 75, 15.3.2000, s. 11.
(2) Europan parlamentin lausunto, annettu 3. heinäkuuta 2001 (ei vielä julkaistu
virallisessa lehdessä) ja neuvoston päätös, tehty 27. syskuuta 2001.
(3) EYVL L 317, 6.11.1981, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna kommission direktiivillä 2000/37/EY (EYVL L 139, 10.6.2000,
s. 25).
(4) EYVL L 317, 6.11.1981, s. 16. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna kommission direktiivillä 1999/104/EY (EYVL L 3, 6.1.2000, s.
18).
(5) EYVL L 373, 31.12.1990, s. 26.
(6) EYVL L 297, 13.10.1992, s. 12.
▼B
(7) Lukuun ottamatta lääkkeitä, joihin sovelletaan ihmisille ja eläim-
ille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto- ja
valvontamenettelyistä sekä Euroopan lääkearviointivirastonperustamisesta 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetussa neuvostonasetuksessa (ETY) N:o 2309/93 (
1) säädettyä yhteisön keskitettyä
luvanantomenettelyä, muiden jäsenvaltioiden toimivaltaistenviranomaisten olisi tunnustettava toimivaltaisen viranomaisen
antama markkinoille saattamista koskeva lupa, ellei niillä ole
painavia syitä olettaa, että kyseisen eläinlääkkeen salliminen voiaiheuttaa vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle taiympäristölle. Jäsenvaltioiden ollessa eri mieltä lääkkeenlaadusta, turvallisuudesta ja tehosta, kysymys olisi arvioitava
tieteellisesti yhteisön tasolla yhteisen, asianomaisia jäsenvaltioita
velvoittavan päätöksen tekemiseksi kaikista riidanalaisistakohdista. Tämä päätös olisi toteutettava nopeaa menettelyänoudattaen, johon sisältyy komission ja jäsenvaltioiden läheinenyhteistyö.
(8) Tätä tarkoitusta varten on tarpeen perustaa asetuksella (ETY)N:o 2309/93 perustetun Euroopan lääkearviointiviraston alaisuu-teen kuuluva eläinlääkekomitea.
(9) Tämä direktiivi on tärkeä vaihe eläinlääkkeiden vapaan liikku-
vuuden päämäärän saavuttamisessa. Uudet toimenpiteet voivat
kuitenkin osoittautua, erityisesti eläinlääkekomiteassa saavutetta-vien kokemusten valossa, välttämättömiksi jäljellä olevienvapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseksi.
(10) Lääkerehut eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.Kansanterveyteen liittyvistä ja taloudellisista syistä on kuitenkintarpeen kieltää sellaisten eläinlääkkeiden käyttäminen lääkere-hujen valmistuksessa, joille ei ole myönnetty lupaa.
(11) Haitallisuuden ja terapeuttisen tehon käsitteet voidaan arvioida
vain suhteessa toisiinsa ja niillä voi olla vain suhteellinen merk-
itys riippuen tieteen kehityksestä ja lääkkeen aiotustakäyttötarkoituksesta. Eläinlääkkeen markkinoille saattamistakoskevaan lupahakemukseen liitettävillä asiakirjoilla ja ilmoituk-silla on osoitettava, että tehoon liittyvät edut ovatmerkittävämpiä kuin mahdolliset vaarat. Jos tätä ei voida
osoittaa, hakemus on hylättävä.
(12) Markkinoille saattamista koskeva lupa olisi myös evättäväsilloin, kun lääkeaineella ei ole terapeuttista vaikutusta tai kun
tällaista vaikutusta ei ole riittävästi osoitettu. Käsitteellä tera-peuttinen vaikutus tarkoitetaan valmistajan lupaamaa vaikutusta.
(13) Markkinoille saattamista koskeva lupa tulee myös evätä silloin,kun osoitettu varoaika ei ole riittävän pitkä poistamaan jäämistäjohtuvia terveydellisiä vaaroja.
(14) Ennen kuin immunologisen eläinlääkkeen markkinoille saatta-mista koskeva lupa voidaan myöntää, valmistajan onosoitettava, että hän voi jatkuvasti taata, että erät ovat yhdenmu-
kaisia.
(15) Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava valtuudet kieltää
immunologisen eläinlääkkeen käyttö silloin, kun hoidettujeneläinten immunologiset vasteet häiritsisivät kansallista taiyhteisön ohjelmaa eläintautien toteamiseksi, hävittämiseksi taitarkastamiseksi.
(16) Ensisijaisesti on toivottavaa antaa homeopaattisten lääkkeidenkäyttäjille hyvin selkeät tiedot niiden homeopaattisesta luon-
teesta sekä riittävät takeet niiden laadusta ja vaarattomuudesta.
(17) Homeopaattisten eläinlääkkeiden valmistusta, valvontaa jatarkastusta koskevat säännökset on yhdenmukaistettava, jotta
tehtäisiin mahdolliseksi turvallisten ja hyvänlaatuistenlääkkeiden liikkuminen kaikkialla yhteisössä.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 3
(1) EYVL L 214, 24.8.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna
komission asetuksella (EY) 649/98 (EYVL L 8, 24.3.1998, s. 7).
▼B
(18) Ottaen huomioon homeopaattisten eläinlääkkeiden erityisluon-
teen, kuten niiden sisältämien vaikuttavien ainesosien erittäin
alhaiset pitoisuudet ja vaikeudet soveltaa niihin kliinisiin tutki-muksiin liittyviä tavanomaisia tilastollisia menetelmiä, ontoivottavaa säätää erityisestä yksinkertaistetusta rekisteröintime-nettelystä niille perinteisille homeopaattisille lääkkeille, jotkasaatetaan markkinoille ilman lääkemuodossa esitettyjä erityisiä
terapeuttisia käyttötarkoituksia ja annostuksella, joka ei aiheuta
vaaraa eläimelle.
(19) Eläinlääkkeiden myyntilupaa säänteleviä tavallisia säännöksiä onkuitenkin sovellettava homeopaattisiin eläinlääkkeisiin, joitapidetään kaupan terapeuttisin käyttötarkoituksin varustettuna tai
muodossa, josta voi aiheutua vaaraa, jota täytyy punnita
suhteessa haluttuun terapeuttiseen vaikutukseen. Jäsenvaltioidentulisi voida soveltaa erityisiä säännöksiä lemmikkieläimille jaeksoottisille lajeille tarkoitettujen lääkkeiden turvallisuuden jatehon osoittamiseksi tehtyjen testien ja tutkimusten tulostenarviointiin, edellyttäen, että ne ilmoittavat niistä komissiolle.
(20) Ihmisten ja eläinten terveyden paremman suojelemisen vuoksi, jajotta vältettäisiin ponnistelujen tarpeeton toistaminen eläinlääk-keiden markkinoille saattamista koskevia lupahakemuksiatutkittaessa, jäsenvaltioiden olisi valmisteltava järjestelmällisestijokaista sallimaansa eläinlääkettä koskevat arviointikertomukset
ja vaihdettava niitä pyynnöstä. Jäsenvaltion olisi lisäksi voitava
lykätä eläinlääkkeiden markkinoille saattamista koskevan lupa-hakemuksen tutkimista, silloin kun eläinlääkettä jo tutkitaanaktiivisesti toisessa jäsenvaltiossa, tarkoituksena tunnustaajälkimmäisen jäsenvaltion tekemä päätös.
(21) Eläinlääkkeiden liikkuvuuden helpottamiseksi ja sen ehkäisemi-seksi, että yhdessä jäsenvaltiossa suoritetut tarkastuksettoistetaan toisessa jäsenvaltiossa, tulisi eläinlääkkeiden valmis-tukseen, niiden tuontiin kolmansista maista ja vastaavien lupienmyöntämiseen soveltaa vähimmäisvaatimuksia.
(22) Yhteisössä valmistettujen eläinlääkkeiden laatu tulisi taata vaati-malla lääkkeiden hyvien tuotantotapojen periaatteidennoudattamista, riippumatta lääkkeiden lopullisesta päämäärästä.
(23) Tulisi toteuttaa toimenpiteet myös sen varmistamiseksi, ettäeläinlääkkeiden jälleenmyyjillä on jäsenvaltioiden myöntämätoimilupa ja että ne pitävät asianmukaisia luetteloja.
(24) Eläinlääkkeillä suoritettavia kokeita varten tarkoitetut standarditja tutkimussuunnitelmat ovat näiden valmisteiden valvonnan jasiten kansanterveyden suojaamisen tehokas väline ja niillävoidaan helpottaa näiden lääkkeiden liikkuvuutta asettamallayhdenmukaiset säännöt kokeita sekä valmisteasiakirjojen laati-
mista varten; ne antavat toimivaltaisille viranomaisille
mahdollisuuden perustaa ratkaisunsa yhdenmukaisiin tutkimuk-siin ja yhdenmukaisiin arviointiperusteisiin ja vaikuttavat sitenarviointieroja vähentävästi.
(25) On suositeltavaa säätää tarkemmin tapauksista, joissa farmakolo-
gisten, toksikologisten ja kliinisten tutkimusten tuloksia ei
tarvitse toimittaa luvan saamiseksi eläinlääkkeelle, joka on olen-naisesti samanlainen kuin innovatiivinen valmiste, kun samallavarmistetaan, että innovatiivisiä yrityksiä ei saateta epäedulliseenasemaan. Yhteiskuntapoliittisista syistä eläimillä suoritettaviatutkimuksia ei kuitenkaan tulisi toistaa ilman painavaa syytä.
(26) Sisämarkkinoiden toteuttamisen seurauksena kolmansista maistamaahantuotujen eläinlääkkeiden laadun takaamiseksi tehtävistäerityistarkastuksista ei myönnetä vapautusta, ellei aiheellisistajärjestelyistä, joilla taataan tarpeellisten tarkastusten suoritta-minen viejämaassa, ole sovittu yhteisön kanssa.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 4
▼B
(27) Jotta voitaisiin taata käytössä olevien eläinlääkkeiden jatkuva
turvallisuus, on varmistettava, että yhteisössä käytössä olevia
lääkevalvontajärjestelmiä mukautetaan jatkuvasti tieteen jatekniikan kehityksen perusteella.
(28) Kansanterveyden suojelemiseksi on kerättävä ja arvioitava tietoaeläinlääkkeiden käyttöön liittyvistä epätoivotuista vaikutuksistaihmisiin.
(29) Lääkevalvontajärjestelmissä on otettava huomioon saatavillaoleva tieto, joka koskee puutteellista tehoa.
(30) Lisäksi alkuperäistarkoituksesta poikkeavan käytön aiheuttamiaepätoivottuja vaikutuksia koskevan tiedon keräämisellä sekävaroajan oikeellisuutta ja mahdollisia ympäristöongelmia koske-villa tutkimuksilla voidaan edistää eläinlääkkeidenasianmukaisen käytön säännöllistä valvontaa.
(31) On otettava huomioon muutokset, joita aiheutuu määritelmien,terminologian ja teknologian kehittämisen kansainvälisestä
yhdenmukaistamisesta lääkevalvonnan alalla.
(32) Yhteisössä markkinoille saatettavien eläinlääkkeiden epätoivot-
tuja vaikutuksia koskeva tiedonvaihto tapahtuu yhä enemmän
sähköisesti, minkä pitäisi mahdollistaa se, että epätoivotuista
vaikutuksista raportoitaessa voitaisiin käyttää yhä yhteistäpistettä ja varmistaa samalla, että toimivaltaiset viranomaisetsaavat nämä tiedot käyttöönsä kaikissa jäsenvaltioissa.
(33) On yhteisön edun mukaista varmistaa, että keskitetyn menettelynmukaisesti luvan saaneiden eläinlääkkeiden ja muiden menette-lyjen mukaisesti luvan saaneiden lääkevalmisteidenlääkevalvontajärjestelmät ovat yhdenmukaiset.
(34) Markkinoille saattamista koskevien lupien haltijoiden olisivastattava aktiivisesti markkinoille saattamiensa eläinlääkkeiden
jatkuvasta lääkevalvonnasta.
(35) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpi-teistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä
täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (
1) mukaisesti.
(36) Kansanterveyden paremman suojelemisen vuoksi on tarpeentäsmentää, että ihmisten käyttöön tarkoitetut elintarvikkeet eivätsaa olla peräisin kliinisiin eläinlääkekokeisiin käytetyistäeläimistä, ellei jäämän enimmäistasoa ole vahvistettu asiano-maisen eläinlääkkeen osalta yhteisön menettelystä
eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäi-
sissä elintarvikkeissa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetunneuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90 (
2) mukaisesti.
(37) Komission olisi saatava toimivalta muuttaa liitettä I sen mukaut-tamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen.
(38) Tämän direktiivin ei pidä vaikuttaa jäsenvaltioiden velvoitteisiin,jotka koskevat liitteessä II olevassa B osassa mainittuja määräai-koja direktiivien saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä,2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 5
(1) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.
(2) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 1274/2001 (EYVL L 175, 28.6.2001, s.
14).
▼B
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
2.”Eläinlääkkeellä”:
a) aineita tai aineiden yhdistelmiä, jotka on tarkoitettu eläimen sair-
auden hoitoon tai ehkäisyyn; tai
b) aineita tai aineiden yhdistelmiä, joita voidaan käyttää eläimiin tai
antaa eläimille joko elintoimintojen palauttamiseksi, korjaamiseksitai muuttamiseksi farmakologisen, immunologisen tai metabolisen
vaikutuksen avulla taikka sairauden syyn selvittämiseksi.
4.”Aineella”:
kaikkia aineita, riippumatta alkuperästä, joka voi olla:— ihminen, esimerkiksi
ihmisveri ja verivalmisteet;
— eläinkunta, esimerkiksi
mikro-organismi, kokonainen eläin, elinten osa, eläimen erite,
toksiini, uute, verituote;
— kasvikunta, esimerkiksi
mikro-organismi, kasvi, kasvinosa, kasvin erite, uute;
— kemiallinen, esimerkiksi
alkuaine, luonnossa esiintyvä kemiallinen aine ja kemiallisella
muuntamisella tai synteesillä saatu kemiallinen yhdiste.
5.”Lääkerehua varten tarkoitetulla premiksillä”:
kaikkia eläinlääkkeitä, jotka on ennalta valmistettu pitäen silmällä
myöhempää lääkerehun valmistusta.
6.”Lääkerehulla”:
kaikkia eläinlääkkeen tai -lääkkeiden ja rehun tai rehujen sekoituksia,
jotka ovat markkinoille saattamista varten valmiiksi valmistettuja jatarkoitettu eläimille syötettäviksi ilman edelleenkäsittelyä, parantavientai ehkäisevien tai muiden 2 alakohdassa tarkoitettujen lääkkeellistenominaisuuksien vuoksi.
7.”Immunologisella eläinlääkkeellä”:
eläinlääkettä, joka annetaan eläimille aktiivisen tai passiivisen immuni-
teetin tuottamiseksi tai immuniteettitilan tutkimiseksi.
8.”Homeopaattisella eläinlääkkeellä”:
eläinlääkkeitä, jotka on valmistettu homeopaattisiksi kannoiksi kutsu-
tuista aineista Euroopan farmakopeassa kuvatun tai, jos tällaistakuvausta ei ole, jäsenvaltioissa tuolla hetkellä virallisesti käytetyissäfarmakopeoissa kuvatun homeopaattisen valmistusmenetelmän mukai-
sesti. Homeopaattinen eläinlääke voi sisältää useita ainesosia.
9.”Varoajalla”:
aikaa, joka täytyy olla sen ajankohdan, kun eläimelle on viimeksi
annettu eläinlääkettä tavanomaisissa käyttöolosuhteissa ja tämän direk-tiivin säännösten mukaisesti, ja sen ajankohdan välillä, kun tällaisistaeläimistä tuotetaan elintarvikkeita; varoajan tarkoituksena on suojella2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 6
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
kansanterveyttä varmistamalla, etteivät kyseiset elintarvikkeet sisällä
jäämiä asetuksen (ETY) N:o 2377/90 nojalla vaikuttavien aineidenjäämille vahvistettuja enimmäisrajoja ylittävinä määrinä.
10. ”Haittavaikutuksella”:
sellaista eläinlääkkeen haitallista ja muuta kuin aiottua vaikutusta, joka
esiintyy, kun lääkettä on annettu eläimelle tavanomaisesti käytettyannos sairauden ennaltaehkäisyyn, diagnosointiin tai hoitoon tai jonkinfysiologisen toiminnon palauttamiseen, korjaamiseen tai muuntamiseen.
11. ”Epätoivotulla vaikutuksella ihmiseen”:
sellaista haitallista ja muuta kuin aiottua vaikutusta, joka esiintyy
eläinlääkkeelle altistuneella ihmisellä.
12. ”Vakavalla epätoivotulla vaikutuksella”:
hoidettujen eläinten kuolemaan johtavaa, henkeä uhkaavaa,
merkittävään toimintaesteisyyteen tai -kyvyttömyyteen johtavaa vaiku-
tusta, synnynnäistä anomaliaa/epämuodostumaa taikka pysyviin tai
pidentyneisiin oireisiin johtavaa epätoivottua vaikutusta.
13. ”Odottamattomalla epätoivotulla vaikutuksella”:
epätoivottua vaikutusta, jonka luonne, vakavuus tai sairaus ei ole
yhdenmukainen tuotteen ominaisuuksia koskevan yhteenvedon kanssa.
14. ”Säännöllisillä turvallisuuskatsauksilla”:
säännöllisiä raportteja, jotka sisältävät 75 artiklassa tarkoitetut tiedot.
15. ”Markkinoille saattamisen jälkeisellä valvontatutkimuksella”:
markkinoille saattamista koskevan luvan ehtojen mukaisesti suoritet-
tavaa farmakologis-epidemiologista tai kliinistä tutkimusta, jonka
tarkoituksena on tunnistaa ja selvittää luvan saaneeseen eläinlääkkee-
seen liittyvä turvallisuusvaara.
16. ”Alkuperäistarkoituksesta poikkeavalla käytöllä”:
sellaista eläinlääkkeen käyttöä, joka ei ole tuotteen ominaisuuksia
koskevan yhteenvedon mukaista, mukaan luettuina virheellinen käyttöja vakava väärinkäyttö.
17. ”Eläinlääkkeiden tukkukaupalla”:
kaikkea toimintaa, johon kuuluu eläinlääkkeiden ostaminen, myynti,
maahantuonti, maastavienti tai mikä tahansa muu kaupallinen suoritus,
riippumatta siitä tapahtuuko se ansaitsemismielessä tai ei, lukuun otta-matta:
— valmistajan itsensä valmistamien eläinlääkkeiden jakelua,
— eläinlääkkeiden vähittäisjakelua, jonka suorittavilla henkilöillä on
66 artiklan mukaisesti siihen oikeus.
17a. ”Myyntiluvan haltijan edustajalla”:
myyntiluvan haltijan nimeämää henkilöä, joka edustaa luvan haltijaa
asianomaisessa jäsenvaltiossa ja joka yleisesti tunnetaan paikallisenaedustajana.
18. ”Virastolla”:
asetuksella (EY) N:o 726/2004 (
1) perustettua Euroopan lääkevirastoa.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 7
(1) EYVL L 136, 30.4.2004, s. 1.▼B
▼M1
▼M1
19. ”Lääkkeen käyttöön liittyvillä riskeillä”:
— eläinlääkkeen laatuun, turvallisuuteen ja tehoon liittyviä, eläinten tai
ihmisten terveydelle aiheutuvia riskejä,
— ympäristölle aiheutuviin epäsuotaviin vaikutuksiin liittyviä riskejä.
20. ”Riski-hyötysuhteella”:
eläinlääkkeen hyödyllisten terapeuttisten vaikutusten arviointia
suhteessa edellä määritettyihin riskeihin.
21. ”Eläinlääkemääräyksellä”:
eläinlääkettä koskevaa määräystä, jonka on antanut ammattihenkilö,
joka sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti on oikeutettumääräämään eläinlääkkeitä.
22. ”Eläinlääkkeen nimellä”:
lääkkeelle annettua joko keksittyä nimeä, joka ei saa johtaa sekaannuk-
seen yleisnimen kanssa, taikka yleisnimeä tai tieteellistä nimeä yhdessätavaramerkin tai myyntiluvan haltijan nimen kanssa.
23. ”Yleisnimellä”:
Maailman terveysjärjestön suosittelemaa kansainvälistä yleisnimeä,
johon kenelläkään ei ole yksinomaista oikeutta, tai, jos tällaista ei ole,
tavanomaista yleisnimeä.
24. ”Eläinlääkkeen vahvuudella”:
vaikuttavien aineiden pitoisuutta, joka on ilmaistu määrällisesti annos-,
tilavuus- tai painoyksikköä kohden annostustavan mukaan.
25. ”Sisäpakkauksella”:
pakkausta tai muuta päällystä, joka on suorassa kosketuksessa lääkkeen
kanssa.
26. ”Ulommalla päällyksellä”:
pakkausta, johon sisäpakkaus sijoitetaan.
27. ”Merkinnöillä”:
sisäpakkauksessa tai ulommassa päällyksessä annettuja tietoja.
28. ”Pakkausselosteella”:
Lääkkeen mukana olevaa käyttäjälle tarkoitettua selostetta.
II OSASTO
SOVELTAMISALA
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan eläinlääkkeisiin, lääkerehujen
esiseokset mukaan lukien, jotka on tarkoitettu saatettaviksi markki-noille jäsenvaltioissa ja jotka on valmistettu teollisesti tai joidenvalmistuksessa käytetään teollista prosessia.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan epäselvissä tapauksissa, joissa tuote
voi kaikki sen ominaisuudet huomioon ottaen vastata ”eläinlääkkeen”
määritelmää ja yhteisön muun lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvan
tuotteen määritelmää.
3. Sen estämättä mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä sovelle-
taan myös 50, 50a, 51 ja 80 artiklassa säädetyssä laajuudessalähtöaineina käytettäviin vaikuttaviin aineisiin sekä lisäksi 68 artiklassasäädetyssä laajuudessa tiettyihin aineisiin, joita voidaan käyttääeläinlääkkeinä ja joilla on anabolisia, infektioita estäviä, loistartuntoja2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 8
▼B
▼M1
▼M1
ehkäiseviä, tulehdusreaktioita estäviä (anti-inflammatorisia), hormonaa-
lisia tai psykotrooppisia ominaisuuksia.
3 artikla
1. Tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta:
a) lääkkeitä sisältävien rehujen valmistusta, markkinoille saattamista ja
käyttöä koskevista vaatimuksista yhteisön 26 päivänä maaliskuuta
1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/167/ETY (1) määritel-
tyihin lääkerehuihin.
b) inaktivoituihin immunologisiin eläinlääkkeisiin, jotka valmistetaan
eläintenpitoyksikössä olevasta eläimestä tai olevista eläimistäsaaduista patogeeneistä tai antigeeneistä ja käytetään tuon eläimentai tuon yksikön eläinten hoitoon samassa paikassa;
c) radioaktiivisiin isotooppeihin perustuviin eläinlääkkeisiin;
d) rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetussa
neuvoston direktiivissä 70/524/ETY (
2) tarkoitettuihin lisäaineisiin
silloin, kun niitä lisätään tuon direktiivin mukaisesti eläinten rehuunja eläinten täydennysrehuun; eikä
e) eläinlääkkeisiin, joita käytetään tutkimus- ja tuotekehitystarkoituk-
sessa tehdyissä tutkimuksissa, tämän kuitenkaan rajoittamatta 95artiklan soveltamista.
Edellä a alakohdassa tarkoitettuja lääkerehuja voidaan kuitenkin
valmistaa vain tämän direktiivin mukaisesti hyväksytyistä esiseoksista;
2. Lukuun ottamatta eläinlääkkeiden hallussapitoa, määräämistä,
toimittamista ja eläimille antamista koskevia säännöksiä, tätä direk-
tiiviä ei sovelleta:
a) eläinlääkärin yksittäiselle eläimelle tai pienelle eläinryhmälle kirjoit-
taman lääkemääräyksen mukaisesti apteekissa valmistettuihinlääkkeisiin (apteekissa valmistettuihin reseptilääkkeisiin) eikä
b) farmakopean ohjeiden mukaan apteekissa valmistettuihin ja lopulli-
selle käyttäjälle suoraan toimitettavaksi tarkoitettuihin lääkkeisiin(apteekkivalmisteisiin).
4 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tätä direktiiviä ei sovelleta ei-akti-
voituihin immunologisiin eläinlääkkeisiin, jotka valmistetaan samallamaatilalla olevasta eläimestä tai eläimistä saaduista patogeeneistä taiantigeeneistä ja käytetään tuon eläimen tai tuon tilan eläinten hoitoonsamassa paikassa.
2. Jäsenvaltiot voivat sallia alueellaan poikkeuksia 5-8 artiklan
säännöksistä, kun on kyse eläinlääkkeistä, jotka on tarkoitettu
ainoastaan akvaariokaloille, häkkilinnuille, kirjekyyhkyille, terraarioe-
läimille, pienille jyrsijöille, freteille ja lemmikkikaneille edellyttäen,että tällaiset valmisteet eivät sisällä aineita, joiden käyttäminen edel-lyttää eläinlääkinnällistä valvontaa ja että kaikki mahdollisettoimenpiteet on toteutettu valmisteiden luvattoman, muille eläimilletapahtuvan käytön ehkäisemiseksi.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 9
(1) EYVL L 92, 7.4.1990, s. 42.
(2) EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 1756/2002 (EYVL L 265, 3.10.2002, s. 1).▼B
▼M1
▼B
III OSASTO
MARKKINOILLE SAATTAMINEN
1 LUKU
Markkinoille saattamista koskeva lupa
5 artikla
1. Eläinlääkettä ei saa jäsenvaltiossa saattaa markkinoille, ellei
tämän jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ole myöntänyt siihen
tämän direktiivin mukaista lupaa tai ellei lupaa ole myönnettyasetuksen (EY) N:o 726/2004 mukaisesti.
Kun lääkkeelle on myönnetty ensimmäinen myyntilupa ensimmäisen
alakohdan mukaisesti, kaikille myöhemmin lisättäville eläinlajeille,vahvuuksille, lääkemuodoille, antoreiteille, pakkaustyypeille sekäkaikille muutoksille ja laajennuksille on myös myönnettävä lupa ensim-mäisen alakohdan mukaisesti tai ne on sisällytettävä alkuperäiseen
myyntilupaan. Kaikkien kyseisten lupien katsotaan kuuluvan samaan
yleiseen myyntilupaan, erityisesti 13 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa.
2. Myyntiluvan haltija on vastuussa lääkkeen markkinoille saattami-
sesta. Edustajan nimeäminen ei vapauta myyntiluvan haltijaa hänenoikeudellisesta vastuustaan.
6 artikla
1. Eläinlääkkeelle, joka on tarkoitettu annettavaksi yhdelle tai
useammalle tuotantoeläinlajille, ei voida myöntää myyntilupaa, elleivät
sen sisältämät farmakologisesti vaikuttavat aineet sisälly asetuksen
(ETY) N:o 2377/90 liitteeseen I, II tai III.
2. Jos muutoksella asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteisiin niin
säädetään, myyntiluvan haltijan tai soveltuvissa tapauksissa toimival-taisten viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteetmyyntiluvan muuttamiseksi tai peruuttamiseksi 60 päivän kuluessasiitä, kun kyseinen muutos asetuksen liitteisiin on julkaistu Euroopan
unionin virallisessa lehdessä .
3. Eläinlääke, joka sisältää farmakologisesti vaikuttavia aineita, joita
ei luetella asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteessä I, II tai III, voidaan 1
kohdasta poiketen sallia tietyille hevoseläimiin kuuluville yksilöille,
joista on ilmoitettu rekisteröityjen hevoseläinten mukana seuraavastatunnistusasiakirjasta (passista) 20 päivänä lokakuuta 1993 tehdynkomission päätöksen 93/623/ETY (
1) ja päätöksen 93/623/ETY muutta-
misesta sekä jalostukseen ja tuotantoon tarkoitettujen hevoseläintentunnistamisesta 22 päivänä joulukuuta 1999 tehdyn komission
päätöksen 2000/68/EY (
2) mukaisesti, ettei niitä ole tarkoitus teurastaa
ihmisravinnoksi. Tällaiset eläinlääkkeet eivät saa sisältää neuvostonasetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteessä IV lueteltuja vaikuttavia aineitaeivätkä ne hyväksytyn valmisteyhteenvedon mukaisesti saa olla tarkoi-tettuja sellaisten sairaustilojen hoitoon, joihin yhteisössä on hyväksytty
jokin eläinlääke hevoseläimiin kuuluville eläimille.
7 artikla
Jos terveystilanne niin vaatii, jäsenvaltio voi myöntää lääkkeen markki-
noille saattamista koskevan luvan tai luvan lääkkeen antamiseeneläimille sellaisten eläinlääkkeiden ollessa kyseessä, joille toinen jäsen-valtio on myöntänyt luvan tämän direktiivin mukaisesti.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 10
(1) EYVL L 298, 3.12.1993, s. 45, päätös sellaisena kuin se on muutettuna
komission päätöksellä 2000/68/EY (EYVL L 23, 28.1.2000, s. 72).
(2) EYVL L 23, 28.1.2000, s. 72.▼M1
▼B
▼M1
8 artikla
Vakavan eläintautiepidemian sattuessa jäsenvaltiot voivat tilapäisesti
sallia immunologisten eläinlääkkeiden käytön ilman myyntilupaa,mikäli sopivaa muuta lääkettä ei ole, ja ilmoitettuaan komissiolle yksi-
tyiskohtaisista käyttöehdoista.
Komissio voi käyttää ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua mahdolli-
suutta, jos siitä nimenomaisesti säädetään vakavia eläintautejakoskevissa yhteisön säännöksissä.
Jos eläin tuodaan kolmannesta maasta tai viedään kolmanteen maahan
ja sitä koskevat näin ollen erityiset, velvoittavat terveysmääräykset,jäsenvaltio voi sallia, että kyseiselle eläimelle annetaan immunologistaeläinlääkettä, jolla ei ole myyntilupaa asianomaisessa jäsenvaltiossa,
mutta joka on hyväksytty asianomaisen kolmannen maan lainsäädännön
nojalla. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tällaisen immunologiseneläinlääkkeen tuonnin ja käytön valvontaan liittyvät tarpeelliset toimen-piteet.
9 artikla
Eläinlääkettä ei saa antaa eläimille, ellei markkinoille saattamista
koskevaa lupaa ole myönnetty, paitsi, jos on kysymys 12 artiklan 3kohdan j alakohdassa tarkoitetuista tutkimuksista, jotka toimivaltaisetkansalliset viranomaiset voimassa olevien kansallisten säännösten
mukaisesti ilmoituksen tai luvan perusteella ovat hyväksyneet.
10 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että jos jäsenvaltiossa ei ole myyntiluvan saanutta
eläinlääkettä sellaisen eläinlajin sairaudentilaa varten, joka ei oletuotantoeläin, hoidosta vastaava eläinlääkäri voi poikkeuksellisestivälittömällä henkilökohtaisella vastuullaan ja erityisesti välttääkseenaiheuttamasta eläimelle kohtuutonta kärsimystä, hoitaa kyseistä eläintä:
a) asianomaisessa jäsenvaltiossa tämän direktiivin tai asetuksen (EY)
N:o 726/2004 nojalla toiselle eläinlajille tai toisessa sairaudentilassa
samalle eläinlajille käytettäväksi hyväksytyllä eläinlääkkeellä; tai
b) jos a alakohdassa tarkoitettua lääkettä ei ole,
i) ihmisille tarkoitetulla lääkkeellä, joka on hyväksytty asianomai-
sessa jäsenvaltiossa Euroopan parlamentin ja neuvoston
direktiivin 2001/83/EY tai asetuksen (EY) N:o 726/2004 mukai-sesti; taikka
ii) kansallisten erityismääräysten mukaisesti eläinlääkkeellä, joka on
hyväksytty toisessa jäsenvaltiossa tämän direktiivin mukaisestikäytettäväksi samalle tai eri eläinlajille kyseiseen sairaustilaantai muuhun tilaan; taikka
c) jos b alakohdassa tarkoitettua lääkettä ei ole, asianomaisen jäsenval-
tion lainsäädännön rajoissa ex tempore -eläinlääkkeellä, jonka on
eläinlääkemääräyksen mukaisesti valmistanut henkilö, joka on siihenoikeutettu kansallisen lainsäädännön nojalla.
Eläinlääkäri voi antaa itse tai omalla vastuullaan sallia toisen henkilön
antaa kyseistä lääkettä.
2. Poiketen siitä, mitä 11 artiklassa säädetään, tämän artiklan 1
kohdan säännöksiä sovelletaan myös hevoseläimen eläinlääkärinhoitoon edellyttäen, että kyseisestä eläimestä on tehty komission
päätösten 93/623/ETY ja 2000/68/ETY mukainen ilmoitus, että sitä ei
ole tarkoitus teurastaa elintarvikkeena käytettäväksi.
3. Poiketen siitä, mitä 11 artiklassa säädetään ja 89 artiklan 2
kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti komissio laatii luettelonaineista, jotka ovat välttämättömiä hevoseläinten hoidossa ja joidenvaroaika on vähintään kuusi kuukautta komission päätöksissä 93/623/ETY ja 2000/68/ETY säädetyn valvontamekanismin mukaan.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 11
▼B
▼M1
▼M1
11 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että jos jäsenvaltiossa ei ole myyntiluvan saanuttaeläinlääkettä tuotantoeläinlajin sairaudentilaa varten, hoidosta vastaavaeläinlääkäri voi poikkeuksellisesti välittömällä henkilökohtaisellavastuullaan ja erityisesti välttääkseen aiheuttamasta eläimelle kohtuu-
tonta kärsimystä, hoitaa kyseisiä eläimiä tietyssä eläintenpitoyksikössä:
a) asianomaisessa jäsenvaltiossa tämän direktiivin tai asetuksen (EY)
N:o 726/2004 nojalla toiselle eläinlajille tai toisessa sairaustilassa
samalle eläinlajille käytettäväksi hyväksytyllä eläinlääkkeellä, tai
b) jos a alakohdassa tarkoitettua lääkettä ei ole,
i) joko ihmisille tarkoitetulla lääkkeellä, joka on hyväksytty asiano-
maisessa jäsenvaltiossa direktiivin 2001/83/EY tai asetuksen(EY) N:o 726/2004 mukaisesti; taikka
ii) eläinlääkkeellä, joka on hyväksytty toisessa jäsenvaltiossa tämän
direktiivin mukaisesti käytettäväksi samalle eläinlajille tai muulle
tuotantoeläinlajille kyseiseen tai muuhun sairaudentilaan; taikka
c) jos b alakohdassa tarkoitettua lääkettä ei ole, asianomaisen jäsenval-
tion lainsäädännön rajoissa ex tempore -eläinlääkkeellä, jonka oneläinlääkemääräyksen mukaisesti valmistanut henkilö, joka on siihenoikeutettu kansallisen lainsäädännön nojalla.
Eläinlääkäri voi antaa itse tai omalla vastuullaan sallia toisen henkilön
antaa kyseistä lääkettä.
2. Edellä 1 kohtaa sovelletaan edellyttäen, että lääkkeen farmakolo-
gisesti vaikuttavat aineet sisältyvät asetuksen (ETY) N:o 2377/90liitteeseen I, II tai III ja että eläinlääkäri määrää tarkoituksenmukaisenvaroajan.
Ellei käytetyssä lääkkeessä ilmoiteta varoaikaa asianomaiselle lajille,
määrätyn varoajan on oltava vähintään:
— 7 vuorokautta munien osalta,
— 7 vuorokautta maidon osalta,
— 28 vuorokautta siipikarjan ja nisäkkäiden lihan osalta, mukaan
lukien rasva ja sisäelimet,
— 500 astevuorokautta kalanlihan osalta.
Näitä varoaikoja voidaan kuitenkin muuttaa 89 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Edellä 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua varoaikaa ei
sovelleta sellaisiin homeopaattisiin eläinlääkkeisiin, joiden vaikuttavatainesosat sisältyvät asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteeseen II.
4. Soveltaessaan 1 ja 2 kohdan säännöksiä eläinlääkärin on pidettävä
kirjaa eläinten tutkimispäivämäärästä, omistajaa koskevista tiedoista,hoidettujen eläinten lukumäärästä, diagnoosista, määrätyistä lääkkeistä,annetuista annoksista, hoidon kestosta ja suositelluista varoajoista.Hänen on pidettävä tämä kirjanpito toimivaltaisten viranomaisten saata-villa tarkastusta varten vähintään viiden vuoden ajan.
5. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat niiden
lääkkeiden tuontia, jakelua, toimittamista ja tietoja koskevat toimenpi-teet, joiden antamisen ne sallivat tuotantoeläimille 1 kohdan b
alakohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoit-
tamatta tämän direktiivin muiden säännösten soveltamista.
12 artikla
1. Asetuksella (EY) N:o 726/2004 perustetun menettelyn soveltami-
salaan kuulumattoman eläinlääkkeen myyntilupaa varten ontoimitettava hakemus kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomai-selle.
Jos eläinlääke on tarkoitettu yhdelle tai useammalle tuotantoeläinlajille
mutta sen farmakologisesti vaikuttavia aineita ei ole vielä lisätty asia-nomaisen lajin tai asianomaisten lajien osalta asetuksen (ETY)N:o 2377/90 liitteeseen I, II tai III, myyntilupahakemus voidaan jättää2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 12
▼M1
vasta sen jälkeen, kun asianmukainen hakemus jäämien enimmäismää-
rien vahvistamiseksi kyseisen asetuksen säännösten mukaisesti onjätetty. Jäämien enimmäismäärien vahvistamista koskevan asianmukai-
sesti laaditun hakemuksen jättämisen ja myyntilupahakemuksen
jättämisen välisen ajan on oltava vähintään kuusi kuukautta.
Edellä 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulle eläinlääkkeelle voidaan
kuitenkin hakea myyntilupaa, vaikkei olisi tehty asetuksen (ETY)N:o 2377/90 mukaista asianmukaista hakemusta. Tällaiseneläinlääkkeen laadun, turvallisuuden ja tehon osoittamiseksi tarvittava
täydellinen tieteellinen aineisto on kuitenkin toimitettava 3 kohdassa
säädetyllä tavalla.
2. Myyntilupa voidaan myöntää vain yhteisöön sijoittautuneelle
hakijalle.
3. Myyntilupahakemukseen on liitettävä kaikki hallinnolliset tiedot
ja tieteelliset asiakirjat, jotka tarvitaan osoittamaan eläinlääkkeidenlaatu, turvallisuus ja teho. Asiakirjat on esitettävä liitteen I mukaisesti,ja niissä on annettava erityisesti seuraavat tiedot:
a) lääkkeen markkinoille saattamisesta vastaavan henkilön ja tarvit-
taessa valmistajan tai valmistajien nimi tai toiminimi, kotipaikka
ja päätoimipaikka sekä valmistuspaikka;
b) eläinlääkkeen nimi;
c) kaikkien eläinlääkkeen valmistusaineiden laatu ja määrä, mukaan
lukien Maailman terveysjärjestön suosittelema kansainvälinen yleis-nimi (INN-nimi), jos sellainen on olemassa, tai kemiallinen nimi;
d) kuvaus valmistusmenetelmästä;
e) käyttöaiheet, vasta-aiheet ja haittavaikutukset;
f) annostus eri eläinlajeille, joille eläinlääke on tarkoitettu,
lääkemuoto, antotapa ja -reitti sekä ehdotettu kelpoisuusaika;
g) syyt, joiden perusteella on toteutettava varotoimia eläinlääkkeen
varastoinnin aikana, annosteltaessa sitä eläimille ja hävitettäessäjätteitä, sekä tiedot mahdollisista riskeistä, joita lääkkeestä voiaiheutua ympäristölle sekä ihmisten, eläinten tai kasvien tervey-delle;
h) tuotantoeläinlajeille tarkoitettujen lääkkeiden varoaika;
i) selostus valmistajan käyttämistä tutkimusmenetelmistä;j) tulokset:
— farmaseuttisista (fysikaalis-kemiallisista, biologisista tai mikro-
biologisista) tutkimuksista,
— turvallisuus- ja jäämätutkimuksista,
— prekliinisistä ja kliinisistä tutkimuksista.
— testeistä, joilla arvioidaan lääkkeen ympäristölle mahdollisesti
aiheuttamaa riskiä; nämä vaikutukset on arvioitava ja niiden
rajoittamiseksi on harkittava tapauskohtaisesti erityissäännöksiä,
k) yksityiskohtainen kuvaus lääketurvajärjestelmästä ja tarvittaessa
riskinhallintajärjestelmästä, jonka hakija ottaa käyttöön;
l) 14 artiklan mukainen valmisteyhteenveto, vedokset eläinlääkkeen
sisäpakkauksesta ja ulommasta päällyksestä sekä pakkausseloste58-61 artiklan mukaisesti;
m) asiakirja, joka osoittaa, että valmistajalla on kotimaassaan lupa
valmistaa eläinlääkkeitä;
n) jäljennökset toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa mahdol-
lisesti saaduista asianomaisen eläinlääkkeen myyntiluvista sekäluettelo jäsenvaltioista, joissa tämän direktiivin vaatimustenmukainen myyntilupahakemus on tutkittavana; hakijan 14 artiklan
mukaisesti ehdottaman tai jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen
25 artiklan mukaisesti hyväksymän valmisteyhteenvedon jäljennössekä ehdotetun pakkausselosteen jäljennös, yksityiskohdat kaikistaluvan hylkäyspäätöksistä sekä yhteisössä että kolmansissa maissaja näiden päätösten perustelut. Nämä tiedot on saatettava ajantasalle säännöllisesti;2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 13
▼M1
o) näyttö siitä, että hakijalla on pätevä lääketurvatoiminnasta vastaava
henkilö palveluksessaan ja tarvittavat keinot ilmoittaa mahdollisistahaittavaikutuksista, joita epäillään aiheutuvan joko yhteisössä tai
kolmannessa maassa;
p) jos eläinlääke on tarkoitettu yhdelle tai useammalle tuotantoeläinla-
jille ja jos eläinlääkkeen farmakologisesti vaikuttavia aineita ei olevielä lisätty asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteeseen I, II tai IIIkyseisen lajin osalta, todistus jäämien enimmäismäärien vahvista-
mista koskevan asianmukaisen hakemuksen jättämisestä virastolle
kyseisen asetuksen säännösten mukaisesti.
Ensimmäisen alakohdan j alakohdassa tarkoitettujen tutkimusten
tuloksia koskeviin asiakirjoihin ja tietoihin on liitettävä 15 artiklansäännösten mukaisesti laaditut yksityiskohtaiset ja kriittiset yhteen-vedot.
13 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 12 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan
j alakohdassa säädetään, ja rajoittamatta teollisen ja kaupallisen omai-suuden suojaamista koskevan lainsäädännön soveltamista, hakijan eitarvitse toimittaa turvallisuus- ja jäämätutkimusten eikä prekliinisten ja
kliinisten tutkimusten tuloksia, jos hän voi osoittaa, että lääke on sell-
aista vertailulääkettä vastaava geneerinen lääke, joka on ollut 5 artiklanmukaisesti hyväksyttynä jäsenvaltiossa tai yhteisössä vähintäänkahdeksan vuoden ajan.
Tämän säännöksen nojalla myyntiluvan saanut geneerinen eläinlääke
voidaan saattaa markkinoille aikaisintaan kymmenen vuoden kuluttuavertailulääkkeen alkuperäisen myyntiluvan myöntämisestä.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös silloin kun kyseiselle vertai-
lulääkkeelle ei ole myönnetty myyntilupaa siinä jäsenvaltiossa, jossa
geneeristä lääkettä koskeva hakemus on tehty. Tällöin hakijan on
ilmoitettava hakemuksessaan, missä jäsenvaltiossa vertailulääkkeelleon myönnetty myyntilupa. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen onsen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä, jossa hakemuson jätetty, toimitettava kuukauden kuluessa vahvistus siitä, että vertai-lulääkkeellä on tai on ollut myyntilupa, sekä vertailuvalmisteen
täydellinen koostumus ja tarvittaessa muu asiaa koskeva aineisto.
Toisessa alakohdassa säädetty kymmenen vuoden ajanjakso piden-
netään kuitenkin 13 vuoteen, kun on kyse eläinlääkkeistä, jotka on
tarkoitettu kaloille, mehiläisille tai muille 89 artiklan 2 kohdassa tarkoi-tettua menettelyä noudattaen nimetyille lajeille.
2. Tässä artiklassa tarkoitetaan:
a) ”vertailulääkkeellä”
5 artiklassa tarkoitettua, 12 artiklan säännösten mukaisesti luvan
saanutta lääkettä;
b) ”geneerisellä lääkkeellä”
lääkettä, joka on vaikuttavien aineiden laadun ja määrän osalta koostu-
mukseltaan samanlainen, jolla on sama lääkemuoto ja jonka biologinensamanarvoisuus vertailulääkkeen kanssa on osoitettu biologista hyväk-sikäytettävyyttä koskevissa asianmukaisissa tutkimuksissa. Vaikuttavan
aineen eri suoloja, estereitä, eettereitä, isomeerejä, isomeerien sekoi-
tuksia tai johdannaisia pidetään samana vaikuttavana aineena, elleivätne ole merkittävällä tavalla erilaisia turvallisuutta ja/tai tehoa koske-vilta ominaisuuksiltaan. Tällaisissa tapauksissa hakijan on toimitettavalisätietoja osoittaakseen hyväksytyn vaikuttavan aineen erilaisten
suolojen, estereiden tai johdannaisten turvallisuuden ja/tai tehon.
Erilaisia lääkeainetta välittömästi vapauttavia suun kautta annosteltavialääkemuotoja on pidettävä samana lääkemuotona. Hakija voidaanvapauttaa biologista hyväksikäytettävyyttä koskevista tutkimuksista,jos hän voi osoittaa, että geneerinen lääke täyttää asianomaisissa yksi-tyiskohtaisissa ohjeissa määritellyt asiaan kuuluvat perusteet.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 14
▼M1
3. Jos eläinlääke ei vastaa 2 kohdan b alakohdassa annettua geneer-
isen lääkkeen määritelmää tai jos biologista samanarvoisuutta ei voidaosoittaa biologista hyväksikäytettävyyttä koskevissa tutkimuksissa tai
jos vaikuttava aine tai vaikuttavat aineet, terapeuttinen käyttöaihe,
vahvuus, lääkemuoto tai antoreitti verrattuna vertailulääkkeeseenmuuttuu, asianmukaisten turvallisuus- ja jäämätutkimusten sekä preklii-nisten ja kliinisten tutkimusten tulokset on toimitettava.
4. Jos biologinen eläinlääke, joka on samanlainen kuin biologinen
vertailueläinlääke, ei vastaa geneerisen lääkkeen määritelmän ehtoja
erityisesti biologisen eläinlääkkeen ja biologisen vertailueläinlääkkeen
raaka-aineisiin liittyvien erilaisuuksien tai valmistusprosessien erilai-suuden takia, näitä ehtoja koskevien prekliinisten tai kliinistentutkimusten tulokset on toimitettava. Toimitettavien lisätietojen tyypinja määrän on täytettävä liitteessä I esitetyt asiaa koskevat perusteet ja
oltava niitä koskevien yksityiskohtaisten ohjeiden mukaiset. Vertai-
lulääkettä koskevien muiden tutkimusten tuloksia ei tarvitse toimittaa.
5. Niiden eläinlääkkeiden osalta, jotka on tarkoitettu yhdelle tai
useammalle tuotantoeläinlajille ja jotka sisältävät uutta vaikuttavaaainetta, joka ei ollut saanut lupaa yhteisössä 30. huhtikuuta 2004mennessä, 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä 10 vuoden jaksoa
pidennetään yhdellä vuodella joka kerran, kun lupa laajennetaan koske-
maan uutta tuotantoeläinlajia, jos myyntilupa myönnetään viidenvuoden kuluessa alkuperäisen myyntiluvan myöntämisestä.
Tämä aika ei kuitenkaan voi olla pidempi kuin yhteensä 13 vuotta sell-
aisen myyntiluvan osalta, joka koskee neljää tai useampaatuotantoeläinlajia.
Kymmenen vuoden jakson pidentäminen 11, 12 tai 13 vuoteen
myönnetään tuotantoeläimille tarkoitetulle lääkkeelle vain sillä edelly-
tyksellä, että myyntiluvan haltija on myös jättänyt hakemuksenjäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi luvan kohteena olevieneläinlajien osalta.
6. Tarvittavien tutkimusten tekemistä 1-5 kohdan soveltamiseksi ja
siitä seuraavia käytännön vaatimuksia ei pidetä lääkkeiden patenttioi-
keuksien tai lisäsuojatodistusta koskevien oikeuksien vastaisena.
13 a artikla
1. Poiketen siitä, mitä 12 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan
j alakohdassa säädetään, ja rajoittamatta teollisten ja kaupallistenoikeuksien suojaamista koskevan lainsäädännön soveltamista, hakijaaei saa vaatia toimittamaan turvallisuus- ja jäämätutkimusten tuloksiatai prekliinisten tai kliinisten tutkimusten tuloksia, jos hän voi osoittaa,että eläinlääkkeen sisältämillä vaikuttavilla aineilla on vakiintunut
eläinlääkinnällinen käyttö yhteisössä vähintään 10 vuoden ajalta sekä
tunnustettu teho ja hyväksyttävä turvallisuustaso liitteessä I säädettyjenedellytysten mukaisesti. Tässä tapauksessa hakijan on toimitettavaasianmukainen tieteellinen kirjallisuus.
2. Arviointilausuntoa, jonka virasto julkaisee jäämien enimmäismää-
rien vahvistamista koskevan hakemuksen arvioinnin seurauksena
asetuksen (ETY) N:o 2377/90 mukaisesti, voidaan käyttää asianmukai-
sella tavalla kirjallisena aineistona, erityisesti turvallisuustutkimustenosalta.
3. Jos hakija käyttää tieteellistä kirjallisuutta saadakseen luvan
tuotantoeläinlajille ja esittää kyseisen lääkkeen osalta uusia jäämätutki-muksia asetuksen (ETY) N:o 2377/90 mukaisesti sekä uusia kliinisiä
tutkimuksia saadakseen luvan toiselle tuotantoeläinlajille, kolmas
osapuoli ei voi käyttää näitä tutkimuksia 13 artiklan mukaisesti kolmenvuoden aikana sitä lääkettä koskevan luvan myöntämispäivästä, jotavarten ne suoritettiin.
13 b artikla
Jos eläinlääke sisältää myyntiluvan saaneiden eläinlääkkeiden koostu-
mukseen kuuluvia vaikuttavia aineita, joita ei ole toistaiseksi käytettyyhdistelmänä hoitotarkoituksiin, on turvallisuus- ja jäämätutkimusten,2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 15
▼M1
jos se on tarpeen, sekä yhdistelmää koskevien uusien prekliinisten tai
kliinisten tutkimusten tulokset esitettävä 12 artiklan 3 kohdan ensim-mäisen alakohdan j alakohdan mukaisesti, mutta jokaisesta
yksittäisestä vaikuttavasta aineesta ei tarvitse esittää tieteellisiä viitteitä.
13 c artikla
Myyntiluvan myöntämisen jälkeen luvan haltija voi suostua siihen, että
eläinlääkettä koskevaan aineistoon kuuluvia farmaseuttisia, turvalli-suus- ja jäämätutkimuksia sekä prekliinisiä ja kliinisiä tutkimuksiakoskevia asiakirjoja voidaan käyttää tarkasteltaessa myöhempiä hake-
muksia, jotka koskevat eläinlääkettä, jonka vaikuttavien aineiden laatu
ja määrä sekä lääkemuoto ovat samat.
13 d artikla
Poiketen siitä, mitä 12 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan j
alakohdassa säädetään, immunologisia eläinlääkkeitä koskevissa erityi-solosuhteissa hakijaa ei saa vaatia toimittamaan kohdelajille tehtävien
tiettyjen kenttätutkimusten tuloksia, jos tutkimuksia ei voida toteuttaa
asianmukaisesti perustelluista syistä, erityisesti muiden yhteisönsäännösten vuoksi.
14 artikla
Valmisteyhteenvedon tulee sisältää alla esitetyssä järjestyksessä seur-
aavat tiedot:
1) eläinlääkkeen nimi, vahvuus ja lääkemuoto;
2) vaikuttavat aineet ja apuaineen ainesosat sekä niiden määrät siinä
laajuudessa kuin nämä tiedot ovat tarpeen lääkkeen annostelemi-
seksi oikein. Yhteenvedossa on käytettävä tavanomaista
yleisnimeä tai kemiallista kuvausta;
3) lääkemuoto;
4) kliiniset tiedot:
4.1 kohde-eläinlajit,
4.2 käyttöaiheet kohde-eläinlajeittain,
4.3 vasta-aiheet,
4.4 erityiset varoitukset kunkin kohde-eläinlajin osalta,
4.5 käyttöön liittyvät erityiset varotoimenpiteet, myös sellaiset,
joihin lääkettä eläimille antavan henkilön on ryhdyttävä,
4.6 haittavaikutukset (esiintymistiheys ja vakavuus),
4.7 käyttö tiineyden, laktaation tai muninnan aikana,
4.8 yhteisvaikutukset muiden lääkkeiden kanssa ja muunlaiset
yhteisvaikutukset,
4.9 annostus ja antoreitti,
4.10 yliannostus (oireet, toimenpiteet hätätilanteessa, vasta-aineet,
jos tarpeen),
4.11 varoajat eri elintarvikkeille, myös silloin, jos varoaika on
nolla,
5) farmakologiset ominaisuudet:
5.1 farmakodynaamiset ominaisuudet
5.2 farmakokineettiset tiedot
6) farmaseuttiset tiedot:
6.1 apuaineiden luettelo,
6.2 merkittävät yhteensopimattomuudet,
6.3 kelpoisuusaika, tarvittaessa lääkkeen käyttökuntoon saatta-
misen jälkeen tai kun pakkaus avataan ensimmäisen kerran,
6.4 erityiset säilytystä koskevat varotoimenpiteet,
6.5 sisäpakkauksen laatu ja koostumus,2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 16
▼M1
6.6 tarvittaessa erityiset varotoimet käyttämättömien eläinlääk-
keiden tai näiden lääkkeiden käytöstä peräisin olevienjätteiden hävittämisen osalta,
7) myyntiluvan haltija,
8) myyntiluvan numero tai numerot,
9) myyntiluvan ensimmäisen myöntämisen tai myyntiluvan uusimisen
päivämäärä,
10) tekstin tarkistamisen päivämäärä.
Edellä 13 artiklassa tarkoitettujen lupien osalta ei tarvitse sisällyttää
niitä vertailulääkkeen valmisteyhteenvedon kohtia, jotka koskevat
käyttötarkoituksia tai annostustapoja, jotka kuuluivat edelleen patentti-lainsäädännön piiriin geneerisen lääkkeen tullessa markkinoille.
15 artikla
1. Ennen kuin 12 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut
yksityiskohtaiset ja kriittiset yhteenvedot esitetään toimivaltaisille vira-nomaisille, hakijan on huolehdittava siitä, että ne ovat sellaistenasiantuntijoiden laatimia ja allekirjoittamia, joilla on riittävä tekninen
ja ammatillinen pätevyys, joka esitetään lyhyessä ansioluettelossa.
2. Henkilöiden, joilla on 1 kohdassa tarkoitettu tekninen ja ammatil-
linen pätevyys, on perusteltava mahdollinen viittaaminen 13 a artiklan1 kohdassa tarkoitettuun tieteelliseen kirjallisuuteen liitteessä Isäädetyin edellytyksin.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden lyhyt ansioluettelo
on liitettävä yksityiskohtaisiin ja kriittisiin yhteenvetoihin.
2 LUKU
Homeopaattisiin eläinlääkkeisiin sovellettavat erityissäännökset
16 artikla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteisössä valmistetut ja
markkinoille saatettavat homeopaattiset eläinlääkkeet on rekisteröitytai niille on myönnetty lupa 17, 18 ja 19 artiklan mukaisesti, paitsi joskyseiset homeopaattiset eläinlääkkeet on rekisteröity tai niille onmyönnetty lupa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1993 kansallisenlainsäädännön mukaisesti. 17 artiklan mukaisesti rekisteröityjen homeo-
paattisten lääkkeiden osalta sovelletaan 32 artiklaa ja 33 artiklan 1-3
kohtaa.
2. Jäsenvaltioiden on perustettava yksinkertaistettu rekisteröintime-
nettely 17 artiklassa tarkoitettuja homeopaattisia eläinlääkkeitä varten.
3. Poiketen 10 artiklasta homeopaattisia eläinlääkkeitä saa antaa
muille kuin tuotantoeläimille eläinlääkärin vastuulla.
4. Poiketen 11 artiklan 1 ja 2 kohdasta jäsenvaltioiden on sallittava,
että eläinlääkärin vastuulla voidaan antaa sellaisia tuotantoeläimille
tarkoitettuja homeopaattisia eläinlääkkeitä, joiden vaikuttavat aineet
mainitaan asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteessä II. Jäsenvaltioidenon toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä valvoakseen samassa eläin-lajissa käytettäväksi tarkoitettujen toisessa jäsenvaltiossa tämändirektiivin mukaisesti rekisteröityjen tai sallittujen homeopaattisten
eläinlääkkeiden käyttöä.
17 artikla
1. Rajoittamatta tuotantoeläimille tarkoitettujen farmakologisesti
vaikuttavien aineiden jäämien enimmäismäärien vahvistamistakoskevan asetuksen (ETY) N:o 2377/90 säännösten soveltamista,ainoastaan sellaisiin homeopaattisiin eläinlääkkeisiin, jotka täyttävät2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 17
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
kaikki seuraavat edellytykset, voidaan soveltaa erityistä, yksinkertais-
tettua rekisteröintimenettelyä:
a) niiden antoreitti on kuvattu Euroopan farmakopeassa, tai tuon
kuvauksen puuttuessa, jäsenvaltioissa tuolla hetkellä virallisestikäytetyissä farmakopeoissa;
b) eläinlääkkeen merkinnöistä tai mistään siihen liitetyistä tiedoista ei
ilmene erityistä käyttöaihetta;
c) niissä on riittävä laimennusaste lääkkeen turvallisuuden takaami-
seksi; erityisesti lääkkeen vahvuus ei saa olla suurempi kuin 1/
10 000 kantaliuoksesta.
Komissio voi mukauttaa b ja c alakohdan ensimmäisen alakohdan
säännöksiä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen,jos se uuden tieteellisen näytön vuoksi vaikuttaa perustellulta.
Rekisteröinnin yhteydessä jäsenvaltioiden on määriteltävä luokitus,
joka koskee lääkkeen toimittamista apteekista.
2. Lukuun ottamatta 25 artiklaa, 3 luvussa säädettyjä perusteita ja
menettelytapasäännöksiä on sovellettava vastaavalla tavoin 1 kohdassa
tarkoitettujen homeopaattisten eläinlääkkeiden erityiseen, yksinkertais-
tettuun rekisteröintimenettelyyn, lukuun ottamatta terapeuttisenvaikutuksen osoittamista.
18 artikla
Erityinen yksinkertaistettu rekisteröintihakemus voi kattaa samasta
homeopaattisesta kannasta tai samoista homeopaattisista kannoista
johdetun lääkesarjan. Seuraavien asiakirjojen on oltava hakemuksessa,
erityisesti asianomaisten valmisteiden farmaseuttisen laadun ja tuote-erien yhdenmukaisuuden osoittamiseksi:
— homeopaattisen kannan tai homeopaattisten kantojen tieteellinen
nimitys tai muu farmakopeassa sille annettu nimitys, sekä ilmoituseri annostelureiteistä, lääkemuodoista ja laimennusasteista, jotka ontarkoitus rekisteröidä;
— hakemusasiakirjat, jotka kuvaavat kuinka homeopaattinen kanta tai
homeopaattiset kannat saadaan ja tarkastetaan ja jotka perustelevatsen/niiden homeopaattisen luonteen riittävän kirjallisuuden pohjalta;
biologisia aineita sisältävien homeopaattisten eläinlääkkeiden
tapauksessa kuvaus toimenpiteistä, joihin on ryhdytty sen varmista-miseksi, että patogeenisia aineita ei esiinny;
— valmistusta ja valvontaa koskeva tiedosto kustakin lääkemuodosta
sekä kuvaus laimennus- ja potensointimenetelmästä;
— valmistuslupa asianomaisille lääkkeille;
— jäljennökset mahdollisista rekisteröinneistä ja luvista, jotka on saatu
samoille lääkkeille muissa jäsenvaltioissa;
— yksi tai useampi vedos rekisteröitävien lääkkeiden ulommasta
päällyksestä ja sisäpakkauksesta;
— lääkkeen säilyvyyttä koskevat tiedot;— ehdotettu varoaika tarvittavine perusteluineen.
19 artikla
1. Muille kuin 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille homeopaattisille
eläinlääkkeille on myönnettävä myyntilupa 12, 13 a, 13 b, 13 c, 13 d ja14 artiklan mukaisesti.
2. Jäsenvaltio voi säätää tai pitää voimassa alueellaan erityisiä,
muita kuin 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä lemmikkie-2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 18
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
läimille ja eksoottisille lajeille, joita ei käytetä elintarvikkeiden tuotta-
miseen, homeopaattisten eläinlääkkeiden turvallisuustutkimuksia sekäprekliinisiä ja kliinisiä tutkimuksia varten siinä jäsenvaltiossa harjoitet-
tavan homeopatian periaatteiden mukaisesti. Tässä tapauksessa
jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle voimassa olevistaerityissäännöksistä.
20 artikla
Tätä lukua ei sovelleta immunologisiin eläinlääkkeisiin.Mitä VI ja VII osastossa säädetään, sovelletaan homeopaattisiin
eläinlääkkeisiin.
3 LUKU
Markkinoille saattamista koskeva lupamenettely
21 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että eläinlääkkeen myyntilupamenettely saatetaanpäätökseen enintään 210 päivän kuluessa asianmukaisen hakemuksen
jättämisestä.
Jos samalle eläinlääkkeelle haetaan myyntilupaa useammassa kuin
yhdessä jäsenvaltiossa, on hakemukset jätettävä 31-43 artiklan mukai-sesti.
2. Jos jäsenvaltio toteaa, että saman eläinlääkkeen myyntilupahake-
musta tutkitaan jo toisessa jäsenvaltiossa, asianomaisen jäsenvaltionon kieltäydyttävä käsittelemästä hakemusta ja ilmoitettava hakijalle,että asiassa sovelletaan 31-43 artiklassa säädettyä menettelyä.
22 artikla
Jos jäsenvaltiolle ilmoitetaan 12 artiklan 3 kohdan n alakohdan mukai-
sesti, että toinen jäsenvaltio on myöntänyt myyntiluvan eläinlääkkeelle,josta on jätetty lupahakemus asianomaisessa jäsenvaltiossa, sen on kiel-täydyttävä käsittelemästä hakemusta, jollei sitä ole jätetty 31-43artiklan mukaisesti.
23 artikla
Käsitellessään 12-13 d artiklan mukaisesti esitettyä hakemusta jäsenval-
tion:
1. toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava, täyttääkö hakemuksen
tueksi jätetty aineisto 12-13 d artiklassa säädetyt vaatimukset, ja
tutkittava, onko myyntiluvan myöntämisen edellytykset täytetty;
2. toimivaltainen viranomainen voi toimittaa eläinlääkkeen, sen
lähtöaineet ja tarvittaessa välituotteet tai muut ainesosat tutkittavaksi
viralliseen lääkevalvontalaboratorioon tai jäsenvaltion tätä vartennimeämään laboratorioon varmistuakseen siitä, että valmistajankäyttämät ja hakemusasiakirjoissa 12 artiklan 3 kohdan i alakohdanmukaisesti esitetyt tutkimusmenetelmät ovat tyydyttävät;
3. toimivaltainen viranomainen voi samalla tavoin, erityisesti kuule-
malla kansallista tai yhteisön vertailulaboratoriota, varmistaa, ettähakijan 12 artiklan 3 kohdan j alakohdan mukaisesti esittämäjäämien analyyttinen määritysmenetelmä on tyydyttävä;
4. toimivaltainen viranomainen voi vaatia tapauksesta riippuen haki-
jalta lisätietoja 12-13 d artiklassa tarkoitetuista asioista. Jos
toimivaltainen viranomainen käyttää tätä oikeutta, keskeytyy 21
artiklassa tarkoitettujen määräaikojen kuluminen siihen asti, kunnestarvittavat täydentävät tiedot on toimitettu. Samoin näiden määräai-kojen kuluminen keskeytyy tarvittaessa jokaisen sellaisen jaksonajaksi, joka hakijalle on annettu suullisten tai kirjallisten selvitystenantamista varten.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 19
▼B
▼M1
▼B
24 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että:
a) toimivaltaiset viranomaiset tarkastavat, kykenevätkö valmistajat ja
kolmansista maista eläinlääkkeitä maahantuovat valmistamaan ne
12 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla esitettyjenilmoitusten mukaisesti tai suorittamaan tarkastukset 12 artiklan 3kohdan i alakohdassa mainituissa hakemusasiakirjoissa esitettyjenmenetelmien mukaisesti;
b) toimivaltaiset viranomaiset voivat valtuuttaa valmistajat ja kolman-
sista maista eläinlääkkeitä maahantuovat, perustelluissa tapauksissa,
suorituttamaan valmistuksen tiettyjä vaiheita tai tiettyjä a alakoh-
dassa tarkoitettuja tarkastustutkimuksia ulkopuolisilla; tällaisissatapauksissa toimivaltaiset viranomaiset tarkastavat nämä laitokset.
25 artikla
1. Myöntäessään myyntiluvan toimivaltaisen viranomaisen on ilmoi-
tettava luvan haltijalle hyväksymästään valmisteyhteenvedosta.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava myyntiluvan myöntä-
misen yhteydessä tai myöhemmin kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että eläinlääkettä koskevat tiedot, erityisesti merkinnät
ja pakkausseloste, ovat hyväksytyn valmisteyhteenvedon mukaisia.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on asetettava julkisesti saataville
myyntilupa ja siihen liittyvä valmisteyhteenveto viipymättä kustakin
eläinlääkkeestä, jolle se on myöntänyt myyntiluvan.
4. Toimivaltaisen viranomaisen on laadittava arviointilausunto ja
huomioita asianomaista eläinlääkettä koskevien farmaseuttisten, turval-lisuus- ja jäämätutkimusten sekä prekliinisten ja kliinisten tutkimusten
tuloksista. Arviointilausunto on saatettava ajan tasalle, kun
eläinlääkkeen laadun, turvallisuuden ja tehon arvioimisen kannaltatärkeiksi osoittautuvia uusia tietoja tulee saataville.
Toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi asetettava arviointilau-
sunto ja antamansa lausunnon perusteet julkisesti saatavillepoistettuaan kaikki liikesalaisuuteen liittyvät tiedot.
26 artikla
1. Myyntiluvassa voidaan vaatia, että myyntiluvan haltijan on ilmoi-
tettava sisäpakkauksessa ja/tai ulommassa päällyksessä japakkausselosteessa, jos sellainen vaaditaan, muita turvallisuuden ja
terveydensuojelun kannalta olennaisia tietoja, mukaan lukien erityiset
käyttöön liittyvät varoitukset ja muut varoitukset, jotka johtuvat 12artiklan 3 kohdan j alakohdassa ja 13-13 d artiklassa tarkoitetuista klii-nisistä tai farmakologisista tutkimuksista tai eläinlääkkeen käytöstä senjälkeen saaduista kokemuksista, kun eläinlääkettä alettiin pitää kaupan.
3. Poikkeuksellisissa olosuhteissa ja hakijan kuulemisen jälkeen lupa
voidaan myöntää sillä edellytyksellä, että hakija ottaa käyttöön erityis-
menettelyjä, jotka koskevat erityisesti eläinlääkkeen turvallisuutta,toimivaltaisille viranomaisille ilmoittamista sen käyttöön liittyvistähaitallisista tapahtumista ja toteutettavia toimenpiteitä. Tällainen lupavoidaan myöntää ainoastaan puolueettomista ja todennettavista syistä.Luvan voimassa pitäminen kytketään kyseisten edellytysten vuotuiseen
uudelleenarviointiin.
27 artikla
1. Sen jälkeen kun markkinoille saattamista koskeva lupa on
annettu, luvanhaltijan on 12 artiklan 3 kohdan d ja i alakohdassa tarkoi-2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 20
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
tettujen valmistus- ja tarkastusmenetelmien osalta otettava huomioon
tekniikan ja tieteen kehitys ja esitettävä mahdollisesti tarvittavatmuutokset, jotta eläinlääkkeiden valmistus ja tarkastus tapahtuisi ylei-
sesti hyväksytyin tieteellisin menetelmin.
Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on hyväk-
syttävä nämä muutokset.
2. Toimivaltainen viranomainen voi vaatia myyntiluvan hakijaa tai
haltijaa toimittamaan riittäviä määriä aineita, jotta voidaan tehdä
tarkastuksia, joiden tarkoituksena on kyseisen eläinlääkkeen jäämien
osoittaminen.
Myyntiluvan haltijan on tarjottava toimivaltaisen viranomaisen
pyynnöstä teknistä asiantuntemustaan, jotta elävissä eläimissä ja niistäsaatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osaltasuoritettavista tarkastustoimenpiteistä 29 päivänä huhtikuuta 1996annetun neuvoston direktiivin 96/23/EY (
1) säännösten nojalla nime-
tyssä kansallisessa vertailulaboratoriossa voidaan ottaa käyttöön
eläinlääkejäämien osoittamiseen käytettävä analyyttinen menetelmä.
3. Myyntiluvan haltijan on välittömästi toimitettava toimivaltaiselle
viranomaiselle mahdolliset uudet tiedot, jotka voivat aiheuttaa
muutoksia 12 artiklan 3 kohdassa, 13, 13 a, 13 b ja 14 artiklassa tailiitteessä I tarkoitettuihin tietoihin tai asiakirjoihin.
Hänen on ilmoitettava viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle erityi-
sesti mahdollisesta kiellosta tai rajoituksesta, jonka toimivaltaisetviranomaiset ovat määränneet maassa, jossa kyseinen eläinlääke onsaatettu markkinoille, sekä kaikista muista uusista tiedoista, jotkavoivat vaikuttaa kyseisen eläinlääkkeen hyötyjen ja riskien arviointiin.
Jotta riski-hyötysuhdetta voitaisiin arvioida jatkuvasti, toimivaltainen
viranomainen voi koska tahansa pyytää myyntiluvan haltijaa toimitta-maan tietoja, jotka osoittavat riski-hyötysuhteen olevan edelleen
positiivinen.
5. Myyntiluvan haltijan tulee heti ilmoittaa luvan saamiseksi toimi-
valtaisille viranomaisille kaikista muutoksista, joita hän aikoo tehdä 12-13 d artiklassa tarkoitettuihin tietoihin ja asiakirjoihin.
27 a artikla
Myyntiluvan myöntämisen jälkeen kyseisen luvan haltijan on ilmoitet-
tava luvan myöntäneen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaisellekyseisen eläinlääkkeen tosiasiallisen markkinoille saattamisenpäivämäärä kyseisessä jäsenvaltiossa ottaen huomioon erilaiset hyväk-sytyt pakkaustyypit.
Luvanhaltijan on myös ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle
kyseisen lääkkeen markkinoilla pitämisen tilapäisestä tai pysyvästä
keskeytymisestä kyseisessä jäsenvaltiossa. Ilmoitus on poikkeuksellisia
olosuhteita lukuun ottamatta tehtävä vähintään kaksi kuukautta ennenlääkkeen markkinoilla pitämisen keskeytymistä.
Myyntiluvan haltijan on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä ja
erityisesti lääketurvatoiminnan yhteydessä annettava toimivaltaiselleviranomaiselle kyseisen eläinlääkkeen myyntimääriä koskevat tiedotsekä kaikki hallussaan olevat lääkemääräysten lukumääriä koskevattiedot.
28 artikla
1. Myyntilupa on voimassa viisi vuotta, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta 4 ja 5 kohdan soveltamista.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 21
(1) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna
asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).▼M1
▼M1
2. Myyntilupa voidaan uusia viiden vuoden kuluttua luvan
myöntäneen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tekemän riski-hyötysuhteen uudelleenarvioinnin perusteella.
Myyntiluvan haltijan on tätä varten toimitettava ajantasaistettu luettelo
kaikista toimitetuista laatua, turvallisuutta ja tehoa koskevista asiakir-joista, mukaan lukien tiedot kaikista myyntiluvan myöntämisen
jälkeen tehdyistä muutoksista, vähintään kuusi kuukautta ennen myyn-
tiluvan voimassaolon päättymistä 1 kohdan mukaisesti. Toimivaltainenviranomainen voi koska tahansa vaatia hakijaa toimittamaan luetellutasiakirjat.
3. Kerran uusittu myyntilupa on voimassa rajoittamattoman ajan,
ellei toimivaltainen viranomainen päätä lääketurvatoimintaan liittyvistäperustelluista syistä uusia myyntilupaa toisen kerran viideksi vuodeksi2 kohdan mukaisesti.
4. Myyntilupa lakkaa olemasta voimassa, jollei myyntiluvan
saanutta eläinlääkettä ole tosiasiallisesti saatettu markkinoille luvanmyöntäneessä jäsenvaltiossa kolmen vuoden kuluessa luvan myöntämi-sestä.
5. Siinä tapauksessa, että aiemmin jäsenvaltiossa markkinoille
saatettu myyntiluvan saanut eläinlääke ei enää tosiasiallisesti ole saata-villa markkinoilla tässä jäsenvaltiossa kolmena peräkkäisenä vuotena,kyseiselle eläinlääkkeelle myönnetty lupa lakkaa olemasta voimassa.
6. Poikkeuksellisissa olosuhteissa ja ihmisten tai eläinten terveyteen
liittyvistä syistä toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia4 ja 5 kohdasta. Poikkeusten on oltava asianmukaisesti perusteltuja.
29 artikla
Markkinoille saattamista koskevan luvan myöntäminen ei vaikuta
valmistajan ja tarvittaessa luvanhaltijan yleiseen oikeudelliseen vastuu-seen.
30 artikla
Myyntilupa on evättävä, jos toimivaltaisille viranomaisille esitetyt asia-
kirjat eivät ole 12-13 d artiklan ja 15 artiklan säännösten mukaisia.
Myyntilupa on evättävä myös, jos 12 artiklassa ja 13 artiklan 1
kohdassa lueteltujen tietojen ja asiakirjojen arvioinnissa ilmenee, että
a) eläinlääkkeen riski-hyötysuhde ei luvan mukaisissa käyttöolosuh-
teissa ole positiivinen; jos hakemus koskee kotieläinjalostuksessakäytettäviä eläinlääkkeitä, on otettava huomioon erityisesti eläintenterveyteen ja hyvinvointiin liittyvät edut sekä kuluttajan turvallisuus;tai
b) eläinlääkkeellä ei ole terapeuttista vaikutusta tai hakija ei ole
riittävällä tavalla osoittanut eläinlääkkeen terapeuttista vaikutusta
niiden eläinlajien osalta, joita on tarkoitus hoitaa; tai
c) eläinlääkkeen koostumus ei ole ilmoituksen mukainen laadun tai
määrän osalta; tai
d) hakijan esittämä varoaika ei ole riittävän pitkä sen varmistamiseksi,
ettei käsitellyistä eläimistä saaduissa elintarvikkeissa ole jäämiä,jotka saattaisivat olla kuluttajan terveydelle vaaraksi, tai varoaikaon riittämättömästi perusteltu; tai
e) hakijan ehdottamat merkinnät tai pakkausseloste eivät ole tämän
direktiivin mukaisia; tai
f) eläinlääkettä tarjotaan myyntiin käytettäväksi sellaiseen tarkoituk-
seen, joka kielletään yhteisön muissa säännöksissä.
Kun yhteisön säännökset ovat vielä hyväksymisvaiheessa, toimival-
taiset viranomaiset voivat kuitenkin evätä myyntiluvan myöntämiseneläinlääkkeelle, jos tällainen toimenpide on välttämätön kansanter-veyden tai kuluttajan taikka eläinten terveyden turvaamiseksi.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 22
▼B
▼M1
▼M1
Myyntiluvan hakija tai haltija vastaa toimitettujen asiakirjojen ja
tietojen oikeellisuudesta.
4 LUKU
Keskinäisen tunnustamisen menettely ja hajautettu menettely
31 artikla
1. Perustetaan koordinointiryhmä, joka tarkastelee kaikkia
eläinlääkkeen myyntilupaan kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa
liittyviä kysymyksiä tässä luvussa säädettyjen menettelyjen mukaisesti.Virasto vastaa koordinointiryhmän sihteeristön tehtävistä.
2. Koordinointiryhmässä on jokaisesta jäsenvaltiosta yksi edustaja,
joka nimetään kolmeksi vuodeksi ja joka voidaan valita myös uudeksitoimikaudeksi. Koordinointiryhmän jäsenillä voi olla apunaan asiantun-
tijoita.
3. Koordinointiryhmä vahvistaa työjärjestyksensä, joka tulee
voimaan komission annettua asiasta myönteisen lausunnon. Työjär-jestys julkistetaan.
32 artikla
1. Jos eläinlääkkeelle haetaan myyntilupaa useammassa kuin
yhdessä jäsenvaltiossa, hakijan on esitettävä kyseisissä jäsenvaltioissa
hakemus, joka perustuu samaan aineistoon. Aineistossa on oltava
kaikki 12-14 artiklassa säädetyt hallinnolliset tiedot ja tieteelliset jatekniset asiakirjat. Asiakirjoissa on oltava myös luettelo jäsenvaltioista,joita hakemus koskee.
Hakijan on pyydettävä yhtä näistä jäsenvaltioista toimimaan viitejäsen-
valtiona ja laatimaan eläinlääkettä koskeva 2 tai 3 kohdan mukainen
arviointilausunto.
Arviointilausunnossa on tarvittaessa esitettävä arviointi 13 artiklan 5
kohdan taikka 13 a artiklan 3 kohdan tarkoituksia varten.
2. Jos eläinlääkkeellä jo on myyntilupa hakemuksen tekohetkellä,
asianomaisten jäsenvaltioiden on tunnustettava viitejäsenvaltionmyöntämä lupa. Tätä varten myyntiluvan haltijan on pyydettävä viitejä-senvaltiota joko laatimaan arviointilausunto asianomaisesta
eläinlääkkeestä tai tarvittaessa saattamaan jo olemassa oleva arviointi-
lausunto ajan tasalle. Viitejäsenvaltion on laadittava arviointilausuntotai saatettava se ajan tasalle 90 päivän kuluessa asianmukaisen hake-muksen vastaanottamisesta. Arviointilausunto ja hyväksytytvalmisteyhteenveto, merkinnät ja pakkausseloste on toimitettava asia-
nomaisille jäsenvaltioille ja hakijalle.
3. Jos eläinlääkkeellä ei ole myyntilupaa hakemuksen tekohetkellä,
hakijan on pyydettävä viitejäsenvaltiota laatimaan ehdotus arviointilau-sunnoksi sekä ehdotukset valmisteyhteenvedoksi, merkinnöiksi japakkausselosteeksi. Viitejäsenvaltion on laadittava kyseiset asiakirjat120 päivän kuluessa asianmukaisen pyynnön saamisesta ja toimitettava
ne asianomaisille jäsenvaltioille ja hakijalle.
4. Asianomaisten jäsenvaltioiden on hyväksyttävä 90 päivän
kuluessa 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen vastaanottamisestaarviointilausunto, valmisteyhteenveto, merkinnät ja pakkausselostesekä ilmoitettava hyväksynnästä viitejäsenvaltiolle. Viitejäsenvaltionon todettava kaikkien osapuolten kesken vallitseva yhteisymmärrys,
saatettava menettely päätökseen ja ilmoitettava asiasta hakijalle.
5. Kunkin jäsenvaltion, jossa hakemus on tehty 1 kohdan säännösten
mukaisesti, on 30 päivän kuluessa yhteisymmärryksen toteamisestatehtävä hyväksyttyjen arviointilausunnon, valmisteyhteenvedon,merkintöjen ja pakkausselosteen mukainen päätös.
33 artikla
1. Jos jäsenvaltio ei voi hyväksyä arviointilausuntoa, valmisteyh-
teenvetoa, merkintöjä ja pakkausselostetta 32 artiklan 4 kohdassa2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 23
▼M1
tarkoitetussa määräajassa ihmisten tai eläinten terveydelle tai
ympäristölle koituvan mahdollisen vakavan riskin vuoksi, sen on perus-teltava näkemyksensä yksityiskohtaisesti viitejäsenvaltiolle, muille
asianomaisille jäsenvaltioille ja hakijalle. Erimielisyyden syyt on toimi-
tettava välittömästi koordinointiryhmän käsiteltäväksi.
Jos jokin jäsenvaltio, jolle on jätetty hakemus, esittää 71 artiklan 1
kohdassa tarkoitettuja perusteluja, tätä jäsenvaltiota ei enää katsota
tässä luvussa tarkoitetuksi asianomaiseksi jäsenvaltioksi.
2. Komissio vahvistaa ohjeet, joissa määritellään ihmisten tai
eläinten terveydelle tai ympäristölle mahdollisesti aiheutuva vakavariski.
3. Koordinointiryhmässä kaikkien 1 kohdassa tarkoitettujen jäsenval-
tioiden on pyrittävä kaikin tavoin pääsemään sopimukseen hakemuksensuhteen toteutettavista toimenpiteistä. Niiden on annettava hakijalletilaisuus esittää mielipiteensä suullisesti tai kirjallisesti. Jos jäsenvaltiotpääsevät sopimukseen 60 päivän kuluessa siitä, kun erimielisyyden syyton ilmoitettu koordinointiryhmälle, viitejäsenvaltio toteaa vallitsevan
yhteisymmärryksen, saattaa menettelyn päätökseen ja ilmoittaa asiasta
hakijalle. Tässä tapauksessa sovelletaan 31 artiklan 5 kohtaa.
4. Jos jäsenvaltiot eivät pääse sopimukseen 60 päivän määräajassa,
asiasta on välittömästi ilmoitettava virastolle 36, 37 ja 38 artiklassa
säädetyn menettelyn soveltamiseksi. Virastolle on toimitettava yksityis-
kohtainen selvitys kysymyksistä, joista ei ole päästy sopimukseen, sekäerimielisyyden syistä. Jäljennös näistä tiedoista on toimitettava haki-jalle.
5. Kun hakija on saanut ilmoituksen siitä, että asia on saatettu
viraston käsiteltäväksi, hänen on toimitettava virastolle viipymättä
jäljennös 32 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuistatiedoista ja asiakirjoista.
6. Edellä 4 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa jäsenvaltiot, jotka
ovat hyväksyneet viitejäsenvaltion arviointilausunnon, valmisteyhteen-
vedon, merkinnät ja pakkausselosteen, voivat hakijan pyynnöstä
myöntää eläinlääkkeelle myyntiluvan jo ennen 36 artiklassa säädetynmenettelyn päättymistä. Tässä tapauksessa myönnetty lupa ei kuiten-kaan rajoita tämän menettelyn lopputulosta.
34 artikla
1. Jos samasta eläinlääkkeestä on 12-14 artiklan mukaisesti jätetty
useita myyntilupahakemuksia ja jos jäsenvaltiot ovat tehneet toisistaanpoikkeavia päätöksiä myyntiluvan myöntämisestä, keskeyttämisestä taiperuuttamisesta, jäsenvaltio, komissio tai myyntiluvan haltija voisaattaa asian eläinlääkekomitean (jäljempänä ’komitea’) käsiteltäväksi
36, 37 ja 38 artiklassa säädetyn menettelyn soveltamiseksi.
2. Yhteisössä myyntiluvan saaneiden eläinlääkkeiden yhdenmukais-
tamisen edistämiseksi sekä 10 ja 11 artiklan säännösten tehokkuudenvahvistamiseksi jäsenvaltioiden on toimitettava koordinointiryhmälleviimeistään 30. huhtikuuta 2005 luettelo eläinlääkkeistä, joille olisi
laadittava yhdenmukaistetut valmisteyhteenvedot.
Koordinointiryhmä laatii luettelon lääkkeistä ottaen huomioon jäsenval-
tioiden ehdotukset ja toimittaa luettelon komissiolle.
Luettelossa oleviin lääkkeisiin sovelletaan 1 kohdan säännöksiä
viraston kanssa laaditun aikataulun mukaisesti.
Komissio vahvistaa lopullisen luettelon ja aikataulun yhdessä viraston
kanssa ja kuultuaan asianomaisia osapuolia.
35 artikla
1. Yhteisön etua koskevissa erityistapauksissa jäsenvaltiot, komissio
tai myyntiluvan hakija tai haltija panevat asian vireille komiteassa 36,37 ja 38 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ennen kuin myynti-lupahakemusta tai luvan keskeyttämistä, peruuttamista tai myyntiluvanehtojen tarpeellisiksi katsottavia muita muutoksia koskeva päätös2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 24
▼M1
tehdään, erityisesti VII osaston mukaisesti kerättyjen tietojen ottami-
seksi huomioon.
Asianomainen jäsenvaltio tai komissio yksilöi selvästi komitean
käsiteltäväksi saatettavan kysymyksen ja ilmoittaa siitä myyntiluvan
hakijalle tai haltijalle.
Jäsenvaltioiden ja myyntiluvan hakijan tai haltijan on toimitettava
komitealle kaikki esille otettua kysymystä koskevat saatavilla olevattiedot.
2. Jos vireillepano kyseisessä komiteassa koskee useita lääkkeitä tai
lääkeryhmää, virasto voi rajoittaa menettelyn luvan tiettyihin yksittäi-
siin osiin.
Tässä tapauksessa 39 artiklaa sovelletaan näihin lääkkeisiin ainoastaan,
jos niihin sovelletaan tässä luvussa tarkoitettuja myyntilupamenettelyjä.
36 artikla
1. Sovellettaessa tässä artiklassa säädettyä menettelyä komitea tekee
päätöksen ja antaa perustellun lausunnon 60 päivän kuluessa asian saat-tamisesta sen käsiteltäväksi.
Kuitenkin 34 ja 35 artiklan mukaisesti käsiteltäväksi saatetuissa tapauk-
sissa komitea voi pidentää tätä määräaikaa enintään 90 päivään ottaenhuomioon asianomaisten myyntilupien haltijoiden näkemykset.
Kiireellisessä tapauksessa komitea voi puheenjohtajansa ehdotuksesta
päättää lyhyemmästä määräajasta.
2. Asian tutkimiseksi komitea nimeää yhden jäsenistään esittelijäksi.
Komitea voi myös nimetä riippumattomia asiantuntijoita neuvomaan
erityiskysymyksissä. Nimetessään tällaisia asiantuntijoita komiteamäärittelee heidän tehtävänsä ja vahvistaa määräajan tehtävien suoritta-miselle.
3. Ennen lausunnon antamista komitea tarjoaa myyntiluvan hakijalle
tai haltijalle mahdollisuuden antaa kirjallinen tai suullinen selvitys
komitean ilmoittamassa määräajassa.
Komitean lausuntoon on liitettävä luonnokset valmisteyhteenvedoksi,
merkinnöiksi ja pakkausselosteeksi.
Komitea voi tarvittaessa kutsua muita henkilöitä antamaan tietoja
käsiteltävästä asiasta.
Komitea voi lykätä 1 kohdassa tarkoitettua määräaikaa, jotta myynti-
luvan hakija tai haltija voi valmistella selvitystään.
4. Viraston on ilmoitettava viipymättä myyntiluvan hakijalle tai
haltijalle, jos komitea katsoo, että:
— hakemus ei täytä luvan myöntämisperusteita,
— myyntiluvan hakijan tai haltijan 14 artiklan mukaisesti ehdottamaa
valmisteyhteenvetoa olisi muutettava,
— lupa tulisi myöntää ehdollisena, ottaen huomioon olosuhteet, joiden
katsotaan olevan olennaisen tärkeitä eläinlääkkeen turvallisen ja
tehokkaan käytön kannalta, lääketurvatoiminta mukaan luettuna, tai
— myyntilupa olisi keskeytettävä, sitä olisi muutettava tai se olisi
peruutettava.
Viidentoista päivän kuluessa lausunnon vastaanottamisesta myyntiluvan
hakijan tai haltijan on ilmoitettava kirjallisesti virastolle aikomukses-taan pyytää lausunnon oikaisemista. Tällöin sen on toimitettavapyyntönsä yksityiskohtaiset perustelut virastolle 60 päivän kuluessa
lausunnon vastaanottamisesta.
Vastaanotettuaan pyynnön perustelut komitean on 60 päivän kuluessa
tarkasteltava uudelleen lausuntoaan asetuksen (EY) N:o 726/2004 62artiklan 1 kohdan neljännen alakohdan mukaisesti. Pyynnön johdostatehtyjen päätelmien perustelut on liitettävä tämän artiklan 5 kohdassatarkoitettuun arviointilausuntoon.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 25
▼M1
5. Viraston on toimitettava komitean lopullinen lausunto 15 päivän
kuluessa sen antamisesta jäsenvaltioille, komissiolle ja myyntiluvanhakijalle tai haltijalle yhdessä eläinlääkkeen arviointia ja komitean
päätelmien perusteena olevia syitä kuvailevan selvityksen kanssa.
Jos komitean myyntiluvan myöntämistä tai sen voimassa pitämistä
koskeva lausunto on myönteinen, on lausuntoon liitettävä seuraavat
asiakirjat:
a) luonnos 14 artiklan mukaiseksi valmisteyhteenvedoksi; tarvittaessa
ottaen huomioon jäsenvaltioiden eläinlääkintäkäytäntöjen erot,
b) 4 kohdassa tarkoitetut myyntilupaa koskevat edellytykset,
c) eläinlääkkeen turvallista ja tehokasta käyttöä koskevat suositellut
edellytykset tai rajoitukset yksityiskohtaisesti, ja
d) luonnokset merkinnöiksi ja pakkausselosteeksi.
37 artikla
Komissio laatii 15 päivän kuluessa lausunnon vastaanottamisesta luon-
noksen päätökseksi, joka hakemuksesta on määrä tehdä. Se ottaa tässähuomioon yhteisön lainsäädännön.
Jos päätösluonnoksessa ennakoidaan myyntiluvan myöntämistä, siihen
on liitettävä 36 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa mainitut asia-kirjat.
Jos päätösluonnos poikkeuksellisesti ei ole viraston lausunnon
mukainen, komissio liittää siihen myös yksityiskohtaisen selvityksenerojen syistä
Päätösluonnos toimitetaan jäsenvaltioille ja myyntiluvan hakijalle tai
haltijalle.
38 artikla
1. Komissio tekee lopullisen päätöksen 89 artiklan 3 kohdassa
tarkoitettua menettelyä noudattaen 15 päivän kuluessa menettelyn
päätökseen saattamisesta.
2. Jäljempänä 89 artiklan 1 kohdassa mukaisesti perustetun pysyvän
komitean työjärjestystä mukautetaan tässä luvussa komitealle annet-tujen tehtävien huomioon ottamiseksi.
Näillä mukautuksilla säädetään, että:
— pysyvä komitea antaa lausuntonsa kirjallisena lukuun ottamatta 37
artiklan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja tapauksia;
— jäsenvaltioilla on 22 päivää aikaa ilmoittaa komissiolle päätösluon-
nosta koskevat kirjalliset huomionsa. Jos päätös on tehtäväkiireellisesti, puheenjohtaja voi kuitenkin asettaa lyhyemmänmääräajan käsiteltävänä olevan asian kiireellisyyden mukaan. Poik-
keuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta määräajan on oltava
vähintään viisi päivää;
— jäsenvaltiot voivat pyytää kirjallisesti, että pysyvä komitea tutkii
päätösluonnoksen täysistunnossa.
Jos komissio arvioi, että jäsenvaltion esittämät kirjalliset huomiot
tuovat esiin tiedettä ja tekniikkaa koskevia uusia, tärkeitä kysymyksiä,joita ei ole käsitelty viraston antamassa lausunnossa, puheenjohtaja
lykkää menettelyä ja lähettää hakemuksen uudelleen virastolle lisätutki-
muksia varten.
Komissio antaa tämän kohdan täytäntöön panemiseksi tarvittavat
säännökset 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 26
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu päätös osoitetaan kaikille jäsenval-
tioille ja ilmoitetaan tiedoksi myyntiluvan haltijalle tai hakijalle.Asianomaisten jäsenvaltioiden ja viitejäsenvaltion on joko myönnettävä
tai peruutettava myyntilupa tai tehtävä tarvittavat muutokset luvan
ehtoihin, jotta lupa olisi päätöksen mukainen, 30 päivän kuluessapäätöksen tiedoksiannosta ja viitattava päätökseen. Niiden on ilmoitet-tava tästä komissiolle ja virastolle.
39 artikla
1. Markkinoille saattamista koskevan luvan haltijan hakemus tämän
luvun säännösten mukaisesti annetun markkinoille saattamistakoskevan luvan muuttamiseksi on saatettava kaikkien niiden jäsenval-
tioiden käsiteltäväksi, jotka ovat jo antaneet luvan asianomaiselle
eläinlääkkeelle.
Kuultuaan virastoa komissio toteuttaa aiheelliset järjestelyt markki-
noille saattamista koskevan luvan ehtoihin tehtävien muutostentutkimiseksi.
Komissio antaa järjestelyt täytäntöönpanoasetuksella 89 artiklan 2kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Komission ratkaistavaksi jätettyjen tuotteiden osalta 36, 37 ja 38
artiklassa säädettyä menettelyä sovelletaan soveltuvin osin markkinoillesaattamista koskevaan lupaan tehtyihin muutoksiin.
40 artikla
1. Kun jäsenvaltio arvioi, että markkinoille saattamista koskevan,
tämän luvun säännösten mukaan annetun luvan ehtoihin tehtävä muutos
tai luvan tilapäinen peruuttaminen tai peruuttaminen kokonaan ontarpeen ihmisten tai eläimien terveyden tai ympäristön suojelemiseksi,sen on ilmoitettava siitä virastolle viipymättä 36, 37 ja 38 artiklassasäädettyjen menettelyjen soveltamiseksi.
2. Poikkeustapauksissa, jos kiireelliset toimenpiteet ovat
välttämättömiä ihmisten tai eläimien terveyden tai ympäristön suojele-miseksi ja kunnes lopullinen päätös on tehty, jäsenvaltio voi lykätäasianomaisen eläinlääkkeen markkinoille saattamista ja käyttöä alueel-laan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 35 artiklan soveltamista. Sen onilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille viipymättä,
viimeistään seuraavana työpäivänä, tällaisen toimenpiteen perusteet.
41 artikla
Mitä 39 ja 40 a artiklassa säädetään, sovelletaan soveltuvin osin niihin
eläinlääkkeisiin, jotka jäsenvaltiot ovat sallineet ennen 1 päivää tammi-kuuta 1995 direktiivin 87/22/ETY 4 artiklan mukaisesti annetun
komitean lausunnon johdosta.
42 artikla
1. Virasto julkaisee vuosittain tässä luvussa säädettyjen menettelyjen
soveltamista koskevan kertomuksen ja toimittaa sen tiedoksi Euroopanparlamentille ja neuvostolle.
2. Komissio julkaisee ainakin joka kymmenes vuosi kertomuksen
tässä luvussa tarkoitettujen menettelyjen perusteella saaduista koke-muksista ja ehdottaa mahdollisesti tarvittavia muutoksia näiden
menettelyjen parantamiseksi. Komissio toimittaa kertomuksen Euroo-
pan parlamentille ja neuvostolle.
43 artikla
Mitä 33 artiklan 4, 5 ja 6 kohdassa ja 34-38 artiklassa säädetään, ei
sovelleta 17 artiklassa tarkoitettuihin homeopaattisiin eläinlääkkeisiin.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 27
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
Mitä 32-38 artiklassa säädetään, ei sovelleta 19 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettuihin homeopaattisiin eläinlääkkeisiin.
IV OSASTO
VALMISTUS JA TUONTI
44 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että eläinlääkkeiden valmistus niiden alueella onluvanvaraista toimintaa. Tällainen valmistuslupa tulee samalla tavoinvaatia vientiin tarkoitetuilta eläinlääkkeiltä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu lupa vaaditaan sekä täydelliseen että
osittaiseen valmistustoimintaan, ja osiinjakamisen, pakkaamisen jamerkitsemisen eri toimiin.
Tällaista lupaa ei kuitenkaan vaadita valmistukseen, osiinjakamiseen
taikka pakkauksen tai merkitsemisen muuttamiseen, jos nämä toimet
suorittaa ainoastaan vähittäistoimitusta varten proviisori apteekissa tai
muu henkilö, jolla on jäsenvaltion lain mukaan oikeus tällaistentoimien suorittamiseen.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu lupa vaaditaan myös kolmansista
maista jäsenvaltioon tapahtuvaa tuontia varten; tätä osastoa ja 83artiklaa sovelletaan tällaiseen tuontiin samalla tavoin kuin valmistuk-seen.
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että kolmannesta maasta niiden alueelle tuotuja jatoiseen jäsenvaltioon tarkoitettuja eläinlääkkeitä seuraa jäljennös 1kohdassa tarkoitetusta luvasta.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava virastolle jäljennös 1 kohdassa
tarkoitetuista valmistusluvista. Virasto tallentaa nämä tiedot 80 artiklan6 kohdassa tarkoitettuun yhteisön tietokantaan.
45 artikla
Saadakseen valmistusluvan on hakijan täytettävä ainakin seuraavat
vaatimukset:
a) hänen on yksilöitävä ne eläinlääkkeet ja lääkemuodot, joita on
tarkoitus valmistaa tai maahantuoda, sekä paikka, jossa niitä aiotaan
valmistaa ja/tai tarkastaa;
b) hänellä tulee olla käytettävissään valmistusta ja edellä mainittua
tuontia varten sopivat ja riittävät tilat, tekniset laitteet ja tarkastus-mahdollisuudet, jotka ovat asianomaisen jäsenvaltion 24 artiklan 1kohdan mukaisesti säätämien vaatimusten mukaisia sekä valmis-tuksen ja tarkastuksen että valmisteiden varastoinnin osalta;
c) hänellä tulee olla käytettävissään vähintään yksi 52 artiklassa tarkoi-
tettu pätevyysvaatimukset täyttävä henkilö.
Hakijan tulee hakemuksessaan esittää tiedot, joilla osoitetaan edellä
mainittuja vaatimuksia noudatettavan.
46 artikla
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset saavat myöntää
valmistusluvan vasta, kun viranomaisen edustajan suorittamalla tutki-muksella on varmistuttu 45 artiklan mukaisesti esitettyjen ilmoitustenpaikkansapitävyydestä.
2. Sen varmistamiseksi, että 45 artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia
noudatetaan, voidaan lupaan liittää vaatimuksia tiettyjen velvoitteidensuorittamisesta, joko luvan myöntämisen yhteydessä tai myöhempänäajankohtana.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 28
▼B
▼M1
▼B
▼B
3. Lupa koskee ainoastaan hakemuksessa eriteltyjä toimitiloja sekä
samassa hakemuksessa eriteltyjä eläinlääkkeitä ja lääkemuotoja.
47 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että menettelyyn valmistusluvan myöntämiseksi tarvit-
tava aika on enintään 90 päivää siitä päivästä, jona toimivaltainenviranomainen on vastaanottanut hakemuksen.
48 artikla
Jos valmistusluvan haltija esittää jonkin 45 artiklan ensimmäisen
kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetun seikan muuttamista, tämänpyynnön käsittelyä varten tarvittava aika saa olla enintään 30 päivää.
Erityisestä syystä tämä määräaika voidaan pidentää 90 päiväksi.
49 artikla
Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi vaatia hakijaa
täydentämään sekä 45 artiklan mukaisesti toimitettuja ilmoituksia että52 artiklassa tarkoitettua pätevyysvaatimukset täyttävää henkilöäkoskevia tietoja; jos asianomainen toimivaltainen viranomainenkäyttää tätä oikeutta, keskeytyy 47 ja 48 artiklassa tarkoitettujen
määräaikojen kuluminen siihen asti, kunnes vaaditut lisätiedot on
toimitettu.
50 artikla
Valmistusluvan haltija on velvollinen ainakin:
a) pitämään henkilökuntaa, joka täyttää jäsenvaltiossa lainsäädännön
edellyttämät vaatimukset sekä valmistuksen että tarkastuksen osalta;
b) toimittamaan markkinoille saattamista koskevan luvan saaneita
eläinlääkkeitä ainoastaan asianomaisten jäsenvaltioidenlainsäädännön mukaisesti;
c) ilmoittamaan etukäteen toimivaltaisille viranomaisille kaikista mihin
tahansa 45 artiklan mukaisesti esittämäänsä ilmoitukseen aikomis-taan muutoksista; toimivaltaiselle viranomaiselle tulee kaikissatapauksessa ilmoittaa viipymättä, jos 52 artiklassa tarkoitettupätevyysvaatimukset täyttävä henkilö korvataan odottamatta;
d) sallimaan asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen
edustajien pääsyn tiloihinsa milloin tahansa;
e) luomaan mahdollisuudet 52 artiklassa tarkoitetun kelpoisuusehdot
täyttävän henkilön tehtävien suorittamiselle, erityisesti antamallahänen käyttöönsä kaikki tarpeelliset välineet;
f) noudattaa lääkkeiden valmistusta koskevia hyvien tuotantotapojen
periaatteita ja yleisohjeita ja käyttää lähtöaineina ainoastaan vaikut-tavia aineita, jotka on valmistettu lähtöaineiden hyviä tuotantotapojakoskevien yksityiskohtaisten ohjeiden mukaisesti;
g) pitää yksityiskohtaista luetteloa kaikista toimittamistaan eläinlääk-
keistä, näytteet mukaan lukien, kohdemaiden lainsäädännön
mukaisesti. Ainakin seuraavat tiedot tulee tallentaa jokaisesta suori-
tuksesta, suoritettiinpa se maksua vastaan tai maksutta:
— päivämäärä,
— eläinlääkkeen nimi,— toimitettu määrä,— vastaanottajan nimi ja osoite,— eränumero.
Tämä luettelo tulee olla toimivaltaisten viranomaisten saatavilla tarkas-
tusta varten ainakin kolmen vuoden ajan.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 29
▼M1
▼B
▼M1
50 a artikla
1. Tässä direktiivissä lähtöaineina käytettävien vaikuttavien aineiden
valmistamisella tarkoitetaan lähtöaineena käytetyn vaikuttavan aineen
täydellistä tai osittaista valmistamista tai maahantuontia, sellaisenakuin se määritellään liitteen I 2 osan C jaksossa, sekä erilaisia osiinja-kamis- tai pakkausmenettelyjä ennen vaikuttavan aineen lisäämistäeläinlääkkeeseen, mukaan lukien uudelleenpakkaus tai uudelleenmerkit-seminen, jonka suorittaa esimerkiksi lähtöaineiden tukkukauppias.
2. Tarvittavat muutokset 1 kohdan mukauttamiseksi tieteelliseen ja
tekniseen kehitykseen vahvistetaan 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen.
51 artikla
Edellä 50 artiklan f kohdassa tarkoitetut eläinlääkkeiden hyviä valmis-
tustapoja koskevat periaatteet ja suuntaviivat annetaan direktiivinmuodossa 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Komissio julkaisee yksityiskohtaiset suuntaviivat ja tarvittaessa
muuttaa niitä tieteen ja tekniikan kehityksen huomioon ottamiseksi.
Lähtöaineina käytettävien vaikuttavien aineiden valmistamista koske-
vista 50 artiklan ensimmäisen kohdan f alakohdassa tarkoitetuista
hyvistä tuotantotavoista annetaan yksityiskohtaiset ohjeet.
Komissio julkaisee myös ohjeet, jotka koskevat 44 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetun luvan muotoa ja sisältöä, 80 artiklan 3 kohdassa tarkoitet-tuja kertomuksia sekä 80 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun hyviä
tuotantotapoja koskevan todistuksen muotoa ja sisältöä.
52 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että valmistusluvan haltijalla on pysyvästi ja jatku-
vasti käytettävissään vähintään yksi 53 artiklassa säädettyjenedellytysten mukaiset pätevyysvaatimukset täyttävä henkilö, joka onvastuussa erityisesti 55 artiklassa määriteltyjen tehtävien suorittami-sesta.
2. Jos luvan haltija henkilökohtaisesti täyttää 53 artiklassa säädetyt
edellytykset, hän voi itse ottaa 1 kohdassa tarkoitetun vastuun.
53 artikla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 52 artiklan 1 kohdassa
tarkoitettu pätevyysvaatimukset täyttävä henkilö täyttää tämän artiklan2 ja 3 kohdassa tarkoitetut pätevyysvaatimukset.
2. Pätevyysvaatimukset täyttävällä henkilöllä on oltava tutkintoto-
distus, todistus tai muu muodollista kelpoisuutta osoittava asiakirja,joka on myönnetty vähintään neljän vuoden teoreettiset ja käytännönopinnot käsittävän yliopistollisen opinto-ohjelman suorittamisesta taiasianomaisen jäsenvaltion samanarvoiseksi tunnustamasta opinto-ohjel-masta jossakin seuraavista tieteen aloista: farmasia, lääketiede,
eläinlääketiede, kemia, farmaseuttinen kemia ja teknologia, biologia.
Kuitenkin yliopistollisen opinto-ohjelman vähimmäiskesto voi olla
kolme ja puoli vuotta, jos opinto-ohjelman jälkeen on vähintään yhdenvuoden teoreettinen ja käytännön harjoittelu, joka käsittää vähintäänkuuden kuukauden harjoittelun yleisöpalvelua suorittavassa apteekissa,
täydennettynä yliopistotasoisella kuulustelulla.
Jos jäsenvaltiossa on yhtäaikaa kaksi yliopistollista opinto-ohjelmaa tai
kaksi valtion samanarvoisiksi tunnustamaa opinto-ohjelmaa ja jos yksinäistä kestää neljä vuotta ja toinen kolme vuotta, katsotaan kolmivuo-tisen kurssin, joka johtaa yliopistollisen opinto-ohjelman tai sen kanssa2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 30
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
samanarvoiseksi tunnustetun kurssin suorittamisen perusteella
myönnettävään tutkintotodistukseen, todistukseen tai muuhun muodol-lista kelpoisuutta osoittavaan asiakirjaan, täyttävän ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitetut ajallista kestoa koskevat edellytykset, jos asian-
omainen valtio tunnustaa kummankin opinto-ohjelman suorittamisestamyönnettävät tutkintotodistukset, todistukset tai muut muodollistakelpoisuutta osoittavat asiakirjat samanarvoisiksi.
Opetusohjelman tulee sisältää teoreettisia ja käytännön opintoja
vähintään seuraavissa perusoppiaineissa:
— kokeellinen fysiikka,
— yleinen ja epäorgaaninen kemia,— orgaaninen kemia,
— analyyttinen kemia,
— farmaseuttinen kemia, mukaan lukien lääkeanalytiikka,
— yleinen ja sovellettu biokemia (lääketieteellinen),
— fysiologia,
— mikrobiologia,
— farmakologia,— farmasian teknologia,
— toksikologia,
— farmakognosia (oppi eläin- ja kasvikunnasta peräisin olevien luon-
nonaineiden vaikuttavien aineosien koostumuksesta javaikutuksista).
Opintojen näissä aineissa tulisi olla siten tasapainotettuja, että asiano-
maisella on niiden perusteella mahdollisuudet suorittaa 55 artiklassamääritellyt velvollisuudet.
Jos tietyt ensimmäisessä alakohdassa mainitut tutkintotodistukset, todis-
tukset tai muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat eivät täytätässä kohdassa vahvistettuja vaatimuksia, jäsenvaltion toimivaltaisen
viranomaisen tulee varmistua siitä, että asianomainen hankkii todisteet
riittävistä tiedoista asiaan liittyvissä oppiaineissa eläinlääkkeidenvalmistamista ja tarkastusta varten.
3. Pätevyysvaatimukset täyttävällä henkilöllä on oltava yhdestä tai
useammasta valmistusluvan saaneesta yrityksestä vähintään kahdenvuoden kokemus lääkkeiden laadun analysointiin, vaikuttavien aineidenmäärän analysointiin ja eläinlääkkeiden laadun varmistamisen kannaltatarpeellisten kokeiden ja tarkastusten suorittamiseen liittyvistä tehtä-
vistä.
Käytännöllisen kokemuksen kesto voi olla vuotta lyhyempi, jos yliopis-
tollinen opinto-ohjelma kestää vähintään viisi vuotta ja puolitoista
vuotta lyhyempi, jos opetusohjelma kestää vähintään kuusi vuotta.
54 artikla
1. Henkilö, joka direktiivin 81/851/ETY voimaantulon ajankohtana
hoitaa jäsenvaltiossa 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun henkilön
tehtäviä, mutta ei täytä 53 artiklassa tarkoitettuja pätevyysvaatimuksia,
on pätevä jatkamaan mainittujen tehtävien hoitamista yhteisössä.
2. Sitä, jolla on tutkintotodistus, todistus tai muu muodollista kelpoi-
suutta osoittava asiakirja, joka myönnetään yliopistollisen opinto-
ohjelman suorittamisesta — tai kyseessä olevan jäsenvaltion samanar-voiseksi tunnustamasta opinto-ohjelmasta — tieteenalalla, joka tekeehänet kelpoiseksi hoitamaan 52 artiklassa tarkoitetun henkilön tehtäviätuon jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, voidaan, jos hän aloitti
opinto-ohjelmansa ennen 9 päivää lokakuuta 1981, pitää pätevänä suor-
ittamaan 52 artiklassa tarkoitetun henkilön tehtäviä tuossa valtiossaedellyttäen, että hän on aiemmin hoitanut yhdessä tai useammassayrityksessä, jolla on valmistuslupa, vähintään kahden vuoden ajanennen 9 päivää lokakuuta 1991 tuotannon valvontaa tai vaikuttavienaineiden laadun ja määrän analysointia, ja lääkevalmisteiden laadun2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 31
▼M1
▼B
▼B
varmistamiseksi välttämätöntä testausta ja tarkastamista välittömästi 52
artiklassa tarkoitetun henkilön alaisuudessa.
Jos asianomainen on hankkinut 1 alakohdassa tarkoitetun käytännön
kokemuksen ennen 9 päivää lokakuuta 1971, häneltä vaaditaan yksivuosi lisäää ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen edellytystenmukaista käytännön kokemusta välittömästi ennen kuin hän aloittaatällaisten tehtävien hoitamisen.
55 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että 52 artiklassa tarkoitettu pätevyysvaatimuksettäyttävä henkilö on, tämän kuitenkaan rajoittamatta hänen ja valmistus-luvan haltijan suhdetta, 56 artiklassa tarkoitettujen menettelytapojenmukaisesti velvollinen varmistamaan:
a) että asianomaisessa jäsenvaltiossa valmistettujen eläinlääkkeiden
kyseessä ollen jokainen eläinlääke-erä on valmistettu ja tarkastettutuossa jäsenvaltiossa voimassa olevaa lainsäädäntöä noudattaen jamarkkinoille saattamista koskevan luvan vaatimusten mukaisesti;
b) että kolmansista maista tulevien eläinlääkkeiden osalta, vaikka ne
olisi valmistettu yhteisössä, jokaiselle maahan tuodulle tuotan-
toerälle on tehty jossakin jäsenvaltiossa täydellinen laatuanalyysi,ainakin kaikkia vaikuttavia aineita koskeva määrällinen analyysisekä kaikki muut tutkimukset ja tarkastukset, jotka ovat tarpeeneläinlääkkeen laadun varmistamiseksi myyntiluvan vaatimusten
mukaisesti.
Eläinlääke-eriä, jotka on jäsenvaltiossa näin tarkastettu, ei tarvitse
edellä esitetyllä tavalla tarkastaa, jos ne saatetaan markkinoille toisessajäsenvaltiossa siten, että niihin on liitetty pätevyysvaatimuksettäyttävän henkilön allekirjoittamat tarkastuskertomukset.
2. Jos kyse on kolmannesta maasta tuodusta eläinlääkkeestä ja jos
yhteisön ja viejämaan välillä on sovittu aiheellisista järjestelyistä, joillataataan eläinlääkkeen valmistajan soveltavan vähintään yhteisönsääntöjä vastaavia hyvän valmistustavan sääntöjä ja jos 1 kohdanensimmäisen alakohdan b alakohdassa säädetyt tarkastukset on suori-
tettu viejämaassa, pätevyysvaatimukset täyttävä henkilö voidaan
vapauttaa tarkastusvelvollisuudesta.
3. Kaikissa tapauksissa ja etenkin jos eläinlääkkeet toimitetaan
myyntiin, täytyy pätevyysvaatimukset täyttävän henkilön antaa luette-lossa tai vastaavassa tähän tarkoitukseen tarkoitetussa asiakirjassa
todistus siitä, että jokainen tuotantoerä täyttää tämän artiklan
säännökset; mainittu luettelo tai vastaava asiakirja on jatkuvastipidettävä ajan tasalla suoritettujen toimien osalta ja sen täytyy ollatoimivaltaisen viranomaisen edustajien saatavilla asianomaisen jäsen-valtion säädöksissä määrätyn ajan, kuitenkin vähintään viisi vuotta.
56 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava asianmukaisin hallinnollisin toimenpi-
tein tai saattamalla tällaiset henkilöt ammatillistenmenettelytapasääntöjen alaisiksi, että 52 artiklassa tarkoitetun pätevyys-vaatimukset täyttävän henkilön velvollisuuksia noudatetaan.
Jäsenvaltiot voivat keskeyttää tilapäisesti tällaisen henkilön toiminnan,
jos häntä vastaan on aloitettu hallinnollinen tai kurinpidollinen menet-tely velvollisuuksien täyttämättä jättämisestä.
57 artikla
Tämän osaston säännöksiä sovelletaan homeopaattisiin eläinlääkkeisiin.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 32
▼M1
▼B
▼B
V OSASTO
MERKITSEMINEN JA PAKKAUSSELOSTE
58 artikla
1.►M1 Eläinlääkkeiden sisäpakkausten ja ulompien päällysten on
oltava toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä paitsi jos on kyse 17artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista lääkkeistä. Niissä on oltava helposti
luettavissa seuraavat tiedot, joiden on oltava yhdenmukaiset 12-13 d
artiklan mukaisesti toimitettujen tietojen ja asiakirjojen sekä valmis-teyhteenvedon kanssa: ◄
a) lääkkeen nimi, jonka jälkeen mainitaan lääkkeen vahvuus ja
lääkemuoto. Yleisnimi on mainittava, jos lääkkeessä on vain yhtä
vaikuttavaa ainetta ja sillä on keksitty nimi;
b) maininta vaikuttavista aineista ilmoittaen niiden laatu ja määrä
yksikköä kohti taikka antotavan mukaan tiettyä tilavuutta tai painoakohti, käyttäen yleisnimiä;
c) valmistajan eränumero;
d) markkinoille saattamista koskevan luvan numero;
e) myyntiluvan haltijan ja tarvittaessa haltijan nimeämän edustajan
nimi tai toiminimi sekä kotipaikka tai rekisteröity liiketoimipaikka;
f) eläinlajit, joille eläinlääke on tarkoitettu, antotapa ja tarvittaessa
antoreitti; Lisäksi on jätettävä tyhjä tila, johon voidaan merkitämäärätty annostus;
g) merkintä tuotantoeläinlajeille tarkoitettujen eläinlääkkeiden varoa-
jasta. Varoaika on ilmoitettava kaikkien asianomaisten lajien ja eri
elintarvikkeiden (liha ja sisäelimet, munat, maito, hunaja) osaltamyös siinä tapauksessa, että varoaika on nolla;
h) viimeinen käyttöpäivämäärä selvästi;
i) erityiset varastointia koskevat varotoimenpiteet, jos sellaisia on;
j) tarvittaessa erityiset varotoimet käyttämättömien lääkkeiden tai
eläinlääkkeistä peräisin olevien jätteiden hävittämisen osalta sekäviittaus mahdollisesti olemassa olevaan keräysjärjestelmään;
k) edellä 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettavaksi edellytetyt
tiedot, jos sellaisia on;
l) maininta ”Vain eläinten hoitoon”, tai tarvittaessa 67 artiklassa
tarkoitettujen lääkkeiden osalta maininta ”Vain eläinten hoitoon -
saa toimittaa vain eläinlääkärin määräyksestä”.
2. Lääkemuoto ja sisältö painona, tilavuutena tai annosyksiköiden
määränä on esitettävä vain ulommassa päällyksessä.
3. Liitteessä I olevan 1 osan A jakson määräyksiä, siltä osin kuin ne
koskevat eläinlääkkeiden laadullista ja määrällistä koostumusta vaikut-tavien aineiden osalta, sovelletaan 1 kohdan b alakohdassaedellytettyihin tietoihin.
4. Edellä 1 kohdan f−l alakohdassa mainittujen tietojen on käytävä
ilmi ulommasta päällyksestä ja pakkauksesta sen maan kielillä, jossa
ne saatetaan markkinoille.
5. Niiden lääkkeiden osalta, joille on myönnetty myyntilupa
asetuksen (EY) N:o 726/2004 nojalla, jäsenvaltiot voivat sallia taivaatia, että ulommassa päällyksessä on lisätiedot jakelusta, hallussapi-dosta, myynnistä tai mahdollisista varotoimista sillä edellytyksellä,2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 33
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
että nämä tiedot eivät ole yhteisön oikeuden tai myyntiluvan edelly-
tysten vastaisia eivätkä myynnin edistämiseen tarkoitettuja.
Nämä lisätiedot on sijoitettava sinireunaiseen kehykseen, jotta ne erot-
tuvat selkeästi 1 kohdassa tarkoitetuista tiedoista.
59 artikla
1. Ampullien osalta 58 artiklan 1 kohdassa luetellut tiedot on
esitettävä ulommassa päällyksessä. Sisäpakkauksessa ovat vain seur-aavat tiedot välttämättömiä:
— eläinlääkkeen nimi,
— vaikuttavien aineiden määrät,
— antoreitti,
— valmistuksen eränumero,— viimeinen käyttöpäivämäärä,
— maininta ”Vain eläinten hoitoon”.
2. Muiden pienten kerta-annospakkausten kuin ampullien osalta,
joissa 1 kohdassa tarkoitettujen erityistietojen antaminen on mahdo-tonta, 58 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan vaatimuksia sovelletaan vain
ulompaan päällykseen.
3. Edellä 1 kohdan kolmannessa ja kuudennessa luetelmakohdassa
mainittujen tietojen on käytävä ilmi ulommasta päällyksestä ja sisäpak-
kauksesta sen maan kielellä tai kielillä, jossa ne saatetaan markkinoille.
60 artikla
Jos valmisteessa ei ole ulompaa päällystä, on kaikki tiedot, jotka siitä
58 ja 59 artiklan mukaan olisi oltava, esitettävä sisäpakkauksessa.
61 artikla
1. Pakkausselosteen sisällyttäminen eläinlääkkeen pakkaukseen on
pakollista, jollei kaikkia tämän artiklan mukaisesti vaadittuja tietoja
voida ilmaista sisäpakkauksessa tai ulommassa päällyksessä. Jäsenval-tioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet senvarmistamiseksi, että pakkausseloste liittyy ainoastaan siihen eläinlääk-keeseen, jonka pakkaukseen se on pantu. Selosteessa on käytettäväyleisesti ymmärrettäviä käsitteitä, ja se on laadittava sen jäsenvaltion
virallisella kielellä tai virallisilla kielillä, jossa lääke saatetaan markki-
noille.
Ensimmäisen alakohdan säännökset eivät estä sitä, että pakkausseloste
laaditaan useilla kielillä, mikäli annettavat tiedot ovat samat kaikilla
kielillä.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää luvan siihen, että tiettyjen
ainoastaan eläinlääkärin annettavaksi tarkoitettujen eläinlääkkeiden
merkinnöistä ja pakkausselosteista voidaan jättää pois eräitä tietoja jaettä pakkausselosteen ei tarvitse olla sen jäsenvaltion, jossa valmistesaatetaan markkinoille, virallisella kielellä tai virallisilla kielillä.
2. Pakkausselosteen on oltava toimivaltaisten viranomaisten
hyväksymä. Siinä on oltava alla olevassa järjestyksessä ainakin seur-aavat tiedot, joiden on oltava yhdenmukaisia 12-13 d artiklanmukaisesti toimitettujen tietojen ja asiakirjojen sekä hyväksytynvalmisteyhteenvedon kanssa:
a) myyntiluvan haltijan ja valmistajan sekä soveltuvissa tapauksissa
myyntiluvan haltijan edustajan nimi tai toiminimi sekä kotipaikkatai rekisteröity liiketoimipaikka;2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 34
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
b) eläinlääkkeen nimi, jonka jälkeen mainitaan sen vahvuus ja
lääkemuoto. Yleisnimi on mainittava, jos lääkkeessä on vain yhtävaikuttavaa ainetta ja sillä on keksitty nimi. Jos lääkkeelle on
myönnetty myyntilupa 31-43 artiklassa säädetyn menettelyn mukai-
sesti eri nimillä kyseisissä jäsenvaltioissa, on mainittava kussakinjäsenvaltiossa hyväksytty nimi;
c) terapeuttiset käyttötarkoitukset;
d) käytön vasta-aiheet ja epätoivotut vaikutukset, jos nämä tiedot ovat
tarpeellisia eläinlääkkeen käytölle;
e) eläinlajit, joille eläinlääke on tarkoitettu, annostus jokaiselle lajille,
annostelumenetelmä ja -reitti ja ohjeet oikeasta annostelusta, jostarpeen;
f) merkintä varoajasta, siinäkin tapauksessa, ettei sitä olisi, elintarvik-
keiden tuottamiseen käytettäville eläimille annettavieneläinlääkkeiden ollessa kyseessä;
g) erityiset varastointia koskevat varotoimenpiteet, jos sellaisia on;
h) 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettaviksi edellytetyt tiedot, jos
sellaisia on;
i) tarvittaessa erityiset varotoimet käyttämättömistä lääkkeistä tai niistä
peräisin olevista jätteistä huolehtimista varten.
62 artikla
Milloin tämän osaston säännöksiä ei ole noudatettu tai asianomaiselle
annettu virallinen huomautus on jäänyt tehottomaksi, toimivaltaisetviranomaiset voivat peruuttaa myyntiluvan tilapäisesti tai kokonaan.
63 artikla
Tämän osaston säännöksillä ei vaikuteta jäsenvaltioiden säännöksiin,
jotka koskevat jakelua yleisölle, eläinlääkäreiden käyttöön tarkoitet-
tujen lääkkeiden hintojen merkintää ja teollisia oikeuksia.
64 artikla
1. Homeopaattiset eläinlääkkeet on varustettava tämän oston mukai-
sesti selkein ja helposti luettavin merkinnöin, joissa on maininta”eläimille tarkoitettu homeopaattinen lääke”, ja niiden on oltava tunnis-tettavissa tästä merkinnästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan
soveltamista.
2. Merkinnöissä on oltava selvä maininta ”homeopaattinen
eläinlääke, jolla ei ole hyväksyttyjä käyttöaiheita”. Tämän lisäksi 17artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen homeopaattisten eläinlääkkeidenpakkausmerkinnöissä ja tapauksen mukaan pakkausselosteessa on
mainittava seuraavat tiedot eikä mitään muita tietoja:
— kannan tai kantojen tieteellinen nimitys, jota seuraa laimennusaste,
1 artiklan 8 alakohdan mukaisesti käytetyn farmakopean tunnuksiakäyttäen; jos homeopaattinen eläinlääke koostuu useammasta kuin
yhdestä kannasta, kantojen tieteellisten nimien lisäksi voidaan
merkinnöissä mainita keksitty nimi,
— markkinoille saattamista koskevan luvan haltijan sekä tarvittaessa
valmistajan nimi ja osoite,
— annostelutapa ja, mikäli tarpeen, annostelureitti,— viimeinen käyttöpäivämäärä selkeästi ilmaistuna (kuukausi, vuosi),— lääkemuoto,— myyntipakkauksen sisältö,— erityiset säilytystä koskevat varotoimenpiteet, jos sellaisia on,
— kohdelajit,2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 35
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
— erityisvaroitukset, jos tarpeellisia lääkkeen kohdalla,
— valmistajan eränumero,
— rekisteröintinumero.
VI OSASTO
ELÄINLÄÄKKEIDEN HALLUSSAPITO, TUKKUJAKELU JA
TOIMITTAMINEN
65 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että eläinlääkkeiden tukkukauppa on luvanvaraistatoimintaa ja että luvan myöntämistä koskeva menettely ei kestä 90päivää enempää siitä päivästä, jona toimivaltainen viranomainen on
vastaanottanut hakemuksen.
Jäsenvaltiot voivat poissulkea tukkukaupan määritelmästä pienten
eläinlääkemäärien toimittamisen vähittäisjakelijalta toiselle.
2. Tukkukaupan harjoittamista koskevan luvan saadakseen hakijalla
tulee olla käytettävissään teknisesti pätevä henkilökunta sekä sopivat
ja riittävät tilat, jotka täyttävät eläinlääkkeiden varastoinnista ja käsitte-
lystä asianomaisessa jäsenvaltiossa säädetyt vaatimukset.
3. Tukkukaupan harjoittamista koskevan luvan haltijalta on vaadit-
tava, että hän pitää yksityiskohtaista kirjaa, jossa on ainakin oltava
jokaisesta saapuvasta ja lähtevästä suorituksesta:
a) päivämäärä;
b) eläinlääkkeen tarkka yksilöinti;
c) valmistajan eränumero; viimeinen käyttöpäivämäärä;
d) saapunut tai toimitettu määrä;
e) toimittajan tai vastaanottajan nimi ja osoite.
Vähintään kerran vuodessa tulee suorittaa yksityiskohtainen tarkastus
saapuvien ja lähtevien lääkkeiden määrien vertailemiseksi varastossaparhaillaan oleviin lääkemääriin ja kirjattava kaikki mahdolliset poik-keavuudet kertomukseen.
Tämän kirjanpidon tulee olla toimivaltaisten viranomaisten saatavilla
tarkastusta varten vähintään kolmen vuoden ajan.
3a. Jakeluluvan haltijalla on oltava varasuunnitelma, jolla taataan
niiden markkinoilta poistamista koskevien toimenpiteiden tehokastäytäntöönpano, jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat määränneet taijotka on suoritettu yhteistyössä asianomaisen lääkkeen valmistajan taikyseisen lääkkeen myyntiluvan haltijan kanssa.
4. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että tukkukaupat toimittavat eläinlääkkeitä vain henki-löille, joilla on lupa harjoittaa vähittäismyyntiä 66 artiklan mukaisesti,
tai muille henkilöille, joilla on laillinen oikeus vastaanottaa eläinlääk-
keitä tukkukaupoilta.
5. Jakeluliikkeen, joka ei ole myyntiluvan haltija ja joka tuo valmis-
tetta toisesta jäsenvaltiosta, on ilmoitettava tuontiaikeestaan
myyntiluvan haltijalle ja sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomai-selle, johon se aikoo tuoda valmistetta. Toimivaltaiselle viranomaiselleannettava ilmoitus valmisteista, joille ei ole myönnetty myyntilupaaasetuksen (EY) N:o 726/2004 mukaisesti, ei rajoita kyseisen jäsenval-tion lainsäädännön mukaisten lisämenettelyjen soveltamista.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 36
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
66 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että eläinlääkkeiden vähittäiskauppaa harjoittavat vainhenkilöt, joilla on asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaansiihen oikeus.
2.►
M1 Kaikilta henkilöiltä, joilla 1 kohdan mukaan on oikeus
luovuttaa eläinlääkkeitä, on vaadittava yksityiskohtaisen kirjanpidonpitämistä eläinlääkkeistä, joiden luovuttaminen edellyttää lääkemää-räystä; jokaisesta saapuvasta ja lähtevästä suorituksesta on kirjattava
seuraavat tiedot: ◄
a) päivämäärä;
b) eläinlääkkeen tarkka yksilöinti;
c) valmistajan eränumero;
d) saapunut tai toimitettu määrä;
e) toimittajan tai vastaanottajan nimi ja osoite;
f) tarvittaessa lääkettä määränneen eläinlääkärin nimi ja osoite sekä
jäljennös lääkemääräyksestä.
Vähintään kerran vuodessa on suoritettava yksityiskohtainen tarkastus,
verrattava saapuvat ja lähtevät lääkkeet parhaillaan varastossa olevienlääkkeiden kanssa, sekä kirjattava mahdolliset poikkeavuudet kerto-mukseen.
Kirjanpidon tulee olla toimivaltaisten viranomaisten saatavilla tarkas-
tusta varten vähintään viiden vuoden ajan.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia alueellaan, että sellainen asianmukaisesti
rekisteröity henkilö, joka osoittaa täyttävänsä kansallisen lainsäädännönmukaiset pätevyyttä, kirjanpitoa ja raportointia koskevat vaatimukset,
voi luovuttaa eläinlääkemääräystä edellyttäviä eläinlääkkeitä tuotantoe-
läimille, tai luovutus voidaan tehdä tällaisen henkilön valvonnassa.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kansallisen lainsäädännönasiaa koskevat säännökset. Tätä säännöstä ei sovelleta sellaisteneläinlääkkeiden luovuttamiseen, joita käytetään bakteeri-infektioiden
hoitoon suun kautta tai muutoin kuin ruoansulatuskanavan kautta.
67 artikla
Eläinlääkemääräys on vaadittava toimitettaessa seuraavia eläinlääkkeitä
asiakkaille, tämän kuitenkaan rajoittamatta eläinlääkkeiden toimitta-mista sekä ihmisten ja eläinten terveyden suojelua koskevientiukempien yhteisön tai kansallisten säännösten soveltamista:
a) valmisteet, joita koskevat viralliset toimitus- ja käyttörajoitukset,
kuten:
— Yhdistyneiden Kansakuntien asiaa koskevien huumausainesopi-
musten ja psykotrooppisia aineita koskevien sopimustentoimeenpanosta johtuvat rajoitukset,
— yhteisön oikeudesta johtuvat eläinlääkkeiden käyttöä koskevat
rajoitukset;
aa) tuotantoeläimille tarkoitetut eläinlääkkeet.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin myöntää poikkeuksia tästä vaatimuk-
sesta 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisestivahvistetuin perustein.
Jäsenvaltiot voivat soveltaa kansallisia säännöksiä joko:
i) ensimmäisen alakohdan mukaisesti tehdyn päätöksen sovelta-
mispäivään, tai2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 37
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
ii) 1 päivään tammikuuta 2007, jos kyseistä päätöstä ei ole tehty
31 päivään joulukuuta 2006 mennessä;
b) valmisteet, joiden suhteen eläinlääkärin tulee suorittaa erityisiä
varotoimia kaikkien tarpeettomien vaarojen välttämiseksi, jotka
kohdistuvat:
— kohdelajiin,
— valmisteita eläimelle antavaan henkilöön,
— ympäristöön;
c) lääkkeet, jotka on tarkoitettu sellaisiin hoitoihin tai patologisiin
menettelytapoihin, jotka edellyttävät tarkkaa ennakkodiagnoosia,
tai joiden käyttö voi aiheuttaa vaikutuksia, jotka ovat omiaan
vaikeuttamaan tai häiritsemään myöhempiä diagnostisia tai hoidol-lisia toimenpiteitä;
d) tuotantoeläimille tarkoitetut, 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan
mukaiset apteekkivalmisteet.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että ainoastaan lääkemääräyksestä luovutettavia lääkkeitämäärätään ja luovutetaan pienin mahdollinen kyseiseen hoitoon tarvit-
tava määrä.
Lisäksi lääkemääräys on vaadittava uusista eläinlääkkeistä, jotka
sisältävät sellaista vaikuttavaa ainetta, jota on ollut lupa käyttää
eläinlääkkeessä vähemmän kuin viiden vuoden ajan.
68 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että ainoastaan henkilöillä, joilla voimassa olevankansallisen lainsäädännön mukaan on siihen oikeus, on hallussaan tai
valvonnassaan sellaisia eläinlääkkeitä, joilla on anabolisia, anti-infektii-
visiä, antiparasiittisiä, anti-inflammatorisia, hormonaalisia taipsykotrooppisia ominaisuuksia, tai aineita, joita voidaan käyttääeläinlääkkeinä ja joilla on mainittuja ominaisuuksia.
2. Jäsenvaltioiden tulee pitää luetteloa niistä valmistajista ja jälleen-
myyjistä, joilla on lupa pitää hallussaan vaikuttavia aineita, joitavoidaan käyttää sellaisten eläinlääkkeiden valmistukseen, joilla on 1
kohdassa tarkoitettuja ominaisuuksia. Edellä tarkoitettujen henkilöiden
on pidettävä yksityiskohtaista luetteloa kaikista liiketoimistaan aineilla,joita voidaan käyttää eläinlääkkeiden valmistuksessa, ja säilyttää tämäkirjanpito saatavilla toimivaltaisten viranomaisten tarkastusta vartenvähintään kolmen vuoden ajan.
3. Mahdolliset muutokset 1 kohdassa tarkoitettujen aineiden luette-
loon on tehtävä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyänoudattaen.
69 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuotantoeläinten omistajat ja
hoitajat voivat todistaa eläinlääkkeiden ostamisen, hallussapidon jaantamisen tällaisille eläimille viiden vuoden ajan lääkkeiden antami-sesta myös silloin, kun eläin on teurastettu näiden viiden vuoden
aikana.
Jäsenvaltiot voivat erityisesti vaatia ainakin seuraavat tiedot sisältävän
luettelon pitämistä:
a) päivämäärä;
b) eläinlääkkeen nimi;2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 38
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
c) määrä;
d) lääkkeen toimittajan nimi ja osoite;
e) hoidettujen eläinten yksilöinti.
70 artikla
Poiketen siitä, mitä 9 artiklassa säädetään ja rajoittamatta 67 artiklan
soveltamista, jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toisessa jäsenval-tiossa palveluja tarjoavat eläinlääkärit voivat kuljettaa mukanaan jaantaa eläimille pieniä, enintään päivittäiseen tarpeeseen riittäviämääriä sellaisia muita eläinlääkkeitä kuin immunologisia eläinlääkkeitä,
joita ei ole hyväksytty käytettäviksi siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelu
tarjotaan (jäljempänä ’vastaanottava jäsenvaltio’), edellyttäen, että seur-aavat ehdot täytetään:
a) sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa eläinlääkärillä on
toimipaikka, ovat myöntäneet 5, 7 ja 8 artiklassa tarkoitetun markki-noille saattamista koskevan luvan;
b) eläinlääkäri kuljettaa eläinlääkkeet valmistajan alkuperäispakkauk-
sessa;
c) elintarvikkeiden tuottamiseen käytettäville eläimille annettavaksi
tarkoitetut eläinlääkkeet ovat vaikuttavien aineiden laadun ja
määrän osalta koostumukseltaan samanlaisia, kuin 5, 7 ja 8 artiklanmukaisesti vastaanottavassa jäsenvaltiossa hyväksytyillä lääkkeillä;
d) vastaanottavassa jäsenvaltiossa palveluja tarjoavan eläinlääkäri
perehtyy siinä jäsenvaltiossa sovellettaviin hyviin eläinlääkintäta-poihin ja hän varmistaa, että asianomaisen eläinlääkkeen
pakkausmerkinnöissä mainittua varoaikaa noudatetaan, jollei hänen
voida kohtuudella odottaa tietävän, että näiden hyvien eläinlääkintä-tapojen noudattamiseksi tulisi määrätä pidempi varoaika;
e) eläinlääkäri ei saa toimittaa mitään eläinlääkettä hoidettujen eläinten
omistajalle tai pitäjälle vastaanottavassa jäsenvaltiossa, ellei tämäole sallittua vastaanottavan jäsenvaltion säännösten perusteella;
tässä tapauksessa hänen tulee toimittaa eläinlääkkeitä vain hoidos-
saan olevia eläimiä varten ja vain vähimmäismäärä, joka ontarpeen tuossa tapauksessa kyseessä olevien eläinten hoidon toteut-tamiseksi;
f) eläinlääkärin on pidettävä yksityiskohtaista kirjaa hoidetuista
eläimistä, diagnoosista, annetuista eläinlääkkeistä, annetuista annok-
sista, hoidon kestosta ja sovelletusta varoajasta. Tämä kirjanpito
tulee olla vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaistensaatavilla tarkastusta varten vähintään kolmen vuoden ajan;
g) eläinlääkärin mukanaan kuljettamien eläinlääkkeiden valikoima ja
määrä ei kaiken kaikkiaan saa olla enemmän kuin hyvän eläinlääk-intätavan mukaan yleensä päivittäiseen tarpeeseen vaaditaan.
71 artikla
1. Jos immunologisten eläinlääkkeiden käyttöä eläintaudin valvon-
nassa tai hävittämisessä koskevaa yhteisön erityislainsäädäntöä ei ole,jäsenvaltio voi kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti kieltää immuno-logisten eläinlääkkeiden valmistuksen, maahantuonnin, hallussapidon,myynnin, jakelun tai käytön koko alueellaan tai osassa sitä, jos osoite-
taan, että:
a) valmisteen antaminen eläimille häiritsee eläintaudin toteamista,
valvontaa tai hävittämistä koskevan kansallisen ohjelman
täytäntöönpanoa, tai aiheuttaa vaikeuksia sen todistamisessa, ettäelävät eläimet tai elintarvikkeet tai muut hoidetuista eläimistä saaduttuotteet eivät ole saastuneita;
b) tauti, johon valmiste on tarkoitettu antamaan immuniteetin, ei juuri
esiinny kyseisellä alueella.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 39
▼M1
▼B
▼M1
Jäsenvaltio voi myös vedota ensimmäisen alakohdan säännöksiin kiel-
täytyäkseen myöntämästä myyntilupaa 31-43 artiklassa tarkoitetunhajautetun menettelyn mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava
komissiolle kaikista tapauksista, joissa 1 artiklan säännöksiä sovelle-taan.
VII OSASTO
LÄÄKEVALVONTA
72 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet
rohkaistakseen eläinlääkkeiden oletettujen epätoivottujen vaikutustenilmoittamista toimivaltaisille viranomaisille.
2. Jäsenvaltiot voivat asettaa eläinlääkäreille ja muille terveyden-
huollon ammattihenkilöille erityisvaatimuksia, jotka koskevat
ilmoituksen tekemistä epäillyistä vakavista tai odottamattomista haitta-vaikutuksista ja ihmiseen kohdistuvista haittavaikutuksista.
73 artikla
Jotta varmistetaan yhteisössä myyntiluvan saaneita eläinlääkkeitä
koskevien hallinnollisten päätösten asianmukaisuus ja yhdenmukaisuus,
ottaen huomioon tavanomaisissa käyttöoloissa ilmenneistä eläinlääk-keiden epäillyistä haittavaikutuksista saadut tiedot, jäsenvaltioiden onkäytettävä eläinlääkkeiden lääketurvatoimintajärjestelmää. Tällä järjes-telmällä on kerättävä eläinlääkkeiden valvonnassa hyödyllisiä tietoja,
erityisesti tietoja eläinlääkkeiden käyttöön liittyvistä haittavaikutuksista
eläimillä ja ihmisillä, ja arvioitava nämä tiedot tieteellisesti.
Näitä tietoja on verrattava eläinlääkkeiden myyntiä ja määräämistä
koskeviin saatavissa oleviin tietoihin.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että järjestelmän avulla kerätyt
asianmukaiset tiedot toimitetaan muille jäsenvaltioille ja virastolle.Tiedot tallennetaan asetuksen (EY) N:o 726/2004 51 artiklan toisenalakohdan k alakohdassa tarkoitettuun tietokantaan, ja niiden on oltavajatkuvasti kaikkien jäsenvaltioiden saatavilla ja viipymättä yleisön
saatavilla.
Järjestelmässä on otettava huomioon kaikki saatavilla oleva, mahdolli-
sesti etujen ja vaarojen arviointiin vaikuttava tieto odotetun tehonpuutteesta, alkuperäistarkoituksesta poikkeavasta käytöstä sekä
varoajan oikeellisuutta ja valmisteen käytön mahdollisia ympäristöon-
gelmia koskevista tutkimuksista, jotka on tulkittu 77 artiklan 1kohdassa tarkoitettujen komission ohjeistojen mukaisesti.
73 a artikla
Toimivaltaiset viranomaiset valvovat jatkuvasti lääkevalvontaan, vies-
tintäverkkojen toimintaan ja markkinoiden valvontaan liittyviintoimintoihin tarkoitettujen varojen hoitoa riippumattomuutensa varmis-tamiseksi.
74 artikla
Markkinoille saattamista koskevan luvan haltijalla on oltava pysyvästi
ja jatkuvasti käytössään lääkevalvonnasta vastaava asianmukaisestipätevä henkilö.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 40
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
Tämän pätevän henkilön, jonka kotipaikan on oltava yhteisössä,
tehtävänä on:
a) sellaisen järjestelmän luominen ja hallinnoiminen, jolla taataan, että
kaikki yrityksen henkilökunnalle ja sen edustajille ilmoitettujaoletettavia epätoivottuja vaikutuksia koskevat tiedot kerätään jakäsitellään siten, että ne ovat saatavissa ainakin yhdessä paikassa
yhteisössä;
b) valmistella toimivaltaisille viranomaisille 75 artiklassa tarkoitettuja
kertomuksia näiden viranomaisten vaatimassa muodossa 77 artiklan1 kohdassa tarkoitettujen ohjeiden mukaisesti;
c) taata, että toimivaltaisten viranomaisten tekemiin pyyntöihin
eläinlääkkeen vaarojen ja etujen arvioimiseksi tarvittavien lisätie-tojen saamiseksi vastataan täydellisesti ja nopeasti, myös kyseisen
eläinlääkkeen myynnin tai määräysten määrän osalta;
d) toimittaa toimivaltaisille viranomaisille kaikki muut eläinlääkkeen
etujen ja vaarojen arvioinnin kannalta merkitykselliset tiedot,mukaan lukien tarvittavat tiedot markkinoille saattamisen jälkeisistävalvontatutkimuksista.
75 artikla
1. Myyntiluvan haltijan on säilytettävä yksityiskohtaiset tiedot
kaikista epäillyistä haittavaikutuksista, jotka ilmenevät yhteisössä tai
kolmannessa maassa.
Näistä haittavaikutuksista on poikkeuksellisia olosuhteita lukuun otta-
matta ilmoitettava sähköisesti 77 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen
ohjeiden mukaisesti laaditulla kertomuksella.
2. Myyntiluvan haltijan on kirjattava kaikki eläinlääkkeiden
käyttöön liittyvät epäillyt vakavat haittavaikutukset ja ihmiseen kohdis-
tuvat haittavaikutukset, jotka saatetaan hänen tietoonsa, ja ilmoitettavaniistä viipymättä ja viimeistään 15 päivän kuluttua tiedon vastaanotta-misesta sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka alueellahaitallinen tapahtuma sattui.
Myyntiluvan haltijan on myös kirjattava kaikki eläinlääkkeiden
käyttöön liittyvät epäillyt vakavat haittavaikutukset ja ihmiseen kohdis-tuvat haittavaikutukset, joista hänen kohtuudella voidaan odottaatietävän, ja ilmoitettava niistä viipymättä ja viimeistään 15 päivän
kuluttua tiedon vastaanottamisesta sen jäsenvaltion toimivaltaiselle
viranomaiselle, jonka alueella haitallinen tapahtuma sattui.
3. Myyntiluvan haltijan on huolehdittava siitä, että kaikista
kolmannen maan alueella ilmenneistä epäillyistä vakavista odottamatto-
mista haittavaikutuksista, ihmiseen kohdistuvista haittavaikutuksista jaepäillystä tartunnanaiheuttajan leviämisestä eläinlääkkeen välitykselläilmoitetaan viipymättä ja viimeistään 15 päivän kuluttua tiedon vastaa-nottamisesta 77 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ohjeiden mukaisesti
siten, että ne ovat viraston ja niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten
viranomaisten käytettävissä, joissa eläinlääkkeellä on myyntilupa.
4. Poiketen siitä, mitä 2 ja 3 kohdassa säädetään, niiden eläinlääk-
keiden osalta, jotka kuuluvat direktiivin 87/22/ETY soveltamisalaan
tai joihin on voitu soveltaa tämän direktiivin 31 ja 32 artiklassa tarkoi-tettuja lupamenettelyjä tai joihin on sovellettu tämän direktiivin 36, 37ja 38 artiklassa säädettyjä menettelyjä, myyntiluvan haltijan on huoleh-dittava myös siitä, että kaikista yhteisössä ilmenneistä epäillyistä
vakavista haittavaikutuksista ja ihmiseen kohdistuvista haittavaikutuk-
sista ilmoitetaan siten, että tiedot ovat vertailujäsenvaltion taiviitejäsenvaltion nimeämän toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä.Viitejäsenvaltion on vastattava tällaisten haittavaikutusten analysoin-nista ja seurannasta.
5. Jos muita vaatimuksia ei ole asetettu myyntiluvan myöntämisen
edellytykseksi tai luvan myöntämisen jälkeen 77 artiklan 1 kohdassatarkoitettujen ohjeiden mukaisesti, kaikki haittavaikutuksia koskevattiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille säännöllisen2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 41
▼B
▼M1
▼M1
turvallisuuskatsauksen muodossa viipymättä pyynnöstä tai vähintään
joka kuudes kuukausi luvan myöntämisestä markkinoille saattamiseenasti. Säännölliset turvallisuuskatsaukset on myös toimitettava
viipymättä pyynnöstä tai enintään kuuden kuukauden välein kahden
ensimmäisen markkinoille saattamista seuraavan vuoden aikana jakerran vuodessa seuraavien kahden vuoden ajan. Tämän jälkeenkatsaukset on annettava kolmen vuoden välein tai viipymättäpyynnöstä.
Säännöllisten turvallisuuskatsausten on sisällettävä tieteellinen arviointi
eläinlääkkeen riski-hyötysuhteesta.
6. Edellä olevaa 5 kohtaa voidaan muuttaa 89 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua menettelyä noudattaen kyseisen kohdan soveltamisesta
saadut kokemukset huomioon ottaen.
7. Myyntiluvan myöntämisen jälkeen myyntiluvan haltija voi hakea
muutosta 5 kohdassa tarkoitettuihin määräaikoihin komission asetuk-sessa (EY) N:o 1084/2003 (
1) säädettyä menettelyä noudattaen.
8. Myyntiluvan haltija ei saa antaa myyntiluvan saaneeseen
eläinlääkkeeseensä liittyviä lääketurvatoimintaa koskevia tietoja julki-suuteen ilmoittamatta siitä etukäteen tai samanaikaisesti
toimivaltaiselle viranomaiselle.
Myyntiluvan haltijan on joka tapauksessa varmistettava, että tiedot
esitetään puolueettomasti ja etteivät ne ole harhaanjohtavia.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että myyntiluvan haltijaan, joka ei täytä näitä velvoitteita,kohdistetaan tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia.
76 artikla
1. Virasto perustaa yhteistyössä jäsenvaltioiden ja komission kanssa
tietojenkäsittelyverkon helpottamaan yhteisössä markkinoille saatettaviaeläinlääkkeitä koskevien lääketurvatoimintatietojen vaihtamista, jottatoimivaltaiset viranomaiset voivat saada tiedot käyttöönsä samanaikai-
sesti.
2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdassa tarkoitetun verkon avulla varmis-
tettava, että niiden alueella ilmenneistä epäillyistä vakavistaodottamattomista epätoivotuista vaikutuksista ja epätoivotuista vaiku-tuksista ihmiseen tehdyt ilmoitukset saatetaan 77 artiklan 1 kohdassatarkoitettujen ohjeiden mukaisesti viraston ja muiden jäsenvaltioiden
saataville viipymättä ja viimeistään 15 vuorokauden kuluttua ilmoi-
tuksen tekemisestä.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella ilmenneistä
vakavista odottamattomista epätoivotuista vaikutuksista ja epätoivo-tuista vaikutuksista ihmiseen tehdyt ilmoitukset saatetaan markkinoillesaattamista koskevan luvan haltijan saataville viipymättä ja viimeistään15 vuorokauden kuluttua ilmoituksen tekemisestä.
77 artikla
1. Lääkevalvontaa koskevien tietojen vaihdon helpottamiseksi
yhteisössä komissio laatii ohjeet epätoivottuja vaikutuksia koskevienkertomuksien keräämiseksi, tarkastamiseksi ja esittämiseksi kuultuaan
virastoa, jäsenvaltioita ja muita, joita asia koskee; näihin ohjeisiin sisäl-
tyvät muun muassa eläinlääkevalvontatietojen sähköisen vaihdontekniset vaatimukset kansainvälisesti sovitun terminologian mukaisesti.
Näiden ohjeiden mukaisesti myyntiluvan haltijan on käytettävä
kansainvälisesti hyväksyttyä eläinlääketieteen terminologiaa toimittaes-saan haittavaikutuksia koskevat raportit.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 42
(1) EUVL L 159, 27.6.2003, s. 1.▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
Komissio julkaisee nämä ohjeet, ja niissä otetaan huomioon kansainvä-
linen yhdenmukaistamistyö lääketurvatoiminnan alalla.
2. Edellä 1 artiklan 10-16 kohdassa esitettyjen määritelmien ja tässä
luvussa esitettyjen periaatteiden tulkinnassa markkinoille saattamistakoskevan luvan haltijan ja toimivaltaisten viranomaisten on tukeudut-tava 1 kohdassa tarkoitettuihin ohjeisiin.
78 artikla
1. Kun jäsenvaltio katsoo eläinlääkevalvontatietojen arvioinnin
perusteella, että markkinoille saattamista koskeva lupa on peruutettavaväliaikaisesti tai kokonaan taikka sitä on muutettava käyttöaiheen tai
saatavuuden rajoittamiseksi, annostuksen muuttamiseksi, vasta-aineen
lisäämiseksi taikka uuden varotoimen lisäämiseksi, sen on ilmoitettavasiitä virastolle, muille jäsenvaltioille ja lääkkeen markkinoille saatta-mista koskevan luvan haltijalle.
2. Jos ihmisten tai eläinten terveyden suojelemiseksi tarvitaan kiir-
eellisiä toimia, asianomainen jäsenvaltio voi keskeyttää eläinlääkkeenmyyntiluvan, jos virastolle, komissiolle ja muille jäsenvaltioille ilmoi-tetaan siitä viimeistään seuraavana arkipäivänä.
3. Kun virastolle ilmoitetaan asiasta 1 tai 2 kohdan säännösten
mukaisesti, sen on annettava lausuntonsa mahdollisimman nopeastiasian kiireellisyyden mukaan.
Komissio voi pyytää saadun lausunnon perusteella kaikkia jäsenval-
tioita, joissa lääkettä pidetään kaupan, ryhtymään välittömästiväliaikaisiin toimenpiteisiin.
Lopullisista toimenpiteistä päätetään 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun
menettelyn mukaisesti.
79 artikla
Kaikki 72−78 artiklan osaston säännösten ajan tasalle saattamiseksi
mahdollisesti tarvittavat muutokset tieteen ja tekniikan kehityksen
huomioon ottamiseksi on tehtävä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujamenettelyjä noudattaen.
VIII OSASTO
VALVONTA JA RANGAISTUKSET
80 artikla
1. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tulee tois-
tuvin tarkastuksin ja tarvittaessa ilman ennakkoilmoitusta tehtävintarkistuksin varmistaa, että eläinlääkelainsäädännön vaatimuksia nouda-tetaan, tarvittaessa pyytämällä jotakin virallista
lääkevalvontalaboratoriota tai kyseiseen tarkoitukseen nimettyä labora-
toriota tutkimaan näytteet.
Toimivaltainen viranomainen voi myös suorittaa ilman ennakkoilmoi-
tusta tehtäviä tarkastuksia eläinlääkkeen lähtöaineina käytettävien
vaikuttavien aineiden valmistajien sekä myyntiluvan haltijan tiloissaaina kun viranomaisella on perusteita epäillä, että 51 artiklansäännöksiä ei ole noudatettu. Näitä tarkastuksia voidaan tehdä myöstoisen jäsenvaltion, komission tai viraston pyynnöstä.
Sen tarkistamiseksi, ovatko vaatimustenmukaisuustodistuksen saami-
seksi toimitetut tiedot Euroopan farmakopean monografioidenmukaiset, Euroopan farmakopean laatimisesta tehdyssä yleissopimuk-sessa tarkoitettu nimistöjen ja laatunormien standardointielin (
1)2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 43
(1) EYVL L 158, 25.6.1994, s. 19.▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
(Euroopan neuvoston lääkkeiden laadusta vastaava virasto) voi kääntyä
komission tai viraston puoleen pyytääkseen tällaista tarkastusta silloin,kun kyseisestä lähtöaineesta on julkaistu Euroopan farmakopean mono-
grafia.
Kyseisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi tarkastaa
lähtöaineen valmistajan tämän omasta pyynnöstä.
Tällaisten tarkastusten tulee olla toimivaltaisten viranomaisten edusta-
jien suorittamia ja heillä on oltava toimivalta:
a) tarkastaa tuotanto- tai kaupalliset laitokset ja laboratoriot, joille
valmistusluvan haltija on 24 artiklan mukaisesti antanut tehtäväksikontrollitutkimusten suorittamisen;
b) ottaa näytteitä muun muassa riippumattoman analyysin teettämiseksi
jollakin virallisella lääkevalvontalaboratoriolla tai jonkin jäsenval-tion kyseiseen tarkoitukseen nimeämällä laboratoriolla;
c) tutkia mitä tahansa tarkastuksen kohteeseen liittyviä asiakirjoja,
jollei muuta johdu jäsenvaltioissa 9 päivänä lokakuuta 1981voimassa olevista säännöksistä, jotka rajoittavat näitä valtuuksia
valmistusmenetelmien kuvauksen osalta;
d) tarkastaa myyntiluvan haltijoiden tai sellaisten yritysten, joille
myyntiluvan haltija on antanut tehtäväksi VII osastossa ja erityisesti
sen 74 ja 75 artiklassa kuvattujen tehtävien toteuttamisen, toimitilat,kirjanpidon ja asiakirjat.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että immunologisten eläinlääkkeiden valmistuksessakäytetyt valmistusprosessit ovat täysin luotettavat ja että niiden avullaon mahdollista jatkuvasti varmistaa erien yhdenmukaisuus.
3. Toimivaltaista viranomaista edustavien virkamiesten on jokaisen
1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen jälkeen laadittava kertomus siitä,noudatetaanko 51 artiklassa tarkoitettuja hyvien tuotantotapojen peri-
aatteita ja yleisohjeita tai soveltuvin osin osastossa VII vahvistettuja
vaatimuksia. Tarkastetulle valmistajalle tai myyntiluvan haltijalle onilmoitettava tällaisten kertomusten sisältö.
4. Jäsenvaltio, komissio tai virasto voi pyytää kolmanteen maahan
sijoittautunutta valmistajaa suostumaan 1 kohdassa tarkoitettuun tarkas-
tukseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission ja kolmannen
maan välillä tehtyjen sopimusten soveltamista.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua tarkastusta seuraavien 90 päivän
kuluessa valmistajalle on annettava hyviä tuotantotapoja koskevatodistus, jos tarkastuksen perusteella voidaan todeta, että kyseinen
valmistaja noudattaa hyvien tuotantotapojen periaatteita ja yleisohjeita
sellaisina kuin niistä yhteisön lainsäädännössä säädetään.
Jos tarkastus tehdään Euroopan farmakopean pyynnöstä, on annettava
tarvittaessa todistus siitä, että tarkastettu kohde on monografianmukainen.
6. Jäsenvaltioiden on talletettava myöntämänsä hyviä tuotantotapoja
koskevat todistukset yhteisön tietokantaan, jota virasto hallinnoiyhteisön puolesta.
7. Jos 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen perusteella päätellään,
ettei valmistaja noudata hyvien tuotantotapojen periaatteita ja yleisoh-
jeita sellaisina kuin niistä säädetään yhteisön lainsäädännössä, tämätieto lisätään 6 kohdassa tarkoitettuun yhteisön tietokantaan.
81 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että lääkevalmisteen markkinoille saattamistakoskevan luvan haltija ja tarvittaessa valmistusluvan haltija osoittavat,että eläinlääkkeen tai valmistusaineiden tutkimukset ja valmistuspro-2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 44
▼B
▼M1
▼B
▼B
sessin välivaiheessa suoritetut tutkimukset on suoritettu markkinoille
saattamista koskevassa luvassa vahvistettujen menetelmien mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot voivat 1 kohdan soveltamiseksi vaatia, että immuno-
logisten eläinlääkkeiden markkinoille saattamista koskevan luvan
haltijat luovuttavat toimivaltaisille viranomaisille jäljennökset kaikista
kelpoisuusehdot täyttävän henkilön 55 artiklan mukaisesti allekirjoitta-mista tarkastuskertomuksista.
Immunologisten eläinlääkkeiden markkinoille saattamista koskevan
luvan haltijan on varmistettava, että jokaisesta eläinlääke-erästäpidetään varastossa riittävä määrä edustavia näytteitä ainakin viimei-
seen käyttöpäivämäärään asti, ja toimitettava pyynnöstä viipymättä ne
toimivaltaisille viranomaisille.
82 artikla
1. Jäsenvaltio voi vaatia immunologisen eläinlääkkeen myyntiluvan
haltijaa toimittamaan näytteitä pakkaamattomista eristä ja/tai eläinlääk-keestä virallisen lääkevalvontalaboratorion tutkittavaksi ennen jakelunaloittamista, jos se katsoo tämän aiheelliseksi kansanterveyteen taieläinten terveyteen liittyvistä syistä.
2. Myyntiluvan haltijan on toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä
toimitettava viipymättä 1 kohdassa tarkoitetut näytteet, joiden mukaan
liitetään 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastuskertomukset.
Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava kaikille muille jäsenval-
tioille, joissa eläinlääke on saanut myyntiluvan, sekä Euroopanneuvoston lääkkeiden laadusta vastaavalle virastolle, että se aikootarkastaa eriä tai kyseisen erän.
Tässä tapauksessa toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät
voi soveltaa 1 kohdan säännöksiä.
3. Tutkittuaan 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastuskerto-
mukset tarkastuksesta vastaava laboratorio suorittaa toimitetuillenäytteille uudelleen kaikki valmistajan lopputuotteelle suorittamattutkimukset myyntilupaa koskevissa asiakirjoissa tätä tarkoitusta vartenesitettyjen määräysten mukaisesti.
Tarkastuksesta vastaavan laboratorion uudelleen suoritettavien tutki-
musten luettelo rajoitetaan perusteltuihin tutkimuksiin sillä ehdolla,
että kaikki asianomaiset jäsenvaltiot, ja tapauksen mukaan Euroopan
neuvoston lääkkeiden laadusta vastaava virasto hyväksyvät tämän.
Niiden immunologisten eläinlääkkeiden osalta, jotka ovat saaneet
myyntiluvan asetuksen (EY) N:o 726/2004 nojalla, tarkastuksestavastaavan laboratorion uudelleen suorittamien tutkimusten luetteloavoidaan lyhentää ainoastaan viraston suostumuksella.
4. Kaikkien asianomaisten jäsenvaltioiden on tunnustettava näiden
tutkimusten tulokset.
5. Paitsi jos komissiolle ilmoitetaan, että pidempi määräaika on
tarpeen tutkimusten loppuunsaattamiseksi, jäsenvaltioiden on huolehdit-
tava siitä, että tämä tarkastus saadaan valmiiksi 60 päivän kuluessanäytteiden vastaanottamisesta.
Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava samassa määräajassa
näiden tutkimusten tuloksista muille asianomaisille jäsenvaltioille, Eu-roopan neuvoston lääkkeiden laadusta vastaavalle virastolle,
myyntiluvan haltijalle ja tarvittaessa valmistajalle.
Jos toimivaltainen viranomainen toteaa, että immunologisen
eläinlääkkeen erä ei ole valmistajan tarkastuskertomusten tai myyntilu-vassa määrättyjen eritelmien mukainen, sen on ryhdyttävä tarvittaviintoimenpiteisiin myyntihaltijaa ja tarvittaessa valmistajaa kohtaan jailmoitettava asiasta niille muille jäsenvaltioille, joissa eläinlääkkeelleon myönnetty myyntilupa.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 45
▼M1
▼B
83 artikla
1.►M1 Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on keskey-
tettävä tai peruutettava myyntilupa tai muutettava sitä, kun on selvää,että:◄
a) eläinlääkkeen hyöty-riskiarvio ei sallituissa käyttöolosuhteissa ole
positiivinen ottaen huomioon erityisesti eläinten terveyteen ja hyvin-vointiin liittyvät hyödyt sekä kuluttajan turvallisuus, jos lupa koskee
kotieläinjalostuksessa käytettäviä eläinlääkkeitä;
b) eläinlääkkeellä ei ole terapeuttista vaikutusta hoidon kohteena
olevaan eläinlajiin;
c) eläinlääkkeellä ei ole ilmoitettua laadun ja määrän koostumusta;
d) suositeltu varoaika on riittämätön sen varmistamiseksi, että hoide-
tuista eläimistä saadut elintarvikkeet eivät sisällä jäämiä, jotka
saattaisivat muodostaa terveydellisen vaaran kuluttajalle;
e) eläinlääkettä tarjotaan myyntiin sellaisessa käyttötarkoituksessa,
joka on yhteisön säännösten mukaan kielletty;
f) hakemusasiakirjoissa 12-13 d ja 27 artiklan mukaisesti annetut
tiedot ovat virheellisiä;
g) 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tarkastuksia ei ole suoritettu.
Jos yhteisön lainsäädäntö on vielä hyväksymisvaiheessa, toimivaltaiset
viranomaiset voivat evätä eläinlääkkeen myyntiluvan, jos kyseinentoimenpide on tarpeen kansanterveyden tai kuluttajien tai eläintenterveyden suojelun varmistamiseksi.
2.►
M1 Myyntiluvat voidaan keskeyttää, peruuttaa tai niitä
voidaan muuttaa, jos todetaan, että: ◄
a) edellä 12-13 d artiklassa tarkoitettuja hakemusta tukevia tietoja ei
ole muutettu 27 artiklan 1 ja 5 kohdan mukaisesti,
b) jotakin uutta 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua seikkaa ei ole
toimitettu toimivaltaisille viranomaisille.
84 artikla
1. Jäsenvaltioiden on, tämän kuitenkaan rajoittamatta 83 artiklan
soveltamista, toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmista-miseksi, että eläinlääkkeen jakelu kielletään ja asianomainen eläinlääkevedetään pois markkinoilta, jos:
a) eläinlääkkeen hyöty-riskiarvio ei sallituissa käyttöolosuhteissa ole
positiivinen ottaen huomioon erityisesti eläinten terveyteen ja hyvin-vointiin liittyvät hyödyt sekä kuluttajan turvallisuus- ja
terveyshyödyt, jos lupa koskee kotieläinjalostuksessa käytettäviä
eläinlääkkeitä;
b) eläinlääkkeellä ei ole terapeuttista vaikutusta niillä eläinlajeilla,
joille hoito oli tarkoitettu;
c) eläinlääkkeellä ei ole ilmoitettua laadun ja määrän koostumusta;2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 46
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
d) suositeltu varoaika on riittämätön sen varmistamiseksi, että hoide-
tuista eläimistä saadut elintarvikkeet eivät sisällä jäämiä, jotkasaattaisivat muodostua kuluttajan terveydelle vaaraksi;
e) 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tarkastuksia ei ole suoritettu tai
jotain toista valmistusluvan myöntämiseen liittyvää vaatimusta taivelvollisuutta ei ole noudatettu.
2. Toimivaltainen viranomainen voi rajoittaa jakelukiellon ja mark-
kinoilta poisvetämisen koskemaan ainoastaan kiistanalaisia
tuotantoeriä.
85 artikla
1. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on peruutettava tilapäi-
sesti tai kokonaan valmistuslupa valmisteryhmän tai kaikkienvalmisteiden osalta, jos jokin 45 artiklassa säädetyistä edellytyksistä eienää täyty.
2. Edellä 84 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi jäsenval-
tion toimivaltainen viranomainen voi joko keskeyttää eläinlääkkeiden
valmistuksen tai kolmansista maista tapahtuvan tuonnin taikkaperuuttaa tilapäisesti tai kokonaan valmistusluvan valmisteryhmän taikaikkien valmisteiden osalta siinä tapauksessa, että valmistusta taituontia kolmansista maista koskevia säännöksiä ei noudateta.
3. Jäsenvaltioiden on kiellettävä sellaisten eläinlääkkeiden mainosta-
minen yleisölle, jotka:
a) ovat 67 artiklan mukaisesti saatavilla ainoastaan eläinlääkemää-
räystä vastaan; tai
b) sisältävät psykotrooppisia tai narkoottisia aineita, kuten niitä, joihin
sovelletaan vuonna 1961 ja 1971 tehtyjä Yhdistyneiden Kansakun-
tien yleissopimuksia.
86 artikla
Tämän osaston säännöksiä sovelletaan homeopaattisiin eläinlääkkeisiin.
87 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen edistämi-
seksi, että eläinlääkärit ja muut ammattihenkilöt, joita asia koskee,ilmoittaisivat kaikista eläinlääkkeiden ei-toivotuista vaikutuksista toimi-
valtaisille viranomaisille.
IX OSASTO
PYSYVÄ KOMITEA
88 artikla
Muutokset, jotka ovat tarpeen liitteen I mukauttamiseksi tekniikan
kehitykseen annetaan 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyänoudattaen.
89 artikla
1. Komissiota avustaa eläinlääkintäalan kaupan teknisten esteiden
poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamiseksi tekniikan kehi-tykseen käsittelevä pysyvä eläinlääkintäkomitea, jäljempänä ’pysyvä
komitea’.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5
ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 47
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4
ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.
4. Pysyvä komitea vahvistaa työjärjestyksensä, joka julkaistaan.
X OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
90 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset toimittavat toisilleentarpeelliset tiedot, etenkin ne, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi,
että 44 artiklassa tarkoitettuihin lupiin, 80 artiklan 5 kohdassa tarkoitet-
tuihin todistuksiin tai myyntilupaan liittyviä vaatimuksia noudatetaan.
Jäsenvaltioiden on perustellusta pyynnöstä toimitettava viipymättä 80
artiklan 3 kohdassa tarkoitetut kertomukset toisen jäsenvaltion toimi-valtaisille viranomaisille.
Asianomaisen jäsenvaltion tarkastajien suorittamien 80 artiklan 1
kohdassa tarkoitettujen tarkastusten päätelmät ovat voimassa koko
yhteisössä.
Kuitenkin poikkeuksellisesti, jos jokin jäsenvaltio ei ole voinut vaka-
vista ihmisten tai eläinten terveyteen liittyvistä syistä hyväksyä 80artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen päätelmiä, kyseisen jäsen-valtion on ilmoitettava siitä viipymättä komissiolle ja virastolle. Virasto
ilmoittaa asiasta asianomaisille jäsenvaltioille.
Kun komissiolle ilmoitetaan tällaisista vakavista syistä, se voi asiano-
maisia jäsenvaltioita kuultuaan pyytää, että toimivaltaisenvalvontaviranomaisen tarkastaja tekee uuden tarkastuksen; tarkastajanmukana voi olla kaksi tarkastajaa muista kuin erimielisyyden osapuo-lina olevista jäsenvaltioista.
91 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että markkinoille saattamista koskevan luvan myöntä-mistä ja kaikki luvan epäämistä tai peruuttamista koskevat päätöksetsekä luvan epäämistä tai peruuttamista koskevan päätöksen kumoamista
tai jakelun kieltämistä tai valmisteen markkinoilta poistamista koskevat
päätökset perusteluineen saatetaan viipymättä viraston tietoon.
2. Markkinoille saattamista koskevan luvan haltija on velvollinen
ilmoittamaan viipymättä jäsenvaltioille kaikki ne toimenpiteensä, joihinhän on ryhtynyt eläinlääkkeen tilapäiseksi tai lopulliseksi poistamiseksi
markkinoilta, sekä tällaisen toimenpiteen syyt, jos ne koskevat tämän
lääkkeen tehoa tai kansanterveyden turvaamista. Jäsenvaltioiden onvarmistettava, että nämä tiedot saatetaan viraston tietoon.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarvittavat tiedot 1 ja 2
kohdan mukaisesti suoritetuista toimenpiteistä, jotka voivat vaikuttaakansanterveyden turvaamiseen kolmansissa maissa, saatetaan
viipymättä niiden kansainvälisten järjestöjen tietoon, joita asia koskee,
sekä toimitettava jäljennös ilmoituksesta virastolle.
92 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava toisilleen kaikki tiedot, jotka ovat
tarpeen yhteisössä valmistettujen ja markkinoille saatettujen homeo-paattisten eläinlääkkeiden laadun ja vaarattomuuden takaamiseksi, jaerityisesti 90 ja 91 artiklassa tarkoitetut tiedot.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 48
▼B
▼M1
▼B
▼B
93 artikla
1. Eläinlääkkeiden valmistajan, niiden viejän taikka niitä tuovan
kolmannen maan viranomaisten pyynnöstä jäsenvaltion on todistettava,että tällaisella valmistajalla on valmistuslupa. Antaessaan tällaisiatodistuksia jäsenvaltioiden on noudatettava seuraavia edellytyksiä:
a) jäsenvaltioiden on otettava huomioon voimassa olevat Maailman
terveysjärjestön hallinnolliset järjestelyt;
b) sellaisista vientiin tarkoitetuista eläinlääkkeistä, joilla jo on lupa
niiden alueella, niiden on toimitettava 25 artiklan mukaisesti hyväk-sytty yhteenveto valmisteen ominaisuuksista tai, jos sellaista ei ole,vastaava asiakirja.
2. Jos valmistajalla ei ole markkinoille saattamista koskevaa lupaa
hänen on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle edellä 1 kohdassatarkoitetun todistuksen saamiseksi selvitys, miksi tällaista lupaa ei olesaatavissa.
94 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitettuja jäsenvaltioiden toimivaltaisten virano-
maisten päätöksiä ei saa tehdä muilla kuin tässä direktiivissäesitettyjen seikkojen perusteella, ja päätökset on perusteltava yksityis-kohtaisesti.
Päätöksistä on annettava tieto asianomaiselle, jolle on samalla selvi-
tettävä voimassa olevan lainsäädännön mukaisetmuutoksenhakumahdollisuudet sekä määräajat muutoksenhaulle.
Myyntiluvan myöntämistä tai peruuttamista koskevat päätökset on
saatettava julkisesti saataville.
95 artikla
Jäsenvaltioiden on kiellettävä koe-eläimistä peräisin olevat elintarvik-
keet, elleivät toimivaltaiset viranomaiset ole asettaneet asianmukaistavaroaikaa. Tällaisen varoajan on oltava joko
a) vähintään 11 artiklan 2 kohdassa mainittu varoaika, johon mahdolli-
sesti kuuluu lisäksi turvallisuustekijä ottaen huomioon tutkittavienaineiden luonne, tai
b) jos yhteisö on vahvistanut jäämien enimmäismäärät asetuksen
(ETY) N:o 2377/90 säännösten mukaisesti, varmistettava, etteitämä enimmäismäärä ylity elintarvikkeissa.
95 a artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käyttämättömille tai vanhentu-
neille eläinlääkkeille on olemassa asianmukaiset keräysjärjestelmät.
95 b artikla
Kun eläinlääkkeelle on määrä myöntää myyntilupa asetuksen (EY) N:o
726/2004 mukaisesti ja tieteellisen komitean viitatessa lausunnossaankyseisen asetuksen 34 artiklan 4 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihineläinlääkkeen turvallisen ja tehokkaan käytön suositeltuihin ehtoihin
tai rajoituksiin jäsenvaltioille osoitettava päätös kyseisten ehtojen ja
rajoitusten täytäntöönpanemisesta on tehtävä tämän direktiivin 37 ja38 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
XI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
96 artikla
Kumotaan direktiivit 81/851/ETY, 81/852/ETY, 90/677/ETY ja 92/74/
ETY sellaisina kuin ne ovat muutettuina liitteessä II olevassa A osassa2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 49
▼M1
▼B
▼B
luetelluilla direktiiveillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita
velvoittavia liitteessä II olevassa B osassa lueteltuja määräaikoja.
Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direk-
tiiviin liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
97 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
98 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 50
▼B
LIITE I
ELÄINLÄÄKKEIDEN TUTKIMISEEN LIITTYVÄT ANALYYTTISET,
TURVALLISUUTTA KOSKEVAT, PREKLIINISET JA KLIINISET
STANDARDIT JA TUTKIMUSSUUNNITELMAT
JOHDANTO
Markkinoille saattamista koskevaan hakemukseen 12 artiklan ja 13 artiklan 1
kohdan mukaisesti liitettävät ilmoitukset ja asiakirjat on esitettävä tämän liitteen
vaatimusten mukaisesti ja ottaen huomioon komission ohjeet, jotka ovat julk-
aisun Lääkkeitä Euroopan yhteisössä säätelevät säädökset niteessä V:
”Tiedonanto eläinlääkkeiden markkinoille saattamista koskevaa lupaa Euroopan
yhteisön jäsenvaltioissa hakeville”.
Kootessaan markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen asiakirja-
aineistoa on hakijoiden otettava huomioon komission yhteisön lääkkeiden laatua,
turvallisuutta ja tehoa koskevat selittävät huomautukset, jotka ovat komission
julkaisussa Lääkkeitä Euroopan yhteisössä säätelevät säädökset .
Kaikki tiedot, joilla on merkitystä asianomaisen lääkkeen arvioinnissa, on
liitettävä hakemukseen, olivatpa ne lääkkeen kannalta suotuisia tai kielteisiä.
Kaikki merkitykselliset yksityiskohdat on annettava erityisesti niistä
eläinlääkettä koskevista tarkastuksista ja kokeista, jotka ovat keskeneräisiä tai
on keskeytetty. Lisäksi markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämisen
jälkeen on kaikki etujen ja haittojen arviointia koskevat tiedot, joita ei ole alku-
peräisessä hakemuksessa, toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki eläinkokeet suoritetaan kokeisiin ja
muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien eläinten suojelua koskevien jäsen-
valtioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 24
päivänä marraskuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/609/ETY (1) mukai-
sesti.
Tämän liitteen I osaston säännöksiä sovelletaan muihin kuin niihin immunologi-
siin eläinlääkkeisiin, jotka on tarkoitettu aktiivisen tai passiivisen immuniteetin
tuottamiseksi tai immuniteettitilan määrittämiseksi.
Tämän liitteen II osaston säännöksiä sovelletaan immunologisiin eläinlääkkei-
siin.
I OSASTO
Vaatimukset muille kuin immunologisille eläinlääkkeille
1 OSA
Yhteenveto asiakirjoista
A. HALLINNOLLISET TIEDOT
Eläinlääkkeestä, jota hakemus koskee, on annettava nimi, vaikuttavan aineen/
vaikuttavien aineiden nimi/nimet, vahvuus, lääkemuoto, annostelutapa- ja reitti
ja kuvaus lääkkeen lopullisesta myyntipakkauksesta.
Hakijan on ilmoitettava nimensä ja osoitteensa sekä valmistajan tai valmistajien
ja tuotannon eri vaiheisiin liittyvien paikkojen nimet ja osoitteet (mukaan lukien
lopputuotteen valmistaja ja vaikuttavan aineen tai vaikuttavien aineiden valmis-
taja tai valmistajat) sekä tarvittaessa maahantuojan nimi ja osoite.
Hakijan on ilmoitettava hakemuksensa tueksi toimittamiensa asiakirjaniteiden
määrä ja nimet sekä tarvittaessa toimitetut näytteet.
Hallinnollisiin tietoihin on liitettävä asiakirja, joka osoittaa, että valmistajalla on
lupa valmistaa kyseisiä eläinlääkkeitä 44 artiklassa määritellyllä tavalla, sekä
luettelo niistä maista, joissa lupa on myönnetty, jäljennökset tuotteen ominai-
suuksia koskevista yhteenvedoista 14 artiklan mukaisesti, sellaisina kuin
jäsenvaltiot ovat ne hyväksyneet, sekä luettelo niistä maista, joissa hakemus on
jätetty.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 51
(1) EYVL L 358, 18.12.1986, s. 1.
▼B
B. YHTEENVETO TUOTTEEN OMINAISUUKSISTA
Hakijan on esitettävä 14 artiklan mukainen yhteenveto tuotteen ominaisuuksista.Hakijan on lisäksi toimitettava kyseisestä eläinlääkkeestä yksi tai useampi näyte
tai malli myyntipakkauksesta ja tarvittaessa pakkausselosteesta.
C. ASIANTUNTIJALAUSUNNOT
Asiantuntijalausunnot on 15 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti toimitettava
analyyttisestä, farmakologis-toksikologisesta, jäämiin sekä kliinisiin kokeisiin
liittyvästä asiakirja-aineistosta.
Asiantuntijalausunnon on sisällettävä kriittinen arviointi tämän direktiivin
mukaisesti suoritetuista tarkastuksista ja/tai kokeista ja tuotava esiin kaikki
arvioinnin kannalta merkitykselliset tiedot. Asiantuntijan on esitettävä lausun-
tonsa siitä, ovatko kyseisen lääkkeen laatua, turvallisuutta ja tehoa koskevat
takuut riittävät. Pelkkä tosiasioihin perustuva tiivistelmä ei riitä.
Kaikista tärkeistä tiedoista on esitettävä yhteenveto asiantuntijalausunnon liit-
teessä, jos mahdollista, taulukkomuotoisine tai graafisine liitteineen.
Asiantuntijalausuntojen ja yhteenvetojen on sisällettävä tarkat viittaukset
pääasiakirjojen sisältämiin tietoihin.
Jokaisen asiantuntijalausunnon on oltava pätevän ja kokeneen henkilön tekemä.
Asiantuntijan on allekirjoitettava ja päivättävä se, ja lausuntoon on liitettävä
lyhyt kuvaus asiantuntijan pätevyydestä, koulutuksesta ja ammatillisesta koke-
muksesta. Asiantuntijan ammatillinen suhde hakijaan on ilmoitettava.
2 OSA
Muiden kuin immunologisten eläinlääkkeiden analyyttiset (fysikaalis-
kemialliset, biologiset tai mikrobiologiset) kokeet
Kaikkien analysointimenetelmien on oltava hakemusaineiston jättämishetkellä
vallitsevan tieteellisen tietämyksen mukaisia ja validoituja; validointitutkimusten
tulokset on ilmoitettava.
Analysointimenetelmä tai -menetelmät on esitettävä riittävän yksityiskohtaisesti
siten, että ne ovat toistettavissa toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä suoritet-
tavissa tarkastuksissa; kaikki erityislaitteet ja -välineet, joita saatetaan käyttää,
on esitettävä riittävän tarkasti, ja mukaan voidaan liittää luonnos niistä. Labora-
torioreagenssien kaavaa on täydennettävä tarvittaessa valmistustavalla.
Euroopan farmakopeaan tai jäsenvaltion farmakopeaan sisältyvien analysointi-
menettelyjen kuvaus voidaan korvata tarkalla viittauksella kyseiseen
farmakopeaan.
A. AINESOSIEN LAADULLINEN JA MÄÄRÄLLINEN KOOSTUMUS
Tiedot ja asiakirjat, jotka 12 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti on
liitettävä lupahakemukseen, on toimitettava seuraavien vaatimusten mukaisesti.
1. Laadullinen koostumus
Lääkkeiden kaikkien ainesosien ’laadullisella koostumuksella’ tarkoitetaan:
— vaikuttavan aineen tai aineiden,
— apuaineen ainesosien, niiden luonteesta tai käytetystä määrästä riippu-
matta, mukaan lukien väriaineet, säilytysaineet, lisäaineet,
stabilisaattorit, sakeutusaineet, emulgaattorit, mauste- ja aromiaineet,
sekä
— nieltäväksi tai muulla tavoin eläimille annettavaksi tarkoitettujen
lääkkeiden ulompien kuorien aineiden, kuten kapseleiden, gelatiinikap-
seleiden
nimitystä tai kuvausta.
Näihin tietoihin on liitettävä kaikki tarvittavat tiedot pakkauksesta, mahdol-
lisesti sen sulkemistavasta ja lääkkeen mukana toimitettavista välineistä,
joilla lääkettä käytetään tai annostellaan.
2. Lääkkeiden sisältämien ainesosien kuvauksessa käytettävillä ’tavanomai-
silla käsitteillä’ tarkoitetaan, tämän rajoittamatta tämän direktiivin 12
artiklan 3 kohdan c alakohdan säännösten soveltamista:
— Euroopan farmakopeassa tai sen puuttuessa jonkin jäsenvaltion kansal-
lisessa farmakopeassa olevien tuotteiden kyseisen monografian
päänimitystä, viittaamalla samalla asianomaiseen farmakopeaan;
— muiden tuotteiden osalta Maailman terveysjärjestön suosittelemaa
yleistä kansainvälistä nimeä, johon voi liittyä toinen yleisnimi tai sen
puuttuessa tarkka tieteellinen nimi; tuotteista, joilla ei ole yleistä
kansainvälistä nimeä tai tarkkaa tieteellistä nimeä, on esitettävä selvitys2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 52
▼B
niiden alkuperästä ja valmistustavasta täydennettynä tarvittaessa muilla
asiaan kuuluvilla yksityiskohdilla;
— väriaineiden osalta lääkkeissä sallittuja väriaineita koskevan kansallisen
lainsäädännön lähentämisestä 12 päivänä joulukuuta 1977 annetussa
neuvoston direktiivissä 78/25/ETY (1) niille osoitettua E-tunnusta.
3. Määrällinen koostumus
3.1. Lääkkeiden sisältämien kaikkien vaikuttavien aineiden ”määrällisen koostu-
muksen” antamiseksi on asianomaisen lääkemuodon mukaisesti
määriteltävä jokaisen vaikuttavan aineen paino tai biologisen aktiivisuuden
yksiköiden määrä joko annos-, paino- tai tilavuusyksikköä kohden.
Biologisen aktiivisuuden yksiköitä on käytettävä tuotteille, joita ei voida
määritellä kemiallisesti. Jos Maailman terveysjärjestö on määritellyt
kansainvälisen biologisen aktiivisuuden yksikön, on sitä käytettävä. Jos
kansainvälistä yksikköä ei ole määritelty, on biologisen aktiivisuudenyksiköt ilmaistava siten, että ne antavat yksiselitteiset tiedot aineiden aktii-
visuudesta.
Aina kun mahdollista, on biologinen aktiivisuus ilmoitettava painoyksikköä
kohden.
Tietoja on täydennettävä:
— ruiskeena käytettävien valmisteiden osalta jokaisen vaikuttavan aineen
painolla tai biologisen aktiivisuuden yksiköiden määrällä yksittäisessä
lääkeastiassa, ottaen huomioon valmisteen käytettävissä olevan tila-
vuuden, tarvittaessa myös käyttövalmiina,
— tippoina annosteltavien lääkkeiden osalta jokaisen vaikuttavan aineen
painolla tai biologisen aktiivisuuden yksiköiden määrällä valmisteen
yhtä millilitraa tai yhtä grammaa vastaavassa määrässä,
— siirappien, emulsioiden, raemuotoisten valmisteiden ja muiden mitat-
tuina määrinä annosteltavien lääkemuotojen osalta jokaisen vaikuttavan
aineen painolla tai biologisten aktiivisuuden yksiköiden määrällä
määrämittaa kohden.
3.2. Vaikuttavat aineet, jotka esiintyvät yhdisteinä tai johdannaisina, on kuvat-
tava määrällisesti niiden kokonaispainon mukaan ja, jos on tarpeen tai
merkityksellistä, molekyylin vaikuttavan osan tai vaikuttavien osien painon
mukaan.
3.3. Lääkkeistä, joiden sisältämille vaikuttaville aineille haetaan markkinoille
saattamista koskevaa lupaa ensimmäistä kertaa missä tahansa Euroopan
yhteisön jäsenvaltiossa, on järjestelmällisesti ilmoitettava sellaisen vaikut-
tavan aineen, joka on suola tai hydraatti, määrä molekyylin vaikuttavan
osan tai vaikuttavien osien painona. Kaikkien muiden jäsenvaltioissa
myöhemmin markkinoille saattamista koskevan luvan saavien lääkkeiden
määrällinen koostumus on ilmoitettava saman vaikuttavan aineen osalta
samalla tavoin.
4. Farmaseuttinen tuotekehitys
Koostumuksen, ainesosien ja pakkauksen valinta ja apuaineille lopputuot-
teessa tarkoitettu tehtävä on selostettava ja perusteltava farmaseuttiseen
tuotekehitykseen liittyvillä tieteellisillä tiedoilla. Tuotteen yliannostus
valmistuksessa on ilmoitettava perusteluineen.
B. KUVAUS VALMISTUSTAVASTA
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan d
alakohdan mukaisesti liitettävä kuvaus valmistustavasta on laadittava siten, että
se antaa riittävän kuvan käytettyjen toimintojen luonteesta.
Tätä varten sen on sisällettävä ainakin:
— maininnat valmistuksen eri vaiheista niin, että voidaan arvioida, ovatko
lääkemuodon tuottamisessa käytetyt prosessit mahdollisesti aiheuttaneet
haitallisia muutoksia ainesosissa,
— keskeytymättömän valmistuksen osalta kaikki tiedot toimenpiteistä loppu-
tuotteen tasa-asteisuuden varmistamiseksi,
— todellinen valmistusohje, yhdessä kaikkien käytettyjen aineiden määrällisten
tietojen kanssa, kuitenkin siten, että apuaineiden määrät voidaan antaa
likimääräisinä arvoina, jos se on lääkemuodon vuoksi välttämätöntä; kaikki
aineet, jotka häviävät valmistuksen aikana, on mainittava; yliannostus on
perusteltava,2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 53
(1) EYVL L 11, 14.1.1978, s. 18. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
vuoden 1985 liittymisiskirjalla.
▼B
— kuvaus valmistusvaiheista, joissa otetaan näytteitä valmistuksen aikaisia
kokeita varten, jos muut esitetyt asiakirjat osoittavat tällaiset kokeet loppu-
tuotteen tarkastamisen kannalta tarpeellisiksi,
— kokeelliset valmistusprosessin validointitutkimukset, kun käytetään muuta
kuin tavanomaista valmistusmenetelmää tai kun se on ratkaiseva tuotteen
kannalta,
— steriilien lääkkeiden osalta tiedot käytetyistä aseptisista menettelyistä ja/tai
sterilointiprosesseista.
C. LÄHTÖAINEIDEN TARKASTUS
1. Tässä kohdassa ’lähtöaineilla’ tarkoitetaan kaikkia lääkkeen ja tarvittaessa
sen pakkauksen sisältämiä ainesosia, joita edellä olevan A jakson 1
kohdassa tarkoitetaan.
Jos on kysymys:
— vaikuttavasta aineesta, jota ei ole Euroopan farmakopeassa tai jäsenval-
tion farmakopeassa,
tai
— vaikuttavasta aineesta, joka on Euroopan farmakopeassa tai jäsenval-
tion farmakopeassa ja tuotettu menetelmällä, josta jää mahdollisesti
epäpuhtauksia, joita ei ole mainittu farmakopean monografiassa, ja
joiden laadunvalvontaan monografia on siten riittämätön,
jonka valmistaa muu kuin hakija, voi viimeksi mainittu toteuttaa tarvittavat
toimenpiteet, jotta vaikuttavan aineen valmistaja toimittaa yksityiskohtaisen
kuvauksen valmistusprosesseista, valmistuksen aikaisesta laadunvalvon-
nasta ja prosessien validoinnista suoraan toimivaltaisille viranomaisille.
Tällöin valmistajan on kuitenkin toimitettava hakijalle kaikki tiedot, joita
hakija voi tarvita ottaakseen lääkkeestä vastuun. Valmistajan on vahvistet-
tava hakijalle kirjallisesti, että hän varmistaa erien yhdenmukaisuuden ja
ettei hän muuta valmistusprosessia tai vaatimuksia ilmoittamatta siitä haki-
jalle. Tällaista muutoshakemusta tukevat asiakirjat ja ilmoitukset on
toimitettava toimivaltaisille viranomaisille.
Edellä 12 artiklan 3 kohdan i ja j alakohdan sekä 13 artiklan 1 kohdan
mukaiseen markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen liitettyjen
ilmoitusten ja asiakirjojen on sisällettävä erityisesti kokeiden tulokset,
mukaan luettuna erien analysointi, varsinkin käytettyjen vaikuttavien
aineiden ainesosien laadunvalvontaa koskevat analyysit. Tiedot ja asiakirjat
on toimitettava seuraavien määräysten mukaisesti.
1.1. Farmakopeoissa mainitut lähtöaineet
Euroopan farmakopean monografioita sovelletaan kaikkiin siinä esitettyihin
tuotteisiin.
Muiden tuotteiden suhteen jokainen jäsenvaltio voi vaatia omalla alueellaan
valmistetuilta tuotteilta sen oman kansallisen farmakopean noudattamista.
Ainesosien, jotka täyttävät Euroopan farmakopean tai yhden jäsenvaltion
farmakopean vaatimukset, katsotaan täyttävän riittävästi 12 artiklan 3
kohdan i alakohdan vaatimukset. Tässä tapauksessa analyyttisten menetel-
mien kuvaus voidaan korvata yksityiskohtaisella viittauksella kyseiseen
farmakopeaan.
Jos Euroopan farmakopeassa tai jäsenvaltion farmakopeassa oleva
lähtöaine on kuitenkin valmistettu menetelmällä, josta jää mahdollisesti
epäpuhtauksia, joita ei ole mainittu farmakopean monografiassa, on nämä
epäpuhtaudet ja niiden sallitut enimmäisrajat ilmoitettava ja sopiva analy-
sointimenetelmä esitettävä.
Väriaineiden on kaikissa tapauksissa täytettävä direktiivin 78/25/ETY vaati-
mukset.
Jokaiselle lähtöaine-erälle suoritettavat tavanomaiset kokeet on ilmoitettava
markkinoille saattamista koskevassa lupahakemuksessa. Jos muita kuin
farmakopeassa tarkoitettuja kokeita käytetään, on toimitettava todisteet
siitä, että lähtöaineet täyttävät tuon farmakopean laatuvaatimukset.
Tapauksissa, joissa Euroopan farmakopean tai jäsenvaltion kansallisen
farmakopean monografian sisältämät vaatimukset saattaisivat olla
riittämättömät tuotteen laadun varmistamiseksi, toimivaltaiset viranomaiset
voivat vaatia tuotteiden markkinoille saattamista koskevan luvan haltijalta
soveltuvampia vaatimuksia.
Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava tästä kyseisestä farmako-
peasta vastaaville viranomaisille. Lääkkeen markkinoille saattamista
koskevan luvan haltijan on toimitettava kyseisen farmakopean viranomai-2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 54
▼B
sille tiedot kyseisen monografian väitetyistä puutteista sekä sovelletut
lisävaatimukset.
Jos lähtöainetta ei ole Euroopan farmakopeassa eikä jäsenvaltion farmako-
peassa, viittaus kolmansien maiden farmakopeaan voidaan sallia; tässä
tapauksessa on toimitettava jäljennös monografiasta ja tarvittaessa myös
monografian sisältämien analysointimenettelyjen validointitiedoista tarvit-
taessa käännöksineen.
1.2. Lähtöaineet, joita ei ole farmakopeassa
Ainesosat, joita ei ole missään farmakopeassa, on esitettävä monografian
muodossa käyttäen seuraavia otsikoita:
a) aineen nimi, joka täyttää A jakson 2 kohdan vaatimukset, on täyden-
nettävä mahdollisilla kaupallisilla tai tieteellisillä synonyymeillä;
b) aineen kuvaukseen, joka on samanlaisessa muodossa kuin Euroopan
farmakopeassa, on tarvittaessa liitettävä kaikki tarpeelliset perustelut,
erityisesti molekyylirakenteesta, ja siinä on oltava asianmukainen
kuvaus synteettisestä valmistusmenetelmästä. Niiden aineiden, jotka
voidaan määrittää ainoastaan valmistustavan mukaan, kuvauksen olisi
oltava riittävän yksityiskohtainen kuvaamaan ainetta, joka on pysyvä
sekä koostumukseltaan että vaikutuksiltaan;
c) tunnistamiskeinot voidaan esittää aineen tuotannossa käytettyjen täydel-
listen tekniikkojen ja tavanomaisesti suoritettavien kokeiden muodossa;
d) puhtauskokeet on esitettävä suhteessa ennustettavissa olevien epäpuh-
tauksien kokonaismäärään, erityisesti sellaisten, joilla voi olla
haitallinen vaikutus, ja tarvittaessa sellaisten, jotka ottaen huomioon
hakemuksen mukaisen lääkeyhdistelmän saattaisivat vaikuttaa epäedulli-
sesti lääkkeen säilyvyyteen tai vääristää analyysin tuloksia;
e) kun on kysymys monimutkaisista kasvi- ja eläintuotteista, on erotettava
sellainen tapaus, jossa useat farmakologiset vaikutukset tekevät pääasial-
listen ainesosien kemiallisen, fysikaalisen tai biologisen tarkastuksen
välttämättömäksi, ja sellainen tapaus, jossa tuotteet sisältävät yhden tai
useampia samanlaisen vaikutuksen aikaansaavia yhdisteryhmiä, joille
voidaan hyväksyä yleinen vahvuuden määritysmenetelmä;
f) käytettäessä eläinperäisiä aineita on esitettävä toimenpiteet, joilla
varmistetaan mahdollisten patogeenisten tekijöiden esiintymättömyys;
g) mahdolliset lähtöaineen säilytystä koskevat erityiset varotoimenpiteet ja
tarvittaessa säilytyksen pisin sallittu kestoaika ennenkuin uusi koe on
suoritettava.
1.3. Biologiseen hyväksikäytettävyyteen mahdollisesti vaikuttavat fysikaalis-
kemialliset ominaisuudet
Seuraavat vaikuttavia aineita koskevat tiedot, riippumatta siitä, sisältyvätkö
ne farmakopeaan, on toimitettava osana vaikuttavia aineita koskevaa yleistä
kuvausta, jos lääkkeen biologinen hyväksikäytettävyys riippuu niistä:
— kidemuoto ja liukoisuuskertoimet,
— hiukkaskoko, tarvittaessa jauhamisen jälkeen,— hydrataatiotila,— öljy/vesi jakaantumiskerroin (
1).
Kolmea ensimmäistä luetelmakohtaa ei sovelleta yksinomaan liuoksina
käytettäviin aineisiin.
2. Jos eläinlääkkeen valmistuksessa käytetään sellaisia lähtöaineita kuin
mikro-organismeja, joko kasvi- tai eläinperäisiä kudoksia, soluja tai ihmis-
tai eläinperäisiä biologisia nesteitä (veri mukaan luettuna) tai bioteknolo-
gisia solurakenteita, on lähtöaineiden alkuperä ja tausta esitettävä ja
osoitettava asiakirjalla.
Lähtöaineiden kuvaukseen kuuluvat tuotantosuunnitelma, puhdistus/inakti-
vaatio-prosessit validointeineen ja kaikki valmistuksen aikaiset
tarkastusmenettelyt, joiden tehtävänä on varmistaa lopputuote-erien laatu,
turvallisuus ja vaatimustenmukaisuus.
2.1. Solupankkeja käytettäessä on osoitettava, että solujen ominaisuudet pysyvät
muuttumattomina tuotantoon käytetyllä siirrostustasolla ja sen jälkeen.
2.2. Viljelmäainekset, solupankit, seerumiseokset sekä muut biologista
alkuperää olevat aineet, ja, jos mahdollista, lähtöaineet, josta ne ovat peräi-
sin, on tutkittava vieraiden tekijöiden varalta.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 55
(1) Toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia myös pK- ja pH-arvot, jos ne pitävät näitä
tietoja olennaisina.
▼B
Jos mahdollisesti patogeenisten vieraiden tekijöiden esiintyminen on
väistämätöntä, on vastaavaa ainetta käytettävä ainoastaan silloin, kun
jatkokäsittely varmistaa niiden tuhoutumisen ja/tai inaktivaation, ja tämä
on validoitava.
D. ERITYISTOIMENPITEET ELÄINTEN SPONGIFORMISTEN ENKEFA-
LOPATIOIDEN SIIRTYMISEN ESTÄMISEKSI
Hakijan on osoitettava, että kyseistä eläinlääkettä valmistetaan Euroopan komis-
sion julkaisun ”Lääkkeisiin sovellettavat säännöt Euroopan yhteisössä” niteessä
7 julkaiseman eläinlääkkeiden välityksellä tapahtuvan eläinten spongiformisen
enkefalopatian aiheuttajien siirtymisriskin minimoimista koskevien, tarvittaessa
ajantasaistettavien ohjeiden mukaisesti.
E. VALMISTUKSEN VÄLITUOTTEILLE SUORITETTAVAT TARKAS-
TUKSET
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan i ja j
alakohdan sekä 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti liitettävien tietojen ja asiakir-
jojen on sisällettävä erityisesti tiedot, jotka koskevat valmistuksen välituotteille
mahdollisesti suoritettavia tarkastuksia, joiden tarkoituksena on teknisten tunnus-
merkkien ja valmistuksen yhdenmukaisuuden varmistaminen.
Nämä kokeet ovat välttämättömiä tarkastettaessa, onko lääke valmistusohjeen
mukainen silloin, kun hakija poikkeuksellisesti esittää sellaisen analysointime-
nettelyn käyttämistä lopputuotteen tutkimisessa, johon ei sisälly kaikkien
vaikuttavien aineiden vahvuuden määrityksiä (tai apuaineiden ainesosien, jos
niihin sovelletaan samoja vaatimuksia kuin vaikuttaviin aineisiin).
Samaa sovelletaan silloin, kun lopputuotteen laadunvalvonta riippuu valmis-
tuksen aikaisista tarkastuksista, erityisesti niissä tapauksissa, joissa lääke on
olennaisesti määritelty sen valmistusprosessin perusteella.
F. LOPPUTUOTTEEN TARKASTUKSET
1. Lopputuotteen tarkastusta varten lopputuotteen erä muodostuu kaikista
samaan lääkemuotoon kuuluvista yksiköistä, jotka on tehty samasta alku-
peräisestä määrästä ja jotka ovat läpikäyneet saman valmistus- ja/tai
sterilointitoimintojakson, tai keskeytymättömässä tuotantoprosessissa
kaikista tietyssä ajassa valmistetuista yksiköistä.
Markkinoille saattamista koskevassa lupahakemuksessa on lueteltava ne
kokeet, jotka suoritetaan tavanomaisesti jokaiselle lopputuote-erälle. Tiheys
on ilmoitettava sellaisista kokeista, joita ei suoriteta tavanomaisesti.
Vapauttamisrajat on osoitettava.
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan
i ja j alakohdan sekä 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti liitettävien tietojen ja
asiakirjojen on sisällettävä lopputuotteen vapauttamisen aikana suoritet-
tuihin tarkastuksiin liittyvät tiedot. Ne on esitettävä seuraavien
vaatimusten mukaisesti:
Euroopan farmakopean yleisten monografioiden tai sen puuttuessa jäsen-
valtion farmakopean yleisten monografioiden vaatimuksia sovelletaan
kaikkiin siinä määriteltyihin tuotteisiin.
Jos muita kuin Euroopan farmakopean monografioiden tai näiden puut-
tuessa jäsenvaltion kansallisen farmakopean monografioiden
analysointimenetelmiä ja rajoja käytetään, on toimitettava todisteet siitä,
että lopputuote täyttäisi tuon farmakopean laatuvaatimukset kyseiselle
lääkemuodolle, jos tarkastus olisi suoritettu noiden monografioiden
mukaan.
1.1. Lopputuotteen yleiset tunnusmerkit
Tuotteen yleisiä tunnusmerkkejä koskevien tiettyjen tarkastusten on aina
sisällyttävä lopputuotteesta suoritettaviin kokeisiin. Näiden tarkastusten on
soveltuvissa tapauksissa koskettava keskipainoa, enimmäishajontoja, farma-
koteknisiä, fysikaalisia, mikrobiologisia, aistivaraisia ja fysikaalisia
tunnusmerkkejä, kuten tiheys, pH ja taittumiskerroin. Hakijan on
määriteltävä jokaisessa erityisessä tapauksessa jokaiselle näistä tunnusmer-
keistä standardit ja raja-arvot.
Koeolosuhteet ja tarvittaessa käytetyt laitteet, materiaalit ja standardit on
selostettava tarkasti, jos ne eivät ole Euroopan farmakopeassa tai jäsenval-
tioiden kansallisissa farmakopeoissa; tämä koskee myös tapauksia, joissa
tällaisten farmakopeoiden mukaisia menetelmiä ei voida soveltaa.
Lisäksi suun kautta annosteltavista kiinteistä lääkemuodoista on suoritettava
in vitro tutkimukset vaikuttavan aineen tai vaikuttavien aineiden vapautu-
misesta ja liukenevuusnopeudesta; nämä tutkimukset on suoritettava myös2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 56
▼B
silloin, kun annostelureitti on toinen, jos kyseessä olevan jäsenvaltion
toimivaltaiset viranomaiset katsovat sen tarpeelliseksi.
1.2. Vaikuttavan aineen (vaikuttavien aineiden) tunnistaminen ja vahvuuden
määritys
Vaikuttavan aineen (vaikuttavien aineiden) tunnistaminen ja vahvuuden
määritys on suoritettava joko tuotantoerää edustavasta näytteestä tai useasta
yksittäisesti tutkitusta annosyksiköstä.
Ilman aiheellisia perusteita ei suurin hyväksyttävä poikkeama lopputuotteen
vaikuttavan aineen pitoisuudessa saa ylittää ± 5 prosenttia valmistushet-
kellä.
Säilyvyyskokeiden perusteella valmistajan on esitettävä ja perusteltava
lopputuotteen vaikuttavan aineen pitoisuuden enimmäispoikkeamat, jotka
ovat voimassa esitetyn voimassaoloajan loppuun saakka.
Tietyissä poikkeustapauksissa, kun on kysymys erityisen monimutkaisista
seoksista, joissa vaikuttavia aineita on suuri määrä tai hyvin vähäinen
osuus, ja niiden määrittäminen edellyttäisi mutkikasta tutkimista, joka onvaikea suorittaa jokaisesta tuotantoerästä, voidaan yhden tai useamman
vaikuttavan aineen vahvuuden määrittäminen lopputuotteesta jättää suoritta-
matta, sillä nimenomaisella edellytyksellä, että se tehdään valmistuksen
välituotteille; tätä poikkeusta ei saa laajentaa kyseisten aineiden luonnehti-
miseen. Tätä yksinkertaistettua tekniikkaa on täydennettävä määrällisen
arvioinnin menetelmällä, joka antaa toimivaltaiselle viranomaiselle mahdol-
lisuuden varmistaa, että lääke on valmistusohjeen mukainen sen jälkeen,
kun se on saatettu markkinoille.
Biologisen aktiivisuuden koe in vivo tai in vitro on pakollista silloin, kun
fysikaalis-kemialliset menetelmät eivät pysty antamaan riittävää tietoa tuot-
teen laadusta. Tällaiseen kokeeseen on aina, kun mahdollista, sisällyttävä
vertailumateriaali ja tilastollinen analyysi, joka mahdollistaa luotettavuusra-
jojen laskemisen. Jos näitä kokeita ei voida suorittaa lopputuotteesta,
voidaan ne suorittaa valmistusprosessin välivaiheessa niin myöhäisessä
vaiheessa kuin mahdollista.
Jos B jaksossa annetut tiedot osoittavat, että lääkkeen valmistuksessa
käytetään merkittävä ylimäärä vaikuttavaa ainetta, on lopputuotteen tarkas-
tusmenetelmien kuvauksen sisällettävä tälle aineelle tapahtuneita muutoksia
koskevat tarvittaessa kemialliset, ja tarvittaessa myös farmakologis-toksiko-
logiset kokeet, sekä mahdollisesti hajoamistuotteiden tunnistaminen ja/tai
vahvuuden määritys.
1.3. Apuaineen tunnistaminen ja vahvuuden määritys
Tarvittaessa apuaineiden ainesosille on suoritettava vähintään tunnistamis-
kokeet.
Väriaineiden tunnistamiseen esitetyn tekniikan on mahdollistettava sen
varmistaminen, että aineet sisältyvät direktiivin 78/25/ETY liitteenä
olevaan luetteloon.
Ylä- ja alarajakoe on pakollinen sellaisille säilytysaineille ja kaikille muille
apuaineen ainesosille, jotka saattavat vaikuttaa haitallisesti fysiologisiin
toimintoihin; ylä- ja alarajakoe on pakollinen apuaineelle, jos se voi
vaikuttaa vaikuttavan aineen biologiseen hyväksikäytettävyyteen, jollei
biologista hyväksikäytettävyyttä voida taata muunlaisin sopivin kokein.
1.4. Turvallisuuskokeet
Markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen mukana toimitettujen
farmakologis-toksikologisten kokeiden lisäksi on turvallisuuskokeista, kuten
steriiliyttä, bakteeriendoksiineja, pyrogeenisuutta ja paikallista siedettä-
vyyttä eläimillä koskevista kokeista saadut tiedot esitettävä analyyttisissä
asiakirjoissa aina, kun tällaiset kokeet on suoritettava tavanomaisesti tuot-
teen laadun varmistamiseksi.
G. SÄILYVYYSKOKEET
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan f ja i
alakohdan mukaisesti liitettävät tiedot ja asiakirjat on toimitettava seuraavien
vaatimusten mukaisesti.
Hakijan on esitettävä tutkimukset, joiden avulla kestoaika, suositellut säilytyso-
losuhteet ja vaatimukset kestoajan lopussa on määritetty.
Jos lääkerehujen valmistukseen on käytetty premiksejä, niistä suositeltujen
käyttöohjeiden mukaisesti valmistetuista lääkerehuista on ilmoitettava kestoaika.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 57
▼B
Jos lopputuotteen on oltava käyttövalmis ennen sen antamista, edellytetään
käyttövalmiiksi saatetulle tuotteelle ehdotetusta kestoajasta yksityiskohdat,
asianmukaisilla säilyvyystiedoilla perusteltuina.
Moniannosruiskepullojen säilyvyys ensimmäisen käytön jälkeen on osoitettava
säilyvyyskokeilla.
Jos lopputuote voi tuottaa hajoamistuotteita, on hakijan ilmoitettava ne ja osoi-
tettava tunnistamis- ja analysointimenetelmät.
Päätelmien on sisällettävä analyysitulokset, jotka antavat perustelut esitetylle
kestoajalle suositelluissa säilytysolosuhteissa ja lopputuotteen laatuvaatimuksille
kestoajan lopussa näissä suositelluissa olosuhteissa säilytettynä.
Korkein hyväksyttävä hajoamistuotteiden taso kestoajan lopussa on osoitettava.
Tutkimus tuotteen ja pakkauksen välisestä vuorovaikutuksesta on esitettävä aina,
kun tällaisen vuorovaikutuksen vaara katsotaan mahdolliseksi, erityisesti silloin,
kun kyseessä ovat ruiskeena käytettävät valmisteet ja sisäisesti käytettävät aero-
solit.
3 OSA
Turvallisuus- ja jäämäkokeet
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan j
alakohdan ja 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti liitettävät tiedot ja asiakirjat on
esitettävä jäljempänä olevien vaatimusten mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että turvallisuuskokeet suoritetaan noudattaen
hyvän laboratoriokäytännön periaatteiden noudattamista kemiallisten aineiden
kokeissa ja periaatteiden noudattamisen todentamista koskevien lakien, asetusten
ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta annetulla
neuvoston direktiivillä 87/18/ETY (1) ja hyvän laboratoriokäytännön (HLK)
tarkastamisesta ja todentamisesta 9 päivänä kesäkuuta 1988 annetulla neuvoston
direktiivillä 88/320/ETY (2) vahvistettuja hyviä laboratoriokäytännön periaatteita
koskevia säännöksiä.
A. TURVALLISUUSKOKEET
IL u k u
Kokeiden suorittaminen
1. Johdanto
Turvallisuutta koskevissa asiakirjoissa on osoitettava:1. lääkkeen mahdollinen toksisuus ja mahdolliset vaaralliset ja haitalliset
toksiset vaikutukset, jotka voivat esiintyä eläimissä esitetyissä käyttöo-
losuhteissa; nämä on arvioitava suhteessa asianomaisen patologisen
tilan vakavuuteen;
2. hoidetuista eläimistä saaduissa elintarvikkeissa olevien eläinlääke- tai
ainejäämien mahdolliset haittavaikutukset ihmiseen ja vaikeudet, joita
ne aiheuttavat elintarvikkeiden teolliselle jalostukselle;
3. mahdolliset vaarat, jotka voivat seurata ihmisten altistumisesta
lääkkeelle, esimerkiksi annettaessa sitä eläimelle;
4. lääkkeen käytöstä ympäristölle mahdollisesti aiheutuvat vaarat.
Kaikkien tulosten on oltava luotettavia ja yleistettäviä. Matemaattisia ja
tilastollisia menetelmiä on käytettävä kokeellisten menetelmien suunnitte-
lussa ja tulosten arvioinnissa aina kun se on perusteltua. Kliinisille
asiantuntijoille on lisäksi tarpeen antaa tietoja lääkkeen terapeuttisesta
vaikutuksesta ja sen käyttöön mahdollisesti liittyvistä vaaroista.
Joissakin tapauksissa voi olla tarpeen tutkia, onko emoyhdisteen metabo-
liiteissa kyseisiä jäämiä.
Ensimmäistä kertaa lääkealalla käytettävää apuainetta on käsiteltävä
kuten vaikuttavaa ainetta.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 58
(1) EYVL L 15, 17.1.1987, s. 29. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
kommission direktiivillä 1999/12/EY (EYVL L 77, 23.3.1999, s. 8).
(2) EYVL L 145, 11.6.1988, s. 35. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
kommission direktiivillä 1999/12/EY (EYVL L 77, 23.3.1999, s. 22).
▼B
2. Farmakologia
Farmakologiset tutkimukset ovat olennaisen tärkeitä selvitettäessä meka-
nismeja, joilla lääke aikaansaa terapeuttiset vaikutuksensa. Sen vuoksi
koe- ja kohde-eläinlajeilla suoritettujen farmakologisten tutkimusten on
sisällyttävä 4 osaan.
Farmakologiset tutkimukset voivat myös auttaa ymmärtämään toksikolo-
gisia ilmiöitä. Jos lääke aiheuttaa farmakologisia vaikutuksia ilman
toksista vastetta tai annoksilla, jotka ovat toksisuuden esiinsaamiseen
tarvittavia annoksia pienempiä, on nämä farmakologiset vaikutukset otet-
tava huomioon lääkkeen turvallisuutta arvioitaessa.
Tämän vuoksi turvallisuutta koskevia asiakirjoja on aina edellettävä koe-
eläimillä suoritettujen farmakologisten tutkimusten yksityiskohdat ja
kaikki merkitykselliset havainnot, jotka on havaittu kohde-eläimellä suor-
itettujen kliinisten tutkimusten aikana.
3. Toksikologia
3.1. Kerta-annoksen toksisuus
Kerta-annoksen toksisuutta voidaan käyttää ennakoimaan:
— akuutin yliannostuksen mahdollisia vaikutuksia kohdelajeissa,
— ihmisille vahingossa tapahtuneen annostelun mahdollisia vaikutuksia,— annoksia, joita on hyödyllistä käyttää toistetun annostelun toksisuus-
tutkimuksissa.
Kerta-annoksen toksisuustutkimusten on paljastettava aineen akuutit
toksiset vaikutukset sekä niiden alkaminen ja lieveneminen ajan suhteen.
Nämä tutkimukset on tavallisesti suoritettava vähintään kahdella nisäkä-
slajilla. Toinen nisäkäslaji voidaan tarvittaessa korvata eläinlajilla, jolle
lääke on tarkoitettu. Yleensä on tutkittava vähintään kaksi eri annostelur-
eittiä, joista toinen voi olla sama tai samanlainen kuin kohde-eläimelle
käytettäväksi ehdotettu annostelureitti. Jos voidaan olettaa, että ihminen
altistuu lääkkeelle merkittävästi, esimerkiksi sisäänhengityksen tai
ihokontaktin kautta, on nämä reitit tutkittava.
Kerta-annoksen toksisuuskokeisiin kehitetään jatkuvasti uusia tutkimus-
suunnitelmia niissä käytettävien eläinten määrän ja kärsimysten
vähentämiseksi. Näiden uusien menettelyjen mukaisesti suoritetut tutki-
mukset hyväksytään, jos ne ovat kunnolla validoituja, kuten myös
vakiintuneiden kansainvälisesti tunnustettujen ohjeiden mukaisesti suori-
tetut tutkimukset.
3.2. Toistetun annostelun toksisuus
Toistetun annostelun toksisuuskokeen tarkoitus on osoittaa mahdolliset
fysiologiset ja/tai anatomis-patologiset muutokset, jotka tutkittavana
olevan vaikuttavan aineen tai vaikuttavien aineiden yhdistelmän toistuva
annostelu aiheuttaa, ja määrittää, miten nämä muutokset liittyvät annok-
seen.
Kun kyseiset aineet tai lääkkeet, jotka on tarkoitettu käytettäviksi
ainoastaan eläimillä, joita ei käytetä elintarvikkeiden tuottamiseen on
yhdellä koe-eläinlajilla suoritettu toistetun annostelun toksisuustutkimus
yleensä riittävä. Tämä tutkimus voidaan korvata kohde-eläimellä suoritet-
tavalla tutkimuksella. Annostelutiheys ja -reitti sekä tutkimuksen kesto on
valittava siten, että ehdotetut kliinisen käytön olosuhteet otetaan
huomioon. Tutkijan on perusteltava tutkimusten laajuus ja kesto sekä
valitut annokset.
Kun kysymyksessä ovat aineet tai lääkkeet, jotka on tarkoitettu käytettä-
viksi elintarvikkeiden tuottamiseen käytettävillä eläimillä, on tutkimus
suoritettava ainakin kahdella lajilla, joista toisen on oltava muu kuin
jyrsijä. Tutkijan on perusteltava lajivalintansa ottaen huomioon käytettä-
vissä olevat tieteelliset tiedot tuotteen metaboliasta eläimillä ja ihmisellä.
Tutkittava aine on annettava suun kautta. Kokeen on kestettävä vähintään
90 vuorokautta. Tutkijan on ilmoitettava ja perusteltava selkeästi annoste-
lutapa, -tiheys sekä kokeen kesto.
Enimmäisannos on valittava siten, että haitalliset vaikutukset tulevat
esiin. Pienemmät annokset eivät saa aiheuttaa mitään merkkiä toksisuu-
desta.
Toksisten vaikutusten arvioinnin on perustuttava tutkimukseen käyttäyty-
misestä, kasvusta, hematologiasta ja fysiologisista, erityisesti erityselimiin
liittyviin kokeisiin, ja lisäksi mahdollisesti ruumiinavauskertomuksiin ja
niihin liittyviin histologisiin tutkimuksiin. Jokaisen tutkimussarjan tyypin2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 59
▼B
ja laajuuden valinta riippuu käytetyistä eläinlajeista ja sen hetkisestä
tieteellisen tietämyksen tilasta.
Tunnettujen aineiden, jotka on tutkittu tämän direktiivin säännösten
mukaisesti, uusien yhdistelmien osalta voi tutkija sopivasti yksinkertaistaa
toistetun annostelun tutkimuksia toimittamalla perustelunsa tällaisille
muunnoksille, paitsi jos akuutit ja subakuutit toksisuustutkimukset ovat
osoittaneet toksisten vaikutusten voimistumista tai uusia toksisia vaiku-
tuksia.
3.3. Kohde-eläinten sietokyky
Mahdollisen huonon siedettävyyden merkit, jotka on havaittu kohdela-
jeilla 4 osan I luvun B jakson vaatimusten mukaisesti suoritettujen
tutkimusten aikana, on esitettävä yksityiskohtaisesti. Suoritetut tutki-
mukset, annokset, joilla sietämättömyys esiintyi, ja kyseiset lajit ja
kannat on ilmoitettava. Yksityiskohdat kaikista odottamattomista fysiolo-
gisista muutoksista on myös toimitettava.
3.4. Lisääntymiseen kohdistuva toksisuus mukaan lukien teratogeenisuus
3.4.1. Tutkimukset vaikutuksista lisääntymiseen
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on havaita uroksen tai naaraan lisäänty-
mistoimintojen mahdolliset muutokset tai jälkeläisiin kohdistuvat
haitalliset vaikutukset, jotka johtuvat tutkittavan lääkkeen tai aineen anta-
misesta.
Kun kysymyksessä ovat aineet tai lääkkeet, jotka on tarkoitettu käytettä-
viksi elintarvikkeita tuottaville eläimille, on tutkimus vaikutuksista
lisääntymiseen suoritettava kahdelle sukupolvelle vähintään yhdellä
lajilla, yleensä jyrsijällä. Tutkittava aine tai lääke on annettava uroksille
ja naaraille sopivana ajankohtana ennen parittelua. Annostelua on jatket-
tava F2-sukupolven vieroittamiseen asti. Ainakin kolmea annostasoa on
käytettävä. Enimmäisannos on valittava siten, että se tuo esiin haitalliset
vaikutukset. Alin annostaso ei saa aiheuttaa mitään toksisuuden merkkejä.
Lisääntymiseen kohdistuvien vaikutusten arvioinnin on perustuttava
hedelmällisyyteen, tiineyteen ja emon käyttäytymiseen, F1-jälkeläisen
imetykseen, kasvuun ja kehitykseen hedelmöityksestä sukukypsyyteen ja
F2-jälkeläisen kehitykseen sen vieroitukseen asti.
3.4.2. Alkio/sikiötoksisuutta koskeva tutkimus mukaan lukien teratogeenisuus
Kun kyseessä ovat elintarvikkeita tuottaville eläimille käytettäviksi
tarkoitetut aineet tai lääkkeet, on alkio/sikiötoksisia vaikutuksia, mukaan
lukien teratogeenisuus, koskevat tutkimukset suoritettava. Nämä tutki-
mukset on suoritettava vähintään kahdella nisäkäslajilla, yleensä
jyrsijällä ja kaniinilla. Tutkimuksen yksityiskohdat (eläinten lukumäärä,
annokset, annosteluajankohta ja tulosten arviointiperusteet) riippuvat
tieteellisen tietämyksen tilasta hakemusaineiston jättämishetkellä ja tilas-
tollisesta merkitsevyystasosta, joka tulosten olisi saavutettava.
Jyrsijätutkimus voidaan yhdistää lisääntymistoimintoihin kohdistuvia
vaikutuksia selvittävään tutkimukseen.
Kun kyseessä ovat aineet tai lääkkeet, joita ei ole tarkoitettu käytettäviksi
elintarvikkeita tuottaville eläimille, edellytetään tutkimus alkio/sikiötoksi-
sista vaikutuksista, mukaan lukien teratogeenisuus, vähintään yhdellä
lajilla, joka voi olla kohdelaji, jos tuote on tarkoitettu käytettäväksi
eläimillä, joita saatetaan käyttää siitoseläiminä.
3.5. Mutageenisuus
Mutageenisuuskokeen tarkoituksena on osoittaa muutokset, joita tuote voi
aiheuttaa solujen perintöaineksessa.
Kaikki uudet aineet, jotka on tarkoitettu eläinlääkkeissä käytettäviksi, on
arvioitava mahdollisten mutageenisten ominaisuuksien osalta.
Kokeiden määrä ja tyypit sekä tulosten arviointiperusteet riippuvat tieteel-
lisen tiedon tilasta hakemusaineiston jättämishetkellä.
3.6. Karsinogeenisuus
Eläimillä suoritetut pitkäaikaiset karsinogeenisuustutkimukset edelly-
tetään yleensä aineista, joille ihmiset altistuvat, jos:
— ne ovat läheisiä kemiallisia analogeja tunnetuille karsinogeeneille,
— niiden mutageenisuustutkimuksissa on havaittu karsinogeenisten
vaikutusten vaara,
— jos ne aiheuttavat epäilyttäviä merkkejä toksisuuskokeissa.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 60
▼B
Tieteellisen tietämyksen tila hakemusaineiston jättämishetkellä on otet-
tava huomioon suunniteltaessa karsinogeenisuustutkimuksia ja
arvioitaessa niiden tuloksia.
3.7. Poikkeukset
Jos lääke on tarkoitettu paikallisesti käytettäväksi, on systeeminen imey-
tyminen tutkittava kohde-eläinlajilla. Jos systeeminen imeytyminen on
merkitykseltään vähäistä, voidaan toistetun annostelun toksisuutta, lisään-tymiseen kohdistuvaa toksisuutta ja karsinogeenisuutta koskevat kokeet
jättää suorittamatta, paitsi jos
— suositeltujen käyttöolosuhteiden mukaan lääke on annosteltava suun
kautta, tai jos
— lääke voi joutua hoidetuista eläimistä saatuihin elintarvikkeisiin (intra-
mammaarivalmisteet).
4. Muut vaatimukset
4.1. Immunotoksisuus
Jos toistetun annostelun toksisuustutkimusten aikana havaittuihin vaiku-
tuksiin kuuluu erityisiä muutoksia imujärjestelmäelinten painoissa ja/tai
histologiassa ja muutoksia imukudosten, luuytimen tai perifeeristen
leukosyyttien solujen määrässä, on tutkijan harkittava lisätutkimusten
tarvetta tuotteen vaikutuksista immuunijärjestelmään.
Tieteellisen tietämyksen tila hakemusaineiston jättämishetkellä on otet-
tava huomioon suunniteltaessa tällaisia tutkimuksia ja arvioitaessa niiden
tuloksia.
4.2. Jäämien mikrobiologiset ominaisuudet
4.2.1. Mahdolliset vaikutukset ihmisen suolistoflooraan
Antimikrobisten yhdisteiden jäämien ihmisten suolistoflooralle aiheut-
tama mikrobiologinen vaara on tutkittava hakemusaineiston
jättämishetkellä vallitsevan tieteellisen tietämyksen tilan mukaisesti.
4.2.2. Mahdolliset vaikutukset elintarvikkeiden teollisessa jalostuksessa käytet-
tyihin mikro-organismeihin
Tietyissä tapauksissa voi olla tarpeen suorittaa tutkimukset sen määrittä-
miseksi, aiheuttavatko jäämät vaikeuksia elintarvikkeiden teollisen
jalostuksen teknologisille prosesseille.
4.3. Havainnot ihmisissä
Asiakirjassa on oltava tiedot sen osoittamiseksi, käytetäänkö
eläinlääkkeen ainesosia lääkkeinä ihmisten hoidossa; jos näin on, on
kaikki ihmisissä havaitut vaikutukset (mukaan lukien sivuvaikutukset) ja
niiden syyt ilmoitettava siinä määrin kuin ne voivat olla tärkeitä
eläinlääkkeen arvioinnille, tarvittaessa kokeiden ja julkaisuviitteiden
kera; jos eläinlääkkeen sisältämiä aineita ei käytetä tai ei enää käytetä
lääkkeinä ihmisten hoidossa, on syyt tähän ilmoitettava.
5. Ekotoksisuus
5.1. Eläinlääkkeen ekotoksisuustutkimuksen tarkoituksena on arvioida
mahdolliset haitalliset vaikutukset, jotka eläinlääkkeen käyttö voi
aiheuttaa ympäristölle, ja tunnistaa mahdolliset varotoimenpiteet, jotka
voivat olla tarpeen tällaisten vaarojen vähentämiseksi.
5.2. Ekotoksisuuden arviointi on pakollinen kaikille muille eläinlääkettä
koskeville markkinoille saattamista koskeville lupahakemuksille paitsi 12
artiklan 3 kohdan j alakohdan ja 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti
jätetyille hakemuksille.
5.3. Tämä arviointi on tavallisesti suoritettava kahdessa vaiheessa.
Ensimmäisessä vaiheessa tutkijan on arvioitava tuotteen, sen vaikuttavien
aineiden tai niiden metaboliittien ympäristöä altistavan vaikutuksen
mahdollinen laajuus, ottaen huomioon:
— kohdelajit, ja ehdotettu käyttötapa (esimerkiksi joukkolääkintä vai
eläinten yksittäinen lääkintä),
— annostelutapa, erityisesti se mahdollisuus, että tuote pääsee suoraan
ekosysteemeihin,
— hoidettujen eläinten ympäristöön mahdollisesti erittämä tuote, sen
vaikuttavat aineet tai niiden metaboliitit ja niiden pysyvyys eritteissä,
— jätteiden tai käyttämättömien tuotteiden hävittäminen.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 61
▼B
5.4. Toisessa vaiheessa tutkijan on päätettävä, ovatko erityiset lisätutkimukset
tarpeen tuotteen vaikutuksista tiettyihin ekosysteemeihin ottaen huomioon
tuotteen ympäristöä altistavan määrän ja keston sekä tämän direktiivin
mukaisesti suoritettujen muiden kokeiden ja tutkimusten tiedot sen fysi-
kaalisista/kemiallisista, farmakologisista ja/tai toksikologisista
ominaisuuksista.
5.5. Tarpeen mukaan voidaan lisätutkimuksia vaatia:
— kehityksestä ja käyttäytymisestä maaperässä,
— kehityksestä ja käyttäytymisestä vedessä ja ilmassa,— vaikutuksista vedessä oleviin organismeihin,— vaikutuksista muihin organismeihin, joille lääke ei ole tarkoitettu.
Nämä lisätutkimukset on suoritettava vaarallisten aineiden luokitusta,
pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston
direktiivin 67/548/ETY (
1) liitteessä V vahvistettujen menetelmien mukai-
sesti, tai jos menetelmät eivät riittävästi kata tutkimuksen loppupistettä,
muiden kansainvälisesti tunnustettujen menetelmien mukaisesti, jotka
koskevat eläinlääkettä ja/tai vaikuttavaa ainetta (vaikuttavia aineita) ja/
tai eritettyjä metaboliitteja, tapauksen mukaan. Kokeiden määrä ja valitut
koetyypit sekä niiden arviointiperusteet riippuvat tieteellisen tietämyksen
tilasta hakemusaineiston jättämishetkellä.
II Luku
Ilmoitusten ja asiakirjojen esittäminen
Kuten kaikkien tieteellisten töiden, on turvallisuuskokeita koskevan hakemusai-
neiston sisällettävä seuraavat tiedot:
a) asian määrittelevä johdanto, johon on liitetty kaikki hyödylliset julkaisuviit-
teet;
b) tarkat tunnistetiedot tutkittavasta aineesta mukaan lukien:
— kansainvälinen yleisnimi (INN),
— International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC) -nimi,
— Chemical Abstracts Service (CAS) -numero,— terapeuttinen ja farmakologinen luokittelu,— synonyymit ja lyhenteet,— rakennekaava,— molekyylikaava,
— molekyylipaino,
— epäpuhtausaste,— epäpuhtauksien laadullinen ja määrällinen koostumus,— fysikaalisten ominaisuuksien kuvaus,— sulamispiste,— kiehumispiste,— höyrynpaine,
— liukenevuus veteen ja orgaanisiin liuottimiin ilmoitettuna g/l, yhdessä
lämpötilan kanssa,
— tiheys,— refraktio- ja rotaatiospektrit, ja niin edelleen;
c) yksityiskohtainen tutkimussuunnitelma, jossa perustellaan joidenkin edellä
mainittujen kokeiden mahdollinen suorittamatta jättäminen ja annetaan tiedot
käytetyistä menetelmistä, laitteista ja materiaaleista, eläinlajin lajista, rodusta,
kannasta ja jos mahdollista, niiden lukumäärästä ja niiden majoitus- ja
ruokintaolosuhteista, ilmoitus muun muassa siitä, olivatko ne vapaita erityi-
sistä taudinaiheuttajista (SPF);
d) kaikki saadut tulokset, olivatpa ne suotuisia tai kielteisiä. Alkuperäistulokset
on esitettävä riittävän yksityiskohtaisesti niin, että tulosten kriittinen arviointi
on mahdollista niiden kirjoittajan tulkinnasta riippumatta. Selvitykseksi
voidaan tuloksiin liittää esimerkkejä;
e) tulosten tilastollinen analyysi, jos tutkimusohjelma sitä vaatii, ja niiden vaih-
telu;
f) saatujen tulosten puolueeton arviointi, joka johtaa päätelmiin tuotteen turval-
lisuudesta, sen turvallisuusmarginaalista koe- ja kohde-eläimessä ja2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 62
(1) EYVL 196, 16.8.1967, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komis-
sion direktiivillä 2000/33/EY (EYVL L 136, 8.6.2000, s. 90).
▼B
mahdollisista sivuvaikutuksista, käyttöalasta, vaikuttavista annostasoista ja
mahdollisista yhteensopimattomuuksista;
g) yksityiskohtainen kuvaus ja perusteellinen arviointi elintarvikkeissa olevien
jäämien turvallisuutta koskevan tutkimuksen tuloksista ja sen merkityksestä
jäämien ihmisille mahdollisesti aiheuttamien vaarojen arvioinnille. Tätä
tarkastelua on seurattava ehdotukset sen varmistamiseksi, että mahdollinen
ihmiseen kohdistuva vaara poistetaan, soveltamalla kansainvälisesti tunnus-
tettuja arviointiperusteita, esimerkiksi vaikutuksia aiheuttamattoman
annoksen taso eläimissä, ehdotukset turvallisuuskertoimen valinnaksi ja
hyväksyttäväksi päiväsaanniksi (ADI);
h) perusteellinen arviointi mahdollisista vaaroista sellaisille henkilöille, jotka
valmistavat lääkettä tai antavat sitä eläimille, sekä ehdotuksen toimenpiteistä
niiden vähentämiseksi;
i) perusteellinen arviointi vaaroista, joita eläinlääkkeen käyttö ehdotetuissa
käytännön olosuhteissa voi aiheuttaa ympäristölle, sekä sopivat ehdotukset
niiden vähentämiseksi;
j) kaikki tarpeelliset tiedot kliinikon tutustuttamiseksi niin täydellisesti kuin
mahdollista ehdotetun tuotteen käyttökelpoisuuteen. Arviointia on täyden-
nettävä ehdotuksilla, jotka koskevat sivuvaikutuksia ja äkillisten toksisten
reaktioiden mahdollista hoitoa kohde-eläimillä;
k) lopullinen asiantuntijalausunto, joka antaa yksityiskohtaisen kriittisen
analyysin edellä mainituista tiedoista hakemusaineiston jättämishetkellä
vallitsevan tieteellisen tietämyksen perusteella, yhdessä kaikkien asiaanliitty-
vien turvallisuuskokeiden tulosten yksityiskohtaisen yhteenvedon ja tarkkojen
julkaisuviitteiden kanssa.
B. JÄÄMIEN TUTKIMINEN
IL u k u
Kokeiden suorittaminen
1. Johdanto
Tässä direktiivissä ’jäämillä’ tarkoitetaan kaikkia niitä vaikuttavia aineita
tai niiden metaboliitteja, jotka jäävät lihaan tai muihin elintarvikkeisiin,
jotka on tuotettu eläimestä, jolle kyseistä lääkettä on annettu.
Jäämien tutkimisen tarkoituksena on määrittää, pysyvätkö jäämät, ja jos,
niin missä määrin ja missä olosuhteissa hoidetuista eläimistä tuotetuissa
elintarvikkeissa ja selvittää varoajat, joista on pidettävä kiinni ihmisten
terveydellisen vaaran ja/tai elintarvikkeiden teollisen jalostuksen vaikeuk-
sien estämiseksi.
Jäämistä johtuvien vaarojen arvioimiseksi on tutkittava, esiintyykö jäämiä
eläimissä, jotka on hoidettu suositelluissa käyttöolosuhteissa, ja löydettyjen
jäämien vaikutukset on tutkittava.
Kun kyseessä ovat elintarvikkeita tuottaville eläimille käytettäväksi tarkoi-
tetut eläinlääkkeet, on jäämiä koskevien asiakirjojen osoitettava:
1. missä määrin ja kuinka pitkään eläinlääkkeen jäämät pysyvät hoidetun
eläimen kudoksissa tai niistä saaduissa elintarvikkeissa;
2. että hoidetuista eläimistä saatujen elintarvikkeiden kuluttajien terveys-
vaaran tai elintarvikkeiden teollisen jalostuksen vaikeuksien estämiseksi
on mahdollista vahvistaa toteuttamiskelpoiset varoajat, joita voidaan
noudattaa kasvatusoloissa;
3. että tavanomaisilla tarkastusmenetelmillä voidaan varmistaa varoaikojen
noudattaminen.
2. Metabolia ja jäämäkinetiikka
2.1. Farmakokinetiikka (imeytyminen, jakaantuminen, biotransformaatio, eritty-
minen)
Eläinlääkejäämien farmakokineettisten tutkimusten tarkoituksena on
arvioida tuotteen imeytyminen, jakaantuminen, biotransformaatio ja eritty-
minen kohdelajissa.
Lopullista tuotetta tai biologisesti vastaavaa valmistetta on annettava
kohdelajille korkeimpana suositeltuna annoksena.
Lääkkeen imeytymisen määrä on esitettävä yksityiskohtaisesti annostelu-
tavan mukaan. Jos osoitetaan, että paikalliseen käyttöön tarkoitettujen
valmisteiden systeeminen imeytyminen on vähäistä, muita jäämätutki-
muksia ei edellytetä.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 63
▼B
Lääkkeen jakaantuminen kohde-eläimessä on esitettävä; plasmaproteii-
neihin sitoutumisen taikka maitoon tai muniin kulkeutumisen sekä
lipofiilisiin yhdisteisiin sitoutumisen mahdollisuutta on tarkasteltava.
Tuotteen erittymisreitit kohde-eläimestä on esitettävä. Pääasialliset metabo-
liitit on tunnistettava ja luonnehdittava.
2.2. Jäämien poistuminen
Tämän tutkimuksen, joka mittaa jäämien poistumisnopeutta kohde-
eläimestä lääkkeen viimeisen annon jälkeen, tarkoituksena on mahdollistaa
varoaikojen määrittäminen.
Jäämien pitoisuus on määritettävä sopivin fysikaalisin, kemiallisin tai biolo-
gisin menetelmin vaihtelevina ajankohtina sen jälkeen, kun koe-eläin on
saanut viimeisen lääkeannoksen; toimintatapa sekä käytettyjen menetelmien
luotettavuus ja herkkyys on osoitettava.
3. Jäämien havaitsemiseen tarkoitetut tavanomaiset analyyttiset mene-
telmät
Analyyttiset menettelyt, jotka voidaan suorittaa tavanomaisten tutkimusten
yhteydessä ja joiden herkkyysaste mahdollistaa jäämien laillisesti
määrättyjen pitoisuusrajojen ylityksen varman havaitsemisen.
Ehdotettu analyyttinen menetelmä on esitettävä yksityiskohtaisesti, se on
validoitava, ja sen on oltava tarpeeksi yksinkertainen käytettäväksi jäämien
tavanomaisissa tarkastusolosuhteissa.
Seuraavat ominaisuudet on osoitettava:
— spesifisyys,
— tarkkuus, myös herkkyys,
— täsmällisyys,— toteamisraja,
— määrällinen raja,
— käytännöllisyys ja sovellettavuus tavanomaisissa laboratorio-olosuh-
teissa,
— interferenssiherkkyys.
Ehdotetun analyyttisen menetelmän sopivuus on arvioitava hakemusai-
neiston jättämishetkellä vallitsevan tieteellisen ja teknisen tietämyksen
perusteella.
II Luku
Tietojen ja asiakirjojen esittäminen
Kuten kaikessa tieteellisessä työssä, on jäämiä koskevassa hakemusaineistossa
oltava seuraavat tiedot:
a) asian määrittelevä johdanto, johon on liitetty mahdolliset hyödylliset viit-
taukset julkaisuihin;
b) lääkkeen yksityiskohtainen kuvaus, mukaan lukien:
— koostumus,
— puhtausaste,
— erän tunnisteet,
— suhde lopputuotteeseen,— spesifinen aktiivisuus ja radioleimattujen aineiden isotooppinen puhtaus,— leimattujen atomien asema molekyylissä;
c) yksityiskohtainen tutkimusraportti, jossa perustellaan edellä tarkoitetun tutki-
muksen suorittamatta jättäminen, annetaan tiedot käytetyistä menetelmistä,
laitteista, materiaalista, eläinten lajista, rodusta ja kannasta, ja jos mahdol-lista, niiden lukumäärästä ja majoitus- ja ruokintaolosuhteista;
d) kaikki saadut tärkeät suotuisat tai kielteiset tulokset. Alkuperäistulokset on
esitettävä riittävän yksityiskohtaisesti niin, että tulosten kriittinen arviointi
on mahdollista niiden kirjoittajan tulkinnasta riippumatta. Selvitykseksi
voidaan tuloksiin liittää esimerkkejä;
e) tulosten tilastollinen analyysi, jos tutkimusohjelma sitä vaatii, ja niiden vaih-
telu;
f) saatujen tulosten puolueeton arviointi sekä ehdotukset tuotteen sisältämien
vaikuttavien aineiden jäämien enimmäismääriksi, jolloin mainitaan merk-
kijäämä ja kyseinen kohdekudos; on myös ehdotettava tarpeelliset varoajat,
jotta varmistettaisiin, että hoidetuista eläimistä saaduissa elintarvikkeissa ei
ole niiden kuluttajalle vaarallisia jäämämääriä;2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 64
▼B
g) lopullinen asiantuntijalausunto, jossa on kriittinen ja yksityiskohtainen
analyysi edellä mainituista seikoista hakemusaineiston jättämishetkellä
vallinneen tieteellisen tietämyksen tasosta, yksityiskohtainen tiivistelmä
kaikista jäämäanalyysien tuloksista sekä tarkat julkaisuviitteet.
4 OSA
Prekliiniset ja kliiniset kokeet
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan j
alakohdan ja 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti liitettävät tiedot ja asiakirjat on
toimitettava tämän osan vaatimusten mukaisesti.
IL u k u
Prekliiniset vaatimukset
Prekliinisiä tutkimuksia edellytetään tuotteen farmakologisen vaikutuksen ja
siedettävyyden osoittamiseksi.
A. FARMAKOLOGIA
A.1. Farmakodynamiikka
Tämä tutkimus noudattaa seuraavaa kahta erillistä periaatetta.Yhtäältä tällä tutkimuksella on esitettävä riittävästi aineen toimintamekanismit ja
farmakologiset vaikutukset esittämällä tulokset määrällisesti käyttäen esimer-
kiksi annosvaikutuskuvaajia, aikavaikutuskuvaajia, ja jos mahdollista,
vaikutukseltaan tunnettuun tuotteeseen vertaamalla. Jos tuotteella väitetään
olevan suurempi terapeuttinen teho, on ero osoitettava, ja sen on oltava tilastol-
lisesti merkittävä.
Toisaalta tutkijan on toimitettava vaikuttavan aineen yleinen farmakologinen
luonnehdinta ottamalla erityisesti huomioon sivuvaikutusten mahdollisuus.
Yleensä päätoiminnot on tutkittava.
Tutkijan on tutkittava esimerkiksi annostelureitin ja formulaation vaikutus
vaikuttavan aineen farmakologiseen vaikutukseen.
Tutkimusten perusteellisuutta on lisättävä sitä mukaa, kun suositeltu annos
lähestyy annosta, joka mahdollisesti aiheuttaa epätoivottuja vaikutuksia.
Koetekniikat, jolleivät ne ole tavanomaisia, on esitettävä niin yksityiskohtaisesti,
että niiden toistaminen on mahdollista, ja tutkijan on osoitettava niiden validi-
teetti. Koetulokset on ilmaistava selkeästi, ja tietyntyyppisten kokeiden osalta
niiden tilastollinen merkitsevyys on mainittava.
Jollei muulle menettelylle ole hyviä perusteita, on kaikki vaikutusten määrälliset
muutokset, jotka johtuvat aineen toistetusta annostelusta, tutkittava.
Lääkeyhdistelmien tutkimiseen voivat johtaa joko farmakologiset perusteet tai
kliiniset käyttötarkoitukset. Ensimmäisessä tapauksessa farmakodynaamisen ja/
tai farmakokineettisen tutkimuksen on osoitettava ne yhteisvaikutukset, jotka
saattaisivat tehdä lääkeyhdistelmän käytön kliinisessä käytössä suositeltavaksi.
Jälkimmäisessä tapauksessa tutkimuksessa on määritettävä, jos lääkeyhdis-
telmälle etsitään tieteellistä perustelua kliinisten kokeiden kautta, voidaanko
lääkeyhdistelmän odotetut vaikutukset osoittaa eläimissä, ja vähintään mahdol-
listen epätoivottujen vaikutusten merkitys on arvioitava. Jos yhdistelmään
sisältyy uusi vaikuttava aine, on sen oltava perusteellisesti tutkittu jo aiemmin.
A.2. Farmakokinetiikka
Uutta vaikuttavaa ainetta koskevat farmakokineettiset perustiedot ovat yleensä
hyödyllisiä kliinisessä yhteydessä.
Farmakokineettiset tavoitteet voidaan jakaa kahteen pääalueeseen:
i) kuvailevat farmakokineettiset tutkimukset, joilla voidaan arvioida peruspara-
metrit, kuten puhdistuma, jakaantumistilavuus tai -tilavuudet, keskimääräinen
residenssiaika;
ii) näiden parametrien käyttö annostelunohjelman, plasmassa ja kudoksissa
olevien pitoisuuksien sekä farmakologisten, terapeuttisten tai toksisten vaiku-
tusten välisten suhteiden tutkimisessa.
Kohde-eläimillä farmakokineettiset tutkimukset ovat yleensä välttämättömiä,
jotta lääkkeitä käytettäisiin suurimmalla mahdollisella teholla ja turvallisuudella.
Tällaiset tutkimukset ovat erityisen hyödyllisiä kliinikolle annosteluohjelman
(esimerkiksi annostelureitti ja -paikka, annostelu, annosteluväli, antokertojen
lukumäärä) laatimisessa ja sen sopeuttamisessa tiettyjen populaatiomuuttujien
(esimerkiksi ikä, sairaus) mukaisesti. Tällaiset tutkimukset ovat tehokkaampia2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 65
▼B
eräillä eläimillä ja antavat yleensä enemmän tietoja kuin perinteiset annosmääri-
tystutkimukset.
Tunnettujen lääkkeiden tämän direktiivin vaatimusten mukaisesti tutkituilta
uusilta yhdistelmiltä ei edellytetä farmakokineettisiä tutkimuksia, jos on perus-
teltavissa, että vaikuttavien aineiden antaminen tiettynä yhdistelmänä ei muuta
niiden farmakokineettisiä ominaisuuksia.
A.2.1. Biologinen hyväksikäytettävyys / biologinen samanarvoisuus
Biologista hyväksikäytettävyyttä koskevat tutkimukset on suoritettava biologisen
samanarvoisuuden osoittamiseksi:
— kun uudelleen formuloitua lääkettä verrataan olemassa olevaan,
— kun uutta annostelumenetelmää tai -reittiä verrataan jo vakiintuneisiin,— kaikissa 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
B. SIEDETTÄVYYS KOHDE-ELÄINLAJISSA
Tämä tutkimus on suoritettava kaikilla niillä eläinlajeilla, joille lääke on tarkoi-
tettu. Sen tarkoituksena on suorittaa kaikilla kohde-eläimillä paikallista ja yleistä
siedettävyyttä koskevat kokeet, joiden tarkoitus on määrittää riittävän suuri
siedetty annos, jotta voidaan määrätä riittävä laaja turvallisuusmarginaali ja
sietämättömyyden kliiniset oireet käyttämällä suositeltua annostelureittiä tai
-reittejä, jos tämä voidaan saavuttaa terapeuttista annosta nostamalla ja/tai
hoidon kestoa pidentämällä. Tutkimussuunnitelman on sisällettävä niin paljon
yksityiskohtia sekä odotetuista farmakologisista vaikutuksista että epätoivotuista
vaikutuksista kuin mahdollista; viimeksi mainitut on arvioitava ottamalla asian-
mukaisesti huomioon se tosiasia, että koe-eläimet voivat olla hyvin arvokkaita.
Lääke on annettava ainakin suositeltua annostelureittiä käyttäen.
C. RESISTENSSIYS
Tiedot resistenttien organismien syntymisestä on toimitettava sellaisista
lääkkeistä, joita käytetään eläimillä tartuntatautien tai loistulehdusten ennaltaeh-
käisyyn tai hoitoon.
II Luku
Kliiniset vaatimukset
1.Yleiset periaatteet
Kliinisten kokeiden tarkoituksena on osoittaa tai varmentaa eläinlääkkeen
terapeuttinen vaikutus suositellun annoksen antamisen jälkeen, määritellä
sen vaikutukset ja vasta-aiheet lajien ja iän mukaan, sen käyttöohjeet,
mahdolliset epätoivotut vaikutukset ja turvallisuus tavanomaisissa käyttöolo-suhteissa.
Jollei muu ole perusteltua, on kliiniset kokeet suoritettava käyttäen vertailue-
läimiä (vertailevat kliiniset kokeet). Terapeuttista vaikutusta tulisi verrata
plaseboon tai hoidon puuttumiseen ja/tai terapeuttiselta arvoltaan tunnetun,
jo käytössä olevan lääkkeen vaikutukseen. Kaikki saadut tulokset, olivatpa
ne positiivisia tai negatiivisia, on osoitettava.
Diagnoosin teossa käytetyt menetelmät on määriteltävä. Tulokset on
esitettävä käyttämällä määrällisiä tai tavanomaisia kliinisiä perusteita.
Riittäviä tilastollisia menetelmiä on käytettävä, ja ne on perusteltava.
Kun kyseessä ovat ensisijaisesti suorituskyvyn lisääjinä käytettäväksi tarkoi-
tetut eläinlääkkeet, on erityistä huomiota kiinnitettävä:
— eläintuotteen tuottoon,
— eläintuotteen laatuun (aistivarainen, ravitsemuksellinen, hygieeninen ja
teknologinen laatu),
— ravitsemukselliseen arvoon ja eläimen kasvuun,— eläimen yleiseen terveydentilaan.
Kokeelliset tiedot on vahvistettava käytännön kenttäolosuhteissa hankituilla
tiedoilla.
Jos hakija voi tiettyjen terapeuttisten vaikutusten osalta osoittaa, että hänen ei
ole mahdollista toimittaa täydellisiä tietoja terapeuttisesta vaikutuksesta,
koska:
a) vaikutukset, joihin kyseessä oleva lääke on tarkoitettu, esiintyvät niin
harvoin, että hakijan ei voida kohtuudella odottaa hankkivan täydellistä
näyttöä,2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 66
▼B
b) sen hetkisellä tietämyksellä ei täydellisiä tietoja voida hankkia,
voidaan markkinoille saattamista koskeva lupa myöntää ainoastaan seuraavin
varauksin:
a) kyseistä eläinlääkettä saa luovuttaa ainoastaan eläinlääkärin määräyksellä
ja voidaan tarvittaessa antaa ainoastaan tarkan eläinlääketieteellisen
valvonnan alaisena;
b) pakkausselosteen ja mahdollisten muiden tietojen on kiinnitettävä
eläinlääkärin huomiota siihen tosiasiaan, että kyseistä lääkettä koskevat
käytettävissä olevat tiedot ovat vielä tietyiltä osin riittämättömiä.
2.Kokeiden suorittaminen
Kaikki eläinlääketieteelliset kliiniset tutkimukset on suoritettava harkitun ja
yksityiskohtaisen tutkimussuunnitelman mukaisesti. Se on kirjattava ennen
kokeiden aloittamista. Koe-eläinten hyvinvoinnin on oltava eläinlääketieteel-
lisen valvonnan alaista, ja se on otettava huomioon tutkimussuunnitelmaa
laadittaessa ja kokeiden suorittamisen aikana.
Ennakolta vahvistetut järjestelmälliset kirjalliset menettelyt vaaditaan klii-
nisten kokeiden järjestelyltä, suorittamiselta, tietojen keruulta, asiakirjoilta ja
varmentamiselta.
Ennen kliinisten kokeiden alkua niissä käytettävien eläinten omistajan on
annettava kirjallinen suostumuksensa, joka on osoitettava asiakirjalla.
Eläimen omistajalle on erityisesti ilmoitettava kirjallisesti kokeeseen osallis-
tumisen mahdollisista seurauksista, erityisesti hoidetun eläimen
lopettamistavasta tai sen käyttämisestä elintarvikkeiden tuottamiseen.
Jäljennös tästä ilmoituksesta, jonka eläimen omistaja on varmentanut nimikir-
joituksellaan ja päivännyt, on liitettävä koetta koskeviin asiakirjoihin.
Jollei koetta suoriteta sokkokokeena, sovelletaan 58, 59 ja 60 artiklan
eläinlääkkeiden merkitsemistä koskevia säännöksiä myös eläinlääketieteelli-
sissä kliinisissä kokeissa käytettäviksi tarkoitettujen formulaatioiden
merkitsemisessä. Kaikissa tapauksissa on merkinnän ”Ainoastaan eläinlääke-
tieteellisessä kliinisessä kokeessa käytettäväksi” oltava etiketissä selvästi ja
pysyvästi.
III Luku
Ilmoitukset ja asiakirjat
Kuten kaikessa tieteellisessä työssä, on tehoa koskevan hakemusaineiston sisäl-
lettävä aiheen määrittelevä johdanto, johon on liitetty kaikki hyödylliset
julkaisuviitteet.
Kaikkien prekliinisiin ja kliinisiin kokeisiin liittyvien asiakirjojen on oltava
riittävän yksityiskohtaisia, jotta hakemus voidaan puolueettomasti arvioida.
Kaikki tutkimukset ja kokeet on ilmoitettava, olivatpa ne hakijalle suotuisia tai
kielteisiä.
1. Prekliinisiä havaintoja koskevat tiedostot
Aina kun mahdollista, on annettava tulokset:
a) kokeista, jotka osoittavat farmakologiset vaikutukset;
b) kokeista, jotka osoittavat terapeuttisen vaikutuksen perustana olevat
farmakologiset mekanismit;
c) kokeista, jotka osoittavat pääasialliset farmakokineettiset prosessit.
Kaikista kokeen aikana ilmaantuvista odottamattomista tuloksista on annet-
tava yksityiskohtainen kuvaus.
Lisäksi kaikissa prekliinisissä tutkimuksissa on annettava seuraavat tiedot:
a) yhteenveto;
b) yksityiskohtainen tutkimussuunnitelma, jossa annetaan kuvaus käyte-
tyistä menetelmistä, laitteista ja materiaaleista, eläinten laji, ikä, paino,
sukupuoli, rotu tai kanta ja tunnistetiedot sekä annostelu, annostelureitti
ja -ohjelma;
c) tarvittaessa tulosten tilastollinen analyysi;
d) saatujen tulosten puolueeton tarkastelu, joka johtaa päätelmiin lääkkeen
turvallisuudesta ja tehosta.
Näiden tietojen täydellinen tai osittainen poisjättäminen on selitettävä.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 67
▼B
2.1. Tiedostot kliinisistä havainnoista
Jokaisen tutkijan on toimitettava kaikki ilmoitukset yksilökohtaisilla seur-
antalomakkeilla, jos kyseessä on yksilökohtainen hoito, ja ryhmäkohtaisilla
seurantalomakkeilla, jos kyseessä on ryhmäkohtainen hoito.
Toimitettavien ilmoitusten on oltava seuraavassa muodossa:
a) vastuullisen tutkijan nimi, osoite, toiminta ja pätevyys;
b) hoidon tapahtumapaikka ja -aika; eläinten omistajan nimi ja osoite;
c) yksityiskohtainen tutkimusraportti, jossa annetaan kuvaus käytetyistä
menetelmistä, mukaan lukien satunnaistamis- ja sokkokokeet, annoste-
lureitti, annosteluohjelma, annostelu, koe-eläinten tunnisteet, laji, rotu
tai kanta, ikä, paino, sukupuoli, fysiologinen tila;
d) kasvatus- ja ruokintatapa, ilmoittaen rehun koostumuksen ja mahdol-
listen rehunlisäaineiden tyypit ja määrät;
e) sairauskertomukset (niin täydellisenä kuin mahdollista), mahdollisten
keskeyttävien sairauksien esiintyminen ja kulku;
f) diagnoosi ja sen tekotapa;
g) sairauden oireet ja vakavuus, jos mahdollista tavanomaisten arviointi-
perusteiden mukaisesti;
h) kliinisessä kokeessa käytetyn kliinisen koevalmisteen tarkat tunnisteet;
i) lääkkeen annostus, annostelutapa, -reitti ja tiheys, ja tarvittaessa annos-
telun aikana huomioitavat varotoimenpiteet (esim. ruiskeen antamisen
kesto);
j) hoidon ja sitä seuraavan havaintojakson kesto;
k) kaikki yksityiskohdat muista kuin tutkittavana olevista lääkkeistä, joita
on annettu tutkimusjakson kuluessa, joko ennen tai yhtäaikaisesti tutkit-
tavan lääkkeen kanssa, ja viimeksi mainitussa tapauksessa
yksityiskohdat todetuista yhteisvaikutuksista;
l) kaikki kliinisten kokeiden tulokset (sisältäen kielteiset tai negatiiviset
tulokset) sekä täydellinen lausunto kliinisistä havainnoista ja vaiku-
tusten puolueettomien testien tuloksista (laboratorioanalyysit,
fysiologiset kokeet), jotka vaaditaan hakemuksen arviointiin; käytetyt
menetelmät on osoitettava ja minkä tahansa tuloksissa esiintyvän vaih-
telun merkitys selitettävä (esimerkiksi vaihtelut menetelmässä,
yksilökohtaiset vaihtelut tai lääkityksen vaikutukset); farmakodynaa-
misten vaikutusten osoittaminen eläimissä ei sinänsä riitä perusteluksi
päätelmiin mistään terapeuttisesta vaikutuksesta;
m) kaikki tiedot havaituista odottamattomista haitallisista vaikutuksista tai
muista sivuvaikutuksista ja niiden johdosta toteutetut toimenpiteet; syy-
seuraus-suhde on tutkittava mahdollisuuksien mukaan;
n) vaikutukset eläinten suorituksiin (esimerkiksi muninta, maidontuotanto
ja lisääntymiskyky);
o) vaikutukset hoidetuista eläimistä saatujen elintarvikkeiden laatuun,
erityisesti silloin, kun kyseessä ovat suorituskyvyn lisäämiseen tarkoi-
tetut lääkkeet;
p) päätelmät jokaisesta yksittäisestä tapauksesta tai, jos kyseessä on
ryhmäkohtainen hoito, jokaisesta laumatapauksesta.
Yhden tai useamman a−p alakohdassa mainitun tiedon jättämättä antaminen
on perusteltava.
Eläinlääkkeen markkinoille saattamisesta luvanhaltijan on toteutettava
kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että alkuperäiset asia-
kirjat, jotka muodostivat toimitettujen tietojen perustan, säilytetään ainakin
viisi vuotta sen jälkeen, kun lääkkeen markkinoille saattamista koskeva
lupa on mennyt umpeen.
2.2. Yhteenveto ja päätelmät kliinisistä havainnoista
Kliiniset havainnot on esitettävä yhteenvetojen kokeiden ja niiden tulosten
yleiskatsauksena, jonka on erityisesti osoitettava:
a) vertailueläinten lukumäärä, yksilökohtaisesti tai ryhmäkohtaisesti
hoidettujen eläinten määrä sekä jakauma lajin, rodun tai kannan, iän ja
sukupuolen mukaan;
b) niiden eläinten lukumäärä, joiden osalta kokeet on keskeytetty ennenai-
kaisesti ja syyt keskeyttämisille;
c) vertailueläinten osalta, ovatko ne:
— saaneet lainkaan hoitoa,
— saaneet plaseboa,2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 68
▼B
— saaneet muuta lääkettä, jolla on tunnettu vaikutus,
— saaneet tutkittavana olevaa vaikuttavaa ainetta eri formulaationa tai
eri reittiä;
d) havaittujen sivuvaikutusten esiintymistiheys;
e) havainnot vaikutuksista suorituksiin (esimerkiksi muninta, maidon
tuotanto, lisääntymiskyky ja elintarvikkeen laatu);
f) yksityiskohdat koe-eläimistä, joiden kohdalla vaarat voivat olla erityisen
suuret niiden iän, kasvatus- tai ruokintatavan tai sen tarkoituksen vuoksi,
johon ne on aiottu, tai eläimistä, joiden fysiologinen tai patologinen tila
edellyttää erityisharkintaa;
g) tulosten tilastollinen arviointi silloin, kun tutkimusohjelma sitä edel-
lyttää.
Lopuksi tutkijan on tehtävä yleiset päätelmät kokeellisesta näytöstä ja
ilmaistava kokeen perusteella mielipiteensä lääkkeen turvallisuudesta tava-
nomaisissa käyttöolosuhteissa, sen terapeuttisesta tehosta ja ilmaistava muut
hyödylliset tiedot, jotka koskevat vaikutuksia, vastavaikutuksia, annostelua,
hoidon keskimääräistä kestoa sekä tarvittaessa mahdolliset muiden
lääkkeiden ja rehulisäaineiden yhteydessä havaitut yhteisvaikutukset sekä
muut erityiset varotoimenpiteet, joihin hoidon aikana on ryhdyttävä, sekä
yliannostuksen kliiniset oireet.
Kun kyseessä ovat erityiset lääkeyhdistelmät, on tutkijan tehtävä päätelmät
myös tuotteen turvallisuudesta ja tehosta verrattuna kyseessä olevien
vaikuttavien aineiden antamiseen erillisinä.
3. Lopullinen asiantuntijalausunto
Lopullisen asiantuntijalausunnon on annettava yksityiskohtainen kriittinen
analyysi kaikista prekliinisistä ja kliinisistä kokeista hakemuksen
jättämishetkellä olevan tieteellisen tietämyksen tilan perusteella sekä yksi-
tyiskohtainen yhteenveto toimitettujen kokeiden ja tutkimusten tuloksista
sekä tarkat julkaisuviitteet.
II OSASTO
Vaatimukset immunologisille eläinlääkkeille
Seuraavia vaatimuksia sovelletaan immunologisiin eläinlääkkeisiin, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta erityissäännöksiä, joita yhteisön lainsäädännössä on
eläinsairauksien valvonnasta ja hävittämisestä säädetty.
5 OSA
Yhteenveto asiakirjoista
A. HALLINNOLLISET TIEDOT
Immunologisesta eläinlääkkeestä, jota hakemus koskee, on annettava nimi,
vaikuttavan aineen / vaikuttavien aineiden nimi/nimet, vahvuus, lääkemuoto,
annostelutapa ja -reitti ja kuvaus lopullisesta myyntipakkauksesta.
Hakijan on ilmoitettava nimensä ja osoitteensa sekä valmistajan tai valmistajien
ja valmistuksen eri vaiheisiin liittyvien paikkojen nimet ja osoitteet (mukaan
lukien lopputuotteen valmistaja ja vaikuttavan aineen tai vaikuttavien aineiden
valmistaja tai valmistajat) sekä tarvittaessa maahantuojan nimi ja osoite.
Hakijan on ilmoitettava hakemuksensa tueksi toimittamiensa asiakirjaniteiden
määrä ja niiden nimet sekä tarvittaessa näytteiden luonne.
Hallinnollisiin tietoihin on liitettävä asiakirja, joka osoittaa, että valmistajalla on
lupa valmistaa immunologisia eläinlääkkeitä 44 artiklan mukaisesti sekä lyhyt
kuvaus valmistustiloista tai tuotantopaikasta. Lisäksi on toimitettava luettelo
tuotantopaikalla käsitellyistä organismeista.
Hakijan on myös toimitettava luettelo niistä maista, joissa lupa on myönnetty,
jäljennökset tuotteen ominaisuuksia koskevasta yhteenvedosta 14 artiklan
mukaisesti, sellaisina kuin jäsenvaltiot ovat ne hyväksyneet, sekä luettelo niistä
maista, joissa hakemus on jätetty.
B. YHTEENVETO TUOTTEEN OMINAISUUKSISTA
Hakijan on esitettävä 14 artiklan mukainen yhteenveto tuotteen ominaisuuksista.
Hakijan on lisäksi toimitettava kyseisestä eläinlääkkeestä yksi tai useampi näyte
tai vedos myyntipakkauksesta ja tarvittaessa pakkausselosteesta.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 69
▼B
C. ASIANTUNTIJALAUSUNNOT
Asiantuntijalausunnot on 15 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti toimitettava
kaikesta hakemusaineistosta.
Asiantuntijalausunnon on sisällettävä kriittinen arviointi tämän direktiivin
mukaisesti suoritetuista eri tarkastuksista ja/tai kokeista ja tuotava esiin kaikki
arvioinnin kannalta merkitykselliset tiedot. Asiantuntijan on esitettävä lausun-
tonsa siitä, ovatko kyseisen lääkkeen laatua, turvallisuutta ja tehoa koskevat
takuut riittävät. Pelkkä tosiasioihin perustuva tiivistelmä ei riitä.
Kaikista tärkeistä tiedoista on esitettävä yhteenveto asiantuntijalausunnon liit-
teessä, jos mahdollista, taulukkomuotoisine tai graafisine liitteineen.
Asiantuntijalausuntojen ja yhteenvetojen on sisällettävä tarkat viittaukset
pääasiakirjojen sisältämiin tietoihin.
Jokaisen asiantuntijalausunnon on oltava pätevän ja kokeneen henkilön tekemä.
Asiantuntijan on allekirjoitettava ja päivättävä se. Lausuntoon on liitettävä lyhyt
kuvaus asiantuntijan pätevyydestä, koulutuksesta ja ammatillisesta kokemuk-
sesta. Asiantuntijan ammatillinen suhde hakijaan on ilmoitettava.
6 OSA
Immunologisten eläinlääkkeiden analyyttiset (fysikaalis-kemialliset, biolo-
giset tai mikrobiologiset) kokeet
Kaikkien analysointimenettelyjen on oltava sen hetken tieteen kehityksen tason
mukaisia ja validoituja; validointitutkimusten tulokset on toimitettava.
Analysointimenettely tai -menettelyt on esitettävä riittävän tarkoin yksityis-
kohdin siten, että ne ovat toistettavissa toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä
suoritettavissa tarkastuksissa; kaikki erityislaitteet ja -välineet, joita saatetaan
käyttää, on esitettävä riittävän tarkasti, ja mukaan voidaan liittää luonnos niistä.
Laboratorioreagenssien kaavoja on täydennettävä tarvittaessa valmistustavalla.
Euroopan farmakopeaan tai jäsenvaltion farmakopeaan sisältyvien analysointi-
menettelyjen osalta kuvaus voidaan korvata tarkalla viittauksella kyseiseen
farmakopeaan.
A. AINESOSIEN LAADULLINEN JA MÄÄRÄLLINEN KOOSTUMUS
Ilmoitukset ja asiakirjat, jotka 12 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti on
liitettävä lupahakemukseen, on toimitettava seuraavien vaatimusten mukaisesti.
1. Laadullinen koostumus
Immunologisten eläinlääkkeiden kaikkien ainesosien ’laadullisella koostu-
muksella’ tarkoitetaan:
— vaikuttavan aineen tai aineiden,
— lisäaineiden ainesosien,
— apuaineen ainesosien, niiden luonteesta tai käytetystä määrästä riippu-
matta, mukaan lukien säilytysaineet, stabilisaattorit, sakeutusaineet,
emulgaattorit, väriaineet, mauste- ja aromiaineet, merkintäaineet, sekä
— eläimille annettavaksi tarkoitettujen lääkemuotojen sisältämien aineiden
ainesosien nimeä tai kuvausta.
Näihin tietoihin on liitettävä kaikki tarvittavat tiedot pakkauksesta, mahdol-
lisesti sen sulkemistavasta ja lääkkeen mukana toimitettavista välineistä,
joilla lääkettä käytetään tai annostellaan.
2. Lääkkeiden sisältämien ainesosien kuvauksessa käytettävillä ’tavanomai-
silla käsitteillä’ tarkoitetaan, tämän rajoittamatta 12 artiklan 3 kohdan c
alakohdan säännösten soveltamista:
— Euroopan farmakopeassa tai sen puuttuessa jonkin jäsenvaltion kansal-
lisessa farmakopeassa olevien tuotteiden kyseisen monografian
päänimitystä, joka on pakollinen kaikille tämäntyyppisille aineille, viit-
taamalla samalla asianomaiseen farmakopeaan,
— muiden tuotteiden osalta Maailman terveysjärjestön (WHO) suositte-
lemaa yleistä kansainvälistä nimeä, johon voi liittyä toinen yleisnimi
tai sen puuttuessa tarkka tieteellinen nimi; tuotteista, joilla ei ole yleis-
nimeä tai tarkkaa tieteellistä nimeä, on esitettävä selvityksellä niiden
alkuperästä ja valmistustavasta täydennettynä tarvittaessa muilla yksi-
tyiskohdilla,
— väriaineiden osalta direktiivissä 78/25/ETY niille osoitettua E-tunnusta.
3. Määrällinen koostumus
Immunologisen eläinlääkkeen sisältämien vaikuttavien aineiden
”määrällisen koostumuksen” antamiseksi on kyseisen lääkemuodon mukai-
sesti määriteltävä organismien määrä, pitoisuus tai paino erityisenä2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 70
▼B
proteiinina, kansainvälisten yksiköiden määrä (IU) tai jokaisen vaikuttavan
aineen biologisen aktiivisuuden yksiköiden määrä joko annos- tai tilavuu-
syksikköä kohden sekä lisä- ja apuaineiden osien paino tai tilavuus ottaen
huomioon B jaksossa esitetyt yksityiskohdat.
Jos kansainvälinen biologisen aktiivisuuden yksikkö on määritelty, on sitä
käytettävä.
Biologisen aktiivisuuden yksiköt, joista ei ole julkaistua tietoa, on ilmoitet-
tava siten, etteivät ne anna epäselvää tietoa aineen aktiivisuudesta
esimerkiksi mainitsemalla immunologisen vaikutuksen, johon annoksen
määrittelymenetelmä perustuu.
4. Farmaseuttinen tuotekehitys
Koostumuksen, ainesosien ja pakkauksen valinta on selvitettävä. Se on
perusteltava farmaseuttisen tuotekehityksen tieteellisellä tiedolla. Tuotteen
yliannostus valmistuksessa on ilmoitettava perusteluineen. Säilytysjärjes-
telmän teho on osoitettava.
B. KUVAUS LOPPUTUOTTEEN VALMISTUSTAVASTA
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan d
alakohdan mukaisesti liitettävä kuvaus valmistustavasta on laadittava siten, että
se antaa riittävän kuvan käytettyjen toimintojen luonteesta.
Tätä varten sen on sisällettävä ainakin:
— maininnat valmistuksen eri vaiheista (sisältäen puhdistusmenettelyt) niin,
että voidaan arvioida valmistusmenetelmän toistettavuus ja lopputuotteeseen
liittyvät vaarat tai haittavaikutukset, kuten mikrobiologinen kontaminaatio,
— keskeytymättömän valmistuksen osalta kaikki tiedot toimenpiteistä loppu-
tuote-erien homogeenisuuden ja tasa-asteisuuden varmistamiseksi,
— maininta tuotteista, jotka voivat hävitä valmistuksen aikana,
— yksityiskohtainen kuvaus seoksen valmistamisesta ja maininta siihen käytet-
tyjen tuotteiden määristä,
— maininta valmistusvaiheista, joissa näytteenotto on tapahtunut valmistuksen
aikaisia kokeita varten.
C. LÄHTÖAINEIDEN TUOTANTO JA TARKASTUS
Tässä kohdassa ’lähtöaineilla’ tarkoitetaan kaikkia immunologisen eläinlääkkeen
tuotannossa käytettyjä ainesosia. Vaikuttavien aineiden viljelyyn käytettyjä
ympäristöjä pidetään yhtenä lähtöaineena.
Jos on kysymys:
— vaikuttavasta aineesta, jota ei ole Euroopan farmakopeassa tai jäsenvaltion
farmakopeassa
tai
— vaikuttavasta aineesta, joka on Euroopan farmakopeassa tai jäsenvaltion
farmakopeassa ja valmistettu menetelmällä, josta jää mahdollisesti epäpuh-
tauksia, joita ei ole mainittu farmakopean monografiassa, ja joiden
laadunvalvontaan monografia on siten riittämätön,
jonka valmistaa muu kuin hakija, voi viimeksi mainittu toteuttaa tarvittavat
toimenpiteet, jotta vaikuttavan aineen valmistaja toimittaa yksityiskohtaisen
kuvauksen valmistusprosesseista, valmistuksen aikaisesta laadunvalvonnasta ja
prosessien validoinnista suoraan toimivaltaisille viranomaisille. Tällöin valmis-
tajan on kuitenkin toimitettava hakijalle kaikki tiedot, joita hakija voi tarvita
ottaakseen lääkkeestä vastuun. Valmistajan on vahvistettava hakijalle kirjalli-
sesti, että hän varmistaa erien yhdenmukaisuuden ja ettei hän muuta
valmistusprosessia tai vaatimuksia ilmoittamatta siitä hakijalle. Tällaista
muutoshakemusta tukevat asiakirjat ja ilmoitukset on toimitettava toimivaltai-
sille viranomaisille.
Edellä 12 artiklan 3 kohdan i ja j alakohdan sekä 13 artiklan 1 kohdan mukai-
seen markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen liitettyjen ilmoitusten
ja asiakirjojen on sisällettävä erityisesti kokeiden tulokset, mukaan luettuna
kaikkien käytettyjen ainesosien laadunvalvontaan liittyvien kokeiden tulokset.
Tiedot ja asiakirjat on toimitettava seuraavien vaatimusten mukaisesti.
1. Farmakopeoissa mainitut lähtöaineet
Euroopan farmakopean monografioita sovelletaan kaikkiin siinä esitettyihin
tuotteisiin.
Muiden tuotteiden suhteen jokainen jäsenvaltio voi vaatia omalla alueellaan
valmistetuilta valmisteilta sen oman kansallisen farmakopean noudatta-
mista.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 71
▼B
Ainesosien, jotka täyttävät Euroopan farmakopean tai yhden jäsenvaltion
farmakopean vaatimukset, katsotaan täyttävän riittävästi 12 artiklan 3
kohdan i alakohdan vaatimukset. Tässä tapauksessa analyyttisten menetel-
mien kuvaus voidaan korvata yksityiskohtaisella viittauksella kyseessä
olevaan farmakopeaan.
Jos ainetta ei esitetä Euroopan farmakopeassa eikä kyseisen jäsenvaltion
farmakopeassa, voidaan hyväksyä viittaus minkä tahansa kolmannen maan
farmakopeaan. Tässä tapauksessa käytetty monografia on esitettävä tarvit-
taessa käännöksineen, josta hakija on vastuussa.
Väriaineiden on kaikissa tapauksissa täytettävä direktiivin 78/25/ETY
vaatimukset.
Jokaiselle lähtöaine-erälle suoritettavat tavanomaiset kokeet on ilmoitettava
markkinoille saattamista koskevassa lupahakemuksessa. Jos muita kuin
farmakopeassa mainittuja kokeita käytetään, on toimitettava todisteet siitä,
että lähtöaineet täyttävät tuon farmakopean laatuvaatimukset.
Tapauksissa, joissa Euroopan farmakopean tai jäsenvaltion kansallisen
farmakopean monografian sisältämät vaatimukset saattaisivat olla
riittämättömät tuotteen laadun varmistamiseksi , toimivaltaiset viranomaiset
voivat vaatia tuotteen markkinoille saattamista koskevan luvan hakijalta
soveltuvampia vaatimuksia.
Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava tästä kyseisestä farmako-
peasta vastaaville viranomaisille. Valmisteen markkinoille saattamista
koskevan luvan hakijan on toimitettava tuon farmakopean viranomaisille
tiedot kyseisen monografian väitetyistä puutteista sekä sovelletut lisävaati-
mukset.
Jos lähtöainetta ei ole Euroopan farmakopeassa eikä jäsenvaltion farmako-
peassa, viittaus kolmansien maiden farmakopeaan voidaan sallia; tässä
tapauksessa hakijan on toimitettava jäljennös monografiasta ja tarvittaessa
myös monografian sisältämien analysointimenettelyjen validointitiedoista
tarvittaessa käännöksineen. Vaikuttavien aineiden osalta on pystyttävä
esittämään, että monografia pystyy takaamaan niiden riittävän laadun.
2. Lähtöaineet, joita ei ole farmakopeassa
2.1. Biologista alkuperää olevat lähtöaineet
Kuvaus on annettava monografian muodossa.
Aina kun on mahdollista, on rokotetuotannon perustuttava viljelyeräjärjes-
telmään ja perustettuihin solupankkeihin. Tuotettaessa seerumeja sisältäviä
immunologisia eläinlääkkeitä on elintarvikkeiden tuottamiseen käytettävien
eläinten alkuperä, yleinen terveydentila ja immunologinen tila ilmoitettava;
määriteltyjä lähtöaineseoksia on käytettävä.
Lähtöaineiden alkuperä ja tausta on esitettävä ja osoitettava asiakirjalla.
Geeniteknologisesti valmistettujen lähtöaineiden osalta näiden tietojen on
oltava riittävän yksityiskohtaisia, kuten kuvaus lähtösoluista tai -kannoista,
ekspressiovektorin rakenne (nimi, alkuperä, replikonin toiminta, promoot-
torin tehostaja ja muut säätelyelementit), tehokkaasti sijoitetun DNA:n tai
RNA:n sekvenssin tarkastus, soluissa olevan plasmidivektorin oligonukleo-
tidinen sekvenssi, kotransfektioon käytetty plasmidi, lisätyt tai poistetut
geenit, lopullisen rakenteen biologiset ominaisuudet ja ekspressoidut geenit,
kopioiden määrä ja geneettinen pysyvyys.
Viljelmäaineksille, mukaan lukien solupankit ja antiseerumin tuotantoon
käytetty raakaseerumi, on tehtävä tunnistuskokeet, ja aineet on tutkittava
vieraiden tekijöiden varalta.
Kaikista, missä tahansa valmistusprosessin vaiheessa käytetyistä biologista
alkuperää olevista aineista on toimitettava tiedot. Tietojen on sisällettävä:
— yksityiskohtainen kuvaus lähtöaineiden alkuperästä,
— yksityiskohtainen kuvaus kaikista käytetyistä käsittelyistä, puhdistuk-
sista ja inaktivaatioista, sekä käytettyjen prosessien validoinneista ja
valmistuksen aikaisista tarkastuksista,
— yksityiskohtainen kuvaus kaikista kontaminaatiotutkimuksista, jotka
suoritetaan jokaiselle tuote-erälle.
Jos vieraita tekijöitä havaitaan tai epäillään olevan, on kyseinen aine
hylättävä, tai sitä on käytettävä erittäin poikkeuksellisissa tilanteissa vasta,
kun tuotteen jatkokäsittely varmistaa niiden tuhoutumisen ja/tai inaktivaa-
tion.
Solupankkeja käytettäessä on solujen ominaisuuksien säilyminen muuttu-
mattomana osoitettava ylimmällä tuotannossa käytetyllä siirrostustasolla.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 72
▼B
Elävien heikennettyjen rokotteiden osalta on viljelmän heikennettyjen
ominaisuuksien pysyvyys osoitettava.
Biologisista lähtöaineista tai reagensseista on tarvittaessa toimitettava
toimivaltaisille viranomaisille näytteet tarkastuskokeita varten.
2.2. Muuta kuin biologista alkuperää olevat lähtöaineet
Kuvaus on annettava monografian muodossa käyttämällä seuraavia otsi-
koita:
— lähtöaineen nimi, joka täyttää A jakson 2 kohdan vaatimukset, ja
mahdolliset kaupalliset tai tieteelliset synonyymit,
— lähtöaineen kuvaus, kirjoitettuna samanlaiseen muotoon kuin Euroopan
farmakopean kuvauskohdassa on käytetty,
— lähtöaineen tehtävä,
— tunnistusmenetelmät,
— puhtaus on esitettävä suhteessa ennustettavissa olevien epäpuhtauksien
kokonaismäärään, erityisesti sellaisten, joilla voi olla haitallinen
vaikutus, ja tarvittaessa sellaisten, jotka ottaen huomioon hakemuksen
mukaisen lääkeyhdistelmän saattaisivat vaikuttaa epäedullisesti
lääkkeen säilyvyyteen tai vääristää analyyttisiä tuloksia; lähtöaineen
jokaisen erän puhtauden osoittamiseksi suoritettavista kokeista on
esitettävä lyhyt kuvaus,
— kaikki erityiset varotoimenpiteet, jotka voivat olla tarpeellisia
lähtöaineen säilytyksen aikana, ja tarvittaessa sen kestoaika on annet-
tava.
D. ERITYISTOIMENPITEET ELÄINTEN SPONGIFORMISTEN ENKEFA-
LOPATIOIDEN SIIRTYMISEN ESTÄMISEKSI
Hakijan on osoitettava, että kyseistä eläinlääkettä valmistetaan Euroopan komis-
sion julkaisun ”Lääkkeisiin sovellettavat säännöt Euroopan yhteisössä” niteessä
7 julkaiseman eläinlääkkeiden välityksellä tapahtuvan eläinten spongiformisen
enkefalopatian aiheuttajien siirtymisriskin minimoimista koskevien, tarvittaessa
ajantasaistettavien ohjeiden mukaisesti.
E. TUOTANNON AIKANA SUORITETTAVAT TARKASTUKSET
1.Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan i ja j
alakohdan sekä 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti liitettävien tietojen ja asiakir-
jojen on sisällettävä tiedot välituotteelle suoritetuista tarkastuksista, joiden
tarkoituksena on valmistuksen ja lopputuotteen yhdenmukaisuuden varmista-
minen.
2.Inaktivoiduista ja detoksifioiduista rokotteista on inaktivaatio tai detoksifikaatio
tutkittava jokaisen tuotantojakson aikana heti inaktivaatio- tai detoksifikaatio-
prosessin jälkeen.
F. LOPPUTUOTTEEN TARKASTUKSET
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan i ja j
alakohdan sekä 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti liitettävien tietojen ja asiakir-
jojen on sisällettävä erityistiedot, jotka koskevat lopputuotteen tarkastuksia. Jos
sopiva monografia on olemassa ja jos käytetään muita kuin Euroopan farmako-
pean monografiassa tai sen puuttuessa jonkin jäsenvaltion kansallisen
farmakopean monografiassa esitettyjä menetelmiä tai koerajoja, on pystyttävä
todistamaan, että lopputuote täyttäisi tuon farmakopean laatuvaatimukset kysei-
selle lääkemuodolle, jos tutkiminen suoritettaisiin noiden monografioiden
mukaan. Markkinoille saattamista koskevassa lupahakemuksessa on lueteltava
ne kokeet, jotka suoritetaan lopputuotteen jokaisen erän edustavasta näytteestä.
Tiheys on ilmoitettava niistä kokeista, joita ei suoriteta jokaiselle erälle. Vapaut-
tamisrajat on osoitettava.
1. Lopputuotteen yleiset tunnusmerkit
Tiettyjen tuotteen yleisiä tunnusmerkkejä koskevien tarkastusten on sisäl-
lyttävä lopputuotteesta suoritettaviin kokeisiin, vaikka ne olisi suoritettu
valmistuksen aikana.
Nämä tarkastukset koskevat mahdollisuuksien mukaan keskipainojen ja
enimmäishajontojen määrittämistä, mekaanisia, fysikaalisia, kemiallisia tai
mikrobiologisia kokeita ja fysikaalisia tunnusmerkkejä, kuten tiheys, pH ja
taittumiskerroin. Hakijan on määriteltävä jokaisessa erityisessä tapauksessa
jokaiselle näistä tunnusmerkeistä ominaisuudet, vaatimukset ja sopiva
luotettavuusväli.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 73
▼B
2. Vaikuttavan aineen (vaikuttavien aineiden) tunnistaminen ja
vahvuuden määritys
Kaikissa tapauksissa on lopputuotteen analysointimenetelmät esitettävä
riittävän yksityiskohtaisesti siten, että ne on helposti toistettavissa.
Vaikuttavan aineen (vaikuttavien aineiden) biologinen aktiivisuus on
määritettävä joko tuotantoerän edustavasta näytteestä tai tietystä yksittäi-
sesti analysoidusta annosyksiköstä.
Tarvittaessa on suoritettava myös erityinen tunnistuskoe.
Tietyissä poikkeuksellisissa tapauksissa, joissa vaikuttavia aineita on suuri
määrä tai hyvin vähäinen osuus, ja niiden määrittäminen edellyttäisi mutki-
kasta tutkimista, joka on vaikea suorittaa jokaisesta tuotantoerästä, voidaan
yhden tai useamman vaikuttavan aineen annostuksen määrittäminen loppu-
tuotteesta jättää suorittamatta, sillä nimenomaisella edellytyksellä, että se
tehdään valmistuksen välituotteille. Tätä poikkeusta ei saa laajentaa
kyseisten aineiden luonnehtimiseen. Tätä yksinkertaistettua tekniikkaa on
täydennettävä määrällisen arvioinnin menetelmällä, joka antaa toimivaltai-
selle viranomaiselle mahdollisuuden varmistaa, että immunologinen
eläinlääke on valmistusohjeen mukainen sen jälkeen, kun se on saatettu
markkinoille.
3. Lisäaineen tunnistaminen ja vahvuuden määritys
Jos analysointimenetelmiä on käytettävissä, on lisäaineiden ainesosien
määrä ja luonne lopputuotteessa varmistettava.
4. Apuaineen ainesosien tunnistaminen ja vahvuuden määritys
Tarvittaessa apuaineelle tai apuaineille on suoritettava vähintään tunnistus-
kokeet.
Väriaineen tunnistamiseen esitetyn menetelmän on mahdollistettava sen
varmistaminen, että ne mainitaan direktiivin 78/25/ETY liitteenä olevassa
luettelossa.
Ylä- ja alarajakoe on pakollinen säilytysaineille; ylärajakoe on suoritettava
myös kaikille muille apuaineen ainesosille, jotka voivat aiheuttaa haittavai-
kutusten lisääntymistä.
5. Turvallisuuskokeet
Markkinoille saattamista koskevassa lupahakemuksessa esitettyjen tässä liit-
teessä olevan 7 osan mukaisesti tehtyjen kokeiden lisäksi on ilmoitettava
myös turvallisuuskokeet. Näiden kokeiden on mieluiten oltava yliannostus-
tutkimuksia, jotka suoritetaan ainakin yhdellä herkimmistä kohdelajeista
käyttäen suurimman vaaran aiheuttavaa annostelureittiä.
6. Steriiliys- ja puhtauskokeet
Tarpeelliset kokeet vieraiden tekijöiden tai muiden tuotteiden aiheuttaman
kontaminaation esiintymättömyyden osoittamiseksi on suoritettava immu-
nologisen eläinlääkkeen luonteen, valmistusmenetelmän ja -olosuhteiden
mukaisesti.
7. Inaktivaatio
Mahdollisuuksien mukaan on suoritettava tutkimus lopullisessa pakkauk-
sessa olevan tuotteen inaktivaation varmistamiseksi.
8. Jäännöskosteus
Jokainen kylmäkuivatun tuote-erän jäännöskosteus on tutkittava.
9. Erien yhdenmukaisuus
Jotta varmistetaan tuotteen samanlainen teho erästä toiseen ja sen vaatimus-
tenmukaisuus, on suoritettava vaikuttavien aineiden pitoisuuskokeita joko
pakkaamattomalle erälle tai lopputuote-erälle sopivalla luotettavuusvälilläin vitro jain vivo menetelmillä, joissa on mukana asianmukaiset vertailu-
tuotteet, jos sellaisia on käytettävissä; poikkeustapauksissa koe voidaan
suorittaa valmistuksen välivaiheessa, niin myöhäisessä valmistusprosessin
vaiheessa kuin mahdollista.
G. SÄILYVYYSKOKEET
Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan f ja i
alakohdan mukaisesti liitettävät tiedot ja asiakirjat on toimitettava seuraavien
vaatimusten mukaisesti.
Suoritetuista tutkimuksista, joilla hakija perustelee esittämäänsä kestoaikaa, on
annettava kuvaus. Näiden tutkimusten on aina oltava reaaliaikatutkimuksia; ne2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 74
▼B
on lisäksi suoritettava riittävästä määrästä eriä, jotka on tuotettu esitetyn
prosessin mukaisesti ja tuotteista, jotka on säilytetty lopullisessa pakkauksessa
(pakkauksissa); näihin tutkimuksiin sisältyvät biologiset ja fysikaalis-kemialliset
säilyvyyskokeet.
Päätelmien on sisällettävä analyysitulokset, jotka antavat perustelut esitetylle
kestoajalle kaikissa suositelluissa säilytysolosuhteissa.
Rehussa annettavista tuotteista on annettava tarvittaessa tiedot tuotteen kestoa-
jasta sekoituksen eri vaiheissa silloin, kun sekoitus tapahtuu käyttöohjeiden
mukaisesti.
Jos lopputuotteen on oltava käyttövalmista ennen sen antamista, on käyttöoh-
jeiden mukaisesti valmistetun tuotteen kestoaika mainittava. Ehdotettua
kestoaikaa tukevat tiedot on toimitettava.
7 OSA
Turvallisuuskokeet
A. JOHDANTO
1. Turvallisuuskokeiden on tuotava esiin immunologisesta eläinlääkkeestä
aiheutuvat mahdolliset vaarat, jotka voivat esiintyä ehdotetuissa käyttöolo-
suhteissa eläimillä; ne on arvioitava suhteessa lääkkeen mahdollisiin
hyötyihin.
Silloin kun immunologiset eläinlääkkeet sisältävät eläviä organismeja,
erityisesti sellaisia, joita rokotetut eläimet voisivat levittää, on samaan tai
mihin tahansa muuhun mahdollisesti altistuviin lajeihin kuuluviin rokotta-
mattomiin eläimiin kohdistuva mahdollinen vaara arvioitava.
2. Tiedot ja asiakirjat, jotka 12 artiklan 3 kohdan j alakohdan ja 13 artiklan 1
kohdan mukaan on liitettävä markkinoille saattamista koskevaan lupahake-
mukseen, on toimitettava B jaksossa olevien vaatimusten mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että laboratoriokokeet suoritetaan direktii-
veissä 87/18/ETY ja 88/320/ETY säädettyjen hyvien laboratoriokäytännön
periaatteiden mukaisesti.
B. YLEISET VAATIMUKSET
1. Turvallisuuskokeet on suoritettava kohdelajilla.
2. Käytettävän annoksen on vastattava käytettäväksi suositeltua määrää ja
sisällettävä suurin pitoisuus tai vahvuus, josta hakemus jätetään.
3. Turvallisuuskokeisiin käytettävä näyte on otettava erästä tai eristä, jotka on
tuotettu markkinoille saattamista koskevassa lupahakemuksessa esitetyn
valmistusprosessin mukaisesti.
C. LABORATORIOKOKEET
1. Kerta-annoksen turvallisuus
Immunologinen eläinlääke on annettava suositeltuna annoksena ja jokaista
suositeltua annostelureittiä käyttäen jokaiselle eläinlajille ja -ryhmälle, jolle
se on tarkoitettu käytettäväksi. Eläimiä on seurattava, ja niistä on tutkittava
paikallisen ja systeemisen reaktioiden merkkejä. Tarvittaessa näiden tutki-
musten on sisällettävä injektiokohdan yksityiskohtaiset makroskooppiset ja
mikroskooppiset kuolemanjälkeiset tutkimukset. Muut puolueettomat
arviointiperusteet, kuten peräsuolesta mitattu lämpö ja mittausten suoritta-
minen, on kirjattava.
Eläimiä on seurattava ja tutkittava, kunnes reaktioita ei enää ole odotetta-
vissa, mutta seuranta- ja tutkimusjakson on kaikissa tapauksissa oltava
ainakin 14 annon jälkeistä päivää.
2. Kertayliannoksen turvallisuus
Yliannos immunologista eläinlääkettä on annettava jokaista suositeltua
annostelureittiä kohdelajin herkimpiä ryhmiä edustaville eläimille. Eläimiä
on seurattava, ja niistä on tutkittava paikallisten ja yleisten reaktioiden
merkkejä. Muut puolueettomat arviointiperusteet, kuten peräsuolesta
mitattu lämpö ja mittausten suorittaminen, on kirjattava.
Eläimiä on seurattava ja tutkittava ainakin 14 annon jälkeistä päivää.
3. Toistetun annoksen turvallisuus
Toistettua yksittäisannostelua voidaan edellyttää tällaisen annon aiheutta-
mien mahdollisten haittavaikutusten selvittämiseksi. Nämä kokeet on2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 75
▼B
suoritettava kohdelajin herkimmillä ryhmillä käyttäen suositeltua annoste-
lureittiä.
Eläimiä on seurattava ja niistä on tutkittava ainakin 14 viimeisen annon
jälkeistä päivää paikallisten ja yleisten reaktioiden merkkejä. Muut
puolueettomat arviointiperusteet, kuten peräsuolesta mitattu lämpö ja
mittausten suorittaminen, on kirjattava.
4. Lisääntymistoimintojen tutkiminen
Lisääntymistoimintojen tutkimista on harkittava silloin, kun tiedot viittaavat
siihen, että lähtöaine, josta tuote on johdettu, voi olla mahdollinen vaara-
tekijä. Urosten sekä tiineiden ja muiden kuin tiineiden naaraiden
lisääntymiskyky on tutkittava suositellulla annoksella ja suositeltuja annos-
telureittejä käyttäen. Lisäksi haitalliset vaikutukset jälkeläisiin sekä
teratogeeniset ja tiineyden keskeytymisen aiheuttavat vaikutukset on tutkit-
tava.
Tämä tutkimus voi muodostaa osan 1 kohdassa esitetyistä turvallisuusko-
keista.
5. Immunologisten toimintojen tutkiminen
Silloin kun immunologinen eläinlääke saattaa vaikuttaa haitallisesti roko-
tetun eläimen tai sen jälkeläisen immuunivasteeseen, on sopivat kokeet
immunologisista toiminnoista suoritettava.
6. Erityisvaatimukset eläville rokotteille
6.1. Rokotekannan leviäminen
Rokotekannan leviäminen rokotetuista kohde-eläimistä rokottamattomiin on
tutkittava käyttäen suositeltua annostelureittiä, joka todennäköisimmin
johtaa leviämiseen. Lisäksi voi olla tarpeen tutkia leviämistä eläimiin, joille
lääke ei ole tarkoitettu, mutta jotka voisivat olla herkkiä elävälle rokotekan-
nalle.
6.2. Jakaantuminen rokotetussa eläimessä
Ulosteista, virtsasta, maidosta, nenä- ja muista eritteistä on tutkittava orga-
nismin esiintyminen. Lisäksi tutkimuksia saatetaan tarvita rokotekannan
jakaantumisesta ruumiissa kiinnittäen erityistä huomiota paikkoihin, joissa
organismin replikaatio on taipuvainen tapahtumaan. Tutkimukset on suori-
tettava tunnettuihin zoonoottisiin sairauksiin elintarvikkeita tuottavilla
eläimillä käytettävistä elävistä rokotteista.
6.3. Heikennettyjen rokotteiden muuntuminen virulenteiksi
Virulentiksi muuntuminen on tutkittava käyttäen siirrostustason ainetta,
joka on vähiten heikennetty lähtöviljelmäaineksen ja lopputuotteen välillä.
Alkuperäinen rokottaminen on suoritettava käyttämällä sitä suositeltua
annostelureittiä, joka todennäköisimmin johtaa virulentiksi muuntumiseen.
Ainakin viisi perättäistä siirrostusta on suoritettava kohdelajin kautta; jos
tämä ei ole teknisesti mahdollista johtuen organismin kyvyttömyydestä
replikoida riittävästi, on niin monta siirrostusta kuin mahdollista suoritet-
tava kohdelajilla. Tarvittaessa voidaan in vivo siirrostusten välillä suorittaa
organismin lisääntyminen in vitro . Siirrostukset on suoritettava käyttäen
sitä annostelureittiä, joka todennäköisimmin johtaa virulentiksi muuntumi-
seen.
6.4. Rokotekannan biologiset ominaisuudet
Muut kokeet voivat olla tarpeen käytettävän rokotekannan mahdollisten
sisäisten biologisten ominaisuuksien (esim. neurotropismi) määrittämiseksi
niin tarkasti kuin mahdollista.
6.5. Kantojen rekombinaatio tai genomien uudelleenjärjestely
Rekombinaation tai genomien uudelleenjärjestelyn mahdollisuutta kenttä-
tai muiden kantojen kanssa on tarkasteltava.
7. Jäämien tutkiminen
Immunologisista eläinlääkkeistä ei yleensä ole tarpeen suorittaa jäämätutki-
muksia. Jos lisäaineita ja/tai säilytysaineita kuitenkin käytetään
immunologisten eläinlääkkeiden valmistuksessa, on elintarvikkeisiin
mahdollisesti jäävän jäämän mahdollisuus otettava tarkasteltavaksi.
Tällaisten jäämien vaikutukset on tarvittaessa tutkittava. Lisäksi zoonootti-
siin sairauksiin tarkoitetuilta eläviltä rokotteilta voidaan tarvita jäämien
määrittämistä rokotuspaikasta, 6.2 kohdassa esitettyjen tutkimusten lisäksi.
Varoaika on ehdotettava, ja sen riittävyyttä on tarkasteltava suhteessa
mahdollisesti suoritettuihin jäämätutkimuksiin.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 76
▼B
8. Yhteisvaikutukset
Kaikki tunnetut yhteisvaikutukset muiden tuotteiden kanssa on ilmoitettava.
D. KENTTÄTUTKIMUKSET
Jollei muu ole perusteltua, on laboratoriotutkimusten tuloksia täydennettävä
kenttätutkimuksista saaduilla vahvistavilla tiedoilla.
E. EKOTOKSISUUS
Immunologisen eläinlääkkeen ekotoksisuustutkimuksen tarkoituksena on
arvioida mahdolliset haitalliset vaikutukset, jotka tuotteen käyttö voi aiheuttaa
ympäristölle, ja tunnistaa mahdolliset varotoimenpiteet, jotka voivat olla tarpeen
tällaisten vaarojen vähentämiseksi.
Ekotoksisuuden arviointi on pakollinen kaikille muille eläinlääkettä koskeville
markkinoille saattamista koskeville lupahakemuksille paitsi 12 artiklan 3 kohdan
j alakohdan ja 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti jätetyille hakemuksille.
Tämä arviointi on tavallisesti suoritettava kahdessa vaiheessa.
Ensimmäinen vaihe on suoritettava kaikissa tapauksissa. Tutkijan on arvioitava
tuotteen, sen vaikuttavien aineiden tai niiden metaboliittien ympäristöä altis-
tavan mahdollinen laajuus, ottaen huomioon:
— kohdelajit, ja ehdotettu käyttötapa (esimerkiksi eläinten ryhmäkohtainen tai
yksilökohtainen lääkintä),
— annostelutapa, erityisesti se mahdollisuus, että tuote pääsee suoraan ekosys-
teemeihin,
— hoidettujen eläinten ympäristöön mahdollisesti erittämä tuote, sen vaikut-
tavat aineet tai niiden metaboliitit ja niiden pysyvyys eritteissä,
— jätteiden tai käyttämättömien tuotteiden hävittäminen.
Jos ensimmäisen vaiheen johtopäätöksistä ilmenee, että tuotteella saattaa olla
ympäristöä altistava vaikutus, tulee hakijan edetä toiseen vaiheeseen, jonka
aikana hän arvioi tuotteen mahdollisen ekotoksisuuden. Hänen on tutkittava
tuotteen ympäristöä altistavaa määrää ja kestoa sekä tässä direktiivissä edellytet-
tyjen muiden kokeiden ja tutkimusten tiedot sen fysikaalisista/kemiallisista,
farmakologisista ja/tai toksikologisista ominaisuuksista. Jos on tarpeen, tuotteen
vaikutuksista on tehtävä lisätutkimuksia (maa, vesi, ilma, vesistöt, organismit,
joille lääke ei ole tarkoitettu).
Nämä lisätutkimukset, jotka tapauksesta riippuen, kohdistuvat immunologisiin
eläinlääkkeisiin ja/tai vaikuttaviin aineisiin ja/tai aineenvaihdunnan eritteisiin
on suoritettava direktiivin 67/548/ETY liitteessä V vahvistettujen menetelmien
mukaisesti, tai jos nämä menetelmät eivät riittävästi kata tutkimuksen loppupis-
tettä, muiden kansainvälisesti tunnustettujen menetelmien mukaisesti. Kokeiden
määrä ja tyypit sekä niiden arviointiperusteet riippuvat tieteellisen tietämyksen
tilasta hakemusaineiston jättämishetkellä.
8 OSA
Tehoa koskevat kokeet
A. JOHDANTO
1. Tässä osassa esitettyjen kokeiden tarkoituksena on osoittaa ja vahvistaa
immunologisen eläinlääkkeen teho. Markkinoille saattamista koskevan
lupahakemuksen sisältämien erityisten kokeiden tulosten on tuettava
kaikkia hakijan esittämiä väittämiä lääkkeen ominaisuuksista, vaikutuksista
ja käytöstä.
2. Markkinoille saattamista koskevaan lupahakemukseen 12 artiklan 3 kohdan
j alakohdan ja 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti liitettävät tiedot ja asiakirjat
on toimitettava jäljempänä olevien säännösten mukaisesti.
3. Kaikki eläinlääketieteelliset kliiniset kokeet on suoritettava harkitun ja
yksityiskohtaisen tutkimussuunnitelman mukaisesti. Se on kirjattava ennen
kokeiden aloittamista. Koe-eläinten hyvinvoinnin on oltava eläinlääketie-
teellisen valvonnan alaista, ja se on otettava huomioon
tutkimussuunnitelmaa laadittaessa ja kokeiden suorittamisen aikana.
Ennakolta vahvistetut järjestelmälliset kirjalliset menettelyt vaaditaan klii-
nisten kokeiden järjestelyltä, suorittamiselta, tietojen keruulta, asiakirjoilta
ja varmentamiselta.
4. Ennen kokeiden alkua niissä käytettävien eläinten omistajan on annettava
kirjallinen suostumuksensa, joka on osoitettava asiakirjalla. Eläimen omis-
tajalle on ilmoitettava kirjallisesti erityisesti kokeeseen osallistumisen2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 77
▼B
mahdollisista seurauksista, hoidetun eläimen lopettamistavasta tai sen
käyttämisestä elintarvikkeiden tuottamiseen. Jäljennös tästä ilmoituksesta,
jonka eläimen omistaja on varmentanut nimikirjoituksellaan ja päivännyt,
on liitettävä koetta koskeviin asiakirjoihin.
5. Jollei koetta suoriteta sokkokokeena, sovelletaan 58, 59 ja 60 artiklan
eläinlääkkeiden merkitsemistä koskevia säännöksiä myös eläinlääketieteel-
lisissä kliinisissä kokeissa käytettäviksi tarkoitettujen formulaatioiden
merkitsemisessä. Kaikissa tapauksissa on merkinnän ”Ainoastaan eläinlääk-
etieteellisessä kliinisessä kokeessa käytettäväksi” oltava etiketissä selvästi
ja pysyvästi.
B. YLEISET VAATIMUKSET
1. Rokotekannan valinta on perusteltava epizoologisten tietojen pohjalta.
2. Laboratoriossa suoritettujen tehoa koskevien kokeiden on oltava vertailevia
tutkimuksia, joihin sisältyy hoitamattomia vertailueläimiä.
Yleensä käyttöoloissa suoritetut kokeet, joihin sisältyvät hoitamattomat
vertailueläimet, ilmoitetaan laboratoriokokeiden tueksi.
Kaikki kokeet on esitettävä riittävän yksityiskohtaisesti, jotta ne ovat tois-
tettavissa toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä suoritettavissa
tarkastustutkimuksissa. Tutkijan on osoitettava kaikkien asiaan liittyvien
menetelmien validiteetti. Kaikki tulokset on esitettävä niin tarkasti kuin
mahdollista.
Kaikki saadut tulokset, olivatpa ne suotuisia tai kielteisiä, on ilmoitettava.
3. Immunologisen eläinlääkkeen teho on osoitettava jokaisen rokotettavan
kohdelajin jokaista ryhmää varten, käyttäen jokaista suositeltua annostelur-
eittiä ja -tapaa. Luonnollisten ja emästä saatujen vasta-aineiden vaikutus
rokotteen tehoon on arvioitava riittävästi. Kokeista saatujen tietojen on tuet-
tava väitteitä suojauksen alkamisesta ja kestosta.
4. Multivalenttien ja yhdistelmämuotoisten immunologisten eläinlääkkeiden
jokaisen ainesosan teho on osoitettava. Jos lääke suositellaan annettavaksi
toisen eläinlääkkeen kanssa yhdistelmänä tai yhtäaikaisesti, on niiden
yhteensopivuus osoitettava.
5. Aina kun lääke on osa hakijan suosittelemaa rokotusohjelmaa, käynnistys-
tai tehostevaikutus tai tuotteen osuus koko ohjelman tehoon on osoitettava.
6. Käytettävän annoksen on oltava se määrä tuotetta, jota tullaan suosittele-
maan käytettäväksi ja joka sisältää alhaisimman pitoisuuden tai
aktiivisuuden, josta hakemus jätetään.
7. Tehon osoittamista koskeviin kokeisiin käytettävät näytteet on otettava
tuotteiden erästä tai eristä, jotka on tuotettu markkinoille saattamista koske-
vassa lupahakemuksessa esitetyn valmistusprosessin mukaisesti.
8. Eläimille diagnostisista syistä annettavista immunologisista eläinlääkkeistä
on hakijan ilmoitettava, kuinka tuotteen aiheuttamat reaktiot on tarkoitus
tulkita.
C. LABORATORIOKOKEET
1. Periaatteessa lääkkeen teho on osoitettava tarkasti määritellyissä labora-
torio-olosuhteissa suorittamalla altistus sen jälkeen, kun immunologista
eläinlääkettä on annettu kohdelajille suositelluissa käyttöolosuhteissa. Jos
mahdollista, on altistusolosuhteiden jäljiteltävä tulehduksen luonnollisia
olosuhteita, esimerkiksi altistavan organismin määrän ja altistuksen annos-
telureitin suhteen.
2. Jos mahdollista, immuunimekanismi (soluvälitteinen/humoraalinen, paikal-
linen/yleinen, immunoglobuliinien luokat), joka käynnistyy sen jälkeen,
kun immunologista eläinlääkettä on annettu kohde-eläimille suositeltua
annostelureittiä käyttäen, on määritettävä ja osoitettava asiakirjalla.
D. KENTTÄTUTKIMUKSET
1. Jollei muu ole perusteltua, on laboratoriotutkimusten tuloksia täydennettävä
kenttätutkimuksista saaduilla tiedoilla.
2. Jos laboratoriokokeilla ei saada tuotteen tehoa osoitetuksi, voi pelkkien
kenttäkokeiden suorittaminen olla hyväksyttävää.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 78
▼B
9 OSA
Tiedot ja asiakirjat immunologisten eläinlääkkeiden turvallisuus- ja tehoko-
keista
A. JOHDANTO
Kuten kaikessa tieteellisessä työssä, on turvallisuus- ja tehokokeita koskevan
hakemusaineiston sisällettävä johdanto, joka määrittelee aiheen ja osoittaa tutki-
mukset, jotka on suoritettu 7 ja 8 osaa noudattaen, sekä yhteenveto
julkaisuviitteineen. Minkä tahansa 7 ja 8 osassa luetellun tarkastuksen tai
kokeen poisjättäminen on ilmoitettava ja perusteltava.
B. LABORATORIOKOKEET
Seuraavat tiedot on toimitettava kaikista kokeista:
1. yhteenveto;2. tutkimukset suorittaneen laitoksen nimi;3. yksityiskohtainen koesuunnitelma, jossa esitetään menetelmät, käytetyt lait-
teet ja materiaali, eläinten laji, rotu tai kanta, luokka, alkuperä, tunnisteet ja
määrä, niiden majoitus- ja ruokintaolosuhteet, joista ilmoitetaan muun
muassa, olivatko ne vapaita erityisistä taudinaiheuttajista ja/tai erityisistä
vasta-aineista, rehun mahdollisesti sisältämien lisäaineiden määrä, annos,
annostelureitti, -ohjelma ja -päivämäärät, kuvaus käytetyistä tilastollisista
menetelmistä;
4. saivatko vertailueläimet plaseboa vai eivät;
5. kaikki saadut yleiset ja yksilökohtaiset tulokset (keskiarvoineen ja keskiha-
jontoineen), olivatpa ne suotuisia tai kielteisiä. Tiedot on esitettävä riittävän
yksityiskohtaisesti, jotta tulokset voidaan arvioida kriittisesti riippumatta
kirjoittajan niistä esittämistä tulkinnoista. Käsittelemättömät tiedot on
esitettävä taulukon muodossa. Selityksenä ja valaisevana esimerkkinä
voidaan tuloksiin liittää esimerkiksi jäljennöksiä kirjauksista, mikrovalo-
kuvia;
6. havaittujen epätoivottujen vaikutusten luonne, esiintymistiheys ja kesto;7. lukumäärä eläimistä, joiden osalta kokeet keskeytettiin ja syyt keskeyttämi-
sille;
8. tulosten tilastollinen analyysi silloin, kun tutkimusohjelma sitä edellyttää, ja
tulosten vaihtelu;
9. mahdollisen keskeyttävän sairauden esiintyminen ja kulku;10. yksityiskohdat kaikista muista kuin tutkittavasta lääkkeestä, joita annettiin
kokeen aikana;
11. saatujen tulosten puolueeton tarkastelu, joka johtaa lääkkeen turvallisuutta
ja tehoa koskeviin päätelmiin.
C. KENTTÄTUTKIMUKSET
Kenttätutkimuksia koskevien ilmoitusten on oltava riittävän yksityiskohtaisia,
jotta puolueettomat päätelmät voidaan tehdä. Niiden on sisällettävä seuraavat
tiedot:
1. yhteenveto;
2. vastuullisen tutkijan nimi, osoite, toimi ja pätevyys;3. annon tapahtumapaikka ja -aika; eläimen tai eläinten omistajan nimi ja
osoite;
4. yksityiskohdat tutkimussuunnitelmasta, jossa annetaan kuvaus käytetyistä
menetelmistä, laitteista ja materiaalista, annostelureitti, annosteluohjelma,
annos, eläinryhmät, havainnoinnin kesto, serologinen vaste ja muut annon
jälkeen eläimillä suoritetut analyysit;
5. saivatko vertailueläimet plaseboa vai eivät;
6. hoidettujen ja vertailueläinten tunnisteet (ryhmäkohtainen tai yksilökoh-
tainen, kuten tarkoituksenmukaista), kuten laji, rotu tai kanta, ikä, paino,
sukupuoli, fysiologinen tila;
7. lyhyt kuvaus kasvatus- ja ruokintatavasta, ilmoittaen rehun mahdollisesti
sisältämien lisäaineiden tyypit ja määrät;
8. kaikki tiedot kliinisistä havainnoista, suorituksista ja tuloksista (yhdessä
keskiarvojen ja keskihajontojen kanssa); yksilökohtaiset tiedot on ilmoitet-
tava silloin, kun tarkastukset ja mittaukset on suoritettu yksilöillä;
9. kaikki kliiniset havainnot ja tutkimusten tulokset, olivatpa ne suotuisia tai
epäsuotuisia, yhdessä täydellisen ilmoituksen kanssa lääkkeen arvioimiseksi
tarvittavista kliinisistä havainnoista ja puolueettomien aktiivisuuskokeiden2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 79
▼B
tuloksista; käytetyt menetelmät on osoitettava ja tuloksissa olevien vaihte-
lujen merkitys selitettävä;
10. vaikutus eläinten suorituksiin (esim. muninta, maidontuotanto, lisääntymis-
kyky);
11. lukumäärä niistä eläimistä, joiden osalta kokeet keskeytettiin ja syyt
keskeyttämisille;
12. havaittujen epätoivottujen vaikutusten luonne, esiintymistiheys ja kesto;13. mahdollisen keskeyttävän sairauden esiintyminen ja kulku;
14. kaikki yksityiskohdat muista kuin tutkittavista lääkkeistä, joita on annettu
joko ennen tai yhtäaikaisesti tutkittavan tuotteen kanssa tai havainnointi-
jakson aikana; yksityiskohdat mahdollisesti havaituista yhteisvaikutuksista;
15. saatujen tulosten puolueeton tarkastelu, joka johtaa päätelmiin lääkkeen
turvallisuudesta ja tehosta.
D. YLEISET PÄÄTELMÄT
Yleiset päätelmät on annettava 7 ja 8 osan mukaisesti suoritettujen tarkastusten
ja kokeiden kaikista tuloksista. Niiden on sisällettävä kaikkien saatujen tulosten
puolueeton tarkastelu ja johtaa päätelmiin immunologisen eläinlääkkeen turvalli-
suudesta ja tehosta.
E. VIITTAUKSET JULKAISUIHIN
Viitteet julkaisuihin, joita on lainattu A jaksossa mainitussa yhteenvedossa, on
lueteltava yksityiskohtaisesti.2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 80
▼B
LIITE II
A OSA
Kumotut direktiivit ja niiden muutokset
(96 artiklassa tarkoitetut)
Neuvoston direktiivi 81/851/ETY (EYVL L 317, 6.11.1981, s. 1)
Neuvoston direktiivi 90/676/ETY (EYVL L 373, 31.12.1990, s. 15)
Neuvoston direktiivi 90/677/ETY (EYVL L 373, 31.12.1990, s. 26)Neuvoston direktiivi 92/74/ETY (EYVL L 297, 13.10.1992, s. 12)
Neuvoston direktiivi 93/40/ETY (EYVL L 214, 24.8.1993, s. 31)
Komission direktiivi 2000/37/EY (EYVL L 139, 10.6.2000, s. 25)Neuvoston direktiivi 81/852/ETY (EYVL L 317, 6.11.1981, s. 16)Neuvoston direktiivi 87/20/ETY (EYVL L 15, 17.1.1987, s. 34)
Neuvoston direktiivi 92/18/ETY (EYVL L 97, 10.4.1992, s. 1)
Neuvoston direktiivi 93/40/ETYKomission direktiivi 1999/104/EY (EYVL L 3, 6.1.2000, s. 18)
B OSA
Kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen määräajat
(96 artiklassa tarkoitetut)
Direktiivi Määräaika
81/851/ETY 9 päivä lokakuuta 1983
81/852/ETY 9 päivä lokakuuta 1983
87/20/ETY 1 päivä heinäkuuta 1987
90/676/ETY 1 päivä tammikuuta 1992
90/677/ETY 20 päivä maaliskuuta 1993
92/18/ETY 1 päivä huhtikuuta 199392/74/ETY 31 päivä joulukuuta 1993
93/40/ETY 1 päivä tammikuuta 1995
1 päivä tammikuuta 1998 (1 artiklan 7
kohta)
1999/104/EY 1 päivä tammikuuta 2000
2000/37/EY 5 päivä joulukuuta 20012001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 81
LIITE III
VASTAAVUUSTAULUKKO
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
1 artiklan 1 ja 2 alakohta 1 artiklan 1 ja 2 alakohta 1 artiklan 1 kohta
1 artiklan 3 alakohta 1 artiklan 2 kohdan toinen
luetelmakohta
1 artiklan 4 alakohta 1 artiklan 3 alakohta 1 artiklan 1 kohta
1 artiklan 5 ja 6 alakohta 1 artiklan 2 kohdan kolmas ja
neljäs luetelmakohta
1 artiklan 7 alakohta 1 artiklan 2 kohta
1 artiklan 8 alakohta 1 artikla
1 artiklan 9 alakohta 5 artiklan 3 kohdan 8
alakohta
1 artiklan 10−16 alakohta 42 b artiklan 1 alakohta
1 artiklan 17 alakohta 50 a artiklan 1 kohdan 2
alakohta
1 artiklan 18 alakohta 16 artiklan 1 kohta
1 artiklan 19 alakohta 18 artiklan 1 kohta alaviite2 artikla 2 artiklan 1 kohta3 artiklan 1 alakohdan 1
alakohta2 artiklan 2 kohdan 1 luetel-
makohta
3 artiklan 1 alakohdan 2
alakohta2 artiklan 3 kohta
3 artiklan 2 kohta 1 artiklan 3 kohta▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 82
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
3 artiklan 3 ja 4 alakohta 1 artiklan 4 ja 5 alakohta ja 2
artiklan 3 kohta1 artiklan 1 kohta
3 artiklan 5 alakohta 2 artiklan 2 kohdan 3 luetel-
makohta
3 artiklan 6 alakohta 1 artiklan 4 kohta4 artikla 1 kohta 1 artiklan 4 kohta
4 artiklan 2 kohta 3 artikla5 artikla 4 artiklan 1 kohdan 1
alakohta
6 artikla 4 artiklan 2 kohdan 1
alakohta
7 artikla 4 artiklan 1 kohdan 2
alakohta
8 artikla 4 artiklan 1 kohdan 3
alakohta
9 artikla 4 artiklan 3 kohdan 1
alakohta
10 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan
ensimmäinen ja toinen alakohta4 artiklan 4 kohdan 1 ja 2
alakohta
10 artiklan 2 kohdan kolmas
alakohta2 artiklan 1 kohdan 2 alakohta
11 artikla 4 artiklan 4 kohdan 3
alakohta
12 artiklan 1 kohta 5 artiklan 1 kohta12 artiklan 2 kohta 5 artiklan 2 kohta▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 83
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
12 artiklan 3 kohdan a−i
alakohta5 artiklan 3 kohdan 1−9
alakohta1 artiklan 1 alakohta
12 artiklan 3 kohdan j alakohta 5 artiklan 3 kohdan 10
alakohdan 1 alakohta
12 artiklan 3 kohdan k−n
alakohdat5 artiklan 3 kohdan 11−14
alakohta
13 artiklan 1 kohta 5 artiklan 3 kohdan 10
alakohdan 2 alakohta
13 artiklan 2 kohta 1 artiklan 2 kohta
14 artikla 5 a artikla
15 artiklan 1 kohta 6 artikla
15 artiklan 2 ja 3 kohta 7 artikla
16 artikla 6 artikla
17 artiklan 1 kohta 7 artiklan 1 kohta
17 artiklan 2 kohta 7 artiklan 3 kohta
17 artiklan 3 kohta 4 artiklan 2 kohta
18 artikla 8 artikla
19 artikla 9 artikla
20 artikla, ensimm. kohta 2 artiklan 3 kohta
20 artikla, toinen kohta 9 artikla
21 artikla 8 artikla
22 artikla 8 a artikla▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 84
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
23 artikla 9 artikla
24 artikla 10 artikla25 artikla 5 b artikla
26 artiklan 1 ja 2 kohta 12 artikla
26 artiklan 3 kohta 15 artiklan 2 kohta27 artiklan 1 kohta 14 artiklan 1 kohdan 1
alakohta
27 artiklan 2 kohta 14 artiklan 1 kohdan 2
alakohta
27 artiklan 3 kohta 14 artiklan 2 kohta
27 artiklan 4 ja 5 kohta 14 artiklan 3 ja 4 kohta28 artikla 15 artiklan 1 kohta29 artikla 13 artikla
30 artikla 11 artikla
31 artiklan 1 kohta 16 artiklan 1 kohta31 artiklan 2 kohta 16 artiklan 2 kohta 2 artikla31 artiklan 3 kohta 16 artiklan 3 kohta32 artiklan 1 kohta 17 artiklan 3 kohta
32 artiklan 2 kohta 17 artiklan 1 kohta
32 artiklan 3 kohta 17 artiklan 2 kohta32 artiklan 4 kohta 17 artiklan 4 kohta▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 85
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
33 artikla 18 artikla
34 artikla 19 artikla35 artikla 20 artikla
36 artikla 21 artikla
37 artikla 22 artiklan 1 kohta38 artikla 22 artiklan 2, 3 ja 4 kohta39 artikla 23 artikla
40 artikla 23 a artikla
41 artikla 23 b artikla42 artikla 23 c artikla43 artikla 22 artiklan 5 kohta
44 artikla 24 artikla
45 artikla 25 artikla46 artikla 26 artikla47 artikla 28 artiklan 1 kohta48 artikla 28 artiklan 2 kohta
49 artikla 28 artiklan 3 kohta
50 artikla 27 artikla51 artikla 27 a artikla52 artikla 29 artikla▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 86
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
53 artikla 31 artikla
54 artikla 32 artikla55 artiklan 1 kohta 30 artiklan 1 kohdan 1 ja 2
alakohta
55 artiklan 2 kohta 30 artiklan 1 kohdan 3
alakohta
55 artiklan 3 kohta 30 artiklan 2 kohta56 artikla 33 artikla57 artikla 3 artikla
58 artiklan 1−3 kohta 43 artikla
58 artiklan 4 kohta 47 artikla59 artiklan 1 kohta 44 artikla59 artiklan 2 kohta 45 artikla
59 artiklan 3 kohta 47 artikla
60 artikla 46 artikla61 artiklan 1 kohta 48 artiklan 1 kohta61 artiklan 2 kohta 48 artiklan 2 kohta61 artiklan 3 kohta 48 artiklan 3 kohta
62 artikla 49 artiklan 1 kohta
63 artikla 50 artikla64 artiklan 1 kohta 2 artiklan 2 kohta▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 87
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
64 artiklan 2 kohta 7 artiklan 2 kohta
65 artiklan 1 kohta 50 a artiklan 1 kohdan 1 ja 3
alakohta
65 artiklan 2, 3 ja 4 kohta 50 a artiklan 2, 3 ja 4 kohta66 artikla 50 b artikla67 artikla 4 artiklan 3 kohdan 3
alakohta
68 artikla 1 artiklan 5 kohta69 artikla 50 c artikla
70 artikla 4 artiklan 5 kohta
71 artikla 4 artikla
72 artikla 42 e artikla73 artikla 42 a artikla
74 artikla 42 c artikla
75 artikla 42 d artikla76 artikla 42 f artikla77 artiklan 1 kohta 42 g artikla77 artiklan 2 kohta 42 b artiklan 2 alakohta
78 artikla 42 h artikla
79 artikla 42 i artikla80 artiklan 1 kohta 34 artiklan 1 ja 2 kohta▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 88
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
80 artiklan 2 kohta 3 artiklan 1 kohta
80 artiklan 3 kohta 34 artiklan 3 kohta81 artiklan 1 kohta 35 artikla
81 artiklan 2 kohta 3 artiklan 2 kohta
82 artikla 3 artiklan 3 kohta
83 artikla 36 artikla84 artikla 37 artikla
85 artikla 38 artikla
86 artikla 4 artiklan 1 kohta
87 artikla 38 a artikla88 artikla 2 a artikla
89 artikla 42 j artikla 2 b artikla
90 artikla 39 artikla91 artikla 42 artikla92 artikla 5 artikla
93 artikla 24 a artikla
94 artikla 40 ja 41 artikla, 49 artiklan 2
alakohta
95 artikla 4 artiklan 2 kohdan 2
alakohta
96 artikla — — — — —▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 89
Tämä direktiivi Dir. 65/65/ETY Dir. 81/851/ETY Dir. 81/852/ETY Dir. 90/677/ETY Dir. 92/74/ETY
97 artikla — — — — —
98 artikla — — — — —liite I liite
liite II — — — — —
liite III — — — — —▼B2001L0082 — FI — 30.04.2004 — 001.001 — 90