C

HALLINTAOIKEUSTYYPPI JA VILJELYTAPA C/1—C/3 Käytetty maatalousmaa I Pellon, monivuotisten nurmien, niittyjen ja laidunten, monivuotisten kasvien ja kotipuutarhojen kokonaispinta-ala. C/1 Omistusviljelyssä oleva maatalousmaa I Tutkimuksen kohteena olevan tilan hoidossa oleva maatalousmaa, joka on haltijan omaisuutta tai hänen hoidossaan nautintaoikeuden tai pitkäaikaisen vuokraoikeuden tai jonkin muun vastaavan hallintaoikeusmuodon perusteella. II Maataloustyöntekijälle hänen omaa viljelyään varten osana palkkaa luovutettua maa-aluetta pidetään luovutuksen tehneeseen tilaan kuuluvana, ellei maataloustyöntekijä käytä omia tuotantovälineitään. Entisen haltijan itsellään säilyttämät maapalstat (ks. maatila, kohta 2.2) luetaan siihen tilaan kuuluviksi, jonka yhteydessä näitä palstoja normaalisti hoidetaan, ja näiden hoidossa käytetään samaa työvoimaa ja samoja tuotantovälineitä. Laiduntamisoikeuksia yhteislaitumilla, jotka kuuluvat esimerkiksi kunnalle tai osuuskunnalle, ei kuitenkaan oteta huomioon (tämä tutkimus ei koske alueita, jotka eivät kuulu maatilaan). C/2 Vuokraviljelyssä oleva maatalousmaa I Maatilan vuokraama maa-alue kiinteää etukäteen sovittua vuokraa vastaan (maksettuna käteisellä, luontaisetuuksina tai muutoin), mistä on olemassa (kirjallinen tai suullinen) vuokrasopimus. Maa-alue merkitään vain yhdelle tilalle vuokratuksi. Jos maa-alue on vuokrattu viitevuoden aikana usealle eri tilalle, se merkitään yleensä vuokratuksi sille tilalle, jonka vuokra-aika on kyseisen vuoden aikana pisin. II Vuokramaa voi olla — kokonainen maatila, — yksittäinen maapalsta. Vuokramaata ei pidetä tilan omistajan omaisuutena, vaan aina osana vuokralaisen tilaa. Vuokramaalla olevat eläimet katsotaan kuuluviksi tilalle, joka omistaa eläimet. Maapalstat tai tilat, jotka haltija on vuokrannut perheensä jäseniltä, otetaan huomioon, jos näitä maa-alueita hoidetaan tutkimuksen kohteena olevan tilan yhteydessä. Tähän luetaan myös maa-alue, joka kuuluu toiseen tilaan, jos sitä hoidetaan tutkimuksen kohteena olevan tilan yhteydessä tiettyä työtuntien määrää vastaan, mutta ei maata joka on annettu maataloustyöntekijän käyttöön palkkaa vastaan (vastakohtana tapaukselle, jossa maa on annettu maataloustyöntekijän käyttöön palkkaa vastaan, jolloin maa yleensä jää tilan viljelykierron piiriin. Tämäntyyppisessä vuokrasopimuksessa eritellään sekä kyseisen maa-alueen pinta-ala että sen sijainti ja tarkat rajat). Kolmannelle osapuolelle hänen tilansa yhteyteen vuokrattu maa luetaan osaksi kolmannen osapuolen tilaa, koska se ei kuulu tutkimuksen kohteena olevaan tilaan. C/3 Osuusviljelyssä oleva maatalousmaa ja muut maatalousmaan hallintaoikeusmuodot C/3 a) Osuusviljelyssä oleva maa I Maa (joka voi olla kokonainen maatila), jota vuokranantaja ja osuusviljelijä hoitavat osakkaina kirjallisen tai suullisen osuusviljelysopimuksen mukaisesti. Osuusviljelyalueen tuotto (joko rahallinen tai aineellinen) jaetaan osakkaiden kesken sopimuksen perusteella. II Tämä käsittää muun muassa: Kokonaisten tilojen maa — ”colonia parziaria”. Kokonaisten tilojen ”colonia parziaria” tarkoittaa sitä, että luovuttaja luovuttaa tilan perheenpäälle, joka sitoutuu tekemään perheensä (viljelijäperheen) jäsenten avustamana kaikki tilalla tarvittavat työt ja kantamaan itse osan kuluista sekä jakamaan tilan tuoton luovuttajan kanssa sovitussa suhteessa. C/3 b) Muut maatalousmaan hallintaoikeusmuodot I Hallintaoikeusmuodot, jotka eivät muualla sisälly luokkiin C/1—C/3 a). II Tämä käsittää muun muassa: 1. Maa-alueet, joihin haltijalla on nautintaoikeus: — virkamiehenä tai työntekijänä (metsänhoitaja, pappi, opettaja tms.), — kunnan tai muun toimielimen haltijalle luovuttamana, esim. pinta-alan perusteella jaettu yhteislaidun (erotuksena maasta, johon on yhteiset laiduntamisoikeudet). 2. Maa-alueet, joita tila käyttää maksutta (esim. omistajaa vailla olevien tilojen maat, joita tutkimuksen kohteena oleva tila hoitaa). 3. Yksittäisten maapalstojen maa — ”colonia parziaria”. Yksittäisten maapalstojen ”colonia parziaria” tarkoittaa sitä, että luovuttaja luovuttaa ainoastaan yhden tai useampia maapalstoja, joita käytetään samalla tavalla kuin a kohdassa on kuvattu. C/5 Viljelyjärjestelmät ja -käytännöt C/5 a), d) ja e) Luonnonmukainen viljely I Tiedot kerätään siitä, harjoitetaanko tilalla viljelykäytäntöjä, joista säädetään 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2092/91 ( 6 ), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 473/2002 ( 7 ), ja tarvittaessa ”maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotannosta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa” annetun viimeisimmän lainsäädännön ja/tai luonnonmukaisesta tuotannosta annetun vastaavan kansallisen säännöstön mukaisesti. II Asetuksessa säädetään yhdenmukainen kehys niiden maataloustuotteiden merkinnästä, tuotannosta ja valvonnasta, joissa on tai joihin aiotaan liittää merkintä luonnonmukaisesta tuotantotavasta. Asetuksen säännösten mukaan tuotannon on tapahduttava niin, että luonnonmukaiset palstat sekä tuotanto- ja varastointitilat ovat selvästi erillään niistä, joissa ei noudateta luonnonmukaisen viljelytavan säännöksiä. Jos luonnonmukaista tuotantotapaa sovelletaan vain osalla tilan käytettyä maatalousmaata tai osassa kotieläintuotantoa, tämän muuttujan kohdalle merkitään vain nämä kyseiset alueet ja kotieläimet. C/5 a) Käytetty maatalousmaa, jolla sovelletaan luonnonmukaisia tuotantomenetelmiä I Käytetty maatalousmaa, jolla tuotanto on täysin asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä I säädettyjen luonnonmukaista tuotantoa tiloilla koskevien periaatteiden mukaista. II Asetuksessa tehdään ero niiden alueiden välillä, joilla tuotanto on täysin säännösten mukaista, ja niiden alueiden, joilla ollaan vasta siirtymässä luonnonmukaiseen tuotantoon. Ainoastaan alueilta, joilla noudatetaan täysin luonnonmukaisen tuotannon periaatteita, peräisin olevia tuotteita voidaan saattaa markkinoille luonnonmukaiseen tuotantoon viittaavin merkinnöin. Tähän kohtaan merkitään vain alueet, joilla on täysin siirrytty luonnonmukaiseen tuotantoon (ks. C/5 d kohta). C/5 d) Käytetty maatalousmaa, jolla ollaan siirtymässä luonnonmukaisiin tuotantomenetelmiin I Käytetty maatalousmaa, jolla luonnonmukaisia tuotantomenetelmiä sovelletaan, mutta joka ei vielä ole käynyt läpi vaadittua siirtymävaihetta täyttääkseen asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä I säädettyjä kaikkia luonnonmukaista tuotantoa tiloilla koskevat periaatteet. II Tähän kohtaan merkitään vain alueet, joilla siirtymävaihe luonnonmukaiseen tuotantoon ei ole vielä päättynyt (ks. C/5 a). C/5 e) Tilat, joilla luonnonmukaisia tuotantomenetelmiä sovelletaan myös kotieläintuotantoon I Tilat, joilla koko kotieläintuotanto tai osa siitä on täysin asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä I säädettyjen luonnonmukaista tuotantoa tiloilla koskevien periaatteiden mukaista tai joilla ollaan siirtymässä luonnonmukaiseen tuotantoon. II Asetuksessa todetaan, että yleensä tilan koko kotieläintuotannon on oltava luonnonmukaista tuotantoa koskevien sääntöjen mukaista. Ainostaan siinä tapauksessa, että rakennukset, palstat ja kotieläinlajit ovat selvästi erillään, osa kotieläimistä voidaan kasvattaa eri tavoilla. C/5 c) Maatalouden ympäristösitoumuksiin liittyvä tuki I Kaikki tuet, joita jäsenvaltio maksaa maatilalle asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22—24 artiklan mukaisesti tai tarvittaessa uusimmassa lainsäädännössä säädetyn järjestelmän mukaisesti. Tähän sisältyy myös kaikki aiemman yhteisön lainsäädännön mukaisista vastaavista järjestelmistä maksettava tuki. Tähän ei lueta ainoastaan luonnonmukaiseen viljelyyn annettavaa tukea. II Tukea voidaan asetuksen (ETY) N:o 1257/1999 mukaan maksaa ympäristön suojelemiseen ja maaseudun ylläpitämiseen tähtääviä maatalouden tuotantomenetelmiä (maatalouden ympäristöohjelma) varten, joilla edistetään — maatalousmaan hyödyntämistä, jossa otetaan huomioon ympäristön, maiseman ja sen ominaispiirteiden, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen, — ympäristölle suotuisaa viljelyn laajaperäistämistä ja laajaperäisten laidunjärjestelmien hoitoa, — luonnonarvoltaan merkittävien uhattujen viljely-ympäristöjen säilyttämistä, — maatalousmaan maiseman ja historiallisten ominaispiirteiden ylläpitoa, — maatalouskäytäntöjen ympäristösuunnittelua. Tukea voidaan myöntää viljelijöille, jotka tekevät vähintään viisi vuotta kestäviä (tai tarvittaessa pidempiaikaisia) maatalouden ympäristösitoumuksia. Maatalouden ympäristösitoumuksiksi ei riitä tavanomaisten hyvien maatalouskäytäntöjen soveltaminen, vaan sitoumuksiin on liityttävä palveluja, joita ei liity muihin tukitoimenpiteisiin, kuten markkinatukeen ja luonnonhaittakorvauksiin. Tuki lasketaan tulonmenetyksen, sitoumuksesta aiheutuvien lisäkustannusten ja kannustimen tarjoamistarpeen perusteella. Samanlaisia tukijärjestelmiä on käynnistetty myös aiemman yhteisön lainsäädännön nojalla. Ottaen huomioon näihin järjestelmiin liittyvät pitkäaikaiset sitoumukset, ne saattavat olla voimassa vielä useita vuosia. Myös nämä tuet olisi merkittävä tähän kohtaan. ▼M2 C/5 Viljelyjärjestelmät ja -käytännöt 1. C/5 f) Investointituki viimeksi kuluneina viitenä vuotena I Julkinen investointituki koskee asetuksen (EY) N:o 1257/1999 mukaisia maaseudun kehittämistä käsitteleviä toimenpiteitä. II ”Suoraan” tarkoittaa sitä, että ominaisuus ei kata sellaista investointitukea, jota ei makseta suoraan maatilalle vaan joka annetaan korkeammalla (alueen tai ryhmän) tasolla, vaikka maatila olisi saanut tällaista tukea välillisesti. Ominaisuus ei kata esimerkiksi seuraavia investointeja: — maaseudun elinkeinojen ja maaseudun väestön peruspalvelut, — maatalouden kehittämiseen liittyvien maaseudun perusrakenteiden kehittäminen ja parantaminen, — lomitus- ja tilanhoitopalvelujen perustaminen, — laadukkaiden maataloustuotteiden pitäminen kaupan, — maan tuottokyvyn parantaminen, — maa-alueiden uusjako. Kysymys ei myöskään koske asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 olevaa tukea ja toimenpiteitä, jotka eivät liity investointeihin, kuten: — koulutus (III luku), — varhaiseläke (IV luku), — epäsuotuisat alueet ja alueet, joilla on ympäristöön liittyviä rajoitteita (V luku), — maatalouden ympäristöohjelma (VI luku). 2. C/5 f) i) Julkisen tuen saanti tuotannollisten investointien yhteydessä I Tuotannolliset investoinnit koskevat asetuksen (EY) N:o 1257/1999 mukaisesti seuraavia: — 4 artikla: maatilainvestoinnit, — 8 artikla: nuorten viljelijöiden aloitustuki. 3. C/5 f) ii) Julkisen tuen saanti maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteydessä I Tässä kysymyksessä tarkoitetut maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat tiettyjä toimenpiteitä, joita toteutetaan asetuksen (EY) N:o 1257/1999 33 artiklan perusteella: — kylien kunnostaminen ja kehittäminen sekä maaseutuperinnön suojeleminen ja säilyttäminen, — toimintojen monipuolistaminen maataloudessa ja sitä lähellä olevilla aloilla monimuotoisuuden tai vaihtoehtoisten tulonlähteiden edistämiseksi, — matkailu- ja käsityöläiselinkeinojen kannustaminen, — ympäristönsuojelu maa- ja metsätalouden aloilla ja maisemanhoito sekä eläinten hyvinvoinnin parantaminen, — uudet rahoitusjärjestelyt, sekä metsätalouden investoinnit (VIII luku). C/6 Maatilan tuotannon käyttötarkoitus 4. C/6 a) Haltijan talouden kulutus II Perheelle ja sukulaisille korvauksetta annetut lahjat olisi katsottava talouden kulutukseksi. Lopputuotanto vastaa maatalouden kirjanpidossa käytettyä määritelmää (ts. kokonaistuotantoon ei olisi otettava mukaan muun tuotannon panoksena käytettyä tuotantoa, kuten eläintuotantoon tarkoitettua rehua). 50 prosentin määrä on luonnollisesti tarkoitettu suuruusluokaksi, ei tarkaksi vähimmäisarvoksi. 5. C/6 b)Suoramyynti kuluttajille II 50 prosentin määrä on luonnollisesti tarkoitettu suuruusluokaksi, ei tarkaksi vähimmäisarvoksi. ▼M1