2.2

Uhrien auttaminen: Maputon toimintasuunnitelman uhrien auttamistoimien IV täytäntöönpanon tukeminen enintään viidessä miinoista kärsivässä sopimusvaltiossa 2.2.1 Hankkeen tavoite Maputon toimintasuunnitelmassa todetaan, että uhrien auttaminen on sisällytettävä laajempiin kansallisiin politiikkoihin, suunnitelmiin ja oikeudellisiin kehyksiin, jotka liittyvät vammaisten henkilöiden oikeuksiin sekä terveyteen, koulutukseen, työllisyyteen, kehitykseen ja köyhyyden vähentämiseen. Hankkeella tuetaan enintään viittä sopimusvaltiota, jotta ne sisällyttävät Maputon toimintasuunnitelman uhrien auttamista koskevat osa-alueet laajempiin ihmisoikeuksia ja vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeviin kansallisiin politiikkoihin. Hankkeen tarkoituksena on voimaannuttaa miinojen tai muiden sodanaikaisten räjähteiden haavoittamia, henkiin jääneitä, välillisiä uhreja, kuten jalkaväkimiinoihin kuolleiden perheenjäseniä, sekä miinoista kärsivillä alueilla asuvia, jotta he voivat osallistua aktiivisesti omaan kehitykseensä. Kansallisiin sidosryhmävuoropuheluihin sisällytetään suunnittelun, hallinnoinnin ja täytäntöönpanon tasoilla uhrien auttamisen sukupuoli- ja monimuotoisuusnäkökohdat. 2.2.2 Hankkeen kuvaus — ISU antaa tukea enintään viidessä miinoista kärsivässä sopimusvaltiossa kansallisten sidosryhmävuoropuheluiden järjestämiseksi sopimusvaltioissa, jotka joko a) ovat toteuttaneet vain vähäisiä toimia uhrien auttamiseksi ja voisivat siksi hyötyä kannustuksesta ja ryhtyä sen ansiosta toteuttamaan toimia; tai b) ovat ryhtyneet panemaan täytäntöön uhrien auttamista koskevia Maputon toimintasuunnitelman toimia ja hyötyisivät kansallisesta sidosryhmävuoropuhelusta kyseisten täytäntöönpanopyrkimysten edistämiseksi. Yleissopimuksen mukaista uhrien auttamista käsittelevä komitea osallistuu vastaanottavien sopimusvaltioiden valintaan; — ISU edistää kansallisia sidosryhmävuoropuheluja yhdessä muun muassa seuraavien keskeisten toimijoiden kanssa: asiaankuuluvat hallitusten virkamiehet, avunantajat, mukaan luettuina asianomaiset unionin yksiköt, YK:n järjestöt, YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimisto, kansainvälinen jalkaväkimiinojen vastainen kampanja ja rypäleammusten vastainen liitto (ICBL-CMC) sekä vammaisjärjestöt. Kansallisten sidosryhmävuoropuhelujen pohjalta laaditaan yhdessä sidosryhmien kanssa yksityiskohtainen päätösasiakirja, jossa määritellään Maputon toimintasuunnitelman uhrien auttamista koskevien sitoumusten täytäntöönpanon haasteet ja puutteet, näiden ratkaisemiseksi annetut suositukset ja asetetut tavoitteet; — Toteutetaan enintään viidessä tapauksessa seurantatoimia vastauksena päätösasiakirjoihin sisältyviin suosituksiin. Näihin seurantatoimiin voi sisältyä ISU:n antama täydentävä tekninen tuki esimerkiksi kansallisten suunnitelmien tarkistamiseen taikka yhden tai useamman hanke-ehdotuksen kehittelyyn jne.; — Päätöksellä 2012/700/YUTP tuettiin maailmanlaajuista konferenssia, joka pidettiin Medellínissä Kolumbiassa huhtikuussa 2014 otsikolla ”Bridges between Worlds” ja jonka tarkoituksena oli edistää kansainvälisen yhteisön ymmärtämystä uhrien auttamisen asemasta laajemmissa yhteyksissä. Seurantatoimena ISU voi tämän päätöksen perusteella järjestää kansallisille asiantuntijoille kansainvälisen konferenssin yhdessä keskeisten toimijoiden, kuten YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston, asianomaisten unionin yksiköiden, ICBL-CMC:n ja vammaisjärjestöjen, kanssa, jotta asiantuntijat voivat tarkastella niitä haasteita ja hyviä käytäntöjä, jotka koskevat uhrien auttamisen sisällyttämistä laajempiin vammais- ja kehityskysymyksiin kansallisella tasolla. Kansainvälisen konferenssin tarkoituksena on etenkin vahvistaa vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanotoimien ja YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävien suunnitteluprosessien välisiä yhteyksiä. Kansainvälinen konferenssi perustuu miinakieltosopimuksen mukaista uhrien auttamista käsittelevän komitean sekä muiden asiaankuuluvien elinten edustajien, kuten rypäleammuksia koskevan yleissopimuksen (CCM) mukaisen uhrien auttamisen koordinaattorin ja tiettyjen sellaisten tavanomaisten aseiden käytön kieltoja tai rajoituksia, joiden voidaan katsoa aiheuttavan tarpeettoman vakavia vammoja tai olevan vaikutukseltaan umpimähkäisiä, koskevaan yleissopimukseen (CCW) liitetyn, sodan räjähtämättömistä jäänteistä tehdyn pöytäkirjan V mukaisen uhrien auttamisen koordinaattorin, tekemään työhön. 2.2.3 Hankkeen tulokset — Kansallisten sidosryhmävuoropuheluiden perusteella laaditaan yksityiskohtainen päätösasiakirja, jossa määritellään haasteet ja puutteet ja esitetään valituille valtioille suosituksia ja konkreettisia toimia tunnistettuihin haasteisiin puuttumiseksi niiden pannessa täytäntöön Maputon toimintasuunnitelman uhrien auttamista koskevia sitoumuksia; — Päätösasiakirja tukee kansallisen politiikan kehittämistä ja edistää vuoropuhelua ja yhteistyötä avunantajien ja toimeenpanovirastojen kanssa; — Sopimusvaltiot saavat paremmat valmiudet toteuttaa Maputon toimintasuunnitelman mukaiset sitoumuksensa, kuten esimerkiksi kansallisten suunnitelmien tarkistus tai yhden tai useamman hanke-ehdotuksen kehittely, sellaisten enintään viidessä sopimusvaltiossa toteutettavien seurantatoimien ansiosta, joilla tuetaan pyrkimyksiä puuttua kansallisissa sidosryhmävuoropuheluissa tunnistettuihin haasteisiin ja puutteisiin; — Kansalliset sidosryhmävuoropuhelut lisäävät tietoisuutta maailmanlaajuisista ponnisteluista ja parhaista käytännöistä henkiin jääneiden tarpeisiin vastaamiseksi ja heidän oikeuksiensa turvaamiseksi laajemmissa puitteissa; — Valitut valtiot pystyvät ilmoittamaan paremmin Maputon toimintasuunnitelman täytäntöönpanon edistymisestä ja raportoimaan täytäntöönpanosuunnitelmista; — Kansainväliseen konferenssiin osallistuvilla kansallisilla asiantuntijoilla on parempi käsitys uhrien auttamisen asemasta pyrittäessä panemaan täytäntöön vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevaa yleissopimusta sekä kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavien prosessien suunnittelusta. 2.2.4 Tuensaajat — Yleissopimuksen sopimusvaltiot, jotka ovat ilmoittaneet olevansa vastuussa suuresta määrästä jalkaväkimiinojen henkiin jääneitä uhreja; — Jalkaväkimiinojen ja muiden sodan jäljiltä jääneiden räjähteiden uhreiksi joutuneet naiset, tytöt, pojat ja miehet sekä heidän perheensä ja yhteisönsä; — Kansalliset asiantuntijat, jotka toimivat uhrien auttamisen kannalta keskeisten kysymysten parissa.