2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 178/2002,
annettu 28 päivänä tammikuuta 2002,
elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvike-
turvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä
menettelyistä
(EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1642/2003, annettu
22 päivänä heinäkuuta 2003L 245 4 29.9.2003
▼B
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY)
N:o 178/2002,
annettu 28 päivänä tammikuuta 2002,
elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaati-
muksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisenperustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä
menettelyistä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityi-
sesti sen 37, 95 ja 133 artiklan sekä 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (3),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menet-
telyä (4),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)Turvallisten ja terveellisten elintarvikkeiden vapaa liikkuvuus on
sisämarkkinoiden olennainen osa, ja se myötävaikuttaamerkittävästi kansalaisten terveyteen ja hyvinvointiin sekä
heidän sosiaalisiin ja taloudellisiin etuihinsa.
(2)Ihmisten elämän ja terveyden korkeatasoinen suojelu on varmis-
tettava yhteisön politiikkojen täytäntöönpanossa.
(3)Elintarvikkeiden ja rehujen vapaa liikkuvuus yhteisössä voidaansaavuttaa ainoastaan, jos elintarvikkeiden ja rehujen turvalli-suutta koskevat vaatimukset eivät merkittävästi poikkeatoisistaan eri jäsenvaltioissa.
(4)Jäsenvaltioiden lainsäädännöissä on merkittäviä eroja elintarvik-keisiin liittyvissä käsitteissä, periaatteissa ja menettelyissä. Kun
jäsenvaltiot toteuttavat elintarvikkeita koskevia toimenpiteitä,
nämä erot voivat haitata elintarvikkeiden vapaata liikkuvuutta jaluoda epäoikeudenmukaisia kilpailuolosuhteita ja vaikuttaa sitensuoraan sisämarkkinoiden toimintaan.
(5)Sen vuoksi on tarpeen lähentää elintarvikkeisiin liittyviä käsit-teitä, periaatteita ja menettelyjä jäsenvaltioissa, jotta
jäsenvaltioissa ja yhteisön tasolla toteutettaville elintarvikkeita
ja rehuja koskeville toimenpiteille saadaan yhteinen perusta.Voimassaolevan lainsäädännön ristiriitaisten säännösten mukaut-tamiseksi on kuitenkin annettava riittävästi aikaa sekäkansallisella että yhteisön tasolla, ja on huolehdittava siitä, ettäennen tällaista mukauttamista asiaankuuluvaa lainsäädäntöä
sovelletaan tässä asetuksessa vahvistetut periaatteet huomioon
ottaen.
(6)Vettä nautitaan suoraan tai välillisesti muiden elintarvikkeidentavoin, ja vesi vaikuttaa siten kuluttajan nauttimista aineista,myös kemiallisista ja mikrobiologisista vierasaineista ja eliöistä,aiheutuvaan kokonaisaltistukseen. Koska ihmisten käyttööntarkoitetun veden laatua kuitenkin säännellään jo direktiiveillä2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 2
(1) EYVL C 96 E, 27.3.2001, s. 247.
(2) EYVL C 155, 29.5.2001, s. 32.
(3) Lausunto annettu 14. kesäkuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa
lehdessä).
(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 12. kesäkuuta 2001 (ei vielä julk-
aistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 17.syyskuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja Euroopan parla-
mentin päätös, tehty 11. marraskuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa
lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 21. tammikuuta 2002.
▼B
80/778/ETY (1) ja 98/83/EY (2), riittää, että otetaan huomioon
vesi, joka on otettu direktiivin 98/83/EY 6 artiklassa tarkoitetunvaatimustenmukaisuuden määrittelykohdan jälkeen.
(7)Elintarvikelainsäädäntöön on tarkoituksenmukaista sisällyttäärehuja sekä niiden tuotantoa ja käyttöä koskevat vaatimukset,sikäli kun on kyse elintarviketuotantoon käytettäville eläimilletarkoitetuista rehuista. Tämä ei vaikuta samankaltaisiin vaati-muksiin, joita on tähän mennessä sovellettu ja joita
tulevaisuudessa sovelletaan kaikkia eläimiä, myös lemmikkie-
läimiä, koskevassa rehulainsäädännössä.
(8)Yhteisöon valinnut korkeatasoisen terveyden suojelun elintarvi-kelainsäädännön kehittämisen periaatteeksi, ja se soveltaa sitäilman syrjintää elintarvikkeiden ja rehujen kauppaan sekä
sisämarkkinoilla että kansainvälisesti.
(9)On tarpeen varmistaa, että kuluttajat, muut asianomaiset tahot ja
kauppakumppanit luottavat elintarvikelainsäädäntöön liittyviinpäätöksentekomenettelyihin, sen tieteelliseen perustaan sekäterveyttä ja muita etuja suojelevien elinten rakenteisiin ja riippu-mattomuuteen.
(10)Kokemus on osoittanut, että on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä,joilla pyritään takaamaan, että markkinoilla ei ole vaarallisiaelintarvikkeita, ja varmistamaan, että on järjestelmiä, joidenavulla havaitaan elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvätongelmat ja reagoidaan niihin sisämarkkinoiden toimivuuden
varmistamiseksi ja ihmisten terveyden suojelemiseksi. Samoja
kysymyksiä olisi käsiteltävä rehujen turvallisuuden kannalta.
(11)Jotta elintarvikkeiden turvallisuuteen voitaisiin soveltaa riittävänlaajaa ja yhtenäistä lähestymistapaa, elintarvikelainsäädäntöolisimääriteltävä laajasti siten, että se sisältää lukuisan joukon
säännöksiä, joilla on välitön tai välillinen vaikutus elintarvik-
keiden ja rehujen turvallisuuteen, ja siihen sisältyvät myössäännökset elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvista mate-riaaleista, rehuista sekä muista maatalouden panoksistaalkutuotannossa.
(12)Elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi on tarpeen
käsitellä kaikkia koko elintarvikeketjun näkökohtia jatkumona,
joka alkaa alkutuotannosta sisältäen sekä sen että rehuntuotannonja joka päättyy elintarvikkeiden myyntiin tai tarjontaan kulutta-jille, koska ketjun jokainen osatekijä voi vaikuttaaelintarvikkeiden turvallisuuteen.
(13)Kokemus on osoittanut, että tästä syystä on tarpeen tarkastellaelintarviketuotantoon käytettäville eläimille annettavien rehujentuotantoa, kuljetusta ja jakelua, myös kalanviljelyssä rehunakäytettävien eläimien tuotantoa, koska rehujen tahattomalla taitarkoituksellisella saastuttamisella, väärentämisellä taikka niihinliittyvillä petollisilla tai muilla huonoilla käytännöillä voi olla
välitön tai välillinen vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen.
(14)Samasta syystä on tarpeen ottaa huomioon muut käytänteet ja
maatalouden panokset alkutuotannossa sekä niiden mahdollisetvaikutukset elintarvikkeiden yleiseen turvallisuuteen.
(15)Asiantuntijalaboratorioiden alueellisella ja/tai alueiden välisellä
verkottumisella, jonka tavoitteena on taata elintarviketurvalli-
suuden jatkuva seuranta, voi olla tärkeä tehtävä kansalaistensuojelemisessa mahdollisilta terveysriskeiltä.
(16)Jäsenvaltioiden ja yhteisön toteuttamien elintarvikkeita ja rehujakoskevien toimenpiteiden olisi yleensä perustuttava riskianalyy-
siin, paitsi jos se ei ole olosuhteiden tai toimenpiteen luonteen
kannalta tarkoituksenmukaista. Riskianalyysin tekeminen ennentällaisten toimenpiteiden toteuttamista edesauttanee sitä, että2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 3
(1) EYVL L 229, 30.8.1980, s. 11. Direktiivi kumottu direktiivillä 98/83/EY.
(2) EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32.
▼B
elintarvikkeiden vapaata liikkuvuutta haittaavien perusteettomien
esteiden muodostuminen voidaan välttää.
(17)Kun elintarvikelainsäädännön tarkoituksena on poistaa tai
ehkäistä terveydelle aiheutuva riski tai vähentää sitä, riskiana-
lyysin kolme toisiinsa liittyvää osaa — riskinarviointi,riskinhallinta ja riskiviestintä — tarjoavat järjestelmällisen mene-telmän tehokkaiden, oikeasuhteisten ja oikein kohdennettujen, jaterveyden suojelemiseksi tarvittavien toimenpiteiden tai muidentoimien määrittämiseksi.
(18)Jotta elintarvikelainsäädännön tieteelliseen perustaan voitaisiinluottaa, riskinarvioinnit on toteutettava riippumattomasti, objek-tiivisesti ja avoimesti, ja niiden on perustuttava saatavillaoleviin tieteellisiin tietoihin.
(19)Yleisesti tunnustettua on, että joissakin tapauksissa yksinomaantieteellisellä riskinarvioinnilla ei saada kaikkia niitä tietoja,
joihin riskinhallintaa koskevan päätöksen pitäisi perustua, ja
myös muut tekijät, jotka ovat tarkasteltavana olevan asiankannalta merkityksellisiä, olisi oikeutetusti otettava huomioon.Näitä ovat yhteiskuntaan, talouteen, perinteisiin, etiikkaan jaympäristöön liittyvät tekijät sekä tarkastusten toteutettavuus.
(20)Terveyden suojelun varmistamiseksi yhteisössä on käytetty
ennalta varautumisen periaatetta, mikä aiheuttaa esteitä elintar-
vikkeiden ja rehujen vapaalle liikkuvuudelle. Tämän vuoksitämän periaatteen käytölle on tarpeen vahvistaa yhdenmukainenperuste koko yhteisössä.
(21)Sellaisissa erityisolosuhteissa, joissa ilmenee riski elämälle taiterveydelle mutta asiasta vallitsee tieteellinen epävarmuus,ennalta varautumisen periaate tarjoaa mekanismin, jonka avulla
voidaan määrittää riskinhallintatoimenpiteitä tai muita toimia
yhteisön päättämän korkeatasoisen terveyden suojelun varmista-miseksi.
(22)Elintarvikkeiden turvallisuus ja kuluttajien etujen suojaaminenkiinnostaa yhä enemmän yleisöä, valtioista riippumattomiajärjestöjä, ammatillisia järjestöjä, kansainvälisiä kauppakumppa-
neita ja kauppajärjestöjä. Kuluttajien ja kauppakumppaneiden
luottamus on varmistettava siten, että elintarvikelainsäädäntöäkehitetään avoimesti ja että viranomaiset toteuttavat asianmu-kaiset toimet yleisölle tiedottamiseksi, silloin kun on aihettaepäillä, että jokin elintarvike voi aiheuttaa riskin terveydelle.
(23)Kuluttajien turvallisuus ja luottamus yhteisössä ja kolmansissa
maissa on ensisijaisen tärkeää. Yhteisöon maailmanlaajuisesti
merkittävä elintarvikealan ja rehualan kauppakumppani, joka onliittynyt tämän alan kansainvälisiin kauppasopimuksiin. Yhteisöosallistuu elintarvikelainsäädännön tukena olevien kansainvä-listen standardien kehittämiseen ja tukee periaatetta turvallisten
rehujen sekä turvallisten ja terveellisten elintarvikkeiden
vapaasta kaupasta, jota käydään ilman syrjintää sekä noudattaenoikeudenmukaisia ja eettisiä kauppatapoja.
(24)Yhteisöstä vietävien tai jälleenvietävien elintarvikkeiden jarehujen osalta on varmistettava, että ne ovat yhteisönlainsäädännön tai tuovan maan vaatimusten mukaisia. Muussa
tapauksessa elintarvikkeita ja rehuja voi viedä tai jälleenviedä
ainoastaan edellyttäen, että tuova maa on antanut siihen nimeno-maisen suostumuksensa. Myös siinä tapauksessa, että tuova maaon antanut suostumuksensa, on kuitenkin varmistettava, ettäterveydelle vahingollisia tai vaarallisia elintarvikkeita ei saaviedä eikä jälleenviedä.
(25)On tarpeen vahvistaa elintarvikkeiden ja rehujen kaupan yleiset
periaatteet sekä tavoitteet ja periaatteet, joiden mukaisesti
yhteisöosallistuu kansainvälisten standardien ja kauppasopi-musten kehittämiseen.
(26)Eräät jäsenvaltiot ovat antaneet elintarvikkeiden turvallisuudestahorisontaalista lainsäädäntöä, jossa taloudellisille toimijoilleasetetaan yleinen vaatimus, että markkinoille saa saattaa2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 4
▼B
ainoastaan turvallisia elintarvikkeita. Nämä jäsenvaltiot sovel-
tavat kuitenkin erilaisia perusperiaatteita määrittäessäänelintarvikkeen turvallisuutta. Näiden erilaisten lähestymistapojen
takia ja horisontaalisen lainsäädännön puuttuessa toisista jäsen-
valtioista on todennäköistä, että elintarvikkeiden kauppaahaittaavia esteitä ilmenee. Samanlaisia esteitä voi ilmetä myösrehujen kaupassa.
(27)Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa yleinen vaatimus, että markki-noille saatetaan ainoastaan turvallisia elintarvikkeita ja rehuja,jotta kyseisten tuotteiden sisämarkkinoiden tehokas toimintavoidaan varmistaa.
(28)Kokemus on osoittanut, että elintarvikkeiden tai rehujensisämarkkinoiden toiminta voi vaarantua, jos elintarvikkeita jarehuja ei pystytä jäljittämään. Sen vuoksi on tarpeen perustaarehu- ja elintarvikeyrityksiä koskeva kattava jäljitysjärjestelmä,jotta rehuja ja elintarvikkeita voidaan poistaa markkinoiltakohdennetusti ja antaa kuluttajille tai valvontaviranomaisille
täsmällisiä tietoja ja siten välttää elintarvikkeiden turvallisuutta
koskevien ongelmien ilmetessä mahdolliset tarpeettoman laajathäiriöt.
(29)On tarpeen varmistaa, että elintarvike- tai rehualan yritys, myös
maahantuoja, voi tunnistaa ainakin yrityksen, josta elintarvike,
rehu, eläin tai elintarvikkeeseen tai rehuun lisättävä aine ontoimitettu, jotta tutkimuksen yhteydessä voidaan taata jäljitettä-vyys kaikissa vaiheissa.
(30)Elintarvikealan toimijalla on parhaat edellytykset suunnitellaturvallinen järjestelmä elintarvikkeiden toimittamiseksi ja toimi-tettujen elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi. Senvuoksi toimijalla olisi oltava ensisijainen oikeudellinen vastuuelintarvikkeiden turvallisuuden varmistamisesta. Vaikka tämäperiaate on käytössä joissakin jäsenvaltioissa ja joillakin elintar-
vikelainsäädännön aloilla, toisilla aloilla sitä ei ole tosiasiallisesti
säädetty tai jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset vastaavatturvallisuudesta tekemällä tarkastuksia. Tällaiset erot aiheuttavatkaupan esteitä ja vääristävät elintarvikealan toimijoiden välistäkilpailua eri jäsenvaltioissa.
(31)Samanlaisia vaatimuksia olisi sovellettava rehuihin ja rehualantoimijoihin.
(32)Elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta koskevan yhteisönlainsäädännön tieteellisen ja teknisen perustan olisi myötävaiku-
tettava korkeatasoisen terveydensuojelun toteutumiseen
yhteisössä. Yhteisöllä on oltava käytettävissään laadukasta, riip-pumatonta ja tehokasta tieteellistä ja teknistä tukea.
(33)Elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta koskevat tieteelliset ja
tekniset kysymykset muuttuvat yhä merkittävämmiksi ja moni-
mutkaisemmiksi. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen,jäljempänä ’elintarviketurvallisuusviranomainen’, perustamisellaolisi vahvistettava nykyistä tieteellisen ja teknisen tuen järjes-telmää, joka ei enää kykene vastaamaan siihen kohdistuviinkasvaviin vaatimuksiin.
(34)Elintarvikelainsäädännön yleisten periaatteiden mukaisesti elin-tarviketurvallisuusviranomaisen olisi toimittava riippumattomanatieteellisenä yhteyspisteenä riskinarvioinnissa ja siten osaltaanedistettävä sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmista-
mista. Erimielisyyttä aiheuttavista tieteellisistä kysymyksistä
voidaan pyytää lausuntoja elintarviketurvallisuusviranomaiselta,joka siten auttaa yhteisön toimielimiä ja jäsenvaltioita tekemäänelintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuden varmistamiseksi tarvit-tavia perusteltuja riskinhallintapäätöksiä ja samalla välttämään
elintarvikkeiden ja rehujen vapaata liikkuvuutta haittaavien
perusteettomien tai tarpeettomien esteiden muodostamisestajohtuva sisämarkkinoiden pirstoutuminen.
(35)Elintarviketurvallisuusviranomaisen olisi toimittava riippumatto-mana tieteellisenä neuvon- ja tiedonantajana sekä riskeistä2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 5
▼B
tiedottajana kuluttajien luottamuksen parantamiseksi. Riskinar-
vioinnin, -hallinnan ja riskiviestinnän välisenjohdonmukaisuuden edistämiseksi riskinarvioinnista ja -hallin-
nasta vastaavien tahojen välistä yhteyttä olisi vahvistettava.
(36)Elintarviketurvallisuusviranomaisen olisi tarjottava kattava ja
riippumaton tieteellinen näkemys koko elintarvike- ja rehuketjunturvallisuudesta ja muista näkökohdista, mikä edellyttää laajan
vastuun antamista elintarviketurvallisuusviranomaiselle. Sen
vastuulle kuuluu asioita, joilla on välitön tai välillinen vaikutuselintarvike- ja rehuketjun turvallisuuteen, eläinten terveyteen jahyvinvointiin ja kasvien terveyteen. On kuitenkin varmistettava,että elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminnan pääkohteenaon elintarvikkeiden turvallisuus. Näin ollen sen toiminnan sell-
aisten eläinten terveyteen ja hyvinvointiin sekä kasvinterveyteen
liittyvien kysymysten osalta, jotka eivät liity elintarvikeketjunturvallisuuteen, olisi rajoituttava tieteellisten lausuntojen antami-seen. Elintarviketurvallisuusviranomaisen toimintaan olisikuuluttava myös ihmisten ravitsemusta koskeva tieteellinen
neuvonanto sekä tieteellinen ja tekninen tuki yhteisön
lainsäädännön yhteydessä ja komission avustaminen tämänpyynnöstä ravitsemuksellisiin kysymyksiin liittyvässä tiedottami-sessa yhteisön terveysohjelmien puitteissa.
(37)Koska elintarvikelainsäädännössä sallitut tietyt tuotteet, kuten
torjunta-aineet tai rehujen lisäaineet voivat aiheuttaa riskin
ympäristölle tai työntekijöiden turvallisuudelle, elintarviketurval-lisuusviranomaisen olisi myös arvioitava joitakin ympäristöön jatyösuojeluun liittyviä näkökohtia asiaankuuluvan lainsäädännönmukaisesti.
(38)Geneettisesti muunnettuja organismeja koskevien päällekkäistentieteellisten arviointien ja lausuntojen välttämiseksi elintarvike-turvallisuusviranomaisen olisi annettava tieteellisiä lausuntojamyös muista geneettisesti muunnettuja organismeja, sellaisinakuin nämä on määritelty direktiivissä 2001/18/EY (
1), sisältävistä
tuotteista kuin elintarvikkeista ja rehuista, rajoittamatta kuiten-
kaan kyseisessä direktiivissä vahvistettujen menettelyjennoudattamista.
(39)Viranomaisen olisi myös tuettava yhteisön ja jäsenvaltioiden
tehtävää kansainvälisten elintarviketurvallisuutta koskevien stan-
dardien ja kauppasopimusten kehittämisessä ja laatimisessaantamalla tukea tieteellisissä asioissa.
(40)Elintarviketurvallisuusviranomaisen on nautittava yhteisöntoimielinten, yleisön ja asianomaisten osapuolten luottamusta.
Siksi on ehdottomasti taattava sen riippumattomuus, korkea
tieteellinen taso, avoimuus ja tehokkuus. Yhteistyöjäsenval-tioiden kanssa on myös välttämätöntä.
(41)Tätä tarkoitusta varten johtokunta olisi nimitettävä siten, että
varmistetaan mahdollisimman korkea pätevyys, alan laaja asian-
tuntemus, esimerkiksi johtamisessa ja julkishallinnossa, jamahdollisimman laaja maantieteellinen jakauma unionissa. Tätäon edistettävä siten, että johtokunnan jäsenet nimitetään vuorot-telujärjestyksessä eri jäsenvaltioista ilman, että yksikään paikkaolisi varattu tietyn jäsenvaltion kansalaiselle.
(42)Elintarviketurvallisuusviranomaisella tulisi olla välineet suorittaakaikki vaadittavat tehtävät velvollisuuksiensa hoitamiseksi.
(43)Johtokunnalla olisi oltava tarvittava toimivalta vahvistaa talou-
sarvio, valvoa sen täytäntöönpanoa, vahvistaa sisäiset säännöt,
hyväksyä varainhoitoasetus sekä nimetä tiedekomitean ja tiede-lautakuntien jäsenet ja toiminnanjohtaja.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 6
(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/18/EY, annettu 12
päivänä maaliskuuta 2001, geneettisesti muunnettujen organismien tarkoi-
tuksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/
ETY kumoamisesta (EYVL L 106, 17.4.2001, s. 1).
▼B
(44)Elintarviketurvallisuusviranomaisen olisi tehtävä tiivistä
yhteistyötä jäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten kanssa, jotta
se voisi toimia tehokkaasti. Neuvoa-antava ryhmä olisi perustet-tava toiminnanjohtajan avustamiseksi, tietojenvaihtojärjestelmänmuodostamiseksi ja tiiviin yhteistyön varmistamiseksi erityisestiverkostojärjestelmän puitteissa. Yhteistyöllä ja asianmukaisellatietojenvaihdolla voitaneen myös minimoida eriävien tieteellisten
lausuntojen mahdollisuus.
(45)Elintarviketurvallisuusviranomaisen olisi otettava vastuulleenkomission yhteydessä toimivien tiedekomiteoiden tehtävä antaa
tieteellisiä lausuntoja vastuualueellaan. Nämä komiteat ontarpeen järjestää uudelleen, jotta voidaan taata parempi tieteel-linen johdonmukaisuus elintarvikeketjun osalta ja mahdollistaaniiden tehokkaampi työskentely. Sen vuoksi elintarviketurvalli-
suusviranomaisen yhteyteen olisi perustettava tiedekomitea ja
pysyviä tiedelautakuntia näiden lausuntojen antamista varten.
(46)Riippumattomuuden takaamiseksi tiedekomitean ja lautakuntienjäsenten olisi oltava riippumattomia tiedemiehiä, jotka on valittuavoimen hakumenettelyn perusteella.
(47)Elintarviketurvallisuusviranomaisen tehtävä riippumattomanatieteellisenä yhteyspisteenä tarkoittaa sitä, että tieteellistälausuntoa voivat pyytää komission lisäksi myös Euroopan parla-mentti ja jäsenvaltiot. Tieteelliseen neuvonantoon liittyvän
prosessin hallittavuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi
elintarviketurvallisuusviranomaisen olisi voitava evätä pyyntötai muuttaa sitä ennalta määriteltyjen edellytysten pohjalta ja josse perustelee menettelynsä. On myös toteutettava toimenpiteitä,jotta vältettäisiin eriävät tieteelliset lausunnot, ja otettavakäyttöön menettelyjä, joita sovelletaan, jos tieteellisten elinten
antamat tieteelliset lausunnot ovat eriäviä, ja joiden avulla eroa-
vuus voidaan ratkaista tai tarjota riskinhallinnasta vastaavienkäyttöön avoimesti tieteellistieteellisten tietojen perusta.
(48)Elintarviketurvallisuusviranomaisen olisi myös voitava teettäävelvollisuuksiensa täyttämiseksi tarpeellisia tieteellisiä tutki-muksia. Samalla elintarviketurvallisuusviranomaisen olisivarmistettava, että päällekkäinen työehkäistään, pitämällä
yhteyttä komissioon ja jäsenvaltioihin. Tämä olisi toteutettava
avoimella tavalla ja elintarviketurvallisuusviranomaisen olisihyödynnettävä yhteisön aiempaa asiantuntemusta ja rakenteita.
(49)Tehokkaan elintarvikeketjua koskevien tietojen keruu- ja analy-sointijärjestelmän puuttuminen yhteisön tasolta on huomattavapuute. Sen vuoksi olisi perustettava verkostomuotoinen järjes-telmä, jota elintarviketurvallisuusviranomainen koordinoi
elintarviketurvallisuusviranomaiselle kuuluvia aloja koskevien
tietojen keräämiseksi ja analysoimiseksi. On myös arvioitavauudelleen elintarviketurvallisuusviranomaiselle kuuluvia alojakäsittelevät yhteisön nykyiset tiedonkeruuverkostot.
(50)Kehittymässä olevien riskien parempi havaitseminen voi pitkälläaikavälillä olla merkittävä ennaltaehkäisevä väline jäsenval-tioiden ja yhteisön kannalta yhteisön politiikkojen
täytäntöönpanossa. Sen vuoksi on tarpeen antaa elintarviketur-
vallisuusviranomaiselle tehtäväksi kerätä tietoja ennakoivasti jaseurata aktiivisesti alaa sekä antaa arviointeja ja tietoja kehit-tymässä olevista riskeistä niiden ehkäisemiseksi.
(51)Elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta olisi seurat-tava, että jäsenvaltiot voivat osallistua tiiviimmin tieteellisiinmenettelyihin. Tätä varten elintarviketurvallisuusviranomaisen ja
jäsenvaltioiden olisi tehtävä läheistä yhteistyötä. Elintarviketur-
vallisuusviranomaisen olisi voitava uskoa tiettyjä tehtäviäjäsenvaltioissa sijaitseville elimille.
(52)On tarpeen pitää tasapainossa yhtäältä tarve käyttää kansallisiaelimiä elintarviketurvallisuusviranomaisen tehtävien toteuttami-sessa ja toisaalta tarve yleisen johdonmukaisuuden vuoksivarmistaa, että nämä tehtävät toteutetaan kyseisiä tehtäviä vartenvahvistettujen perusteiden mukaisesti. Nykyisiä menettelyjä2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 7
▼B
tieteellisten tehtävien osoittamiseksi jäsenvaltioille, ja erityisesti
teollisuuden esittämien, tiettyjen aineiden, tuotteiden tai menette-lyjen hyväksymistä varten tarvittavien asiakirjojen arviointia,
olisi tarkasteltava uudelleen vuoden sisällä, jotta voidaan ottaa
huomioon elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen jasen tarjoamat uudet mahdollisuudet, kuitenkin siten, että säily-tetään arviointimenettelyt vähintään yhtä tiukkoina kuinaikaisemmin.
(53)Komissio on edelleen vastuussa riskinhallintatoimenpiteistä
tiedottamisesta. Näin ollen elintarviketurvallisuusviranomaisen
ja komission on vaihdettava keskenään asianmukaisia tietoja.Elintarviketurvallisuusviranomaisen, komission ja jäsenvaltioidenvälinen tiivis yhteistyöon tarpeen myö s koko tiedotusprosessinjohdonmukaisuuden varmistamiseksi.
(54)Elintarviketurvallisuusviranomaisen riippumattomuus ja sentehtävä yleisölle tiedottajana edellyttävät, että sen olisi voitava
välittää tietoja itsenäisesti sen toimivaltaan kuuluvilla aloilla,
sillä sen tarkoituksena on tarjota objektiivista, luotettavaa jahelposti ymmärrettävää tietoa.
(55)Yleisölle suunnatuissa tiedotuskampanjoissa on tehtävä asianmu-kaista yhteistyötä jäsenvaltioiden ja muiden asianomaistenosapuolten kanssa, jotta voidaan ottaa huomioon mahdollisetalueelliset näkökohdat ja yhteys terveyspolitiikkaan.
(56)Riippumattomuuteen ja avoimuuteen perustuvien toimintaper-iaatteiden lisäksi elintarviketurvallisuusviranomaisen olisi oltava
organisaatio, johon kuluttajat ja muut asianomaiset ryhmät
voivat ottaa yhteyttä.
(57)Elintarviketurvallisuusviranomainen olisi rahoitettava Euroopanunionin yleisestä talousarviosta. Kolmen vuoden kuluessa tämänasetuksen voimaantulosta olisi kuitenkin tutkittava maksulli-suuden mahdollisuutta sen kokemuksen perusteella, joka onsaatu varsinkin teollisuuden esittämien, hyväksyntää koskevien
asiakirjojen käsittelystä. Yhteisön talousarviomenettelyä sovelle-
taan edelleen Euroopan unionin yleisestä talousarviostamaksettaviin tukiin. Tilintarkastustuomioistuimen olisi vastattavatilintarkastuksesta.
(58)On tarpeen sallia sellaisten Euroopan maiden osallistuminen,jotka eivät ole Euroopan unionin jäsenvaltioita mutta jotka ovattehneet sopimuksia, jotka velvoittavat ne saattamaan tämän
asetuksen soveltamisalaan kuuluvan yhteisön oikeuden osaksi
kansallista lainsäädäntöään ja panemaan sen täytäntöön.
(59)Nopea hälytysjärjestelmä on jo käytössä yleisestä tuoteturvalli-suudesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvostondirektiivin 92/59/ETY (
1) puitteissa. Nykyisen järjestelmän sovel-
tamisalaan kuuluvat elintarvikkeet ja teollisuustuotteet muttaeivät rehut. Viimeaikaiset elintarvikekriisit ovat osoittaneet, että
on tarpeen perustaa parannettu ja laajennettu nopea hälytysjärjes-
telmä, johon sisältyvät sekä elintarvikkeet että rehut. Komissionolisi hallinnoitava tätä tarkistettua järjestelmää, johon verkostonjäseninä kuuluisivat jäsenvaltiot, komissio ja elintarviketurvalli-suusviranomainen. Järjestelmän piiriin eivät kuuluisi neuvoston
päätöksen 87/600/Euratom (
2) mukaiset yhteisön järjestelyt
nopeaksi tietojenvaihdoksi säteilyhätätilanteen yhteydessä.
(60)Viimeaikaiset elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyneet häiriötovat osoittaneet, että on tarpeen vahvistaa hätätilanteissa sovel-lettavat asianmukaiset toimenpiteet, joilla varmistetaan, ettäkaikentyyppisiin ja mistä tahansa peräisin oleviin elintarvikkei-siin ja kaikkiin rehuihin voidaan soveltaa yhteisiä toimenpiteitä,
jos ne aiheuttavat vakavan riskin ihmisten tai eläinten tervey-
delle tai ympäristölle. Tällaisen elintarvikkeiden turvallisuuttakoskeviin kiireellisiin toimenpiteisiin liittyvän kattavan lähesty-2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 8
(1) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 24.
(2) EYVL L 371, 30.12.1987, s. 76.
▼B
mistavan olisi mahdollistettava tehokkaat toimenpiteet ja keino-
tekoisten eroavuuksien välttäminen elintarvikkeisiin tai rehuihinliittyvän vakavan riskin käsittelyssä.
(61)Viimeaikaiset elintarvikekriisit ovat myös osoittaneet, mitenhyödyllisiä asianmukaisesti mukautetut, entistä nopeammat krii-sinhallintamenettelyt ovat komissiolle. Näiden organisatoristen
menettelyjen avulla olisi tehtävä mahdolliseksi parantaa toimien
yhteensovittamista ja valita parhaan tieteellisen tiedon perus-teella tehokkaimmat toimenpiteet. Sen vuoksi tarkistetuissamenettelyissä olisi otettava huomioon elintarviketurvallisuusvira-nomaisen velvollisuudet, ja niissä olisi määrättävä sen antamastatieteellisestä ja teknisestä tuesta ohjeiden muodossa elintarvikek-
riisin yhteydessä.
(62)Tehokkaamman elintarvikeketjua koskevan laajan lähestymis-
tavan varmistamiseksi olisi perustettava elintarvikeketjua jaeläinten terveyttä käsittelevä komitea korvaamaan pysyvä
eläinlääkintäkomitea, pysyvä elintarvikekomitea ja pysyvä rehu-
komitea. Neuvoston päätökset 68/361/ETY (
1), 69/414/ETY (2)j a
70/372/ETY (3) olisi näin ollen kumottava. Samasta syystä elin-
tarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän komitean olisikorvattava myös pysyvä kasvinsuojelukomitea sen kasvinsuoje-
luaineita ja jäämien enimmäisrajojen vahvistamista koskevan
toimivallan osalta (direktiivit 76/895/EY (
4), 86/362/EY (5), 86/
363/ETY (6), 90/642/ETY (7) ja 91/414/ETY (8)).
(63)Tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi
päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpano-
valtaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdynneuvoston päätöksen 1999/468/EY (
9) mukaisesti.
(64)Toimijoille on annettava tarpeeksi aikaa mukautua joihinkin
tässä asetuksessa vahvistettuihin vaatimuksiin ja on huolehdit-
tava, että elintarviketurvallisuusviranomainen aloittaatoimintansa 1 päivänä tammikuuta 2002.
(65)On tärkeää välttää sekaannuksia elintarviketurvallisuusvirano-
maisen ja neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2309/93(10)
perustetun Euroopan lääkearviointiviraston tehtävien välillä. Senvuoksi on tarpeen säätää, että tämä asetus ei rajoita Euroopanlääkearviointivirastolle annettua toimivaltaa, mukaan lukientoimivalta, joka perustuu yhteisön menettelystä eläinlääkejää-
mien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä
elintarvikkeissa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annettuun asetukseen(ETY) N:o 2377/90(
11).
(66)Tämän asetuksen tavoitteiden toteuttamiseksi on tarpeen ja
asianmukaista säätää yhteisön elintarvikelainsäädännön yhteisen2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 9
(1) EYVL L 255, 18.10.1968, s. 23.
(2) EYVL L 291, 19.11.1969, s. 9.
(3) EYVL L 170, 3.8.1970, s. 1.
(4) EYVL L 340, 9.12.1976, s. 26, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 2000/57/EY (EYVL L 244, 29.9.2000, s.
76).
(5) EYVL L 221, 7.8.1986, s. 37, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 2001/57/EY (EYVL L 208, 1.8.2001, s.
36).
(6) EYVL L 221, 7.8.1986, s. 43, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 2001/57/EY.
(7) EYVL L 350, 14.12.1990, s. 71, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 2001/57/EY.
(8) EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 2001/49/EY (EYVL L 176, 29.6.2001, s.
61).
(9) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.
(10) EYVL L 214, 24.8.19993, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 649/98 (EYVL L 88,
24.3.1998, s. 7).
(11) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna komission asetuksella (EY) N:o 1553/2001 (EYVL L 205, 31.7.2001,
s. 16).
▼B
pohjan muodostavien käsitteiden, periaatteiden ja menettelyjen
lähentämisestä sekä perustaa Euroopan elintarviketurvallisuusvir-anomainen. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa
ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttami-
seksi perustamissopimuksen 5 artiklan mukaisesti.
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Tavoite ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa säädetään perusta ihmisten terveyden sekä
kuluttajien etujen korkeatasoiselle suojelulle elintarvikkeiden osaltaottaen huomioon erityisesti elintarvikkeiden, myös perinteisten tuot-
teiden, moninainen tarjonta ja varmistetaan samalla sisämarkkinoiden
tehokas toiminta. Siinä vahvistetaan yhteiset periaatteet ja vastuualat,keinot vahvan tieteellisen perustan tarjoamiseen sekä tehokkaat organi-satoriset järjestelyt ja menettelyt, joihin elintarvikkeiden ja rehujenturvallisuutta koskeva päätöksenteko perustuu.
2. Edellä 1 kohdan soveltamiseksi tässä asetuksessa vahvistetaan
yleiset periaatteet, jotka koskevat yleisesti elintarvikkeita ja rehuja javarsinkin elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta yhteisön tasolla jakansallisella tasolla.
Tällä asetuksella perustetaan Euroopan elintarviketurvallisuusvirano-
mainen.
Tällä asetuksella vahvistetaan menettelyt asioissa, joilla on välitön tai
välillinen vaikutus elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuteen.
3. Tätä asetusta sovelletaan elintarvikkeiden ja rehujen kaikissa
tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheissa. Sitä ei sovelleta yksityiseen koti-käyttöön tarkoitettuun alkutuotantoon eikä yksityiseen kotikäyttööntarkoitettujen elintarvikkeiden valmistukseen, käsittelyyn tai varastoin-tiin kotona.
2 artikla
Elintarvikkeen määritelmä
Tässä asetuksessa ’elintarvikkeella’ tarkoitetaan mitä tahansa ainetta tai
tuotetta, myös jalostettua, osittain jalostettua tai jalostamatonta tuotetta,joka on tarkoitettu tai jonka voidaan kohtuudella olettaa tulevanihmisten nautittavaksi.
”Elintarvike” käsittää juomat, purukumin ja vesi mukaan lukien kaikki
aineet, jotka on tarkoituksellisesti lisätty elintarvikkeeseen sen valmis-tuksen tai käsittelyn aikana. Siihen sisältyy vesi, joka on otettu
direktiivin 98/83/EY 6 artiklan mukaisen vaatimustenmukaisuuden
määrittelykohdan jälkeen, ja rajoittamatta direktiivien 80/778/ETY ja98/83/EY vaatimusten soveltamista.
”Elintarvikkeen” määritelmään eivät sisälly
a) rehut;
b) elävät eläimet, paitsi jos ne on tarkoitus saattaa markkinoille
ihmisten ravinnoksi;
c) kasvit ennen niiden korjuuta;
d) neuvoston direktiiveissä 65/65/ETY (
1) ja 92/73/ETY (2) tarkoitetut
lääkkeet;2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 10
(1) EYVL L 22, 9.2.1965, s. 369, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 93/39/ETY (EYVL L 214, 24.8.1993, s. 22).
(2) EYVL L 297, 13.10.1992, s. 8.
▼B
e) neuvoston direktiivissä 76/768/ETY (1) tarkoitetut kosmeettiset
valmisteet;
f) neuvoston direktiivissä 89/622/ETY (2) tarkoitetut tupakka ja tupak-
katuotteet;
g) vuonna 1961 tehdyssä Yhdistyneiden Kansakuntien huumausainey-
leissopimuksessa ja vuonna 1971 tehdyssä psykotrooppisia aineitakoskevassa Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa tarkoi-tetut huumeet ja psykotrooppiset aineet;
h) jäämät ja epäpuhtaudet.
3 artikla
Muut määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1) ”elintarvikelainsäädännöllä” lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
määräyksiä, jotka koskevat yleisesti elintarvikkeita ja erityisesti
elintarvikkeiden turvallisuutta sekä yhteisössä että jäsenvaltioidentasolla. Siihen sisältyvät kaikki elintarvikkeiden tuotanto-, jalostus-ja jakeluvaiheet samoin kuin elintarviketuotantoon käytettäviäeläimiä varten tuotettujen tai niille annettujen rehujen tuotanto-,
jalostus- ja jakeluvaiheet;
2) ”elintarvikeyrityksellä” voittoa tuottavaa tai tuottamatonta, julkista
tai yksityistä yritystä, joka toteuttaa mitä tahansa toimia, jotka liit-tyvät mihin tahansa elintarvikkeiden tuotannon, jalostuksen jajakelun vaiheisiin;
3) ”elintarvikealan toimijalla” luonnollista tai oikeushenkilöä tai
-henkilöitä, jotka ovat vastuussa elintarvikelainsäädännön vaati-
musten noudattamisen varmistamisesta valvonnassaan olevassa
elintarvikeyrityksessä;
4) ”rehulla” mitä tahansa suun kautta tapahtuvaan eläinten ruokintaan
tarkoitettua ainetta tai tuotetta, mukaan lukien lisäaineet, riippu-matta siitä, onko se jalostettu, osittain jalostettu vai jalostamaton;
5) ”rehuyrityksellä” voittoa tuottavaa tai tuottamatonta, julkista tai
yksityistä yritystä, joka toteuttaa mitä tahansa rehujen tuotantoon,käsittelyyn, jalostukseen, varastointiin, kuljetukseen tai jakeluun
liittyviä toimia, myös tuottajaa, joka tuottaa, jalostaa tai varastoi
rehuja omistamiensa elintarviketuotantoon käytettävien eläintenruokkimiseksi;
6) ”rehualan toimijalla” luonnollista tai oikeushenkilöä tai henkilöitä,
jotka ovat vastuussa elintarvikelainsäädännön vaatimusten noudat-tamisen varmistamisesta valvonnassaan olevassa rehualan
yrityksessä;
7) ”vähittäiskaupalla” elintarvikkeiden käsittelyä ja/tai jalostusta,
säilytystä myyntipaikassa ja jakelua lopulliselle kuluttajalle, johonkuuluvat jakelukeskukset, ateriapalvelutoimet, tehdasruokalat,laitosruokalat, ravintolat sekä muut samankaltaiset elintarvikepal-velutoimet ja -kaupat, markettien jakelukeskukset ja tukkuliikkeet;
8) ”markkinoille saattamisella” elintarvikkeen tai rehun hallussapitä-
mistä niiden myyntiä varten, myös myytäväksi tarjoamista tai
muuta joko ilmaiseksi tai korvausta vastaan tapahtuvaa siirtoasekä itse myyntiä, jakelua ja muita siirtomuotoja;
9) ”riskillä” vaaran aiheuttaman terveydellisen haittavaikutuksen
todennäköisyyttä ja voimakkuutta;
10) ”riskianalyysillä” kolmiosaista prosessia, joka käsittää kolme
toisiinsa liittyvää osaa eli riskinarvioinnin, riskinhallinnan sekäriskiviestinnän;2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 11
(1) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission direktiivillä 2000/41/EY (EYVL L 145, 20.6.2000, s.
25).
(2) EYVL L 359, 8.12.1989, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 92/41/ETY (EYVL L 158, 11.6.1992, s. 30).
▼B
11) ”riskinarvioinnilla” tieteellistä prosessia, joka koostuu seuraavista
neljästä vaiheesta: vaaran tunnistaminen, vaaran kuvaaminen, altis-tuksen arviointi ja riskin kuvaaminen;
12) ”riskinhallinnalla” riskinarvioinnista erillistä prosessia, jossa verra-
taan toimenpidevaihtoehtoja, kuullaan asianomaisia osapuolia,otetaan huomioon riskinarviointi ja muut oikeutetut tekijät ja
tarvittaessa valitaan tarkoituksenmukaiset ennaltaehkäisyä ja
valvontaa koskevat vaihtoehdot;
13) ”riskiviestinnällä” vaaraan, riskiin, riskitekijöihin ja riskin havait-
semiseen liittyvien tietojen ja mielipiteiden vastavuoroista
välittämistä riskianalyysin aikana riskinarvioinnista ja riskinhallin-
nasta vastaavien, kuluttajien, elintarvike- ja rehuyritysten,akateemisen yhteisön ja muiden asiasta kiinnostuneiden kanssa,mukaan lukien myös riskinarvioinnin tulosten ja riskinhallintaakoskevien päätösten taustan selittäminen;
14) ”vaaralla” elintarvikkeessa tai rehussa olevaa biologista, kemial-
lista tai fyysistä tekijää tai tilaa, joka saattaa vaarantaaelintarvikkeen tai rehun turvallisuuden;
15) ”jäljitettävyydellä” mahdollisuutta jäljittää elintarvike, rehu, elin-
tarviketuotantoon käytettävä eläin tai valmistusaine, joka ontarkoitettu lisättäväksi tai jota oletetaan lisättävän elintarvikkeeseentai rehuun, kaikissa tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheissa ja seurata
kutakin näistä kyseisissä vaiheissa;
16) ”tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheilla” mitä tahansa vaihetta, tuonti
mukaan lukien, elintarvikkeen alkutuotannosta sen varastointiin,kuljetukseen, myyntiin tai lopulliselle kuluttajalle toimittamiseen
asti edellä mainitut vaiheet mukaan luettuna ja, silloin kun sillä
on merkitystä, rehujen tuontia, tuotantoa, varastointia, kuljetusta,jakelua, myyntiä ja toimittamista;
17) ”alkutuotannolla” alkutuotannon tuotteiden tuotantoa, kasvatusta ja
viljelyä, myös sadonkorjuuta, lypsämistä ja kaikkia eläintuotannonvaiheita ennen teurastusta. Se sisältää myös metsästyksen, kalas-tuksen ja luonnonvaraisten tuotteiden keräämisen.
18) ”lopullisella kuluttajalla” elintarvikkeen viimeistä kuluttajaa, joka
ei käytä elintarviketta mihinkään elintarvikealan liiketoimeen taitoimintaan.
II LUKU
YLEINEN ELINTARVIKELAINSÄÄDÄNTÖ
4 artikla
Soveltamisala
1. Tämä luku koskee elintarvikkeiden kaikkia tuotanto-, jalostus- ja
jakeluvaiheita sekä elintarviketuotantoon käytettäviä eläimiä varten
tuotettujen tai niille annettujen rehujen tuotanto-, jalostus- ja jakeluvai-heita.
2. Jäljempänä 5—10 artiklassa esitetyt periaatteet muodostavat
yleiset laaja-alaiset puitteet, joita on noudatettava toimenpiteitä toteut-taessa.
3. Voimassa olevat elintarvikelainsäädännön periaatteet ja menet-
telyt on mukautettava mahdollisimman pian ja viimeistään 1 päivääntammikuuta 2007 mennessä 5—10 artiklan noudattamiseksi.
4. Ennen sitä ja 2 kohdasta poiketen voimassa olevaa lainsäädäntöä
pannaan täytäntöön ottaen huomioon 5—10 artiklassa esitetyt periaat-teet.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 12
▼B
1 JAKSO
ELINTARVIKELAINSÄÄDÄNNÖN YLEISET PERIAATTEET
5 artikla
Yleiset tavoitteet
1. Elintarvikelainsäädännöllä on pyrittävä yhteen tai useampaan
ihmisten elämän ja terveyden suojelun korkeaan tasoon liittyvään ylei-
seen tavoitteeseen ja kuluttajien etujen suojeluun, mukaan lukien
elintarvikekaupan rehelliset menettelytavat, ottaen huomioon tarpeenmukaan eläinten terveyden ja hyvinvoinnin suojelun, kasvien terveydenja ympäristönsuojelun.
2. Elintarvikelainsäädännöllä pyritään saavuttamaan tässä luvussa
esitettyjen yleisten periaatteiden ja vaatimusten mukaisesti valmistet-
tujen tai kaupan pidettävien elintarvikkeiden ja rehujen vapaaliikkuvuus yhteisössä.
3. Voimassa olevat tai pian voimaan tulevat kansainväliset stan-
dardit on otettava huomioon elintarvikelainsäädäntöä kehitettäessä tai
mukautettaessa, paitsi jos kyseiset standardit tai niiden asiaa koskevat
osat olisivat tehoton tai epäasianmukainen keino elintarvike-lainsäädännön laillisten tavoitteiden saavuttamiseksi tai jos se ontieteellisesti perusteltua tai jos niistä seuraisi yhteisössä asianmukai-seksi määritellystä tasosta poikkeava suojelun taso.
6 artikla
Riskianalyysi
1. Ihmisten terveyden ja elämän suojelun korkeaa tasoa koskevan
yleisen tavoitteen saavuttamiseksi elintarvikelainsäädännön on perustut-tava riskianalyysiin, paitsi jos tämä ei ole olosuhteiden tai toimenpiteenluonteen kannalta tarkoituksenmukaista.
2. Riskinarvioinnin on perustuttava käytettävissä olevaan tieteelli-
seen näyttöön, ja se on toteutettava riippumattomasti, objektiivisesti jaavoimesti.
3. Riskinhallinnassa on otettava huomioon riskinarvioinnin tulokset,
erityisesti 22 artiklassa tarkoitetun elintarviketurvallisuusviranomaisen
lausunnot, muut tarkasteltavan asian kannalta merkitykselliset tekijät
ja 7 artiklan 1 kohdan mukaisten edellytysten täyttyessä ennalta varau-tumisen periaate, jotta saavutetaan 5 artiklassa vahvistetutelintarvikelainsäädännön yleiset tavoitteet.
7 artikla
Ennalta varautumisen periaate
1. Jos tietyissä tapauksissa käytettävissä olevien tietojen arvioinnin
perusteella terveyshaitan mahdollisuus tunnistetaan, mutta asiasta eivielä ole tieteellistä varmuutta, voidaan toteuttaa yhteisön päättämänkorkeatasoisen terveyden suojelun varmistamisen edellyttämiä väliai-kaisia riskinhallintatoimenpiteitä, kunnes on saatu täydentävä
tieteellinen tieto kattavampaa riskinarviointia varten.
2. Edellä 1 kohdan nojalla toteutettujen toimenpiteiden on oltava
oikeasuhteisia eivätkä ne saa rajoittaa kauppaa enemmän kuin ontarpeen yhteisön päättämän korkeatasoisen terveyden suojelun saavutta-miseksi, ja niissä on otettava huomioon tekninen ja taloudellinen
toteutettavuus sekä muut tarkasteltavana olevan asian kannalta perus-
tellut tekijät. Näitä toimenpiteitä tarkastellaan uudelleen kohtuullisenajan kuluttua sen mukaan, minkäluonteinen riski elämälle tai tervey-delle on tunnistettu ja minkätyyppisiä tieteellisiä tietoja tarvitaantieteellisen epävarmuuden selvittämiseksi sekä kattavamman riskinar-vioinnin toteuttamiseksi.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 13
▼B
8 artikla
Kuluttajien etujen suojelu
1. Elintarvikelainsäädännön on pyrittävä suojaamaan kuluttajien
etuja sekä tarjoamaan kuluttajille lähtökohdat tietoon perustuvien elin-
tarvikevalintojen tekemiseksi. Sen tavoitteena on ehkäistä
a) vilpilliset menettelyt
b) elintarvikkeiden väärentäminen ja
c) kaikki muut menettelytavat, jotka voivat johtaa kuluttajia harhaan.
2 JAKSO
AVOIMUUDEN PERIAATTEET
9 artikla
Julkinen kuuleminen
Elintarvikelainsäädäntöä laadittaessa, arvioitaessa ja tarkistettaessa on
toteutettava avoin julkinen kuuleminen joko suoraan tai edustuselintenkautta, paitsi jos se asian kiireellisyyden vuoksi ei ole mahdollista.
10 artikla
Yleisölle tiedottaminen
Jos on perustellut syyt epäillä, että elintarvike tai rehu voi aiheuttaa
riskin ihmisen tai eläimen terveydelle, viranomaisten on, rajoittamatta
asiakirjojen julkisuutta koskevien yhteisön oikeuden ja kansallisenoikeuden säännösten soveltamista, toteutettava riskin luonne, vakavuusja laajuus huomioon ottaen aiheellisia toimia, joilla tiedotetaan yleisölleterveydelle aiheutuvan riskin luonteesta, yksilöidään mahdollisimman
tarkkaan elintarvike tai rehu, elintarvike- tai rehutyyppi ja kerrotaan
sen mahdollisesti aiheuttamasta riskistä sekä toimenpiteistä, jotka ontoteutettu tai jotka aiotaan toteuttaa kyseisen riskin ehkäisemiseksi,vähentämiseksi tai poistamiseksi.
3 JAKSO
ELINTARVIKEKAUPPAA KOSKEVAT YLEISET VELVOLLISUUDET
11 artikla
Yhteisöön tuodut elintarvikkeet ja rehut
Yhteisöön sen markkinoille saatettaviksi tuotujen elintarvikkeiden ja
rehujen on oltava elintarvikelainsäädännön asiaa koskevien vaatimustentai yhteisön vähintään vastaaviksi tunnustamien edellytysten mukaisiatai, jos yhteisön ja tuojamaan kesken on tehty erityissopimus, tähänsisältyvien vaatimusten mukaisia.
12 artikla
Yhteisöstä vietävät elintarvikkeet ja rehut
1. Yhteisöstä kolmansien maiden markkinoille saattamista varten
vietävien tai jälleenvietävien elintarvikkeiden ja rehujen on oltava elin-
tarvikelainsäädännön asiaa koskevien vaatimusten mukaisia, jolleivät
tuojamaan viranomaiset muuta vaadi ja jollei tuojamaassa voimassaolevissa laeissa, asetuksissa, standardeissa, käytännesäännöissä jamuissa oikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä muuta vaadita.
Muissa olosuhteissa, paitsi jos elintarvikkeet ovat haitallisia terveydelle
tai jos rehut eivät ole turvallisia, elintarvikkeita ja rehuja voidaan viedä
tai jälleenviedä ainoastaan edellyttäen, että kohdemaan toimivaltaiset
viranomaiset ovat nimenomaisesti suostuneet siihen saatuaan ensintäydelliset tiedot niistä syistä ja olosuhteista, joiden takia asianomaisiaelintarvikkeita tai rehuja ei voitu saattaa markkinoille yhteisössä.
2. Jos sovelletaan yhteisön tai jonkin sen jäsenvaltion ja kolmannen
maan välillä tehdyn kahdenvälisen sopimuksen määräyksiä, yhteisöstä2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 14
▼B
tai kyseisestä jäsenvaltioista kyseiseen kolmanteen maahan vietävien
elintarvikkeiden ja rehujen on oltava näiden määräysten mukaisia.
13 artikla
Kansainväliset standardit
Rajoittamatta oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan yhteisöja sen jäsenval-
tiot
a) myötävaikuttavat elintarvikkeita ja rehuja koskevien kansainvälisten
teknisten standardien sekä terveys- ja kasvinsuojelustandardienkehittämiseen;
b) edistävät kansainvälisten hallitustenvälisten ja valtioista riippumatto-
mien järjestöjen elintarvike- ja rehustandardien alalla tekemän työnyhteensovittamista;
c) myötävaikuttavat elintarvikkeisiin ja rehuihin liittyvien erityistoi-
mien vastaavuuden tunnustamista koskevien sopimustenkehittämiseen, kun se liittyy tähän asiaan ja on tarkoituksenmu-kaista;
d) kiinnittävät erityistä huomiota kehitysmaiden kehitystä, rahoitusta ja
kauppaa koskeviin erityistarpeisiin varmistaakseen, että kansainväli-sillä standardeilla ei luoda tarpeettomia esteitä viennillekehitysmaista;
e) edistävät kansainvälisten teknisten standardien ja elintarvike-
lainsäädännön välistä yhdenmukaisuutta varmistaen samalla, ettäyhteisössä käyttöön otettua suojelun korkeaa tasoa ei alenneta.
4 JAKSO
ELINTARVIKELAINSÄÄDÄNNÖN YLEISET VAATIMUKSET
14 artikla
Vaatimukset elintarvikkeiden turvallisuudesta
1. Markkinoille ei saa saattaa elintarvikkeita, jotka eivät ole turval-
lisia.
2. Elintarviketta ei pidetä turvallisena, jos se on
a) terveydelle haitallinen;
b) ihmisravinnoksi soveltumaton.
3. Määritettäessä, onko elintarvike turvallinen vai ei, on otettava
huomioon seuraavat seikat:
a) elintarvikkeen tavanomaiset käyttöolosuhteet kuluttajan kannalta
sekä jokaisessa tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheessa, ja
b) kuluttajalle annetut tiedot, myös pakkausmerkinnässä olevat tiedot,
tai yleisesti kuluttajan saatavilla olevat tiedot tietyn elintarvikkeentai elintarvikeryhmän aiheuttamien terveyshaittojen välttämisestä.
4. Määritettäessä, onko elintarvike terveydelle haitallinen, on otet-
tava huomioon seuraavat seikat:
a) ei ainoastaan mahdolliset välittömät ja/tai lyhyen, ja/tai pitkän
aikavälin vaikutukset, jotka elintarvikkeella on sitä nauttivanhenkilön terveydelle, vaan myös vaikutukset seuraaville sukupol-ville;
b) mahdolliset kasautuvat toksiset vaikutukset;
c) tietyn kuluttajaryhmän terveydelliset erityisherkkyydet, jos elintar-
vike on tarkoitettu kyseiselle kuluttajaryhmälle.
5. Elintarvikkeen ihmisravinnoksi soveltuvuutta määritettäessä on
otettava huomioon, onko elintarvike ihmisravinnoksi kelpaamaton silleaiottuun käyttötarkoitukseen, koska se on saastunut joko vieraidenaineiden takia tai muutoin, taikka pilaantumisen, mätänemisen tailaadun heikentymisen seurauksena.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 15
▼B
6. Jos elintarvike, joka ei ole turvallinen, on osa samaan luokkaan
kuuluvien tai samaa kuvausta vastaavien elintarvikkeiden erää tailähetystä, on oletettava, että sama koskee kaikkia kyseiseen erään tai
lähetykseen kuuluvia elintarvikkeita, ellei yksityiskohtaisesta arvioin-
nista ilmene, että ei ole mitään näyttöä siitä, että loppuosa erästä tailähetyksestä ei olisi turvallinen.
7. Elintarviketta, joka on elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien
yhteisön erityissäännösten mukainen, on pidettävä turvallisena yhteisönerityissäännöksiin sisältyvien näkökohtien osalta.
8. Myös silloin kun elintarvike vastaa kyseiseen elintarvikkeeseen
sovellettavia erityissäännöksiä, toimivaltaiset viranomaiset voivattoteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä määrätäkseen markkinoille saatta-mista koskevia rajoituksia tai vaatiakseen elintarvikkeen poistamistamarkkinoilta, jos on aihetta epäillä, että elintarvike ei vastaavuudesta
huolimatta ole turvallinen.
9. Jos yhteisön erityissäännöksiä ei ole, elintarviketta on pidettävä
turvallisena, jos se vastaa sen jäsenvaltion, jonka alueella elintarvike
on kaupan, voimassa olevan kansallisen elintarvikelainsäädännön
erityissäännöksiä, jotka on laadittu ja joita sovelletaan rajoittamattaperustamissopimuksen ja erityisesti sen 28 ja 30 artiklan soveltamista.
15 artikla
Vaatimukset rehujen turvallisuudesta
1. Rehuja ei saa saattaa markkinoille tai antaa millekään elintarvike-
tuotantoon käytettävälle eläimelle, elleivät ne ole turvallisia.
2. Rehua ei pidetä aiottuun tarkoitukseensa turvallisena, jos katso-
taan, että
— sillä on haitallinen vaikutus ihmisten tai eläinten terveyteen;
— rehun vuoksi elintarviketuotantoon käytettävästä eläimestä tuotettu
elintarvike ei ole ihmisravintona turvallinen.
3. Jos rehu, jonka on havaittu olevan rehujen turvallisuutta koskevan
vaatimuksen vastainen, on osa samaan luokkaan kuuluvien tai samaakuvausta vastaavien rehujen erää tai lähetystä, on oletettava, että samakoskee kaikkia kyseiseen erään tai lähetykseen kuuluvia rehuja, ellei
yksityiskohtaisesta arvioinnista ilmene, että ei ole mitään näyttöä siitä,
että loppuosa erästä tai lähetyksestä ei täyttäisi rehujen turvallisuuttakoskevaa vaatimusta.
4. Rehua, joka on rehujen turvallisuutta koskevien yhteisön
erityissäännösten mukainen, on pidettävä turvallisena yhteisönerityissäännöksiin sisältyvien näkökohtien osalta.
5. Myös silloin kun rehu vastaa kyseiseen rehuun sovellettavia
erityissäännöksiä, toimivaltaiset viranomaiset voivat toteuttaa asianmu-kaisia toimenpiteitä määrätäkseen markkinoille saattamista koskeviarajoituksia tai vaatiakseen rehun poistamista markkinoilta, jos onaihetta epäillä, että rehu ei vastaavuudesta huolimatta ole turvallinen.
6. Jos yhteisön erityissäännöksiä ei ole, rehua on pidettävä turvalli-
sena, jos se vastaa sen jäsenvaltion, jonka alueella rehu on liikkeellä,voimassa olevia rehujen turvallisuutta koskevia kansallisenlainsäädännön erityissäännöksiä, jotka on laadittu ja joita sovelletaan
rajoittamatta perustamissopimuksen ja erityisesti sen 28 ja 30 artiklan
soveltamista.
16 artikla
Esillepano
Rajoittamatta yksityiskohtaisempien elintarvikelainsäädännön
säännösten soveltamista elintarvikkeiden merkinnät, mainonta ja esille-pano, myös niiden muoto, ulkonäkö ja pakkaukset, käytetytpakkausmateriaalit, tapa, jolla ne on aseteltu, ja olosuhteet, joissa neesitellään, sekä tiedot, joita niistä annetaan millä tahansa tavalla, eivätsaa johtaa kuluttajia harhaan.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 16
▼B
17 artikla
Vastuut
1. Kaikissa tuotannon, jalostuksen ja jakelun vaiheissa toimivien
elintarvike- ja rehualan toimijoiden on vastuullaan olevissa toimin-
noissa huolehdittava siitä, että elintarvikkeet tai rehut täyttävät niiden
toiminnan kannalta asiaankuuluvat elintarvikelainsäädännön vaati-mukset ja varmistettava, että kyseiset vaatimukset täyttyvät.
2. Jäsenvaltioiden on pantava elintarvikelainsäädäntö täytäntöön
sekä seurattava ja valvottava, että kaikissa tuotannon, jalostuksen jajakelun vaiheissa toimivat elintarvike- ja rehualan toimijat noudattavatelintarvikelainsäädännön vaatimuksia.
Tämän vuoksi niiden on ylläpidettävä virallisen valvonnan järjestelmää
muine olosuhteiden edellyttämine toimintoineen mukaan lukien tiedot-taminen elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuudesta ja riskeistä,elintarvike- ja rehuturvallisuuden valvonta ja muut tuotannon, jalos-tuksen ja jakelun kaikkiin vaiheisiin kuuluvat toiminnat.
Jäsenvaltioiden on myös annettava elintarvike- ja rehulainsäädännön
rikkomuksiin sovellettavia toimenpiteitä ja seuraamuksia koskevatsäännöt. Toimenpiteiden ja seuraamusten on oltava tehokkaita, oikea-
suhteisia ja varoittavia.
18 artikla
Jäljitettävyys
1. Kaikissa tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheissa on huolehdittava
siitä, että on mahdollista jäljittää elintarvikkeet, rehut, elintarviketuo-tantoon käytettävät eläimet ja muut mahdolliset aineet, jotka on
tarkoitettu tai joiden voidaan olettaa tulevan lisätyksi elintarvikkeeseen
tai rehuun.
2. Elintarvike- ja rehualan toimijoiden on voitava tunnistaa luonnol-
linen henkilötai oikeushenkilö , joka on toimittanut niille
elintarvikkeen, rehun, elintarviketuotantoon käytettävän eläimen taisellaisen aineen, joka on tarkoitettu tai jonka voidaan olettaa tulevanlisätyksi elintarvikkeeseen tai rehuun.
Tätä varten toimijoilla on oltava käytössä tähän tarkoitetut järjestelmät
ja menettelyt, joiden avulla toimivaltaiset viranomaiset saavat nämätiedot pyynnöstä käyttöönsä.
3. Elintarvike- ja rehualan toimijoilla on oltava käytössä sellaiset
järjestelmät ja menettelyt, joiden avulla ne voivat tunnistaa muutyritykset, joille niiden tuotteita on toimitettu. Nämä tiedot on annettavapyynnöstä toimivaltaisille viranomaisille.
4. Markkinoille saatetuissa tai todennäköisesti markkinoille saatetta-
vissa elintarvikkeissa ja rehuissa on niiden jäljitettävyydenhelpottamiseksi oltava riittävät ja asianmukaiset pakkausmerkinnät taitunnistetiedot tarkempiin säännöksiin sisältyvien asiaa koskevien vaati-
musten mukaisesti.
5. Tämän artiklan vaatimusten noudattamiseksi tarkoitetut
säännökset voidaan antaa 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menet-telyä noudattaen.
19 artikla
Vastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta: elintarvikealan toimijat
1. Jos elintarvikealan toimija katsoo tai sillä on syytä epäillä, että
sen maahantuoma, tuottama, jalostama, valmistama tai jakelema elin-tarvike ei ole elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien vaatimusten
mukainen, sen on käynnistettävä välittömästi menettelyt kyseisen elin-
tarvikkeen poistamiseksi markkinoilta, jos se ei ole enää kyseisenalkuperäisen toimijan välittömässä valvonnassa, ja ilmoitettava tästätoimivaltaisille viranomaisille. Jos tuote mahdollisesti on jo ehtinytkuluttajalle, elintarvikealan toimijan on tehokkaalla ja täsmällisellätavalla ilmoitettava kuluttajille syy poistamiseen tai tarvittaessa varmis-2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 17
▼B
tettava, että kuluttajille jo toimitetut tuotteet palautetaan, jos muut
toimenpiteet eivät ole riittäviä korkeatasoisen terveyden suojelunsaavuttamiseksi.
2. Elintarvikealan toimijan, joka vastaa sellaisista vähittäiskauppa-
tai jakelutoimista, jotka eivät vaikuta elintarvikkeen pakkaamiseen,
pakkausmerkintöihin, turvallisuuteen tai koskemattomuuteen, on omantoimintansa osalta käynnistettävä menettelyjä poistaakseen tuotteitamarkkinoilta ja myötävaikuttaakseen elintarvikkeiden turvallisuuteentoimittamalla eteenpäin elintarvikkeen jäljittämiseksi tarvittavia tietoja
sekä osallistumalla tuottajien, jalostajien, valmistajien ja/tai toimival-
taisten viranomaisten toteuttamiin toimiin.
3. Elintarvikealan toimijan on ilmoitettava välittömästi toimivaltai-
sille viranomaisille, jos toimija katsoo tai sillä on syytä epäillä, ettäsen markkinoille saattama elintarvike voi olla ihmisten terveydellevahingollinen. Sen on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisilletoimista, jotka on toteutettu lopulliselle kuluttajalle aiheutuvien riskien
ehkäisemiseksi, eikä se saa estää tai yrittää rajoittaa ketään tekemästä
yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa kansallistalainsäädäntöä ja oikeuskäytäntöä noudattaen, jos tällä yhteistyöllävoidaan ehkäistä tai poistaa elintarvikkeesta johtuva riski tai vähentääsitä.
4. Elintarvikealan toimijoiden on tehtävä yhteistyötä toimivaltaisten
viranomaisten kanssa toteutettaessa toimia niiden toimittaman elintar-
vikkeen aiheuttamien riskien välttämiseksi tai vähentämiseksi.
20 artikla
Vastuu rehujen turvallisuudesta: rehualan toimijat
1. Jos rehualan toimija katsoo tai sillä on syytä epäillä, että sen
maahantuoma, tuottama, jalostama, valmistama tai jakelema rehu ei
ole rehujen turvallisuutta koskevien vaatimusten mukainen, sen onkäynnistettävä välittömästi menettelyt kyseisen rehun poistamiseksimarkkinoilta ja ilmoitettava siitä toimivaltaisille viranomaisille. Tällai-sissa tapauksissa sekä 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa,
jossa erä tai lähetys ei täytä rehujen turvallisuusvaatimuksia, rehu on
tuhottava, paitsi jos toimivaltainen viranomainen hyväksyy muuntoimenpiteen. Sen on tehokkaalla ja täsmällisellä tavalla ilmoitettavarehun käyttäjille syy poistamiseen tai tarvittaessa varmistettava, ettäniille jo toimitetut tuotteet palautetaan, jos muut toimenpiteet eivät oleriittäviä korkeatasoisen terveyden suojelun saavuttamiseksi.
2. Rehualan toimijan, joka vastaa sellaisista vähittäiskauppa- tai
jakelutoimista, jotka eivät vaikuta rehun pakkaamiseen, pakkausmer-
kintöihin, turvallisuuteen tai koskemattomuuteen, on oman toimintansaosalta käynnistettävä menettelyjä poistaakseen tuotteita markkinoilta jamyötävaikuttaakseen elintarvikkeiden turvallisuuteen toimittamallaeteenpäin rehun jäljittämiseksi tarvittavia tietoja sekä osallistumalla
tuottajien, jalostajien, valmistajien ja/tai toimivaltaisten viranomaisten
toteuttamiin toimiin.
3. Rehualan toimijan on ilmoitettava välittömästi toimivaltaisille
viranomaisille, jos toimija katsoo tai sillä on syytä epäillä, että senmarkkinoille saattama rehu ei täytä rehujen turvallisuutta koskeviavaatimuksia. Sen on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisilletoimista, jotka on toteutettu kyseisen rehun käytöstä aiheutuvan riskin
ehkäisemiseksi, eikä se saa estää tai yrittää rajoittaa ketään tekemästä
yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa kansallistalainsäädäntöä ja oikeuskäytäntöä noudattaen, jos tällä yhteistyöllävoidaan ehkäistä tai poistaa rehusta johtuva riski tai vähentää sitä.
4. Rehualan toimijoiden on tehtävä yhteistyötä toimivaltaisten vira-
nomaisten kanssa toteutettaessa toimia niiden toimittaman rehunaiheuttamien riskien välttämiseksi.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 18
▼B
21 artikla
Vastuu
Tämän luvun säännökset eivät rajoita tuotevastuuta koskevien jäsenval-
tioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25päivänä heinäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/374/ETY (
1)
soveltamista.
III LUKU
EUROOPAN ELINTARVIKETURVALLISUUSVIRANOMAINEN
1 JAKSO
TOIMINTA-AJATUS JA TEHTÄVÄT
22 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminta-ajatus
1. Perustetaan Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen,
jäljempänä ’elintarviketurvallisuusviranomainen’.
2. Elintarviketurvallisuusviranomainen antaa tieteellisiä neuvoja
sekä tieteellistä ja teknistä tukea yhteisön lainsäädännön ja politiik-kojen tarpeisiin kaikilla aloilla, joilla on välitön tai välillinen vaikutuselintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuteen. Se tuottaa riippumatontatietoa kaikista näihin aloihin liittyvistä asioista ja huolehtii riskivies-
tinnästä.
3. Elintarviketurvallisuusviranomainen myötävaikuttaa ihmisten
elämän ja terveyden korkeatasoiseen suojeluun ja ottaa tässä yhteydessä
huomioon eläinten terveyden ja hyvinvoinnin, kasvien terveyden ja
ympäristön, toimivien sisämarkkinoiden näkökulmasta.
4. Elintarviketurvallisuusviranomainen kokoaa ja analysoi tietoa
niiden riskien hahmottamiseksi ja seuraamiseksi, joilla on välitön taivälillinen vaikutus elintarvikkeiden tai rehujen turvallisuuteen
5. Elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminta-ajatukseen sisältyvät
myös
a) ihmisten ravitsemusta koskeva tieteellinen neuvonanto sekä tieteel-
linen ja tekninen tuki yhteisön lainsäädännön yhteydessä jakomission pyynnöstä tapahtuva avustaminen ravitsemuksellisiinkysymyksiin liittyvässä tiedottamisessa yhteisön terveysohjelmienpuitteissa;
b) tieteelliset lausunnot eläinten terveyteen ja hyvinvointiin sekä
kasvien terveyteen liittyvissä muissa asioissa;
c) tieteelliset lausunnot muista tuotteista, jotka eivät ole elintarvikkeita
ja rehuja ja jotka liittyvät direktiivissä 2001/18/EY määriteltyihingeneettisesti muunnettuihin organismeihin siinä määrättyjä menet-telyjä rajoittamatta;
6. Elintarviketurvallisuusviranomainen antaa tieteellisiä lausuntoja,
jotka toimivat tieteellisenä perustana yhteisön toimenpiteiden laatimi-
sessa ja toteuttamisessa elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminta-
ajatukseen sisältyvillä aloilla.
7. Elintarviketurvallisuusviranomainen toteuttaa tehtävänsä olosuh-
teissa, joissa se voi toimia tieteellisenä yhteyspisteenäriippumattomuutensa, antamiensa lausuntojen ja levittämiensä tietojentieteellisen ja teknisen laadun, menettelyjensä ja toimintatapojensaavoimuuden sekä sille annettujen tehtävien suorittamisessa osoitetunhuolellisuuden ansiosta.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 19
(1) EYVL L 210, 7.8.1985, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1999/34/EY
(EYVL L 141, 4.6.1999, s. 20).
▼B
Se toimii tiiviissä yhteistyössä niiden toimivaltaisten elinten kanssa,
jotka jäsenvaltioissa huolehtivat elintarviketurvallisuusviranomaisentehtäviä vastaavista tehtävistä.
8. Elintarviketurvallisuusviranomainen, komissio ja jäsenvaltiot
tekevät yhteistyötä edistääkseen riskinarviointia, riskinhallintaa ja riski-viestintää koskevien toimien todellista yhtenäisyyttä.
9. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä elintarviketurvallisuusvira-
nomaisen kanssa sen toiminta-ajatuksen toteutumisen varmistamiseksi.
23 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen tehtävät
Elintarviketurvallisuusviranomaisen tehtävänä on
a) antaa yhteisön toimielimille ja jäsenvaltioille parhaat mahdolliset
tieteelliset lausunnot kaikissa yhteisön lainsäädännössä säädetyissätapauksissa ja mistä tahansa sen toiminta-ajatukseen sisältyvästäkysymyksestä;
b) tukea ja kehittää yhdenmukaisten riskinarviointimenetelmien koordi-
nointia sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla;
c) tarjota komissiolle tieteellistä ja teknistä tukea sen toiminta-ajatuk-
seen sisältyvillä aloilla ja pyynnöstä riskinarviointilausuntojen
tulkitsemisessa ja arvioinnissa;
d) teettää sen toiminta-ajatuksen toteuttamiseksi tarvittavat tieteelliset
tutkimukset;
e) etsiä, kerätä, järjestää ja analysoida sen toiminta-ajatukseen sisäl-
tyviä aloja koskevat tieteelliset ja tekniset tiedot ja tehdä niistäyhteenveto;
f) toteuttaa toimia kehittymässä olevien riskien havaitsemiseksi ja
kuvaamiseksi sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla;
g) perustaa sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla toimivien organi-
saatioiden verkostojen järjestelmä ja vastata sen toiminnasta;
h) antaa komission pyynnöstä tieteellistä ja teknistä tukea komission
toteuttamissa elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta koskevissa
kriisinhallintamenettelyissä;
i) antaa komission pyynnöstä tieteellistä ja teknistä tukea yhteisön,
ehdokasmaiden, kansainvälisten järjestöjen ja kolmansien maidenvälisen yhteistyön parantamiseksi sen toiminta-ajatukseen sisälty-
villä aloilla;
j) varmistaa, että yleisöja asianomaiset osapuolet saavat nopeaa,
luotettavaa, objektiivista ja ymmärrettävää tietoa sen toiminta-ajatukseen sisältyviltä aloilta;
k) esittää itsenäisesti omat päätelmänsä ja suuntaviivansa sen toiminta-
ajatukseen sisältyvistä asioista;
l) suorittaa mahdolliset muut komission sille antamat tehtävät sen
toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla.
2 JAKSO
ORGANISAATIO
24 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen elimet
Elintarviketurvallisuusviranomainen muodostuu
a) johtokunnasta;
b) toiminnanjohtajasta ja hänen henkilökunnastaan;
c) neuvoa-antavasta ryhmästä;
d) tiedekomiteasta ja tiedelautakunnista.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 20
▼B
25 artikla
Johtokunta
1. Johtokunnassa on neljätoista jäsentä, jotka neuvosto nimittää Eu-
roopan parlamenttia kuultuaan komission laatimasta luettelosta, jossaon nimitettävien jäsenten määrää huomattavasti suurempi määrä ehdok-
kaita, sekä yksi komission edustaja. Neljällä jäsenistä on oltava
kuluttajia ja elintarvikeketjun muita sidosryhmiä edustaviin järjestöihinliittyvää kokemusta.
Komission laatima luettelo, johon on liitetty tarvittavat asiakirjat,
toimitetaan Euroopan parlamentille. Mahdollisimman pian kolmenkuukauden kuluessa tällaisesta tiedonannosta Euroopan parlamentti voitoimittaa kantansa neuvostolle, joka tämän jälkeen nimittää johto-
kunnan.
Johtokunnan jäsenet on nimitettävä siten, että varmistetaan mahdolli-
simman korkeat pätevyysvaatimukset, alan laaja asiantuntemus ja
samalla mahdollisimman laaja maantieteellinen jakauma unionissa.
2. Jäsenten toimikauden pituus on neljä vuotta ja se voidaan uusia
yhden kerran. Ensimmäinen toimikausi on kuitenkin kuusi vuottapuolella jäsenistä.
3. Johtokunta vahvistaa elintarviketurvallisuusviranomaisen sisäiset
säännöt toiminnanjohtajan tekemän ehdotuksen perusteella. Säännöt onjulkistettava.
4. Johtokunta valitsee keskuudestaan puheenjohtajansa kahden
vuoden pituiseksi toimikaudeksi, joka voidaan uusia.
5. Johtokunta vahvistaa työjärjestyksensä.
Jollei toisin säädetä, johtokunnan päätökset tehdään enem-
mistöpäätöksinä.
6. Johtokunta kokoontuu puheenjohtajan kutsusta tai jos vähintään
kolmasosa sen jäsenistä sitä pyytää.
7. Johtokunta huolehtii siitä, että elintarviketurvallisuusviranomainen
toteuttaa toiminta-ajatuksensa ja suorittaa sille osoitetut tehtävät tässäasetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
8. Johtokunta vahvistaa kunkin vuoden tammikuun 31 päivään
mennessä elintarviketurvallisuusviranomaisen työohjelman seuraavaavuotta varten. Se vahvistaa myös monivuotisen ohjelman, jota voidaantarkistaa. Johtokunnan on varmistettava, että nämä ohjelmat noudat-
tavat yhteisön lainsäädäntöön ja politiikkaan liittyviä painopisteitä
elintarvikkeiden turvallisuuden alalla.
Johtokunta vahvistaa kunkin vuoden maaliskuun 30 päivään mennessä
yleiskertomuksen elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminnasta edel-liseltä vuodelta.
9. Johtokunta vahvistaa elintarviketurvallisuusviranomaiseen sovel-
lettavat varainhoitoa koskevat säännökset komissiota kuultuaan.
Säännökset voivat poiketa komission 19 päivänä marraskuuta 2002
antamasta asetuksesta (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (
1), joka koskee
Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoi-toasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevaa varainhoidon puitea-setusta, ainoastaan, jos elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminta
sitä nimenomaisesti vaatii ja jos komissio on antanut siihen etukäteen
suostumuksensa.
10. Toiminnanjohtaja osallistuu johtokunnan kokouksiin ilman
äänioikeutta ja huolehtii sihteeristöpalveluista. Johtokunta kutsuu tiede-komitean puheenjohtajan osallistumaan kokouksiinsa ilmanäänioikeutta.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 21
(1) EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72, ja sen oikaisu EYVL L 2, 7.1.2003, s. 39.▼M1
▼B
▼B
26 artikla
Toiminnanjohtaja
1. Johtokunta nimittää toiminnanjohtajan komission ehdottaman
hyväksyttyjen hakijoiden luettelon perusteella viiden vuoden pituiseksi
kaudeksi, joka voidaan uusia. Luettelo perustuu Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä ja muualla julkaistuun kiinnostuksenilmaisu-
pyyntöön perustuvaan avoimeen kilpailuun. Ennen nimittämistäjohtokunnan esittämä ehdokas kutsutaan viipymättä antamaan lausun-tonsa Euroopan parlamentille ja vastaamaan parlamentin jäsenten
esittämiin kysymyksiin. Johtokunta voi erottaa toiminnanjohtajan
enemmistöpäätöksellä.
2. Toiminnanjohtaja toimii elintarviketurvallisuusviranomaisen lailli-
sena edustajana. Hän vastaa
a) elintarviketurvallisuusviranomaisen päivittäisestä hallinnosta;
b) elintarviketurvallisuusviranomaisen vuosittaisten työohjelmaehdo-
tusten laatimisesta komissiota kuullen;
c) työohjelmien ja johtokunnan tekemien päätösten täytäntöönpanosta;
d) siitä, että tiedekomitea ja tiedelautakunnat saavat asianmukaista
tieteellistä, teknistä ja hallinnollista tukea;
e) sen varmistamisesta, että elintarviketurvallisuusviranomainen
toteuttaa tehtävänsä sen käyttäjien esittämien vaatimusten mukai-sesti erityisesti tarjottujen palvelujen riittävyyden ja käytetyn ajanosalta;
f) esityksen laatimisesta elintarviketurvallisuusviranomaisen tuloja ja
menoja koskevaksi ennakkoarvioksi ja elintarviketurvallisuusvirano-maisen talousarvion toteuttamisesta;
g) kaikista henkilöstöasioista;
h) yhteyksien luomisesta ja ylläpitämisestä Euroopan parlamentin
kanssa sekä säännöllisen vuoropuhelun varmistamisesta sen asiaan-kuuluvien valiokuntien kanssa.
3. Toiminnanjohtajan on esitettävä joka vuosi johtokunnalle hyväk-
symistä varten
a) esitys yleiskertomukseksi elintarviketurvallisuusviranomaisen
kaikista kuluneen vuoden toimista;
b) työohjelmia koskevat esitykset.
Kun johtokunta on hyväksynyt työohjelmat, toiminnanjohtaja toimittaa
ne Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioille jahuolehtii niiden julkaisemisesta.
Kun johtokunta on hyväksynyt yleiskertomuksen elintarviketurvalli-
suusviranomaisen toiminnasta, toiminnanjohtaja toimittaa senviimeistään 15 päivänä kesäkuuta Euroopan parlamentille, neuvostolle,
komissiolle, tilintarkastustuomioistuimelle, Euroopan talous- ja sosiaali-
komitealle ja alueiden komitealle sekä huolehtii sen julkaisemisesta.
Toiminnanjohtaja toimittaa vuosittain budjettivallan käyttäjälle kaikki
tarvittavat tiedot arviointimenettelyjen tuloksista.
27 artikla
Neuvoa-antava ryhmä
1. Neuvoa-antavassa ryhmässä on edustajia jäsenvaltioiden toimival-
taisista elimistä, jotka hoitavat samanlaisia tehtäviä kuinelintarviketurvallisuusviranomainen, ja kukin jäsenvaltio nimeää yhdenedustajan. Edustajilla voi olla varaedustajat, jotka nimetään samanai-kaisesti.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 22
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
2. Neuvoa-antavan ryhmän jäsenet eivät saa olla johtokunnan
jäseniä.
3. Neuvoa-antava ryhmä avustaa toiminnanjohtajaa hänelle tämän
asetuksen nojalla kuuluvien velvollisuuksien suorittamisessa, erityisestielintarviketurvallisuusviranomaisen työohjelmaehdotuksen laatimisessa.
Toiminnanjohtaja voi myös pyytää neuvoa-antavalta ryhmältä neuvoja
tieteellisiä lausuntoja koskevien pyyntöjen priorisoinnissa.
4. Neuvoa-antava ryhmä muodostaa järjestelmän mahdollisia riskejä
koskevaa tietojenvaihtoa ja tietojen yhdistämistä varten. Se varmistaa,
että elintarviketurvallisuusviranomainen ja jäsenvaltioiden toimival-taiset elimet tekevät tiivistä yhteistyötä erityisesti seuraavissakysymyksissä:
a) pyrittäessä välttämään viranomaisen tieteellisten tutkimusten
päällekkäisyyttä jäsenvaltioissa tehdyn työn kanssa 32 artiklanmukaisesti;
b) 30 artiklan 4 kohdassa määritellyissä tapauksissa, joissa virano-
maisen ja kansallisen elimen on oltava yhteistyössä;
c) edistettäessä viranomaisen toiminta-ajatuksen aloilla toimivien
järjestöjen eurooppalaista verkottumista 36 artiklan 1 kohdan mukai-
sesti;
d) jos viranomainen tai jäsenvaltio tunnistaa kehittymässä olevan
riskin.
5. Neuvoa-antavan ryhmän puheenjohtajana toimii toiminnanjohtaja.
Ryhmä kokoontuu säännöllisesti vähintään neljä kertaa vuodessapuheenjohtajan kutsusta tai vähintään jäsenten kolmasosan pyynnöstä.Sen toimintamenettelyt vahvistetaan elintarviketurvallisuusvirano-maisen sisäisissä säännöissä ja julkistetaan.
6. Elintarviketurvallisuusviranomainen tarjoaa neuvoa-antavalle
ryhmälle tarvittavaa teknistä ja logistista tukea ja huolehtii sen
kokousten sihteeristöpalveluista.
7. Komission yksiköiden edustajat saavat osallistua neuvoa-antavan
ryhmän työskentelyyn. Toiminnanjohtaja voi kutsua Euroopan parla-
mentin edustajia ja edustajia muista elimistä, joita asia koskee,
osallistumaan työskentelyyn.
Jos neuvoa-antava ryhmä käsittelee 22 artiklan 5 kohdan b alakohdassa
tarkoitettuja asioita, neuvoa-antavan ryhmän työskentelyyn voi osal-
listua edustajia jäsenvaltioiden toimivaltaisista elimistä, jotka hoitavatsamanlaisia tehtäviä kuin 22 artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoite-taan. Kukin jäsenvaltio nimeää ryhmään yhden edustajan.
28 artikla
Tiedekomitea ja tiedelautakunnat
1. Tiedekomitea ja pysyvät tiedelautakunnat ovat vastuussa elintarvi-
keturvallisuusviranomaisen tieteellisten lausuntojen antamisesta omanasiantuntemuksensa alalla.
2. Tiedekomitea on vastuussa yleisestä yhteensovittamisesta, joka on
tarpeen tieteellisten lausuntojen antamista koskevan menettelyn johdon-mukaisuuden varmistamiseksi varsinkin toimintamenettelyjen
vahvistamisen ja työskentelymenetelmien yhdenmukaistamisen osalta.
Se antaa lausuntoja monialaisista aiheista, jotka edellyttävät useammankuin yhden tiedelautakunnan asiantuntemusta, sekä aiheista, jotka eivätkuulu minkään tiedelautakunnan asiantuntemuksen alaan.
Tarvittaessa ja erityisesti silloin, kun aihe ei kuulu minkään tiedelauta-
kunnan asiantuntemuksen alaan, tiedekomitea perustaa työryhmiä. Setukeutuu näissä tapauksissa työryhmien asiantuntemukseen tieteellistenlausuntojen laatimisessa.
3. Tiedekomitea muodostuu tiedelautakuntien puheenjohtajista sekä
kuudesta riippumattomasta tieteellisestä asiantuntijasta, jotka eivätkuulu mihinkään tiedelautakuntaan.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 23
▼B
4. Tiedelautakunnat muodostuvat riippumattomista tieteellisistä
asiantuntijoista. Kun elintarviketurvallisuusviranomainen perustetaan,perustetaan seuraavat tiedelautakunnat:
a) elintarvikkeiden lisäaineita, aromiaineita, valmistuksen apuaineita
sekä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia materiaaleja
käsittelevä lautakunta;
b) eläinten rehuissa käytettäviä lisäaineita, tuotteita tai aineita käsit-
televä lautakunta;
c) kasvien terveyttä, kasvinsuojeluaineita ja niiden jäämiä käsittelevä
lautakunta;
d) geneettisesti muunnettuja organismeja käsittelevä lautakunta;
e) erityisruokavaliovalmisteita, ravitsemusta ja allergioita käsittelevä
lautakunta;
f) biologisia vaaroja käsittelevä lautakunta;
g) elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä lautakunta;h) eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä lautakunta.
Komissio voi mukauttaa elintarviketurvallisuusviranomaisen pyynnöstä
tiedelautakuntien määrää ja nimiä teknisen ja tieteellisen kehityksenmukaisesti 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
5. Johtokunta nimittää kolmen vuoden pituiseksi, jatkettavissa
olevaksi toimikaudeksi tiedelautakuntien jäsenet sekä ne tiedekomiteanjäsenet, jotka eivät ole tiedelautakuntien jäseniä, toiminnanjohtajan senjälkeen tekemästä ehdotuksesta, kun kiinnostuksenilmaisupyyntöon
julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä , asiaa koskevissa
johtavissa tieteellisissä julkaisuissa ja elintarviketurvallisuusvirano-maisen www-sivuilla.
6. Tiedekomitea ja tiedelautakunnat valitsevat kukin keskuudestaan
puheenjohtajan ja kaksi varapuheenjohtajaa.
7. Tiedekomitea ja tiedelautakunnat tekevät ratkaisunsa jäsentensä
enemmistöllä. Vähemmistön kannat merkitään pöytäkirjaan.
8. Komission yksiköiden edustajilla on oikeus olla läsnä tiedekomi-
tean, tiedelautakuntien ja niiden työryhmien kokouksissa. Pyydettäessä
he voivat auttaa asioiden selvittämisessä tai tietojen antamisessa, muttahe eivät saa pyrkiä vaikuttamaan keskusteluihin.
9. Tiedekomitean ja tiedelautakuntien toimintaa ja yhteistyötä
koskevat menettelyt on vahvistettava elintarviketurvallisuusvirano-maisen sisäisissä säännöissä.
Nämä menettelyt koskevat erityisesti
a) sitä, kuinka monta peräkkäistä toimikautta jäsen voi olla tiedekomi-
teassa tai tiedelautakunnassa;
b) kunkin tiedelautakunnan jäsenten lukumäärää;
c) menettelyä tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenille koituneiden
kustannusten korvaamiseksi;
d) tapaa, jolla tehtävät ja tieteellisiä lausuntoja koskevat pyynnöt
jaetaan tiedekomitealle ja tiedelautakunnille;
e) tiedekomitean ja tiedelautakuntien sisäisten työryhmien perustamista
ja organisaatiota sekä mahdollisuutta ottaa ulkopuolisia asiantunti-joita näihin työryhmiin;
f) mahdollisuutta kutsua tarkkailijoita tiedekomitean ja lautakuntien
kokouksiin;
g) mahdollisuutta järjestää julkisia kuulemisia.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 24
▼B
3 JAKSO
TOIMINTA
29 artikla
Tieteelliset lausunnot
1. Elintarviketurvallisuusviranomainen antaa tieteellisen lausunnon
a) komission pyynnöstä kaikista sen toiminta-ajatukseen sisältyvistä
aiheista ja kaikissa niissä tapauksissa, joissa yhteisönlainsäädännössä säädetään, että elintarviketurvallisuusviranomaistaon kuultava;
b) omasta aloitteestaan sen toiminta-ajatukseen sisältyvistä aiheista.
Euroopan parlamentti tai jäsenvaltio voi pyytää elintarviketurvallisuus-
viranomaista antamaan tieteellisen lausunnon aiheista, jotka sisältyvätsen toiminta-ajatukseen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin pyyntöihin on liitettävä tausta-
tiedot, joissa selitetään käsiteltävä tieteellinen aihe ja yhteisön etu.
3. Jos yhteisön lainsäädännössä ei mainita tieteellisen lausunnon
antamista koskevaa määräaikaa, elintarviketurvallisuusviranomaisen on
annettava tieteelliset lausunnot lausuntopyynnössä esitetyssämääräajassa paitsi asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa.
4. Jos samoista aiheista esitetään eri pyyntöjä tai jos pyyntö ei ole 2
kohdan mukainen tai se on epäselvä, elintarviketurvallisuusvirano-
mainen voi joko hylätä pyynnön tai ehdottaa muutoksia siihenkuultuaan pyynnön esittänyttä elintä tai jäsenvaltio(i)ta. Pyynnön esittä-neelle elimelle tai jäsenvaltio(i)lle on annettava pyynnön hylkäämisenperustelut.
5. Jos viranomainen on jo antanut tieteellisen lausunnon pyynnössä
esitetystä erityisaiheesta, elintarviketurvallisuusviranomainen voihylätä pyynnön, jos se katsoo, että sellaista uutta tieteellistä tietoa eiole, joka antaisi aihetta uuteen tutkimukseen. Pyynnön esittäneelle
elimelle tai jäsenvaltio(i)lle on annettava pyynnön hylkäämisen perus-
telut.
6. Komissio vahvistaa elintarviketurvallisuusviranomaista kuultuaan
säännöt 1 ja 2 kohdan soveltamiseksi 58 artiklan 2 kohdassa säädettyä
menettelyä noudattaen. Näissä säännöissä on täsmennettävä erityisesti
a) elintarviketurvallisuusviranomaisen sille esitettyihin pyyntöihin
soveltama menettely;
b) suuntaviivat tieteellisen arvioinnin antamisesta sellaisista aineista,
tuotteista tai prosesseista, joilla yhteisön lainsäädännön nojalla on
oltava ennakkolupa tai jotka on sisällytettävä sallittujen aineiden,
tuotteiden tai prosessien luetteloon, erityisesti tapauksissa, joissayhteisön lainsäädännössä säädetään, että hakijan on esitettävä tätäkoskeva hakemus, tai annetaan siihen valtuutus.
7. Elintarviketurvallisuusviranomaisen sisäisiin sääntöihin on sisäl-
lyttävä vaatimukset tieteellisen lausunnon muodosta, perusteluista jajulkaisemisesta.
30 artikla
Eriävät tieteelliset lausunnot
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on pidettävä huolta siitä, että
jo varhaisessa vaiheessa havaitaan sellaiset seikat, jotka voivat
aiheuttaa eroavuuksia sen antamien tieteellisten lausuntojen ja muidenvastaavista tehtävistä huolehtivien elinten antamien tieteellisten lausun-tojen välillä.
2. Jos elintarviketurvallisuusviranomainen havaitsee seikan, joka voi
aiheuttaa eroavuuksia, sen on otettava yhteyttä kyseiseen elimeenvarmistaakseen, että kaikki merkitykselliset tieteelliset tiedot ovatmolempien käytössä, ja saadakseen selville mahdolliset erimielisyyttäaiheuttavat tieteelliset kysymykset.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 25
▼B
3. Jos on havaittu huomattava tieteellisiä kysymyksiä koskeva eroa-
vuus ja jos kyseinen elin on yhteisön elin tai jokin komissiontiedekomiteoista, elintarviketurvallisuusviranomaisen ja kyseisen
elimen on yhdessä joko ratkaistava eroavuus tai esitettävä komissiolle
yhteinen asiakirja, jossa selvitetään erimielisyyttä aiheuttavat tieteellisetkysymykset ja osoitetaan tiedoissa olevat asiaa koskevat epävarmuudet.Kyseinen asiakirja on julkaistava.
4. Jos on havaittu huomattava tieteellisiä kysymyksiä koskeva eroa-
vuus ja jos kyseinen elin on jäsenvaltion elin,elintarviketurvallisuusviranomaisen ja kansallisen elimen on yhdessäjoko ratkaistava eroavuus tai laadittava yhteinen asiakirja, jossa selvi-
tetään erimielisyyttä aiheuttavat tieteelliset kysymykset ja osoitetaan
tiedoissa olevat asiaa koskevat epävarmuudet. Kyseinen asiakirja onjulkaistava.
31 artikla
Tieteellinen ja tekninen tuki
1. Komissio voi pyytää elintarviketurvallisuusviranomaista tarjoa-
maan tieteellistä tai teknistä tukea kaikilla sen toiminta-ajatukseensisältyvillä aloilla. Tieteellinen ja tekninen tuki sisältää sellaisen tieteel-lisen tai teknisen työn, jossa sovelletaan vakiintuneita tieteellisiä taiteknisiä periaatteita ja joka ei edellytä tieteellistä arviointia tiedekomi-
tealta tai tiedelautakunnilta. Tällaisia voivat olla komission
avustaminen teknisten perusteiden vahvistamisessa tai arvioinnissasekä niin ikään komission avustaminen teknisten ohjeiden laatimisessa.
2. Kun komissio pyytää elintarviketurvallisuusviranomaiselta tieteel-
listä tai teknistä tukea, se ilmoittaa elintarviketurvallisuusviranomaisensuostumuksella määräajan, jonka kuluessa tehtävä on suoritettava.
32 artikla
Tieteelliset tutkimukset
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on teetettävä toiminta-ajatuk-
sensa toteutumiseksi tarvittavat tieteelliset tutkimukset parhaitariippumattomia tieteellisiä voimavaroja käyttäen. Tällaiset tutkimukseton teetettävä avoimella ja julkisella tavalla. Elintarviketurvallisuusvira-
nomaisen on pyrittävä välttämään päällekkäisyyttä jäsenvaltioiden tai
yhteisön tutkimusohjelmien kanssa, ja sen on edistettävä yhteistyötäasianmukaisella yhteensovittamisella.
2. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on ilmoitettava Euroopan
parlamentille, komissiolle ja jäsenvaltioille tieteellisten tutkimustensatulokset.
33 artikla
Tiedonkeruu
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on etsittävä, kerättävä, järjes-
tettävä ja analysoitava sen toiminta-ajatukseen sisältyviä aloja koskevattieteelliset ja tekniset tiedot ja tehtävä niistä yhteenveto. Tähän sisältyyerityisesti seuraavia aiheita koskevien tietojen keruu:
a) elintarvikkeiden kulutus ja yksilöiden altistuminen elintarvikkeiden
kulutukseen liittyville riskeille;
b) biologisen riskin esiintyvyys ja levinneisyys;
c) elintarvikkeissa ja rehuissa esiintyvät vierasaineet;
d) jäämät.
2. Edellä 1 artiklaa sovellettaessa elintarviketurvallisuusvirano-
maisen on tehtävä tiivistä yhteistyötä kaikkien tiedonkeruun alallatoimivien elinten kanssa, myös ehdokasmaiden, kolmansien maiden taikansainvälisten elinten kanssa.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta tässä
artiklassa tarkoitetuilta aloilta kerätyt tiedot voidaan toimittaa elintarvi-keturvallisuusviranomaiselle.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 26
▼B
4. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on toimitettava jäsenvaltioille
ja komissiolle aiheelliset suositukset, joilla voidaan parantaa senvastaanottamien ja analysoimien tietojen teknistä vertailtavuutta
tietojen yhdistämisen helpottamiseksi yhteisön tasolla.
5. Komissio julkaisee vuoden kuluessa tämän asetuksen antamisesta
luettelon yhteisön tasolla käytössä olevista tiedonkeruujärjestelmistäelintarviketurvallisuusviranomaisen toiminta-ajatukseen sisältyvilläaloilla.
Tässä kertomuksessa, jonka liitteenä on tarvittaessa oltava aiheelliset
ehdotukset, on mainittava erityisesti
a) kunkin järjestelmän osalta, mikä elintarviketurvallisuusviranomaisen
tehtävä siinä olisi, ja mahdolliset muutokset tai parannukset, jotkaolisivat tarpeen, jotta elintarviketurvallisuusviranomainen voisi suor-ittaa tehtävänsä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa;
b) puutteet, jotka olisi korjattava, jotta elintarviketurvallisuusvirano-
mainen voi yhteisön tasolla kerätä sen toiminta-ajatukseen
sisältyviä aloja koskevat merkitykselliset tieteelliset ja teknisettiedot ja tehdä niistä yhteenvedon.
6. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on toimitettava tiedonkeruun
alalla tekemänsä työn tulokset Euroopan parlamentille, komissiolle jajäsenvaltioille.
34 artikla
Kehittymässä olevien riskien havaitseminen
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on luotava seurantamenet-
telyt, joiden avulla tietoja voidaan etsiä, koota, järjestää ja analysoida
siten, että kehittymässä olevat riskit sen toiminta-ajatukseen sisältyvilläaloilla havaitaan.
2. Jos elintarviketurvallisuusviranomaisella on hallussaan tietoja,
joiden perusteella se epäilee kehittymässä olevaa vakavaa riskiä, senon pyydettävä lisätietoja jäsenvaltioilta, muilta yhteisön elimiltä jakomissiolta. Jäsenvaltioiden, kyseisten yhteisön elinten ja komission
on vastattava kiireellisesti ja toimitettava kaikki hallussaan olevat
merkitykselliset tiedot.
3. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on kehittymässä olevien
riskien havaitsemiseksi hyödynnettävä kaikkia tietoja, jotka se vastaa-nottaa toiminta-ajatustaan toteuttaessaan.
4. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on toimitettava arvio ja
kerätyt tiedot kehittymässä olevista riskeistä Euroopan parlamentille,
komissiolle ja jäsenvaltioille.
35 artikla
Nopea hälytysjärjestelmä
Jotta elintarviketurvallisuusviranomainen voi parhaalla mahdollisella
tavalla toteuttaa toiminta-ajatustaan elintarvikkeiden terveydellisten jaravitsemuksellisten riskien havaitsemisessa, myös se toimii nopeanhälytysjärjestelmän kautta lähetettyjen viestien vastaanottajana. Seanalysoi viestien sisällön antaakseen komissiolle ja jäsenvaltioillekaikki tarvittavat tiedot riskianalyysiä varten.
36 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminta-ajatuksen piiriin
kuuluvilla aloilla toimivien elinten verkosto
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on tuettava elintarviketurval-
lisuusviranomaisen toiminta-ajatuksen piiriin kuuluvilla aloillatoimivien elinten verkostoitumista Euroopan tasolla. Verkostoitumisentavoitteena on helpottaa tieteellisen yhteistyön puitteita yhteensovitta-malla toimia, vaihtamalla tietoja, kehittämällä ja toteuttamallayhteishankkeita sekä vaihtamalla asiantuntemusta ja parhaita toiminta-2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 27
▼B
tapoja elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminta-ajatukseen sisälty-
villä aloilla.
2. Johtokunnan on laadittava toiminnanjohtajan tekemän ehdotuksen
perusteella julkistettava luettelo jäsenvaltioiden nimeämistä toimivaltai-sista elimistä, jotka voivat avustaa elintarviketurvallisuusviranomaistasen tehtävässä joko yksittäin tai verkostona. Elintarviketurvallisuusvira-nomainen voi uskoa näille elimille tiettyjä tehtäviä, kuten tieteellisiin
lausuntoihin liittyvät valmistelutyöt, tieteellinen ja tekninen tuki,
tiedonkeruu ja kehittymässä olevien riskien tunnistaminen. Osaannäistä tehtävistä voidaan myöntää rahoitustukea.
3. Komissio vahvistaa elintarviketurvallisuusviranomaista kuultuaan
1 ja 2 kohdan soveltamista koskevat säännöt 58 artiklan 2 kohdassa
menettelyn mukaisesti. Näissä säännöissä on mainittava erityisestiperusteet jonkin laitoksen sisällyttämiseksi jäsenvaltioiden nimeämientoimivaltaisten organisaatioiden luetteloon, järjestelyt yhdenmukaistet-tujen laatuvaatimusten asettamiseksi ja rahoitussäännöt, jotka koskevattaloudellisen tuen antamista.
4. Komissio julkaisee vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantu-
losta luettelon elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminta-ajatukseensisältyviä aloja koskevista yhteisön järjestelmistä, joissa säädetään,että jäsenvaltioiden on toteutettava tiettyjä toimia tieteellisen arvioinnin
alalla, kuten käsiteltävä hyväksyntää koskevia hakemuksia. Tässä
kertomuksessa, jonka liitteenä on tarvittaessa oltava aiheelliset ehdo-tukset, on mainittava erityisesti kunkin järjestelmän osalta mahdollisetmuutokset tai parannukset, joita voitaisiin edellyttää, jotta elintarvike-turvallisuusviranomainen voi suorittaa tehtävänsä yhteistyössäjäsenvaltioiden kanssa.
4 JAKSO
RIIPPUMATTOMUUS, AVOIMUUS, LUOTTAMUKSELLISUUS JA
TIEDOTTAMINEN
37 artikla
Riippumattomuus
1. Johtokunnan ja neuvoa-antavan ryhmän jäsenet sekä toiminnan-
johtaja sitoutuvat toimimaan riippumattomasti yleisen edun hyväksi.
Tämän vuoksi he tekevät sitoumuksistaan ja etunäkökohdistaan ilmoi-
tuksen, jossa he joko ilmoittavat, että heidän riippumattomuuttaanmahdollisesti heikentäviä etunäkökohtia ei ole, tai mainitsevat sellaisetvälittömät tai välilliset etunäkökohdat, joiden voidaan katsoa
heikentävän heidän riippumattomuuttaan. Nämä ilmoitukset tehdään
vuosittain kirjallisesti.
2. Tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenet sitoutuvat toimimaan
kaikista ulkopuolisista vaikutteista riippumattomasti.
Tämän vuoksi he tekevät sitoumuksistaan ja etunäkökohdistaan ilmoi-
tuksen, jossa he joko ilmoittavat, että heidän riippumattomuuttaanmahdollisesti heikentäviä etunäkökohtia ei ole, tai mainitsevat sellaisetvälittömät tai välilliset etunäkökohdat, joiden voidaan katsoa
heikentävän heidän riippumattomuuttaan. Nämä ilmoitukset tehdään
vuosittain kirjallisesti.
3. Johtokunnan jäsenet, toiminnanjohtaja, neuvoa-antavan ryhmän,
tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenet sekä niiden työryhmiin osal-listuvat ulkopuoliset asiantuntijat ilmoittavat jokaisessa kokouksessa
mahdollisista etunäkökohdista, joiden voidaan katsoa heikentävän
heidän riippumattomuuttaan esityslistalla olevien kohtien osalta.
38 artikla
Avoimuus
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on varmistettava, että sen
toiminta on avointa. Sen on erityisesti julkaistava viipymättä
a) tiedekomitean ja tiedelautakuntien esityslistat ja pöytäkirjat;2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 28
▼B
b) tiedekomitean ja tiedelautakuntien lausunnot välittömästi niiden
antamisen jälkeen siten, että vähemmistön kanta on aina ilmoitettu;
c) tiedot, joihin sen lausunnot perustuvat, ottaen kuitenkin huomioon
39 ja 41 artiklan säännökset;
d) johtokunnan, toiminnanjohtajan, neuvoa-antavan ryhmän sekä tiede-
komitean ja tiedelautakuntien jäsenten vuosittaiset etunäkökohtia
koskevat ilmoitukset sekä kokousten esityslistalla oleviin kohtiinliittyviä etunäkökohtia koskevat ilmoitukset;
e) tieteellisten tutkimustensa tulokset;
f) vuosikertomuksensa;
g) Euroopan parlamentin, komission tai jäsenvaltion tieteellistä
lausuntoa koskevat pyynnöt, jotka on evätty tai joita on muutettu
sekä epäämisen tai muutoksen perustelut.
2. Johtokunta pitää kokouksensa julkisina, ellei se toiminnanjohtajan
ehdotuksesta päätä toisin tiettyjen esityslistalla olevien hallinnollistenkohtien osalta, ja voi sallia kuluttajien edustajien tai muiden asiano-maisten tahojen seurata joidenkin elintarviketurvallisuusviranomaisen
toimien käsittelyä.
3. Elintarviketurvallisuusviranomainen vahvistaa sisäisissä
säännöissään 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen avoimuussääntöjentäytäntöönpanoa koskevat käytännön järjestelyt.
39 artikla
Luottamuksellisuus
1. Poiketen siitä, mitä 38 artiklassa säädetään, elintarviketurvalli-
suusviranomainen ei saa ilmaista kolmansille osapuolille saamaansa
luottamuksellista tietoa, joka on perustellusta syystä pyydetty käsitte-
lemään luottamuksellisena. Tämä ei koske tietoja, jotka onjulkistettava kansanterveyden suojelemiseksi olosuhteiden niinvaatiessa.
2. Johtokunnan jäsenet, toiminnanjohtaja, tiedekomitean ja tiedelau-
takuntien jäsenet sekä niiden työryhmiin osallistuvat ulkopuoliset
asiantuntijat, neuvoa-antavan ryhmän jäsenet ja elintarviketurvallisuus-
viranomaisen virkamiehet ja muu henkilöstö ovat myös tehtäviensäpäätyttyä perustamissopimuksen 287 artiklan salassapitovelvollisuuttakoskevien vaatimusten alaisia.
3. Tieteellisiä lausuntoja koskevia elintarviketurvallisuusvirano-
maisen päätelmiä, jotka koskevat ennakoitavissa olevia
terveysvaikutuksia, ei missään tapauksessa saada pitää luottamukselli-
sina.
4. Elintarviketurvallisuusviranomainen vahvistaa sisäisissä
säännöissään näiden salassapitovelvollisuutta koskevien sääntöjentäytäntöönpanoa koskevat 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut käytännön järjes-telyt.
40 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen tiedottaminen
1. Elintarviketurvallisuusviranomainen tiedottaa oma-aloitteisesti
toimivaltaansa kuuluvilla aloilla, mikä ei rajoita komission toimivaltaasen tiedottaessa riskinhallintaa koskevista päätöksistään.
2. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on varmistettava, että yleisö
ja kaikki asianomaiset tahot saavat nopeasti puolueetonta, luotettavaaja helposti saatavissa olevaa tietoa erityisesti viranomaisen työn tulok-
sista. Näiden päämäärien saavuttamiseksi
elintarviketurvallisuusviranomainen valmistelee ja jakaa nimenomaanyleisölle tarkoitettua tiedotusmateriaalia.
3. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on toimittava tiiviissä yhteis-
työssä komission ja jäsenvaltioiden kanssa edistääkseenriskiviestintämenettelyjen edellyttämää yhtenäisyyttä.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 29
▼B
Elintarviketurvallisuusviranomainen julkistaa 38 artiklan mukaisesti
kaikki antamansa lausunnot.
4. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on varmistettava, että jäsen-
valtioiden toimivaltaisten elinten ja muiden asianomaisten tahojenkanssa tehdään asianmukaista yhteistyötä yleisölle suunnatuissa tiedo-tuskampanjoissa.
41 artikla
Oikeus tutustua asiakirjoihin
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen hallussa oleviin asiakirjoihin
sovelletaan Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojensaamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annettuaEuroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1049/2001 (
1).
2. Johtokunta antaa asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltamista
koskevat yksityiskohtaiset käytännön säännöt kuuden kuukaudenkuluessa elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja
vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustami-
sesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistäannetun asetuksen (EY) N:o 178/2002 muuttamisesta 22 päivänä heinä-kuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY)N:o 1642/2003 (
2) voimaantulosta.
3. Päätöksistä, jotka elintarviketurvallisuusviranomainen on tehnyt
asetuksen (EY) N:o 1049/2001 8 artiklan soveltamiseksi, voidaantehdä kantelu Euroopan oikeusasiamiehelle perustamissopimuksen 195artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti tai nostaa kanne Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa perustamissopimuksen 230 artiklassa
määrättyjen edellytysten mukaisesti.
42 artikla
Kuluttajat, tuottajat ja muut asianomaiset tahot
Elintarviketurvallisuusviranomaisen on luotava toimivat yhteydet kulut-
tajien edustajiin, tuottajien edustajiin, jalostajiin ja muihin
asianomaisiin tahoihin.
5 JAKSO
SÄÄNNÖKSET VARAINHOIDOSTA
43 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen talousarvion hyväksyminen
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen tulot muodostuvat yhteisön
rahoitusosuudesta ja kaikkien niiden valtioiden rahoitusosuudesta,joiden kanssa yhteisöon tehnyt 49 artiklassa tarkoitettuja sopimuksia,
sekä viranomaisen julkaisuista, konferensseista, koulutuksesta ja muista
vastaavista toiminnoista perimistä maksuista.
2. Elintarviketurvallisuusviranomaisen menoihin kuuluvat
henkilöstö-, hallinto-, infrastruktuuri- ja toimintamenot sekä kolman-
sien osapuolten kanssa tehdyistä sopimuksista tai 36 artiklassa
tarkoitetusta rahoitustuesta aiheutuvat menot.
3. Toiminnanjohtaja laatii riittävän ajoissa ennen 5 kohdassa tarkoi-
tettua määräpäivää esityksen elintarviketurvallisuusviranomaisen
seuraavan varainhoitovuoden tuloja ja menoja koskevaksi ennakkoar-
vioksi ja toimittaa sen sekä siihen liitetyn henkilöstötaulukkoakoskevan esityksen johtokunnalle.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 30
(1) EYVL L 145, 31.5.2001, s. 43.
(2) EUVL L 245, 29.9.2003, s. 4.▼M1
▼B
▼M1
▼M1
4. Tulojen ja menojen on oltava tasapainossa.
5. Johtokunta laatii vuosittain tuloja ja menoja koskevan ennakkoar-
vioesityksen perusteella ennakkoarvionelintarviketurvallisuusviranomaisen tuloista ja menoista seuraavaa
varainhoitovuotta varten. Johtokunta toimittaa viimeistään 31 päivänä
maaliskuuta tämän ennakkoarvion, johon sisältyvät henkilöstötaulukkoakoskeva esitys ja alustavat työohjelmat, komissiolle sekä maille, joidenkanssa yhteisöon tehnyt 49 artiklan mukaisia sopimuksia.
6. Komissio toimittaa ennakkoarvion Euroopan unionin yleistä
talousarviota koskevan alustavan esityksen yhteydessä Euroopan parla-
mentille ja neuvostolle (jäljempänä yhteisesti ’budjettivallan käyttäjä’).
7. Ennakkoarvion perusteella komissio sisällyttää arviot, jotka se
katsoo henkilöstötaulukon ja yleisestä talousarviosta suoritettavan avus-tuksen määrän osalta välttämättömiksi, Euroopan yhteisöjen yleistätalousarviota koskevaan alustavaan esitykseen ja toimittaa sen budjetti-vallan käyttäjälle EY:n perustamissopimuksen 272 artiklan mukaisesti.
8. Budjettivallan käyttäjä hyväksyy elintarviketurvallisuusvirano-
maisen avustusta koskevat määrärahat.
Budjettivallan käyttäjä vahvistaa elintarviketurvallisuusviranomaisen
henkilöstötaulukon.
9. Johtokunta vahvistaa talousarvion. Siitä tulee lopullinen, kun Eu-
roopan unionin yleinen talousarvio on lopullisesti vahvistettu. Sitämukautetaan tarvittaessa vastaavasti.
10. Johtokunta ilmoittaa budjettivallan käyttäjälle mahdollisimman
pian aikomuksestaan toteuttaa hankkeita, joilla voi olla huomattavaataloudellista vaikutusta talousarvion rahoittamiseen, erityisesti kiinteis-
töihin liittyviä hankkeita, kuten kiinteistöjen vuokraus tai hankinta.
Johtokunta ilmoittaa asiasta komissiolle.
Kun jompikumpi budjettivallan käyttäjä on ilmoittanut aikomuksestaan
antaa lausunto, se toimittaa sen johtokunnalle kuuden viikon kuluessahankkeesta ilmoittamisesta.
44 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen talousarvion toteuttaminen
1. Toiminnanjohtaja toteuttaa elintarviketurvallisuusviranomaisen
talousarvion.
2. Elintarviketurvallisuusviranomaisen tilinpitäjä toimittaa alustavan
tilinpäätöksen ja selvityksen varainhoitovuoden talousarvio- ja varain-hallinnosta komission tilinpitäjälle varainhoitovuoden päättymistä
seuraavan maaliskuun 1 päivään mennessä. Komission tilinpitäjä
konsolidoi toimielinten ja hajautettujen elinten alustavat tilinpäätöksetyleisen varainhoitoasetuksen 128 artiklan mukaisesti.
3. Komission tilinpitäjä toimittaa elintarviketurvallisuusviranomaisen
alustavan tilinpäätöksen ja selvityksen varainhoitovuoden talousarvio-ja varainhallinnosta tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään varain-hoitovuoden päättymistä seuraavan maaliskuun 31 päivänä. Kyseinen
varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallintoa koskeva selvitys
toimitetaan myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
4. Saatuaan elintarviketurvallisuusviranomaisen alustavaa
tilinpäätöstä koskevat huomautukset, jotka tilintarkastustuomioistuinon laatinut yleisen varainhoitoasetuksen 129 artiklan säännösten mukai-sesti, toiminnanjohtaja laatii elintarviketurvallisuusviranomaisen
lopullisen tilinpäätöksen omalla vastuullaan ja toimittaa sen johtokun-
nalle lausuntoa varten.
5. Johtokunta antaa lausunnon elintarviketurvallisuusviranomaisen
lopullisesta tilinpäätöksestä.
6. Toiminnanjohtaja toimittaa lopullisen tilinpäätöksen ja johto-
kunnan lausunnon Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle jatilintarkastustuomioistuimelle viimeistään varainhoitovuoden päätty-mistä seuraavan heinäkuun 1 päivänä.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 31
▼M1
7. Lopullinen tilinpäätös julkaistaan.
8. Toiminnanjohtaja toimittaa tilintarkastustuomioistuimelle
vastauksen tämän huomautuksiin viimeistään 30 päivänä syyskuuta.Toiminnanjohtaja toimittaa vastauksen myös johtokunnalle.
9. Toiminnanjohtaja antaa Euroopan parlamentille tämän pyynnöstä
yleisen varainhoitoasetuksen 146 artiklan 3 kohdan mukaisesti kaikkikyseistä varainhoitovuotta koskevan vastuuvapausmenettelyn sujuvaatoteuttamista varten tarvittavat tiedot.
10. Ennen vuoden N+2 huhtikuun 30 päivää Euroopan parlamentti
myöntää neuvoston määräenemmistöllä antamasta suosituksesta toimin-nanjohtajalle vastuuvapauden varainhoitovuoden N talousarvion
toteuttamisesta.
45 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen saamat maksut
Komissio julkaisee kolmen vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaan-
tulosta ja elintarviketurvallisuusviranomaista, jäsenvaltioita ja
asianomaisia osapuolia ensin kuultuaan kertomuksen siitä, onkomahdollista ja suositeltavaa antaa perustamissopimuksen mukaisesti jayhteispäätösmenettelyllä käsiteltävä lainsäädäntöehdotus muista elintar-viketurvallisuusviranomaisen palveluista.
6 JAKSO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
46 artikla
Oikeushenkilöllisyys ja erioikeudet
1. Elintarviketurvallisuusviranomainen on oikeushenkilö. Sillä on
kaikissa jäsenvaltioissa laajin niiden kansallisen lainsäädännön mukaan
oikeushenkilöillä oleva oikeuskelpoisuus. Erityisesti se voi hankkia ja
luovuttaa kiinteää ja irtainta omaisuutta sekä olla asianosaisena oikeu-denkäynneissä.
2. Euroopan yhteisöjen erioikeuksia ja vapauksia koskevaa
pöytäkirjaa sovelletaan elintarviketurvallisuusviranomaiseen.
47 artikla
Korvausvastuu
1. Sopimussuhteeseen perustuva elintarviketurvallisuusviranomaisen
vastuu määräytyy asianomaiseen sopimukseen sovellettavan lainmukaan. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta ratkaistaasia elintarviketurvallisuusviranomaisen tekemässä sopimuksessaolevan välityslausekkeen nojalla.
2. Muuta kuin sopimukseen perustuvaa vastuuta koskevissa asioissa
elintarviketurvallisuusviranomaisen on korvattava elintarviketurvalli-suusviranomaisen tai sen henkilöstön tehtäviään suorittaessaan
aiheuttamat vahingot jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten
periaatteiden mukaisesti. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella ontuomiovalta tällaisten vahinkojen korvaamista koskevissa riita-asioissa.
3. Toimihenkilöiden henkilökohtaista vastuuta elintarviketurvalli-
suusviranomaista kohtaan säännellään viranomaisen henkilöstöönsovellettavissa asiaa koskevissa määräyksissä.
48 artikla
Henkilöstö
1. Elintarviketurvallisuusviranomaisen henkilöstöön sovelletaan Eu-
roopan yhteisöjen virkamiehiin ja muuhun henkilöstöön sovellettaviasääntöjä ja määräyksiä.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 32
▼B
▼B
2. Elintarviketurvallisuusviranomainen käyttää nimittävälle virano-
maiselle myönnettyjä valtuuksia henkilöstönsä osalta.
49 artikla
Kolmansien maiden osallistuminen
Elintarviketurvallisuusviranomaisen toimintaan voivat osallistua maat,
jotka ovat tehneet Euroopan yhteisön kanssa sopimuksia, jotka velvoit-tavat ne saattamaan yhteisön oikeuden osaksi kansallista
lainsäädäntöään ja panemaan sen täytäntöön tämän asetuksen sovelta-
misalalla.
Näiden sopimusten asianomaisten määräysten nojalla tehdään järjes-
telyjä, joilla täsmennetään näiden maiden osallistumistaelintarviketurvallisuusviranomaisen toimintaan ja sen laajuutta ja tapaa.Näihin järjestelyihin kuuluvat myös määräykset, jotka koskevat osallis-tumista elintarviketurvallisuusviranomaisen johtamiin verkostoihin,
sellaisten asiantuntijaorganisaatioiden sisällyttämistä luetteloon, joille
elintarviketurvallisuusviranomainen voi antaa tiettyjä tehtäviä, sekärahoitusosuuksia ja henkilöstöä.
IV LUKU
NOPEA HÄLYTYSJÄRJESTELMÄ, KRIISINHALLINTA JA
HÄTÄTILANTEET
1 JAKSO
NOPEA HÄLYTYSJÄRJESTELMÄ
50 artikla
Nopea hälytysjärjestelmä
1. Perustetaan verkostona nopea hälytysjärjestelmä elintarvikkeista
tai rehuista ihmisten terveydelle aiheutuvista välittömistä tai välillisistäriskeistä ilmoittamiseksi. Siihen osallistuvat jäsenvaltiot, komissio jaelintarviketurvallisuusviranomainen. Jäsenvaltiot, komissio ja elintarvi-
keturvallisuusviranomainen nimeävät kukin yhteyspisteen, joka on
verkoston jäsen. Komissio vastaa verkoston hallinnoinnista.
2. Kun verkoston jäsenellä on tietoa elintarvikkeista tai rehusta
ihmisten terveydelle aiheutuvasta vakavasta välittömästä tai välillisestäriskistä, nämä tiedot on ilmoitettava välittömästi komissiolle nopeallahälytysjärjestelmällä. Komissio toimittaa nämä tiedot välittömästiverkoston jäsenille.
Elintarviketurvallisuusviranomainen voi täydentää ilmoitusta tieteelli-
sillä tai teknisillä tiedoilla, jotka auttavat jäsenvaltioita toteuttamaan
nopeita ja asianmukaisia riskinhallinnan toimia.
3. Rajoittamatta yhteisön muun lainsäädännön soveltamista jäsenval-
tioiden on välittömästi ilmoitettava nopealla hälytysjärjestelmälläkomissiolle seuraavista seikoista:
a) jäsenvaltion käyttöön ottamat toimenpiteet, joilla on tarkoitus
rajoittaa elintarvikkeiden tai rehun saattamista markkinoille taipakottaa poistamaan ne myynnistä ihmisten terveyden suojelemi-seksi tilanteissa, joissa edellytetään nopeita toimia;
b) alan ammatinharjoittajille suunnatut suositukset tai heidän kanssaan
tehdyt sopimukset, joilla pyritään vapaaehtoisesti tai velvoitteennojalla estämään tai rajoittamaan elintarvikkeiden tai rehun markki-noille saattamista tai mahdollista käyttöä taikka määräämäänerityisistä asiaa koskevista edellytyksistä ihmisten terveyteen
kohdistuvan, nopeaa toimintaa edellyttävän vakavan riskin vuoksi;
c) toimivaltaisen viranomaisen Euroopan unionissa sijaitsevalla raja-
asemalla ihmisten terveydelle aiheutuvaan välilliseen tai välittömäänriskiin liittyen hylkäämät elintarvike- tai rehuerät, -kontit tai -lastit.
Ilmoitukseen on liitettävä yksityiskohtainen selvitys syistä, jotka saivat
ilmoituksen antaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteutta-2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 33
▼B
maan kyseiset toimet. Lisätiedot on annettava riittävän ajoissa, erityi-
sesti silloin, jos ilmoituksen perustana olevia toimenpiteitä muutetaantai ne peruutetaan.
Komission on toimitettava välittömästi verkoston jäsenille sekä
ilmoitus että sitä täydentävät tiedot ensimmäisen ja toisen alakohdan
mukaisesti.
Kun toimivaltainen viranomainen hylkää erän, kontin tai lastin Euroo-
pan unionissa sijaitsevalla raja-asemalla, komissio ilmoittaa asiasta
välittömästi kaikille Euroopan unionissa sijaitseville raja-asemille sekä
sille kolmannelle maalle, joka on alkuperämaa.
4. Kun elintarvikkeita tai rehua, joista on tehty nopean hälytysjärjes-
telmän mukainen ilmoitus, on lähetetty kolmanteen maahan, komissiotoimittaa kyseiselle maalle asianmukaiset tiedot.
5. Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava komissiolle ilmoi-
tusten vastaanottamisen jälkeen toteutetuista toimista tai toimenpiteistäja nopealla hälytysjärjestelmällä toimitetuista lisätiedoista. Komissiotoimittaa nämä tiedot välittömästi verkoston jäsenille.
6. Nopeaan hälytysjärjestelmään voidaan ottaa mukaan ehdokas-
maat, kolmannet maat tai kansainväliset järjestöt yhteisön ja kyseistenmaiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtyjen sopimustennojalla näissä sopimuksissa määriteltyjen menettelyjen mukaisesti.
Niiden on perustuttava vastavuoroisuuteen, ja niihin on sisällyttävä
yhteisössä sovellettavia luottamuksellisuutta koskevia toimenpiteitävastaavat toimenpiteet.
51 artikla
Täytäntöönpanotoimenpiteet
Komissio hyväksyy elintarviketurvallisuusviranomaisen kanssa keskus-
teltuaan 50 artiklan soveltamista koskevat täytäntöönpanotoimenpiteet58 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Näissätoimenpiteissä on erityisesti täsmennettävä ilmoitusten ja lisätietojen
toimittamiseen sovellettavat erityisedellytykset ja -menettelyt.
52 artikla
Nopeaa hälytysjärjestelmää koskevat luottamuksellisuussäännöt
1. Verkostoon kuuluvien jäsenten saatavilla olevien tietojen, jotka
koskevat elintarvikkeista tai rehuista ihmisten terveydelle aiheutuvaariskiä, on pääsääntöisesti oltava yleisön saatavissa 10 artiklassasäädetyn tiedottamisperiaatteen mukaisesti. Yleisön saatavissa onpääsääntöisesti oltava tiedot, jotka koskevat tuotteen tunnistamista,riskin luonnetta ja toteutettuja toimenpiteitä.
Verkoston jäsenten on kuitenkin toteutettava tarvittavat toimenpiteet
huolehtiakseen siitä, että niiden virkamiehet ja toimihenkilöt eivätilmaise tämän jakson täytäntöönpanemiseksi haltuunsa saamiaan, asian-
mukaisesti perustelluissa tapauksissa salassapitovelvollisuuden piiriin
kuuluvia tietoja, paitsi jos on kyse tiedoista, jotka olosuhteiden sitävaatiessa on julkistettava ihmisten terveyden suojelemiseksi.
2. Salassapitovelvollisuus ei estä levittämästä toimivaltaisille virano-
maisille tietoja, joiden avulla varmistetaan tehokas markkinoidenvalvonta ja täytäntöönpanotoimet elintarvike- ja rehualalla. Virano-maisten, jotka saavat salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja,on varmistettava tietojen suoja 1 kohdan mukaisesti.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 34
▼B
2 JAKSO
HÄTÄTILANTEET
53 artikla
Yhteisöstä peräisin olevia tai kolmannesta maasta tuotuja elintar-
vikkeita ja rehuja koskevat kiireelliset toimenpiteet
1. Kun on ilmeistä, että yhteisöstä peräisin olevasta tai kolmannesta
maasta tuodusta elintarvikkeesta tai rehusta aiheutuu todennäköisesti
vakava riski ihmisten terveydelle, eläinten terveydelle tai ympäristölle
eikä tällaista riskiä voida tyydyttävällä tavalla hallita kyseisen jäsenval-tion tai kyseisten jäsenvaltioiden toteuttamilla toimenpiteillä, komissionon 58 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen toteutettavavälittömästi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä tilan-teen vakavuuden mukaan yksi tai useampi seuraavista tilapäisistä
toimenpiteistä:
a) Kun kyse on yhteisöstä peräisin olevasta elintarvikkeesta tai rehusta:
i) kyseisen elintarvikkeen markkinoille saattamisen tai käyttämisen
keskeyttäminen;
ii) kyseisen rehun markkinoille saattamisen tai käytön keskeyttä-
minen;
iii) erityisten edellytysten vahvistaminen kyseiselle elintarvikkeelle
tai rehulle;
iv) jokin muu aiheellinen tilapäinen toimenpide.
b) Kun kyse on kolmannesta maasta tuodusta elintarvikkeesta tai
rehusta:
i) tämän elintarvikkeen tai rehun maahantuonnin keskeyttäminen
kyseisestä kolmannesta maasta tai sen osasta ja tarvittaessa
kolmannesta maasta, jonka kautta kuljetus tapahtuu;
ii) erityisten edellytysten vahvistaminen tälle kyseisestä kolman-
nesta maasta tai sen osasta peräisin olevalle elintarvikkeelle tai
rehulle;
iii) jokin muu aiheellinen tilapäinen toimenpide.
2. Hätätilanteissa komissio voi kuitenkin tilapäisesti toteuttaa 1
kohdassa tarkoitetut toimenpiteet kuultuaan kyseistä jäsenvaltiota tai
kyseisiä jäsenvaltioita ja ilmoitettuaan asiasta muille jäsenvaltioille.
Toteutetut toimenpiteet vahvistetaan, niitä muutetaan, ne kumotaan tai
niitä jatketaan mahdollisimman pian ja enintään kymmenen työpäivänkuluessa 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.Komission päätöksen perustelut julkistetaan viipymättä.
54 artikla
Muut kiireelliset toimenpiteet
1. Kun jäsenvaltio ilmoittaa virallisesti komissiolle tarpeesta
toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä eikä komissio ole toiminut 53artiklan säännösten mukaisesti, jäsenvaltio voi toteuttaa tilapäisiä suoja-toimenpiteitä. Tässä tapauksessa sen on välittömästi ilmoitettava asiasta
muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
2. Komissio saattaa asian kymmenen työpäivän kuluessa 58 artiklan
1 kohdan mukaisesti perustetun komitean käsiteltäväksi 58 artiklan 2kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jotta komitea voi jatkaatai muuttaa kansallisia väliaikaisia suojatoimenpiteitä tai kumota ne.
3. Jäsenvaltio voi jatkaa kansallisten väliaikaisten suojelutoimenpi-
teiden soveltamista siihen saakka, kunnes yhteisön toimenpiteet onhyväksytty.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 35
▼B
3 JAKSO
KRIISINHALLINTA
55 artikla
Kriisinhallinnan yleissuunnitelma
1. Komissio laatii tiiviissä yhteistyössä elintarviketurvallisuusvirano-
maisen ja jäsenvaltioiden kanssa kriisinhallinnan yleissuunnitelmanelintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuden alalla, jäljempänä ’yleissuun-nitelma’.
2. Yleissuunnitelmassa eritellään ne tilanteet, joihin liittyy elintar-
vikkeista ja rehuista ihmisten terveydelle aiheutuvia välittömiä taivälillisiä riskejä, joita ei todennäköisesti voida riittävässä määrin estää,ehkäistä tai vähentää hyväksyttävälle tasolle nykyisin voimassa olevillasäännöksillä taikka hallita riittävällä tavalla ainoastaan 53 ja 54 artiklaa
soveltamalla.
Yleissuunnitelmassa eritellään myös kriisinhallinnassa tarvittavat
käytännön menettelyt, mukaan lukien avoimuusperiaate ja tiedotusstra-tegia.
56 artikla
Kriisiyksikkö
1. Jos komissio havaitsee tilanteen, johon liittyy elintarvikkeista tai
rehuista ihmisten terveydelle aiheutuva vakava välitön tai välillinen
riski, jota ei voida ehkäistä, poistaa tai vähentää nykyisin voimassaolevin säännöksin eikä hallita riittävällä tavalla pelkästään 53 ja 54artiklaa soveltamalla, se ilmoittaa asiasta välittömästi jäsenvaltioille jaelintarviketurvallisuusviranomaiselle, mikä ei rajoita komission asemaayhteisön oikeuden täytäntöönpanon takaajana.
2. Komissio perustaa välittömästi kriisiyksikön, johon elintarviketur-
vallisuusviranomainen osallistuu, ja antaa tarvittaessa tieteellistä jateknistä tukea.
57 artikla
Kriisiyksikön tehtävät
1. Kriisiyksikkövastaa kaikkien asiaan liittyvien tietojen keräämi-
sestä ja arvioimisesta sekä sellaisten vaihtoehtojen esittämisestä, joillaihmisten terveydelle aiheutuva riski voidaan ehkäistä, estää tai vähentää
hyväksyttävälle tasolle mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti.
2. Kriisiyksikkövoi pyytää apua viranomaiselta tai yksityishen-
kilöltä, jonka asiantuntemusta katsotaan tarvittavan kriisin tehokkaassahallinnassa.
3. Kriisiyksikkötiedottaa yleisö lle asiaan liittyvistä riskeistä ja
toteutetuista toimenpiteistä.
V LUKU
MENETTELYT JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
1 JAKSO
KOMITEA- JA SOVITTELUMENETTELYT
58 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsit-
televä pysyvä komitea, jäljempänä ’komitea’, joka muodostuujäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edus-taja. Komitea jaetaan osastoihin kaikkien asiaankuuluvien asioidenkäsittelemiseksi.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 36
▼B
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5
artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 7ja 8 artikla.
3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu
määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
59 artikla
Komitean tehtävät
Komitea toteuttaa sille tällä asetuksella ja muilla asianmukaisilla
yhteisön säädöksillä osoitetut tehtävät kyseisissä säädöksissä esitetyissä
tapauksissa ja olosuhteissa. Komitea voi lisäksi tarkastella kyseistensäädösten soveltamisalaan kuuluvia seikkoja joko puheenjohtajan aloit-teesta tai komitean jäsenen kirjallisesta pyynnöstä.
60 artikla
Sovittelumenettely
1. Jos jäsenvaltio katsoo, että toisen jäsenvaltion elintarviketurvalli-
suuden alalla toteuttama toimenpide ei joko ole tämän asetuksen
mukainen tai voi todennäköisesti vaikuttaa sisämarkkinoiden toimin-taan, jäsenvaltion on annettava asia, yhteisön muiden säännöstenmahdollisesta soveltamisesta riippumatta, komission käsiteltäväksi,joka ilmoittaa siitä välittömästi kyseiselle toiselle jäsenvaltiolle.
2. Kyseiset kaksi jäsenvaltiota ja komissio pyrkivät kaikin tavoin
ratkaisemaan ongelman. Jos sopimukseen ei päästä, komissio voipyytää elintarviketurvallisuusviranomaista antamaan lausuntonsakaikista asiaan liittyvistä erimielisyyttä aiheuttavista tieteellisistä kysy-
myksistä. Pyynnön ehdoista ja elintarviketurvallisuusviranomaiselle
lausunnon antamiseksi myönnettävästä määräajasta sovitaan komissionja elintarviketurvallisuusviranomaisen keskinäisellä sopimuksella senjälkeen, kun kyseisiä jäsenvaltioita on kuultu.
2 JAKSO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
61 artikla
Tarkastelulauseke
1. Elintarviketurvallisuusviranomainen teettää tammikuun 1 päivään
2005 mennessä sekä sen jälkeen joka kuudes vuosi yhteistyössä komis-sion kanssa elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminnan tuloksiakoskevan riippumattoman ulkoisen arvioinnin johtokunnan yhdessä
komission kanssa antaman toimeksiannon perusteella. Arvioinnissa
tarkastellaan elintarviketurvallisuusviranomaisen työskentelytapoja jasen toiminnan vaikutusta. Arvioinnissa otetaan huomioon eri sidosryh-mien näkemykset sekä yhteisön että kansallisella tasolla.
Elintarviketurvallisuusviranomaisen johtokunta tarkastelee arvioinnin
päätelmiä ja antaa tarvittaessa komissiolle suosituksia viranomaisen jasen toimintatapojen muuttamiseksi. Arviointi ja suositukset on julkistet-tava.
2. Komissio julkaisee tammikuun 1 päivään 2005 mennessä IV
osaston luvun 1 ja 2 jakson täytäntöönpanosta saatuja kokemuksiakäsittelevän kertomuksen.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut kertomukset ja suositukset
toimitetaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille.
62 artikla
Viittaukset Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiseen ja elin-
tarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevään pysyvään
komiteaan
1. Korvataan kaikki yhteisön lainsäädännössä olevat viittaukset elin-
tarvikealan tiedekomiteaan, eläinten ravitsemusta käsittelevään2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 37
▼B
tiedekomiteaan, eläinlääkintäalan tiedekomiteaan, torjunta-aineita käsit-
televään tiedekomiteaan, kasveja käsittelevään tiedekomiteaan jatieteelliseen ohjauskomiteaan viittauksella Euroopan elintarviketurvalli-
suusviranomaiseen.
2. Korvataan kaikki yhteisön lainsäädännössä olevat viittaukset
pysyvään elintarvikekomiteaan, pysyvään rehukomiteaan ja pysyvääneläinlääkintäkomiteaan viittauksella elintarvikeketjua ja eläintenterveyttä käsittelevään pysyvään komiteaan.
Korvataan kaikki kasvinsuojeluaineista ja jäämien enimmäisrajojen
vahvistamisesta annettuihin direktiiveihin 76/895/ETY, 86/362/ETY,
86/363/ETY, 90/642/ETY ja 91/414/ETY perustuvassa yhteisön
lainsäädännössä, kyseiset direktiivit mukaan lukien, olevat viittauksetpysyvään kasvinsuojelukomiteaan viittauksella elintarvikeketjua jaeläinten terveyttä käsittelevään pysyvään komiteaan.
3. Sovellettaessa 1 ja 2 kohtaa yhteisön lainsäädännöllä tarkoitetaan
yhteisön asetuksia, direktiivejä ja päätöksiä.
4. Kumotaan päätökset 68/361/ETY, 69/414/ETY ja 70/372/ETY.
63 artikla
Euroopan lääkearviointiviraston toimivalta
Tällä asetuksella ei rajoiteta Euroopan lääkearviointivirastolle
asetuksen (ETY) N:o 2309/93, asetuksen (ETY) N:o 2377/90,
neuvoston direktiivin 75/319/ETY (
1) ja neuvoston direktiivin 81/851/
ETY (2) mukaisesti annettua toimivaltaa.
64 artikla
Elintarviketurvallisuusviranomaisen toiminnan alkaminen
Elintarviketurvallisuusviranomainen aloittaa tehtäviensä hoitamisen 1
päivänä tammikuuta 2002.
65 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Edellä 11, 12 sekä 14—20 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta
2005.
Edellä 29, 56, 57, 60 ja 62 artiklan 1 kohtaa sovelletaan tiedekomitean
jäsenten ja tiedelautakuntien jäsenten nimityspäivästä lukien, jokaannetaan tiedoksi ilmoituksella Euroopan yhteisöjen virallisen lehden
C-sarjassa.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.2002R0178 — FI — 01.10.2003 — 001.001 — 38
(1) EYVL L 147, 9.6.1975, s. 13, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/83/EY (EYVL L 311,
28.11.2001, s. 67).
(2) EYVL L 317, 6.11.1981, s.1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Eu-
roopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/82/EY (EYVL L 311,
28.11.2001, s. 1).