1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/104/EY
annettu 23marraskuuta 1993 ,
tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista
(EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission lausuma 1 artiklan 6 kohdan täytäntöönpanosta L 195 41 1.8.2000
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/104/EY
annettu 23marraskuuta 1993 ,
tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti
sen 118 a artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, ettäperustamissopimuksen 118 a artiklassa määrätään, että neuvosto antaa
direktiivein vähimmäisvaatimukset edistääkseen erityisesti työym-
päristön parantamista työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden
suojelun paremman tason takaamiseksi,
mainitun artiklan mukaan kyseisissä direktiiveissä vältetään säätämästä
sellaisia hallinnollisia, taloudellisia ja oikeudellisia rasituksia, jotkavaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikkaniiden kehittämistä,
toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen
edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston
direktiivin 89/391/ETY(
4) säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti
aloilla, joita tämä direktiivi koskee, sanotun kuitenkaan rajoittamattasiihen sisältyviä tiukempia ja/tai yksityiskohtaisempia säännöksiä,
yhteisön työntekijöiden sosiaalisten perusoikeuksien peruskirjassa, jonka
yhdentoista jäsenvaltion valtion- ja hallituksen päämiehet hyväksyivätEurooppa-neuvostossa Strasbourgissa 9 päivänä joulukuuta 1989
pidetyssä kokouksessa, ja erityisesti sen 7 kohdan ensimmäisessä
alakohdassa, 8 kohdassa ja 19 kohdan ensimmäisessä kohdassa todetaan:
”7. Sisämarkkinoiden toteutumisen on parannettava Euroopan
yhteisön työntekijöiden elin- ja työoloja. Tämä kehitys toteute-taan lähentämällä edistyksen jatkuessa näitä oloja, erityisestityöajan kestoa ja järjestämistä sekä muita työsuhteen muotojakuin toistaiseksi tehtyjä sopimuksia, kuten määräaikaisia
sopimuksia, osa-aikatyötä, tilapäistyötä ja kausityötä.
8. Kaikilla Euroopan yhteisön työntekijöillä on oltava oikeus
viikottaiseen lepoaikaan ja palkalliseen vuosilomaan, joidenkesto on asteittain yhdenmukaistettava kansallisten käytäntöjenmukaisesti.
19. Kaikilla työntekijöillä on oltava työympäristössään tyydyttävät
terveys- ja turvallisuusolot. Asianmukaisin toimenpitein on
pyrittävä edelleen yhdenmukaistamaan olosuhteita tällä alalla
samalla, kun pidetään voimassa jo saavutetut parannukset.”
työntekijöiden turvallisuuden, hygienian ja terveyden parantaminen
työssä on tavoite, joka ei saisi olla riippuvainen pelkästään taloudelli-sista seikoista,
tämä direktiivi edistää käytännössä sisämarkkinoiden sosiaalisen
ulottuvuuden toteuttamista,
työajan järjestämistä koskevien vähimmäisvaatimusten asettaminen
parantaisi todennäköisesti yhteisön työntekijöiden työoloja,1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 2
(1) EYVL N:o C 254, 9.10.1990, s. 4
(2) EYVL N:o C 72, 18.3.1991, s. 95 ja 27 päivänä lokakuuta 1993 tehty päätös
(sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
(3) EYVL N:o C 60, 8.3.1991, s. 26
(4) EYVL N:o L 183, 29.6.189, s. 1
▼B
yhteisön työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden varmistamiseksi
heille on annettava päivittäin, viikottain ja vuosittain vähimmäismäärälepoaikaa sekä riittävät tauot; tässä yhteydessä on myös suotavaa asettaa
viikoittaiselle työajalle yläraja,
on suotavaa ottaa huomioon Kansainvälisen työjärjestön periaatteet,
jotka koskevat työajan järjestämistä yötyötä koskevat periaatteet mukaan
lukien,
viikoittaista lepoaikaa järjestettäessä olisi suotavaa ottaa asianmukaisesti
huomioon kulttuuristen, etnisten, uskonnollisten ja muiden tekijöidenmonimuotoisuus jäsenvaltioissa; viime kädessä erityisesti kunkin
jäsenvaltion on päätettävä, kuuluuko sunnuntai viikoittaiseen lepoaikaan
ja jos, niin kuinka laajasti,
tutkimukset ovat osoittaneet, että ihmiskeho on yöllä erityisen altis
ympäristöstä johtuville häiriöille ja myös tietyille rasittaville työjärjes-
telyille ja että pitkät yötyöjaksot voivat olla työntekijöiden terveydelle
haitallisia ja vaarantaa turvallisuuden työpaikalla,
on tarpeen rajoittaa yötyöjaksojen kestoa ylityö mukaan lukien ja
määrätä työnantajat, jotka teettävät säännöllisesti yötyötä, ilmoittamaan
siitä pyydettäessä toimivaltaisille viranomaisille,
on tärkeää, että yötyöntekijät saavat ilmaisen terveystarkastuksen ennen
työhön ryhtymistä ja säännöllisin välein sen jälkeen ja jos heillä onterveysongelmia, heidät pitäisi siirtää heille soveltuvaan päivätyöhön,
jos se on mahdollista,
yö- ja vuorotyöntekijöiden tilanne edellyttää, että heidän turvallisuu-
tensa ja terveytensä taso mukautetaan ottaen huomioon heidän työnsäluonne ja että suojeluun sekä ennalta ehkäisyyn liittyvät palvelut ja
keinot järjestetään ja toteutetaan tehokkaasti,
tietyt työolot voivat vaikuttaa haitallisesti työntekijöiden turvallisuuteen
ja terveyteen; järjestettäessä työtä tietyn mallin mukaan on otettavahuomioon se yleinen periaate, että työ on mukautettava työntekijän
mukaan,
tietyillä toimialoilla, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan,
voi olla tarpeen, että työn erityisen luonteen vuoksi työaikajärjestelyissätoteutetaan erillistoimenpiteitä,
siltä varalta, että työaikajärjestelyt herättävät kysymyksiä yrityksessä, on
suotavaa sallia tietty joustavuus tämän direktiivin eräiden säännöstensoveltamisessa varmistaen kuitenkin, että noudatetaan työntekijöidenturvallisuuden ja terveyden suojelemista koskevia periaatteita, ja
on suotavaa säätää, että tapauksen mukaan jäsenvaltioilla tai työmark-
kinaosapuolilla on mahdollisuus poiketa tietyistä tämän direktiivinsäännöksistä; poikkeamistapauksessa on kyseessä oleville työntekijöille
yleensä annettava vastaavat korvaavat lepoajat,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I JAKSO
SOVELTAMISALA - MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Tarkoitus ja soveltamisala
1. Tässä direktiivissä vahvistetaan turvallisuutta ja terveyttä koskevat
vähimmäisvaatimukset työajan järjestämistä varten.
2. Tämä direktiivi koskee:
a) vuorokautisia ja viikoittaisia vähimmäislepoaikoja ja vuosilomaa
sekä taukoja ja viikoittaista enimmäistyöaikaa
ja
b) tiettyjä yötyötä, vuorotyötä ja työaikajärjestelyjä koskevia seikkoja.1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 3
▼M1
3. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkeen direktiivin 89/391/ETY 2
artiklassa tarkoitettuun yksityiseen ja julkiseen toimintaan, sanotunkuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 14 ja 17 artiklan soveltamista.
Tätä direktiiviä ei sovelleta Euroopan yhteisön kansallisten varusta-
moyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unioninkuljetusalojen ammattiliiton (FST) tekemästä merenkulkijoiden työajanjärjestämistä koskevasta sopimuksesta 21 päivänä kesäkuuta 1999annetussa direktiivissä 1999/63/EY(
1) tarkoitettuihin merenkulkijoihin,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 2 artiklan 8 kohdan
soveltamista.
4. Direktiivin 89/391/ETY säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti 2
kohdassa tarkoitettuihin asioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamattatämän direktiivin tiukempien ja/tai yksityiskohtaisempien säännöstensoveltamista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1. ”työajalla” ajanjaksoa, jonka aikana työntekijä tekee työtä, on
työnantajan käytettävissä ja suorittaa toimintaa tai tehtäviäänkansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti;
2. ”lepoajalla” ajanjaksoa, joka ei ole työaikaa;3. ”yöajalla” kansallisessa lainsäädännössä määriteltyä, vähintään
seitsemän tunnin ajanjaksoa, jonka on kaikissa tapauksissa sisäl-lettävä kello kahdenkymmenenneljän ja kello viiden välinenajanjakso;
4. ”yötyöntekijällä”:
a) toisaalta työntekijää, joka työskentelee säännönmukaisesti
yöaikaan vähintään kolme tuntia vuorokautisesta työajastaan; ja
b) toisaalta työntekijää, joka todennäköisesti työskentelee yöaikaan
tietyn osan vuotuisesta työajastaan, sellaisena kuin kyseinenjäsenvaltio määrittelee sen valintansa mukaan:
i) joko kansallisella lainsäädännöllä sen jälkeen, kun työmarkki-
naosapuolia on kuultu
tai
ii) työehtosopimuksilla tai työmarkkinaosapuolten välisillä
kansallisilla tai alueellisilla sopimuksilla;
5. ”vuorotyöllä” työn järjestämistä vuoroihin, jolloin työntekijät seur-
aavat toisiaan samassa työpisteessä tietyn työvuorosuunnitelmanmukaisesti, mukaan lukien kiertävä työvuorosuunnitelma; vuorotyö
voi olla joko keskeytymätöntä tai keskeytyvää, siten, että työntekijät
joutuvat työskentelemään eri aikoina tietyn päivistä tai viikoistamuodostuvan jakson aikana;
6. ”vuorotyöntekijällä” työntekijää, joka osallistuu vuorotyöhön;
7. ”liikkuvassa työssä olevalla työntekijällä” työntekijöitä, jotka
kuuluvat sellaisen yrityksen liikkuvaan henkilökuntaan, jokaharjoittaa henkilö- tai tavaraliikennettä maantie-, lento- tai sisävesi-liikenteessä;
8. ”offshore-työllä” pääosin offshore-laitteistoilla tai niiltä käsin
(mukaan lukien porauslautat) tehtävää, mineraalivarojen, mukaanlukien hiilivedyt, etsintään, louhintaan tai hyödyntämiseenvälittömästi tai välillisesti liittyvää työtä ja tällaiseen toimintaan
liittyvää sukeltamista offshore-laitteistolta tai alukselta;
9. ”riittävällä levolla” sitä, että työntekijöillä on säännölliset ja riittävän
pitkät ja yhtäjaksoiset lepotauot, joiden kesto ilmoitetaan aikayk-1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 4
(1) EYVL L 167, 2.7.1999, s. 33.▼B
▼M1
▼M1
sikköinä ja joilla taataan, etteivät he väsymyksen tai työn
epäsäännöllisen jaksotuksen vuoksi aiheuta vahinkoa itselleen taitoisille työntekijöille ja että he eivät vahingoita terveyttään lyhyellä
tai pitkällä aikavälillä.
II JAKSO
VÄHIMMÄISLEPOAJAT - TYÖAJAN JÄRJESTÄMISTÄ
KOSKEVIA MUITA SEIKKOJA
3 artikla
Päivittäinen lepoaika
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että jokainen työntekijä saa vähintään 11 tunnin yhtäjaksoisen
lepoajan jokaista 24 tunnin jaksoa kohden.
4 artikla
Tauot
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi. että jokainen työntekijä, jonka työpäivä on pidempi kuin kuusituntia, saa pitää tauon, jota koskevat yksityiskohtaiset säännöt, erityisesti
tauon kesto ja sen saamisen edellytykset vahvistetaan työehtosopimuk-
sissa tai työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa taikka, jossopimusta ei ole, kansallisessa lainsäädännössä.
5 artikla
Viikoittainen lepoaika
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että jokainen työntekijä saa jokaista seitsemän päivän jaksoa
kohden vähintään kahdenkymmenenneljän tunnin keskeytymättömän
lepoajan, johon lisätään 3 artiklassa tarkoitettu yhdentoista tunninpäivittäinen lepoaika.
Jos asialliset, tekniset tai työn järjestämiseen liittyvät olosuhteet niinedellyttävät, voidaan soveltaa kahdenkymmenenneljän tunnin vähim-mäislepoaikaa.
6 artikla
Viikoittainen enimmäistyöaika
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta työnteki-
jöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi:
1) rajoitetaan viikoittainen työaika laeilla, asetuksilla tai hallinnollisilla
määräyksillä tai työehtosopimuksilla taikka työmarkkinaosapuoltenvälisillä sopimuksilla;
2) keskimääräinen työaika jokaisena seitsemän päivän jaksona, ylityö
mukaan lukien, on enintään neljäkymmentäkahdeksan tuntia.
7 artikla
Vuosiloma
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmis-
tamiseksi, että jokainen työntekijä saa vähintään neljän viikon
palkallisen vuosiloman tällaisen loman saamiselle ja myöntämisellekansallisessa lainsäädännössä ja/tai käytännössä vahvistettujen edelly-tysten mukaisesti.
2. Palkallisen vuosiloman vähimmäisaikaa ei saa korvata rahalla,
paitsi kun työsuhde päättyy.1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 5
▼B
▼M1
▼B
▼B
III JAKSO
YÖTYÖ - VUOROTYÖ - TYÖAIKAJÄRJESTELYT
8 artikla
Yötyön kesto
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että;
1) yötyöntekijöiden säännöllinen työaika on enintään keskimäärin
kahdeksan tuntia kahdenkymmenenneljän tunnin jakson aikana;
2) yötyöntekijät, joiden työhön liittyy erityisiä vaaroja tai huomattavaa
fyysistä tai psyykkistä rasitusta, työskentelevät enintään kahdeksantuntia sellaisen 24 tunnin jakson aikana, jonka aikana he tekevätyötyötä.
Tämän kohdan soveltamiseksi on määriteltävä kansallisessa
lainsäädännössä ja/tai kansallisen käytännön mukaan tai työehtoso-pimuksissa taikka muissa työmarkkinaosapuolten välisissä
sopimuksissa ne työt, joihin liittyy erityisiä vaaroja tai fyysistä tai
henkistä rasitusta, ottaen huomioon yötyön erityiset vaikutukset javaarat.
9 artikla
Yötyöntekijöiden terveystarkastukset ja heidän siirtämisensä
päivätyöhön
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmis-
tamiseksi että:
a) yötyöntekijät saavat maksuttoman terveystarkastuksen ennen työhön
ryhtymistä ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin;
b) yötyöntekijät, joilla on todettu terveyshaittoja, jotka liittyvät siihen,
että he tekevät yötyötä, siirretään mahdollisuuksien mukaan heillesoveltuvaan päivätyöhön.
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu maksuton terveystar-
kastus on toteutettava lääketieteellistä vaitiolovelvollisuutta noudattaen.
3. Edellä I kohdan a alakohdassa tarkoitettu maksuton terveystar-
kastus voi olla osa kansallista terveydenhoitojärjestelmää.
10 artikla
Yötyön osalta annettavat takeet
Jäsenvaltiot voivat antaa kansallisen lainsäädännön ja/tai kansallisen
käytännön mukaisesti määrätyin ehdoin tiettyjä takeita tietyille yötyön-tekijäryhmille, jotka yötyössä altistuvat terveyttään ja turvallisuuttaan
uhkaaville työstä johtuville vaaroille.
11 artikla
Ilmoitus yötyön säännöllisestä teettämisestä
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että työnantaja, joka teettää yötyötä säännöllisesti, ilmoittaa tästätoimivaltaisille viranomaisille pyydettäessä.
12 artikla
Turvallisuuden ja terveyden suojeleminen
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että:
1) yötyötä ja vuorotyötä tekevien turvallisuutta ja terveyttä suojellaan
heidän työnsä luonteen edellyttämällä tavalla;
2) yötyötä ja vuorotyötä tekevien turvallisuuden ja terveyden suojeluun
ja ennalta ehkäisyyn liittyvät palvelut tai keinot ovat vastaavat kuinmuille työntekijöille tarkoitetut ja ne ovat aina saatavilla.1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 6
▼B
13 artikla
Työaikajärjestelyt
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että työnantaja, joka aikoo järjestää työn tiettyihin jaksoihin, ottaa
huomioon yleisen periaatteen työajan sovittamisesta työntekijänmukaan, jotta erityisesti työn yksitoikkoisuutta ja pakkotahtisuuttavähennetään toiminnan luonteen sekä turvallisuus- ja terveysvaatimustenmukaan, erityisesti työaikana järjestettävien taukojen osalta.
IV JAKS ο
ERINÄISIÄ SÄÄNNÖKSIÄ
14 artikla
Yksilöidymmät yhteisön säännökset
Tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta, jos toisissa yhteisön
välineissä on yksilöidympiä vaatimuksia tiettyjen ammattien tai tietynammattitoiminnan työajan järjestämisestä.
15 artikla
Suotuisammat määräykset
Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen soveltaa tai ottaa
käyttöön lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, jotka ovattyöntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisen kannaltasuotuisampia eikä oikeuteen edistää tai sallia sellaisten työehtosopi-
musten tai työmarkkinaosapuolten välisten sopimusten soveltamista,
jotka ovat työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisenkannalta suotuisampia.
16 artikla
Vertailujaksot
Jäsenvaltiot voivat määrätä:1) edellä 5 artiklan (viikottainen lepoaika) soveltamiseksi vertailu-
jakson, joka on enintään 14 päivää;
2) edellä 6 artiklan (viikottainen enimmäistyöaika) soveltamiseksi
vertailujakson, joka on enintään neljä kuukautta.
Edellä olevan 7 artiklan mukaisesti myönnetyt palkallisen vuosi-
loman jaksot ja sairaslomajaksot eivät sisälly tähän tai ne eivät saavaikuttaa keskiarvoa laskettaessa;
3) edellä 8 artiklan (yötyön kesto) soveltamiseksi vertailujakson, joka
on määritelty sen jälkeen, kun työmarkkinaosapuolia on kuultu, taityöehtosopimuksissa taikka työmarkkinaosapuolten välisissä kansal-lisissa tai alueellisissa sopimuksissa.
Jos 5 artiklan edellytetty 24 tunnin vähimmäisviikkolepo sattuu tähän
vertailujaksoon, sitä ei oteta huomioon keskiarvoa laskettaessa.
17 artikla
Poikkeukset
1. Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisessa nouda-
tettavat yleiset periaatteet huomioon ottaen jäsenvaltiot voivat poiketa 3,4, 5, 6, 8 tai 16 artiklan säännöksistä, kun kyseessä olevan toiminnanerityispiirteiden vuoksi työajan pituutta ei mitata ja/tai määritellä ennalta
tai työntekijät voivat itse päättää siitä ja erityisesti kun on kyse:
a) johtavassa asemassa olevista tai muista henkilöistä, joilla on
itsenäinen päätöksentekovalta;
b) työskentelystä perheessä; tai1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 7
▼M1
▼B
▼B
c) työntekijöistä, jotka suorittavat uskonnollisia toimituksia kirkoissa ja
uskonnollisissa yhteisöissä.
2. Poikkeukset voidaan määritellä lailla, asetuksilla tai hallinnollisilla
määräyksillä tai työehtosopimuksilla taikka työmarkkinaosapuolten
välisillä sopimuksilla edellyttäen, että kyseisille työntekijöille annetaan
vastaavanlaiset korvaavat lepoajat tai että poikkeustapauksissa, joissa eiobjektiivisista syistä ole mahdollista myöntää tällaisia vastaavanlaisiakorvaavia lepoaikoja, kyseiset työntekijät saavat asianmukaisensuojelun:
2.1. edellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta:
a) kun on kyse toiminnasta, jossa työntekijän työpaikka ja
asuinpaikka ovat kaukana toisistaan, kuten offshore-työssä,taikka kun työntekijän eri työpaikat ovat kaukana toisistaan;
b) kun on kyse turvallisuus- ja valvontatoiminnasta, joka edellyttää
jatkuvaa läsnäoloa omaisuuden tai henkilöiden suojelemiseksi,
erityisesti kun on kyse vartijoiden ja talonmiesten tai vartiointi-liikkeiden työstä;
c) kun on kyse toiminnasta, jossa tarvitaan jatkuvaa palvelua tai
tuotantoa, erityisesti:
i) palvelut, jotka liittyvät sairaaloiden tai vastaavien laitosten,
asuntoloiden ja vankiloiden järjestämään vastaanottoon,hoitoon ja/tai huolenpitoon, mukaan lukien lääkärienharjoittelu;
ii) satama- tai lentoasematyöntekijät;
iii) lehdistö-, radio-, televisio-, elokuvatuotanto-, posti- ja
telepalvelut sekä sairaankuljetus-, palosuojelu- ja
väestönsuojelupalvelut;
iv) kaasun, veden tai sähkön tuotanto-, siirto- ja jakelupalvelut
sekä kotitalouksien jätteiden keruu- ja polttopalvelut;
v) teollisuuden alat, joissa työtä ei voi keskeyttää teknisistä
syistä;
vi) tutkimus- ja kehittämistoiminta;
vii) maatalous;
viii) työntekijät, jotka työskentelevät säännöllisten kaupunkilii-
kennepalvelujen parissa;
d) silloin, kun ennakoitavissa on työruuhka, erityisesti
i) maataloudessa;
ii) matkailussa;
iii) postipalveluissa;
e) kun on kyse henkilöistä, jotka työskentelevät rautatiekuljetuk-
sissa, ja
i) joiden toiminta on keskeytyksetöntä;
ii) jotka viettävät työaikansa junissa; tai
iii) joiden toiminta on sidoksissa kuljetusaikatauluihin ja
liikenteen jatkuvuuden ja säännöllisyyden turvaamiseen;
2.2. edellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta:
a) direktiivin 89/391/ETY 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa
olosuhteissa;
b) kun on kyse tapaturmasta tai tapaturman vaarasta;
2.3. edellä olevasta 3 ja 5 artiklasta:
a) kun on kyse vuorotyöstä, aina kun työntekijä vaihtaa vuoroa
eikä voi pitää päivittäisiä ja/tai viikottaisia lepoaikoja vuoronpäättymisen ja toisen alkamisen välillä;
b) kun on kyse toiminnasta, jossa päivän aikana tehdään useita
työjaksoja, kuten erityisesti siivoushenkilöstön työssä;1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 8
▼M1
▼B
▼M1
2.4. edellä olevasta 6 artiklasta ja 16 artiklan 2 kohdasta lääkärien
harjoittelun ollessa kyseessä:
a) 6 artiklan osalta viiden vuoden siirtymäkaudeksi 1 päivästä
elokuuta 2004 alkaen.
i) Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada enintään kaksi vuotta
lisää aikaa voidakseen ottaa huomioon työaikamääräystennoudattamista koskevat vaikeudet terveyspalvelujen ja sair-
aanhoidon järjestämistä ja tarjoamista koskevien
jäsenvaltioiden velvollisuuksien osalta. Asianomaisen jäsen-valtion on viimeistään kuusi kuukautta ennen siirtymäkaudenpäättymistä annettava komission tietoon perustelunsa, jottakomissio voi asianomaisia tahoja kuultuaan antaa lausunnon
kolmen kuukauden kuluessa tiedon saamisesta. Jollei jäsen-
valtio noudata komission lausuntoa, se perusteleepäätöksensä. Jäsenvaltion antama tieto ja perustelut sekäkomission lausunto julkaistaan Euroopan yhteisöjen viralli-
sessa lehdessä ja toimitetaan Euroopan parlamentille.
ii) Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada enintään yhden vuoden
pituisen lisäajan voidakseen ottaa huomioon edellä main-
ittujen velvollisuuksien noudattamiseen liittyvät
erityisvaikeudet. Niiden on noudatettava i alakohdassavahvistettua menettelyä.
Siirtymäkauden osalta:
iii) Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viikoittainen työaika
ei missään tapauksessa ylitä 58 tunnin keskiarvoa siirtymä-kauden kolmena ensimmäisenä vuonna, 56 tunninkeskiarvoa kahtena seuraavana vuonna ja 52 tunnin
keskiarvoa jäljelle jäävänä aikana.
iv) Työnantajan on kuultava hyvissä ajoin työntekijöiden
edustajia, jotta päästäisiin mahdollisuuksien mukaan sopi-mukseen siirtymäkautena sovellettavista järjestelyistä.Sopimus voi koskea iii alakohdan säännöksen rajoissa
— keskimääräistä viikoittaista työaikaa siirtymäkautena, ja
— toimenpiteitä viikoittaisen työajan lyhentämiseksi
keskimäärin 48 tuntiin siirtymäkauden loppuun
mennessä.
b) 16 artiklan 2 kohdan osalta edellyttäen, että viitejakso ei ole
pidempi kuin 12 kuukautta a alakohdan iii alakohdassa
määritellyn siirtymäkauden ensimmäisen osan aikana ja kuusi
kuukautta tämän jälkeen.
3. Edella olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta voidaan poiketa
työehtosopimuksilla tai työmarkkinaosapuolten välisillä kansallisilla taialueellisilla sopimuksilla tai alemmantasoisilla työehtosopimuksillataikka työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla näiden osapuoltenasettamien sääntöjen mukaisesti.
Jäsenvaltiot, joissa ei ole lakisääteistä järjestelmää sen varmistamiseksi,
että tähän direktiiviin sisältyviä asioita koskevia työehtosopimuksia taityömarkkinaosapuolten välisiä kansallisia taikka alueellisia sopimuksiavoidaan tehdä, tai ne jäsenvaltiot, joilla on tätä tarkoitusta varten tietytlainsäädännölliset puitteet, näiden puitteiden rajoissa toimien, voivatkansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön nojalla sallia poikkeuksia 3,
4, 5, 8 ja 16 artiklan noudattamisesta työehtosopimuksilla taikka
työmarkkinaosapuolten välisillä tarkoituksenmukaisella neuvotteluta-solla tehdyillä sopimuksilla.
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädetyt poikkeukset ovat
sallittuja edellyttäen, että kyseisille työntekijöille annetaan vastaavan-laiset korvaavat lepoajat tai, poikkeustapauksissa, jolloin ei ole
objektiivisista syistä mahdollista antaa tällaisia jaksoja, kyseiset
työntekijät saavat asianmukaisen suojelun.
Jäsenvaltiot voivat antaa sääntöjä:
— siitä, miten työmarkkinaosapuolet soveltavat tätä kohtaa,1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 9
▼B
▼B
ja
— työehtosopimusten tai tämän kohdan mukaisten sopimusten
säännösten ulottamisesta koskemaan muita työntekijöitä kansallisenlainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti.
4. Tämän artiklan 2 kohdan 2.1 ja 2.2 alakohdassa ja 3 kohdassa
säädetty mahdollisuus poiketa 16 artiklan 2 kohdan määräyksistä ei saajohtaa yli kuuden kuukauden vertailujakson syntymiseen.
Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevia yleisiä
periaatteita noudattaen jäsenvaltioilla on kuitenkin mahdollisuus salliaobjektiivisista tai teknisistä syistä tai työn järjestämistä koskevista syistätyöehtosopimukset taikka työmarkkinaosapuolten välillä tehdyt sopi-mukset, joissa asetetaan vertailujaksoja, jotka eivät missään tapauksessasaa olla yli 12 kuukautta.
Ennen kuin seitsemän vuotta on kulunut 18 artiklan I kohdan a
alakohdassa mainitusta päivästä, neuvosto tarkastelee komission ehdo-tuksen perusteella, johon sisältyy arviointikertomus, uudelleen tämänkohdan säännöksiä ja päättää tarvittavista toimenpiteistä.
17 a artikla
Liikkuvassa työssä olevat työntekijät ja offshore-työ
1. Mitä 3, 4, 5 ja 8 artiklassa säädetään, ei sovelleta liikkuvassa
työssä oleviin työntekijöihin.
2. Jäsenvaltiot toteuttavat kuitenkin tarvittavat toimenpiteet varmis-
taakseen, että tällaisilla liikkuvassa työssä olevilla työntekijöillä onoikeus riittävään lepoon, lukuun ottamatta 17 artiklan 2 kohdan 2alakohdassa säädettyjä olosuhteita.
3. Jos työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevien
yleisten periaatteiden noudattamisesta ei muuta johdu, ja edellyttäen,että asianomaisia työmarkkinaosapuolia kuullaan ja että kaikkiatyömarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun aiheellisia muotojapyritään kannustamaan, neuvottelu mukaan lukien, jos osapuolet näin
haluavat, jäsenvaltiot voivat objektiivisista tai teknisistä tai työn
järjestelyyn liittyvistä syistä pidentää 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuavertailujaksoa kahteentoista kuukauteen pääasiassa offshore-työtä teke-vien työntekijöiden osalta.
4. Komissio tarkistaa viimeistään 1 päivänä elokuuta 2005 yhdessä
jäsenvaltioiden ja eurooppalaisia työnantajia ja työntekijöitä kuultuaan
offshore-työntekijöitä koskevien määräysten toimivuuden terveyden jaturvallisuuden näkökulmasta ja esittää tarvittaessa aiheellisia muutoksia.
17 bartikla
Merikalastusalusten työntekijät
1. Mitä 3, 4, 5, 6 ja 8 artiklassa säädetään, ei sovelleta jäsenvaltion
lipun alla purjehtivien merikalastusalusten työntekijöihin.
2. Jäsenvaltioiden on kuitenkin toteutettava tarvittavat toimenpiteet
sen varmistamiseksi, että kaikilla jäsenvaltion lipun alla purjehtivienmerikalastusalusten työntekijöillä on oikeus riittävään lepoon, ja työajanrajoittamiseksi keskimäärin 48 tunnin viikoittaiseen työaikaan enintään12 kuukauden viitejakson aikana.
3. Jäsenvaltioiden on 2, 4 ja 5 kohdassa esitetyissä rajoissa
toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen näiden työnteki-jöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisen huomioon ottaen, että
a) työtunnit pysyvät enimmäistyöajan rajoissa, jota ei voida ylittää
tietyn ajanjakson aikana; tai
b) huolehditaan vähimmäislepoajasta tietyn ajanjakson aikana.
Enimmäistyöajasta tai vähimmäislepoajasta säädetään lailla, asetuksilla
tai määrätään hallinnollisissa määräyksissä tai työehtosopimuksissataikka työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa.1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 10
▼M1
▼M1
4. Työ- tai lepoaika rajataan joko seuraavasti:
a) enimmäistyöaika, joka saa olla enintään:
i) 14 tuntia 24 tunnin aikana ja
ii) 72 tuntia seitsemän päivän aikana;
tai seuraavasti:
b) vähimmäislepoaika, jonka on oltava vähintään:
i) 10 tuntia 24 tunnin aikana ja
ii) 77 tuntia seitsemän päivän aikana.
5. Lepoaika voidaan jakaa enintään kahdeksi jaksoksi, joista toisen
on oltava vähintään kuusi tuntia, ja peräkkäisten lepoaikojen välillä saakulua enintään 14 tuntia.
6. Ottaen asianmukaisesti huomioon työntekijöiden terveyden ja
turvallisuuden suojelua koskevat yleiset periaatteet jäsenvaltiot voivatobjektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä sallia 2,
4 ja 5 kohdan rajoituksiin poikkeuksia, mukaan lukien viitejaksojen
vahvistaminen. Tällaisissa poikkeuksissa on mahdollisuuksien mukaannoudatettava asetettuja normeja, mutta niissä voidaan ottaa huomioontiheämmin toistuvat tai pidemmät vapaat jaksot tai korvaavan vapaanmyöntäminen työntekijöille. Poikkeuksista voidaan
i) säätää laeilla tai asetuksilla tai määrätä hallinnollisissa määräyksissä
edellyttäen, että asianomaisten työnantajien ja työntekijöiden edus-
tajia kuullaan mahdollisuuksien mukaan ja että kaikkiatyömarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun aiheellisia muotojapyritään kannustamaan; tai
ii) määrätä työehtosopimuksissa tai työmarkkinaosapuolten välisissä
sopimuksissa.
7. Merikalastusaluksen päälliköllä on oikeus pyytää miehistöä
tekemään tarpeelliset työtunnit aluksen, siinä olevien henkilöiden ja
rahdin välittömän turvallisuuden takaamiseksi tai merihädässä olevien
muiden alusten tai henkilöiden auttamiseksi.
8. Jäsenvaltiot voivat säätää, että sellaisten merikalastusalusten
työntekijät, joiden alukset eivät saa kansallisen lainsäädännön tai
käytännön vuoksi toimia määrättynä, yli kuukauden mittaisena kalenter-ivuoden aikana, pitävät 7 artiklan mukaisesti vuosilomansa mainittunaaikana.
18 artikla
Loppusäännökset
1. a) Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaanviimeistään 23 päivänä marraskuuta 1996 tai varmistettavaviimeistään kyseisenä päivänä, että työmarkkinaosapuolet tekevätsopimuksen tarvittavista säännöksistä, ja jäsenvaltioiden ontoteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta ne voivat kaikkina
aikoina taata tässä direktiivissä edellytetyt tulokset.
b) i) Jäsenvaltiolla on kuitenkin mahdollisuus olla soveltamatta 6
artiklaa ottaen kuitenkin huomioon työntekijöiden turvalli-suuden ja terveyden suojelua koskevat yleiset periaatteet jaedellyttäen, että se toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joillavarmistetaan, että:
— yksikään työnantaja ei vaadi työntekijää työskentelemään
yli 48 tuntia seitsemän päivän aikana, laskettuna 16 artiklan
2 kohdassa tarkoitetun vertailujakson keskiarvona, ellei hänole ensin saanut työntekijän suostumusta tällaiseentyöskentelyyn.
— työntekijälle ei aiheudu työnantajan taholta mitään haittaa
sen vuoksi, että hän ei ole halukas suostumaan tällaiseen
työskentelyyn,
— työantaja pitää ajan tasalla olevia tiedostoja kaikista
tällaista työtä tekevistä työntekijöistä,1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 11
▼B
▼B
— nämä tiedostot ovat toimivaltaisten viranomaisten käytettä-
vissä ja he voivat työntekijöiden turvallisuuteen ja/taiterveyteen liittyvistä syistä kieltää tai rajoittaa mahdolli-
suuden ylittää viikottainen enimmäistyöaika,
— työnantaja antaa toimivaltaisille viranomaisille näiden
pyynnöstä tiedot tapauksista, joissa työntekijät ovat suos-
tuneet työskentelemään yli neljäkymmentäkahdeksan tuntiaseitsemän päivän jakson aikana laskettuna 16 artiklan 2kohdassa tarkoitetun vertailujakson keskiarvona.
Ennen kuin seitsemän vuotta on kulunut a alakohdassa
mainitusta päivästä, neuvosto tarkastelee komission ehdo-tuksen perusteella, johon sisältyy arviointikertomus,
uudelleen tämän i alakohdan säännöksiä ja päättää tarvittavista
toimenpiteistä.
ii) Samoin jäsenvaltioilla on mahdollisuus 7 artiklaa soveltaes-
saan käyttää hyväkseen enintään kolmen vuoden siirtymäkausi
a alakohdassa mainitusta päivästä alkaen edellyttäen, ettäsiirtymäkauden aikana:
— jokainen työntekijä saa kolmen viikon palkallisen vuosi-
loman sen saamiselle ja myöntämiselle kansallisessa
lainsäädännössä ja/tai käytännössä asetettujen edellytystenmukaisesti
ja
kolmen viikon palkallista vuosilomaa ei voi korvata rahassa,
paitsi kun työsuhde päättyy.
c) Jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle viipymättä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa
säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä virallisestijulkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenval-tioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
3. Rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta kehittää tilanteen kehityksen
perusteella erilaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
työaikaa koskevalla alalla, siltä osin kuin tässä direktiivissä säädettyjä
vähimmäisvaatimuksia noudatetaan, tämän direktiivin täytäntöönpano eiole pätevä peruste työntekijöiden suojelun yleisen tason alentamiselle.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne kansal-
liset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissätarkoitetuista kysymyksistä.
5. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle joka viides vuosi
kertomus tämän direktiivin säännösten täytäntöönpanosta käytännössä
ja merkittävä siihen työmarkkinaosapuolten mielipiteet. Komissio antaasen tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaaliko-mitealle ja työturvallisuuden, työhygienian ja työterveyshuollon neuvoa-antavalle komitealle.
6. Komissio antaa joka viides vuosi Euroopan parlamentille,
neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän direk-
tiivin täytäntöönpanosta ottaen huomioon 1 - 5 kohdan.
19 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1993L0104 — FI — 01.08.2000 — 001.002 — 12