1998L0018 — FI — 01.01.2005 — 005.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/18/EY, annettu 17 päivänä maaliskuuta 1998, matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä (EYV L 144, 15.5.1998, p.1)

Muutettu:









▼B

NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/18/EY,

annettu 17 päivänä maaliskuuta 1998,

matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä







EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ( 1 ), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 2 ), noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä ( 3 ), sekä katsoo, että 1) yhteisessä liikennepolitiikassa on toteutettava lisätoimenpiteitä meriliikenteen turvallisuuden parantamiseksi, 2) yhteisö on syvästi huolissaan viimeaikaisista, valtaviin ihmishenkien menetyksiin johtaneista matkustaja-aluksille sattuneista merionnettomuuksista; matkustaja-alusten ja suurnopeusmatkustaja-alusten käyttäjillä on kaikkialla yhteisössä oikeus edellyttää alukselta asianmukaista ja luotettavaa turvallisuustasoa, 3) työvälineet ja henkilösuojaimet eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, koska toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY ( 4 ) säännöksiä ja sen asiaa koskevien erityisdirektiivien asiaa koskevia säännöksiä voidaan soveltaa tällaisten välineiden ja suojainten käyttöön kotimaanmatkoilla liikennöivillä matkustaja-aluksilla, 4) jäsenvaltioiden välisten matkustajameriliikennepalvelujen tarjoaminen on jo vapautettu asetuksella (ETY) N:o 4055/86 ( 5 ); palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltaminen meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi), josta säädettiin asetuksella (ETY) N:o 3577/92 ( 6 ), saatetaan päätökseen kaikkialla yhteisössä lähivuosina, 5) korkean turvallisuustason saavuttamiseksi ja kaupan esteiden poistamiseksi on kotimaanliikenteessä toimiville matkustaja-aluksille laadittava yhdenmukaiset turvallisuusmääräykset asianmukaisella tasolla; kansainvälisessä liikenteessä toimivien alusten turvallisuusmääräyksiä kehitetään Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) piirissä; tähän direktiiviin sisältyy menettelyjä, joilla pyydetään IMOa ryhtymään toimenpiteisiin kansainvälistä liikennettä koskevien määräysten saattamiseksi samalle tasolle tämän direktiivin määräysten kanssa, 6) kuten komissio yhteistä meriturvallisuuspolitiikkaa koskevassa tiedonannossaan ehdotti, neuvosto yhteisestä meriturvauisuuspolitiikasta 8 päivänä kesäkuuta 1993 annetussa päätöslauselmassa ( 7 ), ja Euroopan parlamentti muun muassa meriturvallisuudesta 27 päivänä lokakuuta 1994 annetussa päätöslauselmassa ( 8 ) kehottivat komissiota esittämään mahdollisimman pian kotimaanmatkoilla liikennöivien matkustaja-alusten turvallisuussääntöjä koskevia virallisia ehdotuksia, 7) ottaen erityisesti huomioon matkustajameriliikenteen sisämarkkinaulottuvuuden toiminta yhteisön tasolla on ainoa mahdollinen keino saavuttaa alusten yhtenäinen turvallisuustaso kaikkialla yhteisössä, 8) suhteellisuusperiaatteen huomioon ottaen neuvoston direktiivi on asianmukainen oikeudellinen säädös, koska sillä luodaan puitteet turvallisuusmääräysten yhtenäiselle ja velvoittavalle soveltamiselle jäsenvaltioissa, mutta annetaan jokaiselle jäsenvaltiolle oikeus päättää sen sisäiseen järjestelmään parhaiten soveltuvista täytäntöönpanovälineistä, 9) turvallisuuden parantamiseksi ja kilpailun vääristymisen välttämiseksi yhteisiä turvallisuusvaatimuksia olisi sovellettava yhteisössä kotimaanmatkoilla liikennöiviin matkustaja-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat; on kuitenkin tarpeen jättää soveltamisalan ulkopuolelle jotkut aluskategoriat, joille tämän direktiivin säännöt eivät sovellu teknisesti tai ovat taloudellisesti mahdottomia toteuttaa, 10) matkustaja-alukset olisi jaettava eri luokkiin niiden merialueiden laajuuden ja olosuhteiden mukaan, joilla ne liikennöivät; suurnopeusmatkustaja-alukset olisi luokiteltava IMOn laatiman suurnopeusalussäännöstön määräysten mukaisesti, 11) ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisillä matkoilla liikennöiviä matkustaja-aluksia ja suurnopeusmatkustaja-aluksia koskevia kansainvälisesti hyväksyttyjä määräyksiä sisältävän yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, olisi oltava turvallisuusmääräysten pääasiallinen viitekehys, kuten myös IMOn asiaa koskevien päätöslauselmien ja muiden tätä yleissopimusta täydentävien ja tulkitsevien toimenpiteiden, 12) sekä uusien että olemassa olevien matkustaja-alusten eri luokat edellyttävät erilaista lähestymistapaa sellaisten turvallisuusvaatimusten asettamiseksi, jotka takaavat yhtäläisen turvallisuustason ottaen huomioon näiden eri luokkien erityistarpeet ja rajoitukset; uusilla ja olemassa olevilla aluksilla noudatettavien turvallisuusvaatimusten välille on aiheellista tehdä ero, sillä uusia aluksia koskevien sääntöjen soveltaminen myös olemassa oleviin aluksiin edellyttäisi niin laajoja rakenteellisia muutoksia, että aluksista tulisi taloudellisesti elinkelvottomia, 13) niiden taloudellisten ja teknisten vaikutusten vuoksi, joita olemassa olevien alusten parantamisella tämän direktiivin määräyksiä vastaaviksi on, tietyt siirtymäkaudet ovat perusteltuja; kun otetaan huomioon Kreikan saarten suuri lukumäärä, tarve ylläpitää tiiviitä meriyhteyksiä niiden välillä sekä ne vakavat seuraukset, joita tälle liikenteelle ja siihen liittyville työpaikoille aiheutuisi siitä, että vaatimuksia merkittävistä parannuksista sovellettaisiin välittömästi 1. lokakuuta 2000 yli 27 vuotta palvelleisiin aluksiin, on tarpeen säätää poikkeuksia näistä vaatimuksista yksinomaan Kreikan satamien välillä liikennöivien alusten osalta, jotka lopettavat liikennöinnin kaikilla kotimaanmatkoilla yhteisössä viimeistään 35 vuotta palveltuaan, 14) ottaen huomioon huomattavat erot suurnopeusalusten suunnittelussa, rakentamisessa ja käytössä perinteisiin matkustaja-aluksiin verrattuna, tällaisilta suurnopeusaluksilta olisi vaadittava erityissääntöjen noudattamista, 15) laivavarusteista 20 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/98/EY ( 9 ) säännösten mukaisille aluksissa oleville laivavarusteille ei tarvitse tehdä lisätestejä, koska näitä varusteita koskevat jo kyseisen direktiivin vaatimukset ja menettelyt, 16) jotta varmistetaan tämän direktiivin soveltaminen kaikilta osin, jäsenvaltioiden olisi luotava seuraamusjärjestelmä tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten määräysten rikkomisen varalta, ja ne voivat valvoa, että noudatetaan tämän direktiivin säännöksiä, jotka perustuvat alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY ( 10 ) säännöksiin, 17) jäsenvaltiot voivat asettaa lisäturvallisuusvaatimuksia, jos ne ovat perusteltavissa paikallisilla olosuhteilla, sallia vastaavien turvallisuusmääräysten soveltamisen, myöntää vapautuksia tämän direktiivin säännöksistä tietyissä liikennöintiolosuhteissa tai määrätä suojatoimenpiteitä poikkeuksellisen vaarallisissa olosuhteissa edellyttäen, että tämä hyväksytään komiteamenettelyllä, 18) on tarpeen, että jäsenvaltioiden edustajista muodostuva komitea avustaa komissiota tämän direktiivin tehokkaassa soveltamisessa; vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa sieltä 13 päivänä syyskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/75/ETY ( 11 ) 12 artiklalla perustettu komitea voi hoitaa tämän tehtävän, 19) tämä komitea voi mukauttaa joitakin tämän direktiivin säännöksiä ja liitettä I kansainvälisellä tasolla tapahtuneen kehityksen ja etenkin kansainvälisiin yleissopimuksiin tehtyjen muutosten huomioon ottamiseksi, ja 20) tämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon ja voimaansaattamisen valvomiseksi on suoritettava uusien ja olemassa olevien matkustaja-alusten katsastukset; lippuvaltion hallinnon on itse tai sen puolesta on annettava todistuskirjat tämän direktiivin vaatimusten mukaisuudesta, sekä katsoo, että ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:







1 artikla

Tarkoitus

Tämän direktiivin tarkoituksena on saavuttaa ihmishengen ja omaisuuden turvallisuuden sekä ympäristösuojelun yhdenmukainen taso uusilla ja olemassa olevilla matkustaja-aluksilla ja suurnopeusmatkustaja-aluksilla näiden kategorioiden alusten liikennöidessä kotimaanmatkoilla, ja luoda menettelyt kansainvälisellä tasolla käytäville neuvotteluille, joilla pyritään yhdenmukaistamaan kansainvälisillä matkoilla liikennöiviä matkustaja-aluksia koskevat säännöt.

2 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä ja sen liitteissä tarkoitetaan:

▼M2

a) ”kansainvälisillä yleissopimuksilla” vuoden 1974 Kansainvälistä yleissopimusta ihmishengen turvallisuudesta merellä (vuoden 1974 SOLAS-yleissopimus) ja vuoden 1966 Kansainvälistä lastiviivayleissopimusta sekä näiden yleissopimusten pöytäkirjoja ja muutoksia, sellaisina kuin ne kulloinkin ovat voimassa,

b) ”vahingoittumattoman aluksen vakavuussäännöstöllä””säännöstöä vahingoittumattoman aluksen vakavuudesta kaikissa IMO:n asiakirjojen kattamissa aluslajeissa”, joka sisältyi 4 päivänä marraskuuta 1993 annettuun IMO.n yleiskokouksen päätöslauselmaan A.749(18), sellaisena kuin se kulloinkin on voimassa,

c) ”suurnopeusalussäännöstöllä””suurnopeusalusten kansainvälistä turvallisuussäännöstöä”, joka sisältyi IMO.n meriturvallisuuskomitean 20 päivänä toukokuuta 1994 antamaan päätöslauselmaan MSC 36 (63), sellaisena kuin se kulloinkin on voimassa,

d) ”GMDSS:llä” maailmanlaajuista merenkulun hätä- ja turvallisuusjärjestelmää, sellaisena kuin se esitetään vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen IV luvussa, sellaisena kuin se kulloinkin on voimassa,

▼B

e) ”matkustaja-aluksella” alusta, joka kuljettaa enemmän kuin kaksitoista matkustajaa,

▼M3

ea) ”ro-ro-matkustaja-aluksella” alusta, joka kuljettaa yli 12 matkustajaa ja jossa on ro-ro-lastitiloja tai erityistiloja, siten kuin ne on määritelty liitteessä I olevassa säännössä II-2/A/2,

▼M2

f) ”suurnopeusmatkustaja-aluksella” vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se kulloinkin on voimassa, X/1 säännössä määriteltyä suurnopeusalusta, joka kuljettaa enemmän kuin kaksitoista matkustajaa; suurnopeusmatkustaja-aluksena ei pidetä kotimaanmatkoja merialueilla liikennöiviä B-, C- tai D-luokan matkustaja-aluksia, kun: — niiden suunnitteluvesiviivaa vastaava uppoama on alle 500 m3, ja — niiden maksiminopeus, sellaisena kuin se on määriteltynä suurnopeusalussäännöstön 1.4.30 kohdassa, on pienempi kuin 20 solmua,

▼B

g) ’uudella aluksella’ alusta, jonka köli on laskettu tai joka on vastaavassa rakennusvaiheessa 14 artiklan 1 kohdassa säädettynä päivänä tai sen jälkeen. Vastaavalla rakennusvaiheella tarkoitetaan vaihetta, jolloin: i) määrätyksi alukseksi tunnistettava rakentaminen alkaa, ja ii) kyseisen aluksen kokoaminen on aloitettu, ja se käsittää vähintään 50 tonnia tai yhden prosentin kaikkien rakennusaineiden arvioidusta kokonaismäärästä, pienemmän luvun mukaisesti,

h) ”olemassa olevalla aluksella” alusta, joka ei ole uusi alus,

▼M3

ha) ”iällä” aluksen ikää ilmaistuna vuosina aluksen toimituspäivämäärästä,

▼B

i) ”matkustajalla” jokaista muuta henkilöä kuin: i) aluksen päällikköä ja laivaväkeen kuuluvia tai muita missä ominaisuudessa tahansa alukseen toimeen otettuja tai siinä aluksen lukuun työskenteleviä henkilöitä, ja ii) alle vuoden ikäisiä lapsia,

j) ”aluksen pituudella”, jollei erikseen toisin säädetä, 96:ta prosenttia kokonaispituudesta vesiviivalla, joka on 85 prosentin korkeudella pienimmästä mallisivukorkeudesta, mitattuna kölin yläpinnasta, tai pituutta keularangan etureunasta peräsinvarren keskiöön samalla vesiviivalla, jos tämä pituus on suurempi. Aluksissa, joiden köli on suunniteltu kaltevaksi, on vesiviivan, jolla tämä pituus mitataan, oltava suunnitellun vesiviivan suuntainen,

k) ”keulan korkeudella” vuoden 1966 Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen 39 säännön määritelmän mukaisesti keulapystysuoran kohdalla mitattua pystysuoraa etäisyyttä määrättyä kesävaralaitaa ja suunniteltua viippausta vastaavasta vesiviivasta säälle alttiin kannen yläpintaan aluksen sivussa,

l) ”täyskannellisella aluksella” alusta, joka on varustettu yli koko aluksen ulottuvalla, sään ja meren vaikutuksille alttiina olevalla kannella, jossa on pysyvät laitteet sen säälle alttiiden osien kaikkien aukkojen sulkemiseksi ja jonka alla kaikki aluksen laidoilla olevat aukot on varustettu pysyvillä, vähintään säätiiviillä sulkemislaitteilla. Koko kansi voi olla vesitiivis kansi tai vastaava rakenne, joka koostuu sellaisesta ei-vesitiiviistä kannesta, joka kattaa kokonaisuudessaan sellainen säätiivis rakenne, joka on riittävän vahva ylläpitämään säätiiviyttä ja joka on varustettu säätiiviillä sulkemislaitteilla,

m) ”kansainvälisellä matkalla” merimatkaa jäsenvaltion satamasta tämän jäsenvaltion ulkopuolella olevaan satamaan tai päinvastoin,

n) ”kotimaanmatkalla” matkaa merialueilla jäsenvaltion satamasta tämän jäsenvaltion samaan tai toiseen satamaan,

o) ”merialueella” 4 artiklan 2 kohdan säännöksen nojalla vahvistettua aluetta. Radioliikennettä koskevia määräyksiä sovellettaessa merialueiden määritelmät ovat kuitenkin vuoden 1974 Solas-yleissopimuksen IV luvun 2 säännössä olevat määritelmät,

p) ”satama-alueella” jäsenvaltioiden määrittelemää aluetta, joka ei ole merialue ja joka ulottuu sellaisiin kauimmaisiin pysyviin satamarakenteisiin, jotka muodostavat satamajärjestelmän olennaisen osan, tai luonnollisten maantieteellisten muodostelmien rajaamiin jokisuistoihin tai samanlaisiin suojaisiin alueisiin,

q) ”suojapaikalla” mitä tahansa luonnollisesti tai keinotekoisesti suojattua aluetta, jota alus voi käyttää turvapaikkana sen turvallisuuden todennäköisesti vaarantavissa olosuhteissa,

r) ”lippuvaltion hallinnolla” sen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia, jonka lipun alla aluksella on oikeus purjehtia,

s) ”isäntävaltiolla” jäsenvaltiota, jonka satamaan (satamiin) tai satamasta (satamista) muun kuin kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtiva alus liikennöi kotimaanmatkoilla,

t) ”hyväksytyllä laitoksella” laitosta, joka on hyväksytty alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY ( 12 ) 4 artiklan mukaisesti,

u) ”meripeninkulmalla”1 852:ta metriä,

v) ”merkitsevällä aallonkorkeudella” tiettynä ajanjaksona rekisteröityjen aaltojen korkeimman kolmannesosan keskimääräistä korkeutta,

▼M3

w) ”liikuntarajoitteisilla henkilöillä” kaikkia henkilöitä, joilla on erityisiä vaikeuksia käyttää julkista liikennettä, mukaan lukien vanhukset, vammaiset, aistivammaiset ja pyörätuolin käyttäjät, raskaana olevat naiset ja pienten lasten kanssa kulkevat henkilöt.

▼B

3 artikla

Soveltamisala

1. Tätä direktiiviä sovelletaan:

a) uusiin matkustaja-aluksiin,

b) olemassa oleviin matkustaja-aluksiin, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän,

c) suurnopeusmatkustaja-aluksiin,

kotimaanmatkoilla riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat.

Kunkin jäsenvaltion on isäntävaltion ominaisuudessa varmistettava, että matkustaja-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset, jotka purjehtivat muun valtion kuin jäsenvaltion lipun alla, noudattavat tämän direktiivin vaatimuksia kaikilta osin, ennen kuin ne voivat liikennöidä kotimaanmatkoilla kyseisessä jäsenvaltiossa.

2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:

a) matkustaja-aluksiin, jotka ovat: — sota- ja joukkojenkuljetusaluksia, — aluksia, jotka eivät kulje konevoimalla, — muusta kuin teräksestä tai samanarvoisesta aineesta rakennettuja aluksia ja aluksia, joihin ei sovelleta suurnopeusaluksia (päätöslauselma MSC 36 (63)) tai dynaamisesti kannateltuja aluksia (päätöslauselma A.373 (X)) koskevia määräyksiä, — alkeellista rakennetta olevia puualuksia, — alkuperäisiä historiallisia matkustaja-aluksia ja niiden yksittäisiä kaksoiskappaleita, jotka on suunniteltu ennen vuotta 1965 ja rakennettu pääosin alkuperäisistä rakennusaineista, — huvialuksia, jollei niillä ole miehistöä ja jollei niillä kuljeteta yli kahtatoista matkustajaa kaupallisessa tarkoituksessa, ja — ainoastaan satama-alueilla liikennöiviä aluksia,

b) suurnopeusmatkustaja-aluksiin, jotka ovat: — sota- ja joukkojenkuljetusaluksia, — huvialuksia, jollei niillä ole miehistöä ja jollei niillä kuljeteta yli kahtatoista matkustajaa kaupallisessa tarkoituksessa, ja — ainoastaan satama-alueilla liikennöiviä aluksia.

4 artikla

Matkustaja-alusten luokat

1. Matkustaja-alukset jaetaan seuraaviin luokkiin sen merialueen mukaisesti, jolla ne liikennöivät:







”A-luokka” tarkoittaa kotimaanmatkoilla, ei kuitenkaan B-, C- ja D-luokkien alueella tapahtuvilla matkoilla, liikennöivää matkustaja-alusta. ”B-luokka” tarkoittaa matkustaja-alusta, joka liikennöi kotimaanmatkoilla, joilla aluksen suurin etäisyys ei missään vaiheessa ole suurempi kuin 20 meripeninkulmaa rantaviivasta, jossa haaksirikkoutuneet pääsevät maihin, keskimääräisen vuoroveden korkeuden mukaisesti laskettuna. ”C-luokka” tarkoittaa matkustaja-alusta, joka liikennöi kotimaanmatkoilla sellaisilla merialueilla, joilla 2,5 metriä ylittävän merkitsevän aallonkorkeuden todennäköisyys on pienempi kuin 10 prosenttia yhden vuoden aikana ympärivuotisessa liikennöinnissä, tai tiettynä rajoitettuna vuodenaikana yksinomaan kyseisenä vuodenaikana tapahtuvassa liikennöinnissä (esimerkiksi kesäaikana), jolloin aluksen etäisyys ei missään vaiheessa ole suurempi kuin 15 meripeninkulmaa suojapaikasta eikä suurempi kuin 5 meripeninkulmaa rantaviivasta, jossa haaksirikkoutuneet pääsevät maihin, keskimääräisen vuoroveden korkeuden mukaisesti laskettuna. ”D-luokka” tarkoittaa matkustaja-alusta, joka liikennöi kotimaanmatkoilla sellaisilla merialueilla, joilla 1,5 metriä ylittävän merkitsevän aallonkorkeuden todennäköisyys on pienempi kuin 10 prosenttia yhden vuoden aikana ympärivuotisessa toiminnassa, tai tiettynä rajoitettuna vuodenaikana yksinomaan kyseisenä vuodenaikana tapahtuvassa liikennöinnissä (esimerkiksi kesäaikana), jolloin aluksen etäisyys ei missään vaiheessa ole suurempi kuin 6 meripeninkulmaa suojapaikasta eikä suurempi kuin 3 meripeninkulmaa rantaviivasta, jossa haaksirikkoutuneet pääsevät maihin, keskimääräisen vuoroveden korkeuden mukaisesti laskettuna.

▼M3

2. Jokaisen jäsenvaltion on:

a) laadittava ja saatettava tarvittaessa ajan tasalle luettelo lainkäyttövaltaansa kuuluvista merialueista ja rajattava vyöhykkeet eri alusluokkien ympärivuotiseen ja soveltuvin osin rajoitettuun määräaikaiseen liikennöintiin noudattaen luokille 1 kohdassa säädettyjä perusteita,

b) julkaistava luettelo julkisessa tietokannassa, joka on saatavilla toimivaltaisen merenkulkuviranomaisen www-sivuilla;

c) ilmoitettava komissiolle tällaisten tietojen sijaintipaikasta sekä luetteloon tehtävistä muutoksista.

▼B

3. Suurnopeusmatkustaja-aluksiin on sovellettava suurnopeusalussäännöstön 1 luvun 1.4.10 ja 1.4.11 kohdassa määriteltyjä kategorioita.

5 artikla

Soveltaminen

1. Sekä uusien että olemassa olevien matkustaja-alusten ja suurnopeusmatkustaja-alusten on oltava tässä direktiivissä säädettyjen soveltuvien turvallisuussääntöjen mukaisia liikennöidessään kotimaanmatkoilla.

2. Jäsenvaltiot eivät saa estää tästä direktiivistä aiheutuvien syiden vuoksi sellaisten kotimaanmatkoilla liikennöivien matkustaja-alusten tai suurnopeusmatkustaja-alusten liikennöintiä, jotka ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia, mukaan lukien jäsenvaltion 7 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti mahdollisesti asettamat lisävaatimukset.

Kunkin isäntävaltion ominaisuudessa toimivan jäsenvaltion on tunnustettava suurnopeusaluksen turvallisuuskirja ja liikennöintilupa, jotka toinen jäsenvaltio on myöntänyt kotimaanmatkoilla liikennöivälle suurnopeusmatkustaja-alukselle, tai 11 artiklassa tarkoitettu matkustaja-aluksen turvallisuuskirja, jonka toinen jäsenvaltio on myöntänyt kotimaanmatkoilla liikennöivälle matkustaja-alukselle.

3. Isäntävaltio saa tarkastaa kotimaanmatkoilla liikennöivän matkustaja-aluksen tai suurnopeusmatkustaja-aluksen ja sen asiakirjat direktiivin 95/21/EY säännösten mukaisesti.

4. Kaikkien direktiivin 96/98/EY liitteessä A.1 lueteltujen ja kyseisen direktiivin säännösten mukaisten laivavarusteiden katsotaan olevan tämän direktiivin säännösten mukaisia riippumatta siitä, vaaditaanko liitteessä I, että varusteet on hyväksyttävä ja testattava lippuvaltion hallintoa tyydyttävällä tavalla.

6 artikla

Turvallisuusvaatimukset

1. A-, B-, C- ja D-luokkien uudet ja olemassa olevat matkustaja-alukset

a) Rungon, pää- ja apukoneiston sekä sähkö- ja automatiikkalaitteistojen rakenteen ja huollon on oltava hyväksytyn laitoksen säännöissä luokittelua varten annettujen standardien mukaiset tai direktiivin 94/57/EY 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti hallinnon käyttämien vastaavien sääntöjen mukaiset.

b) Vuoden 1974 Solas-yleissopimuksen, ►M2 sellaisena kuin se on kulloinkin voimassa ◄ , IV luvun määräyksiä, vuoden 1988 GMDSS-muutokset mukaan lukien, sekä V ja VI luvun määräyksiä on sovellettava.

c) Vuoden 1974 Solas-yleissopimuksen, ►M2 sellaisena kuin se on kulloinkin voimassa ◄ , V luvun 12 säännön mukaisia aluksen navigointilaitteita koskevia määräyksiä on sovellettava. Direktiivin 96/98/EY liitteessä A.1 lueteltujen ja kyseisen direktiivin mukaisten aluksen navigointilaitteiden katsotaan olevan Solas-säännön V luvun 12 säännön r kohdan tyyppihyväksyntävaatimusten mukaisia.

2. Uudet matkustaja-alukset

a) Yleiset vaatimukset i) A-luokan uusien matkustaja-alusten on kaikilta osin oltava vuoden 1974 Solas-yleissopimuksen, ►M2 sellaisena kuin se on kulloinkin voimassa ◄ , vaatimusten ja tämän direktiivin ja sen liitteen I asianmukaisten erityisvaatimusten mukaisia. Niiden sääntöjen osalta, joiden tulkinta jätetään Solas-yleissopimuksessa hallinnolle, lippuvaltion hallinnon on sovellettava liitteessä I olevia tulkintoja. ii) B-, C- ja D-luokkien uusien matkustaja-alusten on oltava tässä direktiivissä ja sen liitteessä I eriteltyjen asianmukaisten erityisvaatimusten mukaisia.

b) Lastiviivavaatimukset i) Kaikkien uusien matkustaja-alusten, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän, on oltava vuoden 1966 Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen mukaisia. ii) Vuoden 1966 Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen turvallisuustasoa vastaavia vaatimuksia on pituuden ja luokan osalta sovellettava uusiin matkustaja-aluksiin, joiden pituus on alle 24 metriä. iii) Sen estämättä, mitä i ja ii kohdassa säädetään, D-luokan uudet matkustaja-alukset vapautetaan vuoden 1966 Kansainvälisessä lastiviivayleissopimuksessa määrätystä keulan korkeutta koskevasta vähimmäisvaatimuksesta. iv) A-, B-, C- ja D-luokkien uusien matkustaja-alusten on oltava täyskannellisia.

3. Olemassa olevat matkustaja-alukset

a) A-luokan olemassa olevien matkustaja-alusten on oltava vuoden 1974 Solas-yleissopimuksessa, ►M2 sellaisena kuin se on kulloinkin voimassa ◄ , määriteltyjä olemassa olevia matkustaja-aluksia koskevien sääntöjen ja tämän direktiivin ja liitteen I soveltuvien erityisvaatimusten mukaisia. Niiden sääntöjen osalta, joiden tulkinta jätetään Solas-yleissopimuksessa hallinnolle, lippuvaltion hallinnon on sovellettava liitteessä I olevia tulkintoja.

b) B-luokan olemassa olevien matkustaja-alusten on oltava tämän direktiivin ja liitteen I soveltuvien erityisvaatimusten mukaisia.

c) C- ja D-luokkien olemassa olevien matkustaja-alusten on oltava tämän direktiivin ja liitteessä I olevan III luvun soveltuvien erityisvaatimusten mukaisia ja sellaisten tekijöiden osalta, joita nämä vaatimukset eivät kata, lippuvaltion hallinnon sääntöjen mukaisia. Tällaisilla säännöillä on taattava liitteessä I olevaa II-1 ja II-2 lukua vastaava turvallisuustaso ottaen huomioon erityiset paikalliset liikennöintiolosuhteet sellaisilla merialueilla, joilla näihin luokkiin kuuluvat alukset voivat liikennöidä. Ennen kuin C- ja D-luokkien olemassa olevat matkustaja-alukset voivat liikennöidä isäntävaltiossa säännöllisillä kotimaanmatkoilla, lippuvaltion hallinnon on päästävä yhteisymmärrykseen isäntävaltion kanssa kyseisistä säännöistä.

d) Jos jäsenvaltio katsoo, että isäntävaltion hallinnon edellä c alakohdan nojalla vaatimat säännöt ovat kohtuuttomia, sen on välittömästi ilmoitettava siitä komissiolle. Komissio käynnistää asian käsittelyn päätöksen tekemiseksi 9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.

e) Huomattavan korjaus-, muutos- tai muuntamistyön ja siihen liittyvän varustelun on oltava 2 kohdan a alakohdassa säädettyjen uusia aluksia koskevien vaatimusten mukaista. Olemassa olevan aluksen muuttamista, jonka tarkoituksena on ainoastaan parantaa aluksen selviytymiskykyä, ei pidetä huomattavana muuntamistyönä,

f) Edellä a alakohdassa annettuja säännöksiä, jollei vuoden 1974 Solas-yleissopimuksessa määritellä varhaisempia päivämääriä, ja b ja c alakohdassa annettuja säännöksiä, jollei liitteessä I määritellä varhaisempia päivämääriä, sovelletaan alukseen, jonka köli on laskettu tai joka on ollut vastaavassa rakennusvaiheessa: i) ennen 1 päivää tammikuuta 1940: 1 päivästä heinäkuuta 2006 alkaen, ii) 1 päivä tammikuuta 1940 tai sen jälkeen, mutta ennen 31 päivää joulukuuta 1962: 1 päivästä heinäkuuta 2007 alkaen, iii) 1 päivä tammikuuta 1963 tai sen jälkeen, mutta ennen 31 päivää joulukuuta 1974: 1 päivästä heinäkuuta 2008 alkaen, iv) 1 päivä tammikuuta 1975 tai sen jälkeen, mutta ennen 31 päivää joulukuuta 1984: 1 päivästä heinäkuuta 2009 alkaen, v) 1 päivä tammikuuta 1985 tai sen jälkeen, mutta ennen 14 artiklan 1 kohdassa säädettyä päivää: 1 päivästä heinäkuuta 2010 alkaen.

▼M3 —————

▼B

Kreikan lipun alla purjehtivat A- ja B-luokan matkustaja-alukset, jotka on siirretty liikennöimään Kreikassa sijaitsevien satamien välillä kotimaanmatkoilla ennen tämän direktiivin voimaantulopäivää, voidaan myös vapauttaa kyseisistä vaatimuksista edellyttäen, että ne ovat siirtämisajankohtanaan kaikkien soveltuvien kansainvälisten standardien mukaisia ja täyttävät i, ii ja iii alakohdan ehdot.

Tätä poikkeusta varten Kreikan on toimitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa tämän direktiivin antamispäivästä täydellinen luettelo kaikista edellä olevat ehdot täyttävistä, olemassa olevista A- ja B-luokan matkustaja-aluksista, mukaan lukien kunkin aluksen osalta yksityiskohtaiset tiedot aluksen nimestä, tunnistenumero tai -kirjaimet, rekisteröintisatama, matkustajakapasiteetti, IMO-numero (jos aluksella on sellainen), luokka ja kölin laskemispäivä tai päivä, jona alus on ollut vastaavassa rakennusvaiheessa. Luettelo julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Tällaisille aluksille myönnetty poikkeus on mainittava selvästi niiden matkustaja-aluksen turvallisuuskirjassa.

4. Suurnopeusmatkustaja-alukset

a) Suurnopeusmatkustaja-alusten, jotka on rakennettu tai joita on huomattavasti korjattu, muutettu tai muunnettu 1 päivänä tammikuuta 1996 tai sen jälkeen, on oltava vuoden 1974 Solas-yleissopimuksen X-luvun 3 säännön vaatimusten mukaisia, paitsi jos — niiden köli on laskettu tai ne ovat vastaavassa rakennusvaiheessa viimeistään tämän direktiivin voimaantulopäivänä, ja — luovutus ja käyttöönotto tapahtuu viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta, ja — ne ovat täysin 14 päivänä marraskuuta 1977 annettuun IMOn yleiskokouksen päätöslauselmaan A.373(X) sisältyvän dynaamisesti kannateltujen alusten turvallisuussäännöstön (DSC-säännöstö) vaatimusten mukaisia, sellaisena kuin se on muutettuna 19 päivänä toukokuuta 1994 annetulla meriturvallisuuskomitean päätöslauselmalla MSC 37 (63).

b) Ennen 1 päivää tammikuuta 1996 rakennetut ja suurnopeusalussäännöstön vaatimusten mukaiset suurnopeusmatkustaja-alukset jatkavat liikennöintiä kyseisen säännöstön nojalla varmennettuina. Ennen 1 päivää tammikuuta 1996 rakennetut suurnopeusmatkustaja-alukset, jotka eivät ole suurnopeusalussäännöstön vaatimusten mukaisia, eivät saa liikennöidä kotimaanmatkoilla, paitsi jos ne liikennöivät kotimaanmatkoilla jäsenvaltiossa jo tämän direktiivin voimaantulopäivänä, jolloin niiden voidaan sallia jatkavan kotimaanliikennöintiä kyseisessä jäsenvaltiossa. Tällaisten alusten on oltava DSC-säännöstön vaatimusten mukaisia, sellaisena kuin se on muutettuna.

c) Suurnopeusmatkustaja-alusten ja niiden varusteiden rakentamisen ja huollon on oltava hyväksytyn laitoksen suurnopeusalusten luokitusta koskevien sääntöjen mukaisia tai hallinnon direktiivin 94/57/EY 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti käyttämien vastaavien sääntöjen mukaisia.

▼M3

6 a artikla

Ro-ro-matkustaja-aluksia koskevat vakavuusvaatimukset ja ro-ro-matkustaja-alusten poistaminen käytöstä

1. Kaikkien A-, B- ja C-luokan ro-ro-matkustaja-alusten, joiden köli on laskettu tai jotka ovat vastaavassa rakennusvaiheessa 1 päivänä lokakuuta 2004 tai sen jälkeen, on oltava ro-ro-matkustaja-alusten erityisistä vakavuusvaatimuksista 14 päivänä huhtikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/25/EY 6, 8 ja 9 artiklan mukaisia ( 13 ).

2. Kaikkien A- ja B-luokan ro-ro-matkustaja-alusten, joiden köli on laskettu tai jotka ovat olleet vastaavassa rakennusvaiheessa ennen 1 päivää lokakuuta 2004, on oltava direktiivin 2003/25/EY 6, 8 ja 9 artiklan mukaisia viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2010, paitsi jos ne poistetaan käytöstä kyseisenä päivänä tai sen jälkeen niiden saavuttaessa 30 vuoden iän, mutta kuitenkin viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2015.

6 b artikla

Liikuntarajoitteisiin henkilöihin liittyvät turvallisuusvaatimukset

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava — mahdollisuuksien mukaan liitteen III suuntaviivojen perusteella — tarvittavien toimenpiteiden toteuttaminen, jotta liikuntarajoitteiset henkilöt voivat päästä turvallisesti kaikkiin julkisessa liikenteessä käytettäviin A-, B-, C- ja D-luokan matkustaja-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin, joiden köli on laskettu tai jotka ovat vastaavassa rakennusvaiheessa 1 päivänä lokakuuta 2004 tai sen jälkeen.

2. Jäsenvaltioiden on liitteessä III olevien suuntaviivojen täytäntöönpanon yhteydessä toimittava yhteistyössä liikuntarajoitteisia henkilöitä edustavien järjestöjen kanssa ja kuultava näitä.

3. Kun tehdään muutoksia julkisessa liikenteessä käytettäviin A-, B-, C- ja D-luokan matkustaja-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin, joiden köli on laskettu tai jotka ovat olleet vastaavassa rakennusvaiheessa ennen 1 päivää lokakuuta 2004, jäsenvaltioiden on sovellettava liitteen III suuntaviivoja siinä määrin kuin se on taloudellisesti kohtuullista ja mahdollista.

Kukin jäsenvaltio laatii kansallisen toimintasuunnitelman siitä, kuinka suuntaviivoja sovelletaan tällaisiin aluksiin. Jäsenvaltiot antavat kyseisen toimintasuunnitelman tiedoksi komissiolle viimeistään 17 päivänä toukokuuta 2005.

4. Kukin jäsenvaltio laatii komissiolle kertomuksen tämän artiklan täytäntöönpanosta kaikkien 1 kohdassa tarkoitettujen matkustaja-alusten, 3 kohdassa tarkoitettujen yli 400 matkustajan kuljettamiseen oikeutettujen matkustaja-alusten sekä kaikkien suurnopeusmatkustaja-alusten osalta viimeistään 17 päivänä toukokuuta 2006.

▼B

7 artikla

Lisäturvallisuusvaatimukset, vastaavuudet, vapautukset ja suojatoimenpiteet

1. Lisäturvallisuusvaatimukset

Jos jäsenvaltio tai ryhmä jäsenvaltioita katsoo, että soveltuvia turvallisuusvaatimuksia olisi parannettava tietyissä tilanteissa erityisten paikallisten olosuhteiden vuoksi, ja jos kyseinen tarve näytetään toteen, ne voivat toteuttaa toimenpiteitä turvallisuusvaatimusten parantamiseksi 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

2. Vastaavuudet

Jäsenvaltio voi 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen toteuttaa toimenpiteitä, joilla sallitaan liitteen I sääntöjä vastaavien sääntöjen soveltaminen, jos nämä vastaavat säännöt ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin kyseiset säännöt.

3. Vapautukset

Edellyttäen että turvallisuustaso ei heikkene ja 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudatetaan, jäsenvaltio voi toteuttaa toimenpiteitä, joilla vapautetaan aluksia tämän direktiivin tietyistä erityisvaatimuksista alusten liikennöidessä kotimaanmatkoilla kyseisessä valtiossa, mukaan lukien avomeren vaikutuksilta suojassa olevat saaristomerialueet, tietyin toiminnallisin edellytyksin kuten pienempi merkitsevä aallonkorkeus, rajoitettu liikennöintikausi, ainoastaan päivänvalossa tai sopivissa ilmasto- tai sääolosuhteissa tehdyt matkat tai rajoitettu matkan kesto tai pelastuspalvelun läheisyys.

4. Jäsenvaltion, joka soveltaa 1, 2 ja 3 kohdan säännöksiä, on noudatettava seuraavaa menettelyä:

a) jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, jotka se aikoo toteuttaa, mukaan lukien yksityiskohdat siinä määrin kuin on tarpeen riittävän turvallisuustason säilymisen varmistamiseksi,

b) jos kuuden kuukauden kuluessa ilmoituksesta päätetään 9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, että ehdotetut toimenpiteet eivät ole perusteltuja, kyseistä jäsenvaltiota voidaan vaatia muuttamaan ehdotettuja toimenpiteitä tai olemaan toteuttamatta niitä,

c) toteutetut toimenpiteet eritellään asiaa koskevassa kansallisessa lainsäädännössä ja annetaan tiedoksi komissiolle, joka tiedottaa muille jäsenvaltioille kaikista toimenpiteisiin liittyvistä yksityiskohdista,

d) kaikkia tällaisia toimenpiteitä on sovellettava kaikkiin saman luokan matkustaja-aluksiin niiden liikennöidessä samoissa määritellyissä olosuhteissa, ilman niiden lippuun tai liikenteen harjoittajan kansallisuuteen tai sijoittautumispaikkaan kohdistuvaa syrjintää,

e) edellä 3 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä on sovellettava ainoastaan niin kauan kuin alus liikennöi määritellyissä olosuhteissa.

5. Suojatoimenpiteet

Jos jäsenvaltio katsoo, että tässä valtiossa kotimaanmatkalla liikennöivä matkustaja-alus aiheuttaa, huolimatta siitä, että se on tämän direktiivin säännösten mukainen, vakavan vaaran ihmishengen turvallisuudelle tai omaisuudelle tai ympäristölle, tämän aluksen liikennöinti voidaan keskeyttää tai sille voidaan määrätä lisäsuojatoimenpiteitä, kunnes vaara on poistunut.

Edellä esitetyissä olosuhteissa on sovellettava seuraavaa menettelyä:

a) kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille päätöksestään viipymättä ja esitettävä perustelut siihen,

b) komissio tutkii, ovatko keskeyttäminen tai lisätoimenpiteet perusteltuja turvallisuudelle ja ympäristölle aiheutuvan vakavan vaaran vuoksi,

c) jäljempänä 9 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti päätetään, onko jäsenvaltion päätös tällaisen aluksen liikennöinnin keskeyttämisestä tai sille määrätyistä lisätoimenpiteistä perusteltu ihmishengen turvallisuudelle tai omaisuudelle tai ympäristölle aiheutuvan vakavan vaaran vuoksi, ja jos keskeytys tai toimenpiteet eivät ole perusteltuja, siitä että kyseistä jäsenvaltiota vaaditaan peruuttamaan keskeytys tai toimenpiteet.

▼M2

8 artikla

Mukautukset

Jäljempänä 9 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti:

i) 2 artiklan a, b, c, d ja t alakohdan määritelmiä; ja ii) 10 artiklassa tarkoitettuihin katsastusmenettelyihin ja -ohjeisiin liittyviä säännöksiä; iii) SOLAS-yleissopimusta koskevia säännöksiä ja suurnopeusalusten kansainvälistä turvallisuussäännöstöä koskevia säännöksiä, myös turvallisuussäännöstöön 4 artiklan 3 kohdan, 6 artiklan 4 kohdan, 10 artiklan 3 kohdan ja 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti myöhemmin tehtyjä muutoksia; ja iv) erityisiä viittauksia 2 artiklan f, k ja o alakohdassa, 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, 6 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa, 6 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin ”kansainvälisiin yleissopimuksiin” ja IMO:n päätöslauselmiin; a) voidaan mukauttaa kansainvälisellä tasolla ja erityisesti IMO:ssa tapahtuneen kehityksen huomioon ottamiseksi.

b) Liitteitä voidaan tarkistaa siten, että i) tässä direktiivissä tarkoitetuissa kysymyksissä voidaan soveltaa kansainvälisiin yleissopimuksiin tehtyjä muutoksia, ii) sen teknisiä määräyksiä parannetaan kokemusten pohjalta.

Edellä 2 artiklassa mainittuihin kansainvälisiin oikeudellisiin asiakirjoihin tehdyt muutokset voidaan jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean (COSS-komitea) perustamisesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston antaman asetuksen (EY) N:o 2099/2002 ( 14 ) 5 artiklaa noudattaen.

9 artikla

Komitea

1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 2099/2002 3 artiklalla perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevä komitea (COSS-komitea).

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY ( 15 ) 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon kyseisen päätöksen 8 artiklan säännökset.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kahdeksi kuukaudeksi.

3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

▼B

10 artikla

Katsastukset

1. Lippuvaltion hallinnon on huolehdittava siitä, että jokaiselle uudelle matkustaja-alukselle tehdään jäljempänä eritellyt katsastukset:

a) katsastus ennen aluksen käyttöönottoa,

b) määräaikaiskatsastus kerran kahdessatoista kuukaudessa,

c) ylimääräisiä katsastuksia tarvittaessa.

2. Lippuvaltion hallinnon on huolehdittava siitä, että jokaiselle olemassa olevalle matkustaja-alukselle tehdään jäljempänä eritellyt katsastukset:

a) peruskatsastus ennen aluksen käyttöönottoa isäntävaltiossa kotimaanmatkoilla tai 12 kuukauden kuluessa 14 artiklan 1 kohdassa säädetystä tämän direktiivin täytäntöönpanopäivästä niiden olemassa olevien alusten osalta, jotka liikennöivät kotimaanmatkoilla siinä jäsenvaltiossa, jonka lipun alla niillä on oikeus purjehtia,

b) määräaikaiskatsastus kerran kahdessatoista kuukaudessa,

c) ylimääräisiä katsastuksia tarvittaessa.

3. Lippuvaltion hallinnon on huolehdittava siitä, että kaikille suurnopeusmatkustaja-aluksille, joiden on noudatettava 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti suurnopeusalussäännöstön vaatimuksia, tehdään suurnopeusalussäännöstössä vaaditut katsastukset.

Lippuvaltion hallinnon on huolehdittava siitä, että suurnopeusmatkustaja-aluksille, joiden on noudatettava 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti DSC-säännöstön vaatimuksia, tehdään DSC-säännöstössä vaaditut tarkastukset.

4. Katsastusohjeena on noudatettava katsastusta ja todistuskirjan antamista koskevan yhdenmukaistetun järjestelmän nojalla 4 päivänä marraskuuta 1993 annetussa IMOn yleiskokouksen päätöslauselmassa A.746 (18) määriteltyjä, matkustaja-aluksen turvallisuuskirjaa varten tehtävissä katsastuksissa käytettäviä soveltuvia menettelyjä ja ohjeita, sellaisina kuin ne ovat tämän direktiivin antamispäivänä, tai saman tavoitteen saavuttamiseksi suunniteltuja menettelyjä.

5. Joko lippuvaltion hallinnon tai hyväksytyn laitoksen tai lippuvaltion katsastusten suorittamiseen valtuuttaman jäsenvaltion yksinoikeudella toimivat katsastajat suorittavat edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut katsastukset sen varmistamiseksi, että kaikkia tämän direktiivin soveltuvia vaatimuksia noudatetaan.

11 artikla

Todistuskirjat

1. Kaikille uusille ja olemassa oleville matkustaja-aluksille myönnetään matkustaja-aluksen turvallisuuskirja tämän direktiivin mukaisesti. Sen on oltava liitteessä II määrätyn muotoinen. Todistuskirjan antaa lippuvaltion hallinto 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa säädetyn peruskatsastuksen jälkeen.

2. Matkustaja-aluksen turvallisuuskirja myönnetään enintään 12 kuukaudeksi. Lippuvaltion hallinto voi jatkaa todistuskirjan voimassaoloaikaa korkeintaan yhdellä kuukaudella siihen merkitystä päättymispäivästä. Kun jatkoaika on myönnetty, todistuskirjan uusi voimassaoloaika alkaa olemassa olevan todistuskirjan ennen sen jatkamista voimassa olleesta päättymispäivästä.

Matkustaja-aluksen turvallisuuskirja uusitaan 10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun määräaikaiskatsastuksen suorittamisen jälkeen.

3. Lippuvaltion hallinto myöntää suurnopeusalussäännöstön vaatimusten mukaisille suurnopeusmatkustaja-aluksille suurnopeusaluksen turvallisuuskirjan ja suurnopeusaluksen liikennöintiluvan suurnopeusalussäännöstön määräysten mukaisesti.

Lippuvaltion hallinto myöntää DSC-säännöstön, sellaisena kuin se on muutettuna, vaatimusten mukaisille suurnopeusmatkustaja-aluksille DSC-rakennus- ja varustetodistuksen ja DSC-liikennöintiluvan DSC-säännnöstön määräysten mukaisesti.

Ennen kuin lippuvaltion hallinto myöntää isäntävaltion kotimaanmatkoilla liikennöivälle suurnopeusmatkustaja-alukselle liikennöintiluvan, sen on neuvoteltava isäntävaltion kanssa, jotta ne pääsevät yhteisymmärrykseen kaikista aluksen liikennöintiin kyseisessä valtiossa liittyvistä toimintaedellytyksistä. Lippuvaltion hallinnon on esitettävä kaikki tällaiset edellytykset liikennöintiluvassa.

4. Matkustaja-aluksen turvallisuuskirjaan tai suurnopeusaluksen todistuskirjaan on merkittävä vapautukset, jotka alukselle on myönnetty 7 artiklan 3 kohdan säännösten nojalla ja niiden mukaisesti.

12 artikla

Solas-yleissopimuksen säännöt

Kansainvälisillä matkoilla liikennöivät matkustaja-alukset

1) Tämän direktiivin voimaantulon jälkeen yhteisö esittää IMOlle pyynnön: a) jouduttaa IMOssa meneillään olevaa käsittelyä niiden vuoden 1974 Solas-yleissopimuksen II-1, II-2 ja III luvun sääntöjen tarkistamiseksi, jotka sisältävät hallinnon harkinnan varaan jätettyjä asioita, jotta näille säännöille saadaan vahvistettua yhdenmukaistetut tulkinnat ja jotta niihin voidaan tehdä tarvittavat muutokset, b) toteuttaa toimenpiteet satamavaltion suostumista Solas-vapautuksiin koskevan MSC-kiertokirjeen 606 määräysten perustana olevien periaatteiden pakolliseksi soveltamiseksi.

2) Edellä 1 alakohdassa tarkoitetun pyynnön esittää neuvoston puheenjohtajavaltio ja komissio tämän direktiivin liitteessä I annettujen yhdenmukaistettujen sääntöjen perusteella. Jäsenvaltioiden on tehtävä kaikki voitavansa sen varmistamiseksi, että IMO ottaa viipymättä tehtäväkseen mainittujen määräysten ja toimenpiteiden kehittämisen.

13 artikla

Seuraamukset

Jäsenvaltioiden on luotava seuraamusjärjestelmä niiden kansallisten määräysten rikkomisen varalta, jotka on annettu tämän direktiivin nojalla, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kyseisiä seuraamuksia sovelletaan. Määrättyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, rikkomukseen suhteutettuja ja luonteeltaan varoittavia.

14 artikla

Täytäntöönpano

1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1998.

2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

3. Jäsenvaltioiden on välittömästi toimitettava komissiolle kaikki kansalliset säännökset, jotka ne antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä. Komissio ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille.

15 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaisu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

16 artikla

Tiedoksianto

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

▼M1









LIITE I

TURVALLISUUSVAATIMUKSET KOTIMAANMATKOILLA LIIKENNÖIVILLE UUSILLE JA OLEMASSA OLEVILLE MATKUSTAJA – ALUKSILLE

Sisällysluettelo I LUKU –YLEISET MÄÄRÄYKSET II–1 LUKU – RAKENNE – OSASTOIMINEN JA VAKAVUUS, KONEISTO JA SÄHKÖLAITTEET. A osa – Yleistä 1. B osaan liittyvät määritelmät (R 2) 2. C, D ja E osiin liittyvät määritelmät (R 3) B osa – Vahingoittumattoman aluksen vakavuus, osastoiminen ja vahingoittuneen aluksen vakavuus 1. Vahingoittumattoman aluksen vakavuus; päätöslauselma A.749 (18) 2. Vesitiivis osastoiminen 3. Vuotopituus (R 4) 4. Osastojen sallittu pituus (R 6) 5. Täyttymä (R 5) 6. Osastoimistekĳä 7. Alusten osastoimista koskevat erityisvaatimukset (R 7) 8. Vahingoittuneen aluksen vakavuus (R 8) 8–1. Vahingoittuneiden ro-ro-matkustaja-alusten vakavuus (R 8–1) 8–2. Erityisvaatimukset ro-ro-matkustaja-aluksille, joilla kuljetetaan vähintään 400 henkilöä (R 8–2) 8–3. Erityisvaatimukset matkustaja-aluksille, muille kuin ro-ro-matkustaja-aluksille, joilla kuljetetaan vähintään 400 henkilöä 9. Soppi- ja koneistotilan laipiot (R 10) 10. Kaksoispohjat (R 12) 11. Osastoimislastiviivojen määrääminen, merkitseminen ja kirjaaminen (R 13) 12. Vesitiiviiden laipioiden ym. rakenne ja ensimmäinen koestus (R 14) 13. Aukot vesitiiviissä laipioissa (R 15) 14. Kuljetusajoneuvoja ja niiden henkilöstöä kuljettavat alukset (R 16) 15. Aukot ulkolaidoituksessa upporajan alapuolella (R 17) 16. Matkustaja-alusten vesitiiviys upporajan yläpuolella (R 20) 17. Lastausovien sulkeminen (R 20–1) 17–1. Vesitiiviys ro-ro-kannelta (laipiokansi) sen alapuolella oleviin tiloihin (R 20–2) 17–2. Pääsy ro-ro-kansille (R 20–3) 17–3. Laipioiden sulkeminen ro-ro-kansilla (R 20–4) 18. Vakavuustiedot (R 22) 19. Vaurion valvontakaaviot (R 23) 20. Rungon ja ylärakenteiden eheys, vahinkojen ehkäisy ja valvonta (R 23–2) 21. Vesitiiviiden ovien ym. merkintä, määräaikainen kokeilu ja tarkastus (R 24) 22. Merkinnät laivapäiväkirjaan (R 25) 23. Nostettavat autokannet ja -rampit 24. Kaiteet C osa – koneistot 1. Yleistä (R 26) 2. Polttomoottorit (R 27) 3. Pilssin tyhjennyslaitteet (R 21) 4. Tyhjennyslaitteiden lukumäärä ja tyyppi (R 21) 5. Peräytyslaitteet (R 28) 6. Ohjauslaitteet (R 29) 7. Sähkökäyttöisiä ja sähköhydraulisia ohjauslaitteita koskevat lisävaatimukset (R 30) 8. Koneistotilojen ilmanvaihtojärjestelmät (R 35) 9. Yhteydet komentosillan ja koneistotilojen välillä (R 37) 10. Konemestarin hälytyslaite (R 38) 11. Hätätilanteessa tarvittavien laitteiden sĳainti (R 39) 12. Koneiston valvonta (R 31) 13. Höyryputkistot (R 33) 14. Paineilmajärjestelmät (R 34) 15. Melusuojelu (R 36) 16. Hissit D osa – sähkölaitteet 1. Yleistä (R 40) 2. Sähköenergian päälähde ja valaistus (R 41) 3. Sähköenergian hätälähde (R 42) 4. Ro-ro-alusten lisähätävalaistus (R 42–1) 5. Varotoimenpiteet sähköiskuja, tulipaloja ja muita sähkön aiheuttamia vaaroja vastaan (R 45) E osa – Ajoittain miehittämättömiä koneistotiloja koskevat lisävaatimukset Erityisharkinta (R 54) 1. Yleistä (R 46) 2. Varotoimenpiteet tulipalon varalta (R 47) 3. Vuotosuojaus (R 48) 4. Kuljetuskoneiston valvonta komentosillalta (R 49) 5. Yhteydenpito (R 50) 6. Hälytysjärjestelmä (R 51) 7. Turvallisuusjärjestelyt (R 52) 8. Koneistoa, kattiloita ja sähköasennuksia koskevat erityisvaatimukset (R 53) 9. Automaattiset valvonta- ja hälytysjärjestelmät (R 53.4) II–2 LUKU – PALOSUOJELU, PALON HAVAITSEMINEN JA PALONSAMMUTUS A osa – yleistä 1. Pääperiaatteet (R 2) 2. Määritelmät (R 3) 3. Palopumput, paloputkisto, palopostit, letkut ja suihkuputket (R 4) 4. Kiinteät palonsammutusjärjestelmät (R 5 + 8 + 9 + 10) 5. Käsisammuttimet (R 6) 6. Koneistotilojen palonsammutusjärjestelyt (R 7) 7. Koneistotilojen erityisjärjestelyt (R 11) 8. Automaattiset sprinkleri-, palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät (R 12) 9. Kiinteät palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät (R 13) 10. Polttoöljyn, voiteluöljyn ja muiden palavien öljyjen järjestelyt (R 15) 11. Palomiehen varusteet (R 17) 12. Erinäisiä määräyksiä (R 18) 13. Palontorjuntakaaviot (R 20) 14. Toimintavalmius ja huolto 15. Ohjeet, aluksella tapahtuva koulutus ja harjoitukset 16. Toiminnat B osa – Paloturvallisuustoimenpiteet 1. Rakenne (R 23) 2. Pystysuuntaiset päävyöhykkeet ja vaakasuuntaiset vyöhykkeet (R 24) 3. Laipiot pystysuuntaisen päävyöhykkeen sisällä (R 25) 4. Laipioiden ja kansien palonkestävyys uusissa aluksissa, joiden matkustajamäärä on yli 36 (R 26) 5. Laipioiden ja kansien palonkestävyys uusissa aluksissa, joiden matkustajamäärä on enintään 36, sekä olemassa olevissa B-luokan aluksissa, joiden matkustajamäärä on yli 36 (R 27) 6. Poistumistiet (R 28) 6-1. Ro-ro-matkustaja-alusten poistumisreitit (R 28–1) 7. Läpiviennit ja aukot A- ja B-luokan rajapinnoissa (R 30, 31) 8. Portaikkojen ja hissien suojaaminen asunto- ja työskentelytiloissa (R 29) 9. Ilmanvaihtojärjestelmät (R 32) 10. Ikkunat ja valoventtiilit (R 33) 11. Palavien aineiden rajoitettu käyttö (R 34) 12. Rakenteiden yksityiskohdat (R 35) 13. Kiinteät palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät sekä automaattiset sprinkleri-, palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät (R 14) (R 36) 14. Erityistilojen suojaaminen (R 37) 15. Kiertovartiointi, palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät sekä kuulutusjärjestelmät (R 40) 16. Olemassa olevien B-luokan alusten, joiden matkustajamäärä on yli 36, parantaminen (R 41–1) 17. Vaarallisia aineita kuljettavia aluksia koskevat erityisvaatimukset (R 41) 18. Helikopteritiloja koskevat erityisvaatimukset III LUKU – HENGENPELASTUSLAITTEET 1. Määritelmät (R 3) 2. Yhteydenpito, pelastusveneet, pelastuslautat ja valmiusveneet, henkilökohtaiset hengenpelastuslaitteet (R 6 + 7 + 18 + 21 + 22) 3. Hätähälytys, toimintaohjeet, harjoitusopas, hälytysluettelot ja hätätilanneohjeet (R 6 + 8 + 9 +19 + 20) 4. Pelastusveneiden ja -lauttojen miehitys ja käytön ohjaus (R 10) 5. Järjestelyt pelastusveneiden ja -lauttojen kokoontumis- ja pelastusasemilla (R 11 + 23+ 25) 5–1. Ro-ro-matkustaja-aluksia koskevat vaatimukset (26) 5–2. Helikoptereiden laskeutumis- ja vinssausalueet (R 28) 5–3. Päätöksenteon tukĳärjestelmä alusten päälliköille (R 29) 6. Vesillelaskuasemat (R 12) 7. Pelastusveneiden ja -lauttojen sĳoitus (R 13 + 24) 8. Valmiusveneiden sĳoitus (R 14) 8a. MES-järjestelmien sĳoitus (R 15) 9. Pelastusveneiden ja -lauttojen vesillelasku- ja nostolaitteet (R 16) 10. Valmiusveneeseen siirtymistä, vesillelaskua ja nostamista koskevat järjestelyt (R 17) 11. Hätäohjeet (R 19) 12. Toimintavalmius, huolto ja tarkastukset (R 20) 13. Aluksen jättöä koskeva koulutus ja harjoitukset (R 19 + 30)

I LUKU

YLEISET MÄÄRÄYKSET

Silloin kun siitä erityisesti määrätään, tämän liitteen sääntöjä sovelletaan uusiin ja olemassa oleviin A-, B-, C- ja D- luokan matkustaja-aluksiin, jotka liikennöivät kotimaanmatkoilla.

B-, C- ja D-luokan uusien alusten, joiden pituus on alle 24 metriä, on oltava tässä liitteessä olevan II-1/B/2 – II-1/B/8 ja II-1/B/10 säännön vaatimusten mukaiset, paitsi jos sen lippuvaltion hallinto, jonka lipun alla tällaisilla aluksilla on oikeus purjehtia, varmistaa, että alukset noudattavat lippuvaltion kansallisia sääntöjä ja kyseiset säännöt takaavat samanarvoisen turvallisuustason.

Silloin kun tämän liitteen säännöt eivät koske uusia aluksia, joiden pituus on alle 24 metriä, lippuvaltion hallinnon on varmistettava, että kyseisten alusten samanarvoinen turvallisuustaso taataan kansallisia sääntöjä noudattamalla.

C- ja D- luokan olemassa olevien alusten ei tarvitse olla tämän liitteen- II-1 ja II-2-luvun sääntöjen mukaisia, jos sen lippuvaltion hallinto, jonka lipun alla tällaisilla aluksilla on oikeus purjehtia, varmistaa, että alukset noudattavat lippuvaltion kansallisia sääntöjä ja kyseiset säännöt takaavat samanarvoisen turvallisuustason.

Siltä osin kun tässä liitteessä edellytetään jonkin IMOn päätöslauselman soveltamista olemassa oleviin aluksiin, alusten, jotka on rakennettu kaksi vuotta sen päivän jälkeen, jolloin IMO on hyväksynyt kyseisen päätöslauselman, ei tarvitse noudattaa kyseistä päätöslauselmaa sillä edellytyksellä, että ne noudattavat edeltävää soveltuvaa päätöslauselmaa (edeltäviä soveltuvia päätöslauselmia), jos sellainen (sellaisia) on.

’Huomattavilla’ korjaus-, muutos- ja muuntamistöillä tarkoitetaan esimerkinomaisesti:

— muutosta, joka vaikuttaa merkittävästi aluksen mittoihin — (esimerkki: pidentäminen uudella keskiosalla)

— muutosta, joka vaikuttaa merkittävästi aluksen matkustajakapasiteettiin — (esimerkki: ajoneuvokannen muuntaminen matkustajien asuntotiloiksi)

— muutosta, joka merkittävästi lisää aluksen käyttöikää — (esimerkki: matkustajien asuntotilojen uusiminen yhdellä koko kannella).

Tässä liitteessä sääntöjen otsikossa on usein merkintä (R…), jolla viitataan vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, sääntöihin, joihin tämän liitteen säännöt perustuvat.

II-1 LUKU

RAKENNE – OSASTOIMINEN JA VAKAVUUS, KONEISTO JA SÄHKÖLAITTEET

A OSA

YLEISTÄ

1 B osaan liittyvät määritelmät (R 2)

.1 Osastoimislastiviiva on vesiviiva, jota käytetään aluksen osastoimista määritettäessä. .2 Ylin osastoimislastiviiva on se vesiviiva, joka vastaa suurinta syväystä, jonka kulloinkin sovellettavat osastoimismääräykset sallivat. .1

.2 Aluksen pituus on ylimmän osastoimislastiviivan päätepisteiden kautta kulkevien pystysuorien välinen pituus.

.3 Aluksen leveys on kaarien ulkoreunojen välinen suurin leveys ylimmän Osastoimislastiviivan kohdalla tai sen alapuolella.

.4 Syväys on pystysuora etäisyys malliperusviivasta keskilaivassa kulloinkin kyseessä olevaan Osastoimislastiviivaan.

.5 Kantavuus on tonneissa ilmaistu ero aluksen uppouman ja kevytpainon välillä mitattuna vedessä, jonka ominaispaino on 1,025, alukselle määrättyä kesävaralaitaa vastaavan lastivesiviivan kohdalla.

.6 Kevytpaino on aluksen tonneissa ilmaistu uppouma ilman lastia, polttoainetta, voiteluöljyä, painolastivettä, makean veden varastoa, syöttövesivarastoa ja muonavarastoa sekä ilman matkustajia ja laivaväkeä tavaroineen.

.7 Laipiokansi on ylin kansi, johon vesitiiviit poikittaislaipiot ulottuvat.

.8 Upporaja on viiva, joka kulkee pitkin aluksen kylkeä vähintään 76 millimetriä laipiokannen yläpinnan alapuolella.

.9 Täyttymä on se prosentuaalinen osa jonkin tilan tilavuudesta, joka voi täyttyä vedellä. Jos tila ulottuu upporajan yläpuolelle, mitataan sen tilavuus vain mainittuun rajaan saakka.

.10 Koneistotilan on katsottava ulottuvan malliperusviivasta upporajaan ja olevan niiden äärimmäisten vesitiiviiden poikittaisten päälaipioiden välissä, jotka rajoittavat alusta kuljettaville pää- ja apukoneille ja kuljetuskoneistoon kuuluville kattiloille varattuja tiloja.

.11 Matkustajatiloja ovat ne tilat, jotka on tarkoitettu matkustajien asumista ja käyttöä varten, lukuun ottamatta matkatavara-, varasto-, muona- ja postisuojia.

.12 Vesitiiviillä tarkoitetaan rakenteen kykyä estää veden kulku rakenteen läpi joka suuntaan joko vaurio-olosuhteissa tai vahingoittumattomana todennäköisesti syntyvän vesipatsaan vaikutuksesta.

.13 Säätiiviillä tarkoitetaan, että vesi ei pääse tunkeutumaan alukseen missään meriolosuhteissa.

.14 Ro-ro-matkustaja-aluksella tarkoitetaan matkustaja-alusta, jossa on ro-ro-lastitilat tai erityistilat II-2/A/2 säännön määritelmän mukaisesti.

2 C, D ja E osiin liittyvät määritelmät (R 3)

.1 Ohjauslaitteen valvontajärjestelmä on laitteisto, jolla komentosillalta lähetetään käskyjä ohjauslaitteiden voimanlähteisiin. Ohjauslaitteen hallintajärjestelmiin kuuluu lähettimiä, vastaanottimia, hydraulisia pumppuja moottoreineen, moottorin valvontalaitteita, putkistoja ja kaapeleita. .2 Pääohjauslaitteita ovat koneisto, peräsinkäynnistimet, ohjauslaitteen voimanlähteet, jos sellaisia on, ja apuvälineet sekä peräsintukin kääntölaitteet (esimerkiksi peräsinkampi tai neljännesympyrä), joita tavallisissa käyttöolosuhteissa tarvitaan liikuttamaan peräsintä aluksen ohjaamiseksi. .1

.2 Ohjauslaitteen voimanlähteitä ovat: .1 sähköohjauslaitteissa sähkömoottori ja siihen liittyvät sähkölaitteet, .2 sähköhydraulisissa ohjauslaitteissa sähkömoottori siihen liittyvine sähkölaitteineen ja siihen yhdistetty pumppu, .3 muissa hydraulisissa ohjauslaitteissa käyttömoottori ja siihen yhdistetty pumppu.

.3 Apuohjauslaitteita ovat muut kuin pääasialliseen ohjauslaitteistoon kuuluvat laitteet, joita tarvitaan aluksen ohjaamiseen pääohjauslaitteen mennessä epäkuntoon, mutta niihin ei lueta peräsinkampea, neljännesympyrää tai muita vastaavaan tarkoitukseen käytettyjä osia.

.4 Normaaleita käyttö- ja asumisolosuhteita ovat olosuhteet, joissa alus kokonaisuudessaan, koneisto, toiminnot, kuljetuslaitteet ja niiden apuvälineet, ohjailtavuus, turvallinen navigointi, palo- ja vuototurvallisuus, sisäinen ja ulkoinen viestintä ja merkinanto, poistumistiet ja pelastusvenevinssit, samoin kuin suunnitellut asumismukavuusolosuhteet ovat käyttökunnossa ja toimivat normaalisti.

.5 Hätätilanne on tilanne, jossa tavallisiin käyttö- ja asumisolosuhteisiin tarvittavista toiminnoista jokin on epäkunnossa sähköenergian päälähteessä esiintyvän vian tai häiriön takia.

.6 Sähköenergian päälähde on voimanlähde, joka on tarkoitettu tuottamaan sähkövoimaa pääkytkintauluun jaettavaksi kaikkiin toimintoihin, joita tarvitaan aluksen pitämiseksi normaalissa käyttö- ja asumiskunnossa.

.7 Kuollut tila on tila, jossa aluksen pääkuljetuskoneisto, kattilat ja apulaitteisto eivät toimi voiman puutteen takia.

.8 Päägeneraattoriasema on tila, jossa sähköenergian päälähde sĳaitsee.

.9 Pääkytkintaulu on kytkintaulu, jonne sähköenergia tulee suoraan sähköenergian päälähteestä ja joka jakaa aluksen toimintoihin tarvittavan sähköenergian.

.10 Hätäkytkintaulu on kytkintaulu, jonne pääasiallisen sähköntuotantojärjestelmän epäkuntoon mennessä tulee sähköenergia suoraan sähköenergian hätälähteestä tai väliaikaisesta voimanlähteestä ja joka jakaa aluksen hätätoimintoihin tarvittavan sähköenergian.

.11 Sähköenergian hätälähde on sähkövoimanlähde, joka sähköenergian päälähteessä olevan vian tai häiriön sattuessa tuottaa sähkövoimaa hätäkytkintauluun.

.12 Suurin kulkunopeus eteenpäin on suurin nopeus, jota alus on suunniteltu käyttämään merellä suurimmalla syväyksellään.

.13 Suurin kulkunopeus taaksepäin on se nopeus, jonka aluksen arvioidaan voivan saavuttaa suurimmalla peruutustehollaan ja suurimmalla syväyksellään.

.14a) Koneistotiloja ovat kaikki A-kategorian koneistotilat ja kaikki muut tilat, joissa on kuljetuskoneistoa, kattiloita, polttoöljyn käsittelylaitteistoa, höyrykoneita ja polttomoottoreita, generaattoreita ja suurempia sähkölaitteita, öljyntäyttöasemia, jäädytys-, vakavointi-, ilmanvaihto- ja ilmastointikoneistoa, sekä vastaavanlaiset tilat ja näihin johtavat kuilut.

.14b) A-kategorian koneistotiloja ovat tilat ja niihin johtavat kuilut, joissa on: .1 polttomoottorikoneistoa, jota käytetään pääkuljetuskoneistona, tai .2 polttomoottorikoneistoa, jota käytetään muihin tarkoituksiin kuin pääkuljetuskoneistona, kun tällaisen koneiston kokonaisteho on vähintään 375 kW, tai .3 öljylämmitteinen höyrykattila tai polttoöljyn käsittelylaitteistoa.

.15 Voimankäyttöjärjestelmä on hydraulinen laitteisto, joka välittää voiman peräsintukin kääntämiseksi ja johon kuuluu yksi tai useampia ohjauslaitteen voimanlähteitä (siihen) niihin kuuluvine putkistoineen ja varusteineen sekä peräsinkäynnistin. Voimankäyttöjärjestelmillä voi olla yhteisiä mekaanisia osia kuten peräsinkampi, neljännesympyrä ja peräsintukki tai samaa tarkoitusta varten olevia osia.

.16 Valvonta-asemia ovat tilat, joihin on sĳoitettu aluksen radio tai tärkeimmät merenkulkulaitteet tai hätävoimanlähde tai joihin on keskitetty palonseuranta- tai palontorjuntalaitteistoja.

B OSA

VAHINGOITTUMATTOMAN ALUKSEN VAKAVUUS, OSASTOIMINEN JA VAHINGOITTUNEEN ALUKSEN VAKAVUUS

1 Vahingoittumattoman aluksen vakavuus; päätöslauselma A.749 (18)

Kaikkien luokkien uusien alusten, joiden pituus on vähintään 24 metriä, on oltava vahingoittumattoman aluksen vakavuussäännöstön, joka sisältyy 4. marraskuuta 1993 annettuun IMOn yleiskokouksen päätöslauselmaan A.749(18), matkustaja-aluksia koskevien asianmukaisten määräysten mukaisia.

Jos IMOn päätöslauselman A.749 (18) kovaa tuulta ja keinuntaa koskevien vaatimusten soveltaminen ei ole jäsenvaltioiden mielestä asianmukaista, ne voivat soveltaa vaihtoehtoista lähestymistapaa, jolla varmistetaan tyydyttävä vakavuus. Tämän tueksi komissiolle olisi toimitettava todisteet, joilla vahvistetaan samanarvoisen turvallisuustason varmistaminen.

Kaikkien olemassa olevien A- ja B-luokan alusten on kaikissa lastitilanteissa täytettävä seuraavat vakavuusvaatimukset säiliöissä esiintyviä vapaita nestepintoja koskevan asianmukaisen korjauksen jälkeen IMOn päätöslauselman A.749 (18) 3.3 kohdan mukaisesti tai vastaavien määräysten mukaisesti.

a) Oikaisevan momenttivarren GZ-käyrän rajoittama pinta-ala ei saa olla vähempää kuin: i) 0,055 metriradiaania 30 asteen kallistuskulmaan asti, ii) 0,09 metriradiaania joko 40 asteen kallistuskulmaan asti tai vuotokulmaan eli siihen kallistuskulmaan asti, jossa kaikkien rungossa, ylärakenteissa tai kansirakennuksissa olevien aukkojen, joita ei voida sulkea vesitiiviisti, alareunat joutuvat veden alle, jos tämä kulma on alle 40 astetta, iii) 0,03 metriradiaania 30 asteen ja 40 asteen kallistuskulmien välissä tai 30 asteen ja vuotokulman välissä, jos kyseinen kulma on alle 40 astetta.

b) Oikaisevan momenttivarren GZ on oltava vähintään 0,20 metriä kallistuskulmalla, joka on 30 astetta tai suurempi.

c) Sen kallistuskulman, jolla oikaiseva momenttivarsi GZ saavuttaa suurimman arvonsa, on oltava mieluiten yli 30, mutta ei kuitenkaan alle 25 astetta.

d) Poikittaisen alkuvaihtokeskuskorkeuden on oltava vähintään 0,15 metriä.

Edellä mainittujen vakavuusperusteiden noudattamista varmistettaessa on otettava huomioon ainakin IMOn päätöslauselman A.749 (18) 3.5.1.1 kohdassa luetellut lastitilanteet.

Kaikkien olemassa olevien A- ja B-luokan alusten, joiden pituus on vähintään 24 metriä, on myös oltava IMOn päätöslauselman A.749(18) .3.1.2.6 kohdan matkustaja-aluksia koskevien lisävaatimusten ja .3.2 kohdan kovaa tuulta ja keinuntaa koskevien vaatimusten mukaisia.

Jos IMOn päätöslauselman A.749 (18) kovaa tuulta ja keinuntaa koskevien vaatimusten soveltaminen ei ole jäsenvaltioiden mielestä asianmukaista, ne voivat soveltaa vaihtoehtoista lähestymistapaa, jolla varmistetaan tyydyttävä vakavuus. Tämän tueksi komissiolle olisi toimitettava todisteet, joilla vahvistetaan samanarvoisen turvallisuustason varmistaminen.

2 Vesitiivis osastoiminen

Jokaisen aluksen on oltava jaettu laipiokanteen asti vesitiiviillä laipioilla vesitiiviisiin osastoihin, joiden suurin pituus lasketaan jäljempänä täsmennettyjen erityisvaatimusten mukaisesti.

Kyseisten vaatimusten sĳaan voidaan käyttää matkustaja-alusten osastoimista ja vakavuutta koskevia määräyksiä ihmishengen turvallisuudesta merellä tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (1960) II luvun B osan, sellaisena kuin yleissopimus esitetään IMOn päätöslauselmassa A 265(VIII), vastineena, jos vaatimuksia sovelletaan kokonaisuudessaan.

Kaikkien muiden sisäisen rakenteen osien, jotka vaikuttavat aluksen osastoimisen tehokkuuteen, on oltava vesitiiviitä.

3 Vuotopituus (R 4)

.1 Vuotopituus tietyssä kohdassa on se suurin osa aluksen pituudesta, keskipisteenä kyseinen kohta, joka voi täyttyä vedellä jäljempänä esitetyn täyttymää koskevan olettamuksen mukaisesti aluksen painumatta upporajaa syvemmälle.

.2 Jollei aluksessa ole yhtäjaksoista laipiokantta, voidaan jokaisen kohdan vuotopituus määrittää käyttämällä oletettua yhtäjaksoista upporajaa, joka ei millään kohdalla ole alle 76 millimetriä sen kannen yläpintaa alempana aluksen sivussa, johon kysymyksessä olevat laipiot sekä laidoitus ulottuvat vesitiiviinä.

.3 Jos osa oletetusta upporajasta on huomattavasti sen kannen alapuolella, johon laipiot ulottuvat, lippuvaltion hallinto voi myöntää rajoitettuja helpotuksia niiden laipion osien vesitiiviyden osalta, jotka ovat upporajan yläpuolella ja välittömästi ylemmän kannen alapuolella.

4 Osastojen sallittu pituus (R 6)

Osaston suurin sallittu pituus, sen keskipisteen ollessa missä kohdassa aluksen pituutta tahansa, saadaan vuotopituudesta kertomalla viimeksi mainittu sopivalla kertoimella, jota sanotaan osastoimistekĳäksi.

5 Täyttymä (R 5)

Edellä 3 säännössä tarkoitetuilla olettamuksilla tarkoitetaan upporajan alapuolella olevien tilojen täyttymiä.

Vuotopituutta määritettäessä oletetun keskitäyttymän on upporajan alapuolisissa tiloissa oltava 8 säännön .3 kohdan taulukossa esitetyn mukainen.

6 Osastoimistekĳä

Osastoimistekĳän on oltava:

1,0 kun aluksella on oikeus kuljettaa alle 400 henkilöä ja

0,5 kun aluksella on oikeus kuljettaa vähintään 400 henkilöä.

Olemassa olevien B-luokan ro-ro-matkustaja-alusten on oltava tämän vaatimuksen mukaisia viimeistään II-1/B/8-2 säännön .2 kohdassa tarkoitettuna vaatimustenmukaisuuspäivänä.

7 Alusten osastoimista koskevat erityisvaatimukset (R 7)

.1 Jos vesitiiviit laipiot aluksen joissakin osissa ulottuvat ylempään kanteen kuin muualla aluksessa ja tätä laipioiden ulottuvuutta halutaan käyttää hyväksi vuotopituuksia laskettaessa, voidaan jokaista tällaista aluksen osaa varten käyttää erillisiä upporajoja sillä edellytyksellä, että: .1 aluksen laidat on sen koko pituudelta ulotettu ylempää upporajaa vastaavaan kanteen ja kaikkien laidoituksessa olevien aukkojen tämän kannen alapuolella aluksen koko pituudelta katsotaan 15 säännön tarkoittamassa mielessä olevan upporajan alapuolella, ja .2 kumpikin laipiokannen askelmaan rajoittuvista osastoista on oman upporajansa mukaisesti lasketun sallitun pituuden rajoissa, ja lisäksi niiden pituus yhteensä ei ole suurempi kuin alemman upporajan mukaisesti laskettu kaksinkertainen sallittu pituus.

.2 Osaston pituus voi olla 4 säännön mukaisesti määritettyä sallittua pituutta suurempi, jos mikään toisiinsa rajoittuva osastopari, jolle kyseessä oleva osasto on yhteinen, ei ylitä yhteispituudeltaan vuotopituutta tai kaksinkertaista sallittua pituutta, pienemmän luvun mukaisesti.

.3 Poikittaisessa päälaipiossa saa olla syvennys, jos syvennyksen kaikki osat ovat niiden aluksen kummankin laidan pystysuorien pintojen sisäpuolella, joiden etäisyys laidoituksesta mitattuna kohtisuoraan keskiviivaa vastaan ylimmän osastoimisvesiviivan tasossa on viidesosa aluksen leveydestä. Jokainen näiden rajojen ulkopuolelle jäävä syvennyksen osa käsitellään askelmana 6 kohdan mukaisesti.

.4 Jos poikittaisessa päälaipiossa on syvennys tai askelma, on osastoimista määritettäessä tällaisen laipion sĳasta käytettävä vastaavaa tasolaipiota.

.5 Jos poikittaisessa vesitiiviissä pääosastossa on paikallinen osastointi ja lippuvaltion hallinnolle on näytetty toteen, että mistään oletetusta sivun vauriosta, jonka ulottuvuus pituussuunnassa on joko 3,0 metriä lisättynä kolmella prosentilla aluksen pituudesta tai 11,0 metriä tai kymmenen prosenttia aluksen pituudesta, sen mukaan mikä on vähemmän, ei ole seurauksena koko pääosaston täyttyminen vedellä, voidaan tällaisen osaston muutoin vaadittuun sallittuun pituuteen tehdä suhteellinen lisäys. Tällaisessa tapauksessa oletettu tehokas kantava tilavuus vahingoittumattomalla sivulla ei saa olla suurempi kuin sen on oletettu olevan vahingoittuneella sivulla. Tämän alakohdan mukainen lisäys voidaan tehdä ainoastaan, jos lisäys ei todennäköisesti estä noudattamasta 8 sääntöä.

.6 Poikittaisessa päälaipiossa saa olla askelma, jos se täyttää yhden seuraavista edellytyksistä: .1 kyseisen laipion erottamien kahden osaston yhdistetty pituus on korkeintaan joko 90 prosenttia vuotopituudesta tai kaksi kertaa sallittu pituus, lukuun ottamatta aluksia, joiden osastoimistekĳä on 1, jolloin kahden kyseisen osaston yhdistetty pituus ei saa olla enemmän kuin sallittu pituus, .2 on rakennettu askelman kaltainen lisäosasto, joka takaa saman turvallisuustason kuin tasolaipio, .3 osasto, jonka yli askelma ulottuu, ei saa olla pitempi kuin sallittu pituus, joka vastaa 76:ta millimetriä askelman alapuolella olevaa upporajaa.

.7 Aluksissa, joiden pituus on vähintään 100 metriä, yksi keulapiikin peräpuolella olevista poikittaisista päälaipioista on sĳoitettava sellaiselle etäisyydelle keulapystysuorasta, joka ei ole suurempi kuin sallittu pituus.

.8 Jos kahden toisiinsa rajoittuvan poikittaisen päälaipion tai niitä vastaavien tasolaipioiden välinen etäisyys tai laipioiden lähimpien askelmilla varustettujen osien kautta kulkevien poikittaisten tasojen välinen etäisyys on alle 3,0 metriä lisättynä kolmella prosentilla aluksen pituudesta tai 11,0 metriä tai kymmenen prosenttia aluksen pituudesta, sen mukaan, mikä on vähemmän, pidetään ainoastaan toista näistä laipioista osana aluksen osastoimista.

.9 Jos vaadittu osastoimistekĳä on 0,50, ei minkään kahden toisiinsa rajoittuvan osaston yhdistetty pituus saa ylittää vuotopituutta.

8 Vahingoittuneen aluksen vakavuus (R 8)

.1.1 Vahingoittumattoman aluksen vakavuuden on kaikissa aluksen käyttöön liittyvissä olosuhteissa oltava riittävä kestämään vuodon loppuvaihe missä tahansa pääosastossa, jonka vaaditaan olevan vuotopituuden rajoissa.

.1.2 Jos kaksi toisiinsa rajoittuvaa pääosastoa on erotettu laipiolla, jossa on 7.6.1 säännön mukaiset askelmat, vahingoittumattoman aluksen vakavuuden on oltava riittävä kestämään vuoto kyseisissä kahdessa toisiinsa rajoittuvassa osastossa.

.1.3 Jos vaadittu osastoimistekĳä on 0,50, on vahingoittumattoman aluksen vakavuuden oltava riittävä kestämään vuoto missä tahansa kahdessa toisiinsa rajoittuvassa osastossa.

.2.1 Edellä .1 alakohdassa määrätyt vaatimukset on määritettävä laskelmilla, jotka tehdään .3, .4 ja .6 kohdan mukaisesti ja joissa otetaan huomioon aluksen mittasuhteet ja suunnittelun erikoispiirteet sekä vahingoittuneiden osastojen sĳainti ja muoto. Näitä laskelmia suoritettaessa on aluksen edellytettävä olevan vakavuuden kannalta huonoimmissa oletettavissa olevissa käyttöolosuhteissa.

.2.2 Jos alukseen aiotaan rakentaa kansia, sisälaidoituksia tai pitkittäislaipioita, jotka ovat riittävän tiiviitä olennaisesti ehkäisemään veden virtausta, tämä on asianmukaisesti otettava huomioon laskelmissa.

.2.3 Vaurion jälkeisessä lopullisessa tilassa, kallistuman tasaamisen jälkeen, missä tähän on mahdollisuus, vaadittava vakavuus on määritettävä seuraavasti: .2.3.1 Positiivisella oikaisevan jäännösmomenttivarren käyrällä on oltava vähintään 15 asteen laajuus tasapainokulman jälkeen. Tämä laajuus voidaan vähentää 10 asteen vähimmäismäärään asti, jos laajuus oikaisevan momenttivarren käyrän alla on .2.3.2 alakohdassa määritetyn kaltainen, lisättynä suhteella 15/laajuus, missä laajuus on ilmaistu asteina. .2.3.2 Oikaisevan momenttivarren käyrän alapuolisen pinta-alan on oltava vähintään 0,015 metriradiaania, mitattuna tasapainokulmasta: .1 pienempään kulmaan kuin se, jossa kehittyvä vuoto tapahtuu, .2 pienempään kuin 22 asteen kulmaan (mitattuna pystyasennosta) yhden osaston täyttyessä, tai pienempään kuin 27 asteen kulmaan (mitattuna pystyasennosta) kahden toisiinsa rajoittuvan osaston täyttyessä samanaikaisesti. .2.3.3 Oikaiseva jäännösmomenttivarsi on saavutettava positiivisen vakavuuslaajuuden sisällä ottaen huomioon suurimman seuraavista kallistusmomenteista: .1 kaikkien matkustajien kerääntyminen yhdelle sivulle, .2 kaikkien taavetein laskettavien pelastusveneiden ja -lauttojen vesillelasku täydellä kuormalla yhdeltä sivulta, .3 tuulen paine, laskettuna kaavalla: Oikaiseva momenttivarsi ei kuitenkaan saa missään tilanteessa olla pienempi kuin 0,10 m. .2.3.4 Edellä .2.3.3 kohdassa esitettyjen kallistusmomenttien laskemiseksi tehdään seuraavat oletukset: .1 Matkustajien kerääntymismomentti: .1.1 neljä henkilöä neliömetrillä .1.2 kunkin matkustajan paino 75 kg .1.3 matkustajat on jaettava aluksen yhden sivun käytettävissä oleville kansialueille, missä kokoontumisasemat ovat, ja siten, että he muodostavat epäedullisimman kallistusmomentin. .2 Momentti, joka aiheutuu kaikkien taavetein laskettavien pelastusveneiden ja -lauttojen vesillelaskusta täydellä kuormalla yhdeltä sivulta: .2.1 kaikkien pelastusveneiden ja valmiusveneiden, jotka on sĳoitettu vahingoittuneen aluksen kallistuman puolelle, oletetaan olevan riippumassa aluksen sivulla täydessä kuormassa ja valmiina laskuun, .2.2 niiden pelastusveneiden osalta, jotka on tarkoitettu laskettavaksi alas täydellä kuormalla lastauskohdasta, on otettava huomioon suurin laskun aikainen kallistusmomentti, .2.3 täyteen kuormatun taavetein laskettavan pelastuslautan, joka on kiinnitetty jokaiseen vahingoittuneen aluksen kallistuman puoleisen sivun taavettiin, oletetaan olevan riippumassa aluksen sivulla valmiina laskuun, .2.4 henkilöt, jotka eivät ole sivulla riippuvissa hengenpelastuslaitteissa, eivät aiheuta lisäkallistus- tai lisäoikaisumomenttia, .2.5 aluksen kallistuneen sivun vastakkaisella puolella olevien hengenpelastuslaitteiden oletetaan olevan lastauskohdassa. .3 Tuulen paineesta johtuvat momentit: .3.1 B-luokka: sovelletaan tuulen painetta 120 N/m2, C- ja D-luokat: sovelletaan tuulen painetta 80 N/m2, .3.2 käytettävä ala on aluksen vesirajan yläpuolella oleva projisoitu tuulipinta vahingoittumattomassa tilassa, .3.3 momenttivarren on oltava vertikaalietäisyys vahingoittumatonta alusta vastaavan keskisyväyksen puolestavälistä tuulipinnan painopisteeseen.

.2.4 Suurehkon kehittyvän vuodon tapauksessa eli sen aiheuttaessa oikaisevan momenttivarren nopean 0,04 metrin tai suuremman vähenemisen, oikaisevan momenttivarren käyrän katsotaan päättyneen kulmassa, missä jatkuva vuoto tapahtuu, ja .2.3.1 ja .2.3.2 kohdassa tarkoitetun laajuuden ja pinta-alan pitäisi olla kyseisen kulman mitta.

.2.5 Tapauksissa, joissa kehittyvä vuoto on rajallinen eikä jatku vähentymättömänä vaan aiheuttaa hyväksyttävän hitaan oikaisevan 0,04 metriä pienemmän momenttivarren vähenemisen, käyrän jäännös voidaan osittain leikata olettamalla, että asteittain veden varaan joutunut tila on täyttynyt niin alusta alkaen.

.2.6 Vuotojen keskivaiheissa suurimman oikaisevan momenttivarren on oltava vähintään 0,05 metriä ja positiivisten oikaisevien momenttivarsien laajuuden on oltava vähintään 7 astetta. Kaikissa tapauksissa oletetaan olevan ainoastaan yksi repeämä rungossa ja ainoastaan yksi vapaa pinta.

.3 Vahingoittuneen aluksen vakavuuslaskelmissa on käytettävä seuraavia tilavuus- ja pintatäyttymän arvoja:



Tilat Täyttymä (%) Lastille ja varastoille varatut tilat 60 Asuntotilat 95 Koneistotilat 85 Nesteille tarkoit (1)etut tilat 0 tai 95 (1) Käytetään sitä arvoa, joka aiheuttaa tiukemmat vaatimukset. Tiloissa, jotka sĳaitsevat lähellä vuodon aiheuttamaa vesiviivaa ja joissa ei ole sanottavasti asuntoja tai koneistoja tai joissa ei yleensä ole huomattavia määriä lastia tai varastoja, on oletettava olevan edellistä suuremmat pintatäyttymät.

.4 Vauriolla on oletettava olevan seuraava ulottuvuus: .1 pituussuunnassa: 3,0 metriä lisättynä kolmella prosentilla aluksen pituudesta tai 11,0 metriä tai 10 prosenttia aluksen pituudesta, sen mukaan mikä on vähemmän, .2 poikittaissuunnassa (mitattuna sisäänpäin aluksen laidasta kohtisuoraan keskiviivaa vastaan ylimmän osastoimislastiviivan tasossa): viidesosa aluksen leveydestä, ja .3 pystysuunnassa: perusviivasta ylöspäin rajoituksetta, .4 jos jostakin vauriosta, jonka ulottuvuus on pienempi kuin mitä .4.1, .4.2 ja .4.3 kohdassa on määritetty, olisi seurauksena suurempi kallistuma tai suurempi vaihtokeskuskorkeuden menetys, on tällainen vaurio otettava huomioon laskelmissa.

.5 Vuodon aiheuttama epäsymmetrinen täyttyminen on pidettävä mahdollisimman pienenä tehokkailla järjestelyillä. Jos on välttämätöntä tasata suuria kallistuskulmia, on tähän käytettyjen laitteiden oltava mahdollisuuksien mukaan itsestään toimivia ja, jos aluksessa on laitteita vuotoveden johtamiseksi poikittaissuuntaan, on niiden säätölaitteita joka tapauksessa voitava käyttää laipiokannen yläpuolelta. Uusissa B-, C- ja D-luokan aluksissa kallistuskulma ei saa enimmillään täyttymisen jälkeen, mutta ennen tasaamista, ylittää 15:tä astetta. Jos vuotoveden poikittaisjohtamislaitteet vaaditaan, ei kallistuman tasaamiseen kuluva aika saa olla pitempi kuin 15 minuuttia. Tarvittavat ohjeet poikittaisjohtamislaitteiden käytöstä on annettava aluksen päällikölle.

.6 Kun on kyse epäsymmetrisestä täyttymisestä, aluksen vahingoittumisen jälkeisen lopullisen tilan, sen jälkeen kun kallistuman tasaamistoimenpiteet on suoritettu, on oltava seuraavan mukainen: .1 symmetrisen täyttymisen tapauksessa jäljellä olevan vaihtokeskuskorkeuden on oltava positiivinen ja suuruudeltaan vähintään 50 millimetriä laskettuna vakiouppoumamenetelmällä, .2.a) jollei 6.2.b kohdassa toisin määrätä, epäsymmetrisen täyttymisen tapauksessa ei kallistuskulma saa yhden osaston täyttymällä olla suurempi kuin 7 astetta B-luokan aluksille (uusille ja olemassa oleville) ja 12 astetta C- ja D-luokan aluksille (uusille), kahden vierekkäisen osaston samanaikaisessa täyttymisessä olemassa oleville ja uusille B-luokan aluksille voidaan sallia 12 asteen kallistuma sillä edellytyksellä, että osastoimistekĳä ei aluksen missään täyttyvässä osassa ole suurempi kuin 0,5, .2.b) olemassa olevien B-luokan muiden kuin ro-ro-matkustaja-alusten, jotka on rakennettu ennen 29. päivää huhtikuuta 1990, osalta epäsymmetrisen täyttymisen tapauksessa ei kulma saa olla suurempi kuin 7 astetta; poikkeustapauksissa hallinto voi kuitenkin sallia suuremman kallistuskulman epäsymmetrisen momentin takia, mutta missään tapauksessa loppukallistuskulma ei saa ylittää 15:tä astetta, .3 upporaja ei saa missään tapauksessa painua vedenpinnan alle täyttymän loppuvaiheessa. Jos on otaksuttavissa, että upporaja voi painua vedenpinnan alle täyttymän jossakin välivaiheessa, voi lippuvaltion hallinto vaatia sellaisia tutkimuksia ja järjestelyjä, joita se pitää välttämättöminä aluksen turvallisuuden kannalta.

.7 Aluksen päällikölle on annettava ne tiedot, jotka ovat tarpeen vahingoittumattoman aluksen vakavuuden pitämiseksi käyttöolosuhteissa riittävän suurena kestämään kriittisen vaurion. Aluksissa, joissa vuotoveden poikittaisjohtamislaitteet ovat tarpeen, on aluksen päällikölle annettava tiedot niistä vakavuustiloista, joihin kallistumalaskelmat perustuvat, ja kiinnitettävä hänen huomiotaan siihen, että aluksen vaurioituessa epäedullisemmissa olosuhteissa seurauksena voi olla liian suuri kallistuma.

.8 Edellä .7 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin, joiden avulla aluksen päällikkö kykenee pitämään vahingoittumattoman aluksen vakavuuden riittävän suurena, on sisällyttävä tieto, joka osoittaa aluksen painopisteen suurimman sallitun korkeuden kölistä (KG) tai vaihtoehtoisesti pienimmän sallitun vaihtokeskuskorkeuden (GM), syväyksien tai uppoumien vaihteluvälille, joka on riittävä kaikissa aluksen käyttöön liittyvissä olosuhteissa. Tiedon on osoitettava eri viippauksien vaikutus ottaen huomioon toiminnalliset rajat.

.9 Jokaisessa aluksessa on oltava selvästi merkityt syväysasteikot keulassa ja perässä. Siinä tapauksessa, että syväysmerkinnät eivät sĳaitse paikassa, josta ne voidaan helposti lukea, tai jos tietyn liikenteen toiminnalliset pakottavat syyt tekevät syväysmerkintöjen lukemisen vaikeaksi, aluksella on myös oltava luotettava syväyksen toteamisjärjestelmä, jonka avulla keulan ja perän syväykset voidaan määrittää.

.10 Aluksen lastaamisen jälkeen ja ennen lähtöä päällikön on määritettävä aluksen viippaus ja vakavuus sekä varmistettava ja kirjattava, että alus vastaa asiaa koskevien sääntöjen vakavuusperusteita. Aluksen vakavuuden määrittäminen on aina tehtävä laskemalla. Tähän voidaan käyttää elektronista lastaus- ja vakavuustietokonetta tai samanarvoista menetelmää.

.11 Lippuvaltion hallinto ei saa myöntää minkäänlaisia helpotuksia vahingoittuneen aluksen vakavuusvaatimuksiin, ellei osoiteta, että sellainen vahingoittumattoman aluksen vaihtokeskuskorkeus, joka vastaisi näitä vaatimuksia kaikissa käyttöolosuhteissa, on liian suuri aluksen aiotussa käytössä.

.12 Vahingoittuneen aluksen vakavuusvaatimuksiin myönnetään helpotuksia vain poikkeustapauksissa ja sillä edellytyksellä, että lippuvaltion hallinnolle näytetään toteen, että aluksen mittasuhteet, järjestelyt ja muut ominaisuudet ovat vahingoittumisen jälkeisen vakavuuden kannalta parhaat mahdolliset, jotka voidaan käytännössä ja kohtuudella hyväksyä erityisolosuhteissa.

8–1 Vahingoittuneiden ro-ro-matkustaja-alusten vakavuus (R 8–1)

.1 Olemassa olevien B-luokan ro-ro-matkustaja-alusten osalta on noudatettava 8 sääntöä viimeistään päivänä, jona suoritetaan ensimmäinen määräaikainen katsastus jäljempänä esitetyn vaatimustenmukaisuuspäivän jälkeen A/AMax-arvon mukaisesti, joka on määritelty liitteessä, joka koskee laskentamenetelmää vanhojen ro-ro-matkustaja-alusten selviytymisominaisuuksien arvioimiseksi käyttäen yksinkertaista päätöslauselmaan A.265(VII) perustuvaa menetelmää, jonka meriturvallisuuskomitea kehitti viidennessäkymmenennessäyhdeksännessä istunnossaan kesäkuussa 1991 (MSC/Circ.574):



A/Amax-arvo: Vaatimustenmukaisuuspäivä: alle 85 % 1. lokakuuta 1998 85 % tai enemmän, mutta alle 90 % 1. lokakuuta 2000 90 % tai enemmän, mutta alle 95 % 1. lokakuuta 2002 95 % tai enemmän, mutta alle 97,5 % 1. lokakuuta 2004 97,5 % tai enemmän 1. lokakuuta 2005

8–2 Erityisvaatimukset ro-ro-matkustaja-aluksille, joilla kuljetetaan vähintään 400 henkilöä (R 8–2)

Sen estämättä, mitä II-1/B/8 ja II-1/B/8-1 säännössä määrätään:

.1 uusien ro-ro-matkustaja-alusten, joilla on oikeus kuljettaa vähintään 400 henkilöä, on oltava II-1/B-8 säännössä olevan .2.3 kohdan määräysten mukaisia oletettaessa, että vaurio voi olla missä kohdassa tahansa aluksen pituutta L, ja

.2 olemassa olevien ro-ro-matkustaja-alusten, joilla on oikeus kuljettaa vähintään 400 henkilöä, on oltava .1 kohdan vaatimusten mukaisia viimeistään päivänä, jona suoritetaan ensimmäinen määräaikainen katsastus .2.1, .2.2 tai .2.3 alakohdassa esitetyn vaatimustenmukaisuuspäivän jälkeen, myöhäisimmän ajankohdan mukaisesti: .2.1



A/Amax-arvo: Vaatimustenmukaisuuspäivä: alle 85 % 1. lokakuuta 1998 85 % tai enemmän, mutta alle 90 % 1. lokakuuta 2000 90 % tai enemmän, mutta alle 95 % 1. lokakuuta 2002 95 % tai enemmän, mutta alle 97,5 % 1. lokakuuta 2004 97,5 % tai enemmän 1. lokakuuta 2010 .2.2



Kuljetettavien henkilöiden sallittu määrä: 1 500 tai enemmän 1. lokakuuta 2002 1 000 tai enemmän, mutta alle 1 500 1. lokakuuta 2006 600 tai enemmän, mutta alle 1 000 1. lokakuuta 2008 400 tai enemmän, mutta alle 600 1. lokakuuta 2010 .2.3 Aluksen ikä on yhtä suuri tai suurempi kuin 20 vuotta, missä aluksen iällä tarkoitetaan aikaa, joka on laskettu päivästä, jona köli laskettiin, tai päivästä, jona alus oli vastaavassa rakennusvaiheessa, tai päivästä, jona alus muutettiin ro-ro-matkustaja-alukseksi.

8–3 Erityisvaatimukset matkustaja-aluksille, muille kuin ro-ro-matkustaja-aluksille, joilla kuljetetaan vähintään 400 henkilöä

Sen estämättä, mitä II-1/B/8 säännössä määrätään, on matkustaja-alusten (muiden kuin ro-ro-matkustaja-alusten), joilla on oikeus kuljettaa yli 400 henkilöä, oltava II-1/B/8 säännön .2.3 ja .2.6 kohdan vaatimusten mukaisia oletettaessa, että vaurio voi olla missä kohdassa tahansa aluksen pituutta L.

9 Soppi- ja koneistotilan laipiot (R 10)

.1 Keulasoppi- tai törmäyslaipio on asennettava ja sen on ulotuttava vesitiiviinä laipiokanteen saakka. Tämä laipio on sĳoitettava niin, että sen etäisyys keulapystysuorasta on vähintään viisi prosenttia aluksen pituudesta ja korkeintaan 3 metriä lisättynä viidellä prosentilla aluksen pituudesta.

.2 Jos mikä tahansa vesiviivan alapuolella oleva aluksen osa ulottuu keulapystysuoran etupuolelle, kuten keulabulbi, on .1 kohdassa määritellyt etäisyydet mitattava pisteestä, joka on .1 tällaisen ulokkeen puolivälissä tai .2 1,5 prosenttia aluksen pituudesta keulapystysuoran etupuolella tai .3 3 metriä keulapystysuorasta eteenpäin sen mitan mukaan, joka on lyhin.

.3 Jos aluksessa on pitkä keulakoroke, on keulasoppi- tai törmäyslaipion jatkuttava säätiiviinä seuraavaan laipiokannen yläpuolella olevaan täyteen kanteen. Jatkeen asennuksen on poissuljettava se mahdollisuus, että keulaportti vaurioittaisi jatketta vaurioituessaan tai irrotessaan.

.4 Edellä .3 kohdassa tarkoitetun jatkeen ei tarvitse olla suoraan alapuolella olevan laipion yläpuolella, jos kaikki jatkeen osat eivät sĳaitse .1 kohdassa tai .2 kohdassa määritetyn eturajan etupuolella. Kuitenkin olemassa olevissa B-luokan aluksissa: .1 joissa kalteva lastausramppi on osa laipiokannen yläpuolelle ulottuvan törmäyslaipion jatkeesta, se rampin osa, joka on ylempänä kuin 2,3 metriä laipiokannen yläpuolella, saa ulottua korkeintaan 1,0 metriä .1 ja .2 kohdassa määritettyjen eturajojen etupuolelle, .2 joissa nykyinen ramppi ei ole vaatimusten mukainen siten, että se voitaisiin hyväksyä törmäyslaipion jatkeeksi, ja joissa rampin sĳainti estää kyseisen jatkeen sĳoittamisen .1 kohdassa tai .2 kohdassa määritettyjen rajojen mukaisesti, jatke voi olla .1 kohdassa tai .2 kohdassa määritetyn takarajan takana tiettyjen rajojen sisällä. Takarajan takana olevan rajan olisi oltava riittävä ainoastaan sen varmistamiseksi, että rampille jää tilaa. Törmäyslaipion jatkeen on avauduttava eteenpäin, ja sen on oltava .3 kohdan vaatimusten mukainen, ja jatkeen asennuksen on poissuljettava se mahdollisuus, että ramppi vaurioittaisi jatketta vaurioituessaan tai irrotessaan.

.5 Ramppeja, jotka eivät ole edellä mainittujen vaatimusten mukaisia, ei pidetä törmäyslaipion jatkeena.

.6 Olemassa olevien B-luokan alusten osalta on sovellettava .3 ja .4 kohdan vaatimuksia viimeistään päivänä, jona suoritetaan ensimmäinen määräaikaiskatsastus tämän direktiivin 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun päivän jälkeen.

.7 Aluksessa on oltava peräsoppilaipio sekä laipiot, jotka erottavat koneistotilan sen keula- ja peräpuolella olevista lasti- ja matkustajatiloista, ja ne on tehtävä vesitiiviiksi laipiokanteen saakka. Peräsoppilaipio voi kuitenkin päättyä laipiokannen alapuolella, jollei aluksen turvallisuus osastoimisen suhteen siten heikkene.

.8 Akselihylsät on joka tapauksessa sĳoitettava vesitiiviisiin tiloihin. Tiivistysholkki on sĳoitettava vesitiiviiseen akselitunneliin tai muuhun akselihylsäosastosta erotettuun vesitiiviiseen tilaan, jonka tilavuus on sellainen, että sen täyttyminen tiivistysholkin kautta tapahtuvasta vuodosta ei aiheuta upporajan painumista veden alle.

10 Kaksoispohjat (R12)

.1 Uusiin B-, C- ja D-luokan aluksiin, olemassa oleviin B-luokan aluksiin sekä uusiin aluksiin, jotka on rakennettu 1 päivänä tammikuuta 2003 tai sen jälkeen ja joiden pituus on vähintään 24 metriä, on rakennettava kaksoispohja keulasoppilaipiosta peräsoppilaipioon, jos tämä on aluksen rakenteeseen ja asianmukaiseen toimintaan nähden käytännöllistä ja mahdollista. .1 Aluksiin, joiden pituus on vähintään 50 metriä mutta alle 61 metriä, on rakennettava kaksoispohja vähintään koneistotilasta keulasoppilaipioon tai niin lähelle sitä kuin on käytännössä mahdollista. .2 Aluksiin, joiden pituus on vähintään 61 metriä mutta alle 76 metriä, on rakennettava kaksoispohja vähintään koneistotilan ulkopuolelle ja sen on ulotuttava keula- ja peräsoppilaipioihin saakka tai niin lähelle niitä kuin on käytännössä mahdollista. .3 Aluksiin, joiden pituus on vähintään 76 metriä, on rakennettava kaksoispohja keskiosaan ja sen on ulotuttava keula- ja peräsoppilaipioihin saakka tai niin lähelle niitä kuin on käytännössä mahdollista.

.2 Jos kaksoispohja vaaditaan, sen on täytettävä korkeuden osalta hyväksytyn laitoksen standardit ja sisäpohjan on ulotuttava aluksen kylkiin saakka niin, että se suojaa pohjaa kuvun taipeeseen asti. Suojaus katsotaan riittäväksi, jos kaksoispohjan reunalevyn ulkosyrjän ja kupulevyn leikkausviiva ei missään kohdassa ole sen vaakasuoran tason alapuolella, joka kulkee nollakaaren ja sen poikittaisen diagonaaliviivan leikkauspisteen kautta, joka on vedetty 25 asteen kulmassa perusviivaa vastaan pisteestä, jonka etäisyys aluksen keskiviivasta on puoli mallileveyttä.

.3 Pienet kaivot, jotka on rakennettu kaksoispohjan lastisuojien yms. tyhjennystä varten, eivät saa ulottua syvemmälle kuin on välttämätöntä. Missään tapauksessa kaivon syvyys ei saa olla suurempi kuin kaksoispohjan korkeus keskiviivalla vähennettynä 460 millimetrillä; kaivo ei myöskään saa ulottua .2 kohdassa mainitun vaakasuoran tason alapuolelle. Ulkopohjaan saakka ulottuva kaivo sallitaan kuitenkin akselitunnelin peräpäässä. Lippuvaltion hallinto voi sallia muitakin kaivoja (esimerkiksi voiteluöljykaivoja pääkoneiden alla), jos se katsoo, että nämä järjestelyt antavat yhtä hyvän suojan kuin tämän säännön mukainen kaksoispohja.

.4 Kaksoispohjaa ei tarvitse rakentaa kooltaan kohtalaisiin vesitiiviisiin osastoihin, joita käytetään yksinomaan nesteiden kuljetukseen, jos aluksen turvallisuus pohja- tai kylkivaurion sattuessa ei lippuvaltion hallinnon mielestä täten heikkene.

.5 Sen estämättä, mitä tämän 10 säännön .1 kohdassa määrätään, lippuvaltion hallinto voi olla vaatimatta kaksoispohjaa sellaiseen aluksen osaan, joka on osastoitu käyttämällä osastoimistekĳää, joka on korkeintaan 0,5, jos se katsoo, että kaksoispohjan rakentaminen aluksen tuohon osaan ei sovellu aluksen rakenteeseen eikä sen tarkoitettuun käyttöön.

11 Osastoimislastiviivojen määrääminen, merkitseminen ja kirjaaminen (R 13)

.1 Vaaditun osastoimistiheyden säilyttämiseksi alukselle on määrättävä ja sen kylkiin on merkittävä hyväksyttyä osastoimissyväystä vastaava lastiviiva. Alukselle, jossa on vaihtoehtoisesti joko matkustajien tai lastin kuljetukseen soveltuvat erityiset tilat, voidaan, jos aluksen omistaja niin haluaa, edellisen lisäksi määrätä ja merkitä yksi tai useampia osastoimislastiviivoja vastaamaan niitä osastoimissyväyksiä, jotka lippuvaltion hallinto voi hyväksyä tällaista vaihtoehtoista käyttöä varten.

.2 Määrätyt ja merkityt osastoimislastiviivat on mainittava matkustaja-aluksen turvallisuuskirjassa sekä ilmoitettava merkinnällä C.1, jos osastoimislastiviivoja on vain yksi. Jos osastoimislastiviivoja on enemmän kuin yksi, vaihtoehtoiseen käyttöön tarkoitetut osastoimislastiviivat on ilmoitettava merkinnällä C.2, C.3, C.4, jne. ( 16 ).

.3 Jokaista tällaista lastiviivaa vastaava varalaita on mitattava samassa kohdassa ja samasta kansiviivasta kuin voimassa olevan Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen mukaisesti määrätyt varalaidat.

.4 Jokaista hyväksyttyä osastoimislastiviivaa vastaava varalaita ja ne käyttöolosuhteet, joita varten tämä varalaita on hyväksytty, on selvästi mainittava matkustaja-aluksen turvallisuuskirjassa.

.5 Missään tapauksessa ei osastoimislastiviivan merkkiä saa asettaa sen ylimmän suolaisen veden lastiviivan yläpuolelle, joka on määrätty aluksen lujuuden tai voimassa olevan Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen perusteella.

.6 Siitä riippumatta missä kohdassa osastoimislastiviivojen merkit ovat, alusta ei missään tapauksessa saa lastata niin syvälle, että voimassa olevan Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen mukaisesti kyseistä vuodenaikaa ja aluetta varten määritelty lastiviivamerkki joutuu vedenpinnan alle.

.7 Alusta ei saa missään tapauksessa lastata niin syvälle, että kyseistä matkaa ja käyttöä vastaavan osastoimislastiviivan merkki joutuu vedenpinnan alle.

12 Vesitiiviiden laipioiden ym. rakenne ja ensimmäinen koestus (R 14)

.1 Jokainen poikittainen tai pitkittäinen vesitiivis osastoimislaipio on rakennettava siten, että se kykenee kestämään riittävällä varmuudella suurimman vesipatsaan paineen, joka siihen voi kohdistua aluksen vahingoittumistapauksessa, mutta vähintään upporajan korkeuteen asti ulottuvan vesipatsaan paineen. Näiden laipioiden rakenteen on oltava hyväksytyn laitoksen standardien mukainen.

.2.1 Laipioissa olevien askelmien ja syvennysten on oltava vesitiiviit ja yhtä lujat kuin niihin liittyvät laipiot.

.2.2 Jos kaaria tai palkkeja kulkee vesitiiviin kannen tai laipion läpi, kyseinen kansi tai laipio on tehtävä rakenteeltaan vesitiiviiksi käyttämättä puuta tai sementtiä.

.3 Pääosastojen koestaminen täyttämällä ne vedellä ei ole pakollista. Jos koestusta vedellä täyttämällä ei suoriteta, on suoritettava koestus vesisuihkulla, jos tämä käytännössä on mahdollista. Tämä koestus on suoritettava mahdollisimman myöhäisessä rakennusvaiheessa. Jos koestus vesisuihkulla ei ole käytännössä mahdollista koneistolle, sähkölaitteiden eristeille tai varusteille mahdollisesti aiheutuvien vaurioiden vuoksi, se voidaan korvata hitsaussaumojen huolellisella silmämääräisellä tarkastuksella, jonka tueksi voidaan tarvittaessa suorittaa esimerkiksi tunkeumaväritarkastus, ultraäänenvuotokoestus tai samanarvoinen koestus. Vesitiiviiden laipioiden yksityiskohtainen tarkastus on suoritettava joka tapauksessa.

.4 Keulasoppi, kaksoispohjat (mukaan lukien tunnelikölit) ja sisälaidoitukset on koestettava .1 kohdan vaatimuksia vastaavan vesipatsaan paineella.

.5 Säiliöt, jotka on tarkoitettu nesteiden säilytykseen ja jotka muodostavat osan aluksen osastoimisesta, on tiiviyden toteamiseksi koestettava vesipatsaan paineella, jonka korkeus vastaa ylimpään osastoimislastiviivaan ulottuvaa vesipatsasta tai vesipatsasta, joka vastaa kahta kolmannesta kölin ja upporajan välisestä korkeudesta säiliöiden kohdalla, käyttämällä niistä suurempaa, kuitenkin niin, että koestuspainekorkeus ei missään tapauksessa saa olla pienempi kuin 0,9 metriä säiliön kannen yläpuolella; jos vedellä koestus on mahdoton toteuttaa, voidaan hyväksyä ilmanvuotokoestus, jossa säiliöihin kohdistetaan korkeintaan 0,14 baarin ilmanpaine.

.6 Edellä .4 ja .5 kohdassa mainittujen koestusten tarkoitus on saada varmuus siitä, että osastoimisen rakenteelliset osat ovat vesitiiviit, eikä niitä voida pitää koestuksina jonkin osaston soveltuvuudesta polttoöljyn säilytykseen tai muihin erityisiin tarkoituksiin, jota varten voidaan vaatia tiukempi koestus, riippuen siitä korkeudesta, johon neste voi nousta säiliössä tai siihen liittyvissä putkissa.

13 Aukot vesitiiviissä laipioissa (R 15)

.1 Vesitiiviissä laipiossa olevien aukkojen lukumäärä on rajoitettava niin pieneksi kuin se aluksen rakenteeseen ja tarkoitettuun käyttöön nähden on mahdollista; näissä aukoissa on oltava kunnolliset sulkemislaitteet.

.2.1 Jos putkia, valumaputkia, sähköjohtoja jne. johdetaan vesitiiviiden osastoimislaipioiden läpi, laipioiden vesitiiviys on varmistettava sopivin keinoin.

.2.2 Putkistoon kuulumattomia venttiilejä ei sallita vesitiiviissä osastoimislaipioissa.

.2.3 Lyĳyä tai kuumuutta kestämätöntä muuta ainetta ei saa käyttää vesitiiviiden osastoimislaipioiden läpi kulkevissa putkistoissa, jos tällaisten putkistojen vahingoittuminen tulipalon sattuessa saattaisi heikentää laipioiden vesitiiviyttä.

.3.1 Ovi-, kulku- tai muita pääsyaukkoja ei sallita: .1 törmäyslaipioissa upporajan alapuolella .2 vesitiiviissä poikittaislaipioissa, jotka erottavat lastitilan sen viereisestä lastitilasta lukuun ottamatta .10.1 kohdassa ja 14 säännössä mainittuja tapauksia.

.3.2 Jäljempänä .3.3 kohdassa mainituin poikkeuksin voidaan törmäyslaipion läpi upporajan alapuolella johtaa korkeintaan yksi putki keulasoppisäiliössä olevia nesteitä varten, jos putkessa on sulkuventtiili, jota voidaan käsitellä laipiokannen yläpuolelta ja jonka pesä on kiinnitetty törmäyslaipioon keulasopen sisäpuolelle. Tämän venttiilin kiinnittäminen törmäyslaipion peräpuolelle voidaan kuitenkin hyväksyä, jos venttiili on helposti saavutettavissa kaikissa aluksen käyttöolosuhteissa eikä sen sĳaintipaikka ole lastitila.

.3.3 Jos keulasoppi on jaettu kahden erilaisen nesteen säilyttämistä varten, voidaan törmäyslaipion läpi upporajan alapuolella johtaa kaksi putkea, joista kummankin on oltava asennettu .3.1 kohdassa edellytetyllä tavalla, kuitenkin ainoastaan, jos muuta vaihtoehtoa ei käytännössä ole toisen putken asentamiselle ja jos keulasopen lisätyn osastoimisen huomioon ottaen aluksen turvallisuus säilyy.

.4 Tiloissa, joihin on sĳoitettu aluksen kuljetuksessa tarvittava pää- ja apukoneisto kattiloineen, jokaiseen poikittaiseen päälaipioon saa tehdä korkeintaan yhden oven, lukuun ottamatta akselitunnelien ovia. Jos aluksessa on kaksi tai useampia potkuriakseleita, akselitunnelien välillä on oltava suora käytäväyhteys. Koneistotilan ja akselitunnelitilojen välillä saa olla vain yksi ovi aluksissa, joissa on kaksi potkuriakselia ja vain kaksi ovea, jos potkuriakseleita on enemmän kuin kaksi. Kaikkien näiden ovien on oltava liukuovia, ja ne on sĳoitettava niin, että niiden kynnykset ovat mahdollisimman korkealla. Käsikäyttöinen koneisto, jolla näitä ovia liikutellaan laipiokannen yläpuolelta, on sĳoitettava koneistoja sisältävien tilojen ulkopuolelle.

.5.1 OLEMASSA OLEVAT B-LUOKAN ALUKSET JA UUDET B-, C- ja D-LUOKAN ALUKSET, JOIDEN PITUUS ON ALLE 24 METRIÄ: Vesitiiviiden ovien on oltava liukuovia, saranaovia tai muita vastaavantyyppisiä ovia. Levyovia, jotka kiinnitetään vain pulteilla, ja ovia, jotka sulkeutuvat pudottamalla tai putoavan painon vaikutuksesta, ei sallita. UUDET B-, C- ja D-LUOKAN ALUKSET, JOIDEN PITUUS ON VÄHINTÄÄN 24 METRIÄ: Vesitiiviiden ovien, lukuun ottamatta .10.1 kohdan tai 14 säännön määräysten mukaisia ovia, on oltava .7 kohdan vaatimusten mukaisia konekäyttöisiä liukuovia, jotka pystytään sulkemaan samanaikaisesti komentosillan ohjauspöydästä siten, että siihen menee korkeintaan 60 sekuntia aluksen ollessa suorassa.

.5.2 OLEMASSA OLEVAT B-LUOKAN ALUKSET JA UUDET B-, C- ja D-LUOKAN ALUKSET, JOIDEN PITUUS ON ALLE 24 METRIÄ: Liukuovet voivat olla: — joko pelkästään käsikäyttöisiä tai — sekä kone- että käsikäyttöisiä. UUDET B-, C- ja D-LUOKAN ALUKSET, JOIDEN PITUUS ON VÄHINTÄÄN 24 METRIÄ: Aluksissa, joissa vesitiiviiden ovien lukumäärä on korkeintaan kaksi, ja kyseiset ovet on sĳoitettu koneistotilaan tai tällaista tilaa rajaaviin laipioihin, lippuvaltion hallinto voi sallia, että kyseiset kaksi ovea ovat ainoastaan käsikäyttöisiä. Jos on asennettu käsikäyttöisiä liukuovia, kyseiset ovet on suljettava ennen kuin alus irtautuu laiturista lähtiessään matkalle, jolla se kuljettaa matkustajia, ja ovien on oltava suljettuina matkan ajan.

.5.3 Sekä kone- että käsikäyttöisillä vesitiiviiden ovien liikuttamislaitteilla on kyettävä sulkemaan ovi aluksen ollessa kallistuneena 15 astetta kummalle puolelle tahansa riippumatta siitä, onko ovi konekäyttöinen vai ei. On myös otettava huomioon voimat, jotka voivat vaikuttaa ovien jommallakummalla puolella, kun vesi virtaa aukon läpi staattisella putouskorkeudella, joka vastaa vähintään 1 metrin veden korkeutta oven keskiviivan kohdalla kynnyksen yläpuolella.

.5.4 Vesitiiviin oven ohjaimet, mukaan lukien hydraulĳohtimet ja sähkökaapelit, on pidettävä mahdollisimman lähellä sitä laipiota, johon ovet on asennettu, jotta niiden todennäköisyys vaurioitua missä tahansa aluksen kärsimässä vauriossa on mahdollisimman pieni. Vesitiiviit ovet ja niiden ohjaimet on sĳoitettava niin, että jos alus vaurioituu aluksen viidesosan leveydeltä, kun kyseinen etäisyys mitataan oikeissa kulmissa keskiviivaan nähden ylimmän osastoimislastiviivan tasolla, vaurioituneen osan ulkopuolella olevien vesitiiviiden ovien toiminta ei häiriinny.

.5.5 Kaikki kone- ja käsikäyttöiset vesitiiviit liukuovet on varustettava osoittimilla, jotka näyttävät kaikissa kaukosäätöasemissa sen, ovatko ovet auki tai kiinni. Kauko-säätöasemia saa olla ainoastaan komentosillalla .7.1.5 kohdan vaatimuksen mukaisesti ja paikassa, jossa .7.1.4 kohdan mukaisesti vaaditaan laipiokannen yläpuolista käsikäyttöä.

.5.6 Sellaiset vesitiiviit ovet, jotka eivät ole .5.1–.5.5 kohdan mukaisia, on suljettava ennen matkan alkua ja pidettävä suljettuina merellä oltaessa; kyseisten ovien avaamisesta satamassa ja sulkemisesta ennen aluksen lähtöä satamasta on tehtävä merkintä laivapäiväkirjaan.

.6.1 Käsikäyttöiset liukuovet voivat olla vaakasuoraan tai pystysuoraan liikkuvia. Liikuttamiskoneistoa on voitava käyttää itse oven luona sen kummaltakin puolelta ja helppopääsyisestä paikasta laipiokannen yläpuolelta; koneiston on toimittava täydellisellä kammen kiertoliikkeellä tai jollain muulla hyväksytyllä koneiston liikkeellä, joka on yhtä takuuvarma. Ovea käsikoneistolla suljettaessa aika, joka kuluu oven täydelliseen sulkemiseen aluksen ollessa suorassa, saa olla korkeintaan 90 sekuntia