02011R0543 — FI — 11.07.2017 — 025.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:





Oikaisu









▼B

KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 543/2011,

annettu 7 päivänä kesäkuuta 2011,

neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta







I

OSASTO

JOHDANTOSÄÄNNÖKSET

1 artikla

Soveltamisala ja ilmaisujen käyttö

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamissäännöt hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta.

Tämän asetuksen II ja III osastoa sovelletaan kuitenkin vain asetuksen (EY) N:o 1234/2007 1 artiklan 1 kohdan i alakohdassa lueteltuihin tuotteisiin ja tällaisiin yksinomaan jalostukseen tarkoitettuihin tuotteisiin.

2. Asetuksessa (EY) N:o 1234/2007 käytettyjen ilmaisujen merkitys on sama kuin tässä asetuksessa käytettävillä ilmaisuilla, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.

▼M29 —————

▼B







II

OSASTO

TUOTTEIDEN LUOKITTELU







I

LUKU

Yleiset säännöt

3 artikla

Kaupan pitämisen vaatimukset; tuotteiden haltijat

1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 a artiklan 1 kohdan vaatimuksia pidetään kaupan pitämisen yleisvaatimuksina. Kaupan pitämisen yleisvaatimuksia koskevat yksityiskohtaiset tiedot esitetään tämän asetuksen liitteessä I olevassa A osassa.

Hedelmien ja vihannesten, joihin ei sovelleta kaupan pitämisen erityisvaatimuksia, on oltava kaupan pitämisen yleisvaatimusten mukaisia. Jos tuotteiden haltija voi osoittaa tuotteidensa olevan jonkin Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) hyväksymän sovellettavan standardin mukaisia, niitä pidetään kaupan pitämisen yleisvaatimusten mukaisina.

2. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut kaupan pitämisen erityisvaatimukset esitetään tämän asetuksen liitteessä I olevassa B osassa seuraavien tuotteiden osalta:

a) omenat;

b) sitrushedelmät;

c) kiivit;

d) salaatit sekä kähärä- ja siloendiivit;

e) persikat ja nektariinit;

f) päärynät;

g) mansikat;

h) paprikat;

i) syötäväksi tarkoitetut viinirypäleet;

j) tomaatit.

3. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 a artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ”haltijana” pidetään luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka hallussa asianomaiset tuotteet fyysisesti ovat.

4 artikla

Poikkeukset kaupan pitämisen vaatimusten soveltamisesta

1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 a artiklan 3 kohdassa säädetään, seuraavien tuotteiden ei tarvitse olla kaupan pitämisen vaatimusten mukaisia:

a) tuotteet, joihin on selvästi merkitty ilmaisu ”tarkoitettu jalostettavaksi” tai ”eläinten ruokintaan” tai muu vastaava ilmaisu ja jotka on tarkoitettu

i) teolliseen jalostukseen; tai

ii) eläinten ruokintaan tai muuhun ei-elintarvikekäyttöön;

b) tuotteet, jotka tuottaja luovuttaa tilallaan kuluttajalle tämän henkilökohtaisiin tarpeisiin;

▼M18

c) tuotteet, jotka on jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tunnustettu asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tehdyllä komission päätöksellä tietyn alueen tuotteiksi, jotka myydään kyseisen alueen tai poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa kyseisen jäsenvaltion vähittäiskaupassa yleisesti tunnettuun, perinteiseen paikalliseen kulutukseen;

▼B

d) tuotteet, jotka on viimeistelty tai leikattu siten, että ne ovat nautintavalmiita tai valmiita käytettäviksi ruoanlaitossa;

e) tuotteet, joita pidetään kaupan kasvien siemenistä itäneinä syötävinä versoina, jotka luokitellaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 1 artiklan 1 kohdan i alakohdan ja liitteessä I olevan IX osan mukaisesti hedelmiksi ja vihanneksiksi.

2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 a artiklan 3 kohdassa säädetään, seuraavien tuotteiden ei tarvitse olla kaupan pitämisen vaatimusten mukaisia tietyllä tuotantoalueella:

a) tuotteet, jotka viljelijä myy tai toimittaa kauppakunnostus-, pakkaamis- tai varastointipaikkaan tai jotka kuljetetaan tuottajan tilalta tällaiseen paikkaan; ja

b) tuotteet, jotka kuljetetaan varastointipaikalta kauppakunnostus- ja pakkaamispaikkaan.

3. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 a artiklan 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksen kaupan pitämisen erityisvaatimuksista tuotteille, jotka esitetään kuluttajille vähittäismyynnissä näiden henkilökohtaista käyttöä varten ja joihin on merkitty ilmaisu ”jalostettavaksi tarkoitettu tuote” tai jokin muu vastaava ilmaisu ja jotka on tarkoitettu jalostettaviksi mutta jotka ovat muita kuin tämän artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetut tuotteet.

4. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 a artiklan 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksen kaupan pitämisen vaatimuksista tuotteille, jotka tuottaja myy suoraan lopulliselle kuluttajalle tämän henkilökohtaista käyttöä varten markkinoilla, jotka on varattu yksinomaan tietyille jäsenvaltion määrittämän tuotantoalueen tuottajille.

5. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 a artiklan 3 kohdassa säädetään kaupan pitämisen erityisvaatimusten osalta, muissa kuin ekstraluokkaan kuuluvissa hedelmissä ja vihanneksissa voi lähettämistä seuraavissa vaiheissa esiintyä vähäistä tuoreuden ja täyden nestejännityksen vähenemistä sekä vähäisiä tuotteiden biologisesta kehittymisestä ja pilaantumisalttiudesta johtuvia muutoksia.

6. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 a artiklan 3 kohdassa säädetään, seuraavien tuotteiden ei tarvitse olla kaupan pitämisen yleisvaatimusten mukaisia:

a) CN-koodiin 0709 59 kuuluvat muut kuin viljellyt sienet;

b) CN-koodiin 0709 90 40 kuuluvat kaprikset;

c) CN-koodiin 0802 11 10 kuuluvat karvasmantelit;

d) CN-koodiin 0802 12 kuuluvat kuorettomat mantelit;

e) CN-koodiin 0802 22 kuuluvat kuorettomat hasselpähkinät;

f) CN-koodiin 0802 32 kuuluvat kuorettomat saksanpähkinät;

g) CN-koodiin 0802 90 50 kuuluvat pinjansiemenet;

h) CN-koodiin 0802 50 00 kuuluvat pistaasimantelit (pistaasipähkinät);

i) CN-koodiin 0802 60 00 kuuluvat australianpähkinät (macadamiapähkinät);

j) CN-koodiin ex 0802 90 20 kuuluvat pekaanipähkinät;

k) muut CN-koodiin 0802 90 85 kuuluvat pähkinät;

l) CN-koodiin 0803 00 90 kuuluvat kuivatut jauhobanaanit;

m) CN-koodiin 0805 kuuluvat kuivatut sitrushedelmät;

n) CN-koodiin 0813 50 31 kuuluvat trooppisia pähkinöitä sisältävät sekoitukset;

o) CN-koodiin 0813 50 39 kuuluvat muita pähkinöitä sisältävät sekoitukset;

p) CN-koodiin 0910 20 kuuluva sahrami.

7. Jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle on toimitettava todisteet siitä, että 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitetut tuotteet ovat säädettyjen edellytysten ja erityisesti käyttötarkoitusta koskevien edellytysten mukaisia.

5 artikla

Merkinnät

1. Tässä luvussa edellytetyt merkinnät on tehtävä selvin ja näkyvin kirjaimin pakkauksen yhdelle sivulle joko suoraan pakkaukseen pysyvästi painettuina tai etikettiin, joka on erottamaton osa pakkausta tai joka on kiinnitetty pakkaukseen.

2. Irtotavarana toimitettavien, suoraan kuljetusvälineeseen lastattavien tavaroiden osalta 1 kohdassa tarkoitetut merkinnät on tehtävä tavaran saateasiakirjaan tai lomakkeeseen, joka on sijoitettu näkyvälle paikalle kuljetusvälineen sisäpuolelle.

3. Kun kyseessä on Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY ( 1 ) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etäsopimus, kaupan pitämisen vaatimusten mukaisuus edellyttää, että merkinnät ovat saatavilla ennen kuin osto tehdään.

4. Laskuissa ja saateasiakirjoissa kuluttajalle annettua kuittia lukuun ottamatta on mainittava tuotteiden nimi ja alkuperämaa sekä tapauksen mukaan luokka, lajike tai kaupallinen tyyppi, jos kaupan pitämisen erityisvaatimuksissa sitä edellytetään, tai se, että tuote on tarkoitettu jalostettavaksi.

6 artikla

Merkinnät vähittäismyynnissä

1. Tässä luvussa edellytettyjen merkintöjen on oltava vähittäismyyntivaiheessa selkeitä ja näkyviä. Tuote voidaan panna esille myyntiä varten, jos vähittäismyyjä esittää tuotteen lähellä näkyvästi ja selvästi tiedot tuotteen alkuperästä ja tapauksen mukaan luokasta ja lajikkeesta tai kaupallisesta tyypistä siten, että kuluttajaa ei johdeta harhaan.

2. Kun kyseessä ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY ( 2 ) tarkoitetut valmiiksi pakatut tuotteet, kaupan pitämisen vaatimusten mukaisten tietojen lisäksi on ilmoitettava nettopaino. Nettopainon ilmoittamisvaatimusta ei kuitenkaan sovelleta kappaletavarana myytäviin tuotteisiin, jos niiden lukumäärä on selvästi nähtävissä ja helposti laskettavissa ulkoapäin tai jos tuotteiden lukumäärä on merkitty etikettiin.

7 artikla

Sekoitukset

1. Nettopainoltaan enintään viisi kiloa olevat pakkaukset, jotka sisältävät eri hedelmä- ja vihanneslajien sekoituksia, sallitaan seuraavin edellytyksin:

a) tuotteet ovat tasalaatuisia ja jokainen tuote on asianomaisten kaupan pitämisen erityisvaatimusten mukainen tai, jos asianomaiselle tuotteelle ei ole vahvistettu kaupan pitämisen erityisvaatimuksia, kaupan pitämisen yleisvaatimusten mukainen;

b) pakkauksiin on tehty asianmukaiset merkinnät tämän luvun mukaisesti; ja

c) sekoitus ei johda kuluttajaa harhaan.

2. Edellä 1 kohdan a alakohdan vaatimusta ei sovelleta sekoituksissa oleviin tuotteisiin, jotka eivät ole asetuksen (EY) N:o 1234/2007 1 artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitettuja hedelmä- ja vihannesalan tuotteita.

3. Jos sekoituksissa olevat hedelmät ja vihannekset ovat peräisin useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta, alkuperämaiden täydelliset nimet voidaan tapauksen mukaan korvata jollakin seuraavista merkinnöistä:

a) ”sekoitus EU:sta peräisin olevia hedelmiä ja vihanneksia”;

b) ”sekoitus muualta kuin EU:sta peräisin olevia hedelmiä ja vihanneksia”;

c) ”sekoitus EU:sta ja muualta kuin EU:sta peräisin olevia hedelmiä ja vihanneksia”.







II

LUKU

Kaupan pitämisen vaatimusten mukaisuuden tarkastaminen







1

jakso

Yleiset säännökset

8 artikla

Soveltamisala

Tässä luvussa vahvistetaan säännöt vaatimustenmukaisuustarkastuksille, jotka ovat hedelmille ja vihanneksille kaikissa kaupan pitämisen vaiheessa tehtäviä tarkastuksia sen varmistamiseksi, että tuotteet ovat kaupan pitämisen vaatimusten sekä tämän osaston muiden säännösten ja asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 ja 113 a artiklan mukaisia.

9 artikla

Koordinointi- ja tarkastusviranomaiset

1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä

a) yksi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tämän luvun soveltamisalaan kuuluvien kysymysten koordinoinnista ja niitä koskevasta yhteydenpidosta, jäljempänä ’koordinointiviranomainen’; ja

b) yksi tai useampi tarkastusviranomainen, joka vastaa asetuksen tämän luvun soveltamisesta, jäljempänä ’tarkastusviranomainen’.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut koordinointi- ja tarkastusviranomaiset voivat olla julkisia tai yksityisiä. Jäsenvaltio on kuitenkin kummassakin tapauksessa vastuussa niistä.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle

a) 1 kohdan a alakohdan mukaisesti nimeämiensä koordinointiviranomaisten nimet sekä posti- ja sähköpostiosoitteet;

b) 1 kohdan mukaisesti nimeämiensä tarkastusviranomaisten nimet sekä posti- ja sähköpostiosoitteet; ja

c) täsmällinen kuvaus nimeämiensä tarkastusviranomaisten toiminta-alasta.

3. Koordinointiviranomainen voi olla tarkastusviranomainen tai yksi tarkastusviranomaisista taikka jokin muu 1 kohdan mukaisesti nimetty viranomainen.

4. Komissio julkaisee jäsenvaltioiden nimeämien koordinointiviranomaisten luettelon sopivaksi katsomallaan tavalla.

10 artikla

Toimijatietokanta

1. Jäsenvaltion on otettava käyttöön hedelmä- ja vihannesalan toimijoista tietokanta, johon kerätään tiedot tässä artiklassa vahvistetuin edellytyksin sellaisten hedelmien ja vihannesten, joille on vahvistettu vaatimukset asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 artiklan mukaisesti, kaupan pitämiseen osallistuvista toimijoista.

Jäsenvaltio voi käyttää tätä tarkoitusta varten yhtä tai useampaa muuta tietokantaa, joka on laadittu muita tarkoituksia varten.

2. Tässä asetuksessa ’toimijalla’ tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä,

a) jolla on hallussaan hedelmiä tai vihanneksia, joihin sovelletaan kaupan pitämisen vaatimuksia, tarkoituksenaan niiden

i) esillepano tai myyntiin saattaminen myyntitarkoituksessa;

ii) myyminen; tai

iii) muulla tavoin kaupan pitäminen; tai

b) joka tosiasiallisesti toteuttaa jotakin a alakohdassa tarkoitetuista toimista sellaisten hedelmien tai vihannesten osalta, joihin sovelletaan kaupan pitämisen vaatimuksia.

Ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetut toimet voivat liittyä

a) etämyyntiin internetissä tai muulla tavoin;

b) tällaisiin toimiin, jotka toteuttaa luonnollinen tai oikeushenkilö itselleen tai kolmannen osapuolen puolesta; ja

c) tällaisiin toimiin, jotka toteutetaan unionissa ja/tai viennissä kolmansiin maihin ja/tai tuonnissa kolmansista maista.

3. Jäsenvaltio päättää edellytyksistä, joilla seuraavat toimijat otetaan tietokantaan tai jätetään sen ulkopuolelle:

a) toimijat, joiden toiminta on luonteeltaan sellaista, että se vapauttaa ne 4 artiklan nojalla velvollisuudesta noudattaa kaupan pitämisen vaatimuksia; ja

b) luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joiden toiminta hedelmä- ja vihannesalalla rajoittuu joko tavaran kuljetuksiin tai vähittäismyyntiin.

4. Kun toimijatietokanta muodostuu useammista erillisistä osista, koordinointiviranomaisen on huolehdittava tietokannan ja sen osien sekä päivitysten yhdenmukaisuudesta. Tietokannan päivitykset on tehtävä erityisesti vaatimustenmukaisuustarkastuksissa kerättyjen tietojen perusteella.

5. Tietokannan on sisällettävä jokaisesta toimijasta ainakin

a) rekisterinumero, nimi ja osoite;

b) johonkin 11 artiklan 2 kohdassa mainittuun riskiluokkaan sijoittamiseksi tarvittavat tiedot ja erityisesti toimijan asema kaupan pitämisen ketjussa sekä toiminnan laajuutta osoittavat tiedot;

c) tiedot toimijalle aiemmin tehtyjen tarkastusten havainnoista;

d) kaikki muut valvonnan kannalta tarpeellisina pidettävät tiedot, kuten laadunvarmistusjärjestelmän tai kaupan pitämisen vaatimusten noudattamiseen liittyvän omavalvontajärjestelmän olemassaoloa koskevat tiedot.

Tietokannan päivitykset on tehtävä erityisesti vaatimustenmukaisuustarkastuksissa kerättyjen tietojen perusteella.

6. Toimijoiden on annettava tiedot, jotka jäsenvaltio katsoo tarpeellisiksi tietokannan luomiseksi ja päivittämiseksi. Jäsenvaltion on vahvistettava edellytykset, joilla tietokantaan kirjataan toimijat, jotka eivät ole sijoittautuneet sen alueelle mutta toimivat sillä.







2

jakso

Jäsenvaltioiden tekemät vaatimustenmukaisuustarkastukset

11 artikla

Vaatimustenmukaisuustarkastukset

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vaatimustenmukaisuustarkastukset tehdään riskianalyysin perusteella valikoidusti ja riittävällä tiheydellä kaupan pitämisten vaatimusten sekä tämän osaston muiden säännösten ja asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 ja 113 a artiklan noudattamisen varmistamiseksi.

Riskien arviointiperusteisiin on kuuluttava 14 artiklassa tarkoitettu vaatimustenmukaisuustodistus, jonka antaa sen kolmannen maan toimivaltainen viranomainen, jossa vaatimustenmukaisuustarkastukset on hyväksytty 15 artiklan mukaisesti. Tällaisen todistuksen olemassaoloa on pidettävä vaatimustenvastaisuusriskiä pienentävänä tekijänä.

Riskien arviointiperusteisiin voi kuulua myös

a) tuotteen luonne, tuotantoajanjakso tai hinta, sääolot, pakkaus- ja käsittelytoimet, varastointiolosuhteet, alkuperämaa, kuljetusväline tai erän suuruus;

b) toimijoiden koko, asema kaupan pitämisen ketjussa tai kaupan pitämä määrä tai sen arvo, tuotevalikoima, toimitusalue tai yritystyyppi, kuten varastointi, lajittelu, pakkaaminen tai myynti;

c) aiemmissa tarkastuksissa tehdyt havainnot mukaan luettuina puutteiden lukumäärä ja tyyppi, kaupan pidettyjen tuotteiden tavanomainen laatu tai käytettävien teknisten laitteiden taso;

d) toimijoiden laadunvarmistusjärjestelmien tai omavalvonnan luotettavuus kaupan pitämisen vaatimusten mukaisuuden osalta;

e) tarkastuksen tekopaikka erityisesti, jos se on ensisaapumispaikka unioniin, tai tuotteiden pakkaus- tai lastauspaikka;

f) muut tiedot, jotka voivat osoittaa vaatimustenvastaisuusriskin.

2. Riskianalyysin on perustuttava 10 artiklassa tarkoitetun toimijatietokannan tietoihin, ja siinä on luokiteltava toimijat riskiluokkiin.

Jäsenvaltion on vahvistettava etukäteen

a) erien vaatimustenvastaisuusriskin arviointiperusteet;

b) kunkin riskiluokan riskianalyysin perusteella toimijoiden tai erien ja/tai määrien vähimmäisosuudet, joille on tehtävä vaatimustenmukaisuustarkastus.

Jäsenvaltio voi riskianalyysin perusteella päättää jättää tekemättä valikoidut tarkastukset tuotteille, joihin ei sovelleta kaupan pitämisen erityisvaatimuksia.

3. Jos tarkastuksissa havaitaan merkittäviä sääntöjenvastaisuuksia, jäsenvaltion on lisättävä toimijoiden, tuotteiden, alkuperien tai muiden seikkojen tarkastuksia.

4. Toimijoiden on annettava tarkastusviranomaisille kaikki tiedot, jotka nämä katsovat tarpeellisiksi vaatimustenmukaisuustarkastusten järjestämiseksi ja tekemiseksi.

12 artikla

Hyväksytyt toimijat

1. Jäsenvaltio voi sallia, että alimpaan riskiluokkaan luokitellut toimijat, jotka antavat kaupan pitämisen vaatimusten noudattamista koskevat erityistakeet, voivat käyttää liitteessä II esitettyä mallia kaikissa pakkauksissa lähetysvaiheessa ja/tai allekirjoittaa 14 artiklassa tarkoitetun vaatimustenmukaisuustodistuksen.

2. Lupa myönnetään vähintään yhdeksi vuodeksi.

3. Tämän mahdollisuuden saavien toimijoiden on täytettävä seuraavat edellytykset:

a) niillä on valvontahenkilöstö, jolla on jäsenvaltion hyväksymä koulutus;

b) niillä on asianmukaiset laitteet tuotteiden kauppakunnostusta ja pakkaamista varten;

c) ne sitoutuvat tekemään vaatimustenmukaisuustarkastuksen lähettämilleen tavaroille ja pitämään rekisteriä, joka sisältää tiedot kaikista tehdyistä tarkastuksista.

4. Jos hyväksytty toimija ei enää täytä lupaedellytyksiä, jäsenvaltion on peruttava lupa.

5. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, hyväksytyt toimijat voivat varastojen loppumiseen asti jatkaa sellaisten mallien käyttöä, jotka olivat ►M18 21 päivänä kesäkuuta 2011 ◄ asetuksen (EY) N:o 1580/2007 mukaisia.

Toimijoille ennen ►M18 22 päivää kesäkuuta 2011 ◄ myönnetyt luvat ovat voimassa sen ajanjakson, jolle on ne myönnetty.

13 artikla

Ilmoituksen hyväksyminen tullissa

1. Tulli voi hyväksyä vienti-ilmoitukset ja/tai tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevat ilmoitukset sellaisten tuotteiden osalta, joihin sovelletaan kaupan pitämisen erityisvaatimuksia, ainoastaan jos

a) tavaroiden mukana on vaatimustenmukaisuustodistus; tai

b) toimivaltainen tarkastusviranomainen on ilmoittanut tulliviranomaisille, että asianomaisille erille on annettu vaatimustenmukaisuustodistus; tai

c) toimivaltainen tarkastusviranomainen on ilmoittanut tulliviranomaisille, että se ei ole antanut asianomaisille erille vaatimustenmukaisuustodistusta, koska niitä ei 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun riskianalyysin perusteella ole tarpeen tarkastaa.

Tämä ei rajoita vaatimustenmukaisuustarkastuksia, joita jäsenvaltiot voivat tehdä 11 artiklan mukaisesti.

2. Edellä 1 kohtaa sovelletaan myös tuotteisiin, joihin sovelletaan liitteessä I olevassa A osassa esitettyjä kaupan pitämisen yleisvaatimuksia, ja 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jos asianomainen jäsenvaltio katsoo sen 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun riskianalyysin perusteella tarpeelliseksi.

14 artikla

Vaatimustenmukaisuustodistus

1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää vaatimustenmukaisuustodistuksia, joiden mukaan tuotteet ovat asianomaisten kaupan pitämisen vaatimusten mukaisia, jäljempänä ’todistus’. Liitteessä III esitetään todistus, jota toimivaltaisten viranomaisten on unionissa käytettävä.

Jäljempänä 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut kolmannet maat voivat unionin toimivaltaisen viranomaisen myöntämän todistuksen sijasta käyttää omaa todistustaan, jos se sisältää vähintään unionin todistuksen tietoja vastaavat tiedot. Komissio asettaa kolmansien maiden todistusmallit saataville sopivaksi katsomallaan tavalla.

2. Todistukset voidaan antaa joko paperimuodossa, jossa on alkuperäinen allekirjoitus, tai varmennetussa sähköisessä muodossa sähköisellä allekirjoituksella varustettuna.

3. Jokaisessa todistuksessa on oltava toimivaltaisen viranomaisen leima ja todistuksen allekirjoittamaan valtuutetun yhden tai useamman henkilön allekirjoitus.

4. Todistus on annettava jollakin unionin virallisista kielistä.

5. Jokaisessa todistuksessa on oltava sarjanumero sen yksilöimistä varten. Toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä jäljennös jokaisesta myönnetystä todistuksesta.

6. Sen estämättä, mitä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat varastojen loppumiseen asti jatkaa sellaisten todistusten käyttöä, jotka olivat 30 päivänä kesäkuuta 2009 asetuksen (EY) N:o 1580/2007 mukaisia.







3

jakso

Kolmansien maiden tekemät vaatimustenmukaisuustarkastukset

15 artikla

Kolmansien maiden ennen unioniin tuontia tekemien vaatimustenmukaisuustarkastusten hyväksyminen

▼M18

1. Komissio voi kolmannen maan pyynnöstä hyväksyä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen kyseisen kolmannen maan ennen unioniin tuontia tekemät kaupan pitämisen vaatimusten mukaisuutta koskevat tarkastukset.

▼B

2. Edellä 1 kohdassa mainittu hyväksyntä voidaan myöntää sellaisille kolmansille maille, joiden alueella noudatetaan unioniin vietävien tuotteiden osalta unionin kaupan pitämisen vaatimuksia tai vähintään niitä vastaavia vaatimuksia.

Hyväksynnässä on mainittava kolmannen maan virallinen viranomainen, jonka vastuulla 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset tehdään. Kyseinen viranomainen vastaa yhteydenpidosta unionin kanssa. Hyväksynnässä on mainittava myös ne kolmannen maan tarkastusviranomaiset, jotka vastaavat mainittujen tarkastusten tekemisestä.

Hyväksyntä voi koskea ainoastaan kyseisestä kolmannesta maasta peräisin olevia tuotteita, ja se voidaan rajata koskemaan ainoastaan tiettyjä tuotteita.

3. Kolmannen maan tarkastusviranomaisen on oltava virallinen viranomainen tai 2 kohdassa tarkoitetun viranomaisen virallisesti tunnustama viranomainen, joka tarjoaa riittävät takeet ja jolla on 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen menetelmien tai niitä vastaavien menetelmien mukaisten tarkastusten tekemiseen tarvittava henkilökunta, laitteet ja tilat.

4. Liitteessä IV esitetään niiden kolmansien maiden luettelo, joiden vaatimustenmukaisuustarkastukset on hyväksytty tämän artiklan mukaisesti, ja asianomaiset tuotteet.

Komissio asettaa asianomaisia virallisia viranomaisia ja tarkastusviranomaisia koskevat tiedot saataville sopivaksi katsomallaan tavalla.

16 artikla

Vaatimustenmukaisuustarkastusten hyväksynnän keskeyttäminen

Komissio voi perua vaatimustenmukaisuustarkastusten hyväksynnän, jos merkittävässä joukossa eriä tai määriä todetaan, että tavarat eivät vastaa kolmannen maan tarkastusviranomaisten myöntämiin vaatimustenmukaisuustodistuksiin merkittyjä tietoja.







4

jakso

Tarkastusmenetelmät

17 artikla

Tarkastusmenetelmät

1. Tässä luvussa säädetyt vaatimustenmukaisuustarkastukset on loppukuluttajille tapahtuvaa vähittäismyyntivaihetta lukuun ottamatta tehtävä liitteessä V esitettyjä tarkastusmenetelmiä noudattaen, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.

Jäsenvaltioiden on vahvistettava kuluttajille tapahtuvan vähittäismyyntivaiheen vaatimustenmukaisuustarkastuksia koskevat erityissäännöt.

2. Kun tavaroiden on todettu olevan kaupan pitämisen vaatimusten mukaisia, toimivaltainen tarkastusviranomainen voi myöntää liitteessä III esitetyn vaatimustenmukaisuustodistuksen.

3. Kun tavaroiden on todettu olevan vaatimusten vastaisia, tarkastusviranomaisen on annettava toimijalle tai tämän edustajalle vaatimustenvastaisuusilmoitus. Tavaroita, joille on annettu vaatimustenvastaisuusilmoitus, ei voida siirtää ilman vaatimustenvastaisuusilmoituksen antaneen tarkastusviranomaisen lupaa. Luvan edellytykseksi voidaan asettaa mainitun tarkastusviranomaisen vahvistamien edellytysten noudattaminen.

Toimijat voivat päättää saattaa kaikki tavarat tai osan tavaroista vaatimustenmukaisiksi. Vaatimustenmukaisiksi saatettuja tavaroita ei voida pitää kaupan ennen kuin toimivaltainen tarkastusviranomainen on varmistanut asianmukaisin keinoin, että tavarat on tosiasiallisesti saatettu vaatimustenmukaisiksi. Toimivaltainen tarkastusviranomainen myöntää liitteessä III esitetyn vaatimustenmukaisuustodistuksen erälle tai sen osalle vasta kun tavarat on saatettu vaatimustenmukaisiksi.

Jos tarkastusviranomainen hyväksyy toimijan pyynnön saattaa tavarat vaatimustenmukaisiksi muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa vaatimustenvastaisuuden toteamiseen johtanut tarkastus tehtiin, toimijan on ilmoitettava tästä vaatimusten vastaisen erän määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaiselle tarkastusviranomaiselle. Vaatimustenvastaisuuden todenneen jäsenvaltion on lähetettävä jäljennös havainnostaan muille asianomaisille jäsenvaltioille, myös vaatimustenvastaisen erän määräpaikkana olevalle jäsenvaltiolle.

Jos tavaroita ei voida saattaa vaatimustenmukaisiksi eikä käyttää eläinten ravinnoksi, teolliseen jalostukseen tai muuhun tarkoitukseen kuin elintarvikkeeksi, tarkastusviranomainen voi tarvittaessa määrätä toimijan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asianomaisia tavaroita ei pidetä kaupan.

Toimijoiden on annettava jäsenvaltioiden tämän kohdan soveltamisen kannalta välttämättömiksi katsomat tiedot.







5

jakso

Ilmoitukset

18 artikla

Ilmoitukset

1. Jäsenvaltion, jossa todetaan, että jostakin toisesta jäsenvaltiosta tuleva lähetys ei ole kaupan pitämisen vaatimusten mukainen jo pakattaessa havaittavissa olevien virheiden tai laadun heikkenemisen vuoksi, on ilmoitettava tapauksesta viipymättä komissiolle ja niille jäsenvaltioille, joita asia saattaa koskea.

2. Jäsenvaltion, jossa kolmannesta maasta tulevan tavaraerän vapaaseen liikkeeseen luovutus kielletään kaupan pitämisen vaatimusten noudattamatta jättämisen vuoksi, on ilmoitettava siitä viipymättä komissiolle, jäsenvaltioille, joita asia saattaa koskea, asianomaiselle kolmannelle maalle ja liitteessä IV luetelluille kolmansille maille.

3. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi tarkastus- ja riskianalyysijärjestelmiänsä koskevat määräykset. Niiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä kyseisten järjestelmien jokaisesta muutoksesta.

4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille yhteenveto vuoden aikana kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa tehtyjen tarkastusten tuloksista viimeistään seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta.

5. Edellä 1–4 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset on toimitettava komission vahvistamalla tavalla.







III

OSASTO

TUOTTAJAORGANISAATIOT







1

LUKU

Vaatimukset ja hyväksyntä

▼M29 —————

▼B







4

jakso

Tuottajaryhmät

36 artikla

Hyväksymissuunnitelman esittäminen

1. Oikeussubjektin tai oikeussubjektin tarkoin määritellyn osan on jätettävä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 125 e artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hyväksymissuunnitelma sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa oikeussubjektin kotipaikka on.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava

a) vähimmäisperusteet, jotka oikeussubjektin tai oikeussubjektin tarkoin määritellyn osan on täytettävä voidakseen jättää hyväksymissuunnitelman;

b) hyväksymissuunnitelmien laatimista, sisältöä ja täytäntöönpanoa koskevat säännöt;

c) ajanjakso tuottajaorganisaatiosta lähtemisen jälkeen, jonka aikana tuottajaorganisaation entinen jäsen ei saa liittyä mihinkään tuottajaryhmään niiden tuotteiden osalta, joiden osalta edellinen tuottajaorganisaatio oli hyväksytty; ja

d) hyväksymissuunnitelman hyväksymistä, valvontaa ja toteutusta koskevat hallinnolliset menettelyt; ja

▼M8

e) säännöt, joilla varmistetaan ettei tuottaja saa tuottajaryhmille tarkoitettua unionin tukea yli viiden vuoden ajan.

▼B

37 artikla

Hyväksymissuunnitelman sisältö

Hyväksymissuunnitelman luonnoksen on sisällettävä vähintään seuraavat tiedot:

a) alkutilanteen kuvaus erityisesti tuottajajäsenten lukumäärän osalta, täydelliset tiedot jäsenistä, tuotannosta (myös kaupan pidetyn tuotannon arvo), kaupanpitämisestä ja perusrakenteista, jotka ovat tuottajaryhmän käytettävissä, mukaan luettuina tuottajaryhmän yksittäisten jäsenten perusrakenteet;

b) päivämäärä, jona suunnitelman täytäntöönpano ehdotetaan aloitettavaksi, sekä suunnitelman kesto, joka ei voi olla viittä vuotta pidempi; ja

c) hyväksynnän saamista varten toteutettavat toimet ja investoinnit.

▼M8

Ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettuihin investointeihin ei saa kuulua liitteessä V a lueteltuja investointeja.

▼B

38 artikla

Hyväksymissuunnitelman hyväksyminen

▼M8

1. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä jokin 3 kohdassa tarkoitetuista päätöksistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut hyväksymissuunnitelman luonnoksen ja kaikki siihen liittyvät todistusasiakirjat. Jäsenvaltiot voivat säätää lyhyemmästä määräajasta.

▼B

2. Jäsenvaltio voi vahvistaa lisäsääntöjä, jotka koskevat toimintojen ja menojen tukikelpoisuutta hyväksymissuunnitelmissa, investointien tukikelpoisuutta koskevat säännöt mukaan luettuina, jotta tuottajaryhmät olisivat asetuksen (EY) N:o 1234/2007 125 b artiklassa tarkoitettujen tuottajaorganisaatioita koskevien hyväksymisperusteiden mukaisia.

▼M8

3. Tehtyään 111 artiklassa tarkoitetut vaatimustenmukaisuustarkastukset jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tapauksen mukaan

a) hyväksyttävä suunnitelma alustavasti ja myönnettävä esihyväksyntä;

b) vaadittava muutoksia suunnitelmaan, mukaan lukien sen kestoon liittyvät muutokset. Jäsenvaltion on erityisesti arvioitava, ovatko ehdotetut vaiheet perusteettoman pitkiä, ja vaadittava muutoksia, jos tuottajaryhmä voisi täyttää tuottajaorganisaatioihin liittyvät hyväksymisperusteet ennen asetuksen (EY) N:o 1234/2007 125 e artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetun viisivuotisjakson päättymistä;

c) hylättävä suunnitelma, erityisesti jos oikeussubjektit tai oikeussubjektin tarkoin määritellyt osat, jotka hakevat esihyväksyntää tuottajaryhmänä, jo täyttävät tuottajaorganisaatioihin liittyvät hyväksymisperusteet.

Tarvittaessa alustava hyväksyntä voidaan myöntää ainoastaan suunnitelmalle, johon on tehty b kohdan mukaan vaaditut muutokset.

▼M8

4. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on annettava komissiolle tiedoksi viimeistään jokaisen vuoden 1 päivänä heinäkuuta hyväksymissuunnitelmien alustavaa hyväksymistä koskevat päätökset ja kyseisten suunnitelmien taloudelliset vaikutukset käyttäen liitteessä V b esitettyjä malleja.

5. Kun 47 artiklan 4 kohdan toinessa alakohdassa tarkoitetut jakokertoimet on vahvistettu, jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on annettava asianomaisille tuottajaryhmille mahdollisuus muuttaa hyväksymissuunnitelmaansa tai peruuttaa se. Jos tuottajaryhmä ei peruuta suunnitelmaansa, toimivaltaisen viranomaisen on hyväksyttävä se lopullisesti sillä edellytyksellä, että siihen tehdään toimivaltaisen viranomaisen mahdollisesti tarpeellisiksi katsomat muutokset.

6. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava 3 ja 5 kohdassa tarkoitetuista päätöksistä oikeussubjektille tai oikeussubjektin tarkoin määritellylle osalle.

▼B

39 artikla

Hyväksymissuunnitelman täytäntöönpano

1. Hyväksymissuunnitelma on pantava täytäntöön vuosijaksoina 1 päivästä tammikuuta alkaen. Jäsenvaltio voi sallia, että tuottajaryhmä jakaa vuosijakson puolivuotuisiin jaksoihin.

Hyväksymissuunnitelman on alettava 37 artiklan b alakohdassa tarkoitetun ehdotetun päivämäärän mukaisesti ensimmäisenä täytäntöönpanovuonna

a) 1 päivänä tammikuuta, joka seuraa jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen suunnitelmalle myöntämää hyväksyntää; tai

b) hyväksymispäivää seuraavana kalenteripäivänä.

Hyväksymissuunnitelman ensimmäinen täytäntöönpanovuosi päättyy joka tapauksessa saman vuoden 31 päivänä joulukuuta.

▼M8

2. Jäsenvaltion on määritettävä edellytykset, joilla tuottajaryhmät voivat pyytää muutoksia suunnitelmaan sen täytäntöönpanoaikana. Kyseisiin hakemuksiin on liitettävä tarvittavat todisteasiakirjat.

Jäsenvaltion on määriteltävä edellytykset, joilla hyväksymissuunnitelmaa saa muuttaa vuotuisen tai puolivuotuisen jakson aikana ilman jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ennakkohyväksyntää. Muutokset ovat tukikelpoisia ainoastaan silloin, kun tuottajaryhmä ilmoittaa niistä jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle viipymättä.

Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi sallia, että tuottajaryhmä jonakin vuonna kyseisen vuoden osalta korottaa hyväksymissuunnitelmassa vahvistettua menojen kokonaismäärää enintään 5 prosentilla alun perin hyväksytystä määrästä tai alentaa sitä jäsenvaltion vahvistamalla enimmäisprosenttiosuudella; molemmissa tapauksissa edellytetään, että hyväksymissuunnitelman yleiset tavoitteet säilyvät ennallaan eivätkä unionin kokonaismenot asianomaisen jäsenvaltion tasolla ylitä asianomaiselle jäsenvaltiolle 47 artiklan 4 kohdan mukaisesti myönnetyn unionin rahoitusosuuden määrää.

Jos kyseessä on 48 artiklassa tarkoitettu tuottajaryhmien yhteensulautuma, 5 prosentin rajaa sovelletaan yhteensulautuneiden ryhmien hyväksymissuunnitelmissa esitettyjen menojen kokonaismäärään.

▼B

3. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on esitettyjä todisteita tarkasteltuaan tehtävä muutoksia koskeva päätös kolmen kuukauden kuluessa muutoshakemuksen vastaanottamisesta. Kaikki muutoshakemukset, joista ei ole tehty päätöstä edellä mainitussa määräajassa, katsotaan hylätyiksi. Jäsenvaltiot voivat säätää lyhyemmästä määräajasta.

40 artikla

Hakemukset, joilla haetaan hyväksymistä tuottajaorganisaationa

1. Tuottajaryhmä, joka panee täytäntöön hyväksymissuunnitelman, voi milloin tahansa esittää hyväksymishakemuksen asetuksen (EY) N:o 1234/2007 125 b artiklan mukaisesti. Hakemus on joka tapauksessa jätettävä ennen asetuksen (EY) N:o 1234/2007 125 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetun siirtymäkauden päättymistä.

2. Asianomainen ryhmä voi esittää toimintaohjelmaluonnoksen 63 artiklan mukaisesti hakemuksen jättöpäivästä lähtien.

41 artikla

Tuottajaryhmän päätoiminta

1. Tuottajaryhmän päätoiminnan on liityttävä sen jäsenten niiden tuotteiden tarjonnan keskittämiseen ja markkinoille saattamiseen, joiden osalta tuottajaryhmä on hyväksytty.

2. Tuottajaryhmä voi myydä muidenkin kuin tuottajaryhmän jäsentuottajien tuotteita, jos se on hyväksytty kyseisten tuotteiden osalta ja jos kyseisen toiminnan taloudellinen arvo on alhaisempi kuin tuottajaryhmän omien jäsenten ja muiden tuottajaryhmien jäsenten kaupan pidetyn tuotannon arvo.

42 artikla

Kaupan pidetyn tuotannon arvo

1. Tuottajaryhmiin sovelletaan 50 artiklan 1–4 ja 7 kohtaa sekä kyseisen artiklan 6 kohdan ensimmäistä virkettä soveltuvin osin.

2. Jos kaupan pidetyn tuotannon arvo on laskenut vähintään 35 prosenttia tuottajaryhmän vastuuseen ja valvontaan kuulumattomista syistä, joista esitetään jäsenvaltiolle asianmukaiset perustelut, kaupan pidetyn tuotannon kokonaisarvon katsotaan edustavan vähintään 65:tä prosenttia viimeisimmän vuosijakson kattavassa edellisessä tukihakemuksessa tai edellisissä tukihakemuksissa ilmoitetusta, jäsenvaltion tarkastamasta arvosta, ja jollei tällaista ole, hyväksytyssä hyväksymissuunnitelmassa alun perin ilmoitetusta arvosta.

3. Kaupan pidetyn tuotannon arvo lasketaan sillä jaksolla, jolle tukea haetaan, sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.

43 artikla

Hyväksymissuunnitelmien rahoittaminen

1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja tukitasoja alennetaan puolella siltä osin kuin kyseessä on kaupan pidetty tuotanto, jonka arvo ylittää 1 000 000 euroa.

2. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun tukeen sovelletaan vuotuista enimmäismäärää, joka on kunkin tuottajaryhmän osalta 100 000 euroa.

3. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki maksetaan

a) vuotuisina tai puolivuotuisina erinä hyväksymissuunnitelman kunkin vuotuisen tai puolivuotuisen toteuttamisjakson lopussa; tai

b) vuosijakson osan kattavina erinä, jos suunnitelman täytäntöönpano alkaa vuosijakson aikana tai jos asetuksen (EY) N:o 1234/2007 125 b artiklan mukainen hyväksyntä myönnetään ennen vuosijakson päättymistä. Tällöin tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettua enimmäismäärää alennetaan suhteellisesti.

Eriä laskiessaan jäsenvaltiot voivat käyttää perustana kaupan pidettyä tuotantoa, joka on tuotettu muuna ajanjaksona kuin sinä, jonka osalta erä maksetaan, jos tämä on valvontasyistä perusteltua. Kyseisten ajanjaksojen välisen eron on oltava asianomaista ajanjaksoa lyhyempi.

4. Edellä olevassa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin määriin sovelletaan Euroopan keskuspankin viimeisintä ennen sen ajanjakson ensimmäistä päivää julkaisemaa valuuttakurssia, jonka osalta asianomainen tuki myönnetään.

44 artikla

Tuki hyväksyntää varten tehtäviin investointeihin

Kun kyseessä ovat tämän asetuksen 37 artiklan c alakohdassa tarkoitetut hyväksymissuunnitelman täytäntöönpanoon liittyvät investoinnit, joihin myönnettävästä tuesta säädetään asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa, ne rahoitetaan suhteessa siihen, missä määrin ne hyödyttävät tuottajaryhmän jäsenten niitä tuotteita, joita esihyväksyntä koskee.

Unionin tukea ei voida myöntää investointeihin, jotka saattavat aiheuttaa kilpailun vääristymistä tuottajaryhmän muussa taloudellisessa toiminnassa.

▼M8

Investointeja voidaan toteuttaa tuottajaryhmien tuottajajäsenten yksittäisillä tiloilla ja/tai tiloissa, jos ne edistävät hyväksymissuunnitelman tavoitteiden saavuttamista. Jäsenvaltion on varmistettava, että silloin kun jäsen lähtee tuottajaryhmästä, investoinnin jäljelle jäävä arvo peritään takaisin, jos kuoletusaika ei ole vielä päättynyt.

▼B

45 artikla

Tukihakemus

1. Tuottajaryhmän on jätettävä yksi asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tukia koskeva hakemus kolmen kuukauden kuluessa kunkin tämän asetuksen 43 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun vuotuisen tai puolivuotuisen jakson päättymisestä. Hakemuksessa on ilmoitettava kaupan pidetyn tuotannon arvo jaksolla, jolle tukea haetaan.

2. Puolivuotuisia jaksoja koskevia tukihakemuksia voidaan jättää vain, jos hyväksymissuunnitelma on jaettu 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin puolivuotuisiin jaksoihin. Kaikkiin tukihakemuksiin on liitettävä tuottajaryhmän kirjallinen ilmoitus siitä, että se

a) noudattaa ja tulee noudattamaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 ja tämän asetuksen säännöksiä; ja

b) ei ole saanut, ei saa eikä tule saamaan suoraan tai välillisesti päällekkäistä unionin tai kansallista rahoitusta hyväksymissuunnitelman mukaisesti täytäntöönpantaviin toimiin, jotka saavat tämän asetuksen mukaista unionin rahoitusta.

3. Jäsenvaltion on vahvistettava tuen maksamisen määräaika, joka ei saa missään tapauksessa olla myöhäisempi kuin kuusi kuukautta hakemuksen vastaanottamisesta.

46 artikla

Tukikelpoisuus

Jäsenvaltioiden on arvioitava, ovatko tuottajaryhmät kelpoisia tämän asetuksen mukaiseen tukeen, voidakseen vahvistaa, että tuki on asianmukaisesti perusteltu ottaen huomioon mahdollisesti aiemmin myönnetyn julkisen tuen, joka on myönnetty tuottajaorganisaatioille tai -ryhmille, joiden jäseniä kyseisen tuottajaryhmän jäsenet alun perin olivat, edellytykset ja myöntämispäivä, sekä jäsenten mahdolliset siirtymiset tuottajaorganisaatioiden ja -ryhmien välillä.

▼M8

47 artikla

Unionin rahoitusosuus

1. Jollei tämän artiklan 4 kohdasta muuta johdu, unionin rahoitusosuus asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tuesta on

a) 75 prosenttia lähentymistavoitealueilla; ja

b) 50 prosenttia muilla alueilla.

Jäsenvaltio voi maksaa kansallisen tukensa kiinteämääräisenä. Tukihakemuksessa ei ole tarpeen esittää todisteita tuen käytöstä.

2. Unionin rahoitusosuus asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta tuesta pääomatukena tai pääomatukiekvivalenttina ilmaistuna on tukikelpoisista investointikustannuksista enintään

a) 50 prosenttia lähentymistavoitealueilla; ja

b) 30 prosenttia muilla alueilla.

Kyseisten jäsenvaltioiden on sitouduttava maksamaan tukikelpoisista investointikustannuksista vähintään viisi prosenttia.

Tuensaajien rahoitusosuus tukikelpoisista investointikustannuksista on vähintään

a) 25 prosenttia lähentymistavoitealueilla; ja

b) 45 prosenttia muilla alueilla.

3. Jollei tämän artiklan 4 kohdasta muuta johdu, unionin rahoitusosuus asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta tuesta on määritettävä kunkin tuottajaryhmän osalta sen kaupan pidetyn tuotannon arvon perusteella, ja siihen sovelletaan seuraavia sääntöjä:

a) niiden jäsenvaltioiden tuottajaryhmien osalta, jotka ovat liittyneet Euroopan unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004 tai sen jälkeen, hyväksymissuunnitelman ensimmäisinä kahtena täytäntöönpanovuonna ei sovelleta enimmäismäärää; kolmantena täytäntöönpanovuonna enimmäismäärä on 70 prosenttia, neljäntenä täytäntöönpanovuonna 50 prosenttia ja viidentenä täytäntöönpanovuonna 20 prosenttia;

b) niiden tuottajaryhmien osalta, jotka sijaitsevat perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilla unionin syrjäisimmillä alueilla tai neuvoston asetuksen (EY) N:o 1405/2006 ( 3 ) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilla Egeanmeren pienillä saarilla, unionin rahoitusosuus on hyväksymissuunnitelman ensimmäisenä täytäntöönpanovuonna 25 prosenttia kaupan pidetyn tuotannon arvosta, toisena täytäntöönpanovuonna 20 prosenttia kaupan pidetyn tuotannon arvosta, kolmantena täytäntöönpanovuonna 15 prosenttia kaupan pidetyn tuotannon arvosta, neljäntenä täytäntöönpanovuonna 10 prosenttia kaupan pidetyn tuotannon arvosta ja viidentenä täytäntöönpanovuonna 5 prosenttia kaupan pidetyn tuotannon arvosta.

4. Unionin rahoitusosuus asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklassa tarkoitetusta tuesta voi olla enintään 10 000 000 euroa kalenterivuodessa.

Komissio vahvistaa 38 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen ilmoitusten perusteella jakokertoimet ja niiden perusteella kullekin jäsenvaltiolle vuosittain käytettävissä olevan unionin kokonaisrahoitusosuuden. Jos 38 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista ilmoituksista johtuva kokonaismäärä ei ylitä unionin rahoitusosuuden enimmäismäärää, jakokertoimeksi vahvistetaan 100 prosenttia.

Unionin rahoitusosuus myönnetään toisessa alakohdassa tarkoitetun jakokertoimen mukaisesti. Hyväksymissuunnitelmille, joita ei ole ilmoitettu 38 artiklan 4 kohdan mukaisesti, ei myönnetä unionin rahoitusosuutta.

Unionin jäsenvaltiokohtaiseen rahoitusosuuteen sovellettava muuntokurssi on se, jonka Euroopan keskuspankki on viimeksi julkaissut ennen 38 artiklan 4 kohdassa säädettyä päivämäärää.

▼B

48 artikla

Yhteensulautumat

1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdassa säädettyä tukea voidaan myöntää tai edelleen myöntää esihyväksytyille tuottajaryhmille, jotka ovat syntyneet kahden tai useamman esihyväksytyn tuottajaryhmän yhteensulautumisesta.

2. Laskettaessa 1 kohdan mukaisen tuen määrää sulautumisen tuloksena syntynyt tuottajaryhmä korvaa sulautuvat osapuolet.

3. Kun kaksi tai useampi tuottajaryhmää sulautuu, uutta kokonaisuutta koskevat sen tuottajaryhmän oikeudet ja velvollisuudet, jolle oli ensimmäisenä myönnetty esihyväksyntä.

4. Jos esihyväksytty tuottajaryhmä sulautuu hyväksytyn tuottajaorganisaation kanssa, syntyneellä kokonaisuudella ei ole enää mahdollisuutta esihyväksyntään tuottajaryhmänä eikä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tukeen. Syntynyttä kokonaisuutta pidetään edelleen hyväksyttynä tuottajaorganisaationa, jos se noudattaa sovellettavia vaatimuksia. Tuottajaorganisaation on tarvittaessa pyydettävä muutosta toimintaohjelmaansa, jolloin sovelletaan 29 artiklaa soveltuvin osin.

Tuottajaryhmän ennen yhteensulautumista toteuttamat toimet ovat kuitenkin edelleen tukikelpoisia hyväksymissuunnitelmassa esitetyin edellytyksin.

49 artikla

Hyväksynnän seuraukset

1. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdassa säädetty tuki lakkautetaan, kun hyväksyntä on myönnetty.

2. Jos esitetään tämän asetuksen mukainen toimintaohjelma, asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, ettei hyväksymissuunnitelmaan sisältyville toimenpiteille myönnetä päällekkäistä rahoitusta.

3. Tukikelpoiset investoinnit tai asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut kustannukset voidaan siirtää toimintaohjelmiin, jos ne ovat tämän asetuksen säännösten mukaiset.

4. Jäsenvaltioiden on vahvistettava määräaika, joka alkaa hyväksymissuunnitelman täytäntöönpanon jälkeen ja johon mennessä tuottajaryhmä on hyväksyttävä tuottajaorganisaationa. Määräaika on enintään neljä kuukautta.

▼M29 —————

▼B







V

OSASTO

YLEISET SÄÄNNÖKSET, SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

▼M29 —————

▼B

149 artikla

Kumoaminen

Kumotaan asetus (EY) N:o 1580/2007.

Asetuksen (EY) N:o 1580/2007 134 artiklaa sovelletaan kuitenkin 31 päivään elokuuta 2011.

Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä XIX olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.

150 artikla

Siirtymämääräykset

1. Toimintaohjelmien, joihin voidaan soveltaa asetuksen (EY) N:o 1234/2007 203 a artiklan 3 kohdan a alakohtaa, toteuttamista voidaan jatkaa loppuun saakka, jos ne ovat ennen 1 päivää tammikuuta 2008 sovellettavien sääntöjen mukaisia.

2. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 203 a artiklan 6 kohdan soveltamiseksi jalostettavaksi toimitettavien raaka-aineiden vähimmäisominaisuuksia ja lopputuotteiden vähimmäislaatuvaatimuksia koskevat säännöt, joita sovelletaan edelleen kyseisessä kohdassa tarkoitettua siirtymäkauden järjestelyä soveltavien jäsenvaltioiden alueilla korjattuun raaka-aineeseen, ovat tämän asetuksen II osastossa tarkoitettujen asiaankuuluvien kaupan pitämisen vaatimusten lisäksi säännöt, jotka sisältyvät liitteessä XX lueteltuihin komission asetuksiin.

3. Asetuksen (EY) N:o 2200/96 nojalla hyväksytyt hyväksymissuunnitelmat, jotka pysyvät asetuksen (EY) N:o 1234/2007 203 a artiklan 4 kohdan nojalla voimassa, rahoitetaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen määrien mukaisesti, kun kyseessä ovat tuottajaryhmät, jotka eivät ole sijoittautuneet 1 päivänä toukokuuta 2004 tai sen jälkeen Euroopan unioniin liittyneihin jäsenvaltioihin, perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuille yhteisön syrjäisimmille alueille tai asetuksen (EY) N:o 1405/2006 ( 4 ) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuille Egeanmeren pienille saarille.

Asetuksen (EY) N:o 2200/96 mukaisesti hyväksytyt hyväksymissuunnitelmat, joihin on sovellettu kyseisen asetuksen 14 artiklan 7 kohtaa ja jotka pysyvät asetuksen (EY) N:o 1234/2007 203 a artiklan 4 kohdan nojalla voimassa, rahoitetaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 a artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen määrien mukaisesti.

4. Jäsenvaltioiden on muutettava kansallisia strategioitaan viimeistään 15 päivänä syyskuuta 2011, jos se on tarpeen

a) sen perustelemiseksi asianmukaisesti, mitä 50 artiklan 7 kohdan b alakohdassa tarkoitettua etäisyyttä pidetään merkittävänä;

b) toimintaohjelman vuotuisten menojen enimmäisprosenttiosuuden vahvistamiseksi, joka voidaan käyttää asetuksen 60 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin pakkausten ympäristönhoidolliseen käsittelyyn liittyviin toimiin.

5. Ennen tämän asetuksen voimaantuloa hyväksyttyjen toimintaohjelmien täytäntöönpanoa voidaan jatkaa niiden päättymiseen saakka ilman, että 60 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua enimmäisprosenttiosuutta noudatetaan.

151 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.









LIITE I

3 ARTIKLASSA TARKOITETUT KAUPAN PITÄMISEN VAATIMUKSET

A OSA

Kaupan pitämisen yleisvaatimukset

1. Laatua koskevat vähimmäisvaatimukset

Sallitut poikkeamat huomioon ottaen tuotteiden on oltava

— eheitä,

— terveitä; tuotteita, joissa on mätää tai jotka ovat muuten pilaantuneet ravinnoksi kelpaamattomiksi, ei sallita,

— puhtaita, lähes vailla näkyviä vieraita aineita,

— lähes vailla tuholaisia,

— lähes vailla tuholaisten mallolle aiheuttamia vaurioita,

— vailla epätavallista pintakosteutta,

— vailla vierasta hajua ja/tai makua.

Tuotteiden kunnon on oltava sellainen, että ne

— kestävät kuljetuksen ja käsittelyn,

— saapuvat tyydyttävässä kunnossa määräpaikkaan.

2. Kypsyyttä koskevat vähimmäisvaatimukset

Tuotteiden on oltava riittävän kehittyneitä, muttei ylikehittyneitä, ja hedelmien on oltava riittävän kypsiä, muttei ylikypsiä.

Tuotteiden kypsyysasteen on oltava sellainen, että niiden kypsyminen voi jatkua ja ne voivat saavuttaa riittävän kypsyysasteen.

3. Sallitut poikkeamat

Kussakin erässä sallitaan kymmenen prosenttia lukumäärästä tai painosta tuotteita, jotka eivät ole laatua koskevien vähimmäisvaatimusten mukaisia. Tämän poikkeaman rajoissa enintään 2 prosenttia tuotteista voi olla sellaisia, joissa on mätää.

▼M18

4. Merkitseminen

A. Tunnistusmerkinnät

Pakkaajan ja/tai lähettäjän nimi ja osoite.

Tämä merkintä voidaan korvata seuraavasti:

— kaikissa pakkauksissa esipakkauksia lukuun ottamatta viranomaisen antama tai tunnustama pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi, jota edeltää maininta ”pakkaaja ja/tai lähettäjä” (tai vastaava lyhenne);

— yksinomaan valmispakkauksissa unionin alueelle sijoittautuneen myyjän nimi ja osoite, joiden välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakattu … varten” tai muu vastaava maininta. Tällöin merkinnän on sisällettävä myös pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi. Myyjän on annettava kaikki valvontayksiköiden tarpeellisiksi katsomat kyseisen koodin merkitystä koskevat tiedot.

B. Alkuperä

Alkuperämaan koko nimi ( 5 ). Jäsenvaltioista peräisin olevissa tuotteissa merkintä on tehtävä alkuperämaan kielellä tai sellaisella kielellä, jota määrämaan kuluttajat ymmärtävät. Muissa tuotteissa merkintä on tehtävä kielellä, jota määrämaan kuluttajat ymmärtävät.

▼B

B OSA

Kaupan pitämisen erityisvaatimukset

1 OSA: OMENOIDEN KAUPAN PITÄMISEN VAATIMUKSET

I TUOTTEEN MÄÄRITELMÄ

Nämä vaatimukset koskevat Malus domestica Borkh. -lajin omenoita, jotka on tarkoitettu toimitettaviksi kuluttajille tuoreina, teolliseen jalostukseen tarkoitettuja omenoita lukuun ottamatta.

II LAATUA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Näiden vaatimusten tarkoituksena on määritellä kauppakunnostettujen ja pakattujen omenoiden laatu.

A. Vähimmäisvaatimukset

Ottaen huomioon kullekin luokalle vahvistetut erityismääräykset ja sallitut poikkeamat omenoiden on kaikissa luokissa oltava

— eheitä,

— terveitä; tuotteita, joissa on mätää, tai jotka ovat muuten pilaantuneet kulutukseen kelpaamattomiksi, ei sallita,

— puhtaita, lähes vailla näkyviä vieraita aineita,

— lähes vailla tuholaisia,

— vailla tuholaisten mallolle aiheuttamia vaurioita,

— vailla vakavaa lasittumatautia, lukuun ottamatta Fuji-lajiketta ja sen muunnoksia,

— vailla epätavallista pintakosteutta,

— vailla vierasta hajua ja/tai makua.

Omenoiden kehitysasteen ja kunnon on oltava sellainen, että

— kestävät kuljetuksen ja käsittelyn, sekä

— saapuvat tyydyttävässä kunnossa määräpaikkaan.

B. Kypsyysastetta koskevat vaatimukset

Omenoiden on oltava riittävän kehittyneitä ja kypsiä.

Omenoiden kypsyysasteen on oltava sellainen, että niiden kypsyminen voi jatkua ja ne voivat saavuttaa lajikkeelle sopivan kypsyysasteen.

Kypsyysastetta koskevien vaatimusten tarkastamiseksi voidaan ottaa huomioon useita muuttujia (esim. muoto, maku, kiinteys ja refraktometriluku).

C. Luokittelu

Omenat luokitellaan kolmeen luokkaan seuraavasti:

i) Ekstraluokka

Tähän luokkaan luokiteltujen omenoiden on oltava erittäin hyvälaatuisia. Niiden on oltava ominaisuuksiltaan lajikkeelle ( 6 ) tyypillisiä, ja kannan on oltava vahingoittumaton.

Omenoissa on oltava vähintään seuraavat lajikkeen väriominaisuudet:

— A-väriryhmässä kolme neljäsosaa kokonaispinnasta on punainen,

— B-väriryhmässä puolet kokonaispinnasta on punakirjava,

— C-väriryhmässä kolmannes kokonaispinnasta on kevyesti punainen, punertava tai juovikas.

Mallon on oltava täysin vahingoittumaton.

Niiden on oltava täysin virheettömiä, lukuun ottamatta hyvin vähäisiä pintavirheitä, jotka eivät vaikuta tuotteen yleisulkonäköön, laatuun, säilyvyyteen tai pakkauksen ulkoasuun:

— hyvin vähäiset kuorivauriot,

— hyvin vähäistä ruskealaikkuisuutta ( 7 ), kuten — — ruskeita laikkuja, jotka eivät ulotu kantakuoppaa laajemmalle ja jotka eivät ole karheita, ja/tai — vähäistä erillistä ruskealaikkuisuutta.

ii) I luokka

Tähän luokkaan luokiteltujen omenoiden on oltava hyvälaatuisia. Niiden on oltava ominaisuuksiltaan lajikkeelle ( 8 ) tyypillisiä.

Omenoissa on oltava vähintään seuraavat lajikkeen väriominaisuudet:

— A-väriryhmässä puolet kokonaispinnasta on punainen,

— B-väriryhmässä kolmannes kokonaispinnasta on punakirjava,

— C-väriryhmässä kymmenesosa kokonaispinnasta on kevyesti punainen, punertava tai juovikas.

Mallon on oltava täysin vahingoittumaton.

Niissä voi kuitenkin olla seuraavanlaisia vähäisiä virheitä, jos ne eivät vaikuta tuotteen yleisulkonäköön, laatuun, säilyvyyteen tai pakkauksen ulkoasuun:

— vähäinen muotovirhe,

— vähäinen kehitysvirhe,

— vähäinen värivirhe,

— lieviä kolhiutumia, jotka eivät saa olla tummuneita ja joiden kokonaispinta-ala on enintään yksi neliösenttimetri,

— vähäisiä kuorivaurioita, jotka eivät saa olla — — muodoltaan pitkänomaisten virheiden osalta yli kahden senttimetrin pituisia, — muiden vikojen osalta yli yhtä neliösenttimetriä kokonaispinta-alaltaan, lukuun ottamatta hedelmärupea (Venturia inaequalis), jonka yhteispinta-ala ei saa olla yli 0,25 neliösenttimetriä,

— vähäistä ruskealaikkuisuutta ( 9 ), kuten — — ruskeita laikkuja, jotka voivat ulottua hieman kantakuoppaa laajemmalle mutta jotka eivät ole karheita, ja/tai — ohutta verkkomaista ruskealaikkuisuutta, jonka pinta-ala on enintään viidennes hedelmän kokonaispinta-alasta ja joka ei poikkea voimakkaasti hedelmän yleisestä väristä, ja/tai — tiheää ruskealaikkuisuutta, jonka pinta-ala on enintään kahdeskymmenes osa hedelmän kokonaispinta-alasta; ohuen verkkomaisen ja tiheän ruskealaikkuisuuden pinta-ala saa kuitenkin yhteensä olla enintään 1/5 hedelmän kokonaispinta-alasta. — Omenoista voi puuttua kanta, jos se on irronnut siististi eikä kuori kantakuopassa ole vaurioitunut.

iii) II luokka

Tähän luokkaan kuuluvat omenat, joita ei voida luokitella ylempiin luokkiin, mutta jotka ovat edellä määriteltyjen vähimmäisvaatimusten mukaisia.

Mallossa ei saa olla merkittäviä virheitä.

Omenoissa voi olla seuraavanlaisia virheitä, jos niiden laatuun, säilyvyyteen tai ulkoasuun liittyvät olennaiset ominaispiirteet säilyvät muuttumattomina:

— muotovirheitä,

— kehitysvirheitä,

— värivirheitä,

— lieviä kolhiutumia, jotka voivat olla hiukan tummuneita ja joiden pinta-ala on enintään 1,5 neliösenttimetriä,

— kuorivaurioita, jotka eivät saa olla — — muodoltaan pitkänomaisten virheiden osalta yli neljän senttimetrin pituisia, — muiden vikojen osalta yli 2,5:tä neliösenttimetriä kokonaispinta-alaltaan, lukuun ottamatta hedelmärupea (Venturia inaequalis), jonka yhteispinta-ala ei saa olla yli yhtä neliösenttimetriä,

— vähäistä ruskealaikkuisuutta ( 10 ), kuten — — ruskeita laikkuja, jotka voivat ulottua kantakuoppaa laajemmalle ja olla hieman karheita, ja/tai — ohutta verkkomaista ruskealaikkuisuutta, jonka pinta-ala on enintään puolet hedelmän kokonaispinta-alasta ja joka ei poikkea voimakkaasti hedelmän yleisestä väristä, ja/tai — tiheää ruskealaikkuisuutta, jonka pinta-ala on enintään kolmannes hedelmän kokonaispinta-alasta; — ohuen verkkomaisen ja tiheän ruskealaikkuisuuden pinta-ala saa kuitenkin yhteensä olla enintään puolet hedelmän kokonaispinta-alasta.

III KOKOLUOKITTELUA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Koko määritetään joko poikkileikkauksen suurimman halkaisijan tai painon mukaan.

Vähimmäiskoko on halkaisijan mukaan 60 millimetriä tai painon mukaan 90 grammaa. Kooltaan pienemmät hedelmät voidaan hyväksyä, jos tuotteen arvo Brixin asteikolla on vähintään 10,5 ja koko on vähintään 50 millimetriä tai 70 grammaa.

Tasakokoisuuden varmistamiseksi saman pakkauksen tuotteiden kokoero saa olla

a) halkaisijan mukaan määritellyillä hedelmillä

— enintään 5 millimetriä, kun kyseessä ovat ekstraluokan hedelmät ja kerroksittain riveihin pakatut I ja II luokan hedelmät. Bramley's Seedling -lajikkeiden (Bramley, Triomphe de Kiel) ja Horneburger-lajikkeiden omenilla halkaisijoiden ero voi kuitenkin olla enintään 10 millimetriä, ja

— enintään 10 millimetriä, kun kyseessä ovat irtotavarana pakkauksessa tai myyntipakkauksessa tarjottavat I luokan hedelmät. Bramley's Seedling -lajikkeiden (Bramley, Triomphe de Kiel) ja Horneburger-lajikkeiden omenilla halkaisijoiden ero voi kuitenkin olla enintään 20 mm; tai

b) painon mukaan määritellyillä hedelmillä

— enintään 5 millimetriä, kun kyseessä ovat ekstraluokan omenat ja kerroksittain riveihin pakatut I ja II luokan omenat: —



Koko (g) Painoero (g) 70–90 15 g 91–135 20 g 136–200 30 g 201–300 40 g > 300 50 g

— enintään 10 millimetriä, kun kyseessä ovat irtotavarana pakkauksessa tai myyntipakkauksessa tarjottavat I luokan hedelmät: —



Koko (g) Tasakokoisuus (g) 70–135 35 136–300 70 > 300 100

Irtotavarana pakkauksessa tai myyntipakkauksessa tarjottaville II luokan hedelmille ei ole vahvistettu tasakokoisuusvaatimusta.

IV SALLITTUJA POIKKEAMIA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Tuotteille, jotka eivät ole asianomaisen luokan vaatimusten mukaisia, sallitaan kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa kussakin erässä eräitä laatu- ja kokopoikkeamia.

A. Sallitut laatupoikkeamat

i) Ekstraluokka

Viisi prosenttia määrästä tai painosta saa olla omenoita, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia mutta täyttävät I luokan vaatimukset. ►C2 Tämän poikkeaman rajoissa enintään 0,5 prosenttia tuotteista voi olla sellaisia, jotka täyttävät II luokan laatuvaatimukset. ◄

ii) I luokka

Kymmenen prosenttia määrästä tai painosta saa olla omenoita, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia mutta täyttävät II luokan vaatimukset. Tämän poikkeaman rajoissa enintään yksi prosentti tuotteista voi olla sellaisia, jotka eivät täytä II luokan vaatimuksia eivätkä vähimmäisvaatimuksia tai joissa on mätää.

iii) II luokka

Kymmenen prosenttia määrästä tai painosta saa olla omenoita, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia eivätkä täytä vähimmäisvaatimuksia. Tämän poikkeaman rajoissa enintään kaksi prosenttia tuotteista voi olla sellaisia, joissa on mätää.

B. Sallitut kokopoikkeamat

Kaikissa luokissa sallitaan kymmenen prosenttia määrästä tai painosta omenia, jotka eivät vastaa kokoluokittelua koskevia vaatimuksia. Sallittua poikkeamaa ei sovelleta tuotteisiin, jotka ovat

— 5 millimetriä tai enemmän vähimmäiskokoa pienempiä,

— 10 grammaa tai enemmän vähimmäispainoa kevyempiä.

V KAUPPAKUNNOSTUSTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

A. Tasalaatuisuus

Jokaisen pakkauksen sisällön on oltava tasalaatuinen, ja pakkaus saa sisältää ainoastaan samaa alkuperää, lajiketta, laatuluokkaa, kokoluokkaa (jos tuotteet luokitellaan koon mukaan) ja kypsyysastetta olevia omenoita.

Ekstraluokan hedelmien on oltava myös samanvärisiä.

Myyntipakkaus voi kuitenkin sisältää eri omenalajikkeiden sekoituksia, jos ne eroavat selvästi toisistaan ja jos tuotteet ovat laadultaan tasalaatuisia ja kunkin lajikkeen osalta samaa alkuperää.

Pakkauksen sisällön näkyvän osan on edustettava koko sisältöä.

B. Pakkaaminen

Omenat on pakattava siten, että ne tulevat suojatuiksi asianmukaisella tavalla. Erityisesti yli kolmen kilogramman painoisten myyntipakkausten on oltava riittävän jäykkiä, jotta ne suojaisivat tuotetta asianmukaisesti.

Pakkauksen sisällä käytettävien materiaalien on oltava puhtaita ja sellaisia, etteivät ne vahingoita tuotteita ulkoisesti tai sisäisesti. Kaupallisilla merkinnöillä varustettujen materiaalien, kuten paperien tai tarrojen käyttö sallitaan, jos painatuksessa käytetään myrkytöntä painoväriä ja kiinnityksessä myrkytöntä liimaa.

Yksittäisiin tuotteisiin kiinnitettävien tarrojen on oltava sellaisia, että niistä ei aiheudu niitä poistettaessa näkyviä liimajälkiä tai kuorivaurioita.

Pakkauksissa ei saa olla mitään vieraita aineita.

VI MERKITSEMISTÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Kussakin pakkauksessa on oltava merkittynä sen yhdelle puolelle selvin, pysyvin ja pakkauksen ulkopuolelle näkyvin kirjaimin seuraavat merkinnät:

A. Tunnistusmerkinnät

Pakkaajan ja/tai lähettäjän nimi ja osoite.

Tämä merkintä voidaan korvata seuraavasti:

— kaikissa pakkauksissa valmispakkauksia lukuun ottamatta viranomaisen antama tai hyväksymä pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi, jonka välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakkaaja ja/tai lähettäjä” (tai vastaava lyhenne);

— yksinomaan valmispakkauksissa unionin alueelle sijoittautuneen myyjän nimi ja osoite, joiden välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakattu … varten” tai muu vastaava maininta. Tällöin merkinnän on sisällettävä myös pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi. Myyjän on annettava kaikki valvontayksiköiden tarpeellisiksi katsomat kyseisen koodin merkitystä koskevat tiedot.

▼M18

B. Tuote

— Ilmaisu ”omenoita” jos sisältö ei ole näkyvissä.

— Lajikkeen nimi. Jos kyseessä on selvästi toisistaan eroavien omenalajikkeiden sekoitus, maininta jokaisesta lajikkeesta.

— Lajikkeen nimi voidaan korvata synonyymillä. Muunnoksen nimi tai kauppanimi ( 11 ) voidaan mainita vain lajikkeen tai synonyymin täydennyksenä.

▼B

C. Tuotteen alkuperä

Alkuperämaa ( 12 ) ja vapaavalintaisesti tuotantoalue tai kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason paikannimi.

Kun kyseessä on eri alkuperää olevien, selvästi toisistaan eroavien omenalajikkeiden sekoitus, kunkin lajikkeen nimen välittömässä läheisyydessä on mainittava sen alkuperämaa.

D. Kaupalliset tiedot

— Luokka

— Kokoluokka tai kerroksittain riveihin pakatuista hedelmistä kappalemäärä.

Jos tunnistusmerkinnät tehdään kokoluokan perusteella, kokoluokka on ilmoitettava

a) niiden hedelmien osalta, joihin sovelletaan tasakokoisuusvaatimuksia, vähimmäis- ja enimmäishalkaisijoina tai vähimmäis- ja enimmäispainoina;

b) niiden hedelmien osalta, joihin ei sovelleta tasakokoisuusvaatimuksia, pakkauksen pienimmän hedelmän halkaisijana tai painona, jonka perään lisätään maininta ”ja enemmän” tai muu vastaava ilmaisu tai tarvittaessa maininta pakkauksen suurimman hedelmän halkaisijasta tai painosta.

E. Virallinen tarkastusmerkintä (vapaaehtoinen)

Ensimmäisessä alakohdassa esitettyjä merkintöjä ei tarvitse tehdä pakkauksiin, jotka sisältävät ulospäin selvästi näkyviä myyntipakkauksia, joihin kaikkiin on tehty kyseiset merkinnät. Kyseisiin pakkauksiin ei saa tehdä merkintöjä, jotka voisivat johtaa harhaan. Jos pakkaukset on pakattu kuormalavalle, kyseiset tiedot on annettava vähintään kuormalavan kahdelle sivulle näkyvästi sijoitetulla lomakkeella.

▼M18

Luetteloon sisältymättömien lajikkeiden hedelmät on luokiteltava niiden lajikeominaisuuksien mukaisesti.







Lajike Muunnos Synonyymi Väriryhmä Ruskea-laikkuisuus African Red B Akane Tohoku 3, Primerouge B Alborz Seedling C Aldas B Alice B Alkmene Early Windsor C Alro B Alwa B Amasya B Angold C Antej Antei B Apollo Beauty of Blackmoor C Arkcharm Arkansas No 18, A 18 C Arlet B R Aroma C Aroman muunnokset, esim. C Amorosa C Auksis B Beacon A Belfort Pella B Belle de Boskoop R Belle de Boskoopin muunnokset, esim. R Boskoop rouge Red Boskoop Roter Boskoop R Belle fleur double Belorrusskoje Maļinovoje Belorusskoe Malinovoe, Byelorusskoe Malinovoe B Berlepsch Freiherr von Berlepsch C Berlepschin muunnokset, esim. C Berlepsch rouge Red Berlepsch, Roter Berlepsch C Blushed Golden Bogatir Bogatyr Bohemia B Braeburn B Braeburnin muunnokset, esim. B Hidala B Joburn B Lochbuie Red Braeburn B Mahana Red B Mariri Red B Redfield B Royal Braeburn B Bramley's Seedling Bramley, Triomphe de Kiel Brettacher Sämling Calville Groupe des Cardinal B Carola Kalco C Caudle B Charden Charles Ross Civni B Coop 38 Coromandel Red Corodel A Cortland B Cox's Orange Pippin Cox orange C R Cox's Orange Pippinin muunnokset, esim. C R Cherry Cox C R Crimson Bramley Cripps Pink C Cripps Pinkin muunnokset, esim. C Pink Rose C Rosy Glow C Ruby Pink C Cripps Red C (1) Dalinbel B R Delblush Delcorf C Delcorfin muunnokset, esim. C Dalili C Monidel C Delgollune B Delicious ordinaire Ordinary Delicious B Deljeni Delikates B Delor C Discovery C Doč Melbi Doch Melbi C Dunn's Seedling R Dykmanns Zoet C Egremont Russet R Elan Elise Red Delight A Ellison's orange Ellison C Elstar C Elstarin muunnokset, esim. C Bel-El C Daliest C Daliter C Elshof C Elstar Armhold C Elstar Reinhardt C Goedhof C Red Elstar C Valstar C Empire A Falstaff C Fiesta Red Pippin C Florina B Forele B Fortune R Fuji B Fujin muunnokset, esim. B Fuji Brak B Gala C Galan muunnokset, esim. C Annaglo C Baigent C Galaxy C Mitchgla C Obrogala C Regala C Regal Prince C Tenroy C Garcia Gloster B Goldbohemia Golden Delicious Golden Deliciousin muunnokset, esim. Golden Russet R Goldstar Granny Smith Gradigold Gravensteiner Gravenstein Gravensteinerin muunnokset, esim. Gravenstein rouge Red Gravenstein, Roter Gravensteiner Greensleeves Holsteiner Cox Holstein R Holsteiner Coxin muunnokset, esim. R Holstein rouge Red Holstein, Roter Holsteiner Cox R Honeycrisp C Honeygold Horneburger Howgate Wonder Manga Idared B Iedzēnu B Ilga B Ingrid Marie B R Iron C Isbranica Izbranica C Jacob Fisher Jacques Lebel Jamba C James Grieve James Grieven muunnokset, esim. James Grieve rouge Red James Grieve Jarka C Jerseymac B Jester Jonagold C Jonagoldin muunnokset, esim. C Crowngold C Daligo C Daliguy Jonasty C Dalijean Jonamel C Decosta C Jomar C Jomured Van de Poel C Jonabel C Jonabres C Jonagold Boerekamp C Jonagold 2000 Excel C Jonagored Supra C Jonaveld C King Jonagold C New Jonagold Fukushima C Novajo Veulemanns C Primo C Red Jonaprince C Romagold Surkijn C Rubinstar C Schneica Jonica C Wilmuta C Jonalord C Jonathan B Julia B Jupiter Karmijn de Sonnaville C R Katja Katy B Kent R Kidd's orange red C R Kim B Koit C Koričnoje Novoje Korichnoe Novoe, Korichnevoe Novoe C Kovaļenkovskoje B Krameri Tuvioun B Kulikovskoje B Lady Williams B Lane's Prince Albert Laxton's Superb C R Ligol B Lobo B Lodel A Lord Lambourne C Maigold B McIntosh B Meelis B Melba C Melodie B Melrose C Meridian C Moonglo C Morgenduft Imperatore B Mountain Cove Mutsu Crispin Noris B Normanda C Nueva Europa C Nueva Orleans B Odin B Ontario B Orlik B Orlovskoje Polosatoje C Ozark Gold Paula Red B Pero de Cirio Piglos B Pikant B Pikkolo C Pilot C Pimona C Pinova C Pirella B Piros C Prima B Rafzubin C Rafzubinin muunnokset, esim. C Rafzubex C Rajka B Rambour d'hiver Rambour Franc B Reanda B Rebella C Red Delicious A Red Deliciousin muunnokset, esim. A Campsur A Erovan A Fortuna Delicious A Otago A Red King A Red Spur A Red York A Richared A Royal Red A Shotwell Delicious A Stark Delicious A Starking A Starkrimson A Starkspur A Topred A Trumdor A Well Spur A Red Dougherty A Redkroft A Regal A Regina B Reglindis C Reine des Reinettes Gold Parmoné, Goldparmäne C Reineta Encarnada B Reinette Rouge du Canada B Reinette d'Orléans Reinette Blanche du Canada Reinette du Canada, Canada Blanc, Kanadarenette, Renetta del Canada R Reinette de France Reinette de Landsberg Reinette grise du Canada Graue Kanadarenette R Relinda C Remo B Renora B Resi B Resista Retina B Rewena B Roja de Benejama Verruga, Roja del Valle, Clavelina A Rome Beauty Belle de Rome, Rome B Rome Beautyn muunnokset, esim. B Red Rome B Rosana B Royal Beauty A Rubin (Czech cultivar) C Rubin (Kazahstan cultivar) B Rubinola B Rudens Svītrainais Osennee Polosatoe, Rudeninis Dryzuotasis, Rudens Svītrotais, Streifling, Streifling Herbst, Sügisjoonik, Syysjuovikas ja monet muut C Saltanat B Sciearly A Scifresh B Sciglo A Sciray GS48 A Scired A R Sciros A Selena B Shampion B Sidrunkollane Talioun Sinap Orlovskij Snygold Earlygold Sommerregent C Spartan A Splendour A St. Edmunds Pippin R Stark's Earliest C Štaris Staris A Sturmer Pippin R Summerred B Sügisdessert C Sunrise A Sunset R Suntan R Sweet Caroline C Talvenauding B R Tellisaare B Tiina Tina C Topaz B Tydeman's Early Worcester Tydeman's Early B Veteran B Vista Bella Bellavista B Wealthy B Worcester Pearmain B York B Zailijskoje Zailiyskoe B Žigulovskoje Zhigulovskoe C (*1) Vähintään 20 prosenttia I ja II luokassa.

▼B

2 OSA: SITRUSHEDELMIEN KAUPAN PITÄMISEN VAATIMUKSET

I TUOTTEEN MÄÄRITELMÄ

Nämä vaatimukset koskevat seuraavia hedelmälajeja, jotka luokitellaan ”sitrushedelmiksi” ja jotka on tarkoitettu toimitettavaksi kuluttajille tuoreina, teolliseen jalostukseen tarkoitettuja sitrushedelmiä lukuun ottamatta:

— Citrus limon (L.) Burm. f -lajin sitruunat,

— mandariinit (Citrus reticulata Blanco), mukaan luettuina tämän lajin ja sen hybridien satsumat (Citrus unshiu Marcow.), klementiinit (Citrus clementina Hort. ex Tan.), välimerenmandariinit (Citrus deliciosa Ten.) ja tangeriinit (Citrus tangerina Tan.),

— Citrus sinensis (L.) Osbeck -lajin appelsiinit.

II LAATUA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Vaatimusten tarkoituksena on määritellä kauppakunnostettujen ja pakattujen sitrushedelmien laatu.

A. Vähimmäisvaatimukset

Ottaen huomioon kullekin luokalle annetut erityismääräykset ja sallitut poikkeamat sitrushedelmien on kaikissa luokissa oltava:

— eheitä,

— vailla kolhiutumia ja/tai laajoja arpeutuneita vioittumia,

— terveitä; tuotteita, joissa on mätää, tai jotka ovat muuten pilaantuneet kulutukseen kelpaamattomiksi, ei sallita,

— puhtaita, lähes vailla näkyviä vieraita aineita,

— lähes vailla tuholaisia,

— vailla tuholaisten mallolle aiheuttamia vaurioita,

— vailla alkavaa nahistumista ja kuivumista,

— vailla alhaisen lämpötilan tai hallan aiheuttamia vaurioita,

— vailla epätavallista pintakosteutta,

— vailla vierasta hajua ja/tai makua.

Sitrushedelmien kehitysasteen ja kunnon on oltava sellainen, että ne

— kestävät kuljetuksen ja käsittelyn, sekä

— saapuvat tyydyttävässä kunnossa määräpaikkaan.

B. Kypsyysastetta koskevat vaatimukset

Sitrushedelmien kehitys- ja kypsyysasteen on oltava sopiva ottaen huomioon lajiketta koskevat edellytykset, korjuuajankohta ja tuotantoalue.

Sitrushedelmien kypsyysaste määritellään kunkin jäljempänä mainitun lajin osalta seuraavia parametreja käyttäen:

— vähimmäismehupitoisuus,

▼M18 —————

▼B

— sokeri- ja happopitoisuuksien suhteen vähimmäisarvo ( 13 ),

— väritys.

Värityksen on oltava sellainen, että tavanomaisen kehityksen päätyttyä sitrushedelmien väri on määräpaikassa lajikkeelle tyypillinen.







Vähimmäis-mehupitoisuus (%) ►M18 Vähimmäissokeripitoisuus (Brixin asteikolla) ◄ Sokeri- ja happo-pitoisuuksien suhde Väritys Sitruunat 20 Oltava lajikkeelle tyypillinen. Väriltään vihreät (muttei tummanvihreät) hedelmät sallitaan, jos ne täyttävät vähimmäisvaatimukset mehupitoisuuden osalta. Satsumat, klementiinit ja muut mandariinilajikkeet sekä niiden hybridit Satsumat 33 6.5:1 Oltava lajikkeelle tyypillinen vähintään kolmanneksella hedelmän pinta-alasta. Klementiinit 40 7.0:1 Muut mandariinilajikkeet ja niiden hybridit 33 7.5:1 (1) Appelsiinit Veriappelsiinit 30 6.5:1 Oltava lajikkeelle tyypillinen. Väriltään vaaleanvihreät hedelmät sallitaan, jos kyseistä väriä esiintyy enintään yhdellä viidesosalla hedelmän kokonaispinta-alasta ja jos hedelmät täyttävät vähimmäisvaatimukset mehupitoisuuden osalta. Alueilla, joilla ilman lämpötila ja suhteellinen kosteus ovat appelsiinien kehityskautena korkeat, hedelmien kokonaispinta-alasta yli viidesosa voi olla vihreä, jos ne täyttävät vähimmäisvaatimukset mehupitoisuuden osalta. Navel-lajikkeiden ryhmä 33 6.5:1 Muut lajikkeet 35 6.5:1 Mosambi, Sathgudi ja Pacitan, joissa esiintyy vihreää väriä yli viidesosalla 33 Muut lajikkeet, joissa esiintyy vihreää väriä yli viidesosalla 45 (1) Mandora- ja Minneola-lajikkeiden sokeri- ja happopitoisuuksien suhde on 1.1.2023 alkavan markkinointivuoden alkuun saakka 6,0:1. ▼B

Kyseiset kypsyysvaatimukset täyttävien sitrushedelmien kuoren vihreys voidaan poistaa. Tämä käsittely on sallittu vain, jos muut luontaiset aistinvaraiset ominaisuudet eivät muutu.

C. Luokittelu

Sitrushedelmät luokitellaan kolmeen luokkaan seuraavasti:

i) Ekstraluokka

Tähän luokkaan luokiteltujen sitrushedelmien on oltava erittäin hyvälaatuisia. Niiden on oltava ominaisuuksiltaan lajikkeelle ja/tai kaupalliselle tyypille tyypillisiä.

Niiden on oltava täysin virheettömiä, lukuun ottamatta hyvin vähäisiä pintavirheitä, jotka eivät vaikuta tuotteen yleisulkonäköön, laatuun, säilyvyyteen tai pakkauksen ulkoasuun.

ii) I luokka

Tähän luokkaan luokiteltujen sitrushedelmien on oltava hyvälaatuisia. Niiden on oltava ominaisuuksiltaan lajikkeelle ja/tai kaupalliselle tyypille tyypillisiä.

Niissä voi kuitenkin olla seuraavanlaisia vähäisiä virheitä, jos ne eivät vaikuta tuotteen yleisulkonäköön, laatuun, säilyvyyteen tai pakkauksen ulkoasuun:

— vähäinen muotovirhe,

— vähäisiä värivirheitä, vähäiset auringonpaahteen jäljet mukaan luettuina,

— vähäisiä eteneviä kuorivaurioita, jos ne eivät aiheuta vaurioita hedelmälihalle,

— vähäisiä hedelmän muodostuessa ilmaantuvia kuorivaurioita, kuten hopeanväriset ruvettumat, ruskealaikkuisuus tai tuholaisten aiheuttamat vauriot,

— vähäisiä arpeutuneita virheitä, jotka on aiheuttanut jokin mekaaninen syy, kuten raesade, hankaus, käsittelyssä syntyneet vauriot,

— kaikkien mandariinien ryhmään kuuluvien hedelmien kuori voi olla vähäisesti ja osittain irronnut hedelmänlihasta.

iii) II luokka

Tähän luokkaan kuuluvat sitrushedelmät, joita ei voida luokitella ylempiin luokkiin, mutta jotka vastaavat edellä määriteltyjä vähimmäisvaatimuksia.

Sitrushedelmissä voi olla seuraavanlaisia virheitä, jos niiden laatuun, säilyvyyteen tai ulkonäköön liittyvät olennaiset ominaispiirteet säilyvät muuttumattomina:

— muotovirheitä,

— värivirheitä, auringonpaahteen jäljet mukaan luettuina,

— eteneviä kuorivaurioita, jos ne eivät aiheuta vaurioita hedelmälihalle,

— hedelmän muodostuessa ilmaantuvia kuorivaurioita, kuten hopeanväriset ruvettumat, ruskealaikkuisuus tai tuholaisten aiheuttamat vauriot,

— arpeutuneita virheitä, jotka on aiheuttanut jokin mekaaninen syy, kuten raesade, hankaus, käsittelyssä syntyneet vauriot,

— arpeutuneita pintavaurioita,

— epätasainen kuori,

— appelsiinien kuori voi olla vähäisesti ja osittain irronnut hedelmänlihasta ja kaikkien mandariinien ryhmään kuuluvien hedelmien kuori voi olla osittain irronnut hedelmälihasta.

III KOKOLUOKITTELUA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Koko määritetään hedelmän poikkileikkauksen suurimman halkaisijan tai lukumäärän mukaan.

A. Vähimmäiskoko

Sovellettavat vähimmäiskoot ovat seuraavat:







Hedelmä Halkaisija (mm) Sitruunat 45 Satsumat ja muut mandariinilajikkeet sekä niiden hybridit 45 Klementiinit 35 Appelsiinit 53

B. Tasakokoisuus

Sitrushedelmät voidaan kokoluokitella jollakin seuraavista tavoista:

a) Tasakokoisuuden varmistamiseksi saman pakkauksen tuotteiden kokoero saa olla

— enintään 10 millimetriä, jos pienimmän hedelmän (pakkauksessa ilmoitettu) halkaisija on < 60 millimetriä,

— enintään 15 millimetriä, jos pienimmän hedelmän (pakkauksessa ilmoitettu) halkaisija on ≥ 60 millimetriä mutta < 80 millimetriä,

— enintään 20 millimetriä, jos pienimmän hedelmän (pakkauksessa ilmoitettu) halkaisija on ≥ 80 millimetriä mutta < 110 millimetriä,

— jos hedelmän halkaisija on ≥ 110 millimetriä, halkaisijoiden erolla ei ole merkitystä.

b) Jos sovelletaan kokoluokkakoodeja, on noudatettava seuraavassa taulukossa esitettyjä koodeja ja asteikkoja:







Kokokoodi Halkaisija (mm) Sitruunat 0 79 - 90 1 72 - 83 2 68 - 78 3 63 - 72 4 58 - 67 5 53 - 62 6 48 - 57 7 45 - 52 Satsumat, klementiinit ja muut mandariinilajikkeet sekä niiden hybridit 1-XXX 78 tai suurempi 1-XX 67 - 78 1 tai 1-X 63 - 74 2 58 - 69 3 54 - 64 4 50 - 60 5 46 - 56 6 (1) 43 - 52 7 41 - 48 8 39 - 46 9 37 - 44 10 35 - 42 Appelsiinit 0 92 – 110 1 87 – 100 2 84 – 96 3 81 – 92 4 77 – 88 5 73 – 84 6 70 – 80 7 67 – 76 8 64 – 73 9 62 – 70 10 60 – 68 11 58 – 66 12 56 – 63 13 53 – 60 (1) Alle 45 millimetrin halkaisija koskee vain klementiinejä.

Tasakokoisuus varmistetaan edellä esitetyn kokoluokitteluasteikon noudattamisella seuraavia tapauksia lukuun ottamatta:

Kun kyseessä ovat irtotavarana konteissa olevat hedelmät ja nettopainoltaan enintään viiden kilogramman myyntipakkauksissa olevat hedelmät, suurin kokoero ei saa ylittää kokoluokitteluasteikon kolmen peräkkäisen koon muodostaman ryhmän vaihteluväliä.

c) Lukumäärän mukaan kokoluokitelluissa hedelmissä kokoerojen on oltava a alakohdan mukaisia.

IV SALLITTUJA POIKKEAMIA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Tuotteille, jotka eivät ole asianomaisen luokan vaatimusten mukaisia, sallitaan kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa kussakin erässä eräitä laatu- ja kokopoikkeamia.

A. Sallitut laatupoikkeamat

i) Ekstraluokka

Viisi prosenttia määrästä tai painosta saa olla sitrushedelmiä, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia mutta täyttävät I luokan vaatimukset. ►C2 Tämän poikkeaman rajoissa enintään 0,5 prosenttia tuotteista voi olla sellaisia, jotka täyttävät II luokan laatuvaatimukset. ◄

ii) I luokka

Kymmenen prosenttia määrästä tai painosta saa olla sitrushedelmiä, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia mutta täyttävät II luokan vaatimukset. Tämän poikkeaman rajoissa enintään yksi prosentti tuotteista voi olla sellaisia, jotka eivät täytä II luokan vaatimuksia eivätkä vähimmäisvaatimuksia tai joissa on mätää.

iii) II luokka

Kymmenen prosenttia määrästä tai painosta saa olla sitrushedelmiä, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia eivätkä täytä vähimmäisvaatimuksia. Tämän poikkeaman rajoissa enintään kaksi prosenttia tuotteista voi olla sellaisia, joissa on mätää.

B. Sallitut kokopoikkeamat

Kaikissa luokissa sallitaan kymmenen prosenttia lukumäärästä tai painosta sitrushedelmiä, jotka kuuluvat välittömästi alempaan ja/tai ylempään kokoluokkaan kuin pakkauksessa mainittu kokoluokka (tai mainitut kokoluokat, kun kyseessä on kolmen kokoluokan yhdistelmä).

Kaikissa tapauksissa kymmenen prosentin sallittua poikkeamaa sovelletaan vain hedelmiin, jotka eivät ole pienempiä kuin seuraavat vähimmäismitat:







Hedelmä Halkaisija (mm) Sitruunat 43 Satsumat ja muut mandariinilajikkeet sekä niiden hybridit 43 Klementiinit 34 Appelsiinit 50

V KAUPPAKUNNOSTUSTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

A. Tasalaatuisuus

Kunkin pakkauksen sisällön on oltava tasalaatuinen, ja pakkaus saa sisältää ainoastaan samaa alkuperää, lajiketta tai kaupallista tyyppiä, laatu- ja kokoluokkaa sekä selvästi samaa kehitys- ja kypsyysastetta olevia sitrushedelmiä.

Lisäksi ekstraluokassa värin on oltava tasalaatuinen.

Myyntipakkaus voi kuitenkin sisältää sitrushedelmälajien sekoituksia, jos ne eroavat selvästi toisistaan ja jos tuotteet ovat tasalaatuisia ja kunkin lajin osalta samaa lajiketta, kaupallista tyyppiä ja alkuperää.

Pakkauksen sisällön näkyvän osan on edustettava koko sisältöä.

B. Pakkaaminen

Sitrushedelmät on pakattava siten, että ne tulevat suojatuiksi sopivalla tavalla.

Pakkauksen sisällä käytettävien materiaalien on oltava puhtaita ja sellaisia, etteivät ne vahingoita tuotteita ulkoisesti tai sisäisesti. Kaupallisilla merkinnöillä varustettujen materiaalien, kuten paperien tai tarrojen käyttö sallitaan, jos painatuksessa käytetään myrkytöntä painoväriä ja kiinnityksessä myrkytöntä liimaa.

Yksittäisiin tuotteisiin kiinnitettävien tarrojen on oltava sellaisia, että niistä ei aiheudu niitä poistettaessa näkyviä liimajälkiä tai kuorivaurioita.

Jos hedelmät kääritään paperiin, on käytettävä ohutta, kuivaa, uutta ja hajutonta ( 14 ) paperia.

On kiellettyä käyttää sellaisia aineita, jotka muuttavat sitrushedelmien luontaisia ominaisuuksia ja erityisesti niiden makua tai hajua ( 15 ).

Pakkauksissa ei saa olla mitään vieraita aineita. Tarjontamuoto, jossa hedelmään kiinnittyy lyhyt, ei puumainen oksa muutamine vihreine lehtineen, kuitenkin sallitaan.

VI MERKITSEMISTÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Kussakin pakkauksessa on oltava merkittynä sen yhdelle puolelle selvin, pysyvin ja pakkauksen ulkopuolelle näkyvin kirjaimin seuraavat merkinnät:

A. Tunnistusmerkinnät

Pakkaajan ja/tai lähettäjän nimi ja osoite.

Tämä merkintä voidaan korvata seuraavasti:

— kaikissa pakkauksissa valmispakkauksia lukuun ottamatta viranomaisen antama tai hyväksymä pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi, jonka välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakkaaja ja/tai lähettäjä” (tai vastaava lyhenne);

— yksinomaan valmispakkauksissa unionin alueelle sijoittautuneen myyjän nimi ja osoite, joiden välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakattu … varten” tai muu vastaava maininta. Tällöin merkinnän on sisällettävä myös pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi. Myyjän on annettava kaikki valvontayksiköiden tarpeellisiksi katsomat kyseisen koodin merkitystä koskevat tiedot.

B. Tuote

— Lajin yleisnimi, jos tuote ei ole näkyvissä,

— appelsiinien osalta lajikkeen nimi,

— mandariinien ryhmän osalta sovelletaan seuraavaa: — — kun kyseessä ovat satsumat, ilmaisu ”satsumia”, jota voi seurata lajikkeen nimi — kun kyseessä ovat klementiinit, ilmaisu ”klementiinejä”, jota voi seurata lajikkeen nimi ja tapauksen mukaan edeltää joko ilmaisu ”siemenettömiä”, jos klementiinit ovat siemenettömiä tai niissä on 1–10 siementä, tai ”siemenellisiä”, jos klementiineissä on enemmän kuin 10 siementä, — kun kyseessä ovat muut mandariinit ja niiden hybridit, lajikkeen nimi.

— kun kyseessä on selvästi toisistaan eroavien sitruslajien sekoitus, ilmaisu ”sitrushedelmien sekoitus” tai vastaava ilmaisu ja kaikkien lajien yleisnimet,

— ilmaisu ”siemenettömiä” (vapaaehtoinen) ( 16 ).

C. Tuotteen alkuperä

— Alkuperämaa ( 17 ) ja vapaavalintaisesti tuotantoalue tai kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason paikannimi.

— Kun kyseessä on eri alkuperää olevien, selvästi toisistaan eroavien sitrushedelmälajien sekoitus, kunkin lajin nimen välittömässä läheisyydessä on mainittava sen alkuperämaa.

D. Kaupalliset tiedot

— Luokka

— Koko, joka ilmaistaan seuraavasti: — — vähimmäis- ja enimmäiskoko (mm), tai ▼M18 — kokokoodi(t), jo(i)ta voi seurata vähimmäis- ja enimmäiskoko tai lukumäärä. ▼B — Tarvittaessa merkintä korjuun jälkeisissä käsittelyissä käytetyistä säilöntäaineista tai muista kemiallisista aineista.

E. Virallinen tarkastusmerkintä (vapaaehtoinen)

Ensimmäisessä alakohdassa esitettyjä merkintöjä ei tarvitse tehdä pakkauksiin, jotka sisältävät ulospäin selvästi näkyviä myyntipakkauksia, joihin kaikkiin on tehty kyseiset merkinnät. Kyseisiin pakkauksiin ei saa tehdä merkintöjä, jotka voisivat johtaa harhaan. Jos pakkaukset on pakattu kuormalavalle, kyseiset tiedot on annettava vähintään kuormalavan kahdelle sivulle näkyvästi sijoitetulla lomakkeella.

3 OSA: KIIVIEN KAUPAN PITÄMISEN VAATIMUKSET

I TUOTTEEN MÄÄRITELMÄ

Nämä vaatimukset koskevat Actinidia chinensis Planch.- ja Actinidia deliciosa (A. Chev.), C. F. Liang ja A. R. Ferguson -lajien kiivejä, jotka on tarkoitettu myytäviksi kuluttajille tuoreina, teolliseen jalostukseen tarkoitettuja kiivejä lukuun ottamatta.

II LAATUA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Näiden vaatimusten tarkoituksena on määritellä kauppakunnostettujen ja pakattujen kiivien laatu.

A. Vähimmäisvaatimukset

Kullekin luokalle annetut erityissäännökset ja sallitut poikkeamat huomioon ottaen kiivien on oltava kaikissa luokissa

— eheitä (mutta kannattomia),

— terveitä; tuotteita, joissa on mätää, tai jotka ovat muuten pilaantuneet kulutukseen kelpaamattomiksi, ei sallita,

— puhtaita, lähes vailla näkyviä vieraita aineita,

— lähes vailla tuholaisia,

— vailla tuholaisten mallolle aiheuttamia vaurioita,

— riittävän kiinteitä; ei pehmeitä, nahistuneita eikä vetisiä,

— hyvin muodostuneita; kaksoishedelmiä tai moninkertaisia hedelmiä ei sallita,

— vailla epätavallista pintakosteutta,

— vailla vierasta hajua ja/tai makua.

Kiivien kehitysasteen ja kunnon on oltava sellainen, että ne

— kestävät kuljetuksen ja käsittelyn, sekä

— saapuvat tyydyttävässä kunnossa määräpaikkaan.

B. Kypsyyttä koskevat vähimmäisvaatimukset

Kiivien on oltava riittävän kehittyneitä ja kypsiä.

Tämän säännöksen noudattamiseksi hedelmän on oltava pakatessa niin kypsä, että sen arvo Brixin asteikolla on 6,2 tai sen keskimääräinen kuiva-ainepitoisuus on 15 %, jolloin jakeluketjun alussa arvon Brixin asteikolla pitäisi olla 9,5.

C. Luokittelu

Kiivit luokitellaan kolmeen luokkaan seuraavasti:

i) Ekstraluokka

Tähän luokkaan luokiteltujen kiivien on oltava erittäin hyvälaatuisia. Niiden on oltava ominaisuuksiltaan lajikkeelle tyypillisiä.

Hedelmien on oltava kiinteitä, ja mallon on oltava täysin terve.

Niiden on oltava täysin virheettömiä, lukuun ottamatta hyvin vähäisiä pintavirheitä, jotka eivät vaikuta tuotteen yleisulkonäköön, laatuun, säilyvyyteen tai pakkauksen ulkoasuun.

Hedelmän suurimman poikkileikkauksen mukaisen vähimmäishalkaisijan ja enimmäishalkaisijan välisen suhdeluvun on oltava vähintään 0,8.

ii) I luokka

Tähän luokkaan luokiteltujen kiivien on oltava hyvälaatuisia. Niiden on oltava ominaisuuksiltaan lajikkeelle tyypillisiä.

Hedelmien on oltava kiinteitä, ja mallon on oltava täysin terve.

Niissä voi kuitenkin olla seuraavanlaisia vähäisiä virheitä, jos ne eivät vaikuta tuotteen yleisulkonäköön, laatuun, säilyvyyteen tai pakkauksen ulkoasuun:

— vähäinen muotovirhe (muttei paisumia tai epämuodostumia),

— vähäisiä värivirheitä,

— vähäisiä kuorivaurioita, joiden kokonaispinta-ala on enintään 1 neliösenttimetri,

— pieni pitkittäinen Hayward-merkki, joka ei ole kohonnut.

Hedelmän suurimman poikkileikkauksen mukaisen vähimmäishalkaisijan ja enimmäishalkaisijan välisen suhdeluvun on oltava vähintään 0,7.

iii) II luokka

Tähän luokkaan kuuluvat kiivit, joita ei voida luokitella ylempiin luokkiin mutta jotka täyttävät edellä määritellyt vähimmäisvaatimukset.

Hedelmien on oltava kohtuullisen kiinteitä, eikä mallossa saa olla merkittäviä virheitä.

Kiiveissä voi olla seuraavanlaisia virheitä, jos niiden laatuun, säilyvyyteen tai ulkonäköön liittyvät olennaiset ominaispiirteet säilyvät muuttumattomina:

— muotovirheitä,

— värivirheitä,

— kuorivaurioita, kuten pieniä arpeutuneita halkeamia tai naarmuuntunutta arpikudosta, joiden kokonaispinta-ala on enintään 2 neliösenttimetriä,

— useita lievästi kohonneita Hayward-merkkejä, jotka ovat selvempiä kuin I luokassa,

— vähäisiä kolhiutumia.

III KOKOLUOKITTELUA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Koko määritetään hedelmien painon mukaan.

Vähimmäispaino on ekstraluokassa 90 grammaa, I luokassa 70 grammaa ja II luokassa 65 grammaa.

Tasakokoisuuden varmistamiseksi saman pakkauksen tuotteiden kokoero saa olla

— enintään 10 grammaa hedelmillä, joiden paino on enintään 85 grammaa,

— enintään 15 grammaa hedelmillä, joiden paino on 85–120 grammaa,

— enintään 20 grammaa hedelmillä, joiden paino on 120–150 grammaa,

— enintään 40 grammaa hedelmillä, joiden paino on vähintään 150 grammaa.

IV SALLITTUJA POIKKEAMIA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Tuotteille, jotka eivät ole asianomaisen luokan vaatimusten mukaisia, sallitaan kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa kussakin erässä eräitä laatu- ja kokopoikkeamia.

A. Sallitut laatupoikkeamat

i) Ekstraluokka

Viisi prosenttia määrästä tai painosta saa olla kiivejä, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia mutta täyttävät I luokan vaatimukset. ►C2 Tämän poikkeaman rajoissa enintään 0,5 prosenttia tuotteista voi olla sellaisia, jotka täyttävät II luokan laatuvaatimukset. ◄

ii) I luokka

Kymmenen prosenttia määrästä tai painosta saa olla kiivejä, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia mutta täyttävät II luokan vaatimukset. Tämän poikkeaman rajoissa enintään yksi prosentti tuotteista voi olla sellaisia, jotka eivät täytä II luokan vaatimuksia eivätkä vähimmäisvaatimuksia tai joissa on mätää.

iii) II luokka

Kymmenen prosenttia määrästä tai painosta saa olla kiivejä, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia eivätkä täytä vähimmäisvaatimuksia. Tämän poikkeaman rajoissa enintään kaksi prosenttia tuotteista voi olla sellaisia, joissa on mätää.

B. Sallitut kokopoikkeamat

Kaikissa luokissa sallitaan kymmenen prosenttia määrästä tai painosta kiivejä, jotka eivät vastaa kokoluokittelua koskevia vaatimuksia.

Kiivien on kuitenkin ekstraluokassa painettava vähintään 85 grammaa, I luokassa vähintään 67 grammaa ja II luokassa vähintään 62 grammaa.

V KAUPPAKUNNOSTUSTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

A. Tasalaatuisuus

Kunkin pakkauksen sisällön on oltava tasalaatuinen, ja pakkaus saa sisältää ainoastaan samaa alkuperää, lajiketta sekä laatu- ja kokoluokkaa olevia kiivejä.

Pakkauksen sisällön näkyvän osan on edustettava koko sisältöä.

B. Pakkaaminen

Kiivit on pakattava siten, että ne tulevat suojatuiksi sopivalla tavalla.

Pakkauksen sisällä käytettävien materiaalien on oltava puhtaita ja sellaisia, etteivät ne vahingoita tuotteita ulkoisesti tai sisäisesti. Kaupallisilla merkinnöillä varustettujen materiaalien, kuten paperien tai tarrojen käyttö sallitaan, jos painatuksessa käytetään myrkytöntä painoväriä ja kiinnityksessä myrkytöntä liimaa.

Yksittäisiin tuotteisiin kiinnitettävien tarrojen on oltava sellaisia, että niistä ei aiheudu niitä poistettaessa näkyviä liimajälkiä tai kuorivaurioita.

Pakkauksissa ei saa olla mitään vieraita aineita.

VI MERKITSEMISTÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Kussakin pakkauksessa on oltava merkittynä sen yhdelle puolelle selvin, pysyvin ja pakkauksen ulkopuolelle näkyvin kirjaimin seuraavat merkinnät:

A. Tunnistusmerkinnät

Pakkaajan ja/tai lähettäjän nimi ja osoite.

Tämä merkintä voidaan korvata seuraavasti:

— kaikissa pakkauksissa valmispakkauksia lukuun ottamatta viranomaisen antama tai hyväksymä pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi, jonka välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakkaaja ja/tai lähettäjä” (tai vastaava lyhenne);

— yksinomaan valmispakkauksissa unionin alueelle sijoittautuneen myyjän nimi ja osoite, joiden välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakattu … varten” tai muu vastaava maininta. Tällöin merkinnän on sisällettävä myös pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi. Myyjän on annettava kaikki valvontayksiköiden tarpeellisiksi katsomat kyseisen koodin merkitystä koskevat tiedot.

B. Tuote

— Ilmaisu ”kiivejä” ja/tai ”Actinidia”, jos sisältö ei ole näkyvissä,

— lajikkeen nimi (vapaaehtoinen).

C. Tuotteen alkuperä

Alkuperämaa ( 18 ) ja vapaavalintaisesti tuotantoalue tai kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason paikannimi.

D. Kaupalliset tiedot

— Luokka

— Kokoluokka hedelmien vähimmäis- ja enimmäispainona ilmaistuna

— Kappalemäärä (vapaaehtoinen).

E. Virallinen tarkastusmerkintä (vapaaehtoinen)

Ensimmäisessä alakohdassa esitettyjä merkintöjä ei tarvitse tehdä pakkauksiin, jotka sisältävät ulospäin selvästi näkyviä myyntipakkauksia, joihin kaikkiin on tehty kyseiset merkinnät. Kyseisiin pakkauksiin ei saa tehdä merkintöjä, jotka voisivat johtaa harhaan. Jos pakkaukset on pakattu kuormalavalle, kyseiset tiedot on annettava vähintään kuormalavan kahdelle sivulle näkyvästi sijoitetulla lomakkeella.

4 OSA: SALAATTIEN SEKÄ KÄHÄRÄ- JA SILOENDIIVIEN KAUPAN PITÄMISEN VAATIMUKSET

I TUOTTEEN MÄÄRITELMÄ

Nämä vaatimukset koskevat

— seuraavien lajien salaatteja: — — Lactuca sativa var. capitata L. (keräsalaatit, myös rapea keräsalaatti ja jäävuorisalaatti), — Lactuca sativa var. longifolia Lam. (sidesalaatit), — Lactuca sativa var. crispa L. (lehtisalaatit),

— näiden lajikkeiden risteytyksiä, ja

— Cichorium endivia var. crispum Lam. -lajin kähäräendiivejä, ja

— Cichorium endivia var. latifolium Lam. -lajin siloendiivejä,

jotka on tarkoitettu toimitettaviksi kuluttajille tuoreina.

Näitä vaatimuksia ei sovelleta teolliseen jalostukseen tarkoitettuihin tuotteisiin, yksittäisten lehtien muodossa oleviin tuotteisiin, juuripaakullisiin salaatteihin eikä ruukkusalaatteihin.

II LAATUA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Näiden vaatimusten tarkoituksena on määritellä kauppakunnostettujen ja pakattujen tuotteiden laatu.

A. Vähimmäisvaatimukset

Ottaen huomioon kullekin luokalle annetut erityissäännökset ja sallitut poikkeamat tuotteiden on kaikissa luokissa oltava

— eheitä,

— terveitä; tuotteita, joissa on mätää, tai jotka ovat muuten pilaantuneet kulutukseen kelpaamattomiksi, ei sallita,

— puhtaita ja kunnostettuja eli lähes vailla multaa tai muuta kasvualustaa ja lähes vailla näkyviä vieraita aineita,

— tuoreen näköisiä,

— lähes vailla tuholaisia,

— lähes vailla tuholaisten aiheuttamia vioittumia,

— täydessä nestejännityksessä,

— vailla näkyvää kukkavartta,

— vailla epätavallista pintakosteutta,

— vailla vierasta hajua ja/tai makua.

Salaattien osalta sallitaan vähäinen punertavaan vivahtava värivika, joka johtuu alhaisesta lämpötilasta kasvatuksen aikana, ellei tämä muuta suuresti salaattien ulkonäköä.

Juuret on katkaistava siististi suoraan ulommaisten lehtien tasalta.

Tuotteiden on oltava normaalisti kehittyneitä. Tuotteiden kehitysasteen ja kunnon on oltava sellainen, että ne

— kestävät kuljetuksen ja käsittelyn,

— saapuvat tyydyttävässä kunnossa määräpaikkaan.

B. Luokittelu

Tuotteet luokitellaan kolmeen luokkaan seuraavasti:

i) I luokka

Tähän luokkaan luokiteltujen tuotteiden on oltava hyvälaatuisia. Niiden on oltava ominaisuuksiltaan lajikkeelle ja/tai kaupalliselle tyypille tyypillisiä.

Tuotteiden on oltava

— hyvin muodostuneita,

— kiinteitä, ottaen huomioon viljelymenetelmä ja tuotteen tyyppi,

— vailla vaurioita ja laadun muuttumisia, jotka heikentävät niiden käyttöarvoa,

— vailla pakkasvaurioita.

Keräsalaattien on koostuttava yhdestä hyvin muodostuneesta kerästä. Kasvihuoneessa viljeltyjen keräsalaattien osalta sallitaan kuitenkin pienemmät kerät.

Sidesalaatissa on oltava kerä, joka voi olla pienikokoinen.

Kähärä- ja siloendiivien keskiosan on oltava väriltään keltainen.

ii) II luokka

Tähän luokkaan kuuluvat tuotteet, joita ei voida luokitella I luokkaan, mutta jotka vastaavat edellä määriteltyjä vähimmäisvaatimuksia.

Tuotteiden on oltava

— melko hyvin muodostuneita,

— vailla vaurioita ja laadun muuttumisia, jotka voivat heikentää vakavasti niiden käyttöarvoa.

Tuotteissa voi olla seuraavanlaisia virheitä, jos niiden laatuun, säilyvyyteen tai ulkonäköön liittyvät olennaiset ominaispiirteet säilyvät muuttumattomina:

— vähäisiä värivirheitä,

— vähäisiä tuholaisten aiheuttamia vioittumia.

Keräsalaattien on koostuttava kerästä, joka voi olla pienikokoinen. Keriä ei kuitenkaan vaadita kasvihuoneessa viljeltyjen keräsalaattien osalta.

Sidesalaatissa ei tarvitse olla kerää.

III KOKOLUOKITTELUA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Koko määritetään yksikköpainon mukaan.

Tasakokoisuuden varmistamiseksi saman pakkauksen tuotteiden kokoero saa olla

a) salaattien osalta

— enintään 40 grammaa, kun kevyin kappale on alle 150 gramman painoinen,

— enintään 100 grammaa, kun kevyin kappale on 150–300 gramman painoinen,

— enintään 150 grammaa, kun kevyin kappale on 300–450 gramman painoinen,

— enintään 300 grammaa, kun kevyin kappale on yli 450 gramman painoinen.

b) kähärä- ja siloendiivien osalta

— 300 grammaa.

IV SALLITTUJA POIKKEAMIA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Tuotteille, jotka eivät ole asianomaisen luokan vaatimusten mukaisia, sallitaan kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa kussakin erässä eräitä laatu- ja kokopoikkeamia.

A. Sallitut laatupoikkeamat

i) I luokka

Kymmenen prosenttia määrästä saa olla tuotteita, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia mutta täyttävät II luokan vaatimukset. Tämän poikkeaman rajoissa enintään yksi prosentti tuotteista voi olla sellaisia, jotka eivät täytä II luokan vaatimuksia eivätkä vähimmäisvaatimuksia tai joissa on mätää.

ii) II luokka

Kymmenen prosenttia määrästä saa olla tuotteita, jotka eivät vastaa tämän luokan vaatimuksia eivätkä täytä vähimmäisvaatimuksia. Tämän poikkeaman rajoissa enintään kaksi prosenttia tuotteista voi olla sellaisia, joissa on mätää.

B. Sallitut kokopoikkeamat

Kaikissa luokissa sallitaan kymmenen prosenttia määrästä tuotteita, jotka eivät vastaa kokoluokittelua koskevia vaatimuksia.

V KAUPPAKUNNOSTUSTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

A. Tasalaatuisuus

Kunkin pakkauksen sisällön on oltava tasalaatuinen, ja pakkaus saa sisältää ainoastaan samaa alkuperää ja lajiketta tai kaupallista tyyppiä sekä laatu- ja kokoluokkaa olevia tuotteita.

Myyntipakkaus voi kuitenkin sisältää selvästi eri lajiketta, kaupallista tyyppiä ja/tai väriä olevien salaattien ja/tai endiivien sekoituksia, jos tuotteet ovat tasalaatuisia ja kunkin lajikkeen, kaupallisen tyypin ja/tai värin osalta samaa alkuperää.

Pakkauksen sisällön näkyvän osan on edustettava koko sisältöä.

B. Pakkaaminen

Tuotteet on pakattava siten, että ne tulevat suojatuiksi sopivalla tavalla. Ne on pakattava pakkauksen kokoon ja tyyppiin nähden järkevästi jättämättä tyhjää tilaa tai pakkaamatta liian tiiviisti.

Pakkauksen sisällä käytettävien materiaalien on oltava puhtaita ja sellaisia, etteivät ne vahingoita tuotteita ulkoisesti tai sisäisesti. Kaupallisilla merkinnöillä varustettujen materiaalien, kuten paperien tai tarrojen käyttö sallitaan, jos painatuksessa käytetään myrkytöntä painoväriä ja kiinnityksessä myrkytöntä liimaa.

Pakkauksissa ei saa olla mitään vieraita aineita.

VI MERKITSEMISTÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET

Kunkin pakkauksen samalla sivulla on oltava selvin, pysyvin ja ulospäin näkyvin kirjaimin seuraavat merkinnät:

A. Tunnistusmerkinnät

Pakkaajan ja/tai lähettäjän nimi ja osoite.

Tämä merkintä voidaan korvata seuraavasti:

— kaikissa pakkauksissa valmispakkauksia lukuun ottamatta viranomaisen antama tai hyväksymä pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi, jonka välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakkaaja ja/tai lähettäjä” (tai vastaava lyhenne);

— yksinomaan valmispakkauksissa unionin alueelle sijoittautuneen myyjän nimi ja osoite, joiden välittömässä läheisyydessä on maininta ”pakattu … varten” tai muu vastaava maininta. Tällöin merkinnän on sisällettävä myös pakkaajaa ja/tai lähettäjää edustava koodi. Myyjän on annettava kaikki valvontayksiköiden tarpeellisiksi katsomat kyseisen koodin merkitystä koskevat tiedot.

B. Tuote

— Ilmaisu ”salaatteja”, ”pehmeälehtisiä keräsalaatteja”, ”bataviansalaatteja”, ”rapeakeräsalaatteja (jäävuorisalaatteja)”, ”sidesalaatteja”, ”lehtisalaatteja” (tai tarvittaessa esimerkiksi ”tammenlehtisalaatteja”, ”lollo bionda -salaatteja”, ”lollo rossa” -salaatteja), ”kähäräendiivejä”, ”siloendiivejä” tai vastaava ilmaisu, jos sisältö ei ole näkyvissä,

— tapauksen mukaan ”Little gem” tai vastaava ilmaisu,

— tapauksen mukaan ”viljelty kasvihuoneessa” tai vastaava ilmaisu,

— lajikkeen nimi (vapaaehtoinen).

— ilmaisu ”salaattisekoitus/endiivisekoitus” tai vastaava nimitys, kun kyseessä on selvästi eri väriä, lajiketta ja/tai kaupallista tyyppiä olevien salaattien ja/tai endiivien sekoitus. Jos tuote ei ole näkyvissä, on mainittava värit, lajikkeet ja/tai kaupalliset tyypit sekä niiden määrä kussakin pakkauksessa.

C. Tuotteen alkuperä

— Alkuperämaa ( 19 ) ja vapaavalintaisesti tuotantoalue tai kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason paikannimi.

— Kun kyseessä on eri alkuperää ja selvästi eri väriä, lajiketta ja/tai kaupallista tyyppiä olevien salaattien ja/tai endiivien sekoitus, kunkin värin, lajikkeen ja/tai kaupallisen tyypin nimen välittömässä läheisyydessä on mainittava sen alkuperämaa.

D. Kaupalliset tiedot

— Luokka

— Kokoluokka, ilmaistuna kappaleen vähimmäispainon tai kappaleiden lukumäärän mukaan.

E. Virallinen tarkastusmerkintä (vapaaehtoinen)

Ensimmäisessä alakohdassa esitettyjä merkintöjä ei tarvitse tehdä pa