1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2081/92,
annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992,
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten
suojasta
(EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Neuvoston asetus (EY) N:o 535/97, annettu 17 päivänä maaliskuuta 1997 L 83 3 25.3.1997
►M2 Komission asetus (EY) N:o 1068/97, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1997 L 156 10 13.6.1997
►M3 Komission asetus (EY) N:o 2796/2000, annettu 20 päivänä joulukuuta
2000L 324 26 21.12.2000
►M4 Neuvoston asetus (EY) N:o 692/2003, annettu 8 päivänä huhtikuuta 2003 L 99 1 17.4.2003
►M5 Neuvoston asetus (EY) N:o 806/2003, annettu 14 päivänä huhtikuuta
2003L 122 1 16.5.2003
Muutettu:
►A1 Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja (*) C 241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
(*) Tätä asiakirjaa ei ole julkaistu suomenkielisenä.
▼B
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2081/92,
annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992,
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten
merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (
1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tuotannolla, valmistuksella ja
jakelulla on tärkeä asema yhteisön taloudessa,
maataloustuotannon monipuolistumista olisi suosittava osana yhteisen
maatalouspolitiikan uudelleensuuntaamista, jotta markkinoilla saavutet-taisiin parempi kysynnän ja tarjonnan välinen tasapaino; tiettyjä
ominaisuuksia omaavien tuotteiden edistämisestä voisi olla huomat-
tavaa etua maaseudulle, erityisesti epäsuotuisilla alueilla jasyrjäalueilla, sillä se varmistaisi toisaalta paremmat tulot maanviljeli-jöille ja toisaalta sen, että maatalousväestö pysyy näillä alueilla,
lisäksi viime vuosina on todettu, että kuluttajat ovat taipuvaisia
pitämään elintarvikkeiden laatua tärkeämpänä kuin määrää; tämäerityistuotteiden etsiminen luo muun muassa kasvavan kysynnänmaataloustuotteille ja elintarvikkeille, joilla on tietty maantieteellinenalkuperä,
koska markkinoille saatettuja tuotteita on laaja valikoima ja tietoa
niistä annetaan hyvin paljon, kuluttajille on annettava selkeää ja tiivistätietoa tuotteen alkuperästä, jotta he voisivat paremmin tehdä valintoja
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkintöihin sovelletaan
yhteisön yleisiä sääntöjä ja erityisesti kuluttajallemyytäväksi tarkoitet-tujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta
1978 annettua neuvoston direktiiviä 79/112/ETY (
4); erityisluonteensa
vuoksi tietyltä maantieteelliseltä alueelta lähtöisin olevista maatalous-tuotteiden ja elintarvikkeiden osalta olisi annettava täydentäviäerityissäännöksiä,
halu suojata maataloustuotteita tai elintarvikkeita, joilla on tunnistettava
maantieteellinen alkuperä, on saanut tietyt jäsenvaltiot ottamaankäyttöön ”'tarkastetut alkuperänimitykset”; tuottajat ovat olleet niihintyytyväisiä, sillä he ovat saanet paremmat tulot vastineeksi aidolle
pyrkimykselle parantaa laatua, samoin kuin kuluttajat, jotka ovat
voineet ostaa erityistuotteita, joiden tuotantomenetelmästä ja alku-perästä on takeet,
tällä hetkellä kansalliset käytännöt eroavat alkuperänimitysten ja maan-
tieteellisten merkintöjen käyttöön ottamisessa; on tarpeen suunnitellayhteisön lähestymistapa; yhteisön säännöt suojajärjestelmästä itseasiassa mahdollistavat maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimi-tysten kehityksen, sillä yhtenäisempi lähestymistapa varmistaa
yhtäläiset kilpailunedellytykset näillä merkinnöillä merkittyjen tuot-
teiden tuottajien välillä ja johtaa siihen, että näiden tuotteidenluotettavuus kuluttajien näkökulmasta katsottuna paranee,1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 2
(1) EYVL N:o C 30, 6.2.1991, s. 9,
EYVL N:o C 69, 18.3.1992, s. 15
(2) EYVL N:o C 326, 16.12.1991, s. 35
(3) EYVL N:o C 269, 14.10.1991, s. 62
(4) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktii-
villä 91/72/ETY (EYVL N:o L 42, 15.2.1991, s. 27)
▼B
suunniteltuja sääntöjä olisi sovellettava, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta sellaisen jo säädetyn viinejä ja alkoholipitoisia juomia koskevanyhteisön lainsäädännön soveltamista, jossa vahvistetaan korkeampi
suojataso,
tämän asetuksen soveltamisala rajoitetaan tiettyihin maataloustuotteisiin
ja elintarvikkeisiin, joiden kohdalla tuotteen tai elintarvikkeen ominai-suuksien ja sen maantieteellisen alkuperän välillä on yhteys;
soveltamisalaa voidaan kuitenkin tarvittaessa laajentaa koskemaan
muita tuotteita tai elintarvikkeita,
olemassa olevien käytäntöjen vuoksi on aiheellista määritellä kaksi eri
maantieteellisten viittausten tasoa, nimittäin suojatut maantieteellisetmerkinnät ja suojatut alkuperänimitykset,
maataloustuotteen tai elintarvikkeen, jossa on edellä tarkoitettu
merkintä, on vastattava tiettyjä eritelmässä lueteltuja edellytyksiä,
saadakseen suojan kaikissa jäsenvaltioissa maantieteelliset merkinnät ja
alkuperänimitykset on rekisteröitävä yhteisön tasolla; rekisteriin merkit-
semisellä varmistetaan myös ammattihenkilöiden ja kuluttajien
tiedonsaanti,
rekisteröintimenettelyssä olisi henkilölle, jota asia henkilökohtaisesti ja
suoranaisesti koskee, annettava mahdollisuus valvoa oikeuksiaantekemällä jäsenvaltion välityksellä komissiolle väite,
olisi säädettävä menettelyistä, joiden avulla rekisteröinnin jälkeen
voitaisiin joko mukauttaa eritelmää erityisesti teknologian tuntemuksenkehityksen perusteella tai poistaa rekisteristä maataloustuotteen tai elin-tarvikkeen maantieteellinen merkintä tai alkuperänimitys, jos tuote taielintarvike ei enää ole sen eritelmän mukainen, jonka perusteella maan-
tieteellinen merkintä tai alkuperänimitys on annettu,
olisi sallittava kauppa niiden kolmansien maiden kanssa, jotka voivat
antaa vastaavat takeet maantieteellisten merkintöjen tai alkuperänimi-tysten antamisesta ja tarkastamisesta alueellaan, ja
olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komis-
sion tiivis yhteistyö sitä varten perustetussa sääntelykomiteassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Tässä asetuksessa säädetään perustamissopimuksen liitteessä I
lueteltujen ihmisravinnoksi tarkoitettujen maataloustuotteiden, tämänasetuksen liitteessä I lueteltujen elintarvikkeiden ja tämän asetuksen
liitteessä II lueteltujen maataloustuotteiden alkuperänimitysten ja maan-
tieteellisten merkintöjen suojasta.
Tätä asetusta ei kuitenkaan sovelleta viinialan tuotteisiin, viinietikkaa
lukuun ottamatta, eikä alkoholipitoisiin juomiin. Tämä kohta ei vaikutaviinin yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o
1493/1999 soveltamiseen.
Tämän asetuksen liitteitä I ja II voidaan muuttaa 15 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
2. Tätä asetusta sovelletaan sen kuitenkaan rajoittamatta muiden
erityisten yhteisön säännösten soveltamista.
3. Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittami-
sessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983
annettua neuvoston direktiiviä 83/189/ETY (
1) eisovelleta alkuperäni -
mityksiin ja maantieteellisiin merkintöihin, joita tämä asetus koskee.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 3
(1) EYVL N:o L 109, 26.4.1983 s. 8. Direktiivi on viimeksi muutettu
päätöksellä 90/230/ETY (EYVL N:o L 128, 18.5.1990, s. 15)▼M4
▼B
▼B
2 artikla
1. Yhteisön suoja maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden alkuperä-
nimityksille ja maantieteellisille merkinnöille saadaan tämän asetuksenmukaisesti.
2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) ”alkuperänimityksellä” alueen, määrätyn paikan tai erityistapauk-
sissa maan nimeä, jota käytetään nimeämään maataloustuotetta taielintarviketta,
— joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä
paikasta tai kyseisestä maasta
ja
— jonka laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksinomaisesti
maantieteellisen ympäristön, joka käsittää sen luonnon ja inhi-milliset tekijät, ansiota ja jonka tuotanto, jalostus ja käsittely
tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella;
b) ”maantieteellisellä merkinnällä” alueen, määrätyn paikan tai erityis-
tapauksissa maan nimeä, jota käytetään nimeämäänmaataloustuotetta tai elintarviketta,
— joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä
paikasta tai kyseisestä maasta
ja
— jolla on määrätty laatu, maine tai muita ominaisuuksia, jotka liit-
tyvät tähän maantieteelliseen alkuperään ja jonka tuotanto ja/taijalostus ja/tai käsittely tapahtuu tietyllä maantieteelliselläalueella.
3. Tiettyjä perinteisiä maantieteellisiä tai muita kuin maantieteellisiä
nimityksiä, joilla maataloustuote tai elintarvike, joka on alueen tai
erityisen paikan alkuperätuote, on nimetty ja jotka täyttävät 2 kohdan
a alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut edellytykset, onmyös pidettävä alkuperänimityksinä.
4. Poiketen siitä, mitä 2 artiklan a kohdassa säädetään, tiettyjä
maantieteellisiä nimityksiä pidetään alkuperänimityksinä, jos kyseistentuotteiden raaka-aineet ovat peräisin maantieteelliseltä alueelta, jokaon laajempikui n alue, jolla ne jalostetaan taijoka eroaa alueesta, jolla
ne jalostetaan, jos:
— raaka-aineiden tuotanto-alue on rajattu,
ja
— raaka-aineiden tuotantoa varten on olemassa erityiset edellytykset,
ja
— edellä tarkoitettujen edellytysten noudattamisen varmistamiseksi on
olemassa valvontajärjestelmä.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettuina raaka-aineina pidetään ainoastaan
eläviä eläimiä, lihaa ja maitoa. Muiden raaka-aineiden käyttö voidaan
sallia 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
6. Jotta 4 artiklassa säädettyä poikkeusta voidaan soveltaa, kyseiset
nimitykset on voitava tunnistaa tai on jo tunnistettu alkuperänimityk-siksi, joilla on asianomaisen jäsenvaltion kansallinen suoja tai, jossellaista järjestelmää ei ole, jolla on perustellusti perinteinen luonnesekä joka on poikkeuksellisen maineikas ja tunnettu.
7. Jotta 4 artiklassa säädettyä poikkeusta voidaan soveltaa, rekisterö-
intihakemukset on jätettävä kahden vuoden kuluessa siitä päivästä, kuntämä asetus tulee voimaan. ►
A1Itävallan, Ruotsin ja Suomen osalta
edellä tarkoitettu määräaika lasketaan kyseisten valtioiden
liittymispäivästä. ◄
3 artikla
1. Nimityksiä, joista on tullut yleisnimiä, ei voi rekisteröidä.
Tässä asetuksessa ’nimityksellä, josta on tullut yleisnimi’ tarkoitetaan
maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimeä, josta on tullut maatalous-1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 4
▼B
tuotteen tai elintarvikkeen yleinen nimi, vaikka se viittaakin paikkaan
tai alueeseen, jossa tämä maataloustuote tai elintarvike on alun perintuotettu tai jossa sitä on pidetty kaupan.
Sen määrittämiseksi, onko nimestä tullut yleisnimi, on otettava
huomioon kaikki tekijät, ja erityisesti:
— tilanne jäsenvaltiossa, josta nimi on peräisin ja alueilla, joilla
tuotetta käytetään;
— tilanne muissa jäsenvaltioissa;
— asiaa koskeva kansallinen lainsäädäntö tai yhteisön lainsäädäntö.
Jos rekisteröintihakemus hylätään 6 ja 7 artiklassa määriteltyä menet-
telyä noudattaen sen vuoksi, että nimestä on tullut yleisnimi, komissio
julkaisee tätä koskevan päätöksen Euroopan yhteisöjen virallisessa
lehdessä .
2. Nimeä ei saa rekisteröidä alkuperänimitykseksi tai maantieteelli-
seksi merkinnäksi, jos se on ristiriidassa kasvilajikkeen tai eläinlajin
nimen kanssa ja on sen vuoksi omiaan johtamaan yleisön harhaan tuot-
teen oikean alkuperän osalta.
3. Ennen tämän asetuksen voimaantuloa neuvosto laatii ja julkaisee
määräenemmistöllä komission ehdotuksesta Euroopan yhteisöjen viral-
lisessa lehdessä ohjeellisen esimerkkiluettelon sellaisista
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden nimistä, jotka kuuluvat tämän
asetuksen soveltamisalaan ja joita pidetään 1 kohdan mukaisina yleis-
niminä ja joita ei sen vuoksi voida rekisteröidä tämän asetuksenperusteella.
4 artikla
1. Jotta suojattua alkuperänimitystä (SAN) tai suojattua maantieteel-
listä merkintää (SMM) voidaan käyttää, maataloustuotteen taielintarvikkeen on oltava eritelmän mukainen.
2. Eritelmässä on oltava vähintään:
a) maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, mukaan lukien alkuperä-
nimitys tai maantieteellinen merkintä;
b) maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus, mukaan lukien tarvit-
taessa raaka-aineet ja tuotteen tai elintarvikkeen tärkeimmät
fysikaaliset, kemialliset, mikrobiologiset ja/tai aistivaraiset ominai-suudet;
c) maantieteellisen alueen rajaaminen ja tarvittaessa tiedot, joilla osoi-
tetaan 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen edellytysten
noudattaminen;
d) todisteet tapauksittain siitä, että maataloustuote tai elintarvike on pe-
räisin joko 2 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetulta
maantieteelliseltä alueelta;
e) kuvaus menetelmästä, jolla maataloustuote tai elintarvike on saatu
aikaan, ja tarvittaessa aidoista ja muuttumattomista paikallisistamenetelmistä sekä pakkaamiseen liittyvistä seikoista, kun pakkaa-minen on hakijaryhmittymän esittämien määritelmien japerustelujen mukaan suoritettava tietyllä maantieteellisellä alueella,
jotta voidaan turvata laatu sekä varmistaa jäljitettävyys sekä tarkas-
taminen;
f) tiedot, joista tapauksittain selviää yhteys 2 artiklan 2 kohdan a tai b
alakohdassa tarkoitettuun maantieteelliseen ympäristöön tai maantie-teelliseen alkuperään;
g) jäljempänä 10 artiklassa säädettyjä tarkastuksen rakenteita koskevat
viittaukset;
h) merkintöjä koskevat erityistiedot tapauksittain joko SAN- tai SMM-
maininnan osalta tai vastaavat perinteiset kansalliset maininnat;1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 5
▼M4
▼B
▼B
i) yhteisön säännöksissä ja/tai kansallisissa säännöksissä mahdollisesti
asetetut vaatimukset.
5 artikla
1. Ainoastaan ryhmittymällä tai 15 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen vahvistetuin tietyin edellytyksin luonnollisella henkilöllä
tai oikeushenkilöllä on oikeus hakea rekisteröintiä.
Tässä artiklassa ’ryhmittymällä’ tarkoitetaan saman maataloustuotteen
tai elintarvikkeen tuottajista ja/tai jalostajista koostuvaa järjestöä senoikeudellisesta muodosta tai kokoonpanosta riippumatta. Muutosapuolet, joita asia koskee, voivat olla osallisena ryhmittymässä.
2. Ryhmittymä, luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi hakea
rekisteröintiä ainostaan maataloustuotteille tai elintarvikkeille, joita se
tuottaa tai saa 2 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdan mukaisesti.
3. Rekisteröintihakemuksessa on oltava 4 artiklassa tarkoitettu
eritelmä.
4. Hakemus on lähetettävä sille jäsenvaltiolle, jossa maantieteellinen
alue sijaitsee.
5. Jäsenvaltion on tarkastettava, että hakemus on perusteltu ja toimi-
tettava hakemus, 4 artiklassa tarkoitettu eritelmä ja muut päätöksensä
perusteena olevat asiakirjat komissiolle, jos se arvioi, että hakemus
täyttää tämän asetuksen vaatimukset.
Jäsenvaltio voi myöntää näin kuvatulla tavalla toimitetulle nimitykselle
vain väliaikaisesti tässä asetuksessa tarkoitetun kaltaisen kansallisen
suojan sekä tarvittaessa sopeutumiskauden kyseisen nimityksen toimit-
tamispäivästä alkaen; ne voidaan myös myöntää väliaikaisesti samoillaedellytyksillä haettaessa muutosta tuotetta koskevaan eritelmään.
Väliaikainen kansallinen suoja lakkaa sinä päivänä, jolloin päätös rekis-
teröinnistä tehdään tämän asetuksen mukaisesti. Tätä päätöstä tehtäessävoidaan vahvistaa enintään 5 vuoden pituinen sopeutumiskausi edel-lyttäen, että kyseiset yritykset ovat laillisesti pitäneet kyseisiä tuotteita
kaupan käyttämällä jatkuvasti kyseisiä myyntinimityksiä vähintään 5
vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua julkaisemispäivää.
Edellä mainitun kansallisen suojan seuraukset tapauksessa, jolloin
nimitystä ei ole rekisteröity tämän asetuksen mukaisesti, ovat yksinjäsenvaltion vastuulla.
Toimenpiteillä, jotka jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toisen alakohdan
mukaisesti, on vaikutusta vain kansallisella tasolla eivätkä ne saa
vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan.
Kun rekisteröintihakemus koskee nimitystä, joka tarkoittaa myös
toisessa jäsenvaltiossa tai 12 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyänoudattaen hyväksytyssä kolmannessa maassa sijaitsevaa maantieteel-
listä raja-aluetta tai perinteistä nimitystä, joka liittyy tällaiseen
maantieteelliseen alueeseen, hakemuksen käsiteltäväksi saaneen jäsen-valtion on ennen hakemuksen toimittamista kuultava kyseistä toistavaltiota.
Jos kyseisten valtioiden ryhmittymät, luonnolliset henkilöt tai oikeush-
enkilöt pääsevät neuvotteluissa yhteisymmärrykseen
kokonaisratkaisusta, kyseiset valtiot voivat tehdä komissiolle yhteisen
rekisteröintihakemuksen.
Erityissääntöjä voidaan vahvistaa 15 artiklan mukaista menettelyä
noudattaen.
6. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän artiklan noudatta-
misen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 6
▼M1
▼M4
▼B
▼B
6 artikla
1. Komissio tarkastaa kuuden kuukauden kuluessa virallisella tutki-
muksella, onko rekisteröintihakemuksessa kaikki 4 artiklassa säädetyttiedot.
Komissio ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle päätelmistään.
Komissio julkistaa esitetyt rekisteröintihakemukset ja niiden tekopäivät.2. Jos komissio päättää 1 kohdan säännökset huomioon ottaen, että
nimitys täyttää suojaamiselle asetettavat edellytykset, se julkaisee Eu-
roopan yhteisöjen virallisessa lehdessä hakijan nimen ja osoitteen,
tuotteen nimen, hakemuksen pääkohdat, viittaukset tuotteen käsittelyä,tuotantoa tai valmistusta koskeviin kansallisiin säännöksiin ja tarvit-taessa päätelmiensä perusteet.
3. Jos komissiolle ei ilmoiteta yhtään väitettä 7 artiklan mukaisesti,
nimitys kirjataan komission pitämään ”Suojattujen alkuperänimitystenja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteri” -nimiseen rekis-
teriin, jossa on oltava kyseisten ryhmien ja valvontaelinten nimet.
4. Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä :
— rekisteriin kirjatut nimitykset;
— rekisteriin 9 ja 11 artiklan mukaisesti tehdyt muutokset.
5. Jos komissio 1 kohdassa säädetyn tutkimuksen perusteella tulee
siihen johtopäätökseen, ettei nimitys täytä suojan saamiselle asetettuja
edellytyksiä, se päättää 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
olla toteuttamatta tämän artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisemista.
Ennen 2 ja 4 artiklassa säädettyä julkaisemista ja 3 artiklassa säädettyä
rekisteröintiä, komissio voi pyytää lausuntoa 15 artiklassa tarkoitetultakomitealta.
6. Kun hakemus koskee nimitystä, joka on Euroopan unionin tai 12
artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen hyväksytynkolmannen maan jo rekisteröimän nimityksen homonyymi, komissio
voi ennen tämän artiklan 3 kohdan mukaista rekisteröintiä pyytää 15
artiklassa säädetyn komitean lausunnon.
Tämän asetuksen mukaisen homonyymisen nimityksen rekisteröinnissä
on otettava asianmukaisesti huomioon paikalliset ja perinteisetkäytännöt sekä sekaannusten todennäköisyys ja erityisesti seuraava:
— homonyymistä nimitystä, joka saa yleisön ajattelemaan virheelli-
sesti, että tuotteet ovat peräisin joltain muulta alueelta, ei
rekisteröidä, vaikka se kirjaimellisesti ottaen olisikin oikea sen
alueen taipai kan osalta, jolta taijosta maataloustuotteet taieli ntar-vikkeet ovat peräisin, ja
— rekisteröidyn homonyymisen nimityksen käyttö on sallittua vain
sellaisten käytännössä vallitsevien edellytysten vallitessa, joillavarmistetaan, että rekisteröity homonyyminen nimitys voidaanjälkikäteen erottaa jo rekisteröidystä nimityksestä, ottaen huomioontarve varmistaa kyseisten tuottajien tasavertainen kohtelu ja se, että
kuluttajia ei johdeta harhaan.
7 artikla
1. Kuuden kuukauden kuluessa 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta
julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä jäsenvaltio
voi tehdä väitteen rekisteröintiä vastaan.
2. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on huolehdittava
siitä, että henkilöt, jotka voivat osoittaa, että heillä on asiassa laillinentaloudellinen etu valvottavanaan, saavat tutustua hakemukseen. Lisäksijäsenvaltioissa vallitsevan tilanteen mukaisesti jäsenvaltiot voivatjärjestää saman mahdollisuuden muille osapuolille, joilla on asiassalaillinen etu valvottavanaan.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 7
▼M4
▼B
▼M4
▼B
▼B
3. Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jota asia laillisesti
koskee, voi tehdä väitteen ehdotettua rekisteröintiä vastaan lähettämälläasianmukaisesti perustellun ilmoituksen sen jäsenvaltion toimivaltai-
selle viranomaiselle, jossa hän asuu tai johon hän on sijoittautunut.
Toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava aiheelliset toimenpiteetottaakseen säädetyssä määräajassa huomioon tällaiset huomautukset taitällaisen väitteen.
4. Väite voidaan hyväksyä ainoastaan, jos siinä:
— osoitetaan, ettei 2 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä ole nouda-
tettu;
— osoitetaan, että ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi kokonaan
tai osittain samankaltaisen nimityksen tai tavaramerkin olemas-
saolon tai vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua julkaisupäivää markkinoilla laillisesti olleidentuotteiden olemassaolon.
— täsmennetään ominaisuudet, joista voidaan päätellä, että nimi, jonka
rekisteröintiä on haettu, on luonteeltaan yleisnimi.
5. Jos väite voidaan 4 kohdan mukaisesti hyväksyä, komissio pyytää
jäsenvaltioita, joita asia koskee, sopimaan asiasta keskenään kolmen
kuukauden kuluessa sisäisten menettelyjensä mukaisesti. Jos:
a) sopimukseen päästään, asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava
komissiolle kaikki tekijät, jotka mahdollistivat sopimukseen
pääsemisen, sekä hakijan ja väitteen tekijän lausunnot. Jos 5 artiklan
mukaisesti saadut tiedot eivät ole muuttuneet, komissio toimii 6artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos muutoksia on tehty, komissioaloittaa uudelleen 7 artiklassa säädetyn menettelyn;
b) sopimukseen ei päästä, komissio tekee päätöksen 15 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen ottaen huomioon perinteiset ja
tarkastinoudatetut käytännöt ja sekaannusten todennäköi syyden.
Jos komissio päättää hyväksyä rekisteröinnin, se julkaisee 6 artiklan4 kohdan mukaiset tiedot.
8artikla
Mainintoja ”SAN”, ”SMM” tai vastaavia perinteisiä kansallisia
merkintöjä saadaan käyttää ainoastaan tämän asetuksen mukaisissamaataloustuotteissa ja elintarvikkeissa.
9 artikla
Kyseinen jäsenvaltio voi pyytää eritelmän muuttamista, erityisesti
tieteellisen tai teknisen tiedon kehityksen huomioon ottamiseksi taimaantieteellisen alueen uudelleen rajaamiseksi.
Edellä 6 artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava soveltuvin
osin.
Komissio voi kuitenkin 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
päättää olla noudattamatta 6 artiklassa säädettyä menettelyä, joskyseessä on pieni muutos.
10 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että viimeistään kuuden
kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta on luotu tarkas-tuksen rakenteet, joiden tehtävänä on varmistaa, että maataloustuotteet
ja elintarvikkeet, joilla on suojattu nimitys, vastaavat eritelmissä tarkoi-
tettuja vaatimuksia. ►
A1Itävallan, Ruotsin ja Suomen osalta edellä
tarkoitettu määräaika lasketaan kyseisten valtioidenliittymispäivästä. ◄
2. Valvonta voirakenteeltaan koostua yhdestä taiuseammasta ni me-
tystä valvontaviranomaisesta ja/tai jäsenvaltion tähän tarkoitukseenhyväksymästä yksityisestä laitoksesta. Jäsenvaltioiden on toimitettavakomissiolle luettelot viranomaisista ja/tai hyväksytyistä laitoksista sekä1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 8
▼M1
▼B
▼B
niiden toimivallasta. Komissio julkaisee nämä tiedot Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
3. Nimettyjen valvontaviranomaisten ja/tai yksityisten laitosten on
annettava riittävät takeet puolueettomuudesta ja riippumattomuudestakaikkiin niiden valvonnan alaisiin tuottajiin ja jalostajiin nähden janiillä on oltava vakituisesti käytettävissä olevat asiantuntijat ja voima-varat, jotka ovat tarpeen suojatun nimityksen omaavien
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tarkastamiseksi.
Jos tarkastuksen rakenteissa turvaudutaan joidenkin valvonnan osalta
ulkopuoliseen laitokseen, tämän laitoksen on annettava samat takeet.Tällöin kuitenkin nimetyt valvontaviranomaiset ja/tai hyväksytyt yksi-
tyiset laitokset ovat edelleen jäsenvaltiolle vastuussa kaikista
tarkastuksista.
Tullakseen jäsenvaltioiden hyväksymäksi tässä asetuksessa tarkoitetulla
tavalla laitosten on 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen täytettävä 26
päivänä kesäkuuta 1989 vahvistetussa standardissa EN 45011
määritellyt edellytykset.
Standardi EN 45011 tai sen sovellettava versio, jossa määritellyt edel-
lytykset tarkastuslaitosten on täytettävä hyväksyntä saadakseenhyväksynnän, vahvistetaan tai sitä muutetaan 15 artiklassa säädettyämenettelyä noudattaen.
Kun on kyse 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista kolmansista maista,
vastaava standardi tai sen sovellettava versio, jossa määritellyt edelly-tykset tarkastuslaitosten on täytettävä saadakseen hyväksynnän,vahvistetaan tai sitä muutetaan 15 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
4. Jos jäsenvaltion nimetty valvontaviranomainen ja/tai yksityinen
laitos toteaa, että maataloustuote tai elintarvike, jolla siinä jäsenval-tiossa on suojattu alkuperänimitys, ei täytä eritelmän vaatimuksia, senon toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tätäasetusta noudatetaan. Sen on ilmoitettava jäsenvaltiolle valvontaa suor-
itettaessa toteutetut toimenpiteet. Kaikista päätöksistä on ilmoitettava
osapuolille, joita asia koskee.
5. Jäsenvaltion on peruutettava hyväksymisensä valvontalaitokselta,
jos 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä ei enää täytetä. Sen on
ilmoitettava tästä komissiolle, joka julkaisee Euroopan yhteisöjen viral-
lisessa lehdessä korjatun luettelon hyväksytyistä laitoksista.
6. Jäsenvaltion on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmista-
miseksi, että tuottaja, joka noudattaa tätä asetusta, pääsee
valvontajärjestelmään.
7. Tämän asetuksen perusteella edellytetyn valvonnan kustannuk-
sista vastaavat suojattua nimitystä käyttävät tuottajat.
11 artikla
1. Jäsenvaltio voi huomauttaa, että suojatun nimityksen omaavan
maataloustuotteen tai elintarvikkeen eritelmässä olevaa edellytystä eiole täytetty.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltion on tehtävä huomautuk-
sensa asianomaiselle jäsenvaltiolle. Jäsenvaltion, jolle huomautus ontehty, on tutkittava valitus ja ilmoitettava toiselle jäsenvaltiollepäätelmänsä ja toteuttamansa toimenpiteet.
3. Jos sääntöjenvastaisuudet ovat toistuvia eivätkä asianomaiset
jäsenvaltiot pääse asiasta sopimukseen, asianmukaisesti perusteltu vali-tuskirje on lähetettävä komissiolle.
4. Komissio tutkii valituksen ja kuulee asianomaisia jäsenvaltioita.
Tarvittaessa komissio toteuttaa aiheelliset toimenpiteet kuultuaan 15artiklassa tarkoitettua komiteaa. Niihin voi sisältyä rekisteröinninperuuttaminen. ►
M4Peruutus julkaistaan Euroopan unionin viralli-
sessa lehdessä .◄1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 9
▼M4
▼B
▼M4
11 a artikla
Komissio voi 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen peruuttaa
nimityksen rekisteröinnin seuraavissa tapauksissa:
a) Alkuperäisen rekisteröintihakemuksen toimittanut valtio varmistaa,
että ryhmittymän, luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tekemä
peruutushakemus on perusteltu, ja toimittaa sen komissiolle.
b) Perustelluista syistä tapauksissa, joissa suojattuun nimitykseen
oikeutettua maataloustuotetta tai elintarviketta koskevan eritelmännoudattamista ei voitaisi enää varmistaa.
Erityissääntöjä voidaan vahvistaa 15 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
Peruutus julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä .
12 artikla
1. Tätä asetusta sovelletaan kolmannesta maasta lähtöisin olevaan
maataloustuotteeseen tai elintarvikkeeseen, jos:
— kolmas maa voi antaa samat takeet kuin 4 artiklassa tai siinä tarkoi-
tettuja takeita vastaavat takeet;
— kyseisessä kolmannessa maassa on tässä asetuksessa määritettyä
valvontajärjestelmää ja väiteoikeutta vastaavat järjestelmät;
— kyseinen kolmas maa on valmis antamaan yhteisön suojaa
vastaavan suojan vastaaville yhteisöstä lähtöisin oleville maatalous-tuotteille tai elintarvikkeille,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansainvälisten sopimusten noudatta-
mista.
2. Jos kolmannen maan suojattu nimitys on sama kuin yhteisön
suojattu nimitys, rekisteröinti on hyväksyttävä ottaen asianmukaisesti
huomioon paikalliset ja perinteiset käytännöt sekä sekaannustentodennäköisyys.
Edellä tarkoitettujen nimien käyttö on sallittua ainostaan, jos tuotteen
alkuperämaa on selvästi ja näkyvästi merkitty etikettiin.
3. Komissio toteaa asianomaisen kolmannen maan pyynnöstä ja 15
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, täyttääkö kyseinen kolmasmaa vastaavuutta koskevat edellytykset ja tarjoaako se 1 kohdassa
tarkoitetut takeet maan sisäisen lainsäädännön perusteella. Jos komis-
sion päätös on myönteinen, sovelletaan 12 a artiklassa säädettyämenettelyä.
12 a artikla
1. Jos 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu kolmannen maan
ryhmittymä, luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö haluaa 12 artiklan3 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa rekisteröidä nimityksen tämänasetuksen mukaisesti, on rekisteröintihakemus toimitettava sen
kolmannen maan viranomaisille, jossa maantieteellinen alue sijaitsee.
Hakemukseen on liitettävä kunkin nimityksen osalta 4 artiklassa tarkoi-tettu eritelmä.
Kun rekisteröintihakemus koskee nimitystä, joka tarkoittaa myös
jossakin jäsenvaltiossa sijaitsevaa maantieteellistä raja-aluetta tai tähänmaantieteelliseen alueeseen liittyvää perinteistä nimitystä, hakemuksenkäsiteltäväksi saaneen kolmannen maan on ennen hakemuksen toimitta-mista kuultava kyseistä jäsenvaltiota.
Jos kyseisten valtioiden ryhmittymät, luonnolliset henkilöt tai oikeush-
enkilöt pääsevät neuvotteluissa yhteisymmärrykseenkokonaisratkaisusta, kyseiset valtiot voivat tehdä komissiolle yhteisenrekisteröintihakemuksen.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 10
▼B
▼M4
▼B
▼M4
▼M4
Erityissääntöjä voidaan vahvistaa 15 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu kolmas maa katsoo, että tämän
asetuksen vaatimukset täyttyvät, se toimittaa komissiolle rekisteröinti-hakemuksen ja
a) kuvauksen oikeussäännöksistä ja käytännöstä, joiden perusteella
alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on maassa suojattutai vakiintunut,
b) ilmoitus siitä, että 10 artiklassa säädetyt vaatimukset täyttyvät sen
alueella, ja
c) muut sen suorittaman arvion perusteena olevat asiakirjat.
3. Hakemus ja kaikki komissiolle toimitettavat asiakirjat on laadit-
tava jollakin yhteisön virallisella kielellä tai niihin on liitettävä
käännös jollekin yhteisön viralliselle kielelle.
12 b artikla
1. Komissio tarkastaa kuuden kuukauden kuluessa, onko kolmannen
maan toimittamassa rekisteröintihakemuksessa kaikki tarpeellisetseikat. Komissio ilmoittaa kyseiselle maalle päätelmänsä.
Jos komissio toteaa, että
a) nimitys täyttää suojan saamiselle asetetut edellytykset, se julkaisee
hakemuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Ennen julkaisemistakomissio voi pyytää lausunnon 15 artiklassa tarkoitetulta komitealta;
b) nimitys ei täytä suojan saamiselle asetettuja edellytyksiä, se päättää
hakemuksen toimittanutta valtiota kuultuaan ja 15 artiklassasäädettyä menettelyä noudattaen olla julkaisematta hakemusta a
alakohdassa säädetyllä tavalla.
2. Kuuden kuukauden kuluessa päivästä, jona 1 kohdan a alakoh-
dassa tarkoitettu julkaiseminen on tapahtunut, kuka tahansa
luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jolla on siihen laillinen oikeus,
voi tehdä väitteen 1 kohdan a alakohdan mukaisesti julkaistua hake-musta vastaan seuraavin edellytyksin:
a) jos väitteen esittää jäsenvaltio, sovelletaan 7 artiklan 1, 2 ja 3
kohdan säännöksiä, ja jos sen esittää WTO:n jäsenvaltio, sovelletaan12 d artiklaa;
b) jos väitteen esittää 12 artiklan 3 kohdan mukaiset vastaavuutta
koskevat edellytykset täyttävä kolmas maa, asianmukaisesti perus-teltu väite osoitetaan sille valtiolle, jossa edellä mainittu
luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö asuu tai jonne hän on sijoit-
tunut, ja tämä valtio toimittaa sen komissiolle.
Väite ja kaikki komissiolle toimitettavat asiakirjat on laadittava jollakin
yhteisön virallisella kielellä tai niihin on liitettävä käännös jollekin
yhteisön viralliselle kielelle.
3. Komissio tarkastelee, voidaanko väitteet hyväksyä 7 artiklan 4
kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti. Näiden perusteiden
olemassaolo on todistettava, ja niitä on arvioitava suhteessa yhteisönalueeseen. Jos yksi tai useampi väite voidaan hyväksyä, komissio tekeepäätöksen 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja kuultuaanhakemuksen toimittanutta valtiota sekä ottaen huomioon perinteiset ja
aidot käytännöt sekä sekaannusten todennäköisyyden yhteisön alueella.
Jos komissio päättää hyväksyä rekisteröinnin, nimitys merkitään 6artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun rekisteriin ja julkaistaan 6 artiklan 4kohdan mukaisesti.
4. Jos komissiolle ei ilmoiteta yhtään väitettä, se merkitsee kyseisen
yhden tai useamman nimityksen 6 artiklan 3 kohdassa säädettyyn rekis-teriin ja suorittaa julkaisemisen saman artiklan 4 kohdan mukaisesti.
12 c artikla
Edellä 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu ryhmittymä, luonnollinen
henkilö tai oikeushenkilö voi pyytää 12 a ja 12 b artiklan mukaisesti1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 11
▼M4
rekisteröityä nimitystä koskevan eritelmän muuttamista erityisesti
tieteellisen tai teknisen tiedon kehityksen huomioon ottamiseksi taimaantieteellisen alueen uudelleen rajaamiseksi.
Tällöin sovelletaan 12 a ja 12 b artiklassa säädettyä menettelyä.
Komissio voi 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen kuitenkin
päättää olla soveltamatta 12 a ja 12 b artiklassa säädettyä menettelyä,jos muutos on vähäinen.
12 d artikla
1. WTO:n jäsenvaltioiden tai 12 artiklan 3 kohdan mukaista menet-
telyä noudattaen hyväksytyn kolmannen maan luonnolliset henkilöt taioikeushenkilöt, joilla on siihen laillinen oikeus, voivat kuudenkuukauden kuluessa siitä, kun 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu jäsen-
valtion tekemä rekisteröintihakemus on julkaistu Euroopan unionin
virallisessa lehdessä , tehdä väitteen ehdotettua rekisteröintiä vastaan
lähettämällä asianmukaisesti perustellun ja jollakin yhteisön kielellälaaditun tai jollekin yhteisön kielelle käännetyn ilmoituksen sillevaltiolle, jossa henkilöt asuvat tai johon ovat sijoittautuneet. Kyseinenvaltio toimittaa ilmoituksen komissiolle. Jäsenvaltioiden on varmistet-
tava, että kaikki WTO:n jäsenmaista tai 12 artiklan 3 kohdan
menettelyä noudattaen hyväksytyistä kolmansista maista olevathenkilöt, jotka voivat osoittaa, että heillä on asiassa laillinen taloudel-linen etu valvottavanaan, saavat tutustua rekisteröintihakemukseen.
2. Komissio tarkastelee, voidaanko väitteet hyväksyä 7 artiklan 4
kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti. Näiden perusteiden
olemassaolo on todistettava, ja niitä on arvioitava suhteessa yhteisön
alueeseen.
3. Jos väite voidaan hyväksyä, komissio tekee päätöksen 15 artik-
lassa säädettyä menettelyä noudattaen ja kuultuaan väitteen tehnyttävaltiota sekä ottaen huomioon perinteiset ja aidot käytännöt sekäsekaannusten todennäköisyyden. Jos komissio päättää hyväksyä rekis-
teröinnin, se suorittaa julkaisemisen 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
13 artikla
1. Rekisteröidyt nimitykset on suojattu:
a) suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimityksen kaupalliselta
käytöltä tuotteissa, joita rekisteröinti ei koske, siinä määrin kuintuotteet ovat verrattavissa tällä nimityksellä rekisteröityihin tuottei-siin tai siinä määrin kuin nimityksen käytöllä voi hyötyä suojatunnimityksen maineesta;
b) väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea
alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on käännetty tai siihenon liitetty ilmaisu kuten ”laatu”, ”tyyppi”, ”menetelmä”, ”tuotettukuten”, ”jäljitelmä” tai muu samankaltainen ilmaisu;
c) muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen
lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen laatuun tai olennaisiin ominai-suuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiintai tuotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen
tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan tuotteen alku-
perästä.
d) muilta käytännöiltä, jotka saattaisivat johtaa yleisöä harhaan tuot-
teen todellisen alkuperän suhteen.
Jos rekisteröityyn nimitykseen sisältyy siihen kuuluvana maataloustuot-
teen tai elintarvikkeen nimi, jota pidetään yleisnimenä, tämän
yleisnimen käytön vastaavissa tuotteissa tai elintarvikkeissa ei katsotaolevan ristiriidassa 1 kohdan a ja b alakohdan kanssa.
3. Suojatuista nimityksistä ei saa tulla yleisnimiä.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 12
▼B
▼M4
▼B
▼M4
4. Kun kyseessä ovat nimitykset, joiden rekisteröintiä on haettu 5 tai
12 a artiklan nojalla, voidaan 7 artiklan 5 kohdan b alakohdan tai 12 bartiklan 3 kohdan ja 12 d artiklan 3 kohdan nojalla säätää enintään
viiden vuoden siirtymäajasta ainoastaan, jos väite on hyväksytty sillä
perusteella, että ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi kokonaan taiosittain homonyymisen nimityksen tai markkinoilla vähintään viisivuotta ennen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää laillisestiolleiden tuotteiden olemassaolon.
Siirtymäajasta voidaan säätää ainoastaan, jos yritykset ovat pitäneet
kyseistä tuotetta laillisesti kaupan käyttäen asianomaista nimitystäjatkuvalla tavalla vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua julkaisupäivää.
5. Rajoittamatta 14 artiklan säännösten soveltamista komissio voi
päättää 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen hyväksyä sekä
rekisteröidyn nimityksen että jäsenvaltion tai 12 artiklan 3 kohdan
mukaista menettelyä noudattaen hyväksytyn kolmannen maan paikannimeä vastaavan rekisteröimättömän nimityksen, kun nimitys onsamanlainen kuin rekisteröity nimitys, mikäli seuraavat edellytyksettäyttyvät:
— samanlaista rekisteröimätöntä nimitystä on aidon ja muuttumat-
toman käytännön perusteella käytetty laillisesti vähintään 25
vuoden ajan ennen asetuksen (ETY) N:o 2081/92 voimaantuloa, ja
— voidaan todistaa, että käytön tavoitteena ei ole missään vaiheessa
ollut hyötyä rekisteröidyn nimityksen maineesta eikä sen käyttö
ole johtanut eikä voinut johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen oikean
alkuperän osalta, ja
— samanlaista nimitystä koskeva ongelma on tuotu esille ennen nimi-
tyksen rekisteröimistä.
Rekisteröity nimitys ja samanlainen rekisteröimätön nimitys voivat olla
tällä tavoin samanaikaisesti voimassa enintään 15 vuotta, minkä jälkeenrekisteröimätöntä nimitystä ei voida enää käyttää.
Tällaisen rekisteröimättömän maantieteellisen nimityksen käyttö on
sallittua ainoastaan, jos alkuperävaltio on merkitty etikettiin selvästi janäkyvästi.
14 artikla
1. Jos alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on rekisteröity
tämän asetuksen mukaisesti, jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta
vastaavan ja samaa tuotetyyppiä koskevan merkin rekisteröintihakemuson hylättävä edellyttäen, että merkin rekisteröintihakemus on jätetty senjälkeen, kun alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskevarekisteröintihakemus on tehty komissiolle.
Ensimmäisen alakohdan vastaisesti rekisteröidyt merkit on mitätöitävä.2. Jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta vastaavan merkin, jota
koskeva rekisteröintihakemus on tehty tai joka on rekisteröity tai jotakoskeva oikeus on saatu asiaa koskevan lainsäädännön mukaisestivilpittömässä mielessä yhteisön alueella tapahtuneella käytöllä ennenpäivää, jona nimitys suojataan alkuperämaassa, tai ennen alkuperänimi-tystä tai maantieteellistä merkintää koskevan rekisteröintihakemuksen
tekemistä komissiolle, käyttöä voidaan yhteisön lainsäädännön mukai-
sesti jatkaa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnänrekisteröinnistä huolimatta, jos jäsenvaltioiden tavaramerkki-lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetussaneuvoston direktiivissä 89/104/ETY (
1) ja/tai yhteisön tavaramerkistä
20 päivänä joulukuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (EY)
N:o 40/94 (2) säädettyjä tavaramerkin mitättömyys- tai menettämisper-
usteita ei sovelleta.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 13
(1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1.
(2) EYVL L 11, 14.1.1994, s. 1.▼B
▼M4
▼B
3. Alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää ei saa rekis-
teröidä, jos tavaramerkin maineen ja kuuluisuuden sekä sen ajanpituuden, jonka sitä on käytetty, perusteella rekisteröinti saattaisi johtaa
kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa.
15 artikla
1. Komissiota avustaa komitea.2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/
EY (
1) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
16 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta annetaan 15
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
18artikla
Tämä asetus tulee voimaan 12 kuukauden kuluttua siitä, kun se on julk-
aistuEuroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 14
(1) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.▼M5
▼B
▼M4
▼B
▼M4
LIITE I
Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut elintarvikkeet:
— Oluet
— Kasviuutteista valmistetut juomat— Leipomo-, konditoria-, makeis- ja keksituotteet— Luonnon kumit ja kumihartsit— Sinappitahnat
— Pastavalmisteet.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 15
▼M4
LIITE II
Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maataloustuotteet
— Heinä
— Eteeriset öljyt— Korkki
— Kokenilli (jalostamaton eläinperäinen tuote)
— Kukat ja koristekasvit— Villa— Koripaju.1992R2081 — FI — 05.06.2003 — 004.001 — 16