1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/49/ETY,
annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992,
muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta
(kolmas vahinkovakuutusdirektiivi)
(EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1)
Oikaistu:
►C1Oikaisu, EYVL L 311, 14.11.1997, s. 42 (92/49)
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 2
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/49/ETY,
annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992,
muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekädirektiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (kolmas
vahinkovakuutusdirektiivi)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan sekä 66 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (
1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
(1) on tarpeen toteuttaa muun ensivakuutuksen kuin henkivakuu-
tuksen alalla sisämarkkinat niin hyvin s ĳoittautumisvapauden
kuin palvelujen tarjoamisen vapauden kannalta, jotta helpotettai-siin niiden vakuutusyritysten, joiden kotipaikka on yhteisössä,sitoumusten tekemistä yhteisön alueella,
(2) muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 22päivänä kesäkuuta 1988 annettu toinen neuvoston direktiivi 88/357/ETY, jossa vahvistetaan säännökset, joiden tarkoituksena onhelpottaa palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta harjoitta-mista, ja
jolla muutetaan direktiiviä 73/239/ETY (
4), on jo vaikuttanut
huomattavasti sisämarkkinoiden toteuttamiseen muun ensivakuu-tuksen kuin henkivakuutuksen alalla antamalla vakuutuksenotta-jille, jotka asemansa, kokonsa tai vakuutettavien riskien luonteenvuoksi eivät tarvitse erityistä suojaa siinä jäsenvaltiossa, jossariski s ĳaitsee, täydellisen vapauden hyötyä mahdollisimman
laajoista vakuutusmarkkinoista,
(3) direktiivi 88/357/ETY on sen vuoksi tärkeä vaihe kansallistenmarkkinoiden lähentymisessä yhtenäismarkkinoiksi, ja tätävaihetta on täydennettävä muilla yhteisön keinoilla, jotta kaikkivakuutuksenottajat, asemastaan, koostaan tai vakuutettavienriskien luonteesta riippumatta voivat kääntyä minkä tahansavakuutuksenantajan puoleen, jonka kotipaikka on yhteisössä jajoka harjoittaa liiketoimintaa siellä s ĳoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, samalla kun heilletaataan riittävä suoja,
(4) tämä direktiivi on osa jo voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä,jonka muodostavat erityisesti muun ensivakuutusliikkeen kuinhenkivakuutusliikkeen aloittamista koskevien lakien, asetusten jahallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinä-kuuta 1973 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 73/239/ETY (
5) ja vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoi-
duista tilinpäätöksistä 19 päivänä joulukuuta 1991 annettuneuvoston direktiivi 91/674/ETY (
6),
(1) EYVL N:o C 244, 28.9.1990, s. 28 ja
EYVL N:o C 93, 13.4.1992, s. 1
(2) EYVL N:o C 67, 16.3.1992, s. 98 ja
EYVL N:o C 150, 15.6.1992
(3) EYVL N:o C 102, 18.4.1991, s. 7
(4) EYVL N:o L 172, 4.7.1988, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 90/618/ETY (EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s. 44).
(5) EYVL N:o L 228, 16.8.1973, s. 3, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 90/618/ETY (EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s. 44).
(6) EYVL N:o L 374, 31.12.1991, s. 7
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 3
▼B
(5) valittuun lähestymistapaan kuuluu toteuttaa sellainen yhteensovit-
taminen, joka on olennainen, välttämätön ja riittävä toimilupienja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien keskinäisen tunnus-tamisen aikaansaamiseksi siten, että voidaan myöntää yksi kokoyhteisössä voimassa oleva toimilupa ja että voidaan soveltaakotĳäsenvaltion suorittaman valvonnan periaatetta,
(6) tämän vuoksi tästä lähtien vaaditaan yksi virallinen toimilupa
vakuutusliikkeen aloittamiseksi ja harjoittamiseksi, jonka antavatsen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa vakuutusyri-tyksellä on kotipaikka; tämän toimiluvan perusteella yritykselläon lupa harjoittaa liiketoimintaansa koko yhteisössä joko s ĳoit-
tautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perus-teella; jäsenvaltio, jossa sivukonttori s ĳaitsee tai jossa palveluja
tarjotaan, ei enää voi vaatia uutta toimilupaa vakuutusyrityksiltä,jotka haluavat harjoittaa vakuutusliiketoimintaansa ja jotka ovatjo saaneet toimiluvan kot ĳäsenvaltiossaan; on tarpeen tämän
huomioon ottamiseksi ja tämän mukaisesti muuttaa direktiivit73/239/ETY ja 88/357/ETY,
(7) kotĳäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on tästä lähtien
vastuu vakuutusyrityksen talouden vakauden valvonnasta erityi-sesti, kun on kyse niiden vakavaraisuudesta, riittävän vakuutus-teknisen vastuuvelan muodostamisesta, sekä tämän vastuuvelankattaminen toisiaan vastaavilla varoilla,
(8) tämän direktiivin tietyissä säännöksissä määritetään vähimmäis-vaatimukset; kot ĳäsenvaltio voi säätää ankarampia säännöksiä
niitä vakuutusyrityksiä varten, joille ovat antaneet toimiluvan sentoimivaltaiset viranomaiset,
(9) jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava tarpeel-liset valvontakeinot sen varmistamiseksi, että vakuutusyritystenliiketoiminta on järjestäytynyttä koko yhteisössä, perustuupaliiketoiminta s ĳoittautumisvapauteen tai palvelujen tarjoamisen
vapauteen; niiden on voitava erityisesti toteuttaa aiheellisia suoja-toimenpiteitä tai määrätä seuraamuksia, joiden tarkoituksena onestää vakuutusliikkeen valvontaa koskevien määräysten mahdol-linen noudattamatta jättäminen tai rikkominen,
(10) sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja, ja jokamerkitsee mahdollisuutta kaiken muun vakuutusliikkeen kuinhenkivakuutusliikkeen aloittamiseen koko yhteisössä ja senvuoksi jokaiselle asianmukaisen toimiluvan omaavalle vakuutuk-senantajalle mahdollisuutta kattaa mitä tahansa direktiivin 73/239/ETY liitteessä tarkoitettuja riskejä; tätä varten on tarpeenpoistaa kaikki tiettyjen laitosten tietyissä jäsenvaltioissa olevat,tiettyjen riskien kattamista koskevat monopolit,
(11) on tarpeen mukauttaa vakuutuskannan luovutusta koskevat sään-nökset tässä direktiivissä luodun yhden toimiluvan järjestelmänmukaisiksi,
(12) jäsenvaltioissa on jo toteutettu direktiivillä 91/674/ETY sellaistenvakuutusteknisen vastuuvelan perustamista koskevien säännöstenolennainen yhteensovittaminen, jotka vakuutuksenantajien onmuodostettava sitoumuksiensa kattamiseksi, ja tämä yhteensovit-taminen mahdollistaa vastuuvelan vastavuoroisen tunnustamisen,
(13) on tarpeen yhteensovittaa vakuutusteknisen vastuuvelan kattami-seksi käytettävien varojen hajauttamista, s ĳaintia ja vastaavuutta
koskevat säännökset jäsenvaltioiden säännösten vastavuoroisentunnustamisen helpottamiseksi; tässä yhteensovittamisessa onotettava huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopi-muksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24 päivänä kesäkuuta 1988annetussa neuvoston direktiivissä 88/361/ETY (
1) annetut pääo-
manliikkeiden vapauttamista koskevat toimenpiteet, sekä yhteisönkehittyminen kohti talous- ja rahaliiton toteuttamista,
(1) EYVL N:o L 178, 8.7.1988, s. 5
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 4
▼B
(14) kotĳäsenvaltio ei kuitenkaan voi vaatia vakuutusyrityksiä s ĳoitta-
maan vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavia varoja tiettyihinvarojen luokkiin, koska tällaiset vaatimukset eivät sovi yhteendirektiivissä 88/361/ETY säädetyn pääomanliikkeiden vapautta-mista koskevien toimenpiteiden kanssa,
(15) kunnes on annettu s ĳoituspalveluja koskeva direktiivi, jolla
yhteensovitetaan muun muassa säänneltyjen markkinoiden määri-telmä, on tarpeen antaa tälle käsitteelle tätä direktiiviä vartenväliaikainen yhteisössä yhteensovitetun määritelmää kuvaavamääritelmä, jolla annetaan markkinoiden kot ĳäsenvaltiolle se
vastuu, joka tällä direktiivillä annetaan väliaikaisesti vakuutusy-rityksen kot ĳäsenvaltiolle, edellä sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta myöhempää yhteensovittamista,
(16) on tarpeen täydentää luetteloa eristä, joista direktiivissä 73/239/ETY vaadittu solvenssimarginaali voi koostua uusien rahoi-tusvälineiden huomioon ottamiseksi ja eräille rahoituslaitoksillemyönnetyt helpotukset omien rahastojen muodostamiseen,
(17) yhtenäisillä vakuutusmarkkinoilla on suotavaa myöntää niillevakuutuksenottajille, jotka asemansa, kokonsa tai vakuutettujenriskien luonteen vuoksi eivät tarvitse erityistä suojaa siinä jäsen-valtiossa, jossa riski s ĳaitsee, täydellinen vapaus valita vakuutus-
sopimuksiinsa sovellettava lainsäädäntö,
(18) vakuutussopimuksia koskevan lainsäädännön yhteensovittaminenei ole vakuutusalan sisämarkkinoiden toteuttamisen ennakkoehto;sen vuoksi jäsenvaltioille annettu mahdollisuus soveltaa omaalainsäädäntöään niihin vakuutussopimuksiin, jotka kattavat jäsen-valtion omalla alueella s ĳaitsevia riskejä, on sellainen, että se suo
riittävän suojan sitä tarvitseville vakuutuksenottajille,
(19) sisämarkkinoilla on vakuutuksenottajan edun mukaista, ettähänen saatavillaan on yhteisössä tarjottavien vakuutushyödyk-keiden kaikkein laajin valikoima, jotta hän voi valita omiintarpeisiinsa parhaiten soveltuvan tuotteen; jäsenvaltion, jonkaalueella riski s ĳaitsee, tehtävänä on huolehtia, ettei sen alueella
ole mitään estettä pitää kaupan yhteisössä tarjottavia vakuutus-hyödykkeitä sikäli kuin ne eivät ole ristiriidassa sen jäsenvaltion,jonka alueella riski s ĳaitsee, voimassa olevan yleistä etua
koskevan lainsäädännön kanssa, ja sikäli kuin kot ĳäsenvaltion
säännökset eivät suojaa yleistä etua edellyttäen, että säännöksiäon sovellettava rajoituksitta kaikkiin tässä jäsenvaltiossa toimi-viin yrityksiin ja että ne ovat objektiivisesti tarpeellisia ja tavoit-teeseen suhteutettuja,
(20) jäsenvaltioiden on pystyttävä huolehtimaan, että vakuutushyödyk-keet ja sopimusasiakirjat, joita jäsenvaltioiden alueella s ĳaitse-
vien riskien kattamiseksi käytetään s ĳoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ovat sovellettavienyleistä etua koskevien erityisten säännösten mukaisia; käytettävätvalvontajärjestelmät on mukautettava sisämarkkinoiden vaati-muksiin, mutta ne eivät saa olla vakuutusliikkeen harjoittamisenennakkoedellytys; tässä lähtökohdasta tarkasteltuna vakuutuseh-tojen ennakkohyväksyntäjärjestelmät eivät ole perusteltuja; senvuoksi on suotavaa luoda muita sisämarkkinoiden vaatimuksiinparemmin sopivia järjestelmiä, jotka sallivat kullekin jäsenval-tiolle mahdollisuuden taata vakuutuksenottajille keskeisen suojan,
(21) on suotavaa, että vakuutusyritys ilmoittaa vakuutuksenottajalle,kun on kyse luonnollisesta henkilöstä, sopimukseen sovelletta-vasta laista ja vakuutuksenottajien sopimusta koskevien valitustentutkimista koskevista määräyksistä,
(22) tietyissä jäsenvaltioissa yksityinen tai vapaaehtoinen sairausva-kuutus korvaa osittain tai kokonaan sosiaaliturvajärjestelmänantaman sairausvakuutussuojan,
(23) sairausvakuutussopimusten luonne ja yhteiskunnalliset seurauksetluovat perusteet sille, että sen jäsenvaltion toimivaltaiset viran-omaiset, jonka alueella riski s ĳaitsee, vaativat sopimusten
yleisten ja erityisten ehtojen järjestelmällistä ilmoittamista sen
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 5
▼B
varmistamiseksi, että nämä korvaavat osittain tai kokonaan sosi-
aaliturvajärjestelmän antaman sairausvakuutussuojan; tämätarkastaminen ei saa olla tuotteiden markkinoille saattamisenennakkoedellytys; sairausvakuutuksen erityisluonne, silloin kunsairausvakuutus korvaa osittain tai kokonaan sosiaaliturvajärjes-telmän antaman sairausvakuutussuojan, erottaa sen muistavahinko- ja henkivakuutuksen luokista siltä osin kuin on tarpeentaata, että vakuutuksenottajilla on iästään tai vakuutuskelpoisuu-destaan riippumatta todelliset mahdollisuudet saada yksityinen taivapaaehtoinen sairausvakuutus,
(24) tietyt jäsenvaltiot on antaneet tätä varten erityisiä säännöksiä;yleisen edun mukaista on, että on mahdollista antaa tai pitäävoimassa tällaisia säännöksiä siltä osin kuin ne eivät perusteetto-masti rajoita s ĳoittautumisvapautta tai palvelujen tarjoamisen
vapautta edellyttäen, että näitä säännöksiä on sovellettava yhtäläi-sesti riippumatta yrityksen kotivaltiosta; kyseisten säännöstenluonne saattaa vaihdella niitä antavan jäsenvaltion tilanteenmukaisesti; näissä säännöksissä voidaan määrätä esteettömästäliittymismahdollisuudesta, yhtenäisistä maksuista vakuutus-muodon ja vakuutusturvan elinikäisen keston mukaisesti; tämätavoite voidaan myös saavuttaa vaatimalla, että ne yritykset, jotkatarjoavat yksityistä tai vapaaehtoista sairausvakuutusta, tarjoavatlakisääteisiä sosiaaliturvajärjestelmiä noudattavia saman suojanantavia vakiomuotoisia vakuutuksia, joiden maksu on enintäänsäädetty enimmäismäärä, ja osallistuvat tappiontasausjärjestel-miin; lisäksi voidaan vielä vaatia, että yksityisen tai vapaaeh-toisen sairausvakuutuksen vakuutustekniset perusteet ovat saman-laiset kuin henkivakuutuksen perusteet,
(25) direktiivillä 73/239/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-tuna tällä direktiivillä, toteutetun yhteensovittamisen vuoksi eiSaksan liittotasavallalle kyseisen direktiivin 7 artiklan 2 kohdan calakohdan mukaan myönnetty mahdollisuus kieltää sairausvakuu-tuksen ja muiden vakuutusluokkien samanaikainen harjoittaminenole enää perusteltu ja se on sen vuoksi kumottava,
(26) jäsenvaltiot voivat vaatia niiden alueella lakisääteistä työtapatur-mavakuutusta tarjoavalta, omalla vastuullaan liiketointa harjoitta-valta vakuutusyritykseltä, että ne noudattavat näiden valtioidenkansallisessa lainsäädännössä tämän vakuutuksen osalta säädet-tyjä erityisiä säännöksiä; tätä vaatimusta ei kuitenkaan voidasoveltaa talouden valvontaa koskeviin määräyksiin, jotkakuuluvat yksinomaan kot ĳäsenvaltion toimivaltaan,
(27) sĳoittautumisvapauden käyttäminen edellyttää pysyvää läsnäoloa
siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee; vakuutettujen ja
vahingonkärsineiden erityisten etujen huomioon ottaminen liike-nnevakuutuksessa vaatii, että jäsenvaltiossa, jossa sivukonttorisĳaitsee, on riittävät järjestelmät kaiken tarpeellisen tähän riskiin
liittyvän, korvausvaatimusta koskevan tiedon keräämiseksi sekäriittävä toimivalta edustaa yritystä sellaisia vahingonkärsineitäkohtaan, jotka voivat vaatia korvausta, sisällyttäen siihen toimi-valta maksaa tämä korvaus ja edustaa yritystä tai huolehtia tarvit-taessa tällaisen edustuksen järjestämisestä käsiteltäessä korvaus-vaateita kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimissa ja toimivaltaisissaviranomaisissa,
(28) sisämarkkinoilla yksikään jäsenvaltio ei saa enää kieltää harjoitta-masta alueellaan vakuutusliikettä samanai kaisesti sekä s ĳoittau-
tumisvapauden että palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella;sen vuoksi on suotavaa kumota direktiivillä 88/357/ETY jäsen-valtioille annettu tätä koskeva mahdollisuus,
(29) on suotavaa säätää seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaansilloin kun vakuutusyritys ei noudata siihen sovellettavia yleistäetua koskevia säännöksiä jäsenvaltiossa, jossa riski s ĳaitsee,
(30) tietyissä jäsenvaltioissa vakuutusliikkeeseen ei kohdistu minkään-
laista välillistä verotusta, kun taas useimmissa jäsenvaltioissasovelletaan erityisiä veroja ja muunlaisia maksuja mukaan lukienkorvaustoimielimille suoritettavat lisämaksut; verojen jamaksujen rakenne ja taso eroavat merkittävästi tällaisia veroja ja
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 6
▼B
maksuja soveltavissa jäsenvaltioissa; on suotavaa välttää, että
olemassa olevat erot johtavat vakuutuspalvelujen osalta jäsenval-tioiden välisen kilpailun vääristymiseen; jollei myöhemmästäyhteensovittamisesta muuta johdu, jäsenvaltion, jossa riskisĳaitsee, säätämän verojärjestelmän ja muiden maksumuotojen
soveltaminen on luonteeltaan sellaista, että se korjaa tämänepäkohdan ja jäsenvaltioiden tehtävänä on antaa yksityiskohtaisetmääräykset näiden verojen ja maksujen kannon turvaamiseksi,
(31) saattaa olla tarpeen mukauttaa teknisesti tässä direktiivissä oleviayksityiskohtaisia säännöksiä tietyin määräajoin vakuutusalankehittymisen huomioon ottamiseksi; komissio toteuttaa tarvit-taessa tällaiset mukautukset perustamissopimuksen määräyksissäsille annettua täytäntöönpanovaltaa käyttäen kuultuaan direktii-villä 91/675/ETY (
1) perustettua vakuutuskomiteaa,
(32) on tarpeen antaa erityisiä säännöksiä sen varmistamiseksi, ettätämän direktiivin täytäntöönpanohetkellä voimassa olevastasäädösjärjestelmästä siirryttiin tämän direktiivin mukaiseensäädösjärjestelmään; näiden säännösten tarkoituksena on välttääjäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten työmäärän lisäänty-minen, ja
(33) perustamissopimuksen 8 c artiklan mukaisesti on suotavaa, ettätiettyjen eri kehitysvaiheissa olevien kansantalouksien ponnistelutotetaan huomioon; sen vuoksi on tarpeen myöntää tietyille jäsen-valtiolle siirtymäjärjestelyt tämän direktiivin soveltamiseksiasteittain,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
IOSASTO
MÄÄRITELMÄT JA SOVELTAMISALA
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”vakuutusyrityksellä” jokaista yritystä, joka on saanut hallinnollisen
toimiluvan direktiivin 73/239/ETY 6 artiklan mukaisesti,
b) ”sivukonttorilla” jokaista vakuutusyrityksen toimistoa tai sivukont-
toria ottaen huomioon direktiivin 88/357/ETY 3 artikla,
c) ”kot ĳäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, jossa riskiä kattavan vakuutusyrit-
yksen kotipaikka s ĳaitsee,
d) ”jäsenvaltiolla, jossa sivukonttori s ĳaitsee” jäsenvaltiota, jossa riskiä
kattava sivukonttori s ĳaitsee,
e) ”jäsenvaltiolla, jossa palveluja tarjotaan” jäsenvaltiota, jossa riski
sĳaitsee direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan mukaisesti,
kun riskin kattaa toisessa jäsenvaltiossa s ĳaitseva vakuutusyritys tai
sivukonttori,
f) ”määräämisvallalla” direktiivin 83/349/ETY (2) 1 artiklan mukaisesti
säädettyä emoyrityksen ja tytäryrityksen välistä yhteyttä tai saman-laista luonnollisen tai oikeushenkilön ja yrityksen välistä yhteyttä,
g) ”määräomistusyhteydellä” yrityksestä suoraan tai välillisesti omis-
tettua osuutta, joka on vähintään 10 prosenttia yrityksen pääomastatai äänioikeudesta taikka muuta mahdollisuutta vaikuttaa huomatta-vasti sen yrityksen johtamiseen, jossa omistusyhteys on.
Tämän määritelmän sekä 15 artiklassa tarkoitettujen muiden omis-
tusyhteyden tasojen soveltamiseksi, tämän direktiivin 8 ja 15 artik-
(1) EYVL N:o L 374, 31.12.1991, s. 32
(2) EYVL N:o L 193, 18.7.1983, s. 1
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 7
▼B
lassa, otetaan huomioon direktiivin 88/627/ETY (1) 7 artiklassa
tarkoitettu äänioikeus,
h) ”emoyrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mukaista
emoyritystä,
i) ”tytäryrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mukaista
tytäryritystä; jokainen tytäryrityksen tytäryritys katsotaan myös senyrityksen tytäryritykseksi, joka on näiden yritysten johdossa olevaemoyritys,
j) ”säännellyillä markkinoilla” rahoitusmarkkinoita, joita yrityksen
kotĳäsenvaltiossa pidetään säänneltyinä markkinoina, kunnes ne on
määritelty s ĳoituspalveluista annettavassa direktiivissä, ja joille on
ominaista:
— säännöllinen toiminta,
ja
— se, että asianomaisten viranomaisten antamissa tai hyväksymissä
säännöksissä määritellään markkinoiden toiminnan edellytykset,markkinoille pääsyn edellytykset sekä sovellettaessa arvopape-rien viralliselle pörssilistalle ottamista koskevien vaatimustenyhteensovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annettua direk-tiiviä (79/279/ETY) (
2), tässä direktiivissä vahvistetut listalle
ottamista koskevat edellytykset ja kun mainittua direktiiviä eisovelleta, edellytykset, jotka näiden rahoitusvälineiden on täytet-tävä, jotta niillä voidaan tehokkaasti käydä kauppaa markki-noilla.
Tässä direktiivissä tarkoitetut säännellyt markkinat voivat s ĳaita
jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa. Jälkimmäisessä tapauksessayrityksen kot ĳäsenvaltion on hyväksyttävä markkinat ja markki-
noiden on täytettävä vastaavat vaatimukset. Rahoitusvälineiden,joilla käydään kauppaa näillä markkinoilla, on oltava laadultaanvastaavia niiden välineiden kanssa, joilla käydään kauppaa kyseisenjäsenvaltion yksillä tai useammilla säännellyillä markkinoilla,
k) ”toimivaltaisilla viranomaisilla” kansallisia viranomaisia, joilla lain
tai asetuksen perusteella on toimivalta valvoa vakuutusyrityksiä.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan direktiivin 73/239/ETY 1 artiklassa
tarkoitettuihin vakuutuksiin ja yrityksiin.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta vakuutuksiin tai tapahtumiin eikä
yrityksiin tai laitoksiin, joihin ei sovelleta direktiiviä 73/239/ETY, eikäkyseisen direktiivin 4 artiklassa tarkoitettuihin toimielimiin.
3 artikla
Sen estämättä, mitä 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on
annettava määräyksiä, jotta tiettyjen vakuutusluokkien liiketoiminnanaloittamista koskevat monopolit, jotka on myönnetty niiden alueillesĳoittuneille direktiivin 73/239/ETY 4 artiklassa tarkoitetuille toimieli-
mille, poistetaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1994.
(1) EYVL N:o L 348, 17.12.1988, s. 62
(2) EYVL N:o L 66, 13.3.1979, s. 21, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 82/148/ETY (EYVL N:o L 62, 5.3.1982, s. 22).
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 8
▼B
II OSASTO
VAKUUTUSLIIKKEEN ALOITTAMINEN
4 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 6 artikla seuraavasti:
”6 artikla
Ensivakuutusliikkeen aloittamiseen on oltava ennalta myönnetty
virallinen toimilupa.
Tällaista toimilupaa on haettava kot ĳäsenvaltion toimivaltaisilta
viranomaisilta:
a) yrityksen, joka perustaa kotipaikkansa tämän jäsenvaltion
alueelle, ja
b) yrityksen, joka saatuaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun
toimiluvan laajentaa liiketoimintaansa kokonaiseen vakuutusluok-kaan tai muihin vakuutusluokkiin.”
5 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 7 artikla seuraavasti:
”7 artikla
1. Toimilupa on voimassa koko yhteisössä. Sillä sallitaan yrit-
yksen harjoittaa liiketoimintaa yhteisössä joko s ĳoittautumisva-
pauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
2. Toimilupa myönnetään tiettyä vakuutusluokkaa varten. Se
kattaa koko luokan, jollei hak ĳa halua kattaa kuin osan kyseiseen
luokkaan kuuluvista liitteessä olevassa A kohdassa luetelluistariskeistä.
Kuitenkin:
a) jäsenvaltiot voivat myöntää liitteessä olevassa B kohdassa luetel-
tujen vakuutusluokkien ryhmille toimiluvan liittäen siihen maini-tussa kohdassa määritellyn vastaavan nimikkeen, ja
b) yhtä vakuutusluokkaa tai -luokkien ryhmää varten myönnetty
toimilupa kattaa myös toiseen vakuutusluokkaan sisältyvät liitän-näisriskit, jos liitteessä olevassa C kohdassa säädetyt edellytyksettäyttyvät.”
6 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 8 artikla seuraavasti:
”8 artikla
1. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritykset, jotka
hakevat toimilupaa:
a) ovat yhtiömuodoltaan jokin seuraavista:
— Belgian kuningaskunnassa: 'société anonyme — naamloze
vennootschap', 'société en commandite par actions —commanditaire vennootschap op aandelen', 'associationd’assurance mutuelle — onderlinge verzekeringsvereniging','société coopérative — cooperatieve vennootschap',
— Tanskan kuningaskunnassa: 'aktieselskaber', 'gensidige
selskaber',
— Saksan liittotasavallassa: 'Aktiengesellschaft', 'Versiche-
rungsverein auf Gegenseitigkeit', 'Öffentlichrechtliches Wett-bewerbsversicherungsunternehmen',
— Ranskan tasavallassa: 'société anonyme', 'société d’assurance
mutuelle', 'institution de prévoyance régie par le code de lasécurité sociale', 'institution de prévoyance régie par le coderural' ja 'mutuelles régies par le code de la mutualité',
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 9
▼B
— Irlannissa: 'incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited',
— Italian tasavallassa: 'società per azioni', 'società cooperativa',
'mutua di assicurazione',
— Luxemburgin suurherttuakunnassa: 'sociétéanonyme','société
en commandite par actions', 'association d’assurancesmutuelles', 'société coopérative',
— Alankomaiden kuningaskunnassa: 'naamloze vennootschap',
'onderlinge waarborgmaatschapp ĳ',
— Yhdistyneessä kuningaskunnassa: 'incorporated companies
limited by shares or by guarantee or unlimited', 'societiesregistered under the Industrial and Provident Societies Acts','Societies registered under the Friendly Societies Acts',vakuutuksenantajat, jotka toimivat nimellä 'Lloyd’s',
— Helleenien tasavallassa: ' ανώνυµη εταιρεία ,Αλληλασφα -
λιστικός συνεταιρισµός ',
— Espanjan kuningaskunnassa: 'sociedad anónima', 'sociedad
mutua', 'sociedad cooperativa', ja
— Portugalin tasavallassa: 'sociedade anónima', 'mútua de
seguros'.
Vakuutusyritys voi myös olla yhtiömuodoltaan Eurooppayhtiö
silloin, kun sellainen on perustettu.
Lisäksi jäsenvaltiot voivat tarvittaessa perustaa julkisoikeudellisia
yrityksiä, sikäli kuin niiden toimielimien tavoitteena on harjoittaavakuutusliikettä vastaavilla edellytyksillä kuin yksityisoikeudel-liset yritykset,
b) rajoittavat liiketoimintansa vakuutusliikkeeseen ja siitä välittö-
mästi johtuvaan liiketoimintaan lukuun ottamatta muita kaupal-lisia liiketoimia,
c) esittävät 9 artiklan mukaisen toimintasuunnitelman,
d) omistavat 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähimmäistakuura-
haston, ja
e) ovat sellaisten henkilöiden tosiasiallisesti johtamia, jotka täyttävät
hyvää mainetta, ammattipätevyyttä tai -kokemusta koskevat edel-lytykset.
2. Yrityksen, joka hakee toimilupaa laajentaakseen liiketoimin-
taansa muihin vakuutusluokkiin tai laajentaakseen toimiluvan koske-maan ainoastaan osaa yhteen vakuutusluokkaan sisältyvistä riskeistä,on esitettävä 9 artiklan mukainen toimintasuunnitelma.
Lisäksi sen on esitettävä todisteet siitä, että sillä on 16 artiklassa
säädetty solvenssimarginaali ja, jos 17 artiklan 2 kohdassa muidenvakuutusluokkien osalta edellytetään edellistä suurempaa vähim-mäistakuurahastoa, että sillä on tämä vähimmäismäärä.
3. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita pitämästä edelleen
voimassa tai antamasta lakeja, asetuksia tai hallinnollisiamääräyksiä, joissa säädetään perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksenhyväksymistä ja kaikkien muiden tavanomaiselle valvonnalletarpeellisten asiakirjojen toimittamista.
Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa antaa määräyksiä, joissa vaaditaan
niiden vakuutuskirjaa, maksuperusteita sekä lomakkeita ja muitapainettuja asiakirjoja koskevia yleisten ja erityisten edellytystenhyväksymistä ennalta tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joitayritys aikoo käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan.
Jäsenvaltiot eivät saa jatkaa eivätkä esittää ehdotettavien maksunko-
rotuksien ennalta tiedoksiantamis- tai hyväksymismenettelyämuutoin kuin osana yleistä hintavalvontajärjestelmää.
Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita tarkastamasta liitteessä olevassa
A kohdassa mainittua vakuutusluokkaa 18 varten toimilupaa hake-vien tai sen saaneiden yritysten sellaisia suoria tai välillisiä henki-löstö- ja kalustovoimavaroja mukaan lukien lääketieteellisen henki-lökunnan pätevyys ja kaluston laatu, jotka yrityksellä on oltavakäytettävissään tätä vakuutusluokkaa koskevien sitoumusten täyttä-miseksi.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 10
▼B
4. Edellä tarkoitetuissa säännöksissä ei saa säätää, että toimilupa-
hakemusta käsiteltäessä otetaan huomioon markkinoiden taloudel-liset tarpeet.”
7 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 9 artikla seuraavasti:
”9 artikla
Edellä 8 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimintasuunni-
telman on sisällettävä seuraavat tiedot tai perustelut:
a) niiden riskien laatu, joita yritys aikoo kattaa,
b) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet,
c) erät, joista koostuu vähimmäistakuurahasto,
d) hallinnon ja myyntiverkon arvioidut perustamiskustannukset ja
niiden kattamiseen tarkoitetut varat sekä, jos katettavat riskitkuuluvat liitteessä olevan A kohdan luokkaan 18, yrityksenhallussa olevat luvatun avun antamiseen tarvittavat voimavarat,
sekä lisäksi kolmelta ensimmäiseltä tilivuodelta, jona liiketoimintaa
on harjoitettu:
e) arviot muista hallintokustannuksista kuin perustamiskustannuk-
sista, erityisesti juoksevista yleiskuluista ja palkkioista,
f) arviot vakuutusmaksuista ja korvauksista,
g) maksuvalmiusennuste,h) arviot vastuusta ja solvenssimarginaalin kattamiseen tarkoitetuista
varoista.”
8 artikla
Kotĳäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimi-
lupaa vakuutusliikkeen aloittamiseen, ennen kuin niille on ilmoitettuniiden suoraan tai välillisesti omistajina tai jäseninä olevien luonnol-listen henkilöiden tai oikeushenkilöiden nimet, joilla on määräomistu-syhteys, ja näiden omistusyhteyksien määrät.
Samojen viranomaisten on evättävä toimilupa, jos viranomaiset eivät,
ottaen huomioon tarpeen turvata vakuutusyrityksen vakaa ja järkeväjohtaminen, ole vakuuttuneita kyseisten osakkeenomistajien tai jäsentensopivuudesta.
III OSASTO
VAKUUTUSLIIKKEEN HARJOITTAMISTA KOSKEVIEN EDELLY-
TYSTEN YHTEENSOVITTAMINEN
1 luku
9 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 13 artikla seuraavasti:
”13 artikla
1. Vakuutusyrityksen talouden valvonta mukaan lukien sellaisen
liiketoiminnan valvonta, jota yritys harjoittaa joko sivukonttoreidenvälityksellä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, kuuluuyksinomaan kot ĳäsenvaltion toimivaltaan.
2. Talouden valvontaan kuuluu erityisesti vakuutusyrityksen koko
liiketoiminnan vakavaraisuuden, vakuutustekninen vastuuvelkamukaan lukien, ja sitä kattavien varojen tarkastaminen kot ĳäsenval-
tiossa annettujen määräysten tai noudatettujen menettelyjen mukai-sesti yhteisön tasolla annettujen säännösten nojalla.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 11
▼B
Tapauksissa, jolloin kyseisillä yrityksillä on lupa liitteessä olevan Akohdan luokkaan 18 kuuluvien riskien kattamiseen, valvonta ulote-taan koskemaan niiden teknisten voimavarojen tarkastamista, jotkayrityksellä on käytettävissään sellaisiin avustustoimiin, joihin se onsitoutunut siltä osin kuin kot ĳäsenvaltion laissa säädetään tällaisten
voimavarojen tarkastamisesta.
3. Kot ĳäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava,
että jokaisella vakuutusyrityksellä on asianmukainen hallinto- jakirjanpitojärjestelmä sekä asianmukainen sisäinen tarkastusmenet-tely.”
10 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 14 artikla seuraavasti:
”16 artikla
Jäsenvaltion, jossa sivukonttori s ĳaitsee, on säädettävä, että kun
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut vakuutusyritys harjoittaaliiketoimintaansa sivukonttorin välityksellä, kot ĳäsenvaltion toimi-
valtaiset viranomaiset voivat, ilmoitettuaan siitä ennalta sen jäsenval-tion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttori s ĳaitsee,
tarkastaa itse tai tähän tarkoitukseen valtuuttamiensa henkilöidenvälityksellä paikalla yrityksen talouden valvonnalle tarpeellisiatietoja. Sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa sivukonttori s ĳaitsee,
voivat osallistua tähän tarkastamiseen.”
11 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 19 artiklan 2 ja 3 kohta seuraavasti:
”2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritykset, joiden
kotipaikka on niiden alueella, toimittavat määräajoin asiakirjat, jotkaovat tarpeellisia valvontaa varten samoin kuin tilastolliset asiakirjat.Toimivaltaisten viranomaisten on annettava toisilleen tiedoksi kaikkivalvontaa varten tarvittavat asiakirjat ja tiedot.
3. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimen-
piteet sen varmistamiseksi, että toimivaltaisilla viranomaisilla ontarvittava toimivalta ja keinot niiden vakuutusyritysten liiketoi-minnan valvomiseksi, joiden kotipaikka on niiden alueella, mukaanlukien tämän alueen ulkopuolella harjoitettava liiketoiminta tätäliiketoimintaa koskevien neuvoston direktiivien mukaisesti ja niidensoveltamiseksi.
Tämän toimivallan ja keinojen on erityisesti annettava toimivaltai-
sille viranomaisille mahdollisuus:
a) perehtyä yksityiskohtaisesti yrityksen tilaan ja koko liiketoimin-
taan, erityisesti:
— keräämällä tietoja tai vaatimalla vakuutusliikettä koskevien
asiakirjojen esittämistä, ja
— suorittamalla tarkastuksia paikalla yrityksen toimitiloissa,
b) toteuttaa yrityksen, sen hallituksen jäsenten tai johtajien tai
yrityksessä määräämisvaltaa käyttävien henkilöiden osalta kaikkiasianmukaiset ja tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi,että yrityksen liiketoiminta on niiden lakien, asetusten ja hallin-nollisten määräysten mukaista, joita yrityksen on noudatettavakussakin jäsenvaltiossa, ja erityisesti toimintasuunnitelmanmukaista, jos se on sekä vakuutettujen etuja vaarantavien epäkoh-tien välttämiseksi tai poistamiseksi pakollinen, ja
c) turvata näiden toimenpiteiden toteuttaminen, jos tarpeellista
pakkotoimin ja tarvittaessa oikeusteitse.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että toimivaltaisilla viranomaisilla
on mahdollisuus saada kaikkia edustajien hallussa olevia sopimuksiakoskevat tiedot.”
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 12
▼B
12 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 11 artiklan 2-7 kohta.2. Kansallisessa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin kunkin jäsen-
valtion on annettava vakuutusyrityksille, joiden kotipaikka on senalueella, lupa luovuttaa joko s ĳoittautumisvapauden tai palvelujen tarjo-
nnan vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopimustensa vakuutus-kanta kokonaan tai osittain yhteisön alueelle s ĳoittautuneelle vastaanot-
tavalle yritykselle, jos vastaanottavan yrityksen kot ĳäsenvaltion toimi-
valtaiset viranomaiset vahvistavat, että jälkimmäisellä yrityksellä onkannanluovutus huomioon ottaen riittävä solvenssimarginaali.
3. Jos sivukonttori aikoo luovuttaa joko s ĳoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopimus-tensa vakuutuskannan kokonaan tai osittain, on kuultava sitä jäsenval-tiota, jossa sivukonttori s ĳaitsee.
4. Luovuttavan yrityksen kot ĳäsenvaltion toimivaltaisten viran-
omaisten on annettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa lupaluovutukselle saatuaan niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viran-omaisten suostumuksen, joissa riskit s ĳaitsevat.
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita asiassa
on kuultu, on annettava lausuntonsa tai suostumuksensa luovuttavanvakuutusyrityksen kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille
tiedoksi kolmen kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta;jos ne viranomaiset, joita asiassa on kuultu, eivät ole antaneet määrä-ajassa vastausta katsotaan, että vastauksen puuttuminen vastaa tämänantamaa myönteistä lausuntoa tai hiljaista suostumusta.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisen lainsäädännön edellyttämällä tavalla siinä jäsenvaltiossa,jossa riski s ĳaitsee. Tämä luovutus on välittömästi voimassa vakuutuk-
senottajiin, vakuutettuihin ja niihin muihin henkilöihin nähden, joilla onsiirretyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia tai velvoitteita.
Tämä säännös ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa vakuutuksenot-
tajille mahdollisuus irtisanoa sopimus määräajassa luovutuksesta.
13 artikla
1. Korvataan direktiivin 73/239/ETY 20 artikla seuraavasti:
”20 artikla
1. Jos yritys ei noudata 15 artiklan säännöksiä, sen yrityksen
kotĳäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltää varojen
vapaan hallinnan ilmoitettuaan asiasta niiden jäsenvaltioiden toimi-valtaisille viranomaisille, jossa riskit s ĳaitsevat.
2. Sellaisen yrityksen taloudellisen aseman ennalleen palauttami-
seen, jonka solvenssimarginaali ei ole 16 artiklan 3 kohdassa säädet-tyjen vähimmäisvaatimusten mukainen, yrityksen kot ĳäsenvaltion
toimivaltaisen viranomaisen on vaadittava, että sen hyväksyttäväksiesitetään tervehdyttämissuunnitelma.
Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että yrityksen taloudellinen
asema heikkenee huomattavasti, se voi poikkeustapauksissa rajoittaamyös yrityksen varojen vapaata hallintaa tai kieltää sen. Toimival-taisen viranomaisen on sen jälkeen ilmoitettava kaikista toteuttamis-taan toimenpiteistä niille muiden jäsenvaltioiden viranomaisille,joiden alueella yritys harjoittaa liiketoimintaansa, ja kyseisten viran-omaisten on ensiksi mainitun viranomaisen pyynnöstä toteutettavasamat toimenpiteet.
3. Jos solvenssimarginaali ei ole 17 artiklassa määritellyn takuu-
rahaston mukainen, kot ĳäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on
vaadittava yritystä toimittamaan viranomaisen hyväksyttäväksilyhyen aikavälin rahoitussuunnitelma.
Toimivaltainen viranomainen voi myös rajoittaa yrityksen varojen
vapaata hallintaa tai kieltää sen kokonaan. Sen on ilmoitettavatoimenpiteestään niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille,joiden alueilla yritys harjoittaa liiketoimintaa, ja viimeksi mainittujen
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 13
▼B
viranomaisten on ensiksi mainitun pyynnöstä toteutettava samat
toimenpiteet.
4. Toimivaltaiset viranomaiset voivat toisaalta toteuttaa kaikki
aiheelliset toimenpiteet turvatakseen vakuutettujen edut 1, 2 ja 3kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
5. Jokaisen jäsenvaltion on annettava kaikki tarpeelliset
määräykset voidakseen kansallisen lainsäädäntönsä mukaisestikieltää alueellaan s ĳaitsevien varojen vapaan hallinnan 1, 2 ja 3
kohdassa säädetyissä tapauksissa yrityksen kot ĳäsenvaltion pyyn-
nöstä, jonka on osoitettava ne varat, joihin toimenpiteet kohdiste-taan.”
14 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 22 artikla seuraavasti:
”22 artikla
1. Kot ĳäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi peruuttaa
vakuutusyritykselle antamansa toimiluvan, jos yritys:
a) ei käytä toimilupaa 12 kuukauden kuluessa, luopuu siitä nimen-
omaisesti tai lopettaa liiketoimintansa yli kuudeksi kuukaudeksi,jollei kyseinen jäsenvaltio ole säätänyt, että toimilupa raukeaanäissä tapauksissa,
b) ei enää täytä toiminnan aloittamisen edellytyksiä,
c) ei ole voinut määräajassa toteuttaa 20 artiklassa tarkoitetussa
tervehdyttämis- tai rahoitussuunnitelmassa vahvistettuja toimen-piteitä, ja
d) laiminlyö törkeästi siihen sovellettavan lainsäädännön perusteella
kuuluvia velvoitteitaan.
Jos toimilupa peruutetaan tai raukeaa, kot ĳäsenvaltion toimivaltaisen
viranomaisen on ilmoitettava asiasta muiden jäsenvaltioiden toimi-valtaisille viranomaisille, joiden on toteutettava aiheelliset toimenpi-teet estääkseen sen, että kyseinen yritys aloittaa uuden liiketoi-minnan niiden alueella joko s ĳoittautumisvapauden tai palvelujen
tarjoamisen vapauden perusteella. Yrityksen on toisaalta toteutettavanäiden viranomaisten kanssa kaikki aiheelliset toimenpiteet vakuu-tettujen etujen turvaamiseksi ja erityisesti rajoitettava yrityksenvarojen vapaata hallintaa 20 artiklan 1 ja 2 kohdan toisen alakohdantai 3 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi.
2. Toimiluvan peruuttamispäätös on perusteltava yksityiskohtai-
sesti ja annettava tiedoksi kyseiselle yritykselle.”
15 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön, joka ►
C1aikoo hankkia omistukseensa ◄suoraan tai
välillisesti määräomistusyhteyden vakuutusyrityksestä, on ilmoitettavaennalta tästä omistusyhteydestä ja sen määrästä kot ĳäsenvaltion toimi-
valtaisille viranomaisille. Kunkin luonnollisen tai oikeushenkilön onmyös ilmoitettava kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille aiko-
muksestaan lisätä määräomistusyhteyttään siten, että hänen osuutensaäänistä tai osakepääomasta on vähintään 20, 33 tai 50 prosenttia taisuurempi taikka siten, että vakuutusyrityksestä tulee tämän tytäryritys.
Kotĳäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolme
kuukautta ensimmäisessä alakohdassa säädetyn ilmoituksen päivämää-rästä vastustaa kyseistä suunnitelmaa, jos ne eivät ole kyseisen vakuutu-syrityksen järkevän ja vakaan johtamisen huomioon ottamiseksi vakuut-tuneita ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun henkilön pätevyydestä.Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät vastusta kyseistä suunnitelmaa, nevoivat vahvistaa enimmäismääräajan kyseisen hankkeen toteuttamiselle.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön, joka aikoo luopua suorasta tai välillisestä määräomistu-syhteydestä vakuutusyrityksessä, on ilmoitettava ennalta siitä ja arvi-
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 14
▼B
oidun omistusyhteyden määrästä kyseisen kot ĳäsenvaltion toimivaltai-
sille viranomaisille. Kunkin luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön onmyös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille aikomuksestaanvähentää määräomistusyhteyttään siten, että tämän osuus äänivallasta taiosakepääomasta on vähemmän kuin 20, 33 tai 50 prosenttia tai siten,että vakuutusyritys lakkaa olemasta tämän tytäryritys.
3. Kun vakuutusyritykset ovat saaneet tiedon niiden omaa pääomaa
koskevien omistysyhteyksien hankinnoista tai luovuttamisista, joidenvuoksi osuus on 1 tai 2 kohdassa tarkoittua rajoitusta suurempi taipienempi, niiden on ilmoitettava siitä kot ĳäsenvaltionsa toimivaltaisille
viranomaisille.
Vakuutusyritysten on myös vähintään kerran vuodessa ilmoitettava
toimivaltaisille viranomaisille määräomistusyhteyksiä omistavien osak-kaiden tai jäsenten nimet sekä kyseisten omistusten suuruudet sellaisinakuin ne ilmenevät vuosittaisessa yhtiökokouksessa käytettävissä olevistatiedoista tai pörssilistalla olevaa yhtiöitä koskevien velvoitteiden perus-teella saaduista tiedoista.
4. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tapauksissa, joissa 1 kohdassa
tarkoitettujen henkilöiden määräämisvalta on omiaan haittaamaanvakuutusyrityksen järkevää ja vakaata hoitoa, kot ĳäsenvaltion toimival-
taisten viranomaisten on toteutettava aiheelliset toimenpiteet tämäntilanteen lopettamiseksi. Näihin toimenpiteisiin voivat kuulua esimer-kiksi kielto, johtokunnan jäseniin ja johtajiin kohdistetut seuraamuksettai kyseisten osakkaiden tai jäsenten omistamiin osakkeisiin liittyvänäänivallan käytön väliaikainen keskeyttäminen.
Samanlaisia toimenpiteitä on sovellettava luonnollisiin henkilöihin tai
oikeushenkilöihin, jotka eivät noudata 1 kohdassa tarkoitettua ennak-koilmoitusvelvoitetta. Kun omistusyhteys on hankittu toimivaltaistenviranomaisten vastustuksesta huolimatta, jäsenvaltioiden on muistakäytettävistä seuraamuksista huolimatta määrättävä joko vastaavan ääni-vallan käyttämisen keskeyttämisestä väliaikaisesti tai annettujen äänienmitätöinnistä taikka mahdollisuudesta mitätöidä ne.
16 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikkia henkilöitä, jotka työs-
kentelevät tai ovat työskennelleet toimivaltaisten viranomaisten palve-luksessa, sekä toimivaltaisten viranomaisten puolesta toimivia tilintar-kastajia ja asiantunt ĳoita, koskee salassapitovelvollisuus. Tämä salassa-
pitovelvollisuus merkitsee, että luottamuksellisia tietoja, jotka nämäsaavat tehtäviään suorittaessaan, ei saa ilmaista kenellekään eikä mille-kään viranomaiselle muutoin kuin sellaisena tiivistelmänä tai koosteena,että tiettyä yritystä ei voida tunnistaa, edellä sanotun kuitenkaan rajoitta-matta rikosoikeudellisten säännösten soveltamista.
Kun vakuutusyritys on asetettu konkurssiin tai tuomioistuimen määrää-
mään selvitystilaan, luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koske yrityksenpelastamisessa mukana olevia kolmansia osapuolia, voidaan kuitenkinantaa tiedoksi yksityis- tai kaupallisoikeudellisessa menettelyssä.
2. Mitä 1 kohdassa säädetään ei estä eri jäsenvaltioiden toimivaltaisia
viranomaisia vaihtamasta tietoja vakuutusyrityksiin sovellettavien direk-tiivien mukaisesti. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapito-velvollisuus.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä tietojen vaihtoa koskevia yhteistyösopi-
muksia kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa vainsikäli kuin annettavia tietoja koskee vähintään tässä artiklassa säädettyäsalassapitovelvollisuutta vastaava suoja.
4. Edellä olevien 1 ja 2 kohdan mukaisesti luottamuksellisia tietoja
saava toimivaltainen viranomainen voi käyttää niitä ainoastaan harjoit-taessaan tehtäviään:
— tarkastaakseen, onko vakuutusliikkeen aloittamista koskevat edelly-
tykset täytetty ja helpottaakseen tällaisen liiketoiminnan harjoitta-misen valvontaa, erityisesti vakuutusteknisen vastuuvelan, solvenssi-marginaalin, hallinto- ja kirjanpitomenetelmien ja sisäisen tarkas-tuksen menetelmien valvontaa,
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 15
▼B
tai
— määrätäkseen seuraamuksia,
tai
— toimivaltaisten viranomaisten päätöksiä koskevassa hallinnollisessa
muutoksenhaussa,
taikka
— tuomioistuinmenettelyssä, joka on pantu vireille 56 artiklan mukai-
sesti tai vakuutusyritysalaa koskevissa direktiiveissä säädettyjenerityissäännösten nojalla.
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään ei estä tietojen vaihtoa jäsenval-
tiossa, kun samassa jäsenvaltiossa on kaksi tai useampia toimivaltaisiaviranomaisia, tai jäsenvaltioiden kesken, kun tietoja vaihtavat toimival-taiset viranomaiset ja:
— luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten virallisesta valvonnasta
vastaavat viranomaiset ja rahoitusmarkkinoiden valvonnastavastaavat viranomaiset,
— vakuutusyritysten purkamis- ja konkurssimenettelyihin sekä muuhun
vastaavaan menettelyyn osalliset toimielimet,
ja
— vakuutusyritysten ja muiden rahoituslaitosten lakisääteisestä tilintar-
kastuksesta vastaavat henkilöt,
valvontatehtävien suorittamiseksi tai näiden tehtävien suorittamisessa
välttämättömien tietojen luovuttamiseksi toimielimille, jotka hoitavatpakollista purkamismenettelyä tai takuurahastoa. Näiden viranomaisten,toimielinten ja henkilöiden saamia tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettusalassapitovelvollisuus.
6. Sen estämättä, mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
lisäksi lainsäädännössä säädetyin edellytyksin sallia tiettyjen tietojenilmaisemisen muille keskushallinnon yksiköille, jotka vastaavat luotto-ja rahoituslaitosten, s ĳoituspalvelujen ja vakuutusyhtiöiden valvontaa
koskevasta lainsäädännöstä, sekä näiden yksiköiden toimeksiannostatoimiville tarkastajille.
Näitä tietoja voidaan kuitenkin antaa ainoastaan, kun se on tarpeellista
toiminnan vakauden valvomiseksi.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin säädettävä, että 2 ja 5 kohdan mukaisesti ja
direktiivin 73/239/ETY 14 artiklassa tarkoitetussa paikalla tapahtu-neessa tarkastuksessa saatuja tietoja ei saa ilmaista tässä kohdassatarkoitetuissa tapauksissa, ellei siihen ole saatu erityistä suostumustatiedot antaneelta toimivaltaiselta viranomaiselta tai sen jäsenvaltiontoimivaltaiselta viranomaiselta, jossa paikalla tapahtunut tarkastus suori-tettiin.
2luku
17 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 15 artikla seuraavasti:
”15 artikla
1. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritys muodostaa
riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan suhteessa sen koko liiketoi-mintaan.
Tämän vakuutusteknisen vastuuvelan määrä määräytyy direktiivissä
91/674/ETY vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Kotivaltion on vaadittava, että kunkin vakuutusyrityksen
kaikkia liiketoimia koskeva vakuutustekninen vastuuvelka kattaatoisiaan vastaavat varat direktiivin 88/357/ETY 6 artiklan mukai-sesti. Yhteisössä s ĳaitsevien riskien osalta näiden varojen on s ĳait-
tava yhteisössä. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia, että vakuutusyrityksetsĳoittavat varansa tiettyyn jäsenvaltioon. Kot ĳäsenvaltio voi
kuitenkin lieventää näiden varojen s ĳaintia koskevia sääntöjä.
3. Jos kot ĳäsenvaltio sallii, että vakuutusteknisen vastuuvelan
kattamiseen voidaan käyttää saatavia jälleenvakuutuksenantajilta, sen
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 16
▼B
on vahvistettava sallittu prosenttimäärä. Tässä tapauksessa se ei voi
määrätä näiden saatavien s ĳaintipaikasta.”
18 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 15 a artikla seuraavasti:
”15 a artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, jonka koti-
paikka on niiden alueella ja joka vakuuttaa liitteessä olevan Akohdan luokkaan 14 kuuluvia riskejä, jäljempänä 'luottovakuutus',muodostaa tasoitusvastuun tasaamaan mahdollista teknistä al ĳäämää
tai keskimääräistä korkeampaa vahinkosuhdetta tässä luokassa tili-kauden päättyessä.
2. Tasoitusvastuu on laskettava kot ĳäsenvaltiossa vahvistettujen
sääntöjen mukaisesti noudattaen yhtä neljästä liitteessä olevassa Dkohdassa esitetystä menetelmästä, joiden katsotaan olevan yhdenver-taisia.
3. Solvenssimarginaalin suuruutta laskettaessa tasoitusvastuun
määrä on jätettävä huomioon ottamatta liitteessä olevassa Dkohdassa määriteltyjen menetelmien mukaisesti laskettuun enim-mäismäärään saakka.
4. Ne vakuutusyritykset, joiden kotipaikka on tietyn jäsenvaltion
alueella ja joiden luottovakuutuksesta saatavat vakuutusmaksut ovattämän luokan osalta enintään 4 prosenttia kaikista niiden saamistavakuutusmaksuista ja enintään 2 500 000 ecua, voidaan tämän jäsen-valtion toimesta vapauttaa velvoitteesta muodostaa luottovakuutus-luokan tasoitusvastuu.”
19 artikla
Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 23 artikla.
20 artikla
Vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavissa varoissa on otettava huomioon
yrityksen harjoittaman liiketoiminnan laatu yrityksen s ĳoitusten
varmuuden, tuoton ja rahaksi muutettavuuden turvaamiseksi ja yrityksenon huolehdittava näiden s ĳoitusten monipuolisuudesta sekä riittävästä
hajauttamisesta.
21 artikla
1. Kot ĳäsenvaltio voi antaa vakuutusyritykselle luvan kattaa vakuu-
tusteknisen vastuuvelkansa yksinomaan seuraaviin luokkiin kuuluvillavaroilla:
A.Sĳoitukset
a) joukkovelkakirjat, arvopaperit ja muut raha- ja pääomamarkkina-
välineet,
b) lainat,
c) osakkeet ja muut vaihtuvatuottoiset omistusyhteydet,
d) osuudet arvopaperien yhteiss ĳoitusyrityksissä ja muissa s ĳoitus-
rahastoissa, ja
e) maa-alueet, rakennukset ja kiinteään omaisuuteen kohdistuvat
oikeudet.
B.Saatavat
f) saatavat jälleenvakuutuksenantajalta, myös jälleenvakuutukse-
nantajien osuudet vakuutusteknisestä vastuuvelasta,
g) jälleenvakuutustalletteet ja saatavat näiltä yrityksiltä,h) ensi- ja jälleenvakuutusliikkeestä johtuvat saatavat vakuutukse-
nottajilta ja vakuutusedustajilta,
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 17
▼B
i) pelastetusta omaisuudesta tai s ĳaantulosta aiheutuvat saatavat,
j) veronpalautussaatavat, ja
k) saatavat takuurahastoilta.
C.Muut varat
l) muu aineellinen omaisuus kuin maa-alueet ja rakennukset,
arvostettuna varovaisen kuoletuksen perusteella.
m) pankkisaamiset ja käteisvarat, talletukset luottolaitoksissa ja
muissa toimielimissä, joilla on toimilupa vastaanottaa talle-tuksia,
n) aktivoidut hankintamenot, jao) kertyneet, mutta ei erääntyneet korot ja vuokrat, muut siirtosaa-
miset ja ennakkomaksut.
Lloyds -nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta varojen
luokkiin kuuluvat myös direktiivin 77/780/ETY (
1) mukaisten luottolai-
tosten antamat takuut ja remburssit sekä henkivakuutussopimuksistajohtuvat todennettavat määrät siltä osin, kuin ne vastaavat jäsenillekuuluvia varoja.
Tiettyjen varojen tai tietyn varojen luokan sisällyttäminen ensimmäi-
sessä alakohdassa vahvistettuun luetteloon ei tarkoita sitä, että kaikkinämä varat voidaan ilman eri toimenpiteitä hyväksyä vakuutusteknisenvastuuvelan katteeksi. Kot ĳäsenvaltion on annettava tarkemmat
määräykset hyväksyttävien varojen käyttöä koskevista edellytyksistä;tämän vuoksi se voi vaatia esinevakuuden tai takauksen erityisestijälleenvakuutuksenantajilta oleville saataville.
Määräyksiä antaessaan ja soveltaessaan kot ĳäsenvaltion on erityisesti
huolehdittava seuraavien periaatteiden noudattamisesta:
i) vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavat varat on arvostettava ilman
niitä hankittaessa syntyneitä velkoja,
ii) kaikki varat on arvostettava varovaisesti ottaen huomioon riski,
ettei määrää saada muutettua rahaksi. Erityisesti muu aineellinenomaisuus kuin maa-alueet ja rakennukset voidaan hyväksyävakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi ainoastaan, jos ne onarvostettu varovaisen kuoletuksen perusteella,
iii) lainat yrityksille, valtioille tai kansainvälisille järjestöille, paikalli-
sille tai alueellisille hallinnolle taikka luonnollisille henkilöillevoidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi ainoas-taan, jos ne antavat riittävät takuut niiden suojasta, perustuvatpa nelainanottajan asemaan, kiinnitykseen, pankkitakaukseen tai vakuu-tusyrityksen myöntämään takaukseen tai muunlaiseen vakuuteen,
iv) johdannaisvälineitä, kuten optioita, termiinejä ja vaihtosopimuksia
voidaan käyttää, kun on kyse vakuutusteknistä vastuuvelkaa katta-vista varoista, siltä osin kuin ne osaltaan pienentävät s ĳoitusriskiä
tai sallivat s ĳoitusten tehokkaan hoidon. Nämä rahoitusvälineet on
arvostettava varovaisesti ja ne voidaan ottaa huomioon arvostet-taessa niitä varoja, johon ne liittyvät,
v) arvopaperit, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla,
voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi ainoas-taan, jos ne voidaan muuttaa rahaksi lyhyessä ajassa,
vi) saatavat kolmansilta voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuu-
velan katteeksi ainoastaan, kun niistä on vähennetty velat kysei-selle kolmannelle,
vii) vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseksi hyväksyttyjen saata-
vien määrä on laskettava varovaisesti ottaen huomioon riski, etteimäärää saada muutettua rahaksi. Erityisesti ensi- ja jälleenvakuu-tukseen perustuvat saatavat vakuutuksenottajilta ja vakuutusedus-tajilta voidaan hyväksyä vain siltä osin, kuin niitä voidaan vaatiamaksettavaksi enintään kolmen kuukauden ajan,
(1) EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30, sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 89/646/ETY (EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1).
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 18
▼B
viii) kun on kyse varoista, jotka on s ĳoitettu tytäryritykseen, joka
hoitaa vakuutusyrityksen lukuun kokonaan tai osittain jälkim-mäisen s ĳoituksia, kot ĳäsenvaltion on tässä artiklassa tarkoitet-
tujen sääntöjen ja periaatteiden soveltamiseksi otettava huomioontytäryrityksen hallussa olevat siihen liittyvät varat; se voi käsitellämuiden tytäryritysten varoja samalla tavoin, ja
ix) aktivoidut hankintamenot voidaan hyväksyä vakuutusteknisen
vastuuvelan katteeksi ainoastaan, jos tämä on sopusoinnussavakuutusmaksuvastuun laskentaperusteen kanssa.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kot ĳäsenvaltio voi
poikkeuksellisissa oloissa ja vakuutusyrityksen pyynnöstä hyväksyäasianmukaisesti perustellulla päätöksellä määräajaksi muitakin varojenluokkia vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi, jollei 20 artiklastamuuta johdu.
22 artikla
1. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritys saa s ĳoittaa
vakuutusteknisistä vastuuvelkaa kattavista varoistaan enintään:
a) 10 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
maa-alueeseen tai rakennukseen taikka useampiin niin lähekkäintoisiaan s ĳaitseviin maaalueisiin tai rakennuksiin, että niitä voidaan
pitää yhtenä s ĳoituksena,
b) 5 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
saman yrityksen osakkeisiin, muihin osakkeeseen rinnastettaviinarvopapereihin, joukkovelkakirjoihin ja muihin raha- ja pääoma-markkinavälineisiin tai samalle lainanottajalle myönnettyihin lain-oihin, kaikki edellä mainitut yhteenlaskettuna, lukuun ottamattavaltiolle, alueelliselle tai paikalliselle viranomaiselle tai sellaisellekansainväliselle järjestölle, jonka jäseniä ovat yksi tai useampi jäsen-valtio, myönnettyjä lainoja. Tämä rajoitus voidaan korottaa 10prosenttiin, jos yritys s ĳoittaa enintään 40 prosenttia sen vakuutus-
teknisen vastuuvelan bruttomäärästä lainoihin tai niiden lainanotta-jien ja liikkeeseenlask ĳoiden lainoihin tai arvopapereihin, joihin se
sĳoittaa vähintään 5 prosenttia varoistaan,
c) 5 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
muihin vakuudettomiin lainoihin, josta 1 prosentti yhteen vakuudett-omaan lainaan, lukuun ottamatta lainoja, jotka on myönnetty jäsen-valtioon s ĳoittautuneelle luottolaitokselle, vakuutusyritykselle, edel-
lyttäen että se on direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan mukaan sallittua,ja jäsenvaltioon s ĳoittautuneille s ĳoitusyrityksille,
d) 3 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
käteisvaroihin, ja
e) 10 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
osakkeisiin ja muihin osakkeisiin rinnastettaviin arvopapereihin sekäjoukkovelkakirjoihin, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markki-noilla.
2. Tiettyyn varojen luokkaan tehtäviä s ĳoituksia koskevan rajoi-
tuksen puuttuminen 1 kohdassa ei kuitenkaan merkitse sitä, että tähänluokkaan kuuluvat varat hyväksytään rajoituksetta kattamaan vakuutus-teknistä vastuuvelkaa. Kot ĳäsenvaltion on annettava tarkemmat
määräykset, joissa vahvistetaan hyväksyttävät varojen käyttöä koskevatedellytykset. Kyseisiä määräyksiä laadittaessa ja sovellettaessa sen onerityisesti huolehdittava, että seuraavia periaatteita noudatetaan:
i) vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavien varojen on oltava riittävän
monipuolisia ja hajautettuja sen takaamiseksi, ettei ole liiallistariippuvuutta tietystä varojen luokasta, erityisestä s ĳoitusalasta tai
sĳoituksesta,
ii) sĳoitukset varoihin, joiden riski on suuri joko varojen luonteen tai
liikkeeseenlask ĳan aseman vuoksi, on rajoitettava turvalliseen
tasoon,
iii) tietyissä varojen luokkia koskevissa rajoituksissa on otettava
huomioon, miten jälleenvakuutusta käsitellään vakuutusteknistävastuuvelkaa laskettaessa,
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 19
▼B
iv) kun kyse on s ĳoituksesta tytäryritykseen, joka hoitaa vakuutusyrit-
yksen lukuun tämän kaikkia tai joitakin s ĳoituksia, kot ĳäsenvaltion
on tämän artiklan sääntöjä ja periaatteita soveltaessaan otettavahuomioon tytäryrityksen hallussa olevat liitännäisvarat; se voisoveltaa samaa käsittelyä muiden tytäryritysten varoihin,
v) niiden vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavien varojen prosentti-
määrä, jotka eivät ole rahaksi muutettavissa, on rajoitettava varovai-seen tasoon, ja
vi) kun varoihin sisältyy lainoja tietyille luottolaitoksille tai tällaisten
laitosten liikkeeseen laskemia joukkovelkakirjoja, kot ĳäsenvaltio
voi pannessaan tämän artiklan sääntöjä ja periaatteita täytäntöönottaa huomioon näiden luottolaitosten hallussa olevat perusvarat.Tätä menettelyä voidaan soveltaa ainoastaan sikäli kuin luottolai-toksen kotipaikka on jäsenvaltiossa, kun se on yksinomaan tämänjäsenvaltion ja/tai sen paikallisten viranomaisten omistama ja sentoimintaan perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksen mukaan kuuluulainojen välittäminen valtiolle tai paikallisille julkisyhteisöille tainäiden takaamien lainojen välittämisestä taikka lainojen välittämi-sestä valtioon tai paikallisiin julkisyhteisöihin läheisessä yhteydessäoleville toimielimille.
3. Hyväksyttävien varojen käyttöedellytyksiä koskevissa tarkem-
missa säännöksissä jäsenvaltion on käsiteltävä rajoitetummin:
— lainoja, joiden vakuutena ei ole pankkitakausta, vakuutusyrityksen
antamaa takausta, kiinnitystä tai muuta vakuutta, kuin lainoja, joillaon tällainen vakuus,
— arvopapereiden yhteiss ĳoitusyrityksiä, joiden toiminta ei ole yhteen-
sovitettu direktiivin 85/611/ETY (
1) mukaisesti, ja muita s ĳoitusra-
hastoja kuin yhteiss ĳoitusyritykset, joiden toiminta on yhteensovi-
tettu kyseisen direktiivin mukaisesti,
— arvopapereita, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla,
kuin niitä, joilla käydään siellä kauppaa,
— arvopapereita, joukkovelkakirjoja ja muita raha- ja pääomamarkki-
navälineitä, jotka eivät ole direktiivissä 89/647/ETY (2) määritel-
tyyn A alueeseen kuuluvien valtioiden, alueellisten tai paikallistenjulkisyhteisöjen tai yritysten liikkeeseen laskemia tai joiden liikkee-seenlask ĳat ovat sellaisia kansainvälisiä järjestöjä, joiden jäsenenä ei
ole yksikään yhteisön jäsenvaltio, verrattuna tällaisten liikkeeseen-laskĳoiden samoihin rahoitusvälineisiin.
4. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun
rajan 40 prosenttiin tiettyjen joukkovelkakirjojen osalta, joiden liikkee-seen lask ĳa on luottolaitos, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa ja joka
on lain mukaan erityisen, näiden joukkovelkakirjojen halt ĳoita
suojaavan julkisen valvonnan alainen. Erityisesti näiden joukkovelkakir-jojen liikkeeseen laskemisesta saadut määrät on lain mukaisesti s ĳoitet-
tava varoihin, jotka joukkovelkakirjojen koko voimassaoloajan riittävätkattamaan niistä johtuvat sitoumukset ja jotka liikkeeseen lask ĳan
maksukyvyttömyyden vuoksi käytetään etuoikeudella lainan pääomantakaisinmaksamiseen ja kertyneiden korkojen maksamiseen.
5. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia vakuutusyrityksiä s ĳoittamaan tiet-
tyihin varojen luokkiin.
6. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kot ĳäsenvaltio voi
vakuutusyrityksen pyynnöstä poikkeuksellisesti myöntää asianmukai-sesti perustellulla päätöksellä määräajaksi poikkeuksia 1 kohdan a-ealakohdissa annettuihin säännöksiin, jollei 20 artiklasta muuta johdu.
23 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY liitteessä Iolevat 8 ja 9 kohdat
seuraavasti:
(1) EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 3, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 88/220/ETY (EYVL N:o L 100, 19.4.1988, s. 31).
(2) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 14
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 20
▼B
”8. Vakuutusyritykset voivat pitää hallussaan toisiaan vastaamat-
tomia varoja sen määrän katteena, joka on enintään 20 prosenttianiiden sitoumuksista tietyssä valuutassa.
9. Kukin jäsenvaltio voi määrätä, että kun sitoumukset on edellä
olevien yksityiskohtaisten määräysten mukaan täytettävä jäsen-valtion valuutassa ilmaistuilla varoilla, tämä vaatimus katsotaanmyös täytetyksi, kun nämä varat on ilmaistu ecuina.”
24 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 16 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava, että jokainen vakuutusyritys
muodostaa koko liiketoimintaansa koskevan riittävän solvenssimar-ginaalin.
Solvenssimarginaali vastaa yrityksen varoja, joista on vähennetty
kaikki ennakoitavissa olevat velat sekä aineettomat erät. Erityisestion otettava huomioon:
— maksettu osakepääoma tai keskinäisen yhtiön tai yrityksen osalta
takuupääoma lisättynä osakastileillä, jotka täyttävät seuraavatedellytykset:
a) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että
näiltä tileiltä voidaan suorittaa maksuja jäsenille vain, jos seei aiheuta solvenssimarginaalin pienenemistä alle vaadituntason, tai yrityksen tultua puretuksi, jos kaikki yrityksen muutvelat on maksettu,
b) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että
kaikista maksuista, jotka suoritetaan muutoin kuin yksittäisenosakkuuden päättymisen vuoksi, on ilmoitettava toimivaltai-sille viranomaisille vähintään kuukautta aikaisemmin ja ettänämä voivat tämän määräajan aikana kieltää maksun, ja
c) perustamiskirjan ja yhtiöjärjestyksen asiaa koskevia
määräyksiä voidaan muuttaa vasta, kun toimivaltaiset viran-omaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastusta muutosta, jolleia ja b alakohdassa esitetyistä edellytyksistä muuta johdu,
— puolet maksamattomasta osakepääomasta tai takuupääomasta
heti kun 25 prosenttia tästä pääomasta on maksettu,
— rahastot ja varaukset (sidotut ja vapaat), jotka eivät vastaa tiettyjä
sitoumuksia,
— kaikki siirtyvät voittovarat,— sellaisen keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen osalta, jonka maksut
voivat vaihdella, kaikki ne lisämaksuvaateet, jotka se voi vaatiajäseniltä maksettavaksi kyseisenä tilivuonna enintään puoletenimmäismaksujen ja perittyjen maksujen erotuksesta, kuitenkinenintään 50 prosenttia solvenssimarginaalista,
— vakuutusyrityksen pyynnöstä ja sen antamien selvitysten perus-
teella ne varaukset, jotka johtuvat varojen aliarvostamisestataseessa, jos nämä varaukset eivät ole luonteeltaan poikkeuksel-lisia,
— kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja etuoikeusasemaltaan
huonommassa asemassa olevat lainat voidaan sisällyttää ainoas-taan enintään 50 prosenttiin solvenssimarginaalista, jostamäärästä enintään 25 prosenttia saa olla määräaikaisia etuoikeu-sasemaltaan huonommassa asemassa olevia lainoja tai määräai-kaisia kumulatiivisia etuoikeutettuja osakkeita, jos seuraavatvähimmäisvaatimukset täyttyvät:
a) sen varalta, että vakuutusyritys joutuu konkurssiin tai
purkautuu, on oltava sitovat sopimukset, joiden perusteellaetuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevilla lainoillatai etuoikeutetuilla osakkeilla on kaikkien muiden velkojiensaatavia huonompi etuoikeus ja niitä ei makseta takaisinennen kuin kaikki muut kyseisenä ajankohtana voimassaolevat velat on maksettu.
Etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevan lainan on
täytettävä myös seuraavat edellytykset:
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 21
▼B
b) vain tosiasiallisesti maksetut varat otetaan huomioon,
c) määräaikaisten lainojen alkuperäisen erääntymisajan on
oltava vähintään viisi vuotta. Vakuutusyrityksen on viimeis-tään vuotta ennen erääntymisaikaa esitettävä toimivaltaistenviranomaisten hyväksyttäväksi suunnitelma siitä, mitensolvenssimarginaali aiotaan pitää vaaditulla tasolla tai saattaasille tasolle erääntymispäivänä, jollei lainan osuutta solvenssi-marginaalista vähennetä asteittain vähintään viiden eräänty-mispäivää edeltävän vuoden kuluessa. Toimivaltaiset viran-omaiset voivat antaa luvan näiden varojen takaisinmaksunennakkoon edellyttäen, että liikkeeseen laskeva vakuutus-yritys pyytää sitä ja sen solvenssimarginaali ei laske vaadittuatasoa alemmaksi,
d) lainat, joiden erääntymisaikaa ei ole määrätty, voidaan
maksaa takaisin vain noudattaen viiden vuoden irtisanomis-aikaa, jollei niitä enää pidetä solvenssimarginaalin osana taijollei takaisinmaksu edellytä toimivaltaisten viranomaistenennalta antamaa virallista suostumusta. Jälkimmäisessätapauksessa vakuutusyrityksen on ilmoitettava asiasta toimi-valtaisille viranomaisille vähintään kuusi kuukautta ennenaiottua takaisinmaksupäivää sekä esitettävä tosiasiallinen javaadittu solvenssimarginaali ennen kyseistä takaisinmaksua jasen jälkeen. Toimivaltaiset viranomaiset antavat luvan takai-sinmaksuun ainoastaan, jos vakuutusyrityksen solvenssimar-ginaali ei laske vaadittua tasoa alemmaksi,
e) lainasopimus ei saa sisältää määräystä, jonka mukaan tietyissä
muissa oloissa kuin vakuutusyritystä purettaessa velka onmaksettava takaisin ennen sovittua erääntymispäivää,
f) lainasopimusta voidaan muuttaa ainoastaan, kun toimival-
taiset viranomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastustamuutosta,
— arvopaperit, joiden kestoa ei ole määritetty, ja muut rahoitusväli-
neet, jotka täyttävät seuraavat edellytykset mukaan lukien muutkuin edellä olevassa luetelmakohdassa mainitut kumulatiivisetetuoikeutetut osakkeet, enintään 50 prosenttiin asti solvenssimar-ginaalista näiden arvopaperien ja edellä olevassa luetelmakoh-dassa mainittujen etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassaolevan lainojen kokonaismäärästä,
a) niitä ei voi maksaa takaisin halt ĳan aloitteesta eikä ilman
toimivaltaisten viranomaisten ennalta antamaa suostumusta,
b) liikkeeseen laskemista koskevan sopimuksen on annettava
vakuutusyritykselle mahdollisuus lykätä lainan koron maksa-mista,
c) lainanantajan saatavilla vakuutusyritykseltä on oltava muita
velkojia kuin toisia pääomalainan halt ĳoita huonompi etuoi-
keus,
d) arvopapereiden liikkeeseen laskemista koskevissa asiakir-
joissa on määrättävä, että velkaa ja maksamattomia korkojavoidaan käyttää tappioiden kattamiseen siten, että turvataanvakuutusyrityksen liiketoiminnan jatkuminen,
e) ainoastaan tosiasiallisesti maksetut määrät otetaan
huomioon.”
25 artikla
Komissio antaa vakuutuskomitealle kertomuksen solvenssimarginaalia
koskevan myöhemmän yhteensovittamisen tarpeesta viimeistään kolmenvuoden kuluttua tämän direktiivin soveltamisesta.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 22
▼B
26 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 18 artikla seuraavasti:
”18 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä niiden varojen valin-
nasta, jotka ylittävät 15 artiklassa tarkoitettua vakuutusteknistävastuuvelkaa kattavat varat.
2. Ellei 15 artiklan 2 kohdasta, 20 artiklan 1, 2, 3 ja 5 alakohdasta
ja 22 artiklan 1 kohdan viimeisestä alakohdasta muuta johdu, jäsen-valtiot eivät saa rajoittaa toimiluvan saaneiden vakuutusyritystenoikeutta vapaasti hallita irtainta ja kiinteää omaisuuttaan.
3. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioilla
on oikeus kyseisten yritysten omistajina, jäseninä tai osakkainatoteuttaa toimenpiteitä vakuutettujen etujen turvaamiseksi.”
3 luku
27 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 7 artiklan 1 kohdan f ala-kohta
seuraavasti:
”f) osapuolet voivat vapaasti valita direktiivin 73/239/ETY 5
artiklan d alakohdassa tarkoitettuihin riskeihin sovellettavanlain.”
28 artikla
Jäsenvaltio, jossa riski s ĳaitsee, ei saa estää vakuutuksenottajaa teke-
mästä sopimusta direktiivin 73/239/ETY 6 artiklassa esitettyjen edelly-tysten mukaisesti toimiluvan saaneen vakuutusyrityksen kanssa, sikälikuin tämä ei ole ristiriidassa voimassa olevan yleistä etua koskevan senjäsenvaltion, jossa riski s ĳaitsee, lainsäädännön kanssa.
29 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niiden vakuu-
tussopimusten yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperusteidensekä lomakkeiden ja muiden painettujen asiakirjojen ennalta hyväksy-mistä tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joita vakuutusyritys aikookäyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan. Vakuutussopimuksiakoskevien kansallisten säännöksien noudattamisen valvomiseksi, nämäsaavat vaatia ainoastaan näiden edellytysten ja muiden asiakirjojenilmoittamista satunnaisesti edellyttäen, että se ei ole ennakkoedellytysyrityksen liiketoiminnan harjoittamiselle.
Jäsenvaltiot voivat noudattaa tai ottaa käyttöön menettelyn, jonka
mukaan ehdotetut maksukorotukset on ennalta annettava tiedoksi taihyväksyttävä ainoastaan silloin, kun se on osa yleistä hintavalvontajär-jestelmää.
30 artikla
1. Poistetaan direktiivin 88/357/ETY 8 artiklan 4 kohdan b alakohta.
Sen vuoksi 8 artiklan 4 kohdan a alakohta muutetaan seuraavasti:
”a) jollei tämän kohdan c alakohdasta muuta johdu, 7 artiklan 2
kohdan kolmatta alakohtaa on sovellettava silloin, kun vakuutus-sopimus kattaa riskejä useissa jäsenvaltioissa, joista ainakin yksimäärää vakuutuksen ottamisen pakolliseksi.”
2. Vastakkaisista säännöksistä huolimatta jäsenvaltio, joka määrää
velvoitteesta ottaa vakuutus, voi vaatia, että pakollisten vakuutustenyleiset ja erityiset ehdot annetaan tiedoksi sen toimivaltaiselle viran-omaiselle ennen vakuutusten käyttöönottoa.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 23
▼B
31 artikla
1. Ennen vakuutussopimuksen tekemistä vakuutusyrityksen on ilmoi-
tettava vakuutuksenottajalle:
— sopimukseen sovellettavasta laista sellaisessa tapauksessa, että
osapuolet eivät saa valita sitä vapaasti, tai siitä, että osapuolet saavatvapaasti valita sovellettavan lain, ja tässä tapauksessa laista, jotavakuutuksenantaja ehdottaa sovellettavaksi,
— määräyksistä sopimuksia koskevien vakuutuksenottajan valitusten
käsittelemisestä sisällyttäen siihen tarvittaessa myös ilmoituksenvalituselimestä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta vakuutukse-nottajan mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua velvoitetta sovelletaan ainoastaan,
kun vakuutuksenottaja on luonnollinen henkilö.
3. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset määräykset
annetaan sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossa riski s ĳaitsee.
IV OSASTO
SĲOITTAUTUMISVAPAUTTA JA PALVELUJEN TARJOAMISEN
VAPAUTTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
32 artikla
Korvataan direktiivin 73/239/ETY 10 artikla seuraavasti:
”10 artikla
1. Vakuutusyrityksen, joka aikoo perustaa sivukonttorin toisen
jäsenvaltion alueelle, on ilmoitettava siitä kot ĳäsenvaltionsa toimi-
valtaisille viranomaisille.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, joka aikoo
perustaa sivukonttorin toiseen jäsenvaltioon, esittää seuraavat tiedotantaessaan 1 kohdan mukaisen ilmoituksen:
a) jäsenvaltio, jonka alueelle se aikoo perustaa sivukonttorin,
b) toimintasuunnitelman, jossa esitetään erityisesti millaista liiketoi-
mintaa aiotaan harjoittaa ja miten sivukonttorin hallinto on järjes-tetty,
c) siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee, oleva osoite, josta
voidaan saada asiakirjoja ja johon niitä voidaan lähettää edellyt-täen, että tämä osoite on sama kuin se osoite, johon kaikkivaltuutetulle asiamiehelle annettavat tiedot lähetetään,
d) sivukonttorin valtuutetun asiamiehen nimi, jolla on oltava riittävä
toimivalta tehdä yritystä koskevia sitoumuksia kolmansienhenkilöiden kanssa ja edustaa sitä sen jäsenvaltion viranomaisissaja tuomioistuimissa, jossa sivukonttori s ĳaitsee. Kun on kyse
Lloyd’s -nimisestä vakuutuksenantajien yhteenliittymästä, vakuu-tussitoumuksista siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee,
mahdollisesti aiheutuvassa riita-asiassa vakuutettuja ei saakohdella huonommin, kuin jos kanne olisi nostettu tavanomaistayritystä vastaan. Valtuutetulla asiamiehellä on tämän vuoksioltava riittävä toimivalta siihen, että häntä vastaan voidaan nostaakanne ja että hän voi toimia asianomaisia Lloyd’s -nimisenyhteenliittymän vakuutuksenantajia sitovasti.
Kun yrityksen tarkoituksena on, että sen sivukonttori kattaa liitteessä
olevassa A kohdassa luokkaan 10 sisältyviä muita riskejä kuin rahdi-nottajan vastuuta koskevia riskejä, sen on esitettävä ilmoitus, jonkamukaan siitä on tullut kansallisen toimiston ja kansallisen takuura-haston jäsen siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee.
3. Jollei kotivaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ole kyseinen
suunnitelma huomioon ottaen aihetta epäillä hallintorakenteen sopi-vuutta tai vakuutusyrityksen taloudellista tilaa taikka hallituksenjäsenten, johtajien tai valtuutetun asiamiehen hyvämaineisuutta jaammattipätevyyttä tai -kokemusta, niiden on kolmen kuukaudenkuluessa siitä, kun 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on saatu, välitettäväkaikki nämä tiedot sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille,
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 24
▼B
jossa sivukonttori s ĳaitsee, sekä ilmoitettava asiasta kyseiselle
yritykselle.
Kotĳäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myös todistettava,
että vakuutusyrityksellä on 16 ja 17 artiklan mukaisesti laskettuvähimmäissolvenssimarginaali.
Kotĳäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kieltäytyessä anta-
masta 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja sen jäsenvaltion toimivaltaisilleviranomaisille, jossa sivukonttori s ĳaitsee, niiden on esitettävä kysei-
selle yritykselle kieltäytymisensä syyt kolmen kuukauden kuluessakaikkien kyseisten tietojen vastaanottamisesta. Tämä kieltäytyminentai vastaamatta jättäminen voidaan saattaa kotivaltion tuomiois-tuimen käsiteltäväksi.
4. Ennen kuin vakuutusyrityksen sivukonttori aloittaa toimin-
tansa, sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa sivukont-tori s ĳaitsee, on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun 3 kohdassa
tarkoitetut tiedot on saatu, ilmoitettava tarvittaessa kot ĳäsenvaltion
toimivaltaiselle viranomaiselle edellytykset, joita yleisen edunvuoksi on noudatettava harjoitettaessa liiketoimintaa siinä jäsenval-tiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee.
5. Sivukonttori voidaan perustaa ja se voi aloittaa toimintansa,
kun sen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta, jossa sivukont-tori s ĳaitsee, on saatu ilmoitus tai jos tällaista ilmoitusta ei ole saatu,
kun 4 kohdassa säädetty määräaika on päättynyt.
6. Edellä olevan 2 kohdan b, c tai d alakohdan mukaisesti annet-
tujen tietojen muuttuessa vakuutusyrityksen on ilmoitettava tästämuutoksesta kot ĳäsenvaltion ja sen jäsenvaltion, jossa sivukonttori
sĳaitsee, toimivaltaisille viranomaisille vähintään kuukautta ennen
muutoksen toteuttamista, jotta kot ĳäsenvaltion toimivaltaiset viran-
omaiset ja sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa sivu-konttori s ĳaitsee, voivat täyttää 3 ja 4 kohdan mukaiset tehtävänsä.”
33 artikla
Kumotaan direktiivin 73/239/ETY 11 artikla.
34 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 14 artikla seuraavasti:
”14 artikla
Yrityksen, joka aikoo ensimmäisen kerran harjoittaa liiketoimiaan
yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa palvelujen tarjoamisenvapauden perusteella, on ilmoitettava asiasta ennalta kot ĳäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille ja esitettävä niiden sitoumusten laatu,joita se aikoo kattaa.”
35 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 16 artikla seuraavasti:
”16 artikla
1. Kot ĳäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden
kuluessa 14 artiklassa säädetystä ilmoituksesta annettava tiedoksijäsenvaltiolle tai jäsenvaltioille, jonka tai joiden alueella yritys aikooharjoittaa liiketoimia palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella:
a) todistus siitä, että yrityksellä on direktiivin 73/239/ETY 16 ja 17
artiklan mukaisesti laskettu vähimmäissolvenssimarginaali;
b) vakuutusluokat, joiden mukaista liiketoiminta yrityksellä on
toimivalta harjoittaa;
c) niiden sitoumusten laatu, joita yritys aikoo kattaa siinä jäsenval-
tiossa, jossa palveluja tarjotaan.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 25
▼B
Samalla niiden on ilmoitettava asiasta kyseiselle yritykselle.
Kukin jäsenvaltio, jonka alueella yritys aikoo palvelujen tarjoamisen
vapauden perusteella kattaa direktiivin 73/239/ETY liitteessäolevassa A kohdassa luokkaan 10 sisältyviä muita riskejä kuin rahdi-nottajan vastuuta koskevia riskejä, voi vaatia, että yritys:
— ilmoittaa tämän direktiivin 12 a artiklan 4 kohdassa tarkoitetun
edustajan nimen ja osoitteen, ja
— antaa ilmoituksen siitä, että yrityksestä on tullut sen jäsenvaltion
kansallisen toimiston ja kansallisen takuurahaston jäsen, jossapalveluja tarjotaan.
2. Jos kot ĳäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät määrä-
ajassa toimita 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja, niiden on samassamääräajassa ilmoitettava kyseiselle yritykselle kieltäytymisensä syyt.Kieltäytyminen voidaan saattaa kot ĳäsenvaltion tuomioistuimen
käsiteltäväksi.
3. Yritys voi aloittaa liiketoimintansa sinä päivänä, jona se on
todistettavasti saanut tiedon 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassasäädetystä ilmoituksesta.”
36 artikla
Korvataan direktiivin 88/357/ETY 17 artikla seuraavasti:
”17 artikla
Kaikkiin muutoksiin, jotka yritys aikoo tehdä 14 artiklassa tarkoitet-
tuihin tietoihin, on sovellettava 14 ja 16 artiklassa säädettyä menet-telyä.”
37 artikla
Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohdan toinen ja
kolmas alakohta ja 3 kohta, sekä 13 ja 15 artikla.
38 artikla
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa sivukonttori s ĳaitsee
tai jossa palveluja tarjotaan, voivat vaatia, että tämän jäsenvaltionalueella toimivien vakuutusyritysten liiketoimintaa koskevat tiedot,jotka niillä on oikeus saada tämän direktiivin nojalla, toimitetaan niillekyseisen valtion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä.
39 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 18 artikla.2. Jäsenvaltio, jossa sivukonttori s ĳaitsee tai jossa palveluja tarjo-
taan, ei saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niiden vakuutussopi-musten yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperusteiden sekälomakkeiden ja muiden painotuotteiden ennalta hyväksymistä tai järjes-telmällistä tiedoksi antamista, joita yritys aikoo käyttää vakuutuksenot-tajien kanssa asioidessaan. Vakuutussopimuksia koskevan kansallistensäännösten noudattamisen valvomiseksi se voi ainoastaan vaatia, ettäkukin yritys, joka aikoo harjoittaa vakuutustoimintaa sen alueella s ĳoit-
tautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella,ilmoittaa tavalla, joka ei ole järjestelmällinen niistä vakuutusehdoista jamuista asiakirjoista, joita se aikoo käyttää, ilman että tämä vaatimus onyrityksen liiketoiminnan harjoittamisen ennakkoedellytys.
3. Jäsenvaltio, jossa sivukonttori s ĳaitsee tai palveluja tarjotaan, ei
saa noudattaa eikä ottaa käyttöön menettelyä, jonka mukaan maksukoro-tukset on ennalta annettava tiedoksi tai hyväksyttävä muutoin kuinosana yleistä hintavalvontajärjestelmää.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 26
▼B
40 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 19 artikla.2. Yrityksen, joka harjoittaa liiketoimintaa s ĳoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, on annettava sen jäsenval-tion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttori s ĳaitsee tai jossa
palveluja tarjotaan, kaikki asiakirjat, joita siltä pyydetään tämän artiklansoveltamiseksi, jos tällaista velvoitetta sovelletaan myös yrityksiin,joiden kotipaikka on näissä jäsenvaltioissa.
3. Jos jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että yritys,
jolla on sivukonttori sen alueella tai joka harjoittaa sen alueella liiketoi-mintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ei noudata tässävaltiossa siihen sovellettavia säännöksiä, niiden on vaadittava kyseistäyritystä lopettamaan säännösten vastainen toiminta.
4. Jos kyseinen yritys ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä, asiano-
maisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettavaasiasta kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Viranomaisten on
toteutettava mahdollisimman nopeasti kaikki aiheelliset toimenpiteet senvarmistamiseksi, että kyseinen yritys lopettaa säännösten vastaisentoiminnan. Näiden toimenpiteiden laadusta on ilmoitettava kyseisenjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos yritys edelleenkin rikkoo kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa
olevia säännöksiä huolimatta kot ĳäsenvaltion toimenpiteistä tai siksi,
että toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi tai niitä ei ole tässävaltiossa toteutettu, tämä voi, ilmoitettuaan asiasta kot ĳäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheelliset toimenpiteet estääk-seen säännösten vastaisen toiminnan jatkumisen tai rangaistakseen siitäja, jos se on ehdottoman tarpeellista, estää yritystä tekemästä uusiavakuutussopimuksia sen alueella. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä,että tällaiset toimenpiteet voidaan niiden alueella saattaa vakuutusyri-tyksille tiedoksi.
6. Mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, ei koske kyseisten jäsenval-
tioiden toimivaltaa toteuttaa kiireellisessä tapauksessa aiheellisiatoimenpiteitä säännösten vastaisen toiminnan estämiseksi alueellaan.Tähän sisältyy mahdollisuus estää vakuutusyrityksiä jatkamasta uusienvakuutussopimusten tekemistä niiden alueella.
7. Mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, ei rajoita jäsenvaltioiden
oikeutta määrätä seuraamuksia alueellaan tapahtuneesta säännöstenvastaisesta toiminnasta.
8. Jos yrityksellä, joka on toiminut säännösten vastaisesti, on toimi-
paikka tai omaisuutta kyseissä jäsenvaltiossa, tämän valtion toimival-taiset viranomaiset voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukaisestisoveltaa kyseisten rikkomusten varalta säädettyjä hallinnollisia seuraa-muksia tämän toimipaikan tai omaisuuden osalta.
9. Toimenpide, joka on toteutettu 4-8 kohdan mukaisesti ja joka
sisältää seuraamuksia tai rajoituksia vakuutusliikkeen harjoittamiselle,on perusteltava asianmukaisesti ja annettava tiedoksi kyseiselle yrityk-selle.
10. Joka toinen vuosi komissio antaa direktiivillä 91/675/ETY perus-
tetulle vakuutuskomitealle kertomuksen, jossa on kunkin jäsenvaltionosalta niiden tapausten määrä ja laatu, joissa on tehty kielteinen päätösdirektiivin 73/239/ETY 10 artiklan tai direktiivin 88/357/ETY 16artiklan mukaisesti, sellaisina kuin ne ovat viimeksi muutettuina tällädirektiivillä, taikka joissa on toteutettu toimenpiteet tämän artiklan 5kohdan mukaisesti. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä komis-sion kanssa antamalla tälle kyseisen kertomuksen laatimista vartentarvittavat tiedot.
41 artikla
Tämä direktiivi ei estä niitä vakuutusyrityksiä, joilla on kotipaikka
jäsenvaltioissa, mainostamasta palvelujaan kaikin mahdollisin vies-tinnän keinoin siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee tai palve-
luja tarjotaan, sikäli kuin nämä noudattavat mahdollisia tämän
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 27
▼B
mainonnan muotoa ja sisältöä koskevia yleisen edun vuoksi annettuja
säännöksiä.
42 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 20 artikla.2. Jos vakuutusyritys puretaan, sivukonttorin välityksellä tai palve-
lujen tarjoamisen vapauden perusteella tehdyistä vakuutussopimuksistajohtuvat velvoitteet on täytettävä samalla tavalla kuin tämän yrityksenmuista vakuutussopimuksista johtuvat sitoumukset vakuutettujen jaedunsaajien kansalaisuudesta riippumatta.
43 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 21 artikla.2. Kun vakuutuksia tarjotaan s ĳoittautumisvapauden tai palvelujen
tarjoamisen vapauden perusteella, vakuutuksenottajalle on ennen mitäänsitoutumista ilmoitettava se jäsenvaltio, jossa vakuutusyrityksen koti-paikka s ĳaitsee ja tarvittaessa se sivukonttori, jonka kanssa sopimus
tehdään.
Jos vakuutuksenottajalle annetaan asiakirjoja, niissä on esitettävä ensim-
mäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot.
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetut velvoitteet eivät
koske direktiivin 73/239/ETY 5 artiklan d alakohdassa tarkoitettujariskejä.
3. Vakuutussopimuksessa tai muussa vakuutuksen antamista koske-
vassa asiakirjassa sekä vakuutushakemuksessa, jos se sitoo vakuutukse-nottajaa, on ilmoitettava vakuutuksen antavan yrityksen kotipaikka jatarvittaessa vakuutuksen antavan sivukonttorin osoite.
Kukin jäsenvaltio voi vaatia, että direktiivin 88/357/ETY 12 a artiklan 4
kohdassa tarkoitetun vakuutusyrityksen edustajan nimi ja osoite ilmoite-taan myös ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa asiakirjoissa.
44 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 22 artikla.Jokaisen vakuutusyrityksen on ilmoitettava kot ĳäsenvaltionsa toimival-
taiselle viranomaiselle erikseen s ĳoittautumisvapauden perusteella ja
erikseen palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella toteutettujentapahtumien osalta vakuutusmaksujen, korvausten ja palkkioiden määräjälleenvakuutusta vähentämättä jäsenvaltioittain ja vakuutusluokkaryh-mittäin sekä direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevassa A kohdassaluokan 10 osalta, johon ei ole sisällytetty rahdinottajan vastuuta, vahin-kotiheyttä ja korvauksien keskimääräisiä kuluja.
2. Vakuutusluokkaryhmät määritellään seuraavasti:
— tapaturmat ja sairaus (luokat 1 ja 2),
— moottoriajoneuvovakuutus (luokat 3, 7 ja 10, luokan 10 osalta luvut,
lukuun ottamatta rahdinottajan vastuuta, joka on eriteltävä),
— palo- ja omaisuusvahingot (luokat 8 ja 9),— ilmailu, merenkulku ja kuljetus (luokat 4, 5, 6, 7, 11 ja 12)— yleinen vastuu (luokka 13)— luotto ja takaus (luokat 14 ja 15), ja— muut luokat (16, 17 ja 18).
Kotĳäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava kyseiset
tiedot kohtuullisessa ajassa ja yhtenä kokonaisuutena jokaisen niitäpyytävän asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
45 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 24 artikla.2. Tämä direktiivi ei koske jäsenvaltioiden oikeutta vaatia alueillaan
sĳoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella
toimivia yrityksiä liittymään ja osallistumaan samoin edellytyksin kuin
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 28
▼B
kyseisissä valtioissa toimiluvan saaneet yritykset sellaisiin järjestelyihin,
joiden tarkoituksena on taata korvausten maksaminen vakuutetuille javahingon kärsineille kolmansille henkilöille.
46 artikla
1. Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 25 artikla.2. Jokaiseen vakuutussopimukseen sovelletaan yksinomaan direk-
tiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan mukaisia sen jäsenvaltion,jossa riski s ĳaitsee, vakuutusmaksuihin kohdistuvia välillisiä veroja ja
veronluonteisia lisämaksuja, sekä Espanjan osalta lakisääteisiä lisämak-suja espanjalaiselle ”Consorcio de Compensación de Seguros” -nimi-selle toimielimelle käytettäväksi tässä jäsenvaltiossa sattuvista poik-keuksellisista tapahtumista aiheutuvien tappioiden korvaamista koske-vassa tehtävässä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta myöhempääyhteensovittamista.
Poiketen siitä, mitä direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan
ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetään, ja tämän kohdan soveltami-seksi, jäsenvaltion alueella s ĳaitsevassa rakennuksessa oleva irtain
omaisuus, lukuun ottamatta kaupallisessa kauttakulkuliikenteessä oleviatavaroita, on tässä jäsenvaltiossa s ĳaitseva riski, vaikka rakennusta ja
sen irtaimistoa ei olekaan vakuutettu samalla vakuutuskirjalla.
Direktiivin 88/357/ETY 7 artiklan nojalla sopimukseen sovellettava laki
ei vaikuta sovellettavaan verotusjärjestelmään.
Jokaisen jäsenvaltion on sovellettava alueellaan riskejä kattaviin yrityk-
siin kansallisia säännöksiä, jotka koskevat toimenpiteitä, joiden tarkoi-tuksena on turvata ensimmäisen alakohdan nojalla maksettavien välil-listen verojen ja veronluonteisten maksujen periminen, jollei myöhem-mästä yhteensovittamisesta muuta johdu.
V OSASTO
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
47 artikla
Saksan liittotasavalta voi lykätä 54 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan
ensimmäisen virkkeen soveltamista 1 päivään tammikuuta 1996 asti.Tänä määräaikana sovelletaan 54 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tilan-teeseen seuraavan alakohdan säännöksiä.
Kun vakuutusmaksujen laskemista koskevat tekniset perusteet on
annettu tiedoksi kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille 54
artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kolmannen virkkeen mukaisesti,näiden viranomaisten on toimitettava viipymättä nämä tiedot sen jäsen-valtion toimivaltaisille viranomaisille, jossa riski s ĳaitsee, jotta nämä
voivat esittää huomautuksensa. Jos kot ĳäsenvaltion toimivaltaiset viran-
omaiset eivät ota näitä huomautuksia huomioon, niiden on tehtävä siitäyksityiskohtainen ja perusteltu ilmoitus sen jäsenvaltion toimivaltaisilleviranomaisille, jossa riski s ĳaitsee.
48 artikla
Jäsenvaltiot voivat myöntää niille vakuutusyrityksille, joiden kotipaikka
on niiden alueella ja joiden vakuutusteknisen vastuuvelan katteenaolevien maa-alueiden, ja rakennusten määrä ylittää tätä direktiiviätiedoksi annettaessa 22 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetunprosenttimäärän, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 päättyvänmääräajan edellä mainittujen säädösten noudattamiseksi.
49 artikla
Tanskan kuningaskunta voi lykätä tämän direktiivin säännösten sovelta-
mista pakollisten työtapaturmavakuutusten osalta 1 päivään tammikuuta1999 asti. Tänä määräaikana direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2alakohdassa olevaa työtapaturmia koskevaa poikkeusta on edelleensovellettava Tanskan kuningaskunnassa.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 29
▼B
50 artikla
Espanja voi 31 päivään joulukuuta 1996 asti sekä Kreikka ja Portugali
31 päivään joulukuuta 1998 asti noudattaa seuraavia siirtymäkaudenjärjestelyjä niiden sopimusten osalta, jotka kattavat ne riskit, jotka s ĳait-
sevat yksinomaan yhdessä näistä jäsenvaltioista, ja muut riskit kuindirektiivin 73/239/ETY 5 artiklan d alakohdassa tarkoitetut riskit:
a) direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan 3 kohdasta ja tämän direktiivin 29
ja 39 artiklasta poiketen kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisetviranomaiset voivat vaatia, että yleisistä ja erityisistä vakuutuseh-doista ilmoitetaan ennen niiden käyttöönottoa;
b) tässä artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin liittyvän vakuutusteknisen
vastuuvelan suuruus määritetään kyseisen jäsenvaltion valvonnassasen vahvistamien sääntöjen mukaisesti tai niiden puuttuessa tämändirektiivin mukaisesti sen alueella noudatettujen menettelyjenmukaisesti. Tämän vakuutusteknisen vastuuvelan kattaminen saman-suuruisilla ja toisiaan vastaavilla varoilla sekä näiden varojen s ĳainti
on tämän jäsenvaltion valvonnassa tämän direktiivin mukaisestiannettujen säännösten ja noudatetun käytännön mukaisesti.
VIOSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
51 artikla
Seuraavat direktiiviin 73/239/ETY ja 88/357/ETY sekä tähän direktii-
viin tehtävät tekniset mukautukset annetaan direktiivissä 91/675/ETYsäädetyn menettelyn mukaisesti:
— direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädet-
tyjen yhtiömuotojen lisääminen,
— direktiivin 73/239/ETY liitteessä tarkoitetun luettelon muutokset;
tämän luettelon sanaston mukauttaminen vakuutusmarkkinoidenkehityksen huomioon ottamiseksi,
— direktiivin 73/239/ETY 16 artiklan 1 kohdassa lueteltujen solvenssi-
marginaalin muodostavien erien täsmentäminen uusien rahoitusväli-neiden luomisen huomioon ottamiseksi,
— direktiivin 73/239/ETY 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn takuura-
haston vähimmäismäärän muuttaminen talouden ja rahoitustakoskevan kehityksen huomioon ottamiseksi,
— tämän direktiivin 21 artiklassa säädetty muutos uusien rahoitusväli-
neiden luomisen huomioon ottamiseksi, vakuutusteknistä vastuu-velkaa kattavia varoja koskeva luettelo sekä 22 artiklassa annetutsĳoitusten hajauttamista koskevat määräykset,
— direktiivin 88/357/ETY liitteessä Iolevien vastaavuussääntöjen
lieventämisen muutokset uusilta valuuttariskeiltä suojautumistakoskevien rahoitusvälineiden kehityksen tai talous- ja rahaliittoakoskevan kehityksen huomioon ottamiseksi, ja
— määritelmien täsmentäminen direktiivin 73/239/ETY ja 88/357/ETY
sekä tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen turvaamiseksikoko yhteisössä.
52 artikla
1. Sivukonttoreiden, jotka ovat aloittaneet liiketoimintansa s ĳoittau-
tumisjäsenvaltion säännösten mukaisesti ennen tämän direktiivin sovel-tamista koskevien säännösten voimaantuloa, katsotaan toimineen direk-tiivin 73/239/ETY 10 artiklan 1 - 5 kohdassa säädetyn menettelyn
mukaisesti. Niitä koskevat kyseisestä voimaantulopäivästä direktiivin73/239/ETY 15, 19, 20 ja 22 artiklan sekä tämän direktiivin 40 artiklansäännökset.
2. Edellä olevat 34 ja 35 artiklat eivät rajoita palvelujen tarjoamisen
vapauden perusteella liiketoimintaa harjoittavien vakuutusyritysten niitäoikeuksia, jotka ne ovat saaneet ennen tämän direktiivin soveltamistakoskevien säännösten voimaantuloa.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 30
▼B
53 artikla
Lisätään 28 a artikla direktiiviin 73/239/ETY seuraavasti:
”28 a artikla
1. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin jäsen-
valtion on sallittava, että niiden alueelle perustetut ja tässä osastossatarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaan tai osittainsopimuksia koskevan vakuutuskantansa samaan jäsenvaltioon s ĳoit-
tautuneelle vastaanottavalle yritykselle, jos tämän jäsenvaltion taitarvittaessa 26 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltion toimivaltaiset viran-omaiset todistavat, että vastaanottavalla yrityksellä on kannanluo-vutus huomioon ottaen tarpeellinen solvenssimarginaali.
2. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin jäsen-
valtion on sallittava, että sen alueella perustetut ja tässä osastossatarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaan tai osittainvakuutuskantansa vakuutusyritykselle, jonka kotipaikka on toisessajäsenvaltiossa, jos tämän jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaisettodistavat, että vastaanottavalla yrityksellä on kannanluovutushuomioon ottaen riittävä solvenssimarginaali.
3. Jos jäsenvaltio sallii, että sen alueelle perustetut ja tässä osas-
tossa tarkoitetut asioimistot tai sivukonttorit kansallisen lainsää-dännön mukaisin edellytyksin siirtävät kokonaan tai osittain vakuu-tuskantansa tässä osastossa tarkoitetuille ja toisen jäsenvaltionalueelle perustetulle asioimistolle tai sivukonttorille, sen on huoleh-dittava, että vastaanottavan yrityksen tai tarvittaessa 26 artiklassatarkoitetun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset todistavat, ettävastaanottavalla yrityksellä on kannanluovutus huomioon ottaentarpeellinen solvenssimarginaali ja että vastaanottavan yrityksenjäsenvaltion laki sallii tällaisen luovutuksen ja että tämä valtiohyväksyy luovutuksen.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sen jäsen-
valtion, jossa luovuttava asioimisto tai sivukonttori s ĳaitsee, on
sallittava luovutus saatuaan sen jäsenvaltion toimivaltaisten viran-omaisten suostumuksen, jossa riski s ĳaitsee, jollei tämä ole jäsen-
valtio, jossa luovuttava asioimisto tai sivukonttori s ĳaitsee.
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita on
asiassa kuultu, on annettava tiedoksi lausuntonsa tai suostumuksensaluovuttavan vakuutusyrityksen kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viran-
omaisille kolmen kuukauden kuluessa pyynnöstä; jos ne viran-omaiset, joita on asiassa kuultu, eivät ole antaneet vastausta määrä-ajassa, vastauksen puuttumista pidetään myönteistä lausuntoa taihiljaista suostumusta vastaavana.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisestijäsenvaltiossa, jossa riski s ĳaitsee. Tämä luovutus ovat välittömästi
voimassa vakuutuksenottajiin, vakuutettuihin ja kaikkiin muihinhenkilöihin nähden, joilla on luovutetuista sopimuksista johtuviaoikeuksia tai velvoitteita.
Tämä säännös ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta antaa vakuutukse-
nottajille mahdollisuus irtisanoa sopimus tietyssä määräajassa luovu-tuksesta.”
54 artikla
1. Huolimatta säännöksistä, joissa säädetään toisin, jäsenvaltio, jossa
direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevassa A kohdassa luokkaan 2kuuluvia riskejä kattavat sopimukset voivat korvata osittain tai koko-naan lakisääteisen sosiaaliturvajärjestelmään sisältyvän sairausvakuu-tuksen, voi vaatia, että nämä sopimukset ovat tämän jäsenvaltionerityisten säännösten mukaisia yleisen edun suojaamiseksi tässä vakuu-tusluokassa ja että tämän vakuutuksen yleiset ja erityiset ehdot annetaantiedoksi tämän jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ennen niidenkäyttöönottamista.
1992L0049 — FI — 02.07.1992 — 000.001 — 31
▼B
2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettu sairausva-
kuutustapa on samanlainen kuin henkivakuutuksen osalta, jolloin:
— maksetut vakuutusmaksut lasketaan siinä jäsenvaltiossa, jossa riski
sĳaitsee, käytettävien sairastavuustaulukoiden ja muiden asian
kannalta merkityksellisten tilastojen perusteella vakuutusmatemaat-tisten menetelmien mukaisesti,
— muodostetaan iän pitenemisen mukaan määräytyvä varaus,— vakuutuksenantaja voi irtisanoa sopimuksen vain tietyssä määrä-
ajassa, jonka se jäsenvaltio vahvistaa, jossa riski s ĳaitsee,
— sopimuksessa määrätään, että vakuutusmaksuja voidaan korottaa tai
korvaussuorituksia pienentää myös voimassa olevien sopimustenosalta,
— sopimuksessa määrätään, että vakuutuksenottaja voi vaihtaa
olemassa olevan sopimuksensa 1 kohdan mukaiseksi uudeksi sopi-mukseksi, jonka tarjoaa sama vakuutusyritys tai sama sivukonttori jajossa otetaan huomioon hänen saavuttamansa oikeudet. Iän pitene-misen mukaan määräytyvään varaukseen on erityisesti kiinnitettävähuomiota ja uusi lääkärintarkastus voidaan vaatia vain, jos vakuutus-turvaa lisätään.
Vastaavassa tapauksessa tämän jäsenvaltion toimivaltaisten viran-
omaisten on julkaistava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut sairasta-vuustaulukot ja muut asian kannalta merkitykselliset tilastot sekä toimi-tettava ne kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Vakuutusmaksujen on oltava kohtuullisten vakuutusmatemaattisten
oletusten mukaisesti riittävät, jotta yritykset voivat täyttää kaikkivelvoitteensa ottaen huomioon niiden taloudellisen tilanteen kaikkitekĳät. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusmaksujen laske-
misen tekniset perusteet ilmoitetaan sen toimivaltaisille viranomaisilleennen hyödykkeen kaupan pitämistä. Tätä kohtaa on sovellettava myösmuutettaessa voimassa olevia sopimuksia.
55 artikla
Jäsenvaltiot voivat vaatia, että vakuutusyritys, joka tarjoaa niiden
alueella omalla vastuullaan pakollista työtapaturmavakuutusta,noudattaa niiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä tätä vakuu-tusta koskevia erityismääräyksiä, lukuun ottamatta talouden vakaudenvalvontaa koskevia määräyksiä, jotka ovat yksinomaan kot ĳäsenvaltion
toimivaltaan kuuluvia.
56 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin mukaisesti
annettujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten soveltamiseksitehdyt vakuutusyritystä koskevat päätökset voidaan saattaa tuomiois-tuimen käsiteltäväksi.
57 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31päivänä joulukuuta 1993 ja saatettava ne voimaan viimeistään 1 päivänäheinäkuuta 1994. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkais-taan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ne kansalliset
säädökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoite-tuista kysymyksistä.
58 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.