02019R0317 — FI — 16.11.2021 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

►B KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2019/317, annettu 11 päivänä helmikuuta 2019, yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä ja maksujärjestelmästä sekä täytäntöönpanoasetusten (EU) N:o 390/2013 ja (EU) N:o 391/2013 kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 056 25.2.2019, s. 1)

Muutettu:









▼B

KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2019/317,

annettu 11 päivänä helmikuuta 2019,

yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä ja maksujärjestelmästä sekä täytäntöönpanoasetusten (EU) N:o 390/2013 ja (EU) N:o 391/2013 kumoamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)







I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde ja soveltamisala

1. Tässä asetuksessa säädetään toimenpiteistä, jotka koskevat lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmää ja maksujärjestelmää.

2. Tätä asetusta sovelletaan lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen tarjoamiseen yleiselle ilmaliikenteelle kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön, jäljempänä ’ICAO’, Euroopan alueella (EUR), jolla jäsenvaltiot vastaavat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta.

Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin:

a) asetuksen (EY) N:o 549/2004 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat;

b) komission nimittämä elin, joka suorittaa verkkotoimintojen toteuttamisen kannalta tarpeellisia tehtäviä asetuksen (EY) N:o 551/2004 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja joka nimitetään täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 4 artiklan mukaisesti.

Kustannustehokkuuden tavoitteiden asettamiseksi ja suorituskyvyn seuraamiseksi tätä asetusta sovelletaan myös niihin viranomaisiin tai yksiköihin, joille aiheutuvat kustannukset voidaan kattaa käyttäjiltä perittävillä maksuilla, siten kuin nämä kustannukset määritellään asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja tämän asetuksen 22 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa.

3. Tätä asetusta sovelletaan sellaisilla jäsenvaltioiden alueilla sijaitsevilla lentoasemilla tarjottaviin lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluihin, joilla on vuodessa vähintään 80 000 mittarilentosääntöjen (IFR) mukaista ilmaliikennetapahtumaa.

4. Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tämän asetuksen säännöksiä myös lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluihin, joita tarjotaan niiden muilla kuin 3 kohdassa tarkoitetuilla alueilla sijaitsevilla lentoasemilla.

5. Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tämän asetuksen säännöksiä myös a) niiden vastuulla olevassa ilmatilassa tarjotut lennonvarmistuspalvelut ja verkkotoiminnot muilla ICAOn alueilla kuin EUR-alueella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansainvälisestä siviili-ilmailusta vuonna 1944 tehdyn Chicagon yleissopimuksen, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, mukaisia jäsenvaltioiden oikeuksia ja velvollisuuksia; b) lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat, jotka saavat tarjota lennonvarmistuspalveluja ilman lupaa asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

6. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle 4 tai 5 kohdan nojalla tehdyistä päätöksistä.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näiden päätösten kesto vastaa viiteajanjakson kestoa. Ne eivät saa muuttaa tai peruuttaa päätöksiä viiteajanjakson aikana.

7. Tätä asetusta sovelletaan 7 artiklassa vahvistettuun kolmanteen viiteajanjaksoon ja sitä seuraaviin viiteajanjaksoihin.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

(1) ’todellisilla kustannuksilla’ lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta kalenterivuoden aikana toteutuneita kustannuksia, joiden osalta edellytetään varmennettuja tilejä, tai, jos tällaisia varmennettuja tilejä ei ole, lopputarkastusta;

(2) ’ilmaliikennepalveluyksiköllä’ tai ’ATS-yksiköllä’ siviili- tai sotilasyksikköä, joka vastaa ilmaliikennepalvelujen tarjoamisesta tietyssä ilmatilassa;

(3) ’lentoaseman koordinaattorilla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka jäsenvaltio on nimittänyt hoitamaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 95/93 ( 1 ) 4 artiklassa vahvistettuja koordinointitehtäviä koordinoiduilla lentoasemilla;

(4) ’lentoaseman pitäjällä’ oikeushenkilöä tai luonnollista henkilöä, joka pitää yhtä tai useampaa lentopaikkaa;

(5) ’ilmatilan käyttäjällä’ ilma-aluksen lentotoiminnan harjoittajaa sinä aikana, jona lento suoritetaan, tai jos lentotoiminnan harjoittajan henkilöllisyyttä ei tiedetä, ilma-aluksen omistajaa, ellei voida osoittaa, että toinen henkilö oli tuolloin lentotoiminnan harjoittaja;

(6) ’ilmatilan käyttäjien edustajalla’ yhden tai useamman ilmatilan käyttäjäluokan etuja ajavaa oikeushenkilöä tai tahoa;

(7) ’aluelennonjohtokeskuksella’ yksikköä, joka tarjoaa vastuualueellaan ilmaliikennepalveluja johdetuille lennoille;

(8) ’lentoreittimaksuvyöhykkeellä’ maasta yläilmatilaan ulottuvaa ilmatilan osaa, jossa tarjotaan lennonaikaisia lennonvarmistuspalveluja ja jonka osalta vahvistetaan yhteinen kustannusperusta ja yksikköhinta;

(9) ’poikkeuksellisella tapahtumalla’ olosuhteita, joissa ilmaliikenteen hallinnan (ATM) kapasiteetti on poikkeuksellisesti alentunut siten, että ilmaliikennevirtojen säätelystä (ATFM) johtuvat viivästykset ovat poikkeuksellisen suuria toiminnallisesta tai teknisestä muutoksesta aiheutuvan suunnitellun rajoituksen, erittäin epäsuotuisten sääolosuhteiden, luonnollisista tai poliittisista syistä taikka työtaistelutoimenpiteistä johtuvan laajojen ilmatilan osien liikenteeltä sulkemisen vuoksi ja sen vuoksi, että verkon hallinnoija aktivoi Euroopan ilmaliikenteen kriisien koordinointiyksikön (EACCC);

(10) ’IFR-ilmaliikennetapahtumilla vuodessa’ IFR-lentotoimintana suoritettujen nousujen ja laskujen yhteismäärää, joka lasketaan vuosittaisena keskiarvona niiden kolmen kalenterivuoden ajalta, jotka edeltävät vuotta, jona suorituskykysuunnitelma oli toimitettava 12 artiklan mukaisesti;

(11) ’ennustetulla inflaatioindeksillä’ viiteajanjakson alkua edeltäneeseen kolmanteen vuoteen perustuvaa vuotuista inflaatioindeksiä, joka lasketaan käyttämällä viimeisintä saatavilla olevaa Kansainvälisen valuuttarahaston suorituskykysuunnitelman laatimisajankohtana julkaisemaa asianomaisen jäsenvaltion kuluttajahintojen inflaatioprosenttimuutoksen ennustetta. Jos Kansainvälisen valuuttarahaston julkaisema prosentuaalinen muutos tiettynä vuotena on negatiivinen, on käytettävä nolla-arvoa.

(12) ’todellisella inflaatioindeksillä’ vuotuista todellista inflaatioindeksiä, joka perustuu kolmanteen vuoteen ennen viiteajanjakson alkua ja joka lasketaan käyttämällä todellista inflaatioastetta, jonka komissio julkaisee asianomaisen valtion osalta Eurostatin yhdenmukaistetussa kuluttajahintaindeksissä huhtikuussa vuonna n + 1. Jos komission julkaisema prosentuaalinen muutos tiettynä vuotena on negatiivinen, on käytettävä nolla-arvoa;

(13) ’suurilla investoinneilla’ sellaisen käyttöomaisuuden hankkimista, kehittämistä, korvaamista, parantamista tai leasing-vuokrausta, jonka kokonaisarvo käyttöomaisuuden elinkaaren aikana on reaalisesti yli 5 miljoonaa euroa;

(14) ’kansallisella viranomaisella’ yhden tai useamman jäsenvaltion kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla perustamaa sääntely- tai valvontaviranomaista;

(15) ’uudella ja jo tehdyllä investoinnilla’ sellaista käyttöomaisuuden hankkimista, kehittämistä, korvaamista, parantamista tai leasing-vuokrausta, jossa investointiin liittyviä poistokustannuksia, pääomakustannuksia tai, leasing-vuokrauksen tapauksessa, käyttökustannuksia aiheutuu suorituskykysuunnitelman kattaman viiteajanjakson aikana;

(16) ’viiteajanjaksolla’ asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan d alakohdassa ja tämän asetuksen 7 artiklassa vahvistettua ajanjaksoa, jona unionin laajuiset suorituskykytavoitteet ovat voimassa ja niitä sovelletaan;

(17) ’viitearvolla’ lennonaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvan viivästyksen arvoa, jonka verkon hallinnoija laskee kullekin jäsenvaltiolle ja kullekin toiminnalliselle ilmatilan lohkolle sen varmistamiseksi, että unionin laajuinen reitinaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvan viivästyksen tavoite saavutetaan;

(18) ’rakenneuudistuskustannuksilla’ lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille rakenneuudistusten yhteydessä yhdennettyä palveluntarjontaa edistävien uusien teknologioiden, menetelmien tai liiketoimintamallien käyttöönottamisesta, työntekijöiden korvauksista, lennonjohtokeskusten sulkemisesta, toiminnan siirtämisestä uuteen paikkaan, omaisuuden arvon alenemisesta tai strategisten osallisuuksien hankkimisesta muissa lennonvarmistuspalvelujen tarjoajissa aiheutuvia merkittäviä kertaluonteisia kustannuksia;

(19) ’kiitotiepoikkeamalla’ lentopaikalla tapahtuvaa poikkeamaa, jossa ilma-alus, ajoneuvo tai henkilö on ilma-alusten laskeutumiseen ja lentoonlähtöön tarkoitetun pinnan suojatulla alueella ilma lupaa tai muutoin virheellisesti;

(20) ’porrastusminimin alituksella’ tilannetta, jossa määrätty porrastusminimi on alittunut ilma-alusten välillä;

(21) ’lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeellä’ jäsenvaltion alueella sijaitsevaa lentoasemaa tai lentoasemaryhmää, jolla tarjotaan lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluja ja jolle vahvistetaan yksi kustannusperusta ja yksikköhinta;







II LUKU

TEHTÄVÄT JA VASTUUT

3 artikla

Suorituskyvyn tarkastuselimen antama apu

Jos se on suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän yksityiskohtaiseen toimintaan liittyvien komission tehtävien hoitamiseksi tarpeen, komissio voi pyytää suorituskyvyn tarkastuselimeltä apua seuraavien seikkojen osalta:

a) lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kannalta merkityksellisten tietojen kerääminen, tutkiminen, validointi ja jakelu;

b) suorituskyvyn keskeisten osa-alojen valinta tai mukauttaminen;

c) keskeisten tulosindikaattoreiden ja seurantaindikaattoreiden määrittely;

d) unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden vaihteluvälien vahvistaminen ja unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden asettaminen ja tarkistaminen;

e) 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen perusarvojen, varoituskynnysten ja vertailuryhmien määrittäminen;

f) sen arvioiminen, ovatko kansalliset suorituskykytavoitteiden luonnokset tai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla asetetut suorituskykytavoitteet, jäljempänä ’toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevat suorituskykytavoitteet’, johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa 14 ja 15 artiklan mukaisesti, sekä suorituskykysuunnitelmien luonnosten tarkistaminen 14 artiklan 1 kohdan ja 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti;

g) suorituskykysuunnitelmien luonnosten täydellisyyden tarkastaminen 13 artiklan mukaisesti;

h) tämän asetuksen 10 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun verkon suorituskykysuunnitelman luonnoksen tarkastaminen 19 artiklan mukaisesti;

i) tarkistettujen suorituskykytavoitteiden ja 15 artiklan 5 kohdan mukaisten jäsenvaltioiden korjaavien toimenpiteiden arviointi;

j) lennonvarmistuspalvelujen suorituskyvyn sekä investointi- ja pääomamenojen seuranta unionin tasolla, kansallisella tasolla ja toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla;

k) verkkotoimintojen suorituskyvyn seuranta 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti;

l) kansallisten valvontaviranomaisten suorituskykysuunnitelmista toimittamien tietojen arviointi 37 artiklan 3 kohdan mukaisesti Euroopan ilmaliikenteen hallintaverkon suorituskyvyn seuraamiseksi;

m) sen arvioiminen, onko suorituskykytavoitteet saavutettu viiteajanjakson aikana;

n) ylläpito ja tuki suorituskykysuunnitelmia koskevan sidosryhmien kuulemisaikataulun sekä 24 artiklan 2 ja 3 kohdassa ja 30 artiklassa tarkoitettujen kuulemisvaatimusten koordinoinnissa.

4 artikla

Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien tiedottaminen ja niiden suorittaman seurannan helpottaminen

1. Jos se on tarpeen suorituskykyjärjestelmän yksityiskohtaiseen toimintaan liittyvien kansallisten valvontaviranomaisten tehtävien hoitamiseksi, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on pyynnöstä ja viipymättä toimitettava näille viranomaisille seuraavat: a) paikallisia olosuhteita koskevat tiedot, jotka ovat merkityksellisiä kansallisten suorituskykytavoitteiden tai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla asetettavien suorituskykytavoitteiden asettamisen kannalta; b) tiedot lennonvarmistusmaksujen oman pääoman tuoton määrittämiseksi; c) sellaiset tiedot suunnitelluista investoinneista pyynnön esittämispäivää seuraavien viiden vuoden aikana, joista käy ilmi uusien ja jo tehtyjen investointien suunniteltu menoprofiili viiteajanjakson aikana ja sen jälkeen, sekä tiedot siitä, miten suurilla investoinneilla edistetään suorituskykyä kullakin suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella; d) komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/373 ( 2 ) liitteessä III olevassa ATM/ANS.OR.D.005 kohdassa tarkoitettu lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan liiketoimintasuunnitelma; e) 28 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi tarvittavat tiedot; f) kustannusperustoja koskevat tiedot ja tiedot lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen kustannusten jakamisesta sekä tiedot kaupallisesta toiminnasta saaduista tuloista ja saaduista julkisista varoista.

2. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on helpotettava 37 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimivaltainen kansallisen valvontaviranomaisen suorittaman tai sen puolesta kyseisen viranomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti suoritettavan valvonnan kannalta tarpeellisia toimia erityisesti toimittamalla pyynnöstä asiaankuuluvat asiakirjat, data, tiedot ja suulliset selvitykset sekä, jos kyseisen jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö sen sallii, antamalla kyseisen kansallisen lainsäädännön mukaisesti pääsy asiaankuuluviin tiloihin, maa-alueeseen tai ajoneuvoihin.

5 artikla

Verkon hallinnoijan antama apu

Verkon hallinnoijan on hoidettava seuraavat suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän yksityiskohtaiseen toimintaan liittyvät tehtävät:

a) tukea komissiota antamalla asiaan liittyviä tietoja unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden vahvistamiseksi ennen viiteajanjakson alkua ja näiden tavoitteiden saavuttamisen seuraamiseksi viiteajanjakson aikana, myös kiinnittämällä ilman aiheetonta viivytystä komission huomio tilanteisiin, joissa suorituskykyä koskevat tavoitteet eivät täyty tai on olemassa riski siitä, etteivät ne täyty, tai joissa operatiivisessa suorituskyvyssä havaitaan merkittävää ja jatkuvaa alenemista;

b) tukea komission pyynnöstä kansallisia valvontaviranomaisia antamalla merkityksellisiä tietoja suorituskykysuunnitelmien valmistelua varten ja ilmoittamalla kansalliselle valvontaviranomaiselle viipymättä tilanteista, joissa kansalliset suorituskykytavoitteet tai toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevat suorituskykytavoitteet eivät täyty tai on olemassa riski siitä, etteivät ne täyty, tai joissa operatiivisessa suorituskyvyssä havaitaan merkittävää ja jatkuvaa alenemista;

c) tukea lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia kansallisten suorituskykytavoitteiden tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevien suorituskykytavoitteiden saavuttamisessa erityisesti laatimalla ja panemalla täytäntöön täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 9 artiklassa tarkoitettu verkon operaatiosuunnitelma.

6 artikla

Koordinointi Euroopan unionin lentoturvallisuusviraston kanssa

Komissio ja jäsenvaltiot koordinoivat toimiaan asetuksen (EY) N:o 549/2004 13 a artiklan nojalla ja asetuksen (EU) 2018/1139 75 artiklan 2 kohdan h alakohdan ja 93 artiklan b alakohdan mukaisesti Euroopan unionin lentoturvallisuusviraston kanssa varmistaakseen, että

a) turvallisuusnäkökohtiin puututaan asianmukaisesti, keskeisten suorituskykyindikaattoreiden ja unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden asettaminen, tarkistaminen ja täytäntöönpano turvallisuuden keskeisellä osa-alueella mukaan luettuina;

b) keskeiset suorituskykyindikaattorit ja suorituskykytavoitteet turvallisuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella ovat johdonmukaisia asetuksen (EU) 2018/1139 6 artiklassa tarkoitetun Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman kanssa.







III LUKU

SUORITUSKYKYTAVOITTEIDEN ASETTAMINEN

7 artikla

Viiteajanjaksojen kesto

1. Kolmas viiteajanjakso kattaa kalenterivuodet 2020–2024.

2. Seuraavat viiteajanjaksot kattavat kukin viisi kalenterivuotta.

3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu viiteajanjaksojen kesto ei rajoita 10 artiklan 6 kohdan soveltamista.

8 artikla

Keskeisten suorituskykyindikaattoreiden ja seurantaindikaattoreiden määrittely

1. Keskeisiä suorituskykyindikaattoreita ja indikaattoreita, joilla seurataan lennonvarmistuspalvelujen suorituskykyä unionin tasolla kullakin suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella, ovat liitteessä I olevassa 1 jaksossa vahvistetut indikaattorit.

2. Keskeisiä suorituskykyindikaattoreita ja indikaattoreita, joilla seurataan lennonvarmistuspalvelujen suorituskykyä kansallisella tai toiminnallisen ilmatilan lohkojen tasolla, ovat liitteessä I olevassa 2 jaksossa vahvistetut indikaattorit.

3. Keskeisiä suorituskykyindikaattoreita ja indikaattoreita, joilla seurataan verkkotoimintojen suorituskykyä, ovat liitteessä I olevassa 3 jaksossa vahvistetut indikaattorit.

4. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa keskeiset suorituskykyindikaattorit ja 2 kohdassa tarkoitettujen lisäksi muita seurantaindikaattoreita erityisesti siviili- ja sotilasilmailun tai meteorologisten seikkojen osalta.

9 artikla

Unionin laajuiset suorituskykytavoitteet

1. Kansallisten valvontaviranomaisten on viimeistään 19 kuukautta ennen viiteajanjakson alkua toimitettava komissiolle tulevan viiteajanjakson osalta tiedot aloituskustannuksista ja 10 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitetuista liikenne-ennusteista unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden asettamista varten.

2. Komissio julkaisee viimeistään 15 kuukautta ennen viiteajanjakson alkua unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden ohjeelliset vaihteluvälit, jotka muodostuvat vuotuisista vähimmäis- ja enimmäisarvoista, joiden rajoissa komissio aikoo asettaa unionin laajuiset suorituskykytavoitteet.

Komissio kuulee asetuksen (EY) N:o 549/2004 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja sidosryhmiä, muita asianomaisia henkilöitä ja organisaatioita sekä turvallisuusnäkökohtien osalta Euroopan unionin lentoturvallisuusvirastoa näistä tavoitteiden ohjeellisista vaihteluväleistä.

3. Komissio vahvistaa viimeistään seitsemän kuukautta ennen viiteajanjakson alkua asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti unionin laajuiset suorituskykytavoitteet 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille keskeisille suorituskykyindikaattoreille.

Sitä varten komissio aikoo

a) ottaa huomioon suorituskyvyn tarkastuselimen, verkon hallinnoijan ja kansallisten valvontaviranomaisten toimittamat merkitykselliset tiedot;

b) käyttää lennonaikaisia liikenne-ennusteita, jotka ilmaistaan IFR-tapahtumina ja palveluyksikköinä ja jotka perustuvat tuoreimpaan saatavilla olevaan Eurocontrolin tilasto- ja ennustepalvelun (STATFOR) perusennusteeseen;

c) perustella kunkin unionin laajuisen suorituskykytavoitteen antamalla kuvauksen kunkin tavoitteen taustalla olevista oletuksista ja perusteista, mukaan lukien se, miten tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tietoja on käytetty, sekä 2 kohdassa tarkoitetun kuulemisen tulokset ja muut merkitykselliset asiatiedot.

4. Samalla kun komissio vahvistaa unionin laajuiset suorituskykytavoitteet se vahvistaa a) unionin laajuisen ”määritettyjen kustannusten perusarvon” ja unionin laajuisen ”määritettyjen yksikkökustannusten perusarvon” tavoitteiden asettamiseksi liitteessä I olevan 1 jakson 4.1 kohdassa tarkoitetun keskeisen suorituskykyindikaattorin osalta kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella. Nämä perusarvot lasketaan viiteajanjakson alkua edeltävän vuoden osalta. Määritettyjen kustannusten perusarvot on arvioitava käyttämällä edelliseltä viiteajanjaksolta saatavilla olevia todellisia kustannuksia, jotka mukautetaan siten, että otetaan huomioon viimeisimmät saatavilla olevat kustannusarviot, liikenteen vaihtelut ja niiden suhde kustannuksiin. Määritettyjen yksikkökustannusten perusarvo saadaan jakamalla määritettyjen kustannusten perusarvo palveluyksikköinä ilmaistulla viiteajanjakson alkua edeltäneen vuoden liikenne-ennusteella. b) varoituskynnykset, joiden ylittyessä jäsenvaltiot voivat pyytää suorituskykysuunnitelmiin sisältyvien suorituskykytavoitteiden tarkistamista 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti. Varoituskynnykset perustuvat seuraaviin muuttujiin: i) tosiasiallisen liikenteen poikkeama liikenne-ennusteesta tiettynä kalenterivuonna IFR-tapahtumina ilmaistuna prosenttiosuutena; ii) tosiasiallisen liikenteen poikkeama liikenne-ennusteesta tiettynä kalenterivuonna ilmaistuna prosenttiosuutena palveluyksiköistä; iii) täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 9 artiklan 4 kohdan a alakohdan ja 9 artiklan 8 kohdan mukaisten verkon operaatiosuunnitelman kausipäivitysten tuloksena saatujen viitearvojen vaihtelu verrattuna verkon operaatiosuunnitelman viimeisimmän version viitearvoihin, jotka olivat saatavilla suorituskykysuunnitelman laatimisajankohtana. Tämä poikkeama ilmaistaan vertailuarvojen suuruudesta riippuen vaihtelun prosenttiosuutena tai minuuttiosuutena lennonaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvasta viivästyksestä; c) samanlaisessa operatiivisessa ja talousympäristössä toimivien lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien vertailuryhmät suorituskykytavoitteiden arvioimiseksi kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella.

10 artikla

Suorituskykysuunnitelmat

1. Kansallisten valvontaviranomaisten on laadittava suorituskykysuunnitelmat joko kansallisella tasolla tai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla.

2. Suorituskykysuunnitelmat on laadittava liitteessä II esitetyn mallin mukaisesti, ja niihin on sisällyttävä seuraavat: a) sitovat kansalliset suorituskykytavoitteet tai sitovat toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevat suorituskykytavoitteet, jotka on vahvistettu 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen keskeisten suorituskykyindikaattoreiden perusteella, mukaan lukien ’määritettyjen kustannusten perusarvo’ ja ’määritettyjen yksikkökustannusten perusarvo’ kullekin maksuvyöhykkeelle tavoitteiden asettamiseksi kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella. Nämä perusarvot lasketaan viiteajanjakson alkua edeltävän vuoden osalta. Määritettyjen kustannusten perusarvot on arvioitava käyttämällä edelliseltä viiteajanjaksolta saatavilla olevia todellisia kustannuksia, jotka mukautetaan siten, että otetaan huomioon viimeisimmät saatavilla olevat kustannusarviot, liikenteen vaihtelut ja niiden suhde kustannuksiin. Määritettyjen yksikkökustannusten perusarvo saadaan jakamalla määritettyjen kustannusten perusarvo palveluyksikköinä ilmaistulla viiteajanjakson alkua edeltäneen vuoden viimeisimmällä saatavilla olevalla liikenne-ennusteella. b) lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen määritetyt kustannukset asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan ja tämän asetuksen mukaisesti; c) 11 artiklan mukaisesti laaditut kannustinjärjestelmät, joissa täsmennetään kannustinjärjestelmien muuttujat, tarvittaessa 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu pivot-arvojen eriyttämismekanismi sekä näiden kannustinjärjestelmien tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävät toimenpiteet; d) kuvaus tärkeimmistä toimenpiteistä, joilla suorituskykytavoitteet pyritään saavuttamaan; e) vahvistus siitä, että se on tämän asetuksen 1 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 549/2004 7 artiklan nojalla tämän asetuksen soveltamisalan mukainen; f) lennonaikaiset liikenne-ennusteet, jotka ilmaistaan IFR-tapahtumina ja palveluyksikköinä ja jotka perustuvat Eurocontrolin STATFOR-perusennusteeseen; g) lähi- ja lähestymisalueen liikenne-ennusteet, jotka ilmaistaan IFR-tapahtumina ja palveluyksikköinä ja jotka perustuvat Eurocontrolin STATFOR-perusennusteeseen; h) kuvaus aloitteista, joilla tuetaan rajat ylittävää koordinointia ja sellaisten rajat ylittävien palvelujen tarjoamista, jotka edistävät operatiivista suorituskykyä tai kustannustehokkuutta tai molempia; i) tiedot seuraavista: i) suuret investoinnit; ii) suurten ilmatilan muutosten tai ilmaliikenteen hallintajärjestelmän parannusten käyttöönottoa koskevat hallintasuunnitelmat, joilla pyritään minimoimaan mahdolliset kielteiset vaikutukset verkon suorituskykyyn.

Kansalliset valvontaviranomaiset voivat kuitenkin f ja g alakohdan osalta päättää käyttää muita lennonaikaisia ja lähi- ja lähestymisaluetta koskevia ennusteita kuin Eurocontrolin perusennusteeseen perustuvat ennusteet. Tällöin niiden on kuultava ilmatilan käyttäjien edustajia ja asianomaisia lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia ja esitettävä perustelut muiden ennusteiden käytölle suorituskykysuunnitelmassa. Erot Eurocontrolin STATFOR-perusennusteeseen saavat liittyä tiettyihin paikallisiin tekijöihin, joita ei oteta riittävästi huomioon Eurocontrolin STATFOR-perusennusteessa. Kaikilla suorituskyvyn kannalta keskeisillä osa-alueilla on käytettävä samoja ennusteita.

3. Suorituskykysuunnitelmiin voi sisältyä täydentäviä suorituskykytavoitteita, jotka on asetettu 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen keskeisten suorituskykyindikaattoreiden perusteella. Näillä tavoitteilla tuetaan 9 artiklan 3 kohdassa ja tämän artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen suorituskykytavoitteiden saavuttamista.

4. Asetuksen (EY) N:o 549/2004 10 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti kansallisten valvontaviranomaisten on kuultava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia, ilmatilan käyttäjien edustajia ja tarvittaessa lentoaseman pitäjiä ja koordinaattoreita suorituskykysuunnitelmien luonnoksista sekä niihin sisältyvistä suorituskykytavoitteista ja kannustinjärjestelmistä.

5. Verkon hallinnoijan on laadittava verkon suorituskykysuunnitelma. Verkon suorituskykysuunnitelma on laadittava liitteessä III esitetyn mallin mukaisesti, ja siinä on vahvistettava seuraavat: a) verkon hallinnoijan lisäarvo jäsenvaltioiden toimien, toiminnallisten ilmatilan lohkojen, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien sekä siviili- ja sotilasilmatilan käyttäjien toiminnan tukemiseksi kapasiteetin ja ympäristötavoitteiden saavuttamisessa sekä verkkotoimintojen osuus unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden saavuttamisessa; b) verkon hallinnoijan ja kunkin verkkotoiminnon suorituskykytavoitteet ja näiden tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävät toimenpiteet.

6. Jos komissio on tarkistanut unionin laajuisia suorituskykytavoitteita asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan c alakohdan neljännen alakohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on tarkistettava suorituskykysuunnitelmiaan ja sisällytettävä niihin tarkistetut suorituskykytavoitteet tämän asetuksen mukaisesti.

11 artikla

Kannustinjärjestelmät

1. Jäsenvaltioiden hyväksymiin suorituskykysuunnitelmiin sisältyvien kannustinjärjestelmien on a) tarjottava taloudellisia kannustimia suorituskykytavoitteiden saavuttamiseksi tehokkaalla ja oikeasuhteisella tavalla kustannustehokkuuteen ja kapasiteettiin liittyvillä keskeisillä osa-alueilla; b) oltava voimassa koko suorituskykysuunnitelman kattaman ajanjakson; c) oltava syrjimättömiä, avoimia ja tehokkaita; d) koskettava lennonaikaisia ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluja.

2. Kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella suorituskykytavoitteiden kannustinjärjestelmiin sovelletaan 27 ja 28 artiklaa.

3. Suorituskykytavoitteiden kannustinjärjestelmien on suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella noudatettava 1 kohdassa vahvistettujen periaatteiden lisäksi seuraavia periaatteita: a) ne ovat oikeassa suhteessa ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvan viivästyksen tasoon ja koostuvat taloudellisista hyödyistä ja taloudellisista haitoista, joilla on oleellinen vaikutus riskituloihin; b) ne asetetaan siten, että suurimmat taloudelliset haitat ovat vähintään yhtä suuret kuin suurimmat taloudelliset hyödyt. Kansallisen valvontaviranomaisen on määriteltävä liitteessä XIII olevan 2.1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa ja 2.2 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa sekä liitteessä XIII olevan 2.1 kohdan b alakohdan toisessa alakohdassa ja 2.2 kohdan b alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut taloudellisten hyötyjen ja haittojen laskennassa käytettävät kiinteät enimmäisprosenttimäärät, joiden osalta edellytetään asianomaisten ilmatilan käyttäjien edustajien ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kuulemista. Liitteessä XIII olevan 2.1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa ja 2.2 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut rahallisten hyötyjen laskennassa käytettävät kiinteät enimmäisprosenttimäärät saavat olla enintään 2 prosenttia. c) Taloudellisten hyötyjen tai haittojen laskennassa käytetään pivot-arvoja. Kansallisen valvontaviranomaisen on ennen viiteajanjakson alkua päätettävä, perustuvatko pivot-arvot i) kansallisen tason suorituskykytavoitteisiin kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tasolla eriteltyinä; vai ii) kansallisella tasolla mukautettuihin suorituskykytavoitteisiin niin, että ne eritellään kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tasolla, kansallinen valvontaviranomainen vahvistaa ne vuosittain seuraavaksi vuodeksi liitteessä XIII olevan 1 kohdan mukaisesti ja niiden osalta edellytetään ilmatilan käyttäjien ja asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kuulemista. Mukautusmekanismi on määriteltävä suorituskykysuunnitelmassa, sitä on sovellettava kunakin viiteajanjakson vuotena eikä sitä saa muuttaa viiteajanjakson aikana. Kansallisen valvontaviranomaisen on annettava komissiolle vuosittain tiedoksi pivot-arvot; d) kansallisen valvontaviranomaisen asettamalla pivot-arvolla on oltava symmetrinen vaihteluväli, josta on kuultava asianomaisia ilmatilan käyttäjiä ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia sen varmistamiseksi, etteivät vähäiset ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuvat viivästykset johda taloudellisiin hyötyihin tai haittoihin; e) jos ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva todellinen keskimääräinen viivästys lentoa kohti vuonna n on pienempi kuin vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin, tämä tuottaa taloudellista hyötyä nostamalla yksikköhintaa vuonna n + 2 liitteessä XIII olevan 2 kohdan mukaisesti; f) jos ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva todellinen keskimääräinen viivästys lentoa kohti vuonna n on suurempi kuin vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin, tämä tuottaa taloudellista haittaa laskemalla yksikköhintaa vuonna n + 2 liitteessä XIII olevan 2 kohdan mukaisesti; g) lennonaikaisiin tavoitteisiin kapasiteetin kannalta keskeisellä osa-alueella, jos suorituskykysuunnitelma laaditaan toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla, sovelletaan a–f alakohdassa tarkoitettujen periaatteiden lisäksi seuraavia säännöksiä: i) asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten on kannustimien asettamiseksi kansallisella tasolla eriteltävä liitteessä I olevan 2 jakson 3.1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu toiminnallista ilmatilan lohkoa koskeva suorituskykytavoite kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tasolla. Tuloksena saatuja arvoja käytetään c alakohdassa tarkoitettujen pivot-arvojen perustana; ii) asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten on sovellettava samaa kannustinjärjestelmää johdonmukaisesti kaikkiin asianomaisiin lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin; iii) toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevia pivot-arvoja on myös käytettävä kunkin i alakohdassa tarkoitetun lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tason pivot-arvojen lisäksi, ja niiden on perustuttava joko — suorituskykytavoitteisiin toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla; tai — mukautettuihin suorituskykytavoitteisiin toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla liitteessä XIII olevan 1 kohdan mukaisesti ja edellyttäen, että asianomaisia ilmatilan käyttäjien edustajia ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia on kuultu; iv) poiketen siitä, mitä c alakohdassa säädetään, kaikkien asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten on yhdessä päätettävä, mukautetaanko pivot-arvoja kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan ja toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla. Tätä päätöstä on sovellettava yhdenmukaisesti kaikkiin kunkin yksittäisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan ja toiminnallisen ilmatilan lohkon tason pivot-arvoihin koko viiteajanjakson ajan; v) jos suorituskykytavoitteet kansallisella ja toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla mukautetaan, on sovellettava samaa mukautusmekanismia suorituskykytavoitteisiin kansallisella ja toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla; vi) jos lennonaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva kokonaisviivästys lentoa kohti vuonna n on toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla suurempi kuin iii kohdassa tarkoitettu vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin, 3 kohdan e alakohtaa ei sovelleta ja 3 kohdan f alakohtaa sovelletaan ainoastaan niihin lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin, joiden osalta tosiasiallinen ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva viivästys lentoa kohti vuonna n on suurempi kuin vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin; vii) jos lennonaikaisesta ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva kokonaisviivästys lentoa kohti vuonna n on toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla pienempi kuin iii kohdassa tarkoitettu vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin, 3 kohdan f alakohtaa ei sovelleta ja 3 kohdan e alakohtaa sovelletaan ainoastaan niihin lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin, joiden osalta tosiasiallinen ilmaliikennevirtojen säätelystä johtuva viivästys lentoa kohti vuonna n on pienempi kuin vuodelle n asetettu pivot-arvo ja ylittää d alakohdassa tarkoitetun vaihteluvälin.

4. Jäsenvaltioiden hyväksymiin suorituskykysuunnitelmiin sisältyvissä kannustinjärjestelmissä voidaan myös ottaa käyttöön taloudellisia kannustimia suorituskykytavoitteiden saavuttamiseksi ympäristönsuojelun suorituskyvyn kannalta keskeisellä osa-alueella tai 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen lisäsuorituskykytavoitteiden saavuttamiseksi 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti, edellyttäen että ne ovat tehokkaita ja oikeasuhteisia. Näitä kannustinjärjestelmiä olisi sovellettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen kannustinjärjestelmien lisäksi ja niistä riippumatta. Näistä kannustinjärjestelmistä aiheutuva taloudellinen hyöty saa olla enintään 2 prosenttia ja taloudellinen haitta enintään 4 prosenttia vuoden n määritetyistä kustannuksista.







IV LUKU

SUORITUSKYKYSUUNNITELMIEN HYVÄKSYMINEN, ARVIOINTI JA TARKISTAMINEN

12 artikla

Suorituskykysuunnitelmien luonnosten hyväksyminen ja toimittaminen

Kunkin jäsenvaltion on hyväksyttävä asianomaisten kansallisten valvontaviranomaisten kansallisella tai toiminnallisten ilmatilan lohkojen tasolla laatima suorituskykysuunnitelman luonnos ja toimitettava se komissiolle viimeistään kolme kuukautta ennen sen viiteajanjakson alkua, jota suunnitelma koskee. Jos suorituskykysuunnitelman luonnos laaditaan toiminnallisen ilmatilan lohkon tasolla, se on toimitettava komissiolle sen jälkeen, kun kaikki asianomaiset jäsenvaltiot ovat hyväksyneet suunnitelman.

13 artikla

Suorituskykysuunnitelmien luonnosten täydellisyyden tarkastaminen

1. Komissio tarkastaa, sisältävätkö jäsenvaltioiden 12 artiklan mukaisesti toimittamat suorituskykysuunnitelmien luonnokset kaikki osatekijät, joita tarvitaan sen arvioimiseen, täyttyvätkö 10 artiklan 2 ja 4 kohdassa ja soveltuvin osin 10 artiklan 3 ja 5 kohdassa luetellut vaatimukset.

2. Jos komissio havaitsee 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen jälkeen, että yksi tai useampi osatekijä puuttuu, se pyytää yhden kuukauden kuluessa suorituskykysuunnitelman luonnoksen vastaanottamisesta asianomaisia jäsenvaltioita toimittamaan päivitetyn suorituskykysuunnitelman luonnoksen, joka sisältää puuttuvat osatekijät.

Tässä tapauksessa asianomaisten jäsenvaltioiden on toimitettava päivitetty suorituskykysuunnitelman luonnos komissiolle ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa kolmen viikon kuluessa komission pyynnöstä.

3. Komissio aloittaa suorituskykysuunnitelman luonnoksen 14 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tapauksen mukaan joko sen jälkeen, kun se on suorittanut 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen siitä, että suorituskykysuunnitelman luonnos sisältää kaikki vaadittavat osatekijät, tai sen jälkeen, kun se on vastaanottanut 2 kohdassa tarkoitetun päivitetyn suorituskykysuunnitelman luonnoksen.

14 artikla

Suorituskykysuunnitelmien luonnosten ja tavoitteiden arviointi ja tarkistaminen

1. Komissio arvioi suorituskykysuunnitelmien luonnokseen sisältyvien kansallisten suorituskykytavoitteiden tai toiminnallisia ilmatilan lohkoja koskevien suorituskykytavoitteiden johdonmukaisuuden unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa liitteessä IV olevassa 1 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaan ja ottaen huomioon paikalliset olosuhteet. Komissio voi täydentää arviointia tarkastelemalla suorituskykysuunnitelman luonnoksia uudelleen liitteessä IV olevassa 2 kohdassa esitettyjen osatekijöiden osalta.

2. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, että suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvät suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on tapauksen mukaan vastaanottanut suorituskykysuunnitelman luonnoksen tai 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun päivitetyn suorituskykysuunnitelman luonnoksen, ja ilmoittaa päätöksestään asianomaisille jäsenvaltioille.

3. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, ettei yksi tai useampi suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvistä suorituskykytavoitteista ole johdonmukainen unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on tapauksen mukaan vastaanottanut suorituskykysuunnitelman luonnoksen tai 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun päivitetyn suorituskykysuunnitelman luonnoksen, ja antaa asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja suosituksia.

Tässä tapauksessa asianomaisten jäsenvaltioiden on kolmen kuukauden kuluessa komission päätöksen hyväksymispäivästä tarkistettava suorituskykytavoitteita ja toteutettava asianmukaiset toimenpiteet suorituskykysuunnitelman luonnoksen tarkistamiseksi komission suositukset huomioon ottaen ja toimitettava tarkistettu suorituskykysuunnitelman luonnos komissiolle.

15 artikla

Tarkistettujen suorituskykysuunnitelmien luonnosten ja tavoitteiden arviointi ja korjaavien toimenpiteiden hyväksyminen

1. Vastaanotettuaan sille 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetun tarkistetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen komissio arvioi tarkistetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen ja siihen sisältyvien tarkistettujen suorituskykytavoitteiden johdonmukaisuuden unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa liitteessä IV olevassa 1 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaan ja ottaen huomioon paikalliset olosuhteet. Komissio voi täydentää arviointia tarkastelemalla suorituskykysuunnitelman luonnoksia uudelleen liitteessä IV olevassa 2 kohdassa esitettyjen osatekijöiden osalta.

2. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, että tarkistettuun suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvät tarkistetut suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut tarkistetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen, ja ilmoittaa päätöksestään asianomaisille jäsenvaltioille.

3. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella toteaa, ettei tarkistettuun suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvien tarkistettujen suorituskykytavoitteiden johdonmukaisuus unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa ole varmaa, komissio aloittaa viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut tarkistetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen, näiden suorituskykytavoitteiden ja paikallisten olosuhteiden yksityiskohtaisen tarkastelun, jota varten se voi tarvittaessa pyytää kansallisilta valvontaviranomaisilta lisätietoja ja josta se ilmoittaa asianomaisille jäsenvaltioille.

4. Jos komissio 3 kohdassa tarkoitetun yksityiskohtaisen tarkastelun jälkeen toteaa, että tarkistettuun suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvät tarkistetut suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on aloitti yksityiskohtaisen tarkastelun, ja ilmoittaa päätöksestään asianomaisille jäsenvaltioille.

5. Jos komissio 3 kohdassa tarkoitetun yksityiskohtaisen tarkastelun jälkeen toteaa, etteivät tarkistettuun suorituskykysuunnitelman luonnokseen sisältyvät tarkistetut suorituskykytavoitteet ole johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, komissio tekee asiassa päätöksen viiden kuukauden kuluessa siitä, kun se on aloitti yksityiskohtaisen tarkastelun, ja vahvistaa korjaavat toimenpiteet, joihin asianomaisten jäsenvaltioiden on asetuksen (EY) N:o 549/2004 11 artiklan 3 kohdan c alakohdan kolmannen alakohdan mukaisesti ryhdyttävä.

6. Jos komissio on hyväksynyt 5 kohdassa tarkoitetun päätöksen, asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa kyseisen päätöksen antamispäivästä toimenpiteet, joihin ne ovat ryhtyneet kyseisen päätöksen mukaan, sekä tiedot, jotka osoittavat, että toimenpiteet ovat kyseisen päätöksen mukaisia.

7. Komissio arvioi sille 6 kohdan mukaisesti toimitettujen tietojen perusteella, ovatko asianomaisten jäsenvaltioiden toimenpiteet riittäviä sen varmistamiseksi, että 5 kohdassa tarkoitettua päätöstä noudatetaan asetuksen (EY) N:o 549/2004 ja tämän asetuksen vaatimusten mukaisesti.

Jos komissio toteaa, että toimenpiteet ovat riittäviä 5 kohdassa tarkoitetun päätöksen noudattamisen varmistamiseksi, se ilmoittaa tästä asianomaisille jäsenvaltioille.

Jos komissio toteaa, etteivät toimenpiteet ole riittäviä 5 kohdassa tarkoitetun päätöksen noudattamisen varmistamiseksi, se ilmoittaa asiasta asianomaisille jäsenvaltioille ja ryhtyy tarvittaessa toimiin noudattamatta jättämisen korjaamiseksi, mikä voi tapahtua myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklassa määrättyjen toimien avulla.

16 artikla

Suorituskykysuunnitelmien hyväksyminen

Kunkin jäsenvaltion on tapauksen mukaan hyväksyttävä ja julkaistava suorituskykysuunnitelmansa seuraavissa tilanteissa:

a) sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt 14 artiklan 2 kohdan, 15 artiklan 2 kohdan tai 15 artiklan 4 kohdan mukaisen päätöksen;

b) sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt 15 artiklan 7 kohdan toisen alakohdan mukaisen päätöksen;

c) sen jälkeen, kun komissio on asianomaisten jäsenvaltioiden esittämän 18 artiklan 1 kohdan nojalla tehtävän suorituskykytavoitteiden viiteajanjaksonaikaisen tarkistamispyynnön perusteella tehnyt päätöksen, edellyttäen että asianomainen jäsenvaltio on mukauttanut suorituskykysuunnitelmaa tarkistettujen suorituskykytavoitteiden osalta.

17 artikla

Viiteajanjakson alkamisen jälkeen hyväksyttävät suorituskykytavoitteet tai korjaavat toimenpiteet

1. Jos jäsenvaltiot eivät ole 14 ja 15 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen toteuttamiseen tarvittavan ajan vuoksi pystyneet hyväksymään suorituskykysuunnitelmia 16 artiklan mukaisesti ennen viiteajanjakson alkua, suorituskykysuunnitelmien viimeisimpään luonnokseen sisältyviä suorituskykytavoitteita sovelletaan väliaikaisesti siihen asti, kun suorituskykysuunnitelmat hyväksytään.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa suorituskykysuunnitelmien hyväksymisen jälkeen kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella vahvistettuja suorituskykytavoitteita sovelletaan takautuvasti mukauttamalla yksikköhintoja 29 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

18 artikla

Suorituskykytavoitteiden tarkistaminen viiteajanjakson aikana

1. Jäsenvaltiot voivat tarkistaa yhtä tai useampaa suorituskykysuunnitelmiin sisältyvää suorituskykytavoitetta ja hyväksyä vastaavasti muutetut suorituskykysuunnitelmat viiteajanjakson aikana, jos molemmat seuraavista ehdoista täyttyvät: a) asianomaiset jäsenvaltiot katsovat, että suunniteltu tarkistus on tarpeen ja oikeasuhteinen, kun otetaan huomioon yksi tai useampi seuraavista tilanteista: i) ainakin yksi 9 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista varoituskynnyksistä on saavutettu ja asianomaiset kansalliset valvontaviranomaiset ovat arvioineet tilanteen ja osoittaneet, ettei varoituskynnyksen tai varoituskynnysten saavuttamisen vaikutuksia voida lieventää riittävästi suoritustavoitteita tarkistamatta; ii) ne alkuperäiset tiedot, oletukset ja perusteet, myös investointeja koskevat, joiden perusteella suorituskykytavoitteet määritettiin, eivät suorituskykysuunnitelman hyväksymisen aikaan ennalta arvaamattomista syistä enää ole merkittävässä määrin ja pysyvästi oikeita, ja asianomaiset valvontaviranomaiset ovat arvioineet tilanteen ja osoittaneet, ettei vaikutuksia voida lieventää riittävästi suoritustavoitteita tarkistamatta. b) Komissio on asianomaisten jäsenvaltioiden perustellusta pyynnöstä päättänyt, että i) se on samaa mieltä siitä, että suunniteltu tarkistus on tarpeen ja oikeasuhteinen, kun otetaan huomioon yhden tai useamman a alakohdassa tarkoitetun tilanteen esiintyminen; ii) suunnitellut tarkistetut suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa, koska ne on arvioitu liitteessä IV olevassa 1 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaan.

Komissio hyväksyy b alakohdassa tarkoitetun päätöksen seitsemän kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona asianomaisten jäsenvaltioiden täydellinen pyyntö toimitettiin.

2. Tämän artiklan mukaisesti vahvistettuja suoritustavoitteiden tarkistuksia ei sovelleta taannehtivasti.

19 artikla

Verkon suorituskykysuunnitelman hyväksyminen

1. Verkon hallinnoijan on toimitettava verkon suorituskykysuunnitelman luonnos komissiolle sen jälkeen, kun täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 18 artiklan 1 kohdan o alakohdassa tarkoitettu verkon hallintoneuvosto on hyväksynyt sen viimeistään kolme kuukautta ennen viiteajanjakson alkua.

2. Komissio arvioi, onko verkon suorituskykysuunnitelman luonnos liitteessä V vahvistettujen perusteiden mukainen.

Komissio voi pyytää verkon hallinnoijaa toimittamaan tarkistetun verkon suorituskykysuunnitelman luonnoksen, jos se on tarpeen liitteessä V vahvistettujen perusteiden noudattamisen varmistamiseksi.

3. Jos komissio toteaa, että verkon suorituskykysuunnitelman luonnos on liitteessä V vahvistettujen perusteiden mukainen, se hyväksyy verkon suorituskykysuunnitelman.

4. Verkon hallinnoijan on julkaistava verkon suorituskykysuunnitelma ja pantava se täytäntöön sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt sen 3 kohdan mukaan.

5. Jos komissio ei 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen menettelyjen toteuttamiseen tarvittavan ajan vuoksi ole hyväksynyt verkon suorituskykysuunnitelmaa ennen viiteajanjakson alkua, verkon hallintoneuvoston vahvistamaa verkon suorituskykysuunnitelman viimeisintä luonnosta sovelletaan väliaikaisesti siihen asti, kun komissio hyväksyy verkon suorituskykysuunnitelman.







V LUKU

LENNONVARMISTUSPALVELUJEN RAHOITTAMINEN, MAKSUVYÖHYKKEIDEN PERUSTAMINEN, MAKSUJEN KUSTANNUSPERUSTOJEN VAHVISTAMINEN JA AVOIMUUS

20 artikla

Lennonvarmistuspalvelujen rahoituksen periaatteet

1. Lennonaikaisten lennonvarmistuspalvelujen määritetyt kustannukset on rahoitettava ilmatilan käyttäjiltä perittävillä lentoreittimaksuilla ja, sovellettaessa 25 artiklan 3 kohtaa, mainitussa artiklassa tarkoitetuilla muilla tuloilla.

2. Lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen määritetyt kustannukset on rahoitettava ilmatilan käyttäjiltä perittävillä lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuilla ja, sovellettaessa 25 artiklan 3 kohtaa, mainitussa artiklassa tarkoitetuilla muilla tuloilla.

3. Lentoreittimaksuista tai lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuista saatuja tuloja ei saa käyttää lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kaupallisen toiminnan rahoittamiseen.

21 artikla

Maksuvyöhykkeiden perustaminen

1. Jäsenvaltioiden on vastuullaan olevassa ilmatilassa, jossa ilmatilan käyttäjille tarjotaan lennonvarmistuspalveluja, perustettava yksi tai useampi maksuvyöhyke aiheutuvia lentoreittimaksuja varten, jäljempänä ’lentoreittimaksuvyöhyke’, ja yksi tai useampi maksuvyöhyke lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuja varten, jäljempänä ’lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhyke’.

Jäsenvaltioiden on kuultava asianomaisia ilmatilan käyttäjien edustajia ennen näiden vyöhykkeiden perustamista tai muuttamista.

Jäsenvaltioiden on tarvittaessa ilmoitettava komissiolle ja Eurocontrolin lentoreittimaksujen keskustoimistolle (CRCO) maksuvyöhykkeiden perustamisesta tai muuttamisesta vähintään seitsemän kuukautta ennen viiteajanjakson alkua.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksuvyöhykkeiden maantieteellinen soveltamisala määritellään selkeästi. Maksuvyöhykkeiden on oltava johdonmukaisia lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kanssa, ja niihin voi kuulua toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan rajat ylittävässä ilmatilassa tarjoamia palveluja.

3. Jos ilma-alusten lähestymiseen ja lähtöön liittyvät lentoliikennepalvelut tarjotaan yhteisesti jollekin lentoasemaryhmälle, jäsenvaltiot voivat perustaa oman maksuvyöhykkeen tälle lähi- ja lähestymisalueelle.

4. Jos jäsenvaltiot päättävät perustaa lentoreittimaksuvyöhykkeitä tai lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeitä, jotka ulottuvat useamman kuin yhden jäsenvaltion vastuulle kuuluvaan ilmatilaan, tai jos jäsenvaltiot päättävät perustaa yhteisen maksuvyöhykkeen, asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä asetusta sovelletaan johdonmukaisesti ja yhdenmukaisesti kyseisessä ilmatilassa tarjottaviin lennonvarmistuspalveluihin.

Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle ja CRCO:lle kaikista tällaisista päätöksistä.

5. Jäsenvaltiot voivat viiteajanjakson aikana muuttaa lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykettä tai perustaa uuden lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeen edellyttäen, että ne a) kuulevat ilmatilan käyttäjien edustajia ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia ennen muutosta; b) ilmoittavat komissiolle ja CRCO:lle muutoksesta ilman aiheetonta viivytystä; c) toimittavat komissiolle ilman aiheetonta viivytystä kaikki seuraavat tiedot: i) asiaankuuluvat kustannus- ja liikennetiedot, jotka kuvaavat asianmukaisesti tilannetta ennen muutosta ja sen jälkeen; ii) niiden ilmatilan käyttäjien edustajien ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien huomautukset, joita on kuultu a alakohdan mukaisesti; iii) arvio muutoksen odotettavissa olevista vaikutuksista kansallisten suorituskykytavoitteiden tai toiminnallista ilmatilan lohkoa koskevien suorituskykytavoitteiden saavuttamiseen kustannustehokkuuden suorituskyvyn kannalta keskeisellä osa-alueella ja suorituskyvyn seurantaan; iv) suorituskykysuunnitelman päivitys asiaankuuluvien tietojen kanssa.

6. Jäsenvaltiot eivät saa muuttaa lentoreittimaksuvyöhykettä viiteajanjakson aikana.

22 artikla

Maksujen kustannusperustan vahvistaminen

1. Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustan muodostavat määritetyt kustannukset, jotka liittyvät lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen kyseisellä maksuvyöhykkeellä.

Uusista ATM-järjestelmistä ja olemassa olevien ATM-järjestelmien perustavanlaatuisista muutoksista aiheutuvat määritetyt kustannukset sisällytetään kustannusperustaan vain silloin, kun järjestelmät ovat johdonmukaisia ATM-yleissuunnitelman toteuttamisen ja erityisesti asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen yhteisten hankkeiden kanssa.

Jäsenvaltiot voivat asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan b alakohdan toisen virkkeen mukaisesti päättää sisällyttää kustannusperustaan seuraavat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta aiheutuvat määritetyt kustannukset:

a) toimivaltaisille viranomaisille aiheutuvat määritetyt kustannukset;

b) asetuksen (EY) N:o 550/2004 3 artiklassa tarkoitetuille päteville yksiköille aiheutuvat määritetyt kustannukset;

c) määritetyt kustannukset, jotka johtuvat 13 päivänä joulukuuta 1960 tehdystä lennonvarmistuksen turvallisuutta koskevasta kansainvälisestä EUROCONTROL-yleissopimuksesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna.

2. Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustoihin sisältyvät määritetyt kustannukset on määritettävä suorituskykysuunnitelmassa reaalimääräisinä ennen kunkin viiteajanjakson alkua ja tarkennettava viiteajanjakson kunkin kalenterivuoden osalta reaali- ja nimellismääräisinä, lukuun ottamatta 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja määritettyjä kustannuksia ja 4 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitettuja määritettyjä kustannuksia, jotka on alkuperäiseen hankintamenoon perustuvaa kustannuslaskentaa sovellettaessa määritettävä nimellismääräisinä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 18 artiklan soveltamista.

3. Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustoihin sisältyvät määritetyt kustannukset lasketaan kansallisessa valuutassa. Jos on perustettu yhteinen maksuvyöhyke, jolle on vahvistettu yhteinen yksikköhinta, asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että määritetyt kustannukset muunnetaan yhdeksi valuutaksi, joka voi olla euro tai joku muu yhden asianomaisen jäsenvaltion virallinen valuutta, varmistaakseen yhtenäisen yksikköhinnan avoimen laskemisen 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

4. Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustoihin sisältyvät määritetyt kustannukset koostuvat seuraavista: a) henkilöstökustannukset; b) muut toimintakulut kuin henkilöstökulut; c) poistokustannukset; d) pääomakustannukset; e) poikkeukselliset kustannukset.

Edellä a alakohdan osalta henkilöstökustannuksiin kuuluvat bruttopalkat, ylityökorvaukset, työnantajien maksuosuudet sosiaaliturvajärjestelmiin, eläkekustannukset ja muihin etuuksiin liittyvät kustannukset. Eläkekustannukset lasketaan käyttämällä tapauksen mukaan sovellettavan eläkejärjestelmän tai kansallisen lainsäädännön mukaisia varovaisia oletuksia. Näistä oletuksista on annettava yksityiskohtaiset tiedot suorituskykysuunnitelmassa.

Edellä b alakohdan osalta muihin toimintakustannuksiin kuin henkilöstökustannuksiin kuuluvat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen käytettyjen tavaroiden ja palvelujen hankinnasta aiheutuvat kustannukset, mukaan lukien ulkoistetut palvelut, materiaalit, energia, kaasu, sähkö, vesi, rakennusten vuokraus, varusteet, laitteet, huolto sekä vakuutus- ja matkakulut.

Edellä c alakohdan osalta poistokustannuksiin kuuluvat kustannukset, jotka liittyvät kaikkeen lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen käytettävään käyttöomaisuuteen. Käyttöomaisuuden arvoa alennetaan niiden odotetun käyttöiän perusteella, ja tällöin käytetään poistettavien omaisuuserien kustannuksiin sovellettavaa tasapoistoa. Poistoja laskettaessa sovelletaan alkuperäiseen hankintamenoon tai jälleenhankinta-arvoon perustuvaa laskentaa. Poistokustannusten laskennassa käytettävää menetelmää ei saa muuttaa poistojen keston aikana, ja sen on oltava johdonmukainen käytetyn pääoman kustannusten kanssa, toisin sanoen pääoman nimelliskustannukset alkuperäiseen hankintamenoon perustuvassa kustannuslaskennassa ja reaaliset pääomakustannukset jälleenhankinta-arvoon perustuvassa kustannuslaskennassa. Jos sovelletaan jälleenhankinta-arvoon perustuvaa kustannuslaskentaa, pääomakustannuksissa ei oteta huomioon inflaatiota, ja lisäksi on esitettävä vastaava alkuperäiseen hankintamenoon perustuva kustannus, jotta vertailu ja arviointi olisi mahdollista.

Edellä d alakohdan osalta pääomakustannukset ovat seuraavien osatekijöiden tulo:

i) lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen tarvittavan, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan käyttämän käytössä tai rakenteilla olevan käyttöomaisuuden (mukaan lukien kansallisen valvontaviranomaisen omaisuuserien yhteismäärään tekemät mahdolliset oikaisut) nettokirjanpitoarvon ja nettomääräisen vaihto- ja rahoitusomaisuuden (pois lukien korolliset tilit) keskimääräisen arvon summa;

ii) velkojen korkokannan ja oman pääoman tuottoasteen painotettu keskiarvo. Jos lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalla ei ole omaa pääomaa, painotettu keskiarvo lasketaan tuotolla, jota sovelletaan i alakohdassa tarkoitetun omaisuuserien yhteismäärän ja velkojen erotukseen.

Pääomakustannuksia määritettäessä osatekijöiden, joita on painotettava, on perustuttava joko velkana tai omana pääomana saatavaan osuuteen rahoituksesta. Velkojen korkokannan on oltava yhtä suuri kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan velkojen painotettu keskimääräinen korkokanta. Oman pääoman tuoton on oltava viiteajanjaksolle suorituskykysuunnitelmassa ilmoitettu tuotto, ja sen on perustuttava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalle aiheutuvaan rahoitusriskiin.

Jos lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille aiheutuu kustannuksia kiinteän omaisuuden leasing-vuokraamisesta, näitä kustannuksia ei sisällytetä pääomakustannusten laskelmaan.

Edellä e alakohdan osalta poikkeuksellisiin kustannuksiin sisältyvät kertaluonteiset kustannukset, jotka liittyvät lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen, mukaan lukien mahdolliset verot ja tullit, joita ei voida palauttaa.

5. Määritetyt kustannukset on jaettava avoimella tavalla niille maksuvyöhykkeille, joiden osalta ne ovat aiheutuneet. Useiden maksuvyöhykkeiden osalta aiheutuneet määritetyt kustannukset jaetaan avoimella menetelmällä suhteutetusti.

Tätä varten kansallisten valvontaviranomaisten on ennen kunkin viiteajanjakson alkua vahvistettava perusteet, joita on käytetty määritettyjen kustannusten jakamiseksi maksuvyöhykkeille, myös tämän kohdan b ja c alakohdan osalta, sekä perusteet määritettyjen kustannusten jakamisessa lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen palvelujen välillä, ja nämä tiedot on sisällytettävä suorituskykysuunnitelmaan liitteessä II olevan 3.3 kohdan d alakohdan mukaisesti.

Lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeiden kustannusperustoihin sisältyvien määritettyjen kustannusten on katettava seuraavista palveluista aiheutuvat kustannukset:

a) lähilennonjohtopalvelut tai lentopaikkojen lentotiedotuspalvelut, kuten ilmaliikenteen neuvontapalvelut ja hälytyspalvelut;

b) ilmaliikennepalvelut, jotka liittyvät ilma-aluksen lähestymiseen ja lähtöön tietyllä etäisyydellä lentoasemasta ja jotka määritellään toiminnallisten vaatimusten perusteella;

c) lennonaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen suhteellinen osuus.

6. Edellä 31 artiklan 3–5 kohdan mukaisen poikkeuksen alaisista lennoista aiheutuvien määritettyjen kustannusten on koostuttava seuraavista: a) poikkeuksen alaisten VFR-lentojen määritetyt kustannukset, jotka lasketaan marginaalikustannusmenetelmällä; b) poikkeuksen alaisten IFR-lentojen määritetyt kustannukset, jotka lasketaan seuraavien osatekijöiden tulona: i) IFR-lennoista aiheutuneet määritetyt kustannukset, jotka saadaan vähentämällä VFR-lentojen määritetyt kustannukset määritetyistä kokonaiskustannuksista; ii) poikkeuksen alaisten palveluyksiköiden lukumäärän ja niiden palveluyksiköiden kokonaislukumäärän välinen suhde, jotka muodostuvat IFR-lentojen palveluyksiköistä sekä VFR-lennoista, jos ne eivät ole poikkeuksen alaisia.

Poikkeuksen alaisten VFR-lentojen määritetyt kustannukset on erotettava IFR-lennoista aiheutuvista määritetyistä kustannuksista yksikköhinnan laskemista varten.

7. Kansallisten valvontaviranomaisten on kunkin maksuvyöhykkeen osalta tarkistettava, että lentoreittimaksun ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun kustannusperustat ovat asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan vaatimusten ja tämän artiklan mukaisia. Tätä varten kansallisten valvontaviranomaisten on tutkittava asiaankuuluvat kirjanpitoasiakirjat, mukaan lukien mahdollinen käyttöomaisuuden kirjanpito ja muu materiaali, joka on maksujen kustannusperustan vahvistamisen kannalta merkityksellinen.

23 artikla

Todelliset kustannukset

Todellisten kustannusten vahvistamiseen sovelletaan soveltuvin osin 22 artiklan säännöksiä.

24 artikla

Kustannusperustan avoimuus

1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava avoimella tavalla kustannusperusteet kultakin maksuvyöhykkeeltä perittäville maksuille.

2. Jäsenvaltioiden on viimeistään neljä kuukautta ennen viiteajanjakson alkua kuultava koordinoidusti lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia, ilmatilan käyttäjien edustajia ja tarvittaessa lentoaseman pitäjiä ja lentoasemien koordinaattoreita suunnitellusta lentoreittimaksun ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun kustannuspohjaan sisältyvien määritettyjen kustannusten vahvistamisesta, uusista ja jo tehdyistä investoinneista, palveluyksikköennusteista ja hinnoittelupolitiikasta kyseisellä viiteajanjaksolla.

Jäsenvaltioiden on tehtävä näin myös viiteajanjakson aikana, jos ne aikovat 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti pyytää suorituskykytavoitteiden tarkistusta kustannustehokkuuteen liittyvällä suorituskyvyn keskeisellä osa-alueella.

Jäsenvaltioiden on toimitettava kuulemista varten kutsutuille yksiköille raportointitaulukot ja liitteissä VII ja IX vaaditut tiedot vähintään kolme viikkoa ennen kuulemista.

3. Viiteajanjakson aikana jäsenvaltioiden on vuosittain koordinoidusti ja liitteessä XII olevan 1 kohdan mukaisesti kuultava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia, ilmatilan käyttäjien edustajia ja tarvittaessa lentoaseman pitäjiä ja lentoasemien koordinaattoreita edellisen vuoden aikana aiheutuneista todellisista kustannuksista sekä todellisten kustannusten ja suorituskykysuunnitelmaan sisältyvien määritettyjen kustannusten välisestä erosta.

Jäsenvaltioiden on toimitettava yksiköille raportointitaulukko ja liitteessä VII vaaditut tiedot vähintään kolme viikkoa ennen kuulemista.

4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 2 ja 3 kohdan viimeisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot sinä päivänä, jona ne toimitetaan kuultaville osapuolille. Jäsenvaltioiden on myös ilmoitettava komissiolle kuulemisen tuloksista.







VI LUKU

YKSIKKÖHINTOJEN JA MAKSUJEN LASKEMINEN

25 artikla

Yksikköhintojen laskeminen

1. Jäsenvaltioiden on laskettava lentoreittimaksun ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun yksikköhinnat ennen viiteajanjakson kunkin vuoden alkua.

2. Nämä hinnat lasketaan jakamalla kyseisen vuoden reitinaikaisten ja lähi- ja lähestymisalueen palveluyksiköiden ennustettu kokonaislukumäärä, joka lasketaan liitteessä VIII olevan 1 ja 2 kohdan mukaisesti, seuraavien osatekijöiden algebralliseksi summaksi: a) suorituskykysuunnitelmassa vahvistetut kyseisen vuoden määritetyt kustannukset nimellismääräisinä; b) 26 artiklan mukaiset inflaatiomukautukset; c) mukautukset, jotka johtuvat 27 artiklan 2–5 kohdan mukaisesta liikenneriskin jakomekanismin soveltamisesta; d) mukautukset, jotka johtuvat 28 artiklan 4–6 kohdan mukaisesta kustannusriskin jakomekanismin soveltamisesta; e) mukautukset, jotka johtuvat 11 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesta taloudellisten kannustinjärjestelmien soveltamisesta; f) mukautukset, jotka johtuvat 32 artiklan mukaisesta lennonvarmistuspalvelumaksujen mukautuksesta; g) liikenteen vaihteluista johtuvat mukautukset 27 artiklan 8 kohdan mukaisesti; h) liikenteen vaihteluista johtuvat mukautukset 27 artiklan 9 kohdan mukaisesti; i) muiden tulojen vähennys tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti; j) lentoreittimaksuvyöhykkeiden tai lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeiden välinen ristiinrahoitus asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti; k) tuloeromukautukset, jotka johtuvat 29 artiklan 5 kohdan mukaisesta yksikköhinnan väliaikaisesta soveltamisesta; l) aiempiin viiteajanjaksoihin liittyvät mukautukset.

3. Edellä 2 kohdan i alakohdan soveltamiseksi seuraavat lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien vuonna n saamat tulot vähennetään määritetyistä kustannuksista ’muina tuloina’: a) viranomaisilta saadut julkiset varat, unionin avustusohjelmista saatava taloudellinen tuki mukaan luettuna; b) kaupallisesta toiminnasta saadut tulot, jos asianomaiset jäsenvaltiot ovat päättäneet, että nämä tulot on vähennettävä; c) lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelujen osalta lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien ja lentoaseman pitäjien välillä tehdyistä sopimuksista saadut tulot, jos asianomaiset jäsenvaltiot ovat päättäneet, että nämä tulot on vähennettävä.

Edellä a alakohdan osalta julkiset varat, joilla katetaan henkilöstökustannuksia ja muita toimintakustannuksia, on vähennettävä määritetyistä kustannuksista viimeistään vuonna n + 2. Julkiset varat, joilla katetaan poistokustannuksia, on vähennettävä määritetyistä kustannuksista rahoitetun omaisuuserän poistosuunnitelman (kesto ja annuiteetti) mukaisesti. Jäsenvaltio voi päättää olla vähentämättä määritetyistä kustannuksista rahoitussopimuksen raportoinnista aiheutuvien hallinnollisten kustannusten määrän, jos näitä hallinnollisia kustannuksia ei ole sisällytetty maksujen kustannusperustaan. Jäsenvaltio voi myös päättää olla vähentämättä määritetyistä kustannuksista julkiset varat, jotka on saatu sellaisten kustannusten kattamiseksi, jotka eivät olleet tiedossa suorituskykysuunnitelman laatimishetkellä ja jotka eivät sen vuoksi sisälly maksujen kustannusperustaan. Ilmatilan käyttäjiltä ei saa periä julkisilla varoilla katettuja kustannuksia.

Edellä b ja c alakohdassa tarkoitettu tulo on mainittujen alakohtien osalta vähennettävä määritetyistä kustannuksista viimeistään vuonna n + 2.

4. Yksikköhinnat lasketaan kansallisessa valuutassa.

Jos jäsenvaltiot päättävät perustaa yhteisen maksuvyöhykkeen 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti, yksikköhinta lasketaan yhdessä valuutassa, joka voi olla euro tai jonkin asianomaisen jäsenvaltion toinen kansallinen valuutta. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava sovellettavasta valuutasta komissiolle ja Eurocontrolin CRCO:lle.

26 artikla

Inflaatiotarkistus

Lentoreittimaksujen ja lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksujen kustannusperustoihin sisällytettyjä nimellismääräisiä määritettyjä kustannuksia on mukautettava kunkin viiteajanjakson vuoden osalta tosiasiallisen inflaatioindeksin ja kyseisen vuoden n ennakoidun inflaatioindeksin välisen prosentuaalisen eron perusteella, ja ne on otettava mukautuksena huomioon vuoden n + 2 yksikköhintaa laskettaessa.

Edellä 22 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuihin määritettyihin kustannuksiin ja 22 artiklan 4 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitettuihin määritettyihin kustannuksiin ei alkuperäiseen hankintamenoon perustuvaa kustannuslaskentaa sovellettaessa sovelleta inflaatiotarkistusta.

27 artikla

Liikenneriskin jakomekanismi

1. Edellä 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kannustinjärjestelmien osalta on sovellettava liikenneriskin jakomekanismia. Tällä mekanismilla lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat ja ilmatilan käyttäjät jakavat tämän artiklan säännösten mukaisesti riskin tuloihin kohdistuvista muutoksista, jotka johtuvat suorituskykysuunnitelmaan sisältyvästä palveluyksikköennusteesta poikkeamisesta.

2. Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana poikkeaa kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvästä ennusteesta enintään kaksi prosenttia, asianomaiset lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat vastaavat kokonaisuudessaan näistä lisätuloista tai niistä johtuvasta tulonmenetyksestä.

3. Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana ylittää yli kahdella prosentilla kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvän palveluyksikköennusteen, 70 prosenttia niistä asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien saamista lisätuloista, jotka ylittävät yli kahdella prosentilla todellisten palveluyksiköiden ja ennusteen välisen erotuksen, on siirrettävä ilmatilan käyttäjille mukauttamalla yksikköhintoja vuonna n + 2.

Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana alittaa yli kahdella prosentilla kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvän palveluyksikköennusteen, 70 prosenttia niistä asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille aiheutuneista tulonmenetyksistä, jotka ylittävät yli kahdella prosentilla todellisten palveluyksiköiden ja ennusteen välisen erotuksen, on perittävä ilmatilan käyttäjiltä mukauttamalla yksikköhintoja vuonna n + 2.

4. Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana on alle 90 prosenttia kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvästä palveluyksikköennusteesta, ne asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille aiheutuneet tulonmenetykset, jotka ylittävät 10 prosentilla todellisten palveluyksiköiden ja ennusteen välisen erotuksen, on perittävä täysimääräisesti ilmatilan käyttäjiltä mukauttamalla yksikköhintoja vuonna n + 2.

Jos palveluyksiköiden todellinen lukumäärä vuoden n aikana on yli 110 prosenttia kyseisen vuoden n suorituskykysuunnitelmaan sisältyvästä palveluyksikköennusteesta, ne asianomaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien saamat lisätulot, jotka ylittävät 10 prosentilla todellisten palveluyksiköiden ja ennusteen välisen erotuksen, on siirrettävä täysimääräisesti ilmatilan käyttäjille mukauttamalla yksikköhintoja vuonna n + 2.

5. Kansalliset valvontaviranomaiset voivat mukauttaa 2 ja 3 kohdassa vahvistetun liikenneriskin jakomekanismin muuttujien arvoja. Kansallisten valvontaviranomaisten on näitä arvoja mukauttaessaan a) kuultava suunnitelluista arvoista asianomaisten ilmatilan käyttäjien edustajia ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia; b) varmistettava, ettei lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille mukautuksesta aiheutuva riski ole pienempi kuin 2 ja 3 kohdassa säädetyn mekanismin mukaiset riskitulot enimmillään; c) tarkasteltava sitä, miten asianomaisen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan kapasiteettikustannukset vaihtelevat liikenteen vaihtelun vuoksi.

6. Seuraaviin määritettyihin kustannuksiin ei sovelleta 2–5 kohdan säännöksiä: a) 22 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti vahvistetut määritetyt kustannukset; b) sääpalvelujen määritetyt kustannukset.

7. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa 2–5 kohdan soveltamisesta sellaisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien määritetyt kustannukset, jotka saavat asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti tarjota tällaisia palveluja ilman lupaa.

8. Edellä 6 kohdassa ja soveltuvin osin 7 kohdassa tarkoitettujen määritettyjen kustannusten osalta vuoden n mahdolliset lisätulot, jotka johtuvat todellisten palveluyksiköiden ja kyseisen vuoden suorituskykysuunnitelmaan sisältyvän palveluyksikköennusteen välisistä eroista, siirretään ilmatilan käyttäjille, ja mahdolliset tulonmenetykset peritään ilmatilan käyttäjiltä mukauttamalla yksikköhintaa vuonna n + 2.

9. Edellä 25 artiklan 2 kohdan b, c, d, e, f, g, h, i, j, k ja l alakohdassa tarkoitettuihin yksikköhintojen mukautuksiin ei sovelleta 2–5 kohdan säännöksiä. Edellä 25 artiklan 2 kohdan b, c, d, e, f, g, i, j ja k alakohdassa tarkoitettujen mukautusten osalta vuoden n mahdolliset lisätulot, jotka johtuvat todellisten palveluyksiköiden ja kyseisen vuoden suorituskykysuunnitelmaan sisältyvän palveluyksikköennusteen välisistä eroista, siirretään ilmatilan käyttäjille, ja mahdolliset tulonmenetykset peritään ilmatilan käyttäjiltä mukauttamalla yksikköhintaa vuonna n + 2.

28 artikla

Kustannusriskin jakomekanismi

1. Edellä 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kannustinjärjestelmien osalta on sovellettava kustannusriskin jakomekanismia. Tässä mekanismissa suorituskykysuunnitelmaan sisältyvien määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot jaetaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien ja ilmatilan käyttäjien kesken tämän artiklan säännösten mukaisesti.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut erot jaetaan seuraavasti: a) jos todelliset kustannukset ovat koko viiteajanjakson ajan pienemmät kuin määritetyt kustannukset, tästä johtuva ero jää kokonaisuudessaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalle tai asianomaiselle jäsenvaltiolle; b) jos todelliset kustannukset ovat koko viiteajanjakson ajan suuremmat kuin määritetyt kustannukset, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tai asianomaisen jäsenvaltion on katettava tästä johtuva ero kokonaisuudessaan.

3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta, jos määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot johtuvat vähintään yhdestä seuraavista muutoksista: a) ennakoimattomat muutokset uusien ja jo tehtyjen investointien kustannuksissa; b) 22 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut ennakoimattomat kustannusten muutokset; c) 22 artiklan 4 kohdan mukaisesti vahvistettujen eläkekustannusten ennakoimattomat ja merkittävät muutokset, jotka johtuvat kansallisen eläkelainsäädännön, eläkekirjanpidon tai rahoitusmarkkinoiden ennalta arvaamattomista muutoksista, edellyttäen että tällaiset eläkekustannusten muutokset eivät ole lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan hallinnassa ja että lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja on toteuttanut kohtuulliset toimenpiteet kustannusten nousun hallitsemiseksi viiteajanjakson aikana; d) kustannusten ennakoimattomat ja merkittävät muutokset, jotka johtuvat lennonvarmistuspalvelujen tarjonnasta aiheutuvien kustannusten rahoitukseen käytettävien lainojen koron ennalta arvaamattomista muutoksista, edellyttäen että tällaiset eläkekustannusten muutokset eivät ole lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan hallinnassa ja, jos korot nousevat, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja on toteuttanut kohtuulliset toimenpiteet kustannusten nousun hallitsemiseksi viiteajanjakson aikana; e) kustannusten ennakoimattomat ja merkittävät muutokset, jotka johtuvat kansallisen verolainsäädännön ennalta arvaamattomista muutoksista tai muista ennalta arvaamattomista uusista kustannuseristä, joita ei ole otettu huomioon suorituskykysuunnitelmassa mutta joita laki edellyttää.

Tässä kohdassa tarkoitettuihin kustannuksiin liittyvät määritetyt kustannukset on eriteltävä ja luokiteltava suorituskykysuunnitelmassa liitteessä II olevan 3.3 kohdan h alakohdan mukaisesti.

Tässä kohdassa tarkoitettujen määritettyjen ja todellisten kustannusten väliset erot on eriteltävä ja selitettävä vuosittain liitteiden VII ja IX mukaisesti.

4. Määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot jaetaan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen kustannusten ennakoimattomien muutosten osalta seuraavasti: a) jos todelliset kustannukset ovat kalenterivuoden aikana tai koko viiteajanjakson ajan pienemmät kuin määritetyt kustannukset, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tai asianomaisen jäsenvaltion on korvattava tästä johtuva ero ilmatilan käyttäjille alentamalla yksikköhintaa vuonna n + 2 tai seuraavalla viiteajanjaksolla, jollei kansallinen valvontaviranomainen ilmatilan käyttäjien edustajia kuultuaan päätä lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan esittämien yksityiskohtaisten perustelujen perusteella, ettei lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tarvitse korvata osaa tästä erosta; b) jos todelliset kustannukset ylittävät kalenterivuoden tai koko viiteajanjakson ajan tosiasialliset kustannukset enintään viidellä prosentilla, jäsenvaltiot voivat päättää, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tai asianomaisen jäsenvaltion on perittävä tästä aiheutuva ero ilmatilan käyttäjiltä korottamalla yksikköhintaa vuonna n + 2 tai seuraavalla viiteajanjaksolla edellyttäen, että kansallinen valvontaviranomainen hyväksyy ilmatilan käyttäjien edustajia kuultuaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan yksityiskohtaiset perustelut erityisesti kapasiteetin lisäämistarpeen osalta.

Jos lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja aikoo viiteajanjakson aikana lisätä, peruuttaa tai korvata suuria investointeja liitteessä II olevan 2.2 kohdan b alakohdan mukaisesti suorituskykysuunnitelmassa yksilöityjä suuria investointeja koskeviin tietoihin nähden, kansallisen valvontaviranomaisen on hyväksyttävä nämä muutokset ilmatilan käyttäjien edustajia kuultuaan.

5. Määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot jaetaan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen kustannusten ennakoimattomien muutosten osalta seuraavasti: a) jos todelliset kustannukset ovat kalenterivuoden ajan pienemmät kuin kyseiselle kalenterivuodelle vahvistetut määritetyt kustannukset, jäsenvaltioiden on korvattava tästä aiheutuva ero ilmatilan käyttäjille alentamalla yksikköhintaa vuonna n + 2; b) jos todelliset kustannukset ovat kalenterivuoden ajan suuremmat kuin kyseiselle kalenterivuodelle vahvistetut määritetyt kustannukset, jäsenvaltioiden on perittävä tästä aiheutuva ero ilmatilan käyttäjiltä korottamalla yksikköhintaa vuonna n + 2.

6. Määritettyjen kustannusten ja todellisten kustannusten väliset erot jaetaan 3 kohdan c, d ja e alakohdassa tarkoitettujen kustannusten ennakoimattomien muutosten osalta seuraavasti: a) jos todelliset kustannukset ovat kalenterivuoden tai koko viiteajanjakson ajan pienemmät kuin määritetyt kustannukset, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tai asianomaisen jäsenvaltion on korvattava tästä johtuva ero ilmatilan käyttäjille alentamalla yksikköhintaa vuonna n + 2, seuraavalla viiteajanjaksolla tai seuraavilla kahdella viiteajanjaksolla, jos perittävät määrät vaikuttavat yksikköhintaan suhteettoman paljon; b) jos todelliset kustannukset ovat kalenterivuoden tai koko viiteajanjakson ajan suuremmat kuin määritetyt kustannukset, jäsenvaltio voi päättää, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan tai asianomaisen jäsenvaltion on perittävä tästä johtuva ero ilmatilan käyttäjiltä korottamalla yksikköhintaa vuonna n + 2, seuraavalla viiteajanjaksolla tai seuraavilla kahdella viiteajanjaksolla, jos perittävät määrät vaikuttavat yksikköhintaan suhteettoman paljon.

7. Kansallisten valvontaviranomaisten on tarkastettava vuosittain, soveltavatko lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat tämän artiklan säännöksiä asianmukaisesti. Kansallisten valvontaviranomaisten on 1 päivään syyskuuta mennessä vuonna n + 1 laadittava kertomus 3 kohdassa tarkoitetuista kustannusten muutoksista, jotka aiheutuivat vuonna n. Kertomuksesta on kuultava ilmatilan käyttäjien edustajia.

Kansallisten valvontaviranomaisten on sisällytettävä viiteajanjakson viimeisen vuoden jälkeisen vuoden 1 päivään syyskuuta mennessä toimitettavaan kertomukseen myös 3 kohdan a, c, d ja e alakohdassa tarkoitettujen kustannusten odottamattomien muutosten tase koko viiteajanjaksolta.

29 artikla

Maksuvyöhykkeiden yksikköhintojen vahvistaminen

1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava vuosittainen yksikköhinta kullekin maksuvyöhykkeelle 25 artiklan mukaisesti. Yksikköhintoja ei saa muuttaa vuoden aikana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava vuodeksi n kullekin maksuvyöhykkeelle yksikköhinta, joka on seuraavien vaatimusten mukainen: a) kansalliset valvontaviranomaiset toimittavat komissiolle ja Eurocontrolin CRCO:lle oman jäsenvaltionsa puolesta lasketun yksikköhinnan viimeistään 1 päivänä kesäkuuta vuonna n-1. Samassa yhteydessä toimitetaan liitteissä VII ja IX vahvistetut raportointitaulukot ja lisätiedot; b) kansalliset valvontaviranomaiset saattavat ilmatilan käyttäjiä kuultuaan tarvittaessa a alakohdassa tarkoitetun lasketun yksikköhinnan ajan tasalle ennen 1 päivää marraskuuta vuonna n-1. Ne toimittavat lasketun yksikköhinnan oman jäsenvaltionsa puolesta komissiolle ja Eurocontrolin CRCO:lle viimeistään 1 päivänä marraskuuta vuonna n-1; c) jäsenvaltiot vahvistavat vuoden n yksikköhinnan viimeistään 20 päivänä joulukuuta vuonna n-1 ja ilmoittavat sen komissiolle ja Eurocontrolin CRCO:lle.

3. Komissio varmistaa, että 2 kohdassa tarkoitetut yksikköhinnat lasketaan noudattaen 25 artiklan 2 kohdassa säädettyjä vaatimuksia.

Jos komissio toteaa, ettei yksikköhinta ole 25 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukainen, se ilmoittaa asiasta asianomaiselle jäsenvaltiolle ja kehottaa sitä toimittamaan tarkistetun yksikköhinnan.

Jos komissio toteaa, että tarkistettu yksikköhinta on laskettu noudattaen 25 artiklan 2 kohdan vaatimuksia, se ilmoittaa asiasta asianomaiselle jäsenvaltiolle.

4. Jos vuoden n yksikköhintaa tarkistetaan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn toteuttamiseen tarvittavan ajan vuoksi sen vuoden alettua, jota yksikköhinta koskee, ja tällainen tarkistus aiheuttaa eron tuloissa, yksikköhintaa mukautetaan seuraavasti: a) yksikköhinnan ensimmäinen mukautus yksikköhinnan tarkistusta seuraavan vuoden aikana, ja b) yksikköhinnan lopullinen mukautus kahden vuoden kuluttua kyseisen vuoden jälkeen.

5. Jos jäsenvaltiot eivät ole hyväksyneet suorituskykysuunnitelmaa ennen viiteajanjakson alkua tai jos suorituskykysuunnitelmaa tarkistetaan viiteajanjakson aikana 18 artiklan mukaisesti, yksikköhinnat on tarvittaessa laskettava uudelleen ja niitä on sovellettava mahdollisimman pian hyväksytyn suorituskykysuunnitelman tai hyväksytyn tarkistetun suorituskykysuunnitelman perusteella.

Jos suorituskykysuunnitelma hyväksytään viiteajanjakson alkamisen jälkeen, suorituskykysuunnitelman luonnoksen perusteella laskettujen yksikköhintojen soveltamisesta aiheutuvan eron tuloissa siihen nähden, että sovellettaisiin hyväksytyn suorituskykysuunnitelman perusteella laskettuja yksikköhintoja, on johdettava yksikköhinnan ensimmäiseen mukautukseen suorituskykysuunnitelman hyväksymistä seuraavana vuona ja yksikköhinnan lopulliseen mukautukseen kaksi vuotta kyseisen vuoden jälkeen. Edellä 27 ja 28 artiklan säännöksiä sovelletaan hyväksytyn suorituskykysuunnitelman perusteella, ja niitä sovelletaan takautuvasti viiteajanjakson ensimmäisestä päivästä alkaen.

Jos suorituskykysuunnitelmaa tarkistetaan viiteajanjakson aikana 18 artiklan mukaisesti, hyväksytyn suorituskykysuunnitelman perusteella laskettujen yksikköhintojen soveltamisesta aiheutuvan eron tuloissa siihen nähden, että sovellettaisiin hyväksytyn tarkistetun suorituskykysuunnitelman perusteella laskettuja yksikköhintoja, on johdettava yksikköhinnan ensimmäiseen mukautukseen tarkistetun suorituskykysuunnitelman hyväksymistä seuraavana vuona ja yksikköhinnan lopulliseen mukautukseen kaksi vuotta kyseisen vuoden jälkeen. Edellä 27 ja 28 artiklan säännöksiä sovelletaan hyväksytyn tarkistetun suorituskykysuunnitelman perusteella, ja niitä sovelletaan takautuvasti sen vuoden ensimmäisestä päivästä, johon tarkistettua suorituskykysuunnitelmaa sovelletaan.

6. Poiketen siitä, mitä 25 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää vahvistaa 1 kohdassa tarkoitetun yksikköhinnan tasolle, joka on alhaisempi kuin 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti laskettu yksikköhinta. Tällöin niiden on sisällytettävä yksikköhintojen laskemista koskeviin raportointitaulukoihin tämä alhaisempi yksikköhinta liitteessä IX olevan taulukon 2 mallin mukaisesti. Tästä johtuvaa eroa tuloissa ei saa periä takaisin ilmatilan käyttäjiltä.

30 artikla

Yksikköhintojen avoimuus

1. Jäsenvaltioiden on viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä elokuuta kuultava koordinoidusti lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia, ilmatilan käyttäjien edustajia ja tarvittaessa lentoaseman pitäjiä ja lentoasemien koordinaattoreita tämän asetuksen täytäntöönpanoon liittyvien, liitteessä XII olevassa 2 kohdassa vahvistettujen keskeisten osatekijöiden osalta. Kuuleminen voidaan suorittaa yhdessä 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kuulemisen kanssa.

Jäsenvaltioiden on toimitettava liitteessä VII vaaditut raportointitaulukot ja tiedot kuultaville osapuolille vähintään kolme viikkoa ennen kuulemista.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut tiedot komissiolle sinä päivänä, jona ne toimitetaan kuultaville osapuolille. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kuulemisen tuloksista.

31 artikla

Maksujen laskeminen

1. Tietyltä lennolta tietyllä lentoreittimaksuvyöhykkeellä perittävän lentoreittimaksun on oltava yhtä suuri kuin tulo, joka saadaan kertomalla kyseisen lentoreittimaksuvyöhykkeen yksikköhinta kyseisen lennon lentoreittipalveluyksikköjen määrällä.

2. Tietyltä lennolta tietyllä lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeellä perittävän lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun on oltava yhtä suuri kuin tulo, joka saadaan kertomalla kyseisen lentoaseman lennonvarmistusmaksuvyöhykkeen yksikköhinta kyseisen lennon lähi- ja lähestymisalueen palveluyksikköjen määrällä.

Lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun laskemista varten lennon lähestyminen ja lähtö katsotaan yhdeksi lennoksi. Laskentayksikkönä on joko lähestyvä tai lähtevä lento.

3. Jäsenvaltiot eivät saa periä lentoreittimaksuja seuraavilta lennoilta: a) sellaisella ilma-aluksella suoritettavat lennot, jonka suurin sallittu lentoonlähtöpaino on alle kaksi tonnia; b) yhdistetyt VFR/IFR-lennot sellaisilla maksuvyöhykkeillä, joilla lento on yksinomaan VFR-lentotoimintaa ja joilla ei peritä lentoreittimaksua VFR-lennoista; c) yksinomaan hallitsevia monarkkeja ja heidän perheenjäseniään, valtionpäämiehiä, hallituksen päämiehiä ja ministereitä virallisella vierailulla kuljettavat lennot, kun tämä lennon yksinomainen tarkoitus mainitaan asianmukaisella ilmoituksella tai huomautuksella lentosuunnitelmassa; d) asianomaisen toimivaltaisen elimen valtuuttamat etsintä- ja pelastuslennot.

4. Jäsenvaltiot voivat olla perimättä lentoreittimaksuja seuraavilta lennoilta: a) jäsenvaltion tai kolmannen maan ilma-alusten suorittamat sotilaslennot; b) koulutuslennot, jotka suoritetaan yksinomaan asianomaisen jäsenvaltion ilmatilassa ja ainoastaan lupakirjan, tai kun kyseessä on ohjaamomiehistö, kelpuutuksen saamiseksi, kun tämä lennon yksinomainen tarkoitus mainitaan asianmukaisella ilmoituksella tai huomautuksella lentosuunnitelmassa; c) yksinomaan lennonvarmistuksen maalaitteina käytettävien tai käytettäviksi tarkoitettujen laitteiden tarkastamiseksi tai testaamiseksi suoritetut lennot kyseisellä ilma-aluksella suoritettavia siirtolentoja lukuun ottamatta; d) lennot, jotka päättyvät ilma-aluksen lähtöasemalle ja jonka aikana ei tehty välilaskua; e) VFR-lennot; f) asianmukaisen toimivaltaisen elimen valtuuttamat humanitaariset lennot; g) tullin ja poliisin lennot.

5. Jäsenvaltiot voivat olla perimättä lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuja 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuilta lennoilta.

6. Jäsenvaltioiden on katettava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille lentoreittimaksuista tai lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuista 3, 4 tai 5 kohdan mukaisesti vapautetuista lennoista aiheutuvat kustannukset.

32 artikla

Lennonvarmistuspalvelumaksujen mukauttaminen

1. Jäsenvaltiot voivat syrjimättömin ja avoimin perustein mukauttaa ilmatilan käyttäjien lennonvarmistuspalvelumaksuja, jotta voidaan a) optimoida lennonvarmistuspalvelujen käyttö; b) vähentää ilmailun ympäristövaikutuksia; c) vähentää verkon ruuhkautumista tietyllä alueella tai tietyllä reitillä tiettyinä aikoina; d) nopeuttaa SESARin ATM-valmiuksien käyttöönottoa asetuksen (EY) N:o 550/2004 15 a artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa yhteisissä hankkeissa vahvistetun ajanjakson ennakoimiseksi erityisesti niin, että tarjotaan kannustimia näihin yhteisiin hankkeisiin sisältyvien ilma-aluksiin asennettavien järjestelmien käyttöön ottamiseksi.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei tämän kohdan a–c alakohdassa tarkoitettujen maksujen mukauttaminen johda siihen, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan vuositulot yleisesti muuttuisivat verrattuna tilanteeseen, jossa maksuja ei olisi mukautettu. Yksikköhintaa on mukautettava yli- tai alijäämien mukaan vuonna n + 2.

2. Lennonvarmistusmaksujen mukauttamista sovelletaan lentoreittimaksuun tai lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuun tai molempiin.

Jäsenvaltioiden on kuultava asianomaisia ilmatilan käyttäjien edustajia ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia tällaisesta suunnitellusta mukauttamisesta ennen maksujen mukauttamista.

3. Kansallisten valvontaviranomaisten on seurattava lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien lennonvarmistusmaksujen mukauttamisen asianmukaista täytäntöönpanoa ja raportoitava siitä 37 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

33 artikla

Maksujen kerääminen

1. Jäsenvaltiot voivat kerätä maksut yksittäisenä lentokohtaisena maksuna. Jos maksut laskutetaan ja kerätään alueellisesti, laskutusvaluutta voi olla euro, ja kyseiseen yksikköhintaan voidaan lisätä laskutus- ja keräämiskustannuksiin perustuva hallinnollinen yksikköhinta.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden puolesta kannetut määrät käytetään rahoittamaan määritettyjä kustannuksia tämän asetuksen säännösten mukaisesti.

3. Ilmatilan käyttäjien on maksettava kaikki tämän asetuksen mukaisesti aiheutuvat lennonvarmistuspalvelumaksut viipymättä ja täysimääräisesti.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lennonvarmistuspalvelumaksujen perinnässä otetaan tarvittaessa käyttöön tehokkaita ja oikeasuhteisia täytäntöönpanotoimenpiteitä. Näihin toimenpiteisiin voi kuulua palvelujen epääminen, ilma-aluksen pysäyttäminen tai muu asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukainen toimenpide.







VII LUKU

ERITYISSÄÄNNÖKSET

34 artikla

Yksinkertaistettu maksujärjestelmä

1. Jollei 2 kohdassa säädetyistä edellytyksistä muuta johdu, jäsenvaltiot voivat päättää perustaa yksinkertaistetun maksujärjestelmän ja soveltaa sitä koko viiteajanjakson ajan seuraavien seikkojen osalta: a) yksi tai useampi lentoreittimaksuvyöhyke ja yksi tai useampi lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuvyöhyke; b) yksi tai useampi lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja, joka tarjoaa palveluja a alakohdassa tarkoitetuilla maksuvyöhykkeillä.

2. Jäsenvaltiot voivat päättää perustaa 1 kohdassa tarkoitetun yksinkertaistetun maksujärjestelmän ja soveltaa sitä vain, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: a) 14 artiklan 2 kohdan, 15 artiklan 2 kohdan tai 15 artiklan 4 kohdan nojalla hyväksytyssä komission päätöksessä vahvistetaan, että jäsenvaltion 12 artiklassa tarkoitetussa suorituskykysuunnitelman luonnoksessa vahvistamat suorituskykytavoitteet ovat johdonmukaisia unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden kanssa; b) turvallisuuden, kapasiteetin ja ympäristön suorituskyvyn kannalta keskeisillä osa-alueilla on saavutettu suorituskykytavoitteet 12 artiklassa tarkoitetun suorituskykysuunnitelman luonnoksen hyväksymistä edeltäneiden kolmen vuoden aikana; c) suorituskykysuunnitelmaan sisältyy 11 artiklassa vaaditun mukainen kannustinjärjestelmä kapasiteettitavoitteita varten; d) asianomaisia lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia ja ilmatilan käyttäjiä on kuultu suunnitellusta päätöksestä, ja ilmatilan käyttäjät, joiden osuus on vähintään 65 prosenttia IFR-lennoista ilmatilassa, jossa lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta vastaavat asianomaiset jäsenvaltiot, ovat samaa mieltä suunnitellusta päätöksestä.

3. Jos jäsenvaltiot päättävät perustaa yksinkertaistetun hinnoittelujärjestelmän ja soveltaa sitä 2 kohdan nojalla, ne eivät saa soveltaa a) 11 artiklan 2 kohdassa ja 27 artiklassa tarkoitettua liikenneriskin jakomekanismia. Kun liikenneriskin jakomekanismia ei sovella, liikenneriski on täysimääräisesti lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan vastuulla; b) 28 artiklan 4–6 kohdan säännöksiä, jotka liittyvät kustannusriskin jakomekanismiin; c) yli- tai alimääriä, jotka johtuvat 32 artiklan mukaisesta lennonvarmistuspalvelumaksujen mukautuksesta.

Siirrot sitä viiteajanjaksoa edeltäviltä vuosilta, johon yksinkertaistettua maksujärjestelmää on sovellettu, otetaan edelleen huomioon yksikköhintoja laskettaessa.

4. Jos jäsenvaltiot päättävät perustaa yksinkertaistetun maksujärjestelmän ja soveltaa sitä 2 kohdan nojalla, niiden on täsmennettävä ja perusteltava päätöksensä suorituskykysuunnitelmassa liitteessä II olevan 1.7 kohdan mukaisesti.

35 artikla

Markkinaehtoiset lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalvelut, CNS-, MET- ja AIS-palvelut sekä ATM-datapalvelut

1. Jollei tämän artiklan säännöksistä muuta johdu, jäsenvaltiot voivat päättää joko ennen viiteajanjaksoa tai sen aikana, että niiden 21 artiklan mukaisesti perustetuilla maksuvyöhykkeillä tarjottavat lennonvarmistuspalvelut, CNS-, MET- ja AIS-palvelut tai ilmaliikenteen hallinnan (ATM) datapalvelut tarjotaan joko osin tai kokonaan markkinaehdoin.

2. Jos jäsenvaltio tai jäsenvaltiot päättävät soveltaa 1 kohtaa tulevana viiteajanjaksona tai, tapauksen mukaan, viiteajanjakson jäljellä olevan keston ajan asianomaisten palvelujen osalta, ne eivät saa a) soveltaa kustannustehokkuustavoitteita, mukaan lukien määritettyjen kustannusten vahvistaminen, liitteessä I olevan 2 jakson 4.1 kohdassa tarkoitettujen keskeisten suorituskykyindikaattoreiden osalta; b) soveltaa liikenneriskin ja kustannusriskin jakomekanismeja 27 ja 28 artiklan mukaisesti; c) ottaa käyttöön taloudellisia kannustimia kapasiteetin ja ympäristön suorituskyvyn kannalta olennaisilla osa-alueilla 11 artiklan mukaisesti; d) laskea lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksuja 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti; e) laskea lentoaseman lennonvarmistuspalvelumaksun yksikköhintoja 29 artiklan mukaisesti; f) olla 24 artiklan 3 kohdan mukaisten kuulemisvaatimusten kohteina.

Edellä d–f alakohtaa sovelletaan ainoastaan lähi- ja lähestymisalueen lennonvarmistuspalveluihin.

Jos jäsenvaltio päättää viiteajanjakson aikana soveltaa 1 kohtaa, sen on tarkistettava myös suorituskykysuunnitelmaansa 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti asianomaisten palvelujen osalta.

3. Jäsenvaltio voi päättää soveltavansa 1 kohtaa vasta, kun kaikki seuraavat vaiheet on suoritettu: a) sen kansallinen valvontaviranomainen on liitteessä X vahvistettujen edellytysten mukaisesti tehdyn yksityiskohtaisen arvioinnin perusteella todennut, että kyseiset palvelut tarjotaan markkinaehdoin; b) se on kuullut ilmatilan käyttäjien edustajia suunnitellusta päätöksestä ja ottanut tekemässään arvioinnissa tarvittaessa huomioon niiden huomautukset; c) se on asettanut suunnitellun päätöksensä ja tekemänsä arvioinnin julkisesti saataville; d) se on toimittanut suunnitellun päätöksensä ja tekemänsä arvioinnin komissiolle, ja komissio on ollut niistä yhtä mieltä.

Edellä d alakohdan osalta jäsenvaltion on toimitettava arviointi viimeistään 12 kuukautta ennen viiteajanjakson alkua tai, jos arviointi tehdään viiteajanjakson aikana, ilman aiheetonta viivytystä, kun arviointi on saatu päätökseen. Komissio ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle, jos se on samaa mieltä siitä, että arviointi on suoritettu liitteessä X vahvistettujen edellytysten mukaisesti. Komissio tekee päätöksensä ilman aiheetonta viivytystä. Komissio pyytää tarvittaessa asianomaiselta jäsenvaltiolta lisätietoja, jotka jäsenvaltion on toimitettava ilman aiheetonta viivytystä.

4. Jos jäsenvaltio päättää soveltaa 1 kohtaa, sen kansallisen valvontaviranomaisen on arvioitava säännöllisesti, täyttyvätkö liitteessä X vahvistetut edellytykset edelleen.

Jos kansallinen valvontaviranomainen toteaa, etteivät edellytykset enää täyty, jäsenvaltion on viipymättä kumottava päätöksensä sen jälkeen, kun se on saanut 3 kohdan b–d alakohdassa vahvistetut vaiheet päätökseen.

Kumoamisen tapahduttua jäsenvaltio ei saa soveltaa 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa lueteltuja poikkeuksia kyseessä oleviin palveluihin seuraavalla viiteajanjaksolla tai, tapauksen mukaan, viiteajanjakson jäljellä olevana aikana. Jos kumoaminen tapahtuu viiteajanjakson aikana, asianomaisen jäsenvaltion on myös tarkistettava suorituskykysuunnitelmansa 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

5. Jos palvelut, joihin sovelletaan 1 kohtaa, tarjotaan 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti perustetulla yhteisellä maksuvyöhykkeellä, asianomaiset jäsenvaltiot voivat päättää, että osan palveluista tai kaikki palvelut saa tarjota markkinaehdoin ainoastaan yhteisesti. Tällöin niiden on yhdessä varmistettava, että tämän artiklan vaatimuksia noudatetaan.

6. Jos jäsenvaltio päättää soveltaa 1 kohtaa, sen on toimitettava liitteessä XI määritellyt tiedot komissiolle kunkin viiteajanjakson ensimmäisenä vuonna. Komissio asettaa nämä tiedot julkisesti saataville.







VIII LUKU

TIETOJEN TOIMITTAMINEN, SEURANTA JA TIETOJEN JULKAISEMINEN

36 artikla

Tietojen toimittaminen

1. Kansallisten valvontaviranomaisten, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien, lentoaseman pitäjien, lentoasemien koordinaattoreiden, ilmatilan käyttäjien ja verkon hallinnoijan on 37 artiklan mukaista seurantaa varten toimitettava komissiolle liitteessä VI tarkoitetut tiedot kuhunkin mainitussa liitteessä mainittuun osapuoleen sovellettavien erityisvaatimusten mukaisesti. Tiedot on toimitettava maksutta sähköisessä muodossa.

Ilmatilan käyttäjien osalta tätä artiklaa sovelletaan ainoastaan käyttäjiin, jotka liikennöivät Euroopan ilmatilassa yli 35 000 lentoa vuodessa kolmen edellisen vuoden keskiarvon perusteella laskettuna.

2. Jos 1 kohdassa tarkoitetut osapuolet ovat jo toimittaneet nämä tiedot Eurocontrolille tai Euroopan unionin lentoturvallisuusvirastolle osittain tai kokonaan, niitä ei saa vaatia toimittamaan komissiolle jo toimittamiaan tietoja edellyttäen, että ne ilmoittavat komissiolle, mitkä tiedot ne ovat jo toimittaneet, koska ne toimitettiin ja toimitettiinko ne Eurocontrolille vai Euroopan unionin lentoturvallisuusvirastolle.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen osapuolten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet niiden tietojen laadun, validoinnin ja oikea-aikaisen toimittamisen varmistamiseksi, jotka niiden on toimitettava 1 kohdan mukaisesti. Niiden on komission pyynnöstä annettava tiedot kyseisten tietojen laaduntarkistuksista ja validointimenettelyistä.

37 artikla

Seuranta ja raportointi

1. Kansallisten valvontaviranomaisten on seurattava vastuullaan olevassa ilmatilassa tarjottavien lennonvarmistuspalvelujen suorituskykyä sen arvioimiseksi, onko suorituskykysuunnitelmiin sisältyvät suorituskykytavoitteet saavutettu.

Jos kansallinen valvontaviranomainen toteaa, ettei näitä tavoitteita ole saavutettu, tai on olemassa riski, ettei niitä saavuteta, sen on välittömästi ilmoitettava asiasta komissiolle. Jäsenvaltion tai asianomaisen kansallisen valvontaviranomaisen on tilanteen korjaamiseksi ja suorituskykysuunnitelmassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi otettava ilman aiheetonta viivytystä käyttöön määrittämänsä aiheelliset toimenpiteet ottaen huomioon täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/123 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut korjaavat toimenpiteet. Niiden on annettava nämä asianmukaiset toimenpiteet komissiolle tiedoksi ilman aiheetonta viivytystä.

Kansallisten valvontaviranomaisten on annettava komissiolle kertomus ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun seurannan tuloksista edelliseltä vuodelta viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä kesäkuuta.

2. Komissio seuraa verkkotoimintojen suorituskykyä ja arvioi, onko verkon suorituskykysuunnitelmaan sisältyvät suorituskykytavoitteet saavutettu.

Jos komissio toteaa, ettei verkon suorituskykysuunnitelmaan sisältyviä suorituskykytavoitteita ole saavutettu, tai on olemassa riski, ettei niitä saavuteta, se pyytää verkon hallinnoijaa määrittelemään asianmukaiset toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi ja näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Verkon hallinnoijan on annettava nämä toimenpiteet komissiolle tiedoksi ilman aiheetonta viivytystä.

3. Edellä 1 kohdan viimeisessä alakohdassa tarkoitettujen kertomusten, 2 kohdassa tarkoitetun oman seurannan ja 36 artiklan 1 kohdan mukaisesti saatujen tietojen analysoinnin perusteella komissio seuraa lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskykyä ja arvioi säännöllisesti suorituskykytavoitteiden saavuttamista. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille seurantatoimistaan vähintään kerran vuodessa.

38 artikla

Julkaiseminen

1. Jäsenvaltioiden on asetettava julkisesti saataville erityisesti sähköisessä muodossa seuraavat tiedot: a) 1 artiklan 4 ja 5 kohdan nojalla tekemänsä päätökset; b) 35 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla tekemänsä pää