1992L0079 — FI — 27.02.2010 — 004.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/79/ETY, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992, savukkeiden verojen lähentämisestä (EYV L 316, 31.10.1992, p.8)

Muutettu:









▼B

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/79/ETY,

annettu 19 päivänä lokakuuta 1992,

savukkeiden verojen lähentämisestä







EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ( 1 ) ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon ( 2 ), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 3 ), sekä katsoo, että sekä katsoo, että direktiiviin 72/464/ETY ( 4 ) sisältyvät valmistetun tupakan valmisteveroja koskevat yleiset säännökset sekä savukkeiden valmisteverojen rakennetta koskevat erityissäännökset, direktiivissä 79/32/ETY ( 5 ) määritellään valmistetun tupakan eri ryhmät, sisämarkkinoiden toteuttamiseksi 1 päivänä tammikuuta 1993 on savukkeille vahvistettava yleinen vähimmäisvalmistevero, Espanjan kuningaskunnalle on annettava kahden vuoden siirtymäkausi tämän yleisen vähimmäisvalmisteveron aikaansaamiseksi, Portugalin tasavallan olisi annettava soveltaa alennettua valmisteveron määrää pienten tuottajien valmistamiin ja Azorien ja Madeiran äärimmäisillä reuna-alueilla kulutettaviin savukkeisiin, ja olisi luotava menettely, jolla savukkeiden valmisteverojen kokonaisverotasoon ja rakenteeseen voidaan kahden vuoden välein tehdä tarvittavat mukautukset sisämarkkinoiden toimivuuden ja perustamissopimuksen yleisten tavoitteiden huomioon ottamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:







1 artikla

1. Viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993 jäsenvaltioiden on ryhdyttävä soveltamaan savukkeisiin vähimmäiskulutusveroja tässä direktiivissä säädettyjen sääntöjen mukaisesti.

2. Edellä 1 kohtaa on sovellettava direktiivin 72/464/ETY mukaisesti savukkeista kannettaviin veroihin, jotka ovat:

a) tuoteyksikkökohtainen erityisvalmistevero,

b) suurimpaan vähittäismyyntihintaan perustuva suhteellinen valmistevero,

c) vähittäismyyntihintaan perustuva suhteellinen arvonlisävero.

▼M4

2 artikla

1. Savukkeiden yleisen valmisteveron (paljouden perusteella kannettava valmistevero sekä arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) osuus on vähintään 57 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 64 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.

Jäsenvaltioiden, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 101 euroa 1 000 savukkeelta vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella, ei kuitenkaan tarvitse noudattaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 57 prosentin vaatimusta.

2. Savukkeiden yleisen valmisteveron osuus on 1 päivästä tammikuuta 2014 vähintään 60 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 90 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.

Jäsenvaltioiden, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 115 euroa 1 000 savukkeelta vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella, ei kuitenkaan tarvitse noudattaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 60 prosentin vaatimusta.

Bulgarialle, Virolle, Kreikalle, Latvialle, Liettualle, Unkarille, Puolalle, ja Romanialle myönnetään siirtymäkausi 31 päivään joulukuuta 2017 ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi.

3. Vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo lasketaan ottamalla huomioon kaikkien kulutukseen luovutettujen savukkeiden kokonaisarvo, joka perustuu kaikki verot sisältävään vähittäismyyntihintaan, jaettuna kulutukseen luovutettujen savukkeiden kokonaismäärällä. Se on määritettävä viimeistään kunkin vuoden maaliskuun 1 päivänä kaikkia tällaisia edeltävänä kalenterivuonna tehtyjä kulutukseen luovutuksia koskevien tietojen perusteella.

4. Jäsenvaltioiden on asteittain korotettava valmisteveroja siten, että 2 kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttyvät siinä asetettuina määräaikoina.

5. Komissio julkaisee kerran vuodessa sen euron arvon kansallisina valuuttoina, jota sovelletaan yleiseen valmisteveroon.

Sovellettavina vaihtokursseina on käytettävä lokakuun ensimmäisen arkipäivän vaihtokursseja, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Niitä sovelletaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun ensimmäisestä päivästä.

6. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa 5 kohdassa edellytetyn vuosittaisen tarkistuksen ajankohtana voimassa olevat valmisteverojen määrät, jos euroina ilmaistuja valmisteverojen määriä muunnettaessa kansallisena valuuttana ilmaistu valmistevero nousisi vähemmän kuin 5 prosenttia tai 5 euroa, joista kahdesta arvosta alhaisempi on otettava huomioon.

2 a artikla

1. Jos savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo muuttuu jossakin jäsenvaltiossa ja yleisen valmisteveron taso jää sen vuoksi 2 artiklan 1 ja 2 kohdan ensimmäisissä virkkeissä määritettyjä tasoja alhaisemmaksi, kyseinen jäsenvaltio voi olla mukauttamatta veroa enintään muutoksen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden tammikuun 1 päivään saakka.

2. Jos jäsenvaltio korottaa savukkeiden arvonlisäverokantaa, se voi alentaa yleistä valmisteveroa siihen määrään asti, joka vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena ilmaistuna vastaa arvonlisäverokannan korotusta, niin ikään ilmaistuna vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena, vaikka kyseinen mukautus alentaa yleisen valmisteveron 2 artiklan 1 ja 2 kohdan ensimmäisissä virkkeissä säädettyä alhaisemmille tasoille, ilmaistuina vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena.

Jäsenvaltion on kuitenkin jälleen korotettava kyseinen vero vähintään kyseisille tasoille viimeistään alentamisvuotta seuraavan toisen vuoden 1 päivänä tammikuuta.

▼B

3 artikla

1. Espanjan kuningaskunnalle annetaan 1 päivästä tammikuuta 1993 alkava kahden vuoden siirtymäkausi 2 artiklassa säädetyn yleisen vähimmäisvalmisteveron aikaansaamiseksi.

2. Portugalin tasavalta saa soveltaa alennettua valmisteveron määrää, joka on enintään 50 prosenttia alhaisempi kuin 2 artiklassa säädetty valmisteveron määrä, Azorien ja Madeiran äärimmäisillä reuna-alueilla kulutettaviin savukkeisiin, jos nämä ovat sellaisten pienten tuottajien valmistamia, joiden kunkin vuosituotanto on enintään 500 tonnia.

▼M1

3. Edellä olevasta 2 artiklasta huolimatta Ruotsin kuningaskunta voi lykätä 31 päivään joulukuuta 2002 asti sen yleisen vähimmäisvalmisteveron soveltamista, joka vastaa 57 prosenttia kysytyimmän hintaluokan savukkeiden vähittäismyyntihinnasta (kaikki verot mukaan luettuina). Ruotsin kuningaskunta ei kuitenkaan voi alentaa yleistä valmisteveroa 1 päivänä elokuuta 1998 sovelletun tason alapuolelle.

▼M4

4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, Ranska voi jatkaa 1 päivän tammikuuta 2010 ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisen ajan alennetun valmisteverokannan soveltamista Korsikan departementeissa kulutukseen luovutettuihin savukkeisiin 1 200 tonnin vuotuiseen kiintiöön saakka. Alennettu verokanta on seuraava:

— 31 päivään joulukuuta 2012 asti, vähintään 44 prosenttia kyseisissä departementeissa kysytyimmän hintaluokan savukkeiden hinnasta,

— 1 päivästä tammikuuta 2013 alkaen, vähintään 50 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 88 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta,

— 1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen, vähintään 57 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 90 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.

4 artikla

1. Komissio toimittaa neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen tässä direktiivissä säädetyistä valmisteverokannoista ja muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27 päivänä marraskuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/59/EY ( 6 ) 16 artiklassa määritellystä valmisteverojen rakenteesta.

Komission kertomuksessa otetaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, valmisteverokantojen todellinen arvo ja perussopimuksen yleiset tavoitteet.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen on perustuttava erityisesti jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin.

3. Komissio laatii valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä 16 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY ( 7 ) 43 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon kertomusta varten tarvittavista tilastotiedoista, lukuun ottamatta yksittäisiin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin liittyviä tietoja. Helposti jäsenvaltioiden saatavilla olevia tietoja lukuun ottamatta luettelossa on oltava ainoastaan tietoja, joiden kerääminen ja kokoaminen eivät aiheuta jäsenvaltioille kohtuuttomia hallinnollisia rasitteita.

4. Komissio ei saa julkaista eikä muulla tavoin paljastaa näitä tietoja, jos se johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden ilmaisemiseen.

▼B

5 artikla

1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

6 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.