1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/82/EY,
annettu 9 päivänä joulukuuta 1996,
vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta
(EYVL L 10, 14.1.1997, s. 13)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1882/2003, annettu
29 päivänä syyskuuta 2003L 284 1 31.10.2003
►M2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/105/EY, annettu 16
päivänä joulukuuta 2003L 345 97 31.12.2003
Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä
tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1)ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/82/EY,
annettu 9 päivänä joulukuuta 1996,
vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjun-
nasta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 130 s artiklan ensimmäisen kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (
1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menet-
telyä (3)
sekä katsoo, että
1) tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta aiemmin
24 päivänä kesäkuuta 1982 annettu neuvoston direktiivi 82/501/
ETY (4), koskee tietyn teollisen toiminnan mahdollisesti aiheutta-
mien suuronnettomuuksien ennalta estämistä ja niiden ihmiselleja ympäristölle aiheuttamien seurausten rajoittamista,
2) yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteiden ja periaatteiden tarkoi-tuksena on, sellaisina kuin ne määritelläänperustamissopimuksen 130 r artiklan 1 ja 2 kohdassa sekä
täsmennetään Euroopan yhteisön ympäristöalan toimintaohjel-
missa (
5), erityisesti ennalta ehkäisevin toimenpitein säilyttää ja
suojella ympäristön laatua sekä suojella ihmisen terveyttä,
3) ympäristöalan neljänteen ohjelmaan liittyvässä päätöslauselmas-saan (
6) neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden
hallitusten edustajat korostivat direktiivin 82/501/ETY tehok-
kaamman täytäntöönpanon välttämättömyyttä ja pyysi
tarkistamaan tätä direktiiviä muun muassa siten, että tarvittaessasen soveltamisalaa mahdollisesti laajennettaisiin ja lisättäisiintietojen vaihtoa jäsenmaiden välillä tällä alalla; myös viidestoimintaohjelma, jonka yleiset suuntaviivat neuvosto ja neuvos-
tossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat
hyväksyivät 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa päätöslausel-massaan (
7), korostaa vaarojen ja onnettomuuksien parempaa
hallintaa,
4) Bhopalin ja Meksikon onnettomuuksien jälkeen, jolloin vaaral-listen aineiden ja asuinalueiden lähekkäisyyden aiheuttamavaara tuli selvästi esiin, neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet
jäsenvaltioiden hallitusten edustajat kehottivat 16 päivänä loka-
kuuta 1989 antamassaan päätöslauselmassa komissiotasisällyttämään direktiivin 82/501/ETY maankäytön sunnittelunvalvontaa koskevia säännöksiä uusia laitoksia hyväksyttäessäsekä kehitettäessä yhdyskuntarakennetta olemassa olevien
laitosten ympärillä,1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:o C 106, 14.4.1994, s. 4 ja
EYVL N:o C 238, 13.9.1995, s. 4
(2) EYVL N:o C 295, 22.10.1994, s. 83
(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 16 päivänä helmikuuta 1995 (EYVL
N:o C 56, 6.3.1995, s. 80), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 19 päivänä
maaliskuuta 1996 (EYVL N:o C 120, 24.4.1996, s. 20) ja Euroopan parla-
mentin päätös tehty 15 päivänä heinäkuuta 1996 (EYVL N:o C 261,
9.9.1996, s. 24).
(4) EYVL N:o L 230, 5.8.1982, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48)
(5) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 1
EYVL N:o C 139, 13.6.1977, s. 1EYVL N:o C 46, 17.2.1983, s. 1
EYVL N:o C 70, 18.3.1987, s. 1
EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1
(
6) EYVL N:o C 328, 7.12.1987, s. 3
(7) EYVL N:o C 138, 17.5.1993
▼B
5) viimeksi mainitussa päätöslauselmassa neuvosto kehotti komis-
siota toimimaan yhteistyössä jäsenmaiden kanssa keskinäisen
yhteisymmärryksen edistämiseksi sekä turvallisuusselvityksiäkoskevien kansallisten periaatteiden ja käytäntöjen yhdenmukais-tamiseksi,
6) on toivottavaa, että eri keinoin hankitut kokemukset suuronnetto-muuksia aiheuttavien vaaratilanteiden hallinnasta kerätäänyhteen; komission ja jäsenvaltioiden olisi ylläpidettävä suhtei-
taan toimivaltaisten kansainvälisten elinten kanssa ja pyrittävä
toteuttamaan tässä direktiivissä esitettyjä toimenpiteitä vastaaviatoimenpiteitä kolmansiin maihin,
7) Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission yleisso-pimuksessa teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvistavaikutuksista on määräyksiä toimenpiteistä sellaisten teollisuu-sonnettomuuksien ennaltaehkäisemisestä, joilla voi olla rajojen
yli ulottuvia seurauksia, niihin varautumisesta ja niiden torjun-
nasta, sekä tämän alan kansainvälisestä yhteistyöstä,
8) direktiivi 82/501/ETY oli yhdenmukaistamisen ensimmäinenvälivaihe, ja kyseistä direktiiviä olisi muutettava ja täydennettäväsuojelun korkean tason varmistamiseksi yhdenmukaisesti jatehokkaasti koko yhteisössä; tässä vaiheessa yhdenmukaista-
minen rajoittuu toimenpiteisiin, jotka ovat tarpeen
tehokkaamman laajalle alueelle vaikuttavien suuronnettomuuk-sien torjuntajärjestelmän käyttöönottamiseksi ja näidenonnettomuuksien vaikutusten rajoittamiseksi,
9) suuronnettomuuksien vaikutukset voivat ulottua rajojen yli;onnettomuuden ekologisista ja taloudellisista kustannuksistajoutuvat vastaamaan sekä asianomainen laitos että kyseessä
olevat jäsenvaltiot; sen vuoksi olisi toteutettava toimenpiteitä
suojelun korkean tason varmistamiseksi koko yhteisössä,
10) tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan sen rajoittamatta työter-veyttä ja -turvallisuutta koskevien yhteisön säännöstensoveltamista,
11) ei ole tarkoituksenmukaista käyttää luetteloa, jossa nimetääntiettyjä laitoksia mainitsematta muita aivan samat vaaratsisältäviä laitoksia, ja tällainen käytäntö voi johtaa siihen, että
suuronnettomuuksien mahdollisia aiheuttajia voi jäädä
säännösten ulkopuolelle; direktiivin 82/501/ETY soveltamisalaaon muutettava niin, että säännöksiä voidaan soveltaa kaikkiinlaitoksiin, joissa on niin paljon vaarallisia aineita, että suuronnet-tomuuden vaara on olemassa,
12) jäsenvaltiot voivat perustamissopimusta noudattaen ja yhteisönasiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti pitää voimassa tai
toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä, jotka koskevat tämän
direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jääviä kuljetuksiin liit-tyviä toimintoja satamassa ja ratapihoilla tässä direktiivissäsäädettyä turvatasoa vastaavan tason varmistamiseksi;
13) vaarallisten aineiden siirtämisestä putkilinjoja pitkin voi myösaiheutua suuronnettomuuksia; komission on, kerättyään ja arvioi-
tuaan tietoja yhteisön piirissä olemassa olevista järjestelysitä
tällaisen toiminnan ja niihin liittyvien onnettomuustilanteidensääntelemiseksi, valmisteltava tiedonanto, jossa esitetään perus-telut tällä alalla mahdollisesti tarvittaville toimenpiteille jatähän tarkoitukseen parhaiten soveltuva keino,
14) jäsenvaltiot voivat perustamissopimusta noudattaen ja yhteisönasiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti pitää voimassa tai
toteuttaa kaatopaikkoja koskevia toimenpiteitä, jotka eivät kuulu
tämän direktiivin piiriin,
15) analysoitaessa yhteisön alueella ilmoitettuja suuronnettomuuksiakäy ilmi, että suurin osa onnettomuuksista johtuu johtamis- jaorganisaatiojärjestelmien puutteellisuudesta; on aiheellistamääritellä yhteisötasolla johtamisjärjestelmiä koskevat perusper-iaatteet suuronnettomuuksiin liittyvien vaaratilanteiden1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 3
▼B
ehkäisemiseksi ja hallitsemiseksi sekä niiden seurausten rajoitta-
miseksi,
16) toimivaltaisten viranomaisten suorittamaa laitosten tarkastamista
koskevien järjestelyjen erot voivat johtaa eroihin suojelun
tasossa; on aiheellista vahvistaa yhteisön tasolla olennaiset vaati-mukset, joita jäsenvaltioiden käyttöön ottamientarkastusjärjestelmien on vastattava,
17) sen osoittamiseksi, että kaikki tarpeellinen on tehty suuronnetto-muuksien ehkäisemiseksi, asianosaisten kouluttamiseksi
tällaisten onnettomuuksien varalta sekä tarvittavien toimenpi-
teiden toteuttamiseksi onnettomuuden sattuessa, on tärkeää, ettähuomattavia määriä vaarallisia aineita sisältävien tuotantolai-tosten toiminnan harjoittajat antavat toimivaltaiselleviranomaiselle tietoja turvallisuusselvityksen muodossa, jossakerrotaan tarkasti tuotantolaitokseen, siellä oleviin vaarallisiin
aineisiin, laitteistoihin tai varastointiin, mahdollisiin suuronnetto-
muuksiin sekä johtamisjärjestelmiin liittyvistä seikoistasuuronnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden vaaran vähentämi-seksi sekä niiden seurausten rajoittamiseksi tarvittavientoimenpiteiden mahdollistamiseksi,
18) silloin kun laitosten sijainti ja lähekkäisyys voivat lisätä suuron-
nettomuuden todennäköisyyttä tai mahdollisuutta tai pahentaa
sen seurauksia, ketjureaktion vaaran vähentämiseksi on tärkeätävaihtaa asiaan liittyviä tietoja ja säätää väestölle tiedottamistakoskevasta yhteistyöstä,
19) ympäristötiedon saatavuuden parantamiseksi väestön tulisi saadatietää toiminnanharjoittajien laatimista turvallisuusselvityksistä,
ja henkilöillä, joita suuronnettomuus mahdollisesti koskee, on
oltava käytettävissään riittävät tiedot toimiakseen oikein sellaisensattuessa,
20) hätätilanteisiin varautumisen kannalta on tärkeää, että niissälaitoksissa, joissa on huomattavia määriä vaarallisia aineita,laaditaan ulkoiset ja sisäiset pelastussuunnitelmat sekä organisoi-
daan niiden harjoitteleminen ja tarvittaessa niiden korjaaminen
sekä käyttöönotto suuronnettomuuden tapahtuessa tai senuhatessa,
21) laitoksen henkilökuntaa on kuultava sisäisestä pelastusssuunnitel-masta sekä väestöä ulkoisesta pelastussuunnitelmasta,
22) asuinalueiden, huomattavassa yleisessä käytössä olevien sekäluontonsa puolesta erityisen kiinnostavien tai herkkien alueiden
suojelemiseksi on tarpeellista, että jäsenmaiden maankäytön
suunnittelussa ja muissa asiaan kuuluvissa jäsenvaltioidentoimintaperiaatteissa otetaan pitkällä aikavälillä huomioon, ettäon välttämätöntä säilyttää riittävä etäisyys edellä mainittujenalueiden ja kyseisten vaarallisten laitosten välillä ja että
olemassa olevien laitosten osalta suunnittelussa otetaan
huomioon tekniset lisätoimenpiteet, jotta ihmisiin kohdistuvauhka ei kasvaisi,
23) sen varmistamiseksi, että suuronnettomuuden sattuessa toteute-taan tarkoituksenmukaiset toimenpiteet, on laitoksen toiminnastavastaavan henkilön välittömästi ilmoitettava onnettomuudesta
toimivaltaisille viranomaisille sekä annettava näille tarpeelliset
tiedot onnettomuuden seurausten arvioimiseksi,
24) tietojen vaihdon varmistamiseksi ja vastaavanlaisten onnetto-muuksien estämiseksi tulevaisuudessa jäsenvaltiot toimittavatkomissiolle tietoja alueellaan sattuvista suuronnettomuuksista,jotta komissio voisi analysoida niihin liittyvät vaarat ja perustaa
ja ylläpitää erityisesti suuronnettomuuksia ja niistä saatuja
opetuksia koskevan tiedonvälitysjärjestelmän; tämän tietojenvaihdon on koskettava myös sellaisia ”läheltä piti” -tilanteita,joilla jäsenvaltioiden mielestä on erityistä teknistä mielenkiintoasuuronnettomuuksien estämisen ja niiden seurauksien rajoitta-misen kannalta,1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 4
▼B
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Direktiivin tavoite
Tämän direktiivin tavoitteena on ehkäistä suuronnettomuuksia, joissa
on mukana vaarallisia aineita, ja rajoittaa niiden ihmisiin jaympäristöön kohdistuvia seurauksia, jotta koko yhteisössä voitaisiintaata yhdenmukaisesti ja tehokkaasti korkea turvallisuuden taso.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan tuotantolaitoksiin, joissa on vaarallisia
aineita vähintään niin suuria määriä kuin liitteessä I, 1 ja 2 osa, 2sarake, mainitaan, lukuun ottamatta 9, 11 ja 13 artiklaa, joita sovelle-taan tuotantolaitoksiin, joissa on vaarallisia aineita vähintään niinsuuria määriä kuin liitteessä I, 1 ja 2 osa, 3 sarake, mainitaan.
Tässä direktiivissä tarkoitetaan ”vaarallisten aineiden olemassaololla”
sitä, että niitä on tai ennakoidaan olevan tuotantolaitoksessa tai sitä,että voidaan olettaa näitä aineita muodostuvan teollisen kemiallisenprosessin hallinnan menettämisen seurauksena vähintään liitteen Iosissa 1 ja 2 säädettyjen vähimmäismäärien mukainen määrä.
2. Tämän direktiivin määräyksiä sovelletaan sen rajoittamatta
työympäristöä koskevien yhteisön säännösten, erityisesti toimenpiteistätyöntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksityössä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY soveltamista (
1).
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1) ”tuotantolaitoksella” koko sitä toiminnanharjoittajien valvonnassa
olevaa aluetta, jossa on vaarallisia aineita yhdessä tai useammassalaitoksessa, yhteiset tai toisiinsa liittyvät perusrakenteet tai
toiminnot mukaan lukien;
2) ”laitoksella” tuotantolaitoksen sisäpuolella olevaa teknistä yksikköä,
jossa tuotetaan, käytetään, käsitellään tai varastoidaan vaarallisia
aineita. Se käsittää kaikki laitteistot, rakenteet, putkistot, koneet,
työkalut, yksityisessä käytössä olevat rautatien sivuraiteet, satama-altaat, laitoksen käyttöön tarkoitetut lastaus- ja purkauspaikat,laiturit, varastot tai vastaavat kelluvat tai maalle rakennetut raken-nelmat, jotka ovat tarpeen laitoksen toiminnalle;
3) ”toiminnanharjoittajalla” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä,
joka hoitaa tuotantolaitosta tai laitosta tai pitää sitä hallinnassaan,tai joille on siirretty taloudellinen päätäntävalta tällaisessa teknisessätoiminnassa, jos kansallisessa lainsäädännössä on asiaa koskeva
määräys;
4) ”vaarallisilla aineilla” liitteen I ensimmäisessä osassa lueteltuja tai
liitteen I toisessa osassa vahvistettujen luokitusperiaatteiden
mukaisia aineita, seoksia tai valmisteita, jotka ovat raaka-aineen,
tuotteiden, sivutuotteiden, jätteiden tai välituotteiden muodossa,mukaan lukien sellaiset, joita voidaan kohtuudella olettaa muodos-tuvan onnettomuuden tapahtuessa,
5) ”suuronnettomuudella” esimerkiksi huomattavaa päästöä, tulipaloa,
räjähdystä tai muuta ilmiötä, joka seuraa tässä direktiivissä tarkoi-tetun tuotantolaitoksen toiminnassa esiintyneistä hallitsemattomistatapahtumista, jotka voivat aiheuttaa ihmisten terveyteen taiympäristöön kohdistuvaa vakavaa välitöntä tai myöhemmin1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 5
(1) EYVL N:o L 183, 29.6.1989, s. 1
▼B
ilmenevää vaaraa tuotantolaitoksen sisä- tai ulkopuolella, ja jossa on
mukana yksi tai useampia vaarallisia aineita,
6) ”vaaralla” sellaista vaaralliseen aineeseen tai tilanteeseen olennai-
sesti liittyvää ominaisuutta, joka voi aiheuttaa vahinkoa ihmistenterveydelle tai ympäristölle;
7) ”riskillä” todennäköisyyttä, että tietty erityinen vaikutus syntyy
tiettynä aikana tai määrätyissä olosuhteissa;
8) ”varastoinnilla” sitä, että alueella varastoidaan tai säilytetään tietty
määrä vaarallisia aineita.
4 artikla
Poikkeukset
Tätä direktiiviä ei sovelleta
a) puolustusvoimien tuotantolaitoksiin, laitoksiin tai varastoihin,
b) ionisoivan säteilyn aiheuttamiin vaaroihin,
c) vaarallisten aineiden kuljetukseen ja väliaikaiseen varastointiin
maantie-, rautatie-, sisävesi-, meri- ja ilmakuljetuksessa, mukaanlukien purku ja lastaus sekä siirto kuljetusmuodosta toiseen kuljetus-muotoon satama-altaissa, laitureilla tai ratapihoilla tässä direktiivissä
tarkoitettujen tuotantolaitosten ulkopuolella,
d) vaarallisten aineiden siirtoon putkilinjoissa, pumppuasemat mukaan
lukien, tässä direktiivissä tarkoitettujen tuotantolaitosten ulkopuo-
lella,
e) mineraalien hyödyntämiseen (etsintään, louhintaan ja prosessointiin)
maanalaisissa kaivoksissa, avolouhoksissa tai poranreikien kautta,lukuun ottamatta kemiallisia ja lämpöprosessitoimintoja ja sellaisiintoimintoihin liittyvää varastointia, joissa käytetään liitteessä Imääriteltyjä vaarallisia aineita,
f) mineraalien, hiilivedyt mukaan lukien, offshore-etsintään tai
-hyödyntämiseen,
g) kaatopaikkoihin, lukuun ottamatta toimivia kaivosjätteen käsittely-
laitoksia, sekä niiden altaita ja patoja, joissa esiintyy liitteessä Imääriteltyjä vaarallisia aineita erityisesti kun niitä käytetään miner-aalien kemiallisen ja lämpöprosessin yhteydessä.
5 artikla
Toiminnanharjoittajan yleiset velvoitteet
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toiminnanharjoittaja velvoi-
tetaan ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimiin suuronnettomuuksienehkäisemiseksi ja niistä ihmisille ja ympäristölle aiheutuvien seurauk-sien rajoittamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toiminnanharjoittaja velvoi-
tetaan olemaan aina valmis osoittamaan 16 artiklassa tarkoitetulletoimivaltaiselle viranomaiselle, jota jäljempänä nimitetään ’toimivaltai-seksi viranomaiseksi’, erityisesti 18 artiklassa tarkoitettuja tarkastuksiaja valvontaa varten, että hän on ryhtynyt kaikkiin tarpeellisiin tässä
direktiivissä säädettyihin toimiin.
6 artikla
Ilmoittaminen
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toiminnanharjoittaja velvoi-
tetaan lähettämään ilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselle seuraaviinmääräaikoihin mennessä:
— uusista tuotantolaitoksista, kohtuullisessa määräajassa ennen kuin
rakentaminen tai toiminta aloitetaan,
— olemassa olevista tuotantolaitoksista, yhden vuoden kuluessa 24
artiklan 1 kohdassa määrätystä päivämäärästä,1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 6
▼M2
▼B
▼M2
— tämän direktiivin soveltamisalaan myöhemmin kuuluvista tuotanto-
laitoksista kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona tätädirektiiviä aletaan 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa
säädetyn mukaisesti soveltaa asianomaiseen tuotantolaitokseen.
2. Edellä 1 kohdassa määrätyssä ilmoituksessa on oltava seuraavat
tiedot:
a) toiminnanharjoittajan nimi tai toiminimi sekä kyseessä olevan
tuotantolaitoksen täydellinen osoite,
b) toiminnanharjoittajan toimipaikka ja sen täydellinen osoite,
c) tuotantolaitoksesta vastaavan henkilön nimi tai toimi, jos on
kyseessä muu henkilö kuin a alakohdassa tarkoitettu,
d) tiedot, joiden avulla vaaralliset aineet tai näiden aineiden luokka
voidaan tunnistaa,
e) kyseis(t)en vaarallis(t)en aine(id)en määrä ja olomuoto,
f) laitoksessa tai varastossa harjoitettava tai harjoitettavaksi suunniteltu
toiminta,
g) tuotantolaitoksen välitön ympäristö (seikat, jotka voivat aiheuttaa
suuronnettomuuksia tai pahentaa niiden seurauksia).
3. Jos olemassa olevan tuotantolaitoksen toiminnanharjoittaja on jo
toimittanut kaikki 2 kohdassa tarkoitetut tiedot tämän direktiivinvoimaantulopäivänä sovellettavien kansallisten lakien perusteella toimi-valtaisille viranomaisille, ei 1 kohdassa säädettyä ilmoitusta vaadita.
4. Jos:
— toiminnanharjoittajan 2 kohdan mukaisesti tekemässä ilmoituksessa
mainittu vaarallisen aineen määrä kasvaa merkittävästi, sen ominai-suudet, olomuoto tai valmistusmenetelmä muuttuvat merkittävästi,
— tuotantolaitokseen tai laitokseen tehdään muutoksia, jotka saattavat
vaikuttaa merkittävästi suuronnettomuusvaaroihin, tai
— laitos suljetaan lopullisesti,
toiminnanharjoittajan on välittömästi ilmoitettava toimivaltaiselle vira-
nomaiselle tilanteen muutoksesta.
7 artikla
Toimintaperiaatteet suuronnettomuuksien ehkäisemiseksi
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toiminnanharjoittaja velvoi-
tetaan laatimaan asiakirja, jossa toiminnanharjoittaja selostaatoimintaperiaatteensa suuronnettomuuksien ehkäisemiseksi, ja huolehti-maan, että näitä toimintaperiaatteita noudatetaan. Toiminnanharjoittajansuuronnettomuuksien ehkäisemisen toimintaperiaatteet tulee laatiasiten, että taataan ihmisille ja ympäristölle korkea turvallisuuden taso
käyttämällä tarkoituksenmukaisia keinoja, rakenteita ja johtamisjärjes-
telmiä.
1a. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu asiakirja on tämän direktiivin
soveltamisalaan myöhemmin kuuluvien tuotantolaitosten osalta laadit-
tava viipymättä, mutta joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa
päivästä, jona direktiiviä aletaan 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessäalakohdassa säädetyn mukaisesti soveltaa asianomaiseen tuotantolaitok-seen.
2. Asiakirjan laatimisessa on otettava huomioon liitteessä III esitetyt
periaatteet, ja sen on oltava toimivaltaisten viranomaisten käytettävissäerityisesti 5 artiklan 2 kohdan ja 18 artiklan soveltamista varten.
3. Tätä artiklaa ei sovelleta 9 artiklassa tarkoitettuihin tuotantolai-
toksiin.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 7
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
8 artikla
Onnettomuuden leviäminen
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimivaltainen virano-
mainen määrittelee toiminnanharjoittajan 6 ja 9 artiklan mukaisesti
toimittamien tietojen perusteella tuotantolaitokset tai tuotantolaitos-
ryhmät, joissa suuronnettomuuden todennäköisyys ja mahdollisuusvoivat kasvaa tai suuronnettomuuden seuraukset saattavat suurentuatuotantolaitosten sijainnin ja toisten tuotantolaitosten läheisyyden sekäniissä olevien vaarallisten aineiden takia.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tällaiset tuotantolai-
tokset
a) vaihtavat tarpeellisia tietoja asianmukaisella tavalla, jotta nämä
tuotantolaitokset voivat ottaa huomioon suuronnettomuuden yleisenvaaran laadun ja laajuuden kokonaisuudessaan suuronnettomuuksienehkäisemiseen tähtäävissä toimintaperiaatteissaan, turvallisuusjohta-misjärjestelmissään ja turvallisuusselvityksissään sekä sisäisissäpelastussuunnitelmissaan,
b) velvoitetaan tekemään yhteistyötä yleisölle tiedottamisessa sekä
tietojen toimittamisessa ulkoisten pelastussuunnitelmien laatimisestavastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle.
9 artikla
Turvallisuusselvitys
1. Jäsenvaltiot velvoittavat toiminnanharjoittajan tekemään turvalli-
suusselvityksen seuraavia tarkoituksia varten:
a) osoittamaan, että on otettu käyttöön toimintaperiaatteet suuronnetto-
muuksien ehkäisemiseksi ja turvallisuusjohtamisjärjestelmätoimintaperiaatteiden toteuttamiseksi liitteen III kohtien mukaisesti,
b) osoittamaan, että suuronnettomuuden vaarat on tunnistettu ja että on
ryhdytty tarpeellisiin toimiin niiden estämiseksi ja tällaisten onnetto-
muuksien ihmisille ja ympäristölle aiheuttamien seurauksien
rajoittamiseksi,
c) osoittamaan, että riittävä turvallisuus- ja luotettavuustaso on otettu
huomioon suunnittelussa, rakentamisessa, käytössä ja kunnossapi-dossa kaikkien laitosten toimintaan liittyvien varastojen, laitteidenja perusrakenteiden osalta, joilla on yhteys tuotantolaitoksessa esiin-tyviin suuronnettomuusvaaroihin,
d) osoittamaan, että on laadittu sisäiset pelastussuunnitelmat, ja toimit-
tamaan sellaiset tiedot, joiden perusteella voidaan laatia ulkoinen
pelastussuunnitelma, jotta voitaisiin toteuttaa tarvittavat toimenpiteetsuuronnettomuuden tapahtuessa,
e) takaamaan riittävän tiedon toimittamisen toimivaltaisille viranomai-
sille, jotta nämä voivat tehdä päätöksen uusien toimintojensijoittamisesta tai hankkeista olemassa olevien tuotantolaitostenympärillä.
2. Turvallisuusselvityksessä on oltava vähintään liitteessä II luetellut
tiedot. Siinä on mainittava selvityksen laatimiseen osallistuneet asiano-maiset tahot. Siinä on myös oltava ajan tasalla oleva luettelotuotantolaitoksessa olevista vaarallisista aineista.
Turvallisuusselvityksiä, niiden osia tai muita vastaavia muiden lakien
mukaisesti laadittuja selvityksiä voidaan yhdistää yhdeksi ainoaksi
tässä artiklassa tarkoitetuksi turvallisuusselvitykseksi, jos tällaisellamenettelyllä voidaan välttää turha tietojen toistaminen tai tuotantolai-toksesta vastaavan henkilön tai toimivaltaisen viranomaisenpäällekkäinen työ, sillä edellytyksellä, että kaikki tässä artiklassaesitetyt vaatimukset täytetään.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 8
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu turvallisuusselvitys on lähetettävä
toimivaltaiselle viranomaiselle seuraavina määräaikoina:
— uusista tuotantolaitoksista kohtuullisessa määräajassa ennen rakenta-
misen tai toiminnan aloittamista,
— olemassa olevista tuotantolaitoksista, joihin direktiivin 82/501/ETY
määräyksiä ei ole sovellettu, 3 vuoden määräajassa 24 artiklan 1kohdassa määrätystä päivästä lukien,
— muunlaisista tuotantolaitoksista 2 vuoden määräajassa 24 artiklan 1
kohdassa määrätystä päivästä lukien,
— tämän direktiivin soveltamisalaan myöhemmin kuuluvista tuotanto-
laitoksista viipymättä, mutta joka tapauksessa vuoden kuluessapäivästä, jona direktiiviä aletaan 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessävirkkeessä säädetyn mukaisesti soveltaa asianomaiseen tuotantolai-
tokseen,
— 5 kohdan määräaikaiset tarkastukset viipymättä.
4. Ennen kuin toiminnanharjoittaja aloittaa rakentamisen tai
toiminnan tai edellä 3 kohdan ►
M2 toisessa, kolmannessa, neljän-
nessä ja viidennessä ◄ luetelmakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa,
toimivaltainen viranomainen kohtuullisessa määräajassa selvityksensaatuaan
— ilmoittaa toiminnanharjoittajalle turvallisuusselvitystä koskevat
johtopäätöksensä pyydettyään tarvittaessa lisäselvityksiä, tai
— kieltää kyseessä olevan tuotantolaitoksen käyttöönoton tai sen
toiminnan jatkamisen 17 artiklassa määrättyjen valtuuksien ja
menettelytapojen mukaisesti.
5. Turvallisuusselvitys tarkistetaan tietyin väliajoin ja saatetaan
tarvittaessa ajan tasalle:
— vähintään joka viides vuosi,
— milloin tahansa muulloin toiminnanharjoittajan aloitteesta tai toimi-
valtaisen viranomaisen pyynnöstä, kun se on tarpeen uusienseikkojen ilmaannuttua tai jotta voitaisiin ottaa huomioon turvalli-suuteen liittyvän teknisen tietämyksen kehittyminen esimerkiksi
onnettomuuksien tai, siinä määrin kuin mahdollista, ”läheltä piti” -
tilanteiden selvittelyn pohjalta sekä vaarojen arviointiin liittyväntietämyksen lisääntyminen.
6. a) Jos osoitetaan toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla,
että jotkin tietyt tuotantolaitoksessa olevat aineet tai jokin tuotan-tolaitoksen osa eivät voi aiheuttaa suuronnettomuuden vaaraa,jäsenvaltio voi b alakohdassa tarkoitettujen perusteiden mukai-sesti rajoittaa turvallisuusselvityksissä vaaditut tiedot sellaisiin,jotka liittyvät vielä olemassa olevien suuronnettomuuksien vaar-
ojen torjumiseen sekä niiden ihmiselle ja ympäristölle
aiheuttamien seurauksien rajoittamiseen.
b) Komissio laatii ennen tämän direktiivin soveltamista ja direk-
tiivin 82/501/ETY 16 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisestiyhdenmukaistetut perusteet sen määrittämiseksi, miten toimival-tainen viranomainen voi päättää, että jokin tuotantolaitos ei voiaiheuttaa suuronnettomuuden vaaraa a alakohdassa tarkoitetussa
merkityksessä. A alakohtaa ei sovelleta ennen kuin nämä perus-
teet on määritelty.
c) Jäsenvaltiot valvovat, että toimivaltainen viranomainen toimittaa
komissiolle perustellun luettelon kyseisistä tuotantolaitoksista.Komissio toimittaa nämä luettelot vuosittain 22 artiklassa tarkoi-tetulle komitealle.
d) Komissiota pyydetään tarkastelemaan viimeistään 31 päivänä
joulukuuta 2006 tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssaolemassa olevia turvallisuusselvitysten laadintaohjeita.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 9
▼M2
▼B
▼M2
▼B
10 artikla
Muutosten tekeminen laitoksiin, tuotantolaitoksiin tai varastoihin
Jos laitoksen, tuotantolaitoksen, varaston, prosessin tai vaarallisten
aineiden laadun tai määrien muutoksella voi olla merkittäviä seurauksiasuuronnettomuuksiin liittyvien vaarojen suhteen, jäsenvaltioiden onhuolehdittava, että toiminnanharjoittaja:
— tarkistaa ja tarvittaessa muuttaa suuronnettomuuksien ehkäisemistä
koskevia toimintaperiaatteita sekä 7 ja 9 artiklassa tarkoitettujajohtamisjärjestelmiä ja menettelyjä,
— tarkistaa ja tarvittaessa korjaa turvallisuusselvityksen sekä toimittaa
16 artiklassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki tätäkorjausta koskevat täsmennykset ennen muutosten toteuttamista.
11 artikla
Pelastussuunnitelmat
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikkien 9 artiklan
määräysten alaisten tuotantolaitosten osalta
a) toiminnanharjoittaja laatii tuotantolaitoksen sisällä suoritettavia
toimenpiteitä koskevan sisäisen pelastussuunnitelman
— uusille tuotantolaitoksille ennen niiden käyttöönottoa,
— olemassa oleville tuotantolaitoksille, joihin ei direktiivin 82/501/
ETY määräyksiä ole sovellettu, kolmen vuoden määräajassa 24
artiklan 1 kohdassa määrätystä päivästä lukien,
— muille tuotantolaitoksille, kahden vuoden määräajassa 24
artiklan 1 kohdassa määrätystä päivästä lukien,
— tämän direktiivin soveltamisalaan myöhemmin kuuluville tuotan-
tolaitoksille viipymättä, mutta joka tapauksessa vuoden kuluessa
päivästä, jona direktiiviä aletaan 2 artiklan 1 kohdan ensimmäi-
sessä virkkeessä säädetyn mukaisesti soveltaa asianomaiseentuotantolaitokseen,
b) toiminnanharjoittaja toimittaa toimivaltaisille viranomaisille
ulkoisen pelastussuunnitelman laatimista varten tarvittavat tiedotseuraaviin määräaikoihin mennessä:
— uusille tuotantolaitoksille ennen niiden käyttöönottoa,
— olemassa oleville tuotantolaitoksille, joihin ei direktiivin 82/501/
ETY määräyksiä ole sovellettu, kolmen vuoden määräajassa 24
artiklan 1 kohdassa määrätystä päivästä lukien,
— muiden tuotantolaitosten osalta, kahden vuoden määräajassa 24
artiklan 1 kohdassa määrätystä päivästä lukien,
— tämän direktiivin soveltamisalaan myöhemmin kuuluville tuotan-
tolaitoksille viipymättä, mutta joka tapauksessa vuoden kuluessapäivästä, jona direktiiviä aletaan 2 artiklan 1 kohdan ensimmäi-sessä virkkeessä säädetyn mukaisesti soveltaa asianomaiseentuotantolaitokseen,
c) jäsenvaltion tähän tehtävään nimeämät viranomaiset laativat
ulkoisen pelastussuunnitelman niistä toimista, joihin ryhdytään
tuotantolaitoksen ulkopuolella.
2. Pelastussuunnitelmat on laadittava ottaen huomioon seuraavat
tavoitteet:
— Onnettomuudet on rajattava ja hallittava niiden seurauksien mini-
moimiseksi ja ihmisille, ympäristölle ja omaisuudelleaiheutuneiden vahinkojen rajoittamiseksi.
— On toteutettava tarvittavat toimenpiteet ihmisten ja ympäristön
suojaamiseksi suuronnettomuuksien seurauksilta.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 10
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
— On annettava tarpeelliset tiedot väestölle ja asiasta vastaaville
alueen viranomaisille ja laitoksille.
— On varauduttava suuronnettomuuden jälkien korjaamiseen ja
ympäristön puhdistamiseen.
Pelastussuunnitelmissa on oltava liitteessä IV tarkoitetut tiedot.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tässä direktiivissä tarkoi-
tetut sisäiset pelastussuunnitelmat laaditaan siten, että kuullaan
tuotantolaitoksessa työskentelevää henkilökuntaa, mukaan lukien asia-
nomaiset pitkäaikaiset alihankkijat, ja että yleisöä kuullaan ulkoisiapelastussuunnitelmia tehtäessä ja niitä ajantasaistettaessa, tämän kuiten-kaan rajoittamatta toimivaltaisten viranomaisten velvoitteita.
4. Jäsenvaltioiden on luotava järjestelmä, joka takaa, että toiminnan-
harjoittajat ja tehtävään nimetyt viranomaiset tarkastavat, harjoittavat jatarpeen vaatiessa korjaavat ja ajanmukaistavat sisäiset ja ulkoiset pelas-tussuunnitelmat asianmukaisin, sopivin, enintään kolmen vuodenväliajoin. Tarkastamisessa on otettava huomioon näissä tuotantolaitok-
sissa ja kyseessä olevissa pelastuspalveluissa tapahtuneet muutokset,
uuden teknisen tietämyksen ja tiedon lisääntyminen toimenpiteistä,jotka suuronnettomuuksissa on toteutettava.
4a. Ulkoisten pelastussuunnitelmien osalta jäsenvaltioiden olisi otet-
tava huomioon tarve edistää tiiviimpää yhteistyötä pelastuspalvelujen
suorittamissa avustustoimissa vakavissa hätätilanteissa.
5. Jäsenvaltioiden on luotava järjestelmä, joka takaa, että toiminnan-
harjoittajat ja tarvittaessa tähän tehtävään nimetyt toimivaltaiset
viranomaiset toteuttavat pelastussuunnitelmat viipymättä:
— suuronnettomuuden tapahtuessa, tai
— kun kyseessä on jokin hallitsematon tapahtuma, jonka voidaan sen
luonteen takia kohtuudella olettaa johtavan suuronnettomuuteen.
6. Toimivaltainen viranomainen voi perustellusta syystä päättää, että
turvallisuusselvityksen sisältämien tietojen perusteella ei sovelleta 1kohdan määräyksiä ulkoisen pelastussuunnitelman pakollisesta laatimi-sesta.
12 artikla
Maankäytön suunnittelu
1. Jäsenvaltiot huolehtivat, että suuronnettomuuksien ehkäisemisen
ja niiden seurausten rajoittamisen tavoite otetaan huomioon jäsenval-tioiden maankäytön suunnittelussa tai muissa asiaankuuluvissatoimintaperiaatteissa. Ne pyrkivät näihin tavoitteisiin valvomalla:
a) uusien tuotantolaitosten sijoittumista,
b) olemassa oleviin tuotantolaitoksiin tehtäviä 10 artiklassa tarkoitet-
tuja muutoksia,
c) olemassa olevien tuotantolaitosten läheisyydessä toteutettavia uusia
rakennushankkeita, uusia liikenneväyliä, yleisessä käytössä oleviakohteita tai asuinalueita, silloin kun tuotantolaitoksen sijainti taialueen uudet järjestelyt saattavat lisätä suuronnettomuuden vaaraatai pahentaa sen seurauksia.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden maankäytön suunnittelussa
tai muissa asiaan kuuluvissa toimintaperiaatteissa sekä näiden toiminta-periaatteiden täytäntöönpanemiseksi käytettävissä menettelytavoissa
otetaan huomioon tarve pitää pitkällä aikavälillä yllä riittävä etäisyys
tässä direktiivissä tarkoitettujen tuotantolaitosten sekä asuinalueiden,yleisessä käytössä olevien rakennusten ja alueiden, mahdollisuuksienmukaan pääliikenneväylien, sekä virkistysalueiden ja luonnon kannaltaerityisen tärkeiden tai erityisen herkkien alueiden välillä ja ettäolemassa olevien tuotantolaitosten osalta otetaan huomioon 5 artiklan1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 11
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
mukaiset tekniset lisätoimenpiteet, jotta henkilöihin kohdistuvia vaaroja
ei lisättäisi.
1a. Komissiota kehotetaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006
laatimaan tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ohjeet, joissamääritellään tekninen tietokanta, johon sisältyy riskitietoa ja riskienkuvauksia ja jota käytetään arvioitaessa tämän direktiivin soveltamisa-laan kuuluvien tuotantolaitosten ja 1 kohdassa kuvattujen alueiden
yhteensopivuutta. Tämän tietokannan määrittelyssä on otettava mahdol-
lisimman hyvin huomioon toimivaltaisten viranomaisten suorittamatarvioinnit, toiminnanharjoittajilta saadut tiedot ja kaikki muut tarpeel-liset tiedot kuten kehityksen sosiaalis-taloudelliset edut japelastussuunnitelmien lieventävät vaikutukset.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimivaltaiset viranomaiset
ja kaavoitukseen liittyviä päätöksiä tekevät viranomaiset ottavatkäyttöön asianmukaisia kuulemismenettelyjä edellä 1 kohdan mukai-
sesti määriteltyjen politiikkojen toteuttamisen helpottamiseksi.
Menettelyjen on oltava sellaisia, että päätöksentekohetkellä on käytettä-vissä joko tapauskohtaisen tutkimuksen tai yleisten perusteiden nojallalaadittu tekninen lausunto tuotantolaitokseen liittyvistä riskeistä.
13 artikla
Turvallisuustoimenpiteitä koskevat tiedot
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että turvallisuustoimenpiteitä ja
onnettomuuden tapahtuessa noudatettavaa käyttäytymistä koskevat
tiedot saatetaan säännöllisesti ja ilman eri pyyntöä sekä mahdolli-simman asianmukaisessa muodossa kaikkien sellaisten henkilöiden jajulkisten laitosten (kuten koulut ja sairaalat) tietoon, joihin 9 artiklassatarkoitetussa tuotantolaitoksessa alkunsa saanut suuronnettomuus voivaikuttaa.
Nämä tiedot tarkistetaan joka kolmas vuosi ja saatetaan tarvittaessa
ajan tasalle ja tiedotus toistetaan, ainakin jos on tehty 10 artiklassa
tarkoitettuja muutoksia. Näiden tietojen on oltava jatkuvasti väestön
saatavilla. Tiedotus väestölle on toistettava vähintään viiden vuodenväliajoin.
Tiedoista on käytävä ilmi vähintään liitteessä V luetellut seikat.
2. Jäsenvaltioiden on annettava niille jäsenvaltioille, jotka saattai-
sivat joutua alttiiksi 9 artiklassa tarkoitetusta tuotantolaitoksessasyntyvän suuronnettomuuden rajat ylittäville vaikutuksille, riittävättiedot, jotta nämä voivat tarvittaessa noudattaa kaikkia asiaankuuluvia11 ja 12 artiklan sekä tämän artiklan määräyksiä.
3. Jos kyseessä oleva jäsenvaltio on päättänyt, että lähellä toisen
jäsenvaltion aluetta sijaitseva tuotantolaitos ei voi aiheuttaa 11 artiklan6 kohdassa tarkoitettua alueensa ulkopuolelle ulottuvaa suuronnetto-muuden vaaraa eikä se siitä johtuen vaadi 11 artiklan 1 kohdassatarkoitetun ulkoisen pelastussuunnitelman laatimista, se ilmoittaa tästätoiselle jäsenvaltiolle.
4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että väestöllä on mahdollisuus
tutustua turvallisuusselvitykseen. Toiminnanharjoittaja voi pyytää,etteivät toimivaltaiset viranomaiset antaisi yleisön tietoon tiettyjä selvi-tyksen osia, mikäli ne koskevat liike- tai ammattisalaisuutta,
luottamuksellisia henkilötietoja, yleistä turvallisuutta tai maanpuolus-
tusta. Tällöin toiminnanharjoittajan on toimitettava toimivaltaistenviranomaisten suostumuksella viranomaisille muutettu raportti, jostanämä osat on poistettu, ja asettaa sen yleisön nähtäväksi.
5. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että väestö voi ilmaista mielipi-
teensä seuraavissa tapauksissa:
— 9 artiklassa tarkoitettuja uusia tuotantolaitoksia koskevista suunni-
telmista,1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 12
▼B
▼M2
▼B
▼B
— olemassa olevissa tuotantolaitoksissa tehtävistä 10 artiklassa tarkoi-
tetuista muutoksista, kun aiotut muutokset on tehtävä tämändirektiivin maankäytön suunnittelua koskevia määräyksiä noudat-
taen,
— rakennushankkeista olemassa olevien tuotantolaitosten läheisyy-
dessä.
6. Jäsenvaltioiden on niiden tuotantolaitosten osalta, joihin 9 artiklan
säännöksiä sovelletaan, varmistettava, että yleisöllä on mahdollisuus
tutustua 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun vaarallisten aineiden luette-loon, jollei tämän artiklan 4 kohdan ja 20 artiklan säännöksistä muutajohdu.
14 artikla
Tiedot, jotka toiminnanharjoittajan on annettava suuronnetto-
muuden jälkeen
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toiminnanharjoittajan on
suuronnettomuuden jälkeen mahdollisimman nopeasti ja asianmukaisintavoin
a) tiedotettava tapahtuneesta toimivaltaiselle viranomaiselle,
b) ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle seuraavat tiedot heti,
kun ne ovat saatavissa
— onnettomuusolosuhteet,
— onnettomuuteen liittyvät vaaralliset aineet,— käytettävissä olevat tiedot, jotta voitaisiin arvioida onnetto-
muuden vaikutukset ihmisiin ja ympäristöön, sekä
— pelastustoimenpiteet, joihin on ryhdytty.
c) ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, mihin toimenpiteisiin
aiotaan ryhtyä
— onnettomuuden keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutusten
lieventämiseksi,
— onnettomuuden toistumisen estämiseksi.
d) saatettava toimittamansa tiedot ajan tasalle, jos perusteellisempi
tutkimus paljastaa niihin tai niistä tehtyihin johtopäätöksiin vaikut-
tavia uusia seikkoja.
2. Jäsenvaltioiden on annettava toimivaltaisen viranomaisen
tehtäväksi
a) huolehtia siitä, että ryhdytään tarpeellisiin välittömiin, keskipitkän ja
pitkä aikavälin toimenpiteisiin;
b) kerätä tarkastuksen tai tutkimuksen avulla tai muilla asianmukaisilla
tavoilla suuronnettomuuden täydelliseen selvittämiseen tarvittavattiedot tekniikan, organisaation ja johtamisen osalta;
c) ryhtyä tarvittaviin toimiin varmistaakseen, että toiminnanharjoittaja
tekee tarpeelliset korjaustoimenpiteet;
d) antaa suosituksia tulevista onnettomuuksien ehkäisemiskeinoista.
15 artikla
Tiedot, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle
1. Jotta suuronnettomuuksia voitaisiin ehkäistä ja niiden seurauksia
rajoittaa, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle mahdollisimmanpian niiden alueilla tapahtuneista suuronnettomuuksista, jotka täyttävätliitteessä VI esitetyt perusteet. Jäsenvaltioiden on toimitettava komis-
siolle seuraavat tiedot:
a) jäsenvaltio ja ilmoituksesta vastaavan viranomaisen nimi ja osoite,
b) suuronnettomuuden päivämäärä, kellonaika ja paikka sekä toimin-
nanharjoittajan täydellinen nimi ja kyseessä olevantuotantolaitoksen osoite,1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 13
▼M2
▼B
▼B
c) lyhyt kuvaus suuronnettomuuden olosuhteista, mukaan lukien
selostus vaarallisista aineista, joita siinä oli mukana, ja ihmiselle jaympäristölle aiheutuneista välittömistä vaikutuksista,
d) lyhyt kuvaus toteutetuista pelastustoimenpiteistä sekä välittömästi
toteutettavista varotoimenpiteistä, jotta estettäisiin onnettomuudentoistuminen.
2. Heti kun 14 artiklassa tarkoitetut tiedot on koottu, jäsenvaltioiden
on tiedotettava komissiolle selvitystyönsä tulokset ja suosituksensa 22artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti laaditun ja ajan tasallapidetyn lomakkeen avulla.
Jäsenvaltiot eivät saa lykätä näiden tietojen antamista muusta syystä
kuin salliakseen oikeuskäsittelyn saattamisen loppuun silloin, kuntällainen tietojen antaminen saattaisi vaikuttaa oikeuskäsittelynkulkuun.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikkien sellaisten
laitosten nimet, joilla voisi olla tietoja suuronnettomuuksista ja jotka
voisivat antaa neuvoja muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille virano-
maisille, joiden on toimittava tällaisen onnettomuuden tapahtuessa.
16 artikla
Toimivaltainen viranomainen
Jäsenvaltioiden on asetettava tai nimettävä yksi tai useampi toimival-
tainen viranomainen, jonka tehtävänä on panna toimeen tässädirektiivissä vahvistetut tehtävät, sekä tarvittaessa muita laitoksia,joiden tehtävänä on avustaa toimivaltaista viranomaista tai toimival-taisia viranomaisia teknisellä tasolla, tämän rajoittamatta
toiminnanharjoittajan vastuita.
17 artikla
Toiminnan kieltäminen
1. Jäsenvaltioiden on kiellettävä tuotantolaitoksen, laitoksen tai
varaston tai minkä tahansa niiden osan käyttäminen tai käyttöönotto,jos toiminnanharjoittajan toteuttamissa toimenpiteissä suuronnetto-muuksien estämiseksi ja rajoittamiseksi on vakavia puutteita.
Jäsenvaltiot voivat kieltää tuotantolaitoksen, laitoksen, varaston tai
minkä tahansa niiden osan käyttämisen tai käyttöönoton, jos toiminnan-harjoittaja ei ole toimittanut ilmoitusta, selvityksiä tai muita tässädirektiivissä tarkoitettuja tietoja säädetyssä määräajassa.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toiminnanharjoittajat voivat
hakea muutosta toimivaltaisen viranomaisen 1 kohdan nojalla
määräämään kieltoon asianmukaiselta elimeltä, josta määrätään kansal-
lisessa lainsäädännössä ja kansallisissa menettelyissä.
18 artikla
Tarkastus
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimivaltaiset viranomaiset
ottavat käyttöön tarkastusjärjestelmän tai muita kyseessä olevaantuotantolaitostyyppiin soveltuvia valvontakeinoja. Näiden tarkastustentai valvontakeinojen käyttö ei riipu siitä, onko viranomaisille toimitettuturvallisuus- tai muita selvityksiä. Tarkastusten ja valvontatoimien on
oltava sellaisia, että voidaan tutkia suunnitelmallisesti ja järjestelmälli-
sesti kyseessä olevassa tuotantolaitoksessa sovellettavat teknisetjärjestelmät, organisatoriset järjestelmät ja johtamisjärjestelmät, erityi-sesti
— jotta toiminnanharjoittaja voisi osoittaa, että hän on, tuotantolaitok-
sessa harjoitetut eri toiminnat huomioon ottaen, toteuttanut
asianmukaiset toimenpiteet torjuakseen suuronnettomuudet,
— jotta toiminnanharjoittaja voisi osoittaa, että hän on varautunut
asianmukaisin toimenpitein suuronnettomuuksien seurausten rajoit-tamiseksi tuotantolaitoksen alueella ja sen ulkopuolella,1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 14
▼B
— että turvallisuusselvityksessä tai muussa selvityksessä esitetyt tiedot
vastaavat tarkasti tuotantolaitoksessa vallitsevaa tilannetta,
— että edellä 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on annettu
väestölle.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyn tarkastusjärjestelmän on täytettävä
seuraavat ehdot:
a) kaikkia tuotantolaitoksia varten on oltava tarkastusohjelma. Ohjel-
maan on kuuluttava ainakin yksi toimivaltaisen viranomaisenvuosittain kussakin 9 artiklassa tarkoitetussa tuotantolaitoksessapaikan päällä suorittama tarkastus, ellei toimivaltainen viranomainenole laatinut tarkastusohjelmaa, joka perustuu kutakin tuotantolaitosta
koskevien suuronnettomuusvaarojen järjestelmälliseen arviointiin.
b) toimivaltaisen viranomaisen on kunkin tarkastuksen jälkeen laadit-
tava sitä koskeva kertomus.
c) tarvittaessa on toimivaltaisen viranomaisen suorittaman jokaisen
tarkastuksen seuranta toteutettava tuotantolaitoksen johdon kanssa
kohtuullisen määräajan kuluessa tarkastuksesta.
3. Toimivaltainen viranomainen voi pyytää toiminnanharjoittajaa
toimittamaan tarpeelliset lisätiedot, jotta se voisi arvioida asianmukai-
sesti suuronnettomuuden mahdollisuutta, suuronnettomuuksien
todennäköisyyden mahdollista kasvua ja/tai niiden seurauksien mahdol-lista pahenemista sekä laatia ulkoisen suojelusuunnitelman ja ottaahuomioon aineet, jotka olomuotonsa, erityisolosuhteiden tai sijoitus-paikkansa takia voivat vaatia erityistä huomiota.
19 artikla
Tietojen vaihto ja tietojärjestelmä
1. Jäsenvaltioiden ja komission on vaihdettava tietoja suuronnetto-
muuksien ehkäisemisessä ja niiden seurauksien rajoittamisessasaamistaan kokemuksista. Näissä tiedoissa on käsiteltävä erityisestitässä direktiivissä säädettyjen toimenpiteiden toimivuutta.
1a. Jäsenvaltioiden on tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien
tuotantolaitosten osalta annettava komissiolle ainakin seuraavat tiedot:
a) toiminnanharjoittajan nimi tai toiminimi ja kyseisen tuotantolai-
toksen täydellinen osoite; ja
b) tuotantolaitoksen toiminta tai toiminnot.
Komissio perustaa tietokannan, joka sisältää jäsenvaltioiden toimit-
tamat tiedot, ja pitää sitä yllä. Vain komission valtuuttamillahenkilöillä tai jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on tieto-kannan käyttöoikeus.
2. Komissio perustaa jäsenvaltioiden käytettäväksi rekisterin ja
tietojärjestelmän, johon kootaan tiedot jäsenvaltioiden alueilla tapahtu-neista suuronnettomuuksista, seuraavia tarkoituksia varten:
a) jotta voidaan taata jäsenvaltioiden 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti
toimittamien tietojen nopea välittäminen kaikille toimivaltaisille
viranomaisille,
b) jotta voidaan toimittaa toimivaltaisille viranomaisille onnettomuuk-
sien syistä tehty tutkimus ja niistä tehdyt johtopäätökset,
c) jota voidaan tiedottaa toimivaltaisille viranomaisille ennalta ehkäi-
sevät toimet, joihin on ryhdytty,
d) jotta voidaan toimittaa tietoja organisaatioista, jotka voivat antaa
neuvoja tai tietoja suuronnettomuuksista, niiden ehkäisemisestä ja
niiden seurauksien rajoittamisesta.
Rekisterissä ja tietojärjestelmässä on oltava vähintään:
a) jäsenvaltioiden 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimittamat tiedot,
b) selvitykset onnettomuuksien syistä,1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 15
▼M2
▼B
▼B
c) onnettomuuksista tehdyt johtopäätökset,
d) tiedot onnettomuuden toistumisen ehkäisemiseksi tarvittavista
toimista.
3. Tämän rekisterin ja tietojärjestelmän on oltava jäsenvaltioiden
hallitusten virastojen, teollisuuden ja kaupan järjestöjen, työmarkki-
najärjestöjen, ympäristönsuojelualalla toimivien hallituksista
riippumattomien järjestöjen ja muiden tällä alalla toimivien kansainvä-listen järjestöjen tai tutkimuslaitosten käytettävissä tämän rajoittamatta20 artiklan soveltamista.
4. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle joka kolmas vuosi selv-
itys 6 ja 9 artiklassa tarkoitetuista tuotantolaitoksista eräiden
ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kerto-
musten standardoinnista ja järkeistämisestä 23 päivänä joulukuuta1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/692/ETY (
1) määrätyn
menettelyn mukaisesti. Komissio julkaisee yhteenvedon näistä tiedoistajoka kolmas vuosi.
20 artikla
Luottamuksellisuus
1. Jäsenvaltiot huolehtivat avoimuuden takaamiseksi siitä, että toimi-
valtaiset viranomaiset antavat tämän direktiivin mukaisesti saamansatiedot kaikkien niiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöidenkäyttöön, jotka niitä pyytävät.
Toimivaltaisten viranomaisten tai komission saamia tietoja voidaan
pitää luottamuksellisina, siinä määrin kuin kansalliset säännökset niinmääräävät, jos ne vaarantavat:
— toimivaltaisten viranoamisten ja komission käsittelyn luottamuksel-
lisuuden,
— luottamuksellisia kansainvälisiä suhteita ja kansallisen turvalli-
suuden,
— yleisen turvallisuuden,— oikeustutkinnan tai meneillään olevan oikeuskäsittelyn salassapidon,— liike- tai teollisuussalaisuuksien säilymisen, henkinen omaisuus
mukaan lukien,
— yksityishenkilöitä koskevien tietojen ja/tai tiedostojen luottamuksel-
lisuuden,
— niiden kolmannen osapuolen antamien tietojen luottamukselli-
suuden, jotka tämä on pyytänyt pitämään luottamuksellisena.
2. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltiota tekemään sopimuksia
kolmansien maiden kanssa sellaisten tietojen vaihtamisesta, joita sevoi saada kansallisesti.
21 artikla
Komitean tehtävä
Edellä 9 artiklan 6 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen perusteiden
hyväksymiseksi ja liitteiden II—VI tekniikan kehitykseen mukauttami-seksi sekä 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun lomakkeen laatimiseksitarvittavat toimenpiteet vahvistetaan 22 artiklassa säädetyn menettelynmukaisesti.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 16
(1) EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48
▼M1
22 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa komitea.2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/
EY (
1) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun
päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
23 artikla
Direktiivin 82/501/ETY kumoaminen
1. Kumotaan direktiivi 82/501/ETY 24 kuukautta sen jälkeen, kun
tämä direktiivi on tullut voimaan.
2. Direktiivin 82/501/ETY nojalla esitetyt tai laaditut ilmoitukset,
suojelusuunnitelmat ja yleisölle tarkoitetut tiedot pysyvät voimassa,kunnes ne on korvattu tämän direktiivin mukaisilla vastaavilla asiakir-
joilla.
24 artikla
Täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin edellyttämät lait,
asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 24
kuukautta sen jälkeen, kun direktiivi on tullut voimaan. Niiden onilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Kun jäsenvaltiot antavat näitä säännöksiä, niissä on viitattava tähän
direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaanvirallisesti. Jäsenvaltioiden on annettava yksityiskohtaiset määräykset
tällaisista viittauksista.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuissa
kysymyksissä antamansa kansalliset säännökset komissiolle.
25 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
26 artikla
Tämä direktiivi osoitetaan jäsenvaltioille.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 17
(1) Neuvoston päätös 1999/468/EY, tehty 28 päivänä kesäkuuta 1999, menette-
lystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä (EYVL L 184,
17.7.1999, s. 23).▼B
▼B
Liitteiden luettelo
Liite I — Direktiivin soveltamisala . . ........................................
Liite II — Vähimmäistiedot, jotka on esitettävä 9 artiklassa tarkoitetussa turvallisuus-
selvityksessä . ...................................................
Liite III — Suuronnettomuuksien ehkäisemisen kannalta tarpeelliset tuotantolaitoksen
organisaatiota ja johtamisjärjestelmää koskevat 7 artiklassa tarkoitetut peri-
aatteet ja 9 artiklassa tarkoitetut tiedot . . .............................
Liite IV — Tiedot, jotka on esitettävä 11 artiklassa tarkoitetuissa pelastussuunnitelmissa
Liite V — Tiedot, jotka on 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettava väestölle . . . .
Liite VI — Perusteet, joiden nojalla komissiolle on tehtävä 15 artiklan 1 kohdan
mukainen ilmoitus onnettomuudesta .................................1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 18
▼B
LIITE I
DIREKTIIVIN SOVELTAMISALA
JOHDANTO
1. Tämä liite koskee vaarallisten aineiden olemassaoloa 3 artiklan
määrittämässä tuotantolaitoksessa, ja siinä määrätään tämän direktiivin artik-
lojen soveltamisesta.
2. Seoksia ja valmisteita käsitellään samalla tavalla kuin puhtaita aineita edel-
lyttäen, että ne pysyvät pitoisuusrajoissa, jotka on vahvistettu niiden
ominaisuuksien perusteella asiaa koskevissa direktiiveissä tai niiden viimei-
simmissä tekniikan kehityksen huomioon ottavassa mukautuksessa ja jotka
on esitetty osassa 2 olevassa 1 huomautuksessa, mikäli ei ole erityisesti
annettu prosentuaalista koostumusta tai muuta määrittelyä.
3. Jäljempänä esitetyt vähimmäismäärät on annettu tuotantolaitosta kohti.
4. Artikloja sovellettaessa otetaan huomioon korkeimmat millä tahansa hetkellä
kyseessä olevassa paikassa esiintyvät tai mahdollisesti esiintyvät määrät. Sell-
aisia vaarallisia aineita, joita on tuotantolaitoksessa vain enintään 2 prosenttia
määrätystä vähimmäismäärästä, ei oteta lukuun laskettaessa paikalla olevaa
kokonaismäärää, jos niiden sijaintipaikka tuotantolaitoksen tiloissa on sell-
ainen, etteivät ne voi käynnistää tapahtumasarjaa, joka johtaa
suuronnettomuuteen alueen muissa osissa.
5. Tarvittaessa sovelletaan osassa 2 olevassa 4 huomautuksessa annettuja
sääntöjä vaarallisten aineiden tai vaarallisten aineiden luokkien yhteenlaske-
misesta.
6. Tässä direktiivissä tarkoitetaan kaasulla mitä tahansa ainetta, jonka absoluut-
tinen höyrynpaine 20 ºC:n lämpötilassa on vähintään 101,3 kPa.
7. Tässä direktiivissä tarkoitetaan nesteellä mitä tahansa ainetta, jota ei ole
määritelty kaasuksi ja jonka olomuoto ei 20 ºC:n lämpötilassa ja 101,3 kPa:n
vakiopaineessa ole kiinteä.
OSA 1
Aineet
Jos osassa 1 mainittu aine tai aineryhmä kuuluu myös johonkin osassa 2
mainittuun luokkaan, vähimmäismäärinä käytetään osassa 1 annettuja määriä.
Sarake 1 Sarake 2 Sarake 3
Vaaralliset aineetsoveltamisen vähimmäismäärät (tonneina)
6 ja 7 artikla 9 artikla
Ammoniumnitraatti (katso huomautus 1) 5 000 10 000
Ammoniumnitraatti (katso huomautus 2) 1 250 5 000
Ammoniumnitraatti (katso huomautus 3) 350 2 500
Ammoniumnitraatti (katso huomautus 4) 10 50
Kaliumnitraatti (katso huomautus 5) 5 000 10 000
Kaliumnitraatti (katso huomautus 6) 1 250 5 000
Arseenipentoksidi, arseeni(V)happo ja/tai sen suolat 1 2
Arseenitrioksidi, arseeni(III)hapoke tai sen suolat 0,1
Bromi 20 100
Kloori 10 25
Jauhemaiset nikkeliyhdisteet, jotka voivat joutua
hengitysteihin (nikkelimonoksidi, nikkelidioksidi,
nikkelisulfidi, trinikkelidisulfidi, dinikkelitrioksidi) 1
Etyleeni-imiini 10 201996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 19
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
Sarake 1 Sarake 2 Sarake 3
Vaaralliset aineetsoveltamisen vähimmäismäärät (tonneina)
6 ja 7 artikla 9 artikla
Fluori 10 20
Formaldehydi (pitoisuus ≥90 %) 5 50
Vety 5 50Kloorivety (nesteytetty kaasu) 25 250Lyijyalkyylit 5 50
Erittäin helposti syttyvät nesteytetyt kaasut (mukan
lukien nestekaasu) ja maakaasu 50 200
Asetyleeni 5 50Etyleenioksidi 5 50
Propyleenioksidi 5 50
Metanoli 500 5 0004,4-metyleeni-bis(2-kloorianiliini) ja/tai sen suolat,
jauhemaisessa muodossa 0,01
Metyyli-isosyanaatti 0,15
Happi 200 2 000Tolueeni-di-isosyanaatti 10 100Karbonyylidikloridi (fosgeeni) 0,3 0,75Arseenitrihydridi (arsiini) 0,2 1Fosforitrihydridi (fosfiini) 0,2 1Rikkidikloridi 1 1
Rikkitrioksidi 15 75
Polyklooridibentsofuraanit ja polyklooribentsodiok-
siinit (TCDD mukaan lukien) laskettuna TCDD:nä 0,001
Seuraavat SYÖPÄÄ AIHEUTTAVAT AINEET,
kun niiden pitoisuus on yli 5 painoprosenttia:
4-aminobifenyyli ja/tai sen suolat, bentsotrikloridi,
bentsidiini ja/tai sen suolat, bis-(kloorimetyyli)eet-
teri, metyylikloori-metyylieetteri, 1,2-dibromie-
taani, dietyylisulfaatti, dimetyylisulfaatti,
dimetyylikarbamyylikloridi, 1,2-dibromi-3-kloori-
propaani, 1,2-dimetyylihydratsiini, dimetyylinitro-
samiini, heksametyylifosforitriamidi, hydratsiini,
2-naftyyliamiini ja/tai sen suolat, 4-nitrodifenyyli
ja 1,3-propaanisultoni 0,5 2
Öljytuotteet:
a) moottori- ja teollisuusbensiinit,
b) petrolit (mukaan luettuina lentopetrolit),
c) kaasuöljyt (mukaan luettuina dieselöljyt, kevyet
lämmityspolttoöljyt ja kaasuöljyjakeet) 2 500 25 0001996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 20
▼M2
▼B
HUOMAUTUKSET
1. Ammoniumnitraatti (5 000/10 000): itsestään hajoavat lannoitteet
Sovelletaan ammoniumnitraattipohjaisiin lannoitteisiin ja lannoiteseoksiin
(lannoite tai lannoiteseos sisältää ammoniumnitraattia sekä fosfaattia ja/
tai kaliumkarbonaattia), joiden ammoniumnitraatista laskettu typpipitoi-
suus on
— 15,75 (1) ja 24,5 (2) painoprosentin välillä ja jotka eivät sisällä palavia/
orgaanisia aineita yli 0,4 prosenttia tai jotka täyttävät direktiivin 80/
876/ETY liitteessä II olevat vaatimukset,
— enintään 15,75 (3) painoprosenttia ja joiden sisältämää palavien
aineiden määrää ei ole rajoitettu,
ja jotka YK:n kaukalokokeen mukaisesti jatkuvasti hajoavat itsestään (ks.
Yhdistyneiden Kansakuntien suositukset vaarallisten tavaroiden kuljetta-miseksi, Kokeet ja kriteerit -käsikirja, osa III, kohta 38.2).
2. Ammoniumnitraatti (1 250/5 000): lannoitelaatu
Sovelletaan yksiravinteisiin ammoniumnitraattilannoitteisiin sekä ammo-
niumnitraattipohjaisiin lannoitteisiin ja lannoiteseoksiin, joiden
ammoniumnitraatista laskettu typpipitoisuus on
— yli 24,5 painoprosenttia, lukuun ottamatta ammoniumnitraatin sekä
dolomiitin, kalkkikiven ja/tai kalsiumkarbonaatin seoksia, joiden
puhtausaste on vähintään 90 prosenttia,
— yli 15,75 painoprosenttia ammoniumnitraatin ja ammoniumsulfaatin
seosten osalta,
— yli 28 painoprosenttia (
4) ammoniumnitraatin sekä dolomiitin, kalkki-
kiven ja/tai kalsiumkarbonaatin seosten osalta, joiden puhtausaste on
vähintään 90 prosenttia,
ja jotka täyttävät direktiivin 80/876/ETY liitteessä II olevat vaatimukset.
3. Ammoniumnitraatti (350/2 500): tekninen laatu
Sovelletaan:
— ammoniumnitraattiin ja ammoniumnitraattivalmisteisiin, joiden ammo-
niumnitraatista laskettu typpipitoisuus on
— 24,5 ja 28 painoprosentin välillä ja jotka sisältävät korkeintaan 0,4
prosenttia palavia aineita,
— yli 28 painoprosenttia ja jotka sisältävät korkeintaan 0,2 prosenttia
palavia aineita,
— ammoniumnitraatin vesiliuoksiin, joiden ammoniumnitraattipitoisuus
on yli 80 painoprosenttia.
4. Ammoniumnitraatti (10/50): ”off-specs” -materiaali ja lannoitteet, jotka
eivät täytä detonaatiokoetta
Sovelletaan:
— valmistusprosessin aikana hylättyyn materiaaliin ja ammoniumnitraat-
tiin sekä ammoniumnitraattivalmisteisiin, yksiravinteisiin
ammoniumnitraattilannoitteisiin ja huomautuksissa 2 ja 3 tarkoitet-
tuihin ammoniumnitraattipohjaisiin lannoitteisiin ja lannoiteseoksiin,
joita ollaan palauttamassa tai jotka on palautettu loppukäyttäjältä
valmistajalle, väliaikaiseen varastoon tai jälleenkäsittelylaitokseen
uusittaviksi, kierrätettäviksi tai käsiteltäviksi turvallista käyttöä varten,
koska ne eivät enää täytä huomautusten 2 ja 3 vaatimuksia,
— huomautuksen 1 ensimmäisessä luetelmakohdassa ja huomautuksessa
2 tarkoitettuihin lannoitteisiin, jotka eivät täytä direktiivin 80/876/
ETY liitteessä II olevia vaatimuksia.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 21
(1) Ammoniumnitraatista aiheutuva 15,75 % typpipitoisuus painosta laskettuna vastaa 45 %
ammoniumnitraattipitoisuutta.
(2) Ammoniumnitraatista aiheutuva 24,5 % typpipitoisuus painosta laskettuna vastaa 70 %
ammoniumnitraattipitoisuutta.
(3) Ammoniumnitraatista aiheutuva 15,75 % typpipitoisuus painosta laskettuna vastaa 45 %
ammoniumnitraattipitoisuutta.
(4) Ammoniumnitraatista aiheutuva 28 % typpipitoisuus painosta laskettuna vastaa 80 %
ammoniumnitraattipitoisuutta.▼M2
▼M2
5. Kaliumnitraatti (5 000/10 000): Kaliumnitraattipohjaiset lannoiteseokset,
jotka koostuvat mikrorakeisessa tai rakeisessa muodossa olevasta kalium-
nitraatista
6. Kaliumnitraatti (1 250/5 000): Kaliumnitraattipohjaiset lannoiteseokset,
jotka koostuvat kidemuodossa olevasta kaliumnitraatista
►M2 7.◄ Polyklooridibentsofuraanit ja polyklooridibentsodioksiinit
Polyklooridibentsofuraanien ja polyklooridibentsodioksiinien määrät laske-
taan seuraavien painostuskertoimien avulla:
Kansainväliset toksisuusekvivalenttikertoimet (International Toxic Equivalent Factors (ITEF) kyseessä
oleville aineille (NATO/CCMS)
2,3,7,8-TCDD 1 2,3,7,8-TCDF 0,1
1,2,3,7,8-PeDD 0,5 2,3,4,7,8-PeCDF 0,5
1,2,3,7,8-PeCDF 0,05
1,2,3,4,7,8-HxCDD
0,19
>>=
>>;1,2,3,4,7,8-HxCDF
0,19
>>>>>=
>>>>>;1,2,3,6,7,8-HxCDD 1,2,3,7,8,9-HxCDF
1,2,3,7,8,9-HxCDD 1,2,3,6,7,8-HxCDF
1,2,3,4,6,7,8-HpCDD 0,012,3,4,6,7,8-HxCDF
OCDD 0,001 1,2,3,4,6,7,8-HpCDF0,019
=
; 1,2,3,4,7,8,9-HpCDF
OCDF 0,001
(T = tetra, P = penta, Hx = heksa, HP = hepta, O = okta)
OSA 2
Aineiden ja valmisteiden luokat, joita ei ole erityisesti mainittu osassa 1
Sarake 1 Sarake 2 Colonne 3
Vaaralliset aineetsoveltamisen vähimmäismäärät
(tonneina)
3 artiklan 4 kohdassa määritellyille vaarallisille
aineille
6 ja 7 artikla 9 artikla
1. ERITTÄIN MYRKYLLISET 5 20
2. MYRKYLLISET 50 200
3. HAPETTAVAT 50 200
4. RÄJÄHTÄVÄT (katso huomautus 2)
kun aine, valmiste tai esine kuuluu UN-ADR-
vaarallisuusluokkaan 1.4 50 200
5. RÄJÄHTÄVÄT (katso huomautus 2)
kun aine, valmiste tai esine kuuluu UN-ADR-
vaarallisuusluokkaan 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 tai 1.6
tai vaaralausekkeeseen R2 tai R3 10 50
6. SYTTYVÄT (kun aine tai valmiste on huomau-
tuksessa 3 a annetun määritelmän mukainen) 5 000 50 000
7a. HELPOSTI SYTTYVÄT (kun aine tai valmiste
on huomautuksessa 3 b 1 annetun määritelmän
mukainen) 50 2001996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 22
▼B
▼M2
▼B
▼B
Sarake 1 Sarake 2 Colonne 3
Vaaralliset aineetsoveltamisen vähimmäismäärät
(tonneina)
3 artiklan 4 kohdassa määritellyille vaarallisille
aineille
6 ja 7 artikla 9 artikla
7b. HELPOSTI SYTTYVÄT nesteet (kun aine tai
valmiste on huomautuksessa 3 b 2 annetun
määritelmän mukainen) 5 000 50 000
8. ERITTÄIN HELPOSTI SYTTYVÄT (kun aine
tai valmiste on huomautuksessa 3 c annetun
määritelmän mukainen) 10 50
9. YMPÄRISTÖLLE VAARALLISET, joihin liit-
tyvät seuraavat vaaralausekkeet:
i) R50 ”erittäin myrkyllistä vesieliöille” (mukaan
lukien R50/53) 100 200
ii) R51/53: ”myrkyllistä vesieliöille; voi aiheuttaa
pitkäaikaisia haittavaikutuksia vesiym-
päristössä” 200 500
10. AINEET, jotka eivät sisälly yllä lueteltuihin
luokkiin ja joihin liittyvät seuraavat vaaralau-
sekkeet:
i) R14 ”reagoi voimakkaasti veden kanssa”
(mukaan lukien R14/15) 100 500
ii) R29 ”kehittää myrkyllistä kaasua veden
kanssa” 50 200
HUOMAUTUKSET
1. Aineet ja valmisteet luokitellaan seuraavien direktiivien ja niiden
voimassa olevien säännösten mukaisesti, joilla ne on mukautettu tekniikan
kehitykseen:
vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien
lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä
kesäkuuta 1967 annettu neuvoston direktiivi 67/548/ETY (1),
vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien
lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 31 päivänä
toukokuuta 1999 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
1999/45/EY (2).
Niiden aineiden tai valmisteiden osalta, joita ei ole luokiteltu vaarallisiksi
edellä mainituissa direktiiveissä, esimerkiksi jätteet, mutta joita kuitenkin
on tai todennäköisesti on jossakin tuotantolaitoksessa ja joilla kyseisen
tuotantolaitoksen olosuhteissa on tai todennäköisesti on lueteltuja aineita
tai valmisteita vastaavia ominaisuuksia suuronnettomuuden mahdolli-
suuden kannalta, noudatetaan väliaikaiseen luokitteluun sovellettavia
menettelytapoja asiaa koskevan direktiivin soveltuvan artiklan mukaisesti.
Aineisiin ja valmisteisiin, jotka ominaisuuksiensa perusteella voidaan
luokitella useampaan kuin yhteen luokkaan, sovelletaan tämän direktiivin
osalta alinta vähimmäismäärää. Sovellettaessa huomautuksessa 4 olevaa
sääntöä käytetään aina sitä vähimmäismäärää, joka vastaa kyseistä luoki-
tusta.
Tämän direktiivin soveltamiseksi komissio laatii ja pitää ajan tasalla luet-
telon aineista, jotka on yhdenmukaisella päätöksellä luokiteltu edellä
mainittuihin luokkiin direktiivin 67/548/ETY mukaisesti.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 23
(1) EYVL 196, 16.8.1967, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuk-
sella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).
(2) EYVL L 200, 30.7.1999, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission
direktiivillä 2001/60/EY (EYVL L 226, 28.8.2001, s. 5).▼M2
▼B
▼M2
▼M2
2. ’Räjähtävällä’ aineella tai valmisteella tarkoitetaan:
— ainetta tai valmistetta, joka voi räjähtää iskun, hankauksen, avotulen
tai muun syttymislähteen vaikutuksesta (vaaralauseke R2),
— ainetta tai valmistetta, joka voi räjähtää erittäin helposti iskun,
hankauksen, avotulen tai muun syttymislähteen vaikutuksesta (vaara-
lauseke R3), tai
— ainetta, valmistetta tai esinettä, joka kuuluu vaarallisten tavaroiden
kansainvälisistä tiekuljetuksista 30 päivänä syyskuuta 1957 tehdyn eu-
rooppalaisen sopimuksen (UN-ADR) 1 luokkaan, sellaisena kuin se on
muutettuna sekä saatettuna osaksi kansallista lainsäädäntöä vaarallisten
aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
lähentämisestä 21 päivänä marraskuuta 1994 annetulla neuvoston
direktiivillä 94/55/EY (1).
Tämä määritelmä kattaa pyrotekniset aineet, joilla tässä direktiivissä
tarkoitetaan aineita (tai aineseoksia), jotka on tarkoitettu muodostamaan
lämpöä, valoa, ääntä, kaasua tai savua tai niiden yhdistelmiä itsestään
jatkuvilla eksotermisillä kemiallisilla reaktioilla. Jos aine tai valmiste on
luokiteltu sekä UN-ADR-luokitusjärjestelmän mukaisesti että vaaralausek-
keella R2 tai R3, UN-ADR-luokitus on asetettava etusijalle
vaaralausekkeilla luokitteluun nähden.
Luokan 1 räjähteet luokitellaan luokkiin 1.1—1.6 UN-ADR-luokitusjärjes-
telmän mukaisesti. Asianomaiset luokat ovat:
Luokka 1.1: ”Massaräjähdysvaaralliset räjähteet (massaräjähdysvaaral-
linen aine on aine, jossa räjähdys tapahtuu lähes samanaikaisesti koko
ainemäärässä).”
Luokka 1.2: ”Sellaiset sirpalevaaraa aiheuttavat räjähteet, jotka eivät ole
massaräjähdysvaarallisia.”
Luokka 1.3: ”Räjähteet, jotka ovat palovaarallisia ja joista aiheutuu joko
vähäistä räjähdys- tai sirpalevaaraa tai molempia, mutta jotka eivät ole
massaräjähdysvaarallisia, ja jotka
a) palaessaan aiheuttavat huomattavasti säteilylämpöä tai
b) palavat yksitellen aiheuttaen vähäistä räjähdys- tai sirpalevaaraa tai
molempia.”
Luokka 1.4: ”Räjähteet, joihin liittyy vain vähäinen vaara, jos ne syttyvät
tai jos syttymisreaktio alkaa kuljetuksen aikana. Vaikutus pysyy
pääasiassa pakkauksen sisällä, eikä vaarallisia sirpaleita tai heitteitä
(sinkoutuvia esineitä) ole odotettavissa. Ulkopuolinen palo ei saa aiheuttaa
kollin koko sisällön välitöntä räjähtämistä.”
Luokka 1.5: ”Erittäin epäherkät massaräjähdysvaaralliset aineet. Tähän
luokkaan kuuluvat räjähdysaineet, jotka ovat niin epäherkkiä, että sytty-
mismahdollisuus tai mahdollisuus palamisen muuttumisesta detonaatioksi
normaaleissa kuljetusolosuhteissa on hyvin vähäinen. Vähimmäisvaatimus
on, että aine ei saa räjähtää polttokokeessa.”
Luokka 1.6: ”Erittäin epäherkät esineet ja välineet, jotka eivät aiheuta
massaräjähdysvaaraa. Esineissä ja välineissä on vain erittäin epäherkkää
detonoivaa ainetta ja reaktion tahattoman alkamisen ja leviämisen
todennäköisyys on erittäin vähäinen. Vaara rajoittuu yhteen esineeseen ja
välineeseen.”
Tähän määritelmään kuuluvat myös esineiden sisältämät räjähtävät tai
pyrotekniset aineet tai valmisteet. Jos esineen sisältämän räjähtävän tai
pyroteknisen aineen tai valmisteen määrä tunnetaan, kyseinen määrä
otetaan huomioon sovellettaessa tätä direktiiviä. Jos määrää ei tunneta,
tätä direktiiviä sovellettaessa kohdellaan koko esinettä räjähtävänä.
3. Syttyvillä, helposti syttyvillä ja erittäin helposti syttyvillä aineilla ja
valmisteilla (luokat 6, 7 ja 8) tarkoitetaan
a) syttyviä nesteitä:
kemikaaleja, joiden leimahduspiste on vähintään 21 ºC ja enintään
55 ºC (vaaralauseke R 10) ja jotka ylläpitävät palamista,
b) helposti syttyviä nesteitä:
1) — aineita ja valmisteita, jotka voivat kuumentua ja lopulta syttyä
itsestää joutuessaan kosketukseen ilman kanssa ympäristön
lämpötilassa ilman ulkopuolista energiaa (vaaralauseke R 17),1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 24
(1) EYVL L 319, 12.12.1994, s. 7, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
komission direktiivillä 2003/28/EY (EUVL L 90, 8.4.2003, s. 45).▼B
▼M2
— aineita ja valmisteita, joiden leimahduspiste on alempi kuin
55 ºC ja jotka paineenalaisina pysyvät nestemäisinä ja jotka
tietyissä prosessiolosuhteissa, kuten korkeassa paineessa tai
korkeassa lämpötilassa, voivat aiheuttaa suuronnettomuuksien
vaaran,
2) kemikaaleja, joiden leimahduspiste on alempi kuin 21 ºC, mutta
jotka eivät ole erittäin helposti syttyviä (riskilausekkeen R 11
toinen luetelmakohta),
c) erittäin helposti syttyviä kaasuja ja nesteitä:
1) nestemäisiä aineita ja valmisteita, joiden leimahduspiste on alempi
kuin 0 ºC ja kiehumispiste (tai kun kyseessä on kiehumisalue,
kiehumisen alkamislämpötila) on normaalipaineessa enintään 35 ºC
(vaaralausekkeen R 12 ensimmäinen luetelmakohta), ja
2) kaasuja, jotka ovat syttyviä joutuessaan kosketukseen ilman kanssa
ympäristön lämpötilassa ja ilmanpaineessa (vaaralausekkeen R12
toinen luetelmakohta) ja jotka ovat kaasumaisessa tai ylikriittisessä
olomuodossa, ja
3) syttyviä ja helposti syttyviä nestemäisiä aineita ja valmisteita, joita
pidetään kiehumispistettään korkeammassa lämpötilassa.
4. Jos tuotantolaitoksessa ei ole yksittäistä ainetta tai valmistetta vähintään
kyseisen soveltamisen edellyttämää vähimmäismäärää, käytetään seur-
aavaa sääntöä sen määrittämiseksi, kuuluuko tuotantolaitos tämän
direktiivin asianomaisten vaatimusten soveltamisalaan.
Direktiiviä sovelletaan, jos summa
q1/QU1+q2/QU2+q3/QU3+q4/QU4+q5/QU5+… on suurempi tai yhtä
suuri kuin 1,
jossa: qx= tämän liitteen osaan 1 tai 2 kuuluvan vaarallisen aineen x (tai
vaarallisten aineiden luokan) määrä,
sekä QUx= osan 1 tai 2 sarakkeessa 3 oleva soveltamisen vähimmäismäärä
aineen tai luokan x osalta.
Tätä direktiiviä sovelletaan 9, 11 ja 13 artiklaa lukuun ottamatta, jos
summa
q1/QL1+q2/QL2+q3/QL3+q4/QL4+q5/QL5+… on suurempi tai yhtä
suuri kuin 1,
jossa: qx= tämän liitteen osaan 1 tai 2 kuuluvan vaarallisen aineen x (tai
vaarallisten aineiden luokan) määrä,
sekä QLX= osan 1 tai 2 sarakkeessa 2 oleva soveltamisen vähimmäismäärä
aineen tai luokan x osalta.
Tätä sääntöä käytetään myrkyllisyyteen, syttyvyyteen ja ympäristöön
kohdistuvaan vaarallisuuteen liittyvien kokonaisvaarojen arviointiin. Siksi
sitä on käytettävä kolme kertaa:
a) osassa 1 nimettyjen ja myrkyllisiksi tai erittäin myrkyllisiksi luokitel-
tujen aineiden ja valmisteiden laskemiseen yhteen luokkiin 1 tai 2
kuuluvien aineiden ja valmisteiden kanssa;
b) osassa 1 nimettyjen ja hapettaviksi, räjähtäviksi, syttyviksi, helposti
syttyviksi tai erittäin helposti syttyviksi luokiteltujen aineiden ja
valmisteiden laskemiseen yhteen luokkiin 3, 4, 5, 6, 7a, 7b tai 8 kuulu-
vien aineiden ja valmisteiden kanssa;
c) osassa 1 nimettyjen, ympäristölle vaarallisiksi luokiteltujen aineiden ja
valmisteiden (R50 (mukaan lukien R50/53) tai R51/53) laskemiseen
yhteen luokkiin 9 i tai 9 ii kuuluvien aineiden ja valmisteiden kanssa.
Asiaa koskevia tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan, jos yksikin
jollain edellä a, b ja c kohdassa mainitulla tavalla saaduista summista on
suurempi tai yhtä suuri kuin 1.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 25
▼B
▼M2
▼B
LIITE II
VÄHIMMÄISTIEDOT, JOTKA ON ESITETTÄVÄ 9 ARTIKLASSA
TARKOITETUSSA TURVALLISUUSSELVITYKSESSÄ
I. Suuronnettomuuksien ehkäisemisen kannalta tarpeelliset tiedot tuon-
tantolaitoksen organisaatiosta ja johtamisjärjestelmästä
Näistä tiedoista on käytävä ilmi liitteessä III käsitellyt seikat.
II. Kuvaus tuotantolaitoksen ympäristöstä
A. Kuvaus alueesta ja sen ympäristöstä, myös maantieteellinen sijainti sekä
sääolosuhteita, maaperää, pohja- ja pintavesiä koskevat tiedot sekä
tarvittaessa tiedot alueen aikaisemmasta käytöstä.
B. Selostus tuotantolaitoksen laitoksista ja muista toiminnoista, jotka voivat
aiheuttaa suuronnettomuuden vaaran.
C. Kuvaus alueista, joihin suuronnettomuus saattaa vaikuttaa.
III. Laitoksen kuvaus
A. Kuvaus tärkeimmistä toiminnoista ja tuotteista turvallisuuden kannalta
tärkeissä tuotantolaitoksen osissa, suuronnettomuuksien vaaralähteistä ja
tilanteista, joissa suuronnettomuus voisi tapahtua, sekä lisäksi kuvaus
suunnitelluista toimenpiteistä onnettomuuksien ehkäisemiseksi.
B. Kuvaus prosesseista, erityisesti käyttömenetelmistä.C. Kuvaus vaarallisista aineista:
1) luettelo vaarallisista aineista, johon kuuluu
— kyseessä olevien vaarallisten aineiden yksilöinti: kemiallinen
nimi, CAS-numero, IUPACin mukainen nimi,
— niiden vaarallisten aineiden enimmäismäärät, joita tuotantolaitok-
sessa on tai voi olla,
2) fysikaaliset, kemialliset ja toksikologiset ominaisuudet ja selostus
ihmiselle tai ympäristölle välittömästi tai viivästyneesti aiheutuvista
vaaroista,
3) aineen fysikaalinen tai kemiallinen käyttäytyminen normaaleissa
käyttöolosuhteissa tai ennakoitavissa olevissa onnettomuusolosuh-
teissa.
IV. Onnettomuusriskien tunnistaminen ja analysointi sekä ehkäisemiskeinot
A. Yksityiskohtainen kuvaus mahdollisten suuronnettomuuksien kulusta
sekä siitä, millä todennäköisyydellä ja minkälaisissa olosuhteissa niitä
esiintyy, mukaan lukien yhteenveto sekä laitoksen sisällä että sen ulko-
puolella esiintyvistä seikoista, jotka voivat vaikuttaa näiden
onnettomuuksien syntyyn.
B. Arvio kuvattujen suuronnettomuuksien seurausten laajuudesta ja vaka-
vuudesta mukaan lukien kartat, kuvat tai soveltuvissa tapauksissa
kuvaukset alueista, joihin tällaiset 13 artiklan 4 kohdan ja 20 artiklan
säännösten piiriin kuuluvassa tuotantolaitoksessa mahdollisesti tapah-
tuvat onnettomuudet saattavat vaikuttaa.
C. Kuvaus laitosten turvallisuuden takaamiseksi käytettävistä teknisistä
tekijöistä ja laitteista.
V. Pelastustoimenpiteet onnettomuuksien seurausten rajoittamiseksi
A. Kuvaus suuronnettomuuksien seurausten rajoittamiseksi laitokseen asen-
netuista laitteistoista.
B. Hälytyksen ja pelastustoimien organisointi.C. Kuvaus sisäisestä ja ulkoisesta pelastusvalmiudesta.
D. Yhteenveto yllä A-, B- ja C-kohdissa kuvatuista seikoista, jotka tarvi-
taan 11 artiklan tarkoittaman sisäisen pelastussuunnitelman laatimiseksi.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 26
▼M2
▼B
▼B
LIITE III
SUURONNETTOMUUKSIEN EHKÄISEMISEN KANNALTA TARPEEL-
LISET TUOTANTOLAITOKSEN ORGANISAATIOTA JA
JOHTAMISJÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAT 7 ARTIKLASSA TARKOI-
TETUT PERIAATTEET JA 9 ARTIKLASSA TARKOITETUT TIEDOT
Toiminnanharjoittajan laatimia suuronnettomuuksien ehkäisemistoimintaperiaat-
teita ja turvallisuusjohtamisjärjestelmää toteutettaessa otetaan huomioon
seuraavat seikat. Edellä 7 artiklassa tarkoitetussa asiakirjassa esitettävätmääräykset pitäisi suhteuttaa tuotantolaitoksessa esiintyvään suuronnettomuuden
varaan.
a) Suuronnettomuuksien ehkäisemiseen tähtäävät toimintaperiaatteet pitäisi
esittää kirjallisesti, ja niihin pitäsi sisältyä toiminnanharjoittajan vahvistamat
suuronnettomuuksien vaaran rajoittamista koskevat yleiset päämäärät ja
toimintaperiaatteet.
b) Turvallisuusjohtamisjärjestelmän pitäisi sisältää se osa yleistä johtamisjärjes-
telmää, johon kuuluu organisaatiorakenne, vastuualueet, käytännöt,
menettelyt, menetelmät ja voimavarat, jotka mahdollistavat suuronnetto-
muuksien ehkäisemistoimintaperiaatteiden määrittelyn ja täytäntöönpanon.
c) Turvallisuusjohtamisjärjestelmän yhteydessä käsitellään seuraavia kysy-
myksiä:
i) Organisaatio ja henkilökunta; kaikilla organisaatiotasoilla suuronnetto-
muusvaarojen hallintaan osallistuvan henkilöstön tehtäviä ja
vastuualueita. Henkilöstön koulutustarpeen määrittämistä ja koulutuksen
järjestämistä. Henkilöstön ja tuotantolaitoksessa työskentelevien alihank-
kijoiden henkilöstön osallistumista.
ii) Suuronnettomuusvaarojen tunnistaminen ja arviointi; normaalissa tai
normaalista poikkeavassa toiminnassa mahdollisesti esiintyvien suuron-
nettomuusvaarojen järjestelmälliseksi tunnistamiseksi sekä niiden
todennäköisyyden ja vakavuuden arvioimiseksi tarvittavien menettelyjen
vahvistaminen ja käyttöönotto.
iii) Käytönvalvonta; laitoksen ja sen prosessien sekä laitteiden turvallista
käyttöä ja kunnossapitoa sekä seisokkeja koskevien menettelytapojen
käyttöönotto ja ohjeiden antaminen.
iv) Muutosten hallinta; menettelyjen vahvistaminen ja käyttöönotto
olemassa olevissa tuotantolaitoksissa tehtävien muutosten tai uusien
laitosten, prosessien tai varastojen suunnitteluun.
v) Suunnittelu hätätilanteiden varalta: sellaisten menettelyjen vahvista-
minen ja käyttöönotto, joiden avulla voidaan tunnistaa ennakoitavissa
olevat hätätilanteet järjestelmällisen analyysin avulla sekä laatia, harjoi-
tella ja tarkistaa pelastussuunnitelmia ja siten hallita tällaiset
vaaratilanteet ja antaa asianomaiselle henkilökunnalle koulutusta. Tämä
koulutus koskee kaikkea tuotantolaitoksessa työskentelevää henkilök-
untaa, mukaan lukien asiaankuuluva alihankkijoiden henkilöstö.
vi) Toteutuksen seuranta; sellaisten menettelyjen vahvistaminen ja käyttöö-
notto, joilla voidaan jatkuvasti arvioida toiminnanharjoittajan
suuronnettomuuksien ehkäisemiseksi antamien toimintaperiaatteiden ja
turvallisuusjohtamisjärjestelmien toteutumista sekä tutkinnan ja korjaa-
vien toimintojen menettelyt siinä tapauksessa, että näitä tavoitteita ei
saavuteta. Näihin menettelyihin pitäisi kuulua toiminnanharjoittajien
ilmoitusjärjestelmä suuronnettomuuksista tai täpärästi vältetyistä onnet-
tomuuksista, varsinkin jos turvallisuustoimissa on ollut
puutteellisuuksia, sekä niiden tutkinta ja seurantamenettelyt ottaen
huomioon aiemmat kokemukset.
vii) Tarkistus ja arviointi; sellaisten menettelyjen vahvistaminen ja käyttöö-
notto, joilla voidaan säännöllisin väliajoin järjestelmällisesti arvioida
suuronnettomuuksien ehkäisemistoimintaperiaatteita sekä turvallisuus-
johtamisjärjestelmän tehoa ja asianmukaisuutta. Ylemmän johdon
tekemä kirjallinen arviointi toimintaperiaatteiden ja turvallisuusjohta-
misjärjestelmän toteuttamisesta ja niiden saattamisesta ajan tasalle.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 27
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
LIITE IV
TIEDOT, JOTKA ON ESITETTÄVÄ 11 ARTIKLASSA TARKOITE-
TUISSA PELASTUSSUUNNITELMISSA
1.Sisäiset pelastussuunnitelmat
a) Niiden henkilöiden nimet ja tehtävät, joilla on valtuudet käynnistää pelas-
tustoimet ja jotka ovat vastuussa laitoksen sisäisistä pelastustoimista.
b) Sen henkilön nimi ja tehtävät, joka vastaa yhteyksistä ulkoisesta pelastus-
suunnitelmasta vastaaviin viranomaisiin.
c) Kuvaus toimista, joihin on ryhdyttävä tilanteen tai tapahtuman hallitsemi-
seksi ja sen seurauksien rajoittamiseksi, jokaisen ennakoitavissa olevan
tilanteen tai tapahtuman osalta, joka voisi merkittävästi vaikuttaa suuron-
nettomuuden syntymiseen; kuvauksessa on selostettava myös
turvallisuuslaitteet ja käytettävissä olevat voimavarat.
d) Alueella oleviin ihmisiin kohdistuvien vaarojen rajoittamiseen tähtäävät
toimet, mukaan lukien hälytysjärjestelmä ja ohjeet käyttäytymisestä
hälytyksen sattuessa.
e) Millä tavalla onnettomuuden sattuessa ilmoitetaan nopeasti ulkoisen
pelastussuunnitelman aloittamisesta vastaaville viranomaisille, millaisia
tietoja annetaan välittömästi ja miten yksityiskohtaisempia tietoja toimite-
taan sitä mukaa kuin niitä saadaan.
f) Millä tavalla henkilökuntaa koulutetaan tehtäviin, jotka heidän edelly-
tetään suorittavan, ja tarpeen vaatiessa tämän toiminnan
yhteensovittaminen ulkoisen pelastuspalvelun kanssa.
g) Millä tavalla alueen ulkopuolella tehtäviä pelastustoimia tuetaan.
2.Ulkoiset pelastussuunnitelmat
a) Niiden henkilöiden nimet ja tehtävät, joilla on valtuudet käynnistää pelas-
tustoimet, ja niiden henkilöiden nimet, joilla on valtuudet johtaa ja
sovittaa yhteen alueen ulkopuolella tehtäviä toimia.
b) Millä tavalla mahdollisista onnettomuuksista saadaan tieto nopeasti, miten
hälytykset annetaan ja miten apua kutsutaan.
c) Miten ulkoisen pelastussuunnitelman toteuttamiseksi tarvittavat voima-
varat sovitetaan yhteen.
d) Miten alueella toteutettuja pelastustoimia tuetaan.
e) Miten alueen ulkopuolella toteutetaan pelastustoimia.
f) Miten väestölle annetaan tarkkoja tietoja onnettomuudesta ja millaista
käyttäytymistä väestön pitäisi noudattaa.
g) Miten huolehditaan tiedottamisesta muiden jäsenvaltioiden pelastusvirano-
maisille sellaisen suuronnettomuuden sattuessa, jolla voi olla vaikutuksia
yli valtion rajojen.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 28
▼B
LIITE V
TIEDOT, JOTKA ON 13 ARTIKLAN 1 KOHDAN MUKAISESTI ILMOI-
TETTAVA YLEISÖLLE
1. Toiminnanharjoittajan nimi ja tuotantolaitoksen osoite.
2. Tietoja antavan henkilön nimi ja asema.
3. Vahvistus siitä, että tuotantolaitoksen on noudatettava tämän direktiivin
soveltamisesta johtuvia säännöksiä ja hallinnollisia määräyksiä ja että 6
artiklan 3 kohdassa säädetty ilmoitus sekä 9 artiklan 1 kohdassa säädetty
turvallisuusselvitys on toimitettu toimivaltaiselle viranomaiselle.
4. Selkeästi laadittu selostus tuotantolaitoksen toiminnasta tai tominnoista.
5. Tuotantolaitoksessa olevien suuronnettomuuden vaaraa aiheuttavien
aineiden ja valmisteiden yhteinen nimitys tai, liitteen I osassa 2 mainittujen
vaarallisten aineiden ollessa kyseessä, yleisnimi tai vaaran yleisluokka, sekä
maininta näiden aineiden pääasiallisista vaarallisista ominaisuuksista.
6. Yleisiä tietoja suuronnettomuuksien vaarojen luonteesta, mukaan lukien
niiden mahdolliset vaikutukset väestöön ja ympäristöön.
7. Asianmukaiset tiedot siitä, miten onnettomuusalueella olevaa väestöä varoi-
tetaan onnettomuudesta ja miten se pidetään suuronnettomuuksissa
tapahtumien tasalla.
8. Asianmukaiset tiedot siitä, mihin toimiin onnettomuusalueella olevan
väestön on ryhdyttävä ja miten sen on käyttäydyttävä suuronnettomuuden
tapahtuessa.
9. Vahvistus siitä, että toiminnanharjoittajalla on velvollisuus ryhtyä asianmu-
kaisiin toimiin alueella ja erityisesti ottaa yhteys pelastustoimeen, jotta
suuronnettomuuksissa voidaan toimia asianmukaisesti ja minimoidaan
niiden seuraukset.
10. Maininta ulkoisesta pelastussuunnitelmasta onnettomuusalueen ulkopuolelle
ulottuvien seurausten hallitsemiseksi ja kehotus noudattaa kaikkia pelastus-
toimen antamia ohjeita tai käskyjä onnettomuuden tapahtuessa.
11. Täsmennykset siihen, miten muita asiaa koskevia tietoja saa, sikäli kuin ne
eivät ole kansallisen lainsäädännön mukaan luottamuksellisia.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 29
▼B
LIITE VI
PERUSTEET, JOIDEN NOJALLA KOMISSIOLLE ON TEHTÄVÄ 15
ARTIKLAN 1 KOHDAN MUKAINEN ILMOITUS ONNETTOMUU-
DESTA
I. Komissiolle on ilmoitettava kaikki alakohdassa 1 tarkoitetut onnettomuudet
sekä onnettomuudet, joilla on vähintään yksi jäljempänä 2, 3, 4 tai 5 alakoh-
dassa mainituista seurauksista.
1.Onnettomuuteen liittyvät aineet
Tulipalot, räjähdykset tai vahingossa tapahtuneet vaarallisen aineen
päästöt, joissa esiintyy kyseessä olevaa ainetta vähintään 5 prosenttia liit-
teen I sarakkeessa 3 mainitusta vähimmäismäärästä.
2.Henkilö- tai omaisuusvahingot
Vaarallisista aineista suoranaisesti aiheutunut suuronnettomuus, joka on
johtanut johonkin seuraavista tapahtumista:
— kuolemantapaus,
— kuusi henkilöä on loukkaantunut tuotantolaitoksen tiloissa ja ollut
sairaalahoidossa vähintään 24 tuntia,
— yksi henkilö tuotantolaitoksen ulkopuolella on joutunut sairaalahoi-
toon vähintään 24 tunniksi,
— tuotantolaitoksen ulkopuolella sijaisev(i)a asunto(ja) on vahingoittunut
ja tullut käyttökelvottomaksi/käyttökelvottomiksi onnettomuuden
johdosta,
— henkilöitä on jouduttu evakuoimaan tai heitä on käsketty pysymään
sisä- tai suojatiloissa vähintään kahden tunnin ajan (henkilöä × tuntia):
luvun on oltava vähintään 500,
— juomavesi, sähkö, kaasu tai puhelin on ollut poikki yli kaksi tuntia
(henkilöä × tuntia): luvun on oltava vähintään 1 000.
3.Välittömät ympäristövahingot
— pysyvät tai pitkäaikaiset ympäristövahingot maa-alueilla
— vähintään 0,5 ha ympäristön tai suojelun kannalta tärkeää,
lainsäädännöllä suojeltua luonnonsuojelualuetta,
— vähintään 10 ha muuta aluetta mukaan lukien maatalouskäytössä
olevat alueet,
— huomattavat tai pitkäaikaiset vahingot vesistössä tai meriym-
päristössä (*)
— vähintään 10 km joesta tai kanavasta,
— vähintään 1 ha järvestä tai lammesta,— vähintään 2 ha suistoalueesta,— vähintään 2 ha rannikoista tai merestä,
— huomattavat pohjavesivahingot (**)
— vähintään 1 ha.
4.Omaisuusvahingot
— tuotantolaitokselle aiheutuneet omaisuusvahingot: vähintään 2
miljoonaa ecua,
— tuotantolaitoksen ulkopuoliset aineelliset vahingot: vähintään 0,5
miljoonaa ecua.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 30
(*) Vahinkoa arvioitaessa voidaan tarvittaessa viitata direktiiveihin 75/440/ETY, 76/464/
ETY ja tiettyjä aineita koskevista sovellutuksista annettuihin direktiiveihin 76/160/ETY, 78/659/ETY, 79/923/ETY tai LC 50 -arvoon vahinkoja kärsineiden ympäristöjenedustavien lajien osalta, kuten ne on määritelty ”ympäristölle vaarallinen” -perusteesta
annetussa direktiivissä 92/32/ETY.
(**) Vahinkoa arvioitaessa voidaan tarvittaessa viitata direktiiveihin 75/440/ETY, 76/464/
ETY ja tiettyjä aineita koskevista sovellutuksista annettuihin direktiiveihin 76/160/ETY, 78/659/ETY, 79/923/ETY tai LC 50 -arvoon vahinkoja kärsineidenympäristöjen edustavien lajien osalta, kuten ne on määritelty ”ympäristölle vaaral-
linen” -perusteesta annetussa direktiivissä 92/32/ETY.
▼B
5.Rajojen yli ulottuvat vahingot
Vaarallisesta aineesta suoranaisesti aiheutunut vahinko, jonka vaikutukset
ulottuvat kyseessä olevan jäsenvaltion alueen ulkopuolelle.
II. Komissiolle olisi lisäksi ilmoitettava sellaisista onnettomuuksista ja ”läheltä
piti” -tilanteista, joilla jäsenvaltiot arvioivat olevan erityistä teknistä merki-tystä suuronnettomuuksien estämiselle ja niiden seurauksien rajoittamiselle,
vaikka ne eivät noudattaisi yllä mainittuja määrällisiä arviointiperiaatteita.1996L0082 — FI — 31.12.2003 — 002.001 — 31