2003L0085 — FI — 06.08.2015 — 011.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 2003/85/EY, annettu 29. syyskuuta 2003, yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi, direktiivin 85/511/EY sekä päätösten 89/531/ETY ja 91/665/ETY kumoamisesta ja direktiivin 92/46/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 306 22.11.2003, s. 1)

Muutettu:





Oikaisu









▼B

NEUVOSTON DIREKTIIVI 2003/85/EY,

annettu 29. syyskuuta 2003,

yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi, direktiivin 85/511/EY sekä päätösten 89/531/ETY ja 91/665/ETY kumoamisesta ja direktiivin 92/46/ETY muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)







EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ( 1 ), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon ( 2 ), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 3 ), ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon ( 4 ), sekä katsoo seuraavaa: 1) Yksi yhteisön tehtävistä eläinlääkinnän alalla on kotieläinten terveydentilan parantaminen ja siten kotieläintalouden kannattavuuden parantaminen sekä eläimillä ja eläintuotteilla käytävän kaupan helpottaminen. Samalla yhteisö on kuitenkin myös arvoyhteisö, jonka toimintaperiaatteet eläintautien torjunnan alalla eivät saa perustua vain puhtaasti kaupallisiin etuihin, vaan niissä on myös aidosti otettava huomioon eettiset periaatteet. 2) Suu- ja sorkkatauti on erittäin tarttuva sorkkaeläinten virustauti. Vaikka suu- ja sorkkataudilla ei ole merkitystä kansanterveyden kannalta, se luetellaan sen poikkeuksellisen taloudellisen merkityksen vuoksi ensimmäisenä maailman eläintautijärjestön (OIE) luettelossa A. 3) Suu- ja sorkkatauti on pakollisesti ilmoitettava tauti, ja jäsenvaltion, jossa tauti puhkeaa, on ilmoitettava siitä komissiolle ja muille jäsenvaltioille eläintaudeista ilmoittamisesta yhteisössä 21 päivänä joulukuuta 1982 annetun neuvoston direktiivin 82/894/ETY ( 5 ) mukaisesti. 4) Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi säädetään yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi 18 päivänä marraskuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/511/ETY ( 6 ). Mainittua direktiiviä on muutettu merkittävästi useaan kertaan. Nyt kun mainittua direktiiviä muutetaan vielä uudelleen, kyseiset säännökset olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen. 5) Direktiivin 85/511/ETY, eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/ETY sekä terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tai lihatuotteiden tuonnissa kolmansista maista annetun direktiivin 72/462/ETY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/423/ETY ( 7 ) antamisen jälkeen ehkäisevät rokotukset suu- ja sorkkatautia vastaan ovat olleet kiellettyjä koko yhteisössä 1 päivästä tammikuuta 1992 alkaen. 6) Ennalta ehkäisevät toimenpiteet ovat tarpeen, jotta vältetään suu- ja sorkkataudin kulkeutuminen yhteisöön ja yhteisön kotieläimiin naapurimaista tai yhteisöön tuotavien elävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden välityksellä. Mikään ei viittaa siihen, että ehkäisevien rokotusten kieltämisen jälkeen esiintyneet suu- ja sorkkataudin taudinpurkaukset olisivat johtuneet yhteisön lainsäädännön mukaisesta tuonnista, jolle on tehty eläinlääkinnälliset tarkastukset rajatarkastusasemilla kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY ( 8 ) ja kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 10 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/675/ETY ( 9 ) mukaisesti. 7) Olisi kuitenkin tärkeää korostaa riskien vähentämiseen tähtäävien, eläintuotteiden tuontia koskevien yhteisön sääntöjen tiukkaa soveltamista jo senkin vuoksi, että kaupankäynti ja henkilöiden liikkuvuus ovat lisääntyneet maailmanlaajuisesti. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tämä lainsäädäntö pannaan täytäntöön kokonaisuudessaan, ja huolehdittava siitä, että käytettävissä on riittävästi henkilökuntaa ja voimavaroja tiukkojen tarkastusten suorittamiseksi ulkorajoilla. 8) Tämän lisäksi suu- ja sorkkatautia käsittelevän Euroopan parlamentin väliaikainen valiokunta on todennut, että rajatarkastuksin ei käytännössä pystytä estämään merkittävien liha- ja lihavalmistemäärien laitonta tuontia yhteisöön. 9) Sisämarkkinoiden vaatimusten ja kotieläinten kokonaisuudessaan hyvän terveydentilan vuoksi eläinten ja eläintuotteiden kauppa on kasvanut huomattavasti, ja tietyillä yhteisön alueilla on korkea eläintiheys. 10) Tietyissä jäsenvaltioissa vuonna 2001 esiintynyt suu- ja sorkkatautiepidemia osoitti, että koska suu- ja sorkkataudille alttiita eläimiä siirretään ja kaupataan huomattavia määriä, taudinpurkaus voi nopeasti muuttua kulkutaudiksi, joka voi aiheuttaa niin paljon häiriötä, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kasvatuksen kannattavuus alenee tuntuvasti ja muutkin maaseututalouden osat kärsivät. Tällaisessa tilanteessa voidaan hyvinkin joutua myöntämään merkittäviä taloudellisia korvauksia karjankasvattajille ja soveltamaan torjuntatoimenpiteitä. 11) Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautikriisin aikana komissio tiukensi direktiivissä 85/511/ETY säädettyjä, yhteisön suu- ja sorkkataudin torjumiseksi toteuttamia toimenpiteitä hyväksymällä eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY ( 10 ) ja eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY ( 11 ) mukaisia suojatoimenpiteitä. 12) Vuonna 2001 komissio myös teki päätökset direktiivin 85/511/ETY mukaisten hätärokotusten käyttöedellytyksistä. Näistä edellytyksistä säädettäessä huomioon otettiin eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean vuodelta 1999 peräisin olevaan raporttiin suu- ja sorkkataudin vastaisten hätärokotusten strategiasta sisältyvät suositukset. 13) Tässä direktiivissä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden asiantuntijaryhmien vuonna 1998 laatima raportti suu- ja sorkkatautia koskevan yhteisön lainsäädännön tarkastelusta. Raportissa käsitellään jäsenvaltioiden kokemuksia vuoden 1997 klassisen sikaruton epidemiasta. Huomioon olisi myös otettava Brysselissä joulukuussa 2001 järjestetyn suu- ja sorkkataudin ehkäisyä ja torjumista käsitelleen kansainvälisen konferenssin päätelmät. 14) Direktiivissä olisi myös otettava huomioon Euroopan parlamentin 17 päivänä joulukuuta 2002 antama päätöslauselma suu- ja sorkkatautiepidemiasta Euroopan unionissa vuonna 2001 ( 12 ), joka perustuu suu- ja sorkkatautia käsittelevän Euroopan parlamentin väliaikaisen valiokunnan päätelmiin. 15) Direktiivissä olisi otettava huomioon FAO:n suu- ja sorkkataudin vastaisen Euroopan toimikunnan 30. istunnossa laaditun raportin suositukset vuodelta 1993 suu- ja sorkkatautiviruksia in vivo ja in vitro käsitteleviä laboratorioita koskevista vähimmäisvaatimuksista. 16) Tässä direktiivissä olisi lisäksi otettava huomioon OIE:n eläintautisäännöstöön ja diagnostisten tutkimusten ja rokotteiden standardeja käsittelevään käsikirjaan, jäljempänä ”OIE:n käsikirja” tehdyt muutokset. 17) Mahdollisen suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen varhaisen havaitsemisen varmistamiseksi tarvitaan oikeudellisia säännöksiä, joilla velvoitetaan taudille alttiiseen lajiin kuuluvien eläinten kanssa kosketuksissa olleet henkilöt antamaan toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus mahdollisesta epäilyttävästä tapauksesta. Jäsenvaltioissa olisi otettava käyttöön säännölliset tarkastukset, jotta varmistetaan, että karjankasvattajat todella tuntevat taudintorjuntaa ja bioturvallisuutta koskevat yleiset säännöt ja soveltavat niitä. 18) Kun taudin esiintymistä epäillään, on toimittava heti, jotta välittömät ja tehokkaat torjuntatoimenpiteet tautia vastaan voidaan aloittaa heti sen esiintymisen vahvistuttua. Toimivaltaisten viranomaisten on mukautettava tällaisia toimenpiteitä kyseisen jäsenvaltion epidemiologisen tilanteen perusteella. Näitä toimenpiteitä olisi kuitenkin myös tiukennettava erityisillä yhteisön lainsäädännön mukaisilla suojatoimenpiteillä. 19) Nopea ja yksityiskohtainen taudinmääritys ja asianomaisen viruksen tunnistaminen olisi tehtävä jäsenvaltioiden kansallisissa laboratorioissa, joiden täytyy verkottua. Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002 ( 13 ) säädettyä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean menettelyä noudattaen komission nimeämän yhteisön vertailulaboratorion olisi tarvittaessa varmistettava kansallisten laboratorioiden välinen yhteistyö. 20) Suu- ja sorkkataudin laboratorioissa tehtävän erotusdiagnoosin osalta huomioon olisi otettava sian vesikulaaritaudin vahvistamisessa ja erotusdiagnoosissa käytettävistä diagnostisista menettelyistä, näytteenottomenetelmistä ja laboratoriokokeiden tulosten arviointikriteereistä 4 päivänä heinäkuuta 2000 tehty komission päätös 2000/428/EY ( 14 ). 21) Suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevien yhteisön toimenpiteiden olisi ennen kaikkea perustuttava tartunnan saaneen karjan poistamiseen tilalta. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat tartunnan saaneet ja viruksen saastuttamat eläimet olisi lopetettava viipymättä eläinten suojelusta teurastus- tai lopettamishetkellä 22 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/119/ETY ( 15 ) mukaisesti. Kuolleiden tai lopetettujen eläinten ruhojen prosessointi olisi suoritettava mahdollisuuksien mukaan muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3 päivänä lokakuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1774/2002 mukaisesti ( 16 ). 22) Suu- ja sorkkataudin puhjetessa on tarpeen ottaa huomioon kansanterveyteen ja ympäristönsuojeluun liittyvät näkökohdat erityisesti varmistamalla toimivaltaisten eläinlääkintä- ja ympäristöviranomaisten välinen tiivis yhteistyö. Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/61/EY ( 17 ) edellytetään, että eläinten ruhoja ja eläinjätettä hävittävillä tai kierrättävillä ja tietyn käsittelykapasiteetin omaavilla laitoksilla on yhdennetty ympäristölupa. Olisi vältettävä tarpeetonta vaaraa, joka aiheutuu kansanterveydelle eläinten ruhojen polttamisesta rovioilla tai niiden hautaamisesta joukkohautoihin. 23) On tarpeen estää taudin puhjettua sen kaikkinainen leviäminen valvomalla huolellisesti eläinten siirtoja ja viruksesta mahdollisesti saastuvien tuotteiden käyttöä sekä tarvittaessa turvautumalla hätärokotuksiin erityisesti korkean eläintiheyden alueilla. 24) Eräissä jäsenvaltioissa vuonna 2001 ilmenneiden suu- ja sorkkatautiepidemioiden torjunnassa käytetyt toimenpiteet ovat osoittaneet, että kansainvälisissä ja yhteisön säännöissä ja käytänteissä ei ole otettu riittävästi huomioon mahdollisuutta käyttää hätärokotuksia ja myöhemmin tehtäviä testejä tartunnan saaneiden eläinten havaitsemiseksi rokotetussa karjassa. Kauppapoliittisiin näkökohtiin kiinnitettiin liikaa huomiota, ja seurauksena oli, ettei suojarokotuksia käytetty, vaikka ne olisivat olleet sallittuja. 25) Suu- ja sorkkataudin torjuntaan on käytettävissä erilaisia menetelmiä. Kun kyseessä on epidemia, taudintorjuntastrategiaa valittaessa olisi otettava huomioon myös se, millaisesta strategiasta aiheutuu mahdollisimman vähän taloudellista vahinkoa muille talouden aloille kuin maataloudelle. 26) Käyttämällä hätärokotuksia ja antamalla rokotettujen eläinten elää, voidaan merkittävästi vähentää taudin torjumiseksi lopetettujen eläinten määrää. Tämän jälkeen olisi testein varmistettava, ettei tartunnan saaneita eläimiä ole. 27) Puhdistuksen ja desinfioinnin olisi oltava olennainen osa suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevaa yhteisön politiikkaa. Desinfiointiaineita olisi käytettävä biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY ( 18 ) mukaisesti. 28) Siemenneste, munasolut ja alkiot, jotka on saatu suu- ja sorkkatautiviruksen saaneista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä, voivat levittää tautia, ja niihin olisi tämän vuoksi sovellettava rajoituksia seuraavissa direktiiveissä säädettyjen, yhteisön sisäisessä kaupassa sovellettavien eläinten terveyttä koskevien vaatimusten lisäksi: — Neuvoston direktiivi 88/407/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1988, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä naudansukuisten kotieläinten pakastetun siemennesteen kaupassa ja tuonnissa ( 19 ). — Neuvoston direktiivi 89/556/ETY, annettu 25 päivänä syyskuuta 1989, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä naudansukuisten kotieläinten alkioiden kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista ( 20 ). — Neuvoston direktiivi 92/65/ETY, annettu 13 päivänä heinäkuuta 1992, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa siltä osin, kuin niitä eivät koske direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I jaksossa mainittujen erityisten yhteisön säädösten eläinten terveyttä koskevat vaatimukset ( 21 ). 29) Taudin puhjetessa voi olla tarpeen soveltaa torjuntatoimenpiteitä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien tartunnan saaneiden eläinten lisäksi myös viruksen saastuttamiin muiden lajien eläimiin, jotka voivat toimia viruksen mekaanisina levittäjinä. Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemian aikana rajoituksia sovellettiin myös taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitäviltä tiloilta tai tällaisten tilojen naapuritiloilta tulevien hevoseläinten siirtoihin. Eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista elävien hevoseläinten liikkuvuuden ja kolmansista maista tapahtuvan tuonnin osalta 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/426/ETY ( 22 ) vaatimusten lisäksi edellytettiin erityistodistusta suu- ja sorkkataudista kärsivien jäsenvaltioiden hevoseläinkaupan valvomiseksi. 30) Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläintuotteiden markkinoille saattamista, kauppaa ja yhteisöön tuontia koskevista edellytyksistä säädetään eläinten terveyden osalta seuraavissa direktiiveissä: — Neuvoston direktiivi 64/433/ETY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1964, terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa ( 23 ). — Neuvoston direktiivi 77/99/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1976, terveyttä koskevista kysymyksistä lihavalmisteiden ja tiettyjen muiden eläinperäisten tuotteiden tuotannossa ja markkinoille saattamisessa ( 24 ). — Neuvoston direktiivi 80/215/ETY, annettu 22 päivänä tammikuuta 1989, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa ( 25 ). — Neuvoston direktiivi 91/495/ETY, annettu 27 päivänä marraskuuta 1990, terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista kaninlihan ja tarhatun riistan lihan tuotannossa ja markkinoille saattamisessa ( 26 ). — Neuvoston direktiivi 94/65/EY annettu 14 päivänä joulukuuta 1994, jauhetun lihan ja raakalihavalmisteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen sovellettavista vaatimuksista ( 27 ). — Neuvoston direktiivi 2002/99/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 2002, ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, jalostukseen, jakeluun ja yhteisön alueelle tuomiseen liittyvistä eläinten terveyttä koskevista säännöistä ( 28 ). 31) Mainittuja direktiivejä ollaan nyt korvaamassa. Viittausten helpottamiseksi tämän direktiivin liitteissä VII-IX täsmennetään mainittuihin direktiiveihin perustuvat ja OIE:n suosituksia vastaavat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun lihan ja lihavalmisteiden käsittelytavat, joiden tavoitteena on varmistaa mahdollisen suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen. 32) Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, jalostukseen, jakeluun ja yhteisön alueelle tuomiseen liittyvät eläinten terveyttä koskevat säännöt annetaan 16 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston direktiivissä 2002/99/EY ( 29 ). 33) Raakamaidon, lämpökäsitellyn maidon ja maitopohjaisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä 16 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/46/ETY ( 30 ) säädetään suu- ja sorkkatautia koskevien yhteisön torjuntatoimenpiteiden mukaisesti perustetuilla valvontavyöhykkeillä pidetyistä eläimistä peräisin olevan maidon käsittelystä. Mainitun direktiivin vaatimukset eivät ole riittäviä, sillä niissä ei säädetä suojavyöhykkeiltä ja rokotetuista eläimistä saadun maidon käsittelystä. Lisäksi mainitussa direktiivissä säädetään ihmisravinnoksi tarkoitetun maidon osalta tiukemmista vaatimuksista kuin maidossa olevan suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoamista koskevassa OIE:n säännöstössä, minkä vuoksi meijerien hylkäämien huomattavien maitomäärien hävittämisestä aiheutuu logistisia ongelmia. Tähän direktiiviin olisi sisällytettävä yksityiskohtaisempia säännöksiä niillä alueilla, joilla sovelletaan suu- ja sorkkataudin torjuntatoimia, olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun maidon keräämisestä ja kuljetuksesta. Tämän direktiivin liitteessä IX kuvattu maidon ja maitotuotteiden käsittely vastaa OIE:n suosituksia maidossa ja maitotuotteissa mahdollisesti olevan suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoamisesta. Tämän vuoksi direktiivi 92/46/EY olisi muutettava vastaavasti. 34) Eläinperäisten tuotteiden osalta olisi otettava huomioon eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevista vaatimuksista sellaisten tuotteiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa, joita eivät koske direktiivin 89/662/ETY ja, taudinaiheuttajien osalta, direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I luvussa mainittujen erityisten yhteisön säädösten kyseiset vaatimukset, 17 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/118/ETY ( 31 ). Eräät direktiivin 92/118/ETY säännökset on sisällytetty asetukseen (EY) N:o 1774/2002. 35) Soveltamalla alueellistamisen periaatetta voitaisiin tiukat torjuntatoimenpiteet, hätärokotukset mukaan luettuina, panna täytäntöön tietyissä yhteisön osissa vaarantamatta yhteisön yleisiä etuja. Rokotetuista eläimistä saadut maitotuotteet ja lihavalmisteet voidaan saattaa markkinoille asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti tämän direktiivin mukaisesti. 36) Direktiivissä 64/432/ETY säädetään alueiden määritelmästä. Neuvoston direktiivin 82/894/ETY mukaisen eläintaudeista ilmoittamisen kooditetusta muodosta ja koodeista 11 päivänä joulukuuta 2000 tehdyssä komission päätöksessä 2000/807/EY ( 32 ) määritellään taudintorjuntatoimenpiteisiin ja eläintaudeista ilmoittamiseen liittyvät jäsenvaltioiden hallinnolliset alueet. 37) Hätätilanteiden varalta yhteisö on yhteisön suu- ja sorkkatautirokotevaraston perustamisesta 11 päivänä joulukuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/666/ETY ( 33 ) mukaisesti perustanut suu- ja sorkkatautiviruksen inaktivoitujen antigeenikantojen varantoja nimettyihin paikkoihin ja yhteisön antigeeni- ja rokotepankin. Olisi luotava avoimet ja tehokkaat menettelyt antigeenin saannin varmistamiseksi ilman tarpeettomia viivästyksiä. Lisäksi tietyt jäsenvaltiot ovat perustaneet ja pitävät yllä kansallisia antigeeni- ja rokotepankkeja. 38) Eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/82/EY ( 34 ) edellytetään, että kaikilla yhteisössä markkinoille saatetuilla eläinlääkkeillä on harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta markkinoille saattamista koskeva lupa. Lisäksi mainitussa direktiivissä säädetään eläinlääkkeiden, immunologiset eläinlääkkeet mukaan luettuina, markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämiseen sovellettavista perusteista. Mainitussa direktiivissä jäsenvaltioille annetaan lupa sallia vakavan tautiepidemian sattuessa ja tietyin edellytyksin tuotteen pääsy markkinoilleen ilman markkinoille saattamista koskevaa lupaa. Suu- ja sorkkatauti voi muodostua vakavaksi tautiepidemiaksi. Koska tehokkaan suojan taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille hätätilanteessa antavan antigeenin muuntamisen on tapahduttava nopeasti, suu- ja sorkkatautirokotteisiin voidaan soveltaa mainitussa direktiivissä säädettyä poikkeusta. 39) Yhteisön vertailulaboratorion olisi annettava neuvoja komissiolle ja jäsenvaltioille rokote- ja antigeenitarpeesta, erityisesti silloin kun havaitaan viruskantoja, joita vastaan yhteisön antigeeni- ja rokotepankkiin varastoidun antigeenin perusteella tuotetut rokotteet eivät anna riittävää suojaa. 40) Suu- ja sorkkatautiviruksen tarkoituksellisen levittämisen riskin varalta on aiheellista soveltaa varotoimena erityismenettelyjä antigeenin hankinnassa yhteisön antigeeni- ja rokotepankkia varten ja taudin torjuntatoimenpiteisiin liittyvien eräiden yksityiskohtien julkaisemisessa. 41) Jäsenvaltioissa oleva taudille altis kotieläinkanta, jolle ei ole lainkaan annettu rokotuksia, vaatii alituista tietoisuutta taudista ja korkeaa valmiusastetta. Yksityiskohtaiset valmiussuunnitelmat osoittautuivat jälleen kerran tarpeellisiksi vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemian aikana. Tällä hetkellä kaikilla jäsenvaltioilla on suu- ja sorkkataudin torjumista koskevien valmiussuunnitelmien hyväksymisestä 23 päivänä heinäkuuta 1993 tehdyllä komission päätöksellä 93/455/ETY ( 35 ) hyväksytyt valmiussuunnitelmat. Näitä valmiussuunnitelmia olisi tarkasteltava säännöllisesti uudelleen muun muassa jäsenvaltioissa järjestettyjen reaaliaikaisten hälytysharjoitusten tulosten ja vuoden 2001 epidemiasta saadun kokemuksen perusteella sekä ympäristönsuojelua koskevien toimenpiteiden sisällyttämiseksi niihin. Jäsenvaltioita olisi kannustettava järjestämään tällaisia harjoituksia läheisessä yhteistyössä ja rajojen yli. Komissiota olisi kannustettava yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ryhtymään toimenpiteisiin sellaisen teknisen avun järjestämiseksi, joka olisi niiden jäsenvaltioiden käytettävissä, joissa epidemiaa ilmenee. 42) Olisi myös säädettävä yhteisön naapurimaiden, joissa esiintyy suu- ja sorkkatautia tai joissa tällainen riski on olemassa, avustamisesta riskiarvion mukaisesti yhteisön kotieläinkannan suojaamiseksi, varsinkin kun on kyse antigeenin tai rokotteiden kiireellisestä toimituksesta. Tällaisia säännöksiä olisi kuitenkin sovellettava sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisten kolmansien maiden ja yhteisön välisten yhteisön antigeeni- ja rokotepankin käyttöä koskevien sopimusten soveltamista. 43) Tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehtyä neuvoston päätöstä 90/424/ETY ( 36 ) sovelletaan, jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia alkaa esiintyä, ja sitä sovelletaan vertailulaboratorioille ja antigeeni- ja rokotepankeille myönnettäviin yhteisön tukiin. Yhteisön jäsenvaltioille myöntämän korvauksen suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten vuoksi toteutetuista torjuntatoimenpiteistä aiheutuneisiin kustannuksiin olisi edellytettävä sen tarkastamista, että ainakin kyseisessä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia on noudatettu. 44) Jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön varmistamiseksi suu- ja sorkkataudin torjunnassa ja taudin luonne huomioon ottaen komissiolla olisi oltava valtuudet muuttaa ja mukauttaa tiettyjä torjuntatoimenpiteiden teknisiä seikkoja. Komission olisi tarvittaessa perustettava tällaiset muutokset tai mukautukset komission asiantuntijoiden jäsenvaltiossa paikalla tekemiä eläinlääkintäalan tarkastuksia koskevista tietyistä yksityiskohtaisista säännöistä 4 päivänä helmikuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 98/139/EY ( 37 ) mukaisesti tehdyn eläinlääkintätarkastuksen tuloksiin. 45) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tämän direktiivin säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja varmistettava niiden täytäntöönpano. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 46) Kaikkien jäsenvaltioiden suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman säilyttämistä ja taudinpurkauksen sattuessa aseman nopeaa palauttamista koskevan perustavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen ja aiheellista vahvistaa suhteellisuusperiaatteen mukaisesti säännöt valmiusasteen parantamiseksi ja taudinpurkausten torjumiseksi mahdollisimman nopeasti, tarvittaessa hätärokotuksin, sekä karjan ja eläinperäisten tuotteiden tuotantoon ja kauppaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten minimoimiseksi. Tämä direktiivi rajoittuu siihen, mikä on tarpeen tavoitteiden saavuttamiseksi perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti, 47) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY ( 38 ) mukaisesti, sekä katsoo seuraavaa: ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:







I LUKU

ASIASISÄLTÖ, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Asiasisältö ja soveltamisala

1. Tässä direktiivissä vahvistetaan:

a) vähimmäistoimenpiteet suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten torjumiseksi riippumatta virustyypistä;

b) tietyt ennalta ehkäisevät toimenpiteet, joiden tarkoituksena on parantaa toimivaltaisten viranomaisten ja kotieläintuottajien tietämystä suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautiin liittyvää valmiusastetta.

2. Jäsenvaltiot saavat toteuttaa tiukempia toimia tämän direktiivin soveltamisalalla.

2 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

a) ”taudille alttiiseen lajiin kuuluvalla eläimellä”Artiodactyla-lahkon Ruminantia-, Suina- ja Tylopoda-alalahkoon kuuluvaa kotieläimenä pidettävää tai luonnonvaraista eläintä; Erityistoimenpiteiden osalta, erityisesti sovellettaessa 1 artiklan 2 kohtaa, 15 artiklaa ja 85 artiklan 2 kohtaa, muita eläimiä, kuten Rodentia- tai Proboscidae-lahkoon kuuluvia eläimiä, saatetaan pitää suu- ja sorkkataudille alttiina tieteellisen näytön perusteella.

b) ”tilalla” mitä tahansa jäsenvaltion kansallisella alueella sijaitsevaa maatalouskäyttöön tai muuhun käyttöön tarkoitettua tilaa sirkukset mukaan luettuina, jolla pidetään tai jalostetaan taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pysyvästi tai tilapäisesti. Jäljempänä olevan 10 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi tämä määritelmä ei kuitenkaan kata tällaisen tilan ihmisille tarkoitettuja asuintiloja, ellei taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, 85 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut eläimet mukaan luettuina, pidetä kyseisissä tiloissa pysyvästi tai tilapäisesti, teurastamoja, kuljetusvälineitä, rajatarkastusasemia tai aidattuja alueita, joissa pidetään ja saatetaan metsästää taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, jos aidattujen alueiden koko on sellainen, että 10 artiklassa säädetyt toimenpiteet eivät ole sovellettavissa;

c) ”karjalla” eläintä tai eläinryhmää, jota pidetään tilalla samana epidemiologisena yksikkönä; jos samalla tilalla on useampia karjoja, kukin niistä muodostaa erillisen yksikkönsä, jolla on oma terveydellinen asema;

d) ”omistajalla” yhtä tai useampaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten omistusoikeus tai jonka tehtävänä on huolehtia niiden hoitamisesta riippumatta siitä, suoritetaanko tästä tehtävästä rahallinen korvaus;

e) ”toimivaltaisella viranomaisella” jäsenvaltion viranomaista, jolla on toimivalta suorittaa eläinlääkinnällisiä tai kotieläinjalostustarkastuksia, tai viranomaista, jolle tämä toimivalta on siirretty;

f) ”virkaeläinlääkärillä” jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämää eläinlääkäriä;

g) ”luvalla” toimivaltaisten viranomaisten antamaa kirjallista lupaa, jonka tarvittavat jäljennökset ovat saatavilla myöhemmin kyseisen jäsenvaltion asianmukaisen lainsäädännön mukaisesti tehtäviä tarkastuksia varten;

h) ”itämisajalla” tartunnan ja suu- ja sorkkataudin kliinisten oireiden ilmaantumisen välistä aikaa ja erityisesti tämän direktiiviin soveltamiseksi 14 päivää nautojen ja sikojen osalta ja 21 päivää lampaiden, vuohien ja muiden taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten osalta;

i) ”tartunnan saaneeksi epäillyllä eläimellä” kaikkia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, joissa on kliinisiä oireita tai kuolemanjälkeisiä muutoksia tai sellaisia reaktioita laboratoriokokeissa, joiden perusteella suu- ja sorkkataudin esiintymistä voidaan kohtuudella epäillä;

j) ”viruksen saastuttamaksi epäillyllä eläimellä” kaikkia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, jotka kerättyjen epidemiologisten tietojen perusteella ovat suoraan tai välillisesti saattaneet altistua suu- ja sorkkatautivirukselle;

k) ”suu- ja sorkkatautitapauksella” tai ”suu- ja sorkkatautitartunnan saaneella eläimellä” kaikkia sellaisia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä tai näiden ruhoja, joilla suu- ja sorkkatauti on virallisesti vahvistettu liitteen I määritelmät huomioon ottaen — suu- ja sorkkataudin kliinisten oireiden tai kuolemanjälkeisten muutosten perusteella, tai — liitteen XIII mukaisesti suoritetuissa laboratoriotutkimuksissa;

l) ”suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksella” tilaa, jolla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ja joka täyttää yhden tai useamman liitteessä I asetetuista perusteista;

m) ”primaaritaudinpurkauksella” direktiivin 82/894/ETY 2 artiklan d kohdan mukaista taudinpurkausta;

n) ”lopettamisella” direktiivin 93/119/ETY 2 artiklan 6 kohdan mukaista eläinten lopettamista;

o) ”hätäteurastuksella” direktiivin 93/119/ETY 2 artiklan 7 kohdan mukaista sellaisten eläinten teurastamista hätätapauksissa, joita epidemiologisten tietojen tai kliinisen diagnoosin tai laboratoriotutkimusten tulosten perusteella ei pidetä tartunnan saaneina tai suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamina, mukaan lukien eläinsuojelun vuoksi tehtävät teurastukset;

p) ”prosessoinnilla” yhtä asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 ja sen täytäntöönpanemiseksi annetussa lainsäädännössä säädetyistä suuririskisen aineksen käsittelyistä, joka tehdään tavalla, jolla vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski;

q) ”alueellistamisella” sellaisen rajoitusvyöhykkeen rajojen määräämistä, jolla tiettyjen eläinten tai eläintuotteiden siirtoihin tai kauppaan sovelletaan 45 artiklan mukaisia rajoituksia suu- ja sorkkataudin leviämisen estämiseksi vapaalle vyöhykkeelle, jolla ei sovelleta tämän direktiivin mukaisia rajoituksia;

r) ”alueella” direktiivin 64/432/ETY 2 artiklan 2 kohdan p alakohdassa määriteltyä aluetta;

s) ”alueen osalla” päätöksen 2000/807/EY liitteessä määriteltyä aluetta;

t) ”yhteisön antigeeni- ja rokotepankilla” asianmukaisia tiloja, jotka on nimetty tämän direktiivin mukaisesti sekä tiivistetyn inaktivoidun antigeenin, jota käytetään suu- ja sorkkatautirokotteiden tuotantoon, että tällaisista antigeeneistä valmistettujen ja eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/82/EY mukaisesti hyväksyttyjen immunologisten eläinlääkkeiden (rokotteiden) yhteisön varantojen varastoimiseen ( 39 );

u) ”hätärokotuksella” 50 artiklan 1 kohdan mukaista rokotusta;

v) ”suojarokotuksella” nimetyn alueen tiloilla annettavaa hätärokotusta, jonka tarkoituksena on suojella taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ilmateitse tai muutoin välillisesti kulkeutuvilta suu- ja sorkkatautiviruksilta kyseisellä alueella, jolla eläimet on tarkoitus pitää hengissä rokotuksen jälkeen;

w) ”estorokotuksella” hätärokotusta, joka pelkästään annetaan koko karjan hävittämiseen tähtäävän torjuntapolitiikan yhteydessä tilalla tai alueella, jolla on tarve vähentää kiireellisesti suu- ja sorkkatautiviruksen määrää ja lieventää riskiä viruksen kulkeutumisesta tilan tai alueen ulkopuolelle ja jolla eläimet on tarkoitus hävittää rokotuksen jälkeen;

x) ”villieläimellä” taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, jotka elävät muualla kuin 2 artiklan b kohdassa määritellyillä tiloilla tai 15 ja 16 artiklassa määritellyissä tiloissa;

y) ”suu- ja sorkkataudin primaaritapauksen esiintymisellä villieläimillä” suu- ja sorkkatautitapausta, joka havaitaan villieläimellä sellaisella alueella, jolla ei ole käytössä 85 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisia toimenpiteitä.







II LUKU

SUU- JA SORKKATAUDIN TAUDINPURKAUSTEN TORJUNTA







1 JAKSO

ILMOITTAMINEN

3 artikla

Suu- ja sorkkataudista ilmoittaminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:

a) toimivaltaiset viranomaiset sisällyttävät suu- ja sorkkataudin pakollisesti ilmoitettavien tautien luetteloon;

b) omistajalla ja kenellä tahansa eläimistä huolehtivalla henkilöllä, eläinten mukana kuljetuksen aikana olevalla henkilöllä tai eläimiä hoitavalla henkilöllä on velvollisuus ilmoittaa viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle tai virkaeläinlääkärille suu- ja sorkkataudin esiintymisestä tai epäillystä esiintymisestä ja pitää suu- ja sorkkatautitartunnan saaneet tai tartunnan saaneeksi epäillyt eläimet erillään muista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä, jotka ovat vaarassa saada suu- ja sorkkatautitartunnan tai joutua suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamiksi;

c) eläinlääkäreillä, virkaeläinlääkäreillä, eläinlääkintälaboratorioiden tai muiden virallisten tai yksityisten laboratorioiden johtavilla virkamiehillä ja kenellä tahansa henkilöllä, jolla on ammattinsa puolesta yhteys taudille alttiisiin lajeihin kuuluviin eläimiin tai tällaisista eläimistä saataviin tuotteisiin, on velvollisuus ilmoittaa viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle suu- ja sorkkataudin esiintymisestä tai epäillystä esiintymisestä, jos he ovat saaneet tästä tiedon ennen tämän direktiivin mukaista virallista asiaan puuttumista.

2. Jäsenvaltion, jonka alueella vahvistetaan suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus tai suu- ja sorkkataudin primaaritapauksen esiintyminen villieläimellä, on tehtävä taudista ilmoitus sekä annettava tietoja ja toimitettava kirjallisia selvityksiä komissiolle ja muille jäsenvaltioille liitteen II mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta eläintautien taudinpurkauksista ilmoittamista koskevien voimassa olevan yhteisön lainsäädännön soveltamista.







2 JAKSO

SUU- JA SORKKATAUDIN TAUDINPURKAUSTA EPÄILTÄESSÄ TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET

4 artikla

Suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta epäiltäessä toteutettavat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 ja 3 kohdassa säädetyt toimenpiteet toteutetaan, kun tilalla epäillään yhden tai useamman eläimen saaneen tartunnan tai joutuneen viruksen saastuttamaksi.

2. Toimivaltaisen viranomaisen on aloitettava viipymättä virallinen tutkimus ja valvottava sitä vahvistaakseen tai kumotakseen suu- ja sorkkataudin esiintyminen, ja erityisesti hankittava tarvittavat näytteet liitteessä I annetun määritelmän mukaisen taudinpurkauksen vahvistamiseksi vaadittavia laboratoriotutkimuksia.

3. Kun epäillystä tartunnasta ilmoitetaan, toimivaltaisen viranomaisen on asetettava 1 kohdassa tarkoitettu tila viralliseen valvontaan ja varmistettava erityisesti, että:

a) tilalla olevat kaikkiin luokkiin kuuluvat eläimet lasketaan ja kunkin taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten luokan osalta kirjataan jo kuolleiden sekä tartunnan saaneiksi epäiltyjen tai viruksen saastuttamaksi epäiltyjen eläinten määrä;

b) a alakohdassa tarkoitetut laskentatiedot pidetään ajan tasalla ottamalla huomioon epäilyaikana syntyneet tai kuolleet taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet. Omistajan on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä esitettävä nämä tiedot, ja kyseisen viranomaisen on tarkastettava ne jokaisen tilakäynnin yhteydessä;

c) kaikki tilalla olevat maito-, maitotuote-, liha-, lihavalmiste-, ruho-, vuota-, nahka-, villa-, siemenneste-, alkio-, munasolu-, liete-, lanta-, rehu- ja kuivikevarastot kirjataan ja nämä tiedot pidetään ajan tasalla;

d) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei tuoda tilalle eikä viedä sieltä pois, lukuun ottamatta 18 artiklassa tarkoitettuja eri epidemiologisista tuotantoyksiköistä koostuvia tiloja, ja kaikki tilalla olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet pidetään suojissaan tai muussa sellaisessa paikassa, jossa ne voidaan eristää;

e) rakennusten, joissa pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, ja itse tilan sisään- ja uloskäynnit desinfioidaan asianmukaisin keinoin;

f) tehdään epidemiologinen selvitys 13 artiklan mukaisesti;

g) epidemiologisen selvityksen helpottamiseksi otetaan tarvittavat näytteet laboratoriotutkimuksia varten liitteessä III olevan 2.1.1.1 kohdan mukaisesti.

5 artikla

Siirrot tilalle ja tilalta epäiltäessä suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi kielletään kaikki siirrot tilalle ja tilalta, jolla epäillään suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta. Kielto koskee erityisesti seuraavia:

a) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lihan, ruhojen, lihavalmisteiden, maidon tai maitotuotteiden, siemennesteen, munasolujen tai alkioiden siirtoa pois tilalta taikka rehun, työkalujen, esineiden tai muiden aineiden, kuten villan, vuotien ja nahkojen, harjaksien, eläinjätteen, lietteen, lannan tai minkä tahansa aineen, joka voi levittää suu- ja sorkkatautia, siirtoa pois tilalta;

b) muiden kuin suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtoa;

c) henkilöiden siirtoa tilalle tai sieltä pois;

d) ajoneuvojen siirtoa tilalle tai sieltä pois.

2. Poiketen 1 kohdan a alakohdassa säädetystä kiellosta, jos maidon varastoinnissa tilalla esiintyy vaikeuksia, toimivaltaiset viranomaiset voivat joko päättää, että maito hävitetään tilalla, tai antaa luvan maidon kuljettamiseksi tilalta eläinlääkärin valvonnassa ja ainoastaan kuljetusvälineellä, joka on varustettu asianmukaisesti suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskin estämiseksi, lähimpään mahdolliseen hävittämispaikkaan taikka käsittelypaikkaan, jossa suu- ja sorkkatautivirus hävitetään.

3. Poiketen 1 kohdan b, c ja d alakohdassa säädetyistä kielloista toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan siirtoihin tilalle ja tilalta, jos kaikkia suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämisen vuoksi tarpeellisina pidettäviä edellytyksiä noudatetaan.

6 artikla

Toimenpiteiden ulottaminen koskemaan muita tiloja

1. Toimivaltainen viranomainen voi ulottaa 4 ja 5 artiklassa säädetyt toimenpiteet koskemaan muita tiloja, jos niiden sijainti, rakenne ja sijoittelu tai yhteydet 4 artiklassa tarkoitetun tilan eläimiin antavat aiheen epäillä viruksesta saastumista.

2. Toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava vähintään 4 artiklan ja 5 artiklan 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä 16 artiklassa tarkoitettujen tilojen tai kuljetusvälineiden osalta, jos taudille herkkien eläinten niillä läsnäolo antaa aihetta epäillä suu- ja sorkkatautiviruksen aiheuttamaa tartuntaa tai saastumista.

7 artikla

Väliaikainen tarkkailuvyöhyke

1. Toimivaltainen viranomainen voi perustaa väliaikaisen tarkkailuvyöhykkeen erityisesti silloin kun taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten eläintiheys on suuri, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kanssa kosketuksissa olleiden eläinten tai henkilöiden siirrot ovat laajoja, tautiepäilyn ilmoittamisessa on esiintynyt viivästyksiä tai tiedot suu- ja sorkkatautiviruksen mahdollisesta alkuperästä ja kulkeutumisesta ovat riittämättömiä, jos epidemiologinen tilanne tätä edellyttää.

2. Vähintään 4 artiklan 2 kohdassa ja 3 kohdan a, b ja d alakohdassa ja 5 artiklan 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä on sovellettava väliaikaisella tarkkailuvyöhykkeellä oleviin tiloihin, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.

3. Väliaikaisella tarkkailuvyöhykkeellä sovellettavia toimenpiteitä voidaan täydentää kieltämällä väliaikaisesti kaikkien eläinten siirrot laajemmalla alueella tai jäsenvaltion koko alueella. Kuitenkin muiden kuin suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtojen osalta kielto saa olla voimassa enintään 72 tunnin ajan, jollei ole poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi perusteltua toimia toisin.

8 artikla

Ennalta ehkäisevä hävittämisohjelma

1. Toimivaltainen viranomainen voi panna täytäntöön epidemiologisten tietojen tai muiden todisteiden perusteella ennalta ehkäisevän hävittämisohjelman, johon kuuluu tartunnan todennäköisesti saaneiden taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten ja tarvittaessa niihin epidemiologisesti yhteydessä olevista tuotantoyksiköistä tai naapuritiloilta peräisin olevien eläinten ennalta ehkäisevä lopettaminen.

2. Tässä tapauksessa näytteet on otettava ja taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kliiniset tutkimukset tehtävä vähintään liitteessä III olevan 2.1.1.1 kohdan mukaisesti.

3. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava tässä artiklassa säädetyistä toimenpiteistä komissiolle ennen niiden täytäntöönpanoa.

9 artikla

Toimenpiteiden säilyttäminen voimassa

Jäsenvaltiot eivät saa peruuttaa 4-7 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä ennen kuin on virallisesti todettu, ettei epäiltyä suu- ja sorkkatautia esiinny.







3 JAKSO

SUU- JA SORKKATAUDIN TAUDINPURKAUKSEN ESIINTYMISEN VAHVISTUTTUA TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET

10 artikla

Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistuttua toteutettavat toimenpiteet

1. Kun suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen vahvistetaan, jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4-6 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi tilalla toteutetaan viipymättä myös seuraavat toimenpiteet:

a) Kaikki taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet on lopetettava paikalla. Poikkeuksellisissa olosuhteissa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet voidaan lopettaa lähimmässä tähän tarkoitukseen soveltuvassa paikassa virallisessa valvonnassa siten, että suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskiltä vältytään kuljetuksen ja lopettamisen aikana. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tällaiset poikkeukselliset olosuhteet ja toteutetut toimet.

b) Virkaeläinlääkärin on ennen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lopettamista tai sen aikana varmistettava, että kaikki 13 artiklassa tarkoitettuun epidemiologiseen selvitykseen tarvittavat asianmukaiset ja riittävät näytteet on otettu liitteessä III olevan 2.1.1.1 kohdan mukaisesti. Toimivaltainen viranomainen voi päättää, että 4 artiklan 2 kohtaa ei sovelleta, jos kyseessä on sekundaarinen tartuntalähde, joka on epidemiologisesti yhteydessä ensimmäiseen tartuntalähteeseen, jota varten näytteet on jo otettu mainitun artiklan mukaisesti, edellyttäen että kaikki 13 artiklassa tarkoitettuun epidemiologiseen selvitykseen tarvittavat asianmukaiset ja riittävät näytteet on otettu.

c) Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien tilalla kuolleiden eläinten ruhot ja a alakohdan mukaisesti lopetettujen eläinten ruhot on prosessoitava viipymättä virallisessa valvonnassa siten, että riskiä suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisestä ei ole. Jos ruhot on erityisten olosuhteiden vuoksi haudattava tai poltettava paikalla tai muualla, nämä toimet on toteutettava 72 artiklassa tarkoitetun valmiussuunnitelman yhteydessä ennakolta laadittujen ohjeiden mukaisesti.

d) Kaikki 4 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tuotteet ja ainekset on eristettävä, kunnes saastumisen mahdollisuus voidaan sulkea pois, tai käsiteltävä virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti siten, että kaikkien niissä olevien suu- ja sorkkatautivirusten tuhoutuminen varmistuu, tai prosessoitava.

2. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lopettamisen ja prosessoinnin sekä 1 kohdan d alakohdassa säädettyjen toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen jäsenvaltioiden on varmistettava, että:

a) taudille alttiiseen lajiin kuuluvien eläinten pitämiseen käytettävät rakennukset, niiden ympäristö ja eläinten kuljettamiseen käytetyt ajoneuvot sekä kaikki muut viruksen todennäköisesti saastuttamat rakennukset ja laitteet puhdistetaan ja desinfioidaan 11 artiklan mukaisesti;

b) lisäksi jos on perusteltua epäillä, että ihmisten asuintilat tai tilan toimistotilat ovat suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamat, kyseiset tilat on myös desinfioitava asianmukaisesti;

c) uudet eläimet tuodaan tilalle liitteen V mukaisesti.

11 artikla

Puhdistus ja desinfiointi

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että olennaisena osana tässä direktiivissä säädettyihin toimenpiteisiin kuuluvat puhdistus- ja desinfiointitoimet dokumentoidaan asianmukaisesti ja toteutetaan virallisessa valvonnassa virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti. Desinfioinnissa on käytettävä aineita, joille toimivaltainen viranomainen on myöntänyt markkinoille saattamista koskevan luvan ja jotka on virallisesti rekisteröity direktiivin 98/8/EY mukaisesti eläinten hygienian hoitoon käytettäviksi biosidituotteiksi. Desinfiointiaineita on käytettävä sellaisina pitoisuuksina, että suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen varmistetaan.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että puhdistus- ja desinfiointitoimet, joihin on kuuluttava asianmukainen tuhoeläinten torjunta, toteutetaan siten, että toimista mahdollisesti aiheutuvat ympäristöhaitat ovat mahdollisimman vähäiset.

3. Jäsenvaltioiden on pyrittävä varmistamaan, että käytettävät desinfiointiaineet desinfioivat tehokkaasti parhaan saatavilla olevan teknologian mukaisesti mutta aiheuttavat mahdollisimman vähän ympäristöön ja kansanterveyteen kohdistuvia haittavaikutuksia.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että puhdistus- ja desinfiointitoimet toteutetaan liitteen IV mukaisesti.

12 artikla

Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksessa tartunnan saaneista tai niiden kanssa kosketuksissa olleista eläimistä saatujen tuotteiden ja ainesten jäljittäminen ja käsittely

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tilalta, jolla suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen on vahvistettu, olevista suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadut 4 artiklan 3 kohdassa c alakohdassa tarkoitetut tuotteet ja ainekset sekä siemenneste, munasolut ja alkiot, jotka on saatu taudin todennäköisen tilalle kulkeutumisen ja virallisten toimenpiteiden täytäntöönpanon välisenä aikana taudille alttiiseen lajiin kuuluvista eläimistä, jäljitetään ja prosessoidaan tai, kun kyseessä ovat muut ainekset kuin siemenneste, munasolut ja alkiot, käsitellään virallisessa valvonnassa siten, että suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen varmistetaan ja sen leviämisriski vältetään.

13 artikla

Epidemiologinen selvitys

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia koskevat epidemiologiset selvitykset tekee erityiskoulutettu eläinlääkäri 72 artiklassa tarkoitettujen valmiussuunnitelmien mukaisesti laaditun kyselylomakkeen perusteella, jotta selvityksistä tulisi yhdenmukaisia, nopeita ja oikein kohdennettuja. Tällaisessa selvityksessä on käsiteltävä vähintään seuraavia seikkoja:

a) aika, jona suu- ja sorkkatautia on voinut esiintyä tilalla ennen kuin sitä epäiltiin tai siitä ilmoitettiin;

b) suu- ja sorkkatautiviruksen mahdollinen alkuperä tilalla sekä muiden sellaisten tilojen tunnistaminen, joilla on saman lähteen tartuttamiksi tai saastuttamiksi epäiltyjä eläimiä;

c) missä määrin muihin suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuin nautoihin tai sikoihin kuuluvat eläimet ovat mahdollisesti saaneet tartunnan tai joutuneet viruksen saastuttamiksi;

d) sellaisten eläinten, henkilöiden, ajoneuvojen ja 4 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen ainesten siirrot, jotka todennäköisesti ovat kuljettaneet suu- ja sorkkatautivirusta kyseisille tiloille tai niiltä pois.

2. Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille suu- ja sorkkatautiviruksen epidemiologiasta ja leviämisestä, ja pidettävä nämä tiedot säännöllisesti ajan tasalla.

14 artikla

Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistuttua toteutettavat lisätoimenpiteet

1. Toimivaltainen viranomainen voi määrätä, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lisäksi tilalla, jolla suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen on vahvistettu, olevat sellaisiin lajeihin kuuluvat eläimet, jotka eivät ole suu- ja sorkkataudille alttiita, on myös lopetettava ja prosessoitava siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski.

Ensimmäisen alakohdan säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta eläinlajeihin, jotka eivät ole alttiita suu- ja sorkkataudille, jos eläimet voidaan eristää sekä puhdistaa ja desinfioida tehokkaasti ja edellyttäen, että ne ovat niiden siirtojen valvomiseksi yksilöllisesti tunnistettavissa, hevoseläimet yhteisön lainsäädännön mukaisesti.

2. Toimivaltainen viranomainen voi soveltaa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä epidemiologisessa yhteydessä oleviin tuotantoyksiköihin tai naapuritiloihin, jos epidemiologiset tiedot tai muut todisteet antavat aiheen epäillä kyseisten tilojen mahdollista viruksesta saastumista. Jos näitä säännöksiä aiotaan soveltaa, on tästä ilmoitettava komissiolle mahdollisuuksien mukaan ennen täytäntöönpanoa. Tässä tapauksessa näytteenottoa ja eläinten kliinistä tutkimista koskevat toimenpiteet on toteutettava vähintään liitteessä III olevan 2.1.1.1 mukaisesti.

3. Toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä suu- ja sorkkataudin ensimmäisen taudinpurkauksen vahvistuttua ryhdyttävä tarpeellisiksi katsomiinsa hätärokotusjärjestelyihin alueella, joka on kooltaan vähintään 21 artiklan mukaisesti perustetun valvontavyöhykkeen suuruinen.

4. Toimivaltainen viranomainen voi soveltaa 7 ja 8 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä.







4 JAKSO

ERITYISTAPAUKSISSA TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET

15 artikla

Toimenpiteet suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyessä tietyissä erityistiloissa, joissa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pidetään väliaikaisesti tai säännöllisesti, tai niiden läheisyydessä

1. Jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus uhkaa levitä taudille alttiisiin lajeihin kuuluviin eläimiin laboratoriossa, eläintarhassa, eläinpuistossa ja aidatulla alueella tai direktiivin 92/65/ETY 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksytyssä yhteisössä, laitoksessa tai keskuksessa ja jos eläimiä pidetään tieteellisiä tarkoituksia taikka lajien tai kotieläinten geenivarojen säilyttämistä varten, kyseisen jäsenvaltion on varmistettava, että kaikki asianmukaiset bioturvallisuustoimenpiteet toteutetaan tällaisten eläinten suojelemiseksi tartunnalta. Toimenpiteisiin voi sisältyä julkisiin laitoksiin pääsyn rajoittaminen tai erityisedellytysten soveltaminen tällaiseen pääsyyn.

2. Jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen jossakin 1 kohdassa tarkoitetussa tilassa vahvistetaan, kyseinen jäsenvaltio voi päättää poiketa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdasta edellyttäen, että tämä ei vaaranna yhteisön perusetuja ja erityisesti muiden jäsenvaltioiden eläinten terveydellistä asemaa ja että kaikki tarvittavat toimenpiteet toteutetaan suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskin ehkäisemiseksi.

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä on ilmoitettava viipymättä komissiolle. Kun on kyse kotieläinten geenivaroista, ilmoitukseen on liitettävä viittaus 77 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaisesti laadittuun laitosten luetteloon, jolla toimivaltainen viranomainen on yksilöinyt kyseiset laitokset ennakkoon laitoksiksi, jotka vastaavat rodun eloonjäämisen kannalta välttämättömän taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten ydinkarjan jalostuksesta.

16 artikla

Teurastamoissa, rajatarkastusasemilla ja kuljetusvälineissä toteutettavat toimenpiteet

1. Jos suu- ja sorkkatautitapauksen esiintyminen teurastamossa, direktiivin 91/496/ETY mukaisesti perustetulla rajatarkastusasemalla tai kuljetusvälineessä vahvistetaan, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kyseisissä tiloissa ja kuljetusvälineissä toteutetaan seuraavat toimenpiteet:

a) kaikki kyseisissä tiloissa tai kuljetusvälineissä olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet on viipymättä lopetettava;

b) a alakohdassa tarkoitettujen eläinten ruhot on prosessoitava virallisessa valvonnassa siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski;

c) tartunnan saaneista tai tartunnan saaneeksi epäilyistä eläimistä sekä viruksen saastuttamista eläimistä peräisin oleva muu eläinjäte, muut eläimenosat mukaan luettuina, on prosessoitava virallisessa valvonnassa siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski;

d) lanta ja liete on desinfioitava ja niiden siirto on suoritettava ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1774/2002 liitteessä VIII olevan III luvun A osan II osaston 5 alakohdan mukaista käsittelyä varten;

e) rakennukset ja laitteet, ajoneuvot tai kuljetusvälineet mukaan luettuina, on puhdistettava ja desinfioitava virkaeläinlääkärin valvonnassa 11 artiklan ja toimivaltaisen viranomaisen antamien ohjeiden mukaisesti;

f) epidemiologinen selvitys on tehtävä 13 artiklan mukaisesti.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 19 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan kontaktitiloilla.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei eläimiä aleta uudelleen toimittaa 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuihin tiloihin tai kuljetusvälineisiin teurastettaviksi, tarkastettaviksi tai kuljetettaviksi aikaisemmin kuin 24 tunnin kuluttua 1 kohdan e alakohdan mukaisen puhdistuksen ja desinfioinnin suorittamisesta.

4. Epidemiologisen tilanteen vaatiessa, erityisesti kun on syytä epäillä virussaastuntaa 1 kohdassa tarkoitettujen tilojen tai kulkuvälineiden läheisyydessä sijaitsevien tilojen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvissa eläimissä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että poiketen siitä, mitä 2 artiklan b kohdan toisessa virkkeessä säädetään, 1 kohdassa tarkoitetuissa tiloissa tai siinä tarkoitetuissa kulkuvälineissä todetaan taudinpurkaus ja että 10 ja 21 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan.

17 artikla

Toimenpiteiden uudelleentarkastelu

Komissio tarkastelee 15 artiklassa tarkoitettujen erityistapausten tilannetta uudelleen mahdollisimman pian elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa. Tarvittavat toimenpiteet suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseksi, erityisesti 45 artiklan mukaiseen alueellistamiseen ja 52 artiklan mukaisiin hätärokotuksiin liittyen, annetaan 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.







5 JAKSO

ERI EPIDEMIOLOGISISTA TUOTANTOYKSIKÖISTÄ KOOSTUVAT TILAT JA KONTAKTITILAT

18 artikla

Eri epidemiologisista tuotantoyksiköistä koostuvat tilat

1. Toimivaltainen viranomainen voi kahdesta tai useammasta erillisestä tuotantoyksiköstä koostuvien tilojen osalta poikkeuksellisissa tapauksissa ja riskejä tarkasteltuaan poiketa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdasta tällaisten tilojen suu- ja sorkkataudille altistumattomien tuotantoyksiköiden osalta.

2. Edellä 1 kohdassa säädettyä poikkeusta voidaan soveltaa ainoastaan, jos virkaeläinlääkäri on vahvistanut 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun virallisen tutkimuksen aikana, että seuraavia suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseen 1 kohdassa tarkoitettujen tuotantoyksiköiden välillä koskevia edellytyksiä noudatettiin vähintään kahden itämisajan keston ajan ennen päivämäärää, jona suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen tilalla todettiin:

a) tilojen rakenne, hallinto ja koko ovat sellaiset, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten erillisten karjojen sijoitus- ja pitotilat voidaan pitää täysin erillään ja myös niiden ilmatila on erillinen;

b) eri tuotantoyksiköissä suoritettavat tehtävät, erityisesti navettojen ja laidunmaiden hoito, ruokinta ja lannan poisto, ovat täysin erilliset, ja niitä hoitaa eri henkilöstö;

c) tuotantoyksiköissä käytettävät koneet, työeläimet, jotka eivät kuulu suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin, laitteet, varusteet, välineet ja desinfiointijärjestelyt ovat täysin erilliset.

3. Maidon osalta maidontuotantotilalle voidaan myöntää poikkeus 10 artiklan 1 kohdan d alakohdasta edellyttäen, että:

a) tila täyttää 2 kohdassa säädetyt edellytykset, ja

b) lypsäminen tapahtuu kussakin yksikössä erillisesti, ja

c) maito käsitellään sen käyttötarkoituksesta riippuen vähintään yhdellä liitteessä IX olevassa A tai B osassa kuvatuista menetelmistä.

4. Kun poikkeus myönnetään 1 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on vahvistettava ennakolta tällaisen poikkeuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava poikkeuksesta komissiolle ja esitettävä yksityiskohdat toteutetuista toimenpiteistä.

19 artikla

Kontaktitilat

1. Tila julistetaan kontaktitilaksi, jos virkaeläinlääkäri havaitsee tai vahvistettujen tietojen perusteella katsoo, että suu- ja sorkkatautivirus on voinut kulkeutua sinne henkilöiden, eläinten, eläinperäisten tuotteiden tai ajoneuvojen välityksellä tai jollakin muulla tavalla joko muilta tiloilta 4 artiklan 1 kohdassa tai 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle tilalle tai 4 artiklan 1 kohdassa tai 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulta tilalta muille tiloille.

2. Kontaktitiloihin on sovellettava 4 artiklan 3 kohdassa ja 5 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä eikä näitä toimenpiteitä saa lopettaa ennen kuin suu- ja sorkkatautiviruksen epäilty esiintyminen näillä kontaktitiloilla on virallisesti kumottu liitteessä I olevan määritelmän ja liitteessä III olevassa 2.1.1.1 kohdassa säädettyjen kartoitusvaatimusten mukaisesti.

3. Toimivaltaisen viranomaisen on kiellettävä kaikkien eläinten siirtäminen kontaktitiloilta 2 artiklan h kohdassa kyseisten lajien kohdalla tarkennetun itämisajan keston ajaksi. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin 4 artiklan 3 kohdan d alakohdan säännöksistä poiketen antaa luvan kuljettaa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet virallisessa valvonnassa suoraan lähimpään mahdolliseen nimettyyn teurastamoon hätäteurastusta varten.

Ennen tällaisen poikkeuksen myöntämistä virkaeläinlääkärin on tehtävä vähintään liitteessä III olevassa 1 kohdassa säädetyt kliiniset tutkimukset.

4. Jos toimivaltainen viranomainen pitää tätä epidemiologisen tilanteen kannalta perusteltuna, se voi rajoittaa 1 kohdassa säädetyn kontaktitilaksi julistamisen koskemaan yhtä tilan tiettyä epidemiologista tuotantoyksikköä ja siellä olevia eläimiä edellyttäen, että kyseinen epidemiologinen tuotantoyksikkö täyttää 18 artiklassa säädetyt vaatimukset.

5. Jos ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen ja 15 ja 16 artiklassa tarkoitettujen tilojen tai kuljetusvälineiden välillä on epidemiologinen yhteys, jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa ja 5 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan tällaisiin tiloihin tai kuljetusvälineisiin. Toimivaltainen viranomainen voi päättää soveltaa 8 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä.

20 artikla

Toimenpiteiden koordinointi

Komissio voi tarkastella 18 ja 19 artiklassa tarkoitettujen tilojen tilannetta uudelleen elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa vahvistaakseen 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarvittavat toimenpiteet jäsenvaltioiden 18 ja 19 artiklan nojalla täytäntöön panemien toimenpiteiden koordinoinnin varmistamiseksi.







6 JAKSO

SUOJA- JA VALVONTAVYÖHYKKEET

21 artikla

Suoja- ja valvontavyöhykkeiden perustaminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistumisen jälkeen toteutetaan viipymättä vähintään jäljempänä 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyt toimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamista.

2. Toimivaltaisen viranomaisen on perustettava 1 kohdassa tarkoitetun suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen ympärille suojavyöhyke, jonka säde on vähintään 3 kilometriä, ja valvontavyöhyke, jonka säde on vähintään 10 kilometriä. Näiden vyöhykkeiden maantieteellisessä rajaamisessa on otettava huomioon hallinnolliset rajat, luonnolliset rajat, valvontamahdollisuudet ja tekninen kehitys, jonka avulla voidaan ennustaa suu- ja sorkkatautiviruksen todennäköinen leviäminen ilmateitse tai muulla tavalla. Rajaamista on tarkasteltava tarvittaessa uudelleen tällaisten tekijöiden perusteella.

3. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että suoja- ja valvontavyöhykkeille johtaville teille pystytetään riittävän suuret tiedotustaulut.

4. Suu- ja sorkkataudin mahdollisimman pikaisen hävittämisen edellyttämien kaikkien toimenpiteiden täysimääräisen koordinoinnin varmistamiseksi on perustettava 74 ja 76 artiklassa tarkoitetut kansalliset ja paikalliset taudintorjuntakeskukset. Jäljempänä 78 artiklassa säädetyn asiantuntijaryhmän on avustettava kyseisiä keskuksia 13 artiklassa tarkoitetun epidemiologisen selvityksen tekemisessä.

5. Jäsenvaltioiden on viipymättä jäljitettävä eläimet, jotka on lähetetty vyöhykkeiltä vähintään 21 päivää ennen päivää, jona suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja ilmoitettava eläinten jäljittämistä koskevista tuloksistaan muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja komissiolle.

6. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä jäljittäessään suu- ja sorkkatautiviruksen arvioidun kulkeutumisen ja 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden voimaantulon välisenä aikana suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatua tuoretta lihaa, lihavalmisteita, raakamaitoa ja raakamaitotuotteita. Tällainen tuore liha, lihavalmisteet, raakamaito ja raakamaitotuotteet on käsiteltävä vastaavasti 25, 26 ja 27 artiklan mukaisesti tai ne pidettävä turvasäilössä kunnes mahdollinen saastuminen suu- ja sorkkatautiviruksesta kumotaan virallisesti.

22 artikla

Suojavyöhykkeellä olevilla tiloilla toteutettavat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeellä toteutetaan viipymättä ainakin seuraavat toimenpiteet:

a) kaikki tilat, joilla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on rekisteröitävä ja kaikki näillä tiloilla olevat eläimet on laskettava mahdollisimman pian; nämä tiedot on pidettävä ajan tasalla;

b) kaikilla tiloilla, joilla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on tehtävä määräajoin eläinlääkärintarkastus siten, että vältetään tilalla mahdollisesti olevan suu- ja sorkkatautiviruksen leviäminen; eläinlääkärintarkastukseen on sisällyttävä erityisesti asiaa koskevan asiakirja-aineiston, erityisesti a alakohdassa tarkoitetun kirjanpidon, sekä suu- ja sorkkatautiviruksen tilalle pääsyn tai sieltä kulkeutumisen estämiseksi toteutettujen toimenpiteiden tarkastaminen; tarkastamiseen voi kuulua liitteessä III olevan 1 kohdan mukainen kliininen tutkimus tai näytteenotto taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä liitteessä III olevan 2.1.1.1 kohdan mukaisesti;

c) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei saa viedä pois pitotilalta.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet voidaan kuljettaa virallisessa valvonnassa hätäteurastettaviksi suoraan samalla suojavyöhykkeellä sijaitsevaan teurastamoon tai, jos kyseisellä vyöhykkeellä ei ole teurastamoa, toimivaltaisen viranomaisen nimeämään vyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevaan teurastamoon kuljetusvälineissä, jotka on puhdistettu ja desinfioitu virallisessa valvonnassa kunkin kuljetustoimen jälkeen.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu siirto sallitaan ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen katsoo virkaeläinlääkärin tilalla oleville kaikille taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille suorittaman, liitteessä III olevan 1 kohdan mukaisen kliinisen tutkimuksen pohjalta ja epidemiologisia olosuhteita koskevan arvioinnin jälkeen, että ei ole syytä epäillä tilalla olevan tartunnan saaneita tai viruksen saastuttamia eläimiä. Tällaisten eläinten lihaan on sovellettava 25 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä.

23 artikla

Eläinten ja niistä saatavien tuotteiden siirrot ja kuljetus suojavyöhykkeellä

Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että suojavyöhykkeellä kielletään seuraava toiminta:

a) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirrot tilojen välillä sekä niiden kuljetus;

b) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten näyttelyt, markkinat, esittelyt tai muut yhteenkokoamiset, kokoaminen ja jakelu mukaan luettuina;

c) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kierrätys tilalta toiselle siitostarkoituksessa;

d) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten keinosiemennys sekä munasolujen ja alkioiden keräys niistä.

24 artikla

Lisätoimenpiteet ja poikkeukset

1. Toimivaltainen viranomainen voi ulottaa 23 artiklassa tarkoitetut kiellot koskemaan seuraavia:

a) muiden kuin taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten tilojen väliset siirrot tai kuljetukset suojavyöhykkeellä, suojavyöhykkeeltä tai suojavyöhykkeelle;

b) kaikkien eläinlajien kuljetus suojavyöhykkeen kautta;

c) tapahtumat, joissa ihmiset voivat joutua kosketuksiin taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kanssa, jos suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski on olemassa;

d) sellaisiin lajeihin kuuluvien eläinten keinosiemennys, jotka eivät ole alttiita suu- ja sorkkataudille, tai munasolujen ja alkioiden keräys niistä;

e) eläinten kuljetukseen osoitettujen kuljetusvälineiden siirto;

f) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten teurastaminen tilalla yksityiseen kulutukseen;

g) 33 artiklassa tarkoitettujen tavaroiden kuljetus tiloille, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.

2. Toimivaltainen viranomainen voi sallia seuraavan:

a) kaikkien eläinlajien kuljetus suojavyöhykkeen kautta ainoastaan tärkeimmillä maanteillä tai rautateillä;

b) sellaisten taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kuljetus, joiden virkaeläinlääkäri on todistanut tulevan suojavyöhykkeen ulkopuolelta, ja jotka kuljetetaan nimettyä reittiä pitkin nimettyihin teurastamoihin välitöntä teurastusta varten edellyttäen, että kuljetusväline puhdistetaan ja desinfioidaan virallisessa valvonnassa teurastamossa eläinten toimituksen jälkeen ja tällainen puhdistus merkitään kuljetusvälineen ajopäiväkirjaan;

c) eläinten keinosiemennys tilalla kyseisen tilan henkilökunnan toimesta käyttämällä kyseisen tilan eläimistä kerättyä siemennestettä, tilalla varastoitua siemennestettä tai siemennestettä, jota siemennesteen keräyskeskus on toimittanut kyseistä tilaa ympäröiville alueille;

d) hevoseläinten siirrot ja kuljetus ottaen huomioon liitteessä VI esitetyt edellytykset;

e) 33 artiklassa tarkoitettujen tavaroiden kuljetus tietyin edellytyksin tiloille, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.

25 artikla

Suojavyöhykkeellä tuotettua tuoretta lihaa koskevat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeellä sijaitsevissa laitoksissa tuotetun taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitettu tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet merkitään direktiivin 2002/99/EY mukaisesti ja kuljetetaan tämän jälkeen sinetöidyissä säiliöissä toimivaltaisen viranomaisen nimeämään laitokseen tämän direktiivin liitteessä VII olevan A osan 1 kohdan mukaisesti käsitellyiksi lihavalmisteiksi jalostamista varten.

4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetusta lihasta. Tällainen liha on voitava selvästi erottaa lihasta, joka ei sovellu lähetettäväksi suojavyöhykkeen ulkopuolelle, yhteisön lainsäädännön mukaisesti tehdyllä selkeällä merkillä.

5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan tai raakalihavalmisteisiin, jotka on saatu suojavyöhykkeellä sijaitsevista laitoksista seuraavin edellytyksin:

a) laitos on eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;

b) laitoksessa prosessoidaan ainoastaan 4 kohdassa kuvattua tuoretta lihaa, jauhelihaa tai raakalihavalmisteita tai tuoretta lihaa, jauhelihaa tai raakalihavalmisteita, jotka on saatu suojavyöhykkeen ulkopuolella kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä tai 24 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti laitokseen kuljetetuista ja siellä teurastetuista eläimistä;

c) kaikissa tällaisissa tuoreessa lihassa, jauhelihassa tai raakalihavalmisteissa on oltava direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan XI luvun mukainen terveysmerkki tai, jos liha on peräisin muista sorkkaeläimistä, direktiivin 91/495/ETY liitteessä I olevassa III luvussa säädetty terveysmerkki tai, jos kyseessä ovat jauheliha ja raakalihavalmisteet, direktiivin 94/65/EY liitteessä I olevassa VI luvussa säädetty terveysmerkki;

d) koko tuotantoprosessin ajan kaikki tällainen tuore liha, jauheliha tai raakalihavalmisteet on merkittävä selkeästi ja pidettävä kuljetuksen ja varastoinnin ajan erillään tuoreesta lihasta, jauhelihasta tai raakalihavalmisteista, jotka eivät tämän direktiivin mukaisesti sovellu lähetettäviksi suojavyöhykkeen ulkopuolelle.

6. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 5 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.

7. Poikkeuksia 1 kohdassa säädetystä kiellosta voidaan myöntää 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen määrätyin erityisin edellytyksin, erityisesti, kun on kyse yli 30 päivää voimassa olevilta suojavyöhykkeiltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatavan lihan terveysmerkinnöistä.

26 artikla

Suojavyöhykkeellä tuotettuja lihavalmisteita koskevat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä tuotettujen lihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.

2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa olevaa kieltoa ei sovelleta lihavalmisteisiin, joille on joko tehty jokin liitteessä VII olevan A osan 1 kohdassa säädetyistä käsittelyistä tai jotka on valmistettu 25 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta lihasta.

27 artikla

Suojavyöhykkeellä tuotettua maitoa ja maitotuotteita koskevat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun maidon ja tällaisesta maidosta tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä suojavyöhykkeellä sijaitsevassa laitoksessa tuotetun maidon ja tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.

3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on saatu suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä ja jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetuista maidosta ja maitotuotteista.

4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuun maitoon ja tällaisesta maidosta tuotettuihin maitotuotteisiin, joille on tehty jokin liitteessä IX olevassa A tai B osassa säädetyistä käsittelyistä maidon tai maitotuotteiden käyttötarkoituksesta riippuen. Käsittely on tehtävä 6 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti 5 kohdassa tarkoitetuissa laitoksissa tai, jos suojavyöhykkeellä ei ole yhtään laitosta, suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa 8 kohdassa säädetyin edellytyksin.

5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on valmistettu suojavyöhykkeellä sijaitsevissa laitoksissa, 6 kohdassa säädetyin edellytyksin.

6. Edellä 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen laitosten on täytettävä seuraavat edellytykset:

a) laitos on pysyvässä ja tarkassa virallisessa valvonnassa;

b) kaikki laitoksessa käytettävä maito on joko 3 ja 4 kohdan mukaista, tai raakamaito on saatu suojavyöhykkeen ulkopuolella olevista eläimistä;

c) koko tuotantoprosessin ajan maito on merkittävä selkeästi, ja se on kuljetettava ja varastoitava erillään raakamaidosta ja raakamaitotuotteista, joita ei ole tarkoitettu lähetettäviksi suojavyöhykkeen ulkopuolelle;

d) suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevilta tiloilta peräisin oleva raakamaito on kuljetettava laitoksiin ajoneuvoissa, jotka puhdistetaan ja desinfioidaan ennen kuljetusta ja jotka eivät enää tämän jälkeen ole kosketuksissa suojavyöhykkeellä sijaitseviin tiloihin, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.

7. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 6 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos maito on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.

8. Suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta tulevan raakamaidon kuljetukseen suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitseviin laitoksiin ja kyseisen maidon jalostukseen on sovellettava seuraavia edellytyksiä:

a) suojavyöhykkeellä pidettävistä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatavan raakamaidon jalostaminen suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa edellyttää toimivaltaisen viranomaisen lupaa;

b) luvassa on oltava ohjeet ja määräys kuljetusreitistä nimettyyn laitokseen;

c) kuljetus on suoritettava ennen kuljetusta puhdistetuissa ja desinfioiduissa ajoneuvoissa, jotka on rakennettu ja varustettu siten, että maito ei pääse vuotamaan kuljetuksen aikana, ja joissa on varusteet, joiden avulla voidaan välttää sekoittuminen ilman kanssa maidon lastauksen ja lastinpurun yhteydessä;

d) ennen lähtöä tilalta, jolta taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten maito on kerätty, yhdysputket, renkaat, pyörän tulkat, ajoneuvon alaosat ja mahdollinen valunut maito on puhdistettava ja desinfioitava; viimeisen desinfioinnin jälkeen ja ennen suojavyöhykkeeltä poistumista ajoneuvo ei enää saa olla kosketuksissa suojavyöhykkeellä sijaitseviin, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitäviin tiloihin;

e) kuljetusvälineet on osoitettava tiukasti määritellyllä maantieteellisellä tai hallinnollisella alueella käytettäviksi, ne on merkittävä tämänmukaisesti ja niitä saa siirtää toiselle alueelle ainoastaan virallisessa valvonnassa tapahtuneen puhdistuksen ja desinfioinnin jälkeen.

9. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten raakamaidosta otettujen näytteiden kerääminen ja kuljetus suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta muuhun kuin suu- ja sorkkataudin taudinmääritykseen hyväksyttyyn eläinlääkinnälliseen taudinmäärityslaboratorioon, samoin kuin maidon käsittely tällaisissa laboratorioissa on kiellettävä.

28 artikla

Suojavyöhykkeellä pidetyistä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä kerättyä siemennestettä sekä munasoluja ja alkioita koskevat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun siemennesteen ja saatujen munasolujen ja alkioiden markkinoille saattaminen kielletään.

2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta pakastettuun siemennesteeseen ja pakastettuihin munasoluihin ja alkioihin, jotka on kerätty ja varastoitu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona vyöhykkeellä sijaitsevan tilan suu- ja sorkkatautitartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen.

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun tartuntapäivän jälkeen yhteisön lainsäädännön mukaisesti kerätty pakastettu siemenneste on varastoitava erillään ja se voidaan viedä pois varastosta vasta kun:

a) suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen vuoksi toteutettavat kaikki toimenpiteet on kumottu 36 artiklan mukaisesti, ja

b) kaikille siemennesteen keräyskeskuksessa oleville eläimille on tehty kliininen tutkimus ja liitteessä III olevan 2.2 kohdan mukaisesti otetuille näytteille on tehty serologinen testi, joka osoittaa, että kyseisessä siemennesteen keräyskeskuksessa ei esiinny tartuntaa, ja

c) luovuttajaeläimelle on tehty serologinen testi suu- ja sorkkatautiviruksen vasta-aineiden osoittamiseksi näytteestä, joka on otettu vähintään 28 vuorokautta siemennesteen keruun jälkeen, ja testin tulokset ovat negatiiviset.

29 artikla

Suojavyöhykkeellä olevien taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan kuljetus ja levittäminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta ja 16 artiklassa tarkoitetuista tiloista tai kuljetusvälineistä, joissa pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, peräisin olevan lannan kuljetus ja levittäminen kielletään suojavyöhykkeellä.

2. Poikkeuksena 1 kohdassa säädetystä kiellosta toimivaltainen viranomainen voi sallia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan siirtämisen suojavyöhykkeellä sijaitsevalta tilalta nimettyyn laitokseen käsiteltäväksi asetuksen (EY) N:o 1774/2002 liitteessä VIII olevan III luvun A osan II osaston 5 alakohdan mukaisesti tai välivarastointiin.

3. Poikkeuksena 1 kohdassa säädetystä kiellosta toimivaltainen viranomainen voi sallia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan siirtämisen suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta, joihin ei sovelleta 4 tai 10 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä levitettäväksi tietyille pelloille, seuraavin edellytyksin:

a) koko lantamäärä on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja lanta levitetään lähelle maanpintaa ja riittävälle etäisyydelle taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitävistä tiloista ja välittömästi sekoitetaan maaperään, tai

b) nautaeläinten ja sikojen lannan osalta: i) virkaeläinlääkärin tilan kaikille eläimille suorittaman tutkimuksen pohjalta voidaan todeta, että tilalla ei ole suu- ja sorkkatautivirustartunnan saaneeksi epäiltyjä eläimiä, ja ii) koko lantamäärä on tuotettu vähintään 4 päivää ennen i alakohdassa tarkoitettua tutkimusta, ja iii) lanta on sekoitettu tiettyjen peltojen maaperään lähelle alkuperätilaa ja riittävän etäälle suojavyöhykkeen muista tiloista, joilla pidetään taudille alttiiseen lajiin kuuluvia eläimiä.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luvan antaminen lannan siirtämiselle taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitävältä tilalta edellyttää tiukkoja toimenpiteitä suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseksi, erityisesti varmistamalla tiiviiden kuljetusajoneuvojen puhdistus ja desinfiointi lastaamisen jälkeen ja ennen tilalta poistumista.

30 artikla

Suojavyöhykkeellä pidetyistä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuja vuotia ja nahkoja koskevat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatujen vuotien ja nahkojen markkinoille saattaminen kielletään.

2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta vuotiin ja nahkoihin, jotka:

a) on tuotettu vähintään 21 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan arvioitua tartuntapäivää ja jotka on varastoitu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista vuodista ja nahoista, tai

b) ovat liitteessä VII olevan A osan 2 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisia.

31 artikla

Suojavyöhykkeellä tuotettua lampaanvillaa ja märehtijöiden karvoja ja sikojen harjaksia koskevat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevan lampaanvillan ja peräisin olevien märehtijöiden karvojen ja sikojen harjasten markkinoille saattaminen kielletään.

2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta käsittelemättömään villaan ja käsittelemättömiin karvoihin ja harjaksiin, jotka:

a) on tuotettu vähintään 21 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan arvioitua tartuntapäivää ja jotka on varastoitu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista villasta, karvoista ja harjaksista, tai

b) ovat liitteessä VII olevan A osan 3 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisia.

32 artikla

Suojavyöhykkeellä tuotettuja muita eläintuotteita koskevat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä, joihin ei viitata 25-31 artiklassa, saatujen eläintuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.

2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta seuraaviin 1 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin:

a) jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen arvioitua tartunnan ajankohtaa 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tilalla ja jotka on varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen ajankohdan jälkeen tuotetuista tuotteista, tai

b) joille on tehty liitteessä VII olevan A osan 4 kohdan mukainen käsittely, tai

c) jotka ovat liitteessä VII olevan A osan 5-9 kohdassa vahvistettujen asianmukaisten vaatimusten mukaisia erityistuotteita, tai

d) jotka ovat yhdistelmätuotteita, joille ei tehdä lisäkäsittelyjä ja jotka sisältävät eläinperäisiä tuotteita, joille on joko tehty mahdollisen suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutumisen varmistava käsittely tai jotka on saatu eläimistä, joihin ei sovelleta tämän direktiivin säännösten nojalla rajoituksia, tai

e) jotka ovat pakattuja tuotteita, jotka on tarkoitettu käytettäviksi in vitro -analyyseissä tai laboratorioreagensseina.

33 artikla

Suojavyöhykkeellä tuotettuja rehuja, heinää ja olkia koskevat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevien rehun, heinän ja olkien markkinoille saattaminen kielletään.

2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta seuraaviin rehuun, heinään ja olkiin, jotka:

a) on tuotettu vähintään 21 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tilojen arvioitua tartuntapäivää ja jotka on varastoitu ja kuljetettu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista rehusta, heinästä ja oljista; tai

b) on tarkoitettu käytettäviksi suojavyöhykkeellä, jos toimivaltaiset viranomaiset antavat tähän luvan; tai

c) on tuotettu tiloissa, joissa ei pidetä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä; tai

d) on tuotettu laitoksissa, jotka eivät pidä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ja jotka käyttävät c alakohdassa tarkoitetuista tiloista tai suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevista tiloista peräisin olevaa raaka-ainetta.

3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta heinään ja olkiin, jotka on tuotettu taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitävillä tiloilla, jotka noudattavat liitteessä VII olevan B osan 1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia.

34 artikla

Poikkeusten ja lisätodistusten myöntäminen

1. Poikkeukset 24-33 artiklassa säädetyistä kielloista myönnetään toimivaltaisen viranomaisen tekemällä erityispäätöksellä vasta sen jälkeen, kun kyseinen viranomainen on varmistanut, että kaikki asiaa koskevat vaatimukset ovat täyttyneet riittävän pitkän ajan ennen kuin tuotteet viedään suojavyöhykkeeltä ja että suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskiä ei ole.

2. Kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, poikkeukset 25-33 artiklassa säädetyistä kielloista edellyttävät toimivaltaisen viranomaisen antamaa lisätodistusta.

3. Edellä 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan antaa 89 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen,

35 artikla

Jäsenvaltioiden suojavyöhykkeellä soveltamat lisätoimenpiteet

Tämän direktiivin mukaisesti suojavyöhykkeellä sovellettavien toimenpiteiden lisäksi jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarpeellisina pitämiään ja oikeasuhtaisia kansallisia lisätoimenpiteitä suu- ja sorkkatautiviruksen torjumiseksi ottaen huomioon tautialueella vallitsevat erityiset epidemiologiset, kotieläintuotannolliset, kaupalliset ja sosiaaliset olosuhteet. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tällaisista lisätoimenpiteistä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.

36 artikla

Toimenpiteiden kumoaminen suojavyöhykkeellä

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpiteiden soveltamista suojavyöhykkeellä jatketaan siihen saakka, kunnes seuraavat vaatimukset täyttyvät:

a) vähintään 15 päivää on kulunut siitä, kun 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan kaikki taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet lopetettiin ja hävitettiin turvallisesti ja siitä, kun tilalla toteutettiin 11 artiklan mukainen alustava puhdistus ja desinfiointi;

b) kaikilla suojavyöhykkeellä sijaitsevilla tiloilla, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on tehty kartoitus negatiivisin tuloksin.

2. Suojavyöhykettä koskevien erityisten toimenpiteiden kumoamisen jälkeen sovelletaan edelleen 37-42 artiklassa säädettyjä valvontavyöhykettä koskevia toimenpiteitä vähintään 15 päivän ajan, kunnes kyseiset toimenpiteet kumotaan 44 artiklan mukaisesti.

3. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu kartoitus on tehtävä vahvistukseksi tartunnan poistumisesta vähintään liitteessä III olevan 1 kohdan perusteiden mukaisesti ja siihen on sisällyttävä liitteessä III olevassa 2.3 kohdassa säädetyt, liitteessä III olevissa 2.1.1 ja 2.1.3 kohdissa esitettyihin perusteisiin perustuvat toimenpiteet.

37 artikla

Valvontavyöhykkeellä sijaitseviin tiloihin sovellettavat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeellä sovelletaan 22 artiklan 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä.

2. Poiketen 22 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetystä kiellosta ja jos valvontavyöhykkeellä ei ole ollenkaan teurastuskapasiteettia tai se on riittämätön, toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luvan siirtää virallisessa valvonnassa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet valvontavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta teurastusta varten suoraan valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevaan teurastamoon seuraavin edellytyksin:

a) 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kirjanpito on tarkastettu virallisesti, ja tilan epidemiologinen tilanne ei anna minkäänlaista aihetta epäillä suu- ja sorkkatautiviruksen aiheuttamaa tartuntaa tai saastumista, ja

b) virkaeläinlääkäri on tutkinut kaikki tilalla olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet, ja tutkimuksen tulokset ovat negatiiviset, ja

c) liitteessä III olevan 2.2. kohdan tilastolliset parametrit huomioon ottaen edustavalle määrälle eläimiä on tehty perusteelliset kliiniset tutkimukset, jotta voidaan sulkea pois kliinisesti tartunnan saaneiden eläinten olemassaolo tai epäilyt tältä osin, ja

d) valvontaviranomainen on nimennyt teurastamon, ja se sijaitsee mahdollisimman lähellä valvontavyöhykettä, ja

e) tällaisista eläimistä saatu liha on käsiteltävä 39 artiklan mukaisesti.

38 artikla

Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtäminen valvontavyöhykkeellä

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei siirretä tiloilta valvontavyöhykkeellä.

2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta eläinten siirtoihin jossakin seuraavista tarkoituksista:

a) eläinten vieminen valvontavyöhykkeellä sijaitsevalle laitumelle ilman, että joudutaan kosketuksiin eri tilojen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kanssa, aikaisintaan 15 päivää sen jälkeen, kun viimeisin suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus on rekisteröity suojavyöhykkeellä;

b) eläinten kuljettaminen suoraan ja virallisessa valvonnassa teurastettaviksi samalla vyöhykkeellä sijaitsevaan teurastamoon;

c) eläinten kuljettaminen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti;

d) eläinten kuljettaminen 24 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti.

3. Toimivaltainen viranomainen saa antaa luvan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin eläinten siirtoihin vasta sen jälkeen, kun virkaeläinlääkärin tilalla oleville kaikille taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille tekemä tutkimus, mukaan luettuna liitteessä III olevan 2.2. mukaisesti otettujen näytteiden tutkimus, osoittaa, ettei tilalla ole tartunnan saaneiksi tai viruksen saastuttamiksi epäiltyjä eläimiä.

4. Toimivaltainen viranomainen saa antaa luvan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin eläinten siirtoihin vasta sen jälkeen, kun 37 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt toimenpiteet on saatu päätökseen tyydyttävin tuloksin.

5. Jäsenvaltioiden on viipymättä jäljitettävä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet, jotka on lähetetty valvontavyöhykkeeltä vähintään 21 päivän aikana ennen päivää, jona valvontavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja ilmoitettava eläinten jäljittämistä koskevista tuloksistaan muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.

39 artikla

Valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuun tuoreeseen lihaan ja tällaisesta lihasta tuotettuihin lihavalmisteisiin sovellettavat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden ja tällaisesta lihasta tuotettujen lihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeeltä sijaitsevissa laitoksissa tuotetun, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden ja tällaisesta lihasta tuotettujen lihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.

3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona vastaavalla suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetusta lihasta. Tällainen liha on voitava erottaa lihasta, joka ei sovellu lähetettäväksi valvontavyöhykkeen ulkopuolelle, selkein yhteisön lainsäädännön mukaisesti laadituin merkinnöin.

4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka on saatu eläimistä, jotka on kuljetettu teurastamoon vähintään yhtä tiukkoja edellytyksiä soveltaen kuin mitä 37 artiklan 2 kohdan a-e alakohdassa säädetään, edellyttäen, että lihaan sovelletaan 5 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä.

5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka ovat peräisin valvontavyöhykkeellä sijaitsevista laitoksista, seuraavin edellytyksin:

a) laitos on eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;

b) laitoksessa prosessoidaan ainoastaan 4 kohdan mukaista tuoretta lihaa, jauhelihaa ja raakalihavalmisteita, joihin sovelletaan liitteessä VIII olevassa B osassa säädettyjä lisäedellytyksiä tai jotka on saatu valvontavyöhykkeen ulkopuolella kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä tai 24 artiklan 2 kohdan b alakohdan säännösten mukaisesti kuljetetuista eläimistä;

c) kaikissa tällaisissa tuoreessa lihassa, jauhelihassa ja raakalihavalmisteissa on oltava direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan XI luvun mukainen terveysmerkki tai, jos liha on peräisin muista sorkkaeläimistä, direktiivin 91/495/ETY liitteessä I olevassa III luvussa säädetty terveysmerkki tai, jos kyseessä ovat jauheliha ja raakalihavalmisteet, direktiivin 94/65/EY liitteessä I olevassa VI luvussa säädetty terveysmerkki;

d) koko tuotantoprosessin ajan kaikki tällainen tuore liha, jauheliha tai tällaiset raakalihavalmisteet on merkittävä selkeästi, ja ne on kuljetettava ja varastoitava erillään sellaisesta tuoreesta lihasta, jauhelihasta tai sellaisista raakalihavalmisteista, jotka eivät tämän direktiivin mukaisesti sovellu lähetettäviksi valvontavyöhykkeen ulkopuolelle.

6. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta lihavalmisteisiin, jotka on tuotettu valvontavyöhykkeeltä peräisin olevien, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten tuoreesta lihasta, joka oli merkitty direktiivissä 2002/99/EY säädetyllä terveysmerkillä ja kuljetettu virallisessa valvonnassa nimettyyn laitokseen käsiteltäväksi liitteessä VII olevan A osan 1 kohdan mukaisesti.

7. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta lihavalmisteisiin, jotka on tuotettu valvontavyöhykkeellä sijaitsevissa laitoksissa ja jotka ovat 6 kohdan säännösten mukaisia tai jotka on tuotettu 5 kohdan säännösten mukaisesta lihasta.

8. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 5 ja 7 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.

9. Poikkeus 1 kohdassa säädetystä kiellosta voidaan myöntää 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen määrätyin erityisin edellytyksin, erityisesti, kun on kyse yli 30 päivää voimassa olevilta valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatavan lihan terveysmerkinnöistä.

40 artikla

Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä valvontavyöhykkeellä tuotettuihin maitoon ja maitotuotteisiin sovellettavat toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun ja tällaisesta maidosta tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä valvontavyöhykkeellä tuotetun maidon ja tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.

3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on saatu valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä ja jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona vastaavalla suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetuista maidosta ja maitotuotteista.

4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuun maitoon ja tällaisesta maidosta tuotettuihin maitotuotteisiin, joille on tehty jokin liitteessä IX olevassa A tai B osassa säädetyistä käsittelyistä maidon tai maitotuotteiden käyttötarkoituksesta riippuen. Käsittely on tehtävä 6 kohdassa säädetyn edellytyksen mukaisesti 5 kohdassa tarkoitetuissa laitoksissa tai, jos valvontavyöhykkeellä ei ole yhtään laitosta, toimivaltaisten viranomaisten nimeämissä suoja- ja valvontavyöhykkeiden ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa.

5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on valmistettu valvontavyöhykkeellä sijaitsevista laitoksista, 6 kohdassa säädetyin edellytyksin.

6. Edellä 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen laitosten on täytettävä seuraavat edellytykset:

a) laitos on eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;

b) koko tuotantoprosessin aikana kaikki laitoksessa käytettävä maito on joko 4 kohdan mukaista tai se on saatu valvonta- ja suojavyöhykkeen ulkopuolella olevista eläimistä;

c) maito on merkittävä selkeästi, ja se on kuljetettava ja varastoitava erillään maidosta ja maitotuotteista, joita ei ole tarkoitettu lähetettäviksi valvontavyöhykkeen ulkopuolelle;

d) suoja- ja valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevilta tiloilta peräisin oleva raakamaito on kuljetettava laitoksiin ajoneuvoissa, jotka puhdistetaan ja desinfioidaan ennen kuljetusta ja jotka eivät enää tämän jälkeen ole kosketuksissa suoja- ja valvontavyöhykkeillä sijaitseviin tiloihin, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.

7. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 6 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos maito on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.

8. Valvontavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta tulevan raakamaidon kuljetukseen suoja- ja valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitseviin laitoksiin ja kyseisen maidon jalostukseen on sovellettava seuraavia edellytyksiä:

a) valvontavyöhykkeellä pidettävistä taudille alttiiseen lajiin kuuluvista eläimistä saatavan raakamaidon jalostaminen suoja- ja valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa edellyttää toimivaltaisen viranomaisen lupaa;

b) luvassa on oltava ohjeet ja määräys kuljetusreitistä nimettyyn laitokseen;

c) kuljetus on suoritettava ennen kuljetusta puhdistetuissa ja desinfioiduissa ajoneuvoissa, jotka on rakennettu ja varustettu siten, että maito ei pääse vuotamaan kuljetuksen aikana, ja joissa on varusteet, joiden avulla voidaan välttää sekoittuminen ilman kanssa maidon lastauksen ja lastinpurun yhteydessä;

d) ennen lähtöä tilalta, jolta taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten maito on kerätty, yhdysputket, renkaat, pyörän tulkat, ajoneuvon alaosat ja mahdollinen valunut maito on puhdistettava ja desinfioitava ja viimeisen desinfioinnin jälkeen ja ennen valvontavyöhykkeeltä poistumista ajoneuvo ei enää saa olla kosketuksissa suoja- ja valvontavyöhykkeellä sijaitseviin, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitäviin tiloihin;

e) kuljetusvälineet on osoitettava tiukasti määritellyllä maantieteellisellä tai hallinnollisella alueella käytettäviksi; ne on merkittävä tämänmukaisesti ja niitä saa siirtää toiselle alueelle ainoastaan virallisessa valvonnassa tapahtuneen puhdistuksen ja desinfioinnin jälkeen.

9. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten raakamaidosta otettujen näytteiden kerääminen ja kuljetus valvontavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta muuhun kuin suu- ja sorkkataudin taudinmääritykseen hyväksyttyyn eläinlääkinnälliseen taudinmäärityslaboratorioon, samoin kuin maidon käsittely tällaisissa laboratorioissa, edellyttää virallista lupaa ja toimenpiteitä suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseksi.

41 artikla

Valvontavyöhykkeellä olevien taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan kuljetus ja levittäminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvon