1985L0374 — FI — 04.06.1999 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 25 päivänä heinäkuuta 1985,
tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämi-
sestä
(85/374/ETY)
(EYVL L 210, 7.8.1985, s. 29)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Euroopan parlamentin ja Neuvoston direktiivi 1999/34/EY, annettu 10
päivänä toukokuuta 1999 L 141 20 4.6.1999
1985L0374 — FI — 04.06.1999 — 001.001 — 2
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 25 päivänä heinäkuuta 1985,
tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallin-
nollisten määräysten lähentämisestä
(85/374/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettäon tarpeen lähentää jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, joka koskee valmis-
tajan vastuuta tuotteen puutteellisen turvallisuuden aiheuttamasta vahin-gosta, koska vallitsevat erilaisuudet saattavat vääristää kilpailua javaikuttaa tavaroiden liikkuvuuteen yhteismarkkinoilla sekä johtaaeroihin kuluttajan suojaamisessa vahingolta, jonka tuotteen puutteellinenturvallisuus aiheuttaa hänen terveydelleen tai omaisuudelleen,
valmistajan tuottamuksesta riippumaton vastuu on ainoa asianmukainen
keino ratkaista teknistyvälle aikakaudellemme ominainen, nykyaikai-seen tekniseen tuotantoon liittyvien riskien oikeudenmukaisen jaka-misen ongelma,
tuottamuksesta riippumattoman vastuun tulisi koskea ainoastaan teolli-
sesti valmistettuja irtaimia esineitä; tämän vuoksi on tarpeen jättäävastuun ulkopuolelle sellaiset maatalous- ja riistatuotteet, joita ei oleteollisesti jalostettu niin, että jalostus voisi aiheuttaa tuotteen puutteel-lisen turvallisuuden; tässä direktiivissä tarkoitetun vastuun tulisi koskeamyös sellaista irtainta esinettä, jota käytetään kiinteistön rakentamisessatai joka liitetään kiinteistöön,
kuluttajien suojaamiseksi vastuun tulisi koskea jokaista tuotantoon osal-
listuvaa valmistajaa, jonka valmistama lopputuote tai osatuote taikkatoimittama raaka-aine on turvallisuudeltaan puutteellinen; samastasyystä vastuun tulisi koskea maahantuojaa, joka tuo tuotteen yhteisöön,ja sitä, joka esiintyy valmistajana varustamalla tuotteen nimellään, tava-ramerkillään tai muulla erottuvalla tunnuksellaan taikka joka toimittaatuotteen, jonka valmistajaa ei voida tunnistaa,
kuluttajien suojaamiseksi tulisi tilanteissa, joissa useat henkilöt ovat
vastuussa samasta vahingosta, vahinkoa kärsineen voida vaatia täyttäkorvausta keneltä tahansa heistä,
kuluttajan hengen ja terveyden sekä omaisuuden suojaamiseksi tuotteen
puutteellista turvallisuutta ei tulisi arvioida tuotteen käyttökelpoisuudenmukaan vaan sen mukaan, puuttuuko sellainen turvallisuus, jota ylei-söllä kohtuudella on aihetta odottaa; turvallisuuden arvioinnissa merki-tystä ei ole sellaisella tuotteen virheellisellä käytöllä, joka ei olosuhteethuomioon ottaen ole puolustettavissa,
riskin kohtuullinen jako vahinkoa kärsineen ja valmistajan kesken edel-
lyttää, että valmistajan olisi voitava vapautua vastuusta, jos hän näyttäätiettyjen vastuusta vapauttavien seikkojen olevan olemassa,
kuluttajan suojaamiseksi valmistajan vastuun on oltava sama, vaikka
vahingon syntymiseen on myötävaikuttanut muun henkilön teko tai
(1) EYVL N:o C 241, 14.10.1976, s. 9 ja EYVL N:o C 271, 26.10.1979, s. 3
(2) EYVL N:o C 127, 21.5.1979, s. 61
(3) EYVL N:o C 114, 7.5.1979, s. 15
1985L0374 — FI — 04.06.1999 — 001.001 — 3
▼B
laiminlyönti; vahinkoa kärsineen myötävaikutus voidaan kuitenkin ottaa
huomioon vastuuta vähentävänä tai sen poistavana seikkana,
kuluttajan suojaamiseksi on korvattava kuolema ja muut henkilöva-
hingot sekä esinevahingot; velvollisuus korvata esinevahingot saisikuitenkin koskea vain yksityiseen käyttöön tai kulutukseen tarkoitettujatuotteita, ja liiallisten oikeudenkäyntien välttämiseksi esinevahingoissaolisi oltava määrältään kiinteä omavastuu; tämä direktiivi ei saisivaikuttaa kivun ja säryn tai muun aineettoman vahingon korvaamiseentapaukseen sovellettavan lainsäädännön mukaisesti,
yhdenmukainen vanhentumisaika vahingonkorvauskanteen nostamiselle
on sekä vahinkoa kärsineen että valmistajan edun mukainen,
tuotteet kuluvat, entistä ankarampia turvallisuusmääräyksiä kehitetään ja
tiede ja tekniikka kehittyvät; tästä syystä ei olisi kohtuullista pitäävalmistajaa vastuussa tuotteen puutteellisesta turvallisuudesta rajoitta-matonta aikaa; vastuun olisi sen vuoksi lakattava kohtuullisen ajankuluttua tämän kuitenkaan vaikuttamatta vireillä oleviin korvauskantei-siin,
tehokkaan kuluttajansuojan toteuttamiseksi ei tulisi sallia sopimusehtoja,
joilla rajoitetaan valmistajan vastuuta suhteessa vahinkoa kärsineeseen,
jäsenvaltioiden oikeusjärjestysten mukaan vahinkoa kärsineellä saattaa
olla oikeus vaatia vahingonkorvausta sopimukseen perustuvan vastuuntai muun kuin tässä direktiivissä tarkoitetun sopimussuhteen ulkopuo-lisen vastuun perusteella; sikäli kuin tällaiset säännökset edistävät myöstehokasta kuluttajansuojaa, tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa niihin; joslääkevalmisteita koskeva kuluttajansuoja on jäsenvaltiossa tehokkaastiturvattu erityisellä vastuujärjestelmällä, tällaiseen järjestelmään perustu-vien korvausvaatimusten tulisi olla edelleen mahdollisia,
vastuu ydinvahingoista on kaikissa jäsenvaltioissa jo järjestetty riittävin
erityissäännöksin, minkä vuoksi on ollut mahdollista jättää tällaisetvahingot tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle,
maatalouden alkutuotteiden ja riistatuotteiden jättäminen tämän direk-
tiivin soveltamisalan ulkopuolelle voidaan tietyissä jäsenvaltioissakatsoa epätarkoituksenmukaiseksi kuluttajansuojan rajoittamiseksi senkannalta, mitä tältä suojalta edellytetään, minkä takia jäsenvaltion olisivoitava laajentaa vastuu koskemaan myös näitä tuotteita,
samasta syystä voidaan tietyissä jäsenvaltioissa katsoa kuluttajansuojan
kannalta epätarkoituksenmukaiseksi kuluttajansuojan rajoittamiseksi se,että valmistajalla on mahdollisuus vapautua vastuusta, jos hän näyttäätieteellisen ja teknisen tiedon tason laskettaessa tuote liikkeelle olleensellainen, ettei tuotteen puutteellista turvallisuutta ole voitu havaita;tämän vuoksi jäsenvaltion olisi voitava pitää voimassa aikaisemminannetut säännökset tai antaa uudet säännökset, joiden mukaan tähänseikkaan ei voi vedota vastuusta vapautumiseksi; kun kysymys onuudesta lainsäädännöstä, tämän poikkeuksen hyväksi käyttämiseen olisikuitenkin sovellettava yhteisön seisautusmenettelyä, jotta suojan tasoavoitaisiin mahdollisuuksien mukaan nostaa yhdenmukaisesti kaikkiallayhteisössä,
useimpien jäsenvaltioiden oikeudelliset perinteet huomioon ottaen ei ole
aiheellista asettaa valmistajan tuottamuksesta riippumattomalle vastuullerahamääräistä ylärajaa; kuitenkin siltä osin kuin perinteet ovat erilaisia,näyttää mahdolliselta antaa jäsenvaltiolle mahdollisuus poiketa rajoitta-mattoman vastuun periaatteesta siten, että valmistajan kokonaisvastuullesamalla tavalla turvallisuudeltaan puutteellisten samanlaisten tuotteidenaiheuttamista kuolemantapauksista ja muista henkilövahingoista sääde-tään enimmäismäärä edellyttäen, että tämä määrä säädetään tarpeeksikorkeaksi asianmukaisen kuluttajansuojan ja yhteismarkkinoiden moit-teettoman toiminnan takaamiseksi,
tässä direktiivissä säädetty yhdenmukaistaminen ei voi nykyisellä tasol-
laan olla täydellistä, mutta se avaa tien kohti suurempaa yhdenmukai-suutta; tämän vuoksi on tärkeää, että neuvosto saa säännöllisin väliajoinkomissiolta kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta sekä siihenmahdollisesti liittyvät tarpeelliset ehdotukset, ja
1985L0374 — FI — 04.06.1999 — 001.001 — 4
▼B
tässä suhteessa on erityisen tärkeää riittävän pitkän ajanjakson kuluttua
tarkastella uudelleen niitä tämän direktiivin säännöksiä, joiden mukaanjäsenvaltioilla on mahdollisuus poikkeuksiin, jotta näiden poikkeustenvaikutuksista kuluttajansuojaan ja yhteismarkkinoiden toimintaansaadaan käytännön kokemuksia,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Valmistaja vastaa vahingosta, joka aiheutuu hänen tuotteensa puutteelli-
sesta turvallisuudesta.
▼M1
2 artikla
Tässä direktiivissä 'tuotteella'tarkoitetaan irtaimia esineitä, vaikka esine
on liitetty toiseen irtaimeen esineeseen tai kiinteistöön. Tuotteena pide-tään myös sähköä.
▼
B
3 artikla
1. 'Valmistajalla'tarkoitetaan lopputuotteen valmistajaa, raaka-aineen
tuottajaa ja osatuotteen valmistajaa sekä sitä, joka varustamalla tuotteennimellään, tavaramerkillään tai muulla erottuvalla tunnuksellaanesiintyy tuotteen valmistajana.
2. Valmistajan vastuuta rajoittamatta tässä direktiivissä tarkoitettuna
valmistajana pidetään myös sitä, joka elinkeinotoiminnassa tuo tuotteenyhteisöön myyntiä, vuokraamista, leasing-toimintaa tai muuta jakeluavarten, ja hän on vastuussa kuten valmistaja.
3. Jos tuotteen valmistajaa ei voida tunnistaa, tuotteen valmistajana
pidetään jokaista, joka on laskenut tuotteen liikkeelle, jollei hän ilmoitavahinkoa kärsineelle kohtuullisessa ajassa valmistajaa tai sitä, jolta hänon hankkinut tuotteen. Tätä sovelletaan myös, jos 2 kohdassa tarkoitettumaahantuoja ei käy ilmi maahan tuodusta tuotteesta, vaikka valmistajannimi kävisikin ilmi siitä.
4 artikla
Vahinkoa kärsineen on näytettävä toteen vahinko, tuotteen puutteellinen
turvallisuus sekä puutteellisen turvallisuuden ja vahingon välinen syy-yhteys.
5 artikla
Jos tämän direktiivin säännösten mukaan kaksi tai useampi vastaa
samasta vahingosta, he vastaavat yhteisvastuullisesti, mikä ei kuiten-kaan estä soveltamasta, mitä kansallisessa lainsäädännössä säädetääntakautumisoikeudesta.
6 artikla
1. Tuote on turvallisuudeltaan puutteellinen, jos se ei ole niin turval-
linen kuin on ollut aihetta odottaa ottaen huomioon kaikki seikat, kuten:
a) tuotteesta annetut tiedot;
b) tuotteen kohtuudella ennakoitavissa oleva käyttö;
c) ajankohta, jona tuote laskettiin liikkeelle.
2. Tuotetta ei pidetä turvallisuudeltaan puutteellisena pelkästään sen
vuoksi, että myöhemmin on laskettu liikkeelle parempi tuote.
1985L0374 — FI — 04.06.1999 — 001.001 — 5
▼B
7 artikla
Valmistaja ei ole tämän direktiivin mukaan vastuussa, jos hän näyttää:
a) että hän ei ole laskenut tuotetta liikkeelle;
b) että olosuhteet huomioon ottaen on todennäköistä, että tuotteen
turvallisuudessa ei ollut vahingon aiheuttanutta puutetta silloin, kunhän laski sen liikkeelle, tai että puute on tullut myöhemmin;
c) että hän ei ole valmistanut tuotetta myyntiä tai muuta taloudellisia
tarkoituksia palvelevaa jakelua varten eikä valmistanut tai toimit-tanut sitä elinkeinotoiminnassaan;
d) että tuotteen puutteellinen turvallisuus on seurausta siitä, että tuot-
teen on oltava viranomaisten antamien pakottavien määräystenmukainen;
e) että laskettaessa tuote liikkeelle tieteellisen ja teknisen tiedon taso ei
ollut sellainen, että puutteellinen turvallisuus olisi voitu havaita; tai
f) kun kysymys on osatuotteen valmistajasta, että puutteellinen turvalli-
suus johtuu sen tuotteen suunnittelusta, johon osatuote on liitetty, taikyseisen tuotteen valmistajan antamista ohjeista.
8 artikla
1. Valmistajan vastuuta ei vähennä se, että vahinko on aiheutunut
sekä tuotteen puutteellisesta turvallisuudesta että kolmannen henkilönteosta tai laiminlyönnistä, tämän kuitenkaan rajoittamatta kansalliseenlainsäädäntöön sisältyvien takautumisoikeutta koskevien säännöstensoveltamista.
2. Valmistajan vastuuta voidaan kaikki olosuhteet huomioon ottaen
sovitella tai se voidaan poistaa kokonaan, jos vahingon on aiheuttanutsekä tuotteen puutteellinen turvallisuus että vahinkoa kärsineen tuot-tamus tai sen tuottamus, josta vahinkoa kärsinyt on vastuussa.
9 artikla
'Vahingolla'tarkoitetaan 1 artiklassa:
a) kuolemaa ja muuta henkilövahinkoa;
b) muun esineen kuin turvallisuudeltaan puutteellisen tuotteen itsensä
vahingoittumista tai tuhoutumista, vähennettynä kuitenkin 500 ECUnomavastuumäärällä ja edellyttäen, että esine on
i) laadultaan yleensä yksityiseen käyttöön tai kulutukseen tarkoi-
tettu ja
ii) pääasiassa ollut vahinkoa kärsineen yksityisessä käytössä tai
kulutuksessa.
Tämä artikla ei rajoita aineetonta vahinkoa koskevien kansallisten sään-
nösten soveltamista.
10 artikla
1. Jäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä, että tässä direk-
tiivissä tarkoitettuihin korvausvaatimuksiin sovelletaan kolmen vuodenvanhentumisaikaa. Vanhentumisaika alkaa päivänä, jona kantaja saitiedon tai hänen olisi pitänyt saada tieto vahingosta, tuotteen puutteelli-sesta turvallisuudesta ja valmistajasta.
2. Tämä direktiivi ei estä soveltamasta vanhentumisajan pysäyttä-
mistä tai keskeyttämistä koskevia jäsenvaltioiden säännöksiä.
11 artikla
Jäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä, että vahinkoa kärsi-
neelle tämän direktiivin mukaan kuuluvat oikeudet vanhentuvat kymme-nessä vuodessa päivästä, jona valmistaja laski vahinkoa aiheuttaneentuotteen liikkeelle, jollei vahinkoa kärsinyt ole tänä aikana nostanutkannetta valmistajaa vastaan.
1985L0374 — FI — 04.06.1999 — 001.001 — 6
▼B
12 artikla
Tässä direktiivissä säädettyä valmistajan vastuuta suhteessa vahinkoa
kärsineeseen ei saa rajoittaa tai poistaa sopimusehdolla, joka rajoittaahänen vastuutaan tai poistaa sen.
13 artikla
Tämä direktiivi ei rajoita vahinkoa kärsineen oikeutta korvaukseen sopi-
mukseen perustuvaa vastuuta tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuutakoskevien säännösten nojalla taikka sellaisen erityisen vastuujärjes-telmän perusteella, joka on olemassa tämän direktiivin tiedoksiantohet-kellä.
14 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta sellaisiin ydinonnettomuudesta johtuviin
vahinkoihin, joihin sovelletaan jäsenvaltioiden ratifioimia kansainvälisiäsopimuksia.
15 artikla
1. Jäsenvaltio voi:
▼
M1
▼B
b) edellä 7 artiklan e kohdasta poiketen pitää voimassa tai tämän
artiklan 2 kohtaa noudattaen antaa lainsäädännössään säännökset,joiden mukaan valmistaja on vastuussa, vaikka hän näyttäisi, ettätieteellisen ja teknisen tiedon taso silloin, kun hän laski tuotteenliikkeelle, ei mahdollistanut puutteellisen turvallisuuden havaitse-mista.
2. Jäsenvaltion, joka aikoo toteuttaa 1 kohdan b alakohdassa tarkoi-
tetun toimenpiteen, on toimitettava suunniteltu toimenpide kirjallisenakomissiolle. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.
Asianomainen jäsenvaltio saa toteuttaa suunnittelemansa toimenpiteen
vasta, kun yhdeksän kuukautta on kulunut toimenpiteen ilmoittamisestakomissiolle, ja ainoastaan, jos komissio ei ole sillä välin tehnyt neuvos-tolle ehdotusta tämän direktiivin muuttamisesta tältä osin. Jolleikomissio kuitenkaan kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanutsanotun ilmoituksen, ilmoita asianomaiselle jäsenvaltiolle, että se aikootehdä neuvostolle tällaisen ehdotuksen, jäsenvaltio voi välittömästitoteuttaa suunnittelemansa toimenpiteen.
Jos komissio tekee neuvostolle tällaisen ehdotuksen tämän direktiivin
muuttamisesta edellä mainitun yhdeksän kuukauden määräajankuluessa, asianomaisen jäsenvaltion on lykättävä toimenpidettä edelleen18 kuukaudella ehdotuksen tekopäivästä.
3. Kymmenen vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta
komissio antaa neuvostolle kertomuksen siitä, miten tuomioistuintenpäätökset, joissa on sovellettu 7 artiklan e alakohtaa ja tämän artiklan 1kohdan b alakohtaa, ovat vaikuttaneet kuluttajansuojaan ja yhteismark-kinoiden toimintaan. Tämän kertomuksen perusteella neuvosto päättääkomission ehdotuksesta perustamissopimuksen 100 artiklan mukaisesti,onko 7 artiklan e alakohta kumottava.
16 artikla
1. Jäsenvaltio voi säätää, että valmistajan kokonaisvastuu samalla
tavalla turvallisuudeltaan puutteellisten samanlaisten tuotteiden aiheutta-mista kuolemantapauksista ja muista henkilövahingoista rajoitetaanmäärään, joka on vähintään 70 miljoonaa ECUa.
2. Kymmenen vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta
komissio antaa neuvostolle kertomuksen siitä, miten 1 kohdassa tarkoi-tettua mahdollisuutta hyväksi käyttäneiden jäsenvaltioiden soveltamataloudellisen vastuun enimmäismäärä on vaikuttanut kuluttajansuojaan
1985L0374 — FI — 04.06.1999 — 001.001 — 7
▼B
ja yhteismarkkinoiden toimintaan. Tämän kertomuksen perusteella
neuvosto päättää komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 100artiklan mukaisesti, onko 1 kohta kumottava.
17 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta tuotteisiin, jotka on laskettu liikkeelle ennen
19 artiklassa tarkoitettujen säännösten voimaantuloa.
18 artikla
1. Tätä direktiiviä sovellettaessa noudatetaan ECUn määritelmää,
joka on annettu asetuksessa (ETY) N:o 3180/78 (
1), sellaisena kuin se
on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2626/84 (2). Vasta-arvo kansalli-
sessa valuutassa lasketaan aluksi sen päivän kurssin mukaan, jona tämädirektiivi on annettu.
2. Joka viides vuosi neuvosto komission ehdotuksesta arvioi tässä
direktiivissä mainitut rahamäärät ja tarvittaessa muuttaa niitä yhteisöntalouskehityksen ja rahaolojen kehityksen perusteella.
19 artikla
1. Jäsenvaltioiden on viimeistään kolmen vuoden kuluttua tämän
direktiivin tiedoksiantopäivästä saatettava voimaan tämän direktiivinnoudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä(
3).
2. Edellä 15 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä sovelletaan
tämän direktiivin tiedoksiantopäivästä lukien.
20 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysy-
myksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komis-siolle.
21 artikla
Joka viides vuosi komissio antaa neuvostolle kertomuksen tämän direk-
tiivin soveltamisesta ja tekee tarvittaessa aiheelliset ehdotukset muutok-siksi.
22 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
(1) EYVL N:o L 379, 30.12.1978, s. 1
(2) EYVL N:o L 247, 16.9.1984, s. 1
(3) Tämä direktiivi on annettu tiedoksi jäsenvaltioille 30 päivänä heinäkuuta
1985.