Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
"BNEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 28 päivänä kesäkuuta 1977,
pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden dieselmoottoreiden päästöjen vähentämi-
seksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
(77/537/ETY)
(EYVL L 220, 29.8.1977, s. 38)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
"M1 Neuvoston direktiivi 82/890/ETY annettu 17 päivänä joulukuuta
1982L 378 45 31.12.1982
"M2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/54/EYannettu 23
päivänä syyskuuta 1997L 277 24 10.10.19971977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 1
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 28 päivänä kesäkuuta 1977,
pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden dieselmoot-
toreiden päästöjen vähentämiseksi toteutettavia toimenpiteitä kos-
kevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
(77/537/ETY)
EUROOP AN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka traktoreiden on kansallisen lainsäädännön
mukaisesti täytettävä, liittyvät muun muassa traktoreiden dieselmootto-
reiden päästöihin,
nämä vaatimukset ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa; sen vuoksi on tarpeen,
että kaikki jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko voimassa olevien
määräystensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti jotta ETY -tyyppihy-
väksyntämenettelyä, josta säädetään pyörillä varustettujen maatalous- tai
metsätraktoreiden tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsää-
dännön lähentämisestä 4 päivänä maaliskuuta 1974 annetussa neuvoston
direktiivissä 74/150/ETY (
3), voitaisiin soveltaa kaikkiin traktorityyp-
peihin, ja
traktoreita koskevan kansallisen lainsäädännön lähentäminen edellyttää,
että jäsenvaltioiden yhteisten vaatimusten mukaisesti suorittamat tarkas-
tukset tunnustetaan vastavuoroisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. ”Maatalous- tai metsätraktorilla” tarkoitetaan pyörillä tai telaketjuil-
la varustettua moottoriajoneuvoa, jossa on vähintään kaksi akselia, jonka
tärkein ominaisuus on sen vetävä voima, ja joka on suunniteltu erityisesti
hinaamaan, työntämään, kuljettamaan tai käyttämään tiettyjä työvälinei-
tä, koneita tai perävaunuja, jotka on tarkoitettu käytettäviksi maa-
taloudessa tai metsänhoidossa. Se voidaan varustaa kuljettamaan kuor-
maa ja matkustajia.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan 1 kohdassa määriteltyihin
traktoreihin, joissa on ilmarenkaat ja vähintään kaksi akselia ja jotka on
suunniteltu niin, että niiden suurin nopeus on 6- "M240 km/h 3.
2 artikla
Jäsenvaltio ei saa evätä traktorilta ETY -tyyppihyväksyntää tai kansallista
tyyppihyväksyntää traktorin dieselmoottorin päästöjen perusteella, jos
traktori täyttää liitteissä I, II, III, IV ja VI vahvistetut vaatimukset.!B
(1) EYVL N:o C 125, 8.6.1976, s. 51
(2) EYVL N:o C 197, 23.8.1976, s. 16
(3) EYVL N:o L 84, 28.3.1974, s. 10!M1
!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 2
3 artikla
Jäsenvaltio ei saa evätä traktorin rekisteröintiä tai kieltää sen myyntiä,
liikkeelle laskemista tai käyttöä traktorin dieselmoottorin päästöjen
perusteella, jos traktori täyttää liitteissä I, II, III, IV ja VI vahvistetut
vaatimukset.
4 artikla
Tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että se saa tiedon kaikista liitteessä I
olevassa 2.2 kohdassa tarkoitetuista osien tai ominaisuuksien muu-
toksista. Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on pää-
tettävä, onko muutetulle traktorityypille tehtävä uusia testejä ja laadittava
uusi seloste. Jos nämä testit osoittavat, ettei muutos täytä tässä
direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, muutoksia ei saa hyväksyä.
5 artikla
Tarvittavat muutokset tämän direktiivin liitteissä I-X vahvistettujen
vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan direktiivin
74/150/ETY 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa sen tiedoksi
antamisesta ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden tässä direktiivissä
tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset
toimitetaan kirjallisina komissiolle.
7 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 3
LIITE I (1)
MÄÄRITELMÄT, ETY -TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN,
KORJATUN ABSORPTIOKERTOIMEN TUNNUS, V AATIMUKSET JA
TESTIT SEKÄ TUOTANNON V AATIMUSTENMUKAISUUS
(1.)
2. MÄÄRITELMÄT
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
(2.1)
2.2 ”Traktorityypillä moottorin aiheuttamien päästöjen rajoittamisen osalta”
traktoreita, jotka eivät olennaisesti eroa toisistaan liitteessä II mää-
riteltyjen traktorin ja moottorin ominaisuuksien osalta;
2.3 ”Dieselmoottorilla” puristussytytysperiaatteella toimivaa moottoria;2.4 ”Kylmäkäynnistyslaitteella”laitetta, joka toiminnallaan tilapäisesti lisää
moottoriin syötettävän polttoaineen määrää ja joka on tarkoitettuhelpottamaan moottorin käynnistymistä;
2.5 ”Savutusmittarilla” mittalaitetta, jolla jatkuvasti mitataan traktorin
tuottamien pakokaasujen kykyä absorboida valoa.
3. ETY -TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN
3.1 Traktorin valmistajan tai tämän edustajan on haettava ETY -tyyppihyväk-
syntää.
3.2 Hakemukseen on liitettävä jäljempänä tarkoitetut asiakirjat kolmena
kappaleena ja seuraavat tiedot:
3.2.1 Kuvaus moottorityypistä liitteessä II tarkoitettuine tietoineen;3.2.2 Piirustukset palotilasta ja männän yläosasta.3.3 Moottori ja laitteet, jotka esitetään liitteessä II ja jotka asennetaan
hyväksyttävään traktoriin, on toimitettava 5 kohdassa tarkoitettuja
hyväksyntätestejä suorittavalle tutkimuslaitokselle. Valmistajan pyynnös-
tä ja hyväksyntätestejä suorittavan tutkimuslaitoksen suostumuksellavoidaan testit kuitenkin suorittaa hyväksyttäväksi esitettyä traktorityyp-piä edustavalla traktorilla.
3 a ETY -TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
ETY -tyyppihyväksyntätodistukseen on liitettävä liitteessä X esitetyn
mukainen todistus.
4. KORJATUN ABSORPTIOKERTOIMEN TUNNUS(4.1)
(4.2)
(4.3)
4.4 Kaikkiin tämän direktiivin mukaisesti hyväksyttyä tyyppiä oleviin
traktoreihin on kiinnitettävä liitteessä X esitetyn tyyppihyväksyntätodis-
tuksen liitteessä tarkoitettuun, näkyvään ja helppopääsyiseen paikkaan
suorakulmion muotoinen tunnus, joka sisältää hyväksyntähetkelläkiihdytystestissä saavutettua, korjattua absorptiokerrointa osoittavanlukeman, joka lasketaan liitteessä IV olevassa 3.2 kohdassa tarkoitetulla
menetelmällä ja joka ilmaistaan yksiköinä m
−1.
4.5 Tunnuksen on oltava helposti luettavissa ja pysyvästi merkitty.4.6 Esimerkki tästä tunnuksesta esitetään liitteessä IX.!
B
(1) Liitteiden teksti on sama kuin Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission
säännössä N:o 24: erityisesti alakohtien alajaottelu on sama. Jos säännön N:o 24 jollekin
kohdalle ei löydy vastinetta tässä direktiivissä, numero annetaan suluissa.1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 4
5. V AATIMUKSET JA TESTIT
5.1 Yleistä
Osien, jotka voivat vaikuttaa päästöjen määrään, on oltava siten
suunniteltuja, valmistettuja ja asennettuja, että traktori on tavanomaisessakäytössä, siihen kohdistuvasta tärinästä huolimatta, tämän direktiivinsäännösten mukainen.
5.2 Kylmäkäynnistyslaitteita koskevat vaatimukset
5.2.1 Kylmäkäynnistyslaite on oltava siten suunniteltu ja rakennettu, ettei sitä
voida käynnistää tai pitää käynnissä moottorin käydessä tavanomaisesti.
5.2.2 Edellä 5.2.1 kohtaa ei sovelleta tapauksiin, joissa jokin seuraavista
ehdoista täyttyy:
5.2.2.1 Moottorin vakiokierrosnopeudella tuottamien pakokaasujen valonabsorp-
tiokertoimet, mitattuna liitteessä III esitetyllä menetelmällä, kylmä-
käynnistyslaite toiminnassa, täyttävät liitteessä VI vahvistetut raja-arvot.
5.2.2.2 Kylmäkäynnistyslaitteen toiminnassa pitäminen aiheuttaa moottorin
sammumisen kohtuullisen ajan kuluessa.
5.3 Päästöjä koskevat vaatimukset
5.3.1 Hyväksyntätestiin toimitetun traktorin päästöt on mitattava liitteissä III ja
IV esitetyllä kahdella menetelmällä, nimittäin vakionopeuksilla jakiihdyttämällä suoritetuilla testeillä (
1).
5.3.2 Jäljempänä liitteessä III selostetulla menetelmällä mitatut päästöt eivät
saa ylittää liitteessä VI vahvistettuja raja-arvoja.
5.3.3 Sellaisten moottoreiden, joita käytetään pakokaasuahtimella, kiihdytys-
testissä mitattu absorptiokerroin ei saa ylittää liitteessä VI vahvistettuja
raja-arvoa nimellisvirtauksella, joka vastaa suurinta vakionopeustestissä
mitattua absorptiokerrointa, lisättynä 0,5−1:llä.
5.4 Vastaavien mittauslaitteiden käyttö on sallittua. Jos käytetään muuta kuin
liitteessä VII esitetyn mukaista mittauslaitetta, sillä saatujen mittaustu-losten vastaavuus kyseistä moottoria käytettäessä on kuitenkin osoitet-tava.
(6.)
7. TUOTANNON V AATIMUSTENMUKAISUUS
7.1 Jokaisen tiettyyn sarjaan kuuluvan traktorin on moottorin päästöjen
määrään vaikuttavilta osiltaan oltava tyyppihyväksytyn traktorin mukai-nen.
(7.2)
7.3 Pääsääntöisesti traktorin ja hyväksytyn tyypin dieselmoottorin päästöjen
vastaavuus tarkastetaan tämän direktiivin liitteenä X olevan ETY -tyyp-
pihyväksyntätodistuksen liitteessä annettujen tietojen perusteella. Sen
lisäksi:
7.3.1 Jos tarkastus tehdään sarjasta otetulle traktorille, testit on tehtävä
seuraavasti:
7.3.1.1 Jos traktorille ei ole suoritettu sisäänajoa, suoritetaan liitteen IV
mukainen kiihdytystesti. Traktorin katsotaan olevan tyyppihyväksytyntraktorin mukainen, jos mitattu absorptiokerroin ei ylitä enempää kuin0,5 m
−1:ä hyväksyntämerkissä olevaa lukemaa.!B
(1) Kiihdytystesti on suoritettava erityisesti sen vuoksi, että viranomaiset, jotka tarkastavat
käytössä olevia ajoneuvoja tällä menetelmällä, saavat käyttöönsä vertailuluvun.1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 5
7.3.1.2 Jos 7.3.1.1 kohdan mukaisessa testissä mitattu arvo ylittää enemmän kuin
0,5 m−1:iä hyväksyntämerkissä olevan lukeman, kyseistä tyyppiä olevalle
traktorille tai sen moottorille on suoritettava liitteen III mukainen
vakionopeustesti, jonka tulokset eivät saa ylittää liitteessä VI määriteltyjäraja-arvoja.
(8)
(9)!
B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 6
LIITE II
!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 7
!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 8
!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 9
LIITE III
V AKIONOPEUSTESTI
1. JOHDANTO
1.1 Tässä liitteessä esitetään menetelmä päästöjen mittaamiseksi vakionope-
uksilla 80 %:lla enimmäiskuormituksesta.
1.2 Testi voidaan suorittaa joko moottorille tai traktorille.
2. MITTAUSPERIAATE
2.1 Moottorin tuottamien pakokaasujen läpikuultamattomuus mitataan
80%:lla enimmäiskuormituksesta, moottorin käydessä vakionopeudella.Mittaukset tehdään kuudessa pisteessä, jotka ovat tasaisesti jakautuneet
säätimen täydellä kuormalla salliman suurimman kierrosnopeuden ja
seuraavista kahdesta suuremman kierrosnopeuden välille:
— 55 % suurimman tehon kierrosnopeudesta,
— 1 000 r/min.
Mittausten ääripisteiden on sijaittava edellä esitettyjä rajanopeuksia
vastaavissa pisteissä.
2.2 Jos dieselmoottori on varustettu vapaavalintaisesti kytkettävällä ahtimel-
la, jonka käyttöönotto automaattisesti lisää moottoriin syötettävän
polttoaineen määrää, mittaukset on suoritettava sekä ahdin toiminnassa
että se pois kytkettynä.
Jokaisella moottorin kierrosnopeudella mittaustulos on suurempi saa-
duista arvoista.
3. TESTAUSOLOSUHTEET3.1 Traktori tai moottori
3.1.1 Moottorin tai traktorin on oltava mekaanisesti hyvässä kunnossa.
Moottorin on oltava sisäänajettu.
3.1.2 Moottori testataan liitteen II mukaisilla laitteilla.3.1.3 Moottorin säätöjen on oltava valmistajan ilmoittamissa ja liitteessä II
vahvistetuissa arvoissa.
3.1.4 Pakojärjestelmässä ei saa olla kuristimia, joiden läpi menevä pakokaasu
voisi laimentua.
3.1.5 Moottorin on oltava valmistajan ilmoittamassa tavanomaisessa käyttö-
kunnossa. Erityisesti jäähdytysnesteen ja moottoriöljyn on oltavavalmistajan ilmoittamassa tavanomaisessa käyntilämpötilassa.
3.2 Polttoaine
Polttoaineen on oltava liitteen V mukaista polttoainetta.
3.3 Testauslaboratorio
3.3.1 Laboratorion absoluuttinen lämpötila T ilmaistuna Kelvin-asteina, ja
ilmanpaine H ilmaistuna torr-asteina on mitattava ja tuloksista on
laskettava muuttuja F seuraavien yhtälöiden avulla.
F¼750
H/C18/C19
0;65/C2T
298/C18/C19
0;5
3.3.2 Testi voidaan hyväksyä, jos muuttuja F täyttää ehdon: 0,98 4F41,02.
3.4 Näytteenotto- ja mittauslaitteet
Pakokaasujen valonabsorptiokerroin mitataan savutusmittarilla, joka
täyttää liitteessä VII vahvistetut vaatimukset ja joka on asennettu liitteenVIII mukaisesti.!
B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 10
4. RAJA-ARVOT
4.1 Jokaiselle kuudelle mittausnopeudelle, jolla absorptiokerroin on mitattu
2.1 kohdan mukaisesti, lasketaan nimelliskaasuvirtaus G litraa/s seuraa-via kaavoja käyttäen:
— kaksitahtimoottorit:
G¼Vn
60
— nelitahtimoottorit: G¼Vn
120
jossa:
V = moottorin sylinteritilavuus litroina,
n = moottorin kierrosnopeus r/min.
4.2 Pakokaasujen absorptiokerroin ei saa yhdessäkään kuudesta mittauspis-
teestä ylittää liitteen VI taulukossa vahvistettuja raja-arvoja. Jos
nimellisvirtaus ei ole mikään taulukossa mainituista arvoista, raja-arvomääritetään interpoloimalla suhteellisten osien periaatteella.!
B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 11
LIITE IV
KIIHDYTYSTESTI
1. TESTAUSOLOSUHTEET
1.1 Testi on suoritettava traktorlle tai moottorille, jolle on tehty liitteen III
mukainen vakionopeustesti.
1.1.1 Jos moottoria testataan moottoritestipenkissä, testi on suoritettava
mahdollisimman pian vakionopeuksilla tehdyn savutusmittauksen jäl-
keen. Erityisesti jäähdytysnesteen ja voiteluöljyn on oltava valmistajan
ilmoittamissa tavanomaisissa käyntilämpötiloissa.
1.1.2 Jos testi suoritetaan paikallaan olevalle traktorille, moottori on ensin
ajettava tavanomaiseen käyntilämpötilaan ajamalla. Testi on suoritettavamahdollisimman pian ajon jälkeen.
1.2 Palotilaa ei saa jäähdyttää tai liata pitkällä joutokäynnillä ennen testin
suorittamista.
1.3 Testausolosuhteiden on oltava liitteessä III olevassa 3.1, 3.2 ja 3.3
kohdassa esitettyjen mukaiset.
1.4 Testausolosuhteiden on oltava liitteessä III olevan 3.4 kohdan mukaiset ja
näytteenotossa ja mittauksessa on käytettävä kohdassa tarkoitettualaitetta.
2. TESTAUSMENETELMÄT
2.1 Jos testi suoritetaan testipenkissä, moottori on irrotettava jarrusta, joka
korvataan joko osilla, jotka pyörivät traktorissa vaihteen ollessa vapaalla,
tai kappaleella, joka hitausmomentiltaan vastaa niitä.
2.2 Jos testi suoritetaan traktorille, vaihteen on oltava vapaalla ja voiman-
siirto moottorin ja vaihteiston välillä kytkettynä.
2.3 Moottorin käydessä joutokäyntiä kaasupoljinta painetaan nopeasti, mutta
ei rajusti, ruiskutuspumpun suurimman mahdollisen syötön aikaansaa-miseksi. Kaasupoljin pidetään pohjassa, kunnes moottori saavuttaasuurimman kierrosnopeutensa ja säädin alkaa toimia. Heti tämän
nopeuden saavuttamisen jälkeen kaasupoljin vapautetaan ja odotetaan,
kunnes moottori palautuu joutokäyntinopeuteen ja savutusmittarinlukema laskee vastaavasti.
2.4 Edellä 2.3 kohdan mukainen toimenpide toistetaan vähintään kuusi kertaa
pakojärjestelmän puhdistamiseksi ja mahdollisesti tarvittavien mittaus-laitteen säätöjen suorittamiseksi. Kussakin peräkkäisessä kiihdytyksessä
luettu savutuksen suurin arvo merkitään muistiin ja testiä toistetaan,
kunnes arvot vakiintuvat tietylle tasolle. Kiihdytysten välisten jouto-käyntijaksojen aikana syntyviä lukemia ei oteta huomioon. Arvojenkatsotaan vakiintuneen, kun neljä peräkkäistä lukemaa ei eroa toisistaan
enempää kuin 0,25 m
−1:ä eikä muodosta laskevaa sarjaa. Absorptioker-
toimeksi X Mmerkitään näiden neljän arvon aritmeettinen keskiarvo.
2.5. Ahtimella varustetuissa moottoreissa noudatetaan soveltuvin osin seuraa-
via erityisvaatimuksia:
2.5.1 Moottoreille, joissa käytetään mekaanista, toiminnasta poiskytkettävää
ahdinta, suoritetaan kaksi täydellistä testisarjaa, joista toisessa ahdin onkäytössä ja toisessa irtikytkettynä. Testin tulokseksi merkitään suurempiedellä tarkoitetuista arvoista.
2.5.2 Moottoreille, joissa ahdin voidaan kytkeä pois toiminnasta kuljettajan
käyttämällä ohitusventtiilillä, suoritettavat testit tehdään ohitusventtiili
avattuna ja suljettuna. Testin tulokseksi merkitään suurempi näin
saaduista arvoista.
3. ABSORPTIOKERTOIMEN KORJATUN ARVON MÄÄRITTÄMINEN3.1 Merkinnät
X
M= absorptiokertoimen arvo kiihdytystestissä, mitattuna tässä liitteessä
olevan 2.4 kohdan mukaisesti.
XL= absorptiokertoimen korjattu arvo kiihdytystestissä.!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 12
SM= vakionopeudella mitattu absorptiokertoimen arvo (liite III, 2.1
kohta), joka on lähinnä samaa nimellisvirtausta vastaavaa raja-
arvoa.
SL= liitteessä III olevassa 4.2 kohdassa tarkoitettu absorptiokertoimen
arvo nimellisvirtaukselle, joka vastaa arvon S Mantanutta mittaus-
pistettä.
L = savutusmittarin tehollinen valon kulkema matka.
3.2 Kun absorptiokerroin ilmaistaan yksiköinä m−1ja valon kulkema
tehollinen matka metreinä, korjatun arvon X Lantaa pienempi seuraavasta
kahdesta lausekkeesta:
X0
L¼SL
SM/C2XMtaiX00
L¼XMþ0;5!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 13
LIITE V
HYVÄKSYNTÄTESTEISSÄ JA TUOTANNON YHDENMUKAISUUTTA KOSKEVISSA TESTEISSÄ KÄY -
TETTÄVÄLLE POLTTOAINEELLE ASETETTA V AT LAATUV AATIMUKSET
Raja-arvot ja yksiköt Menetelmä
Tiheys 15/4 °C 0,830 ± 0,005 ASTM D 1298-67
Tislautuminen ASTM D 86-67
50 % väh. 245 °C
90 % 330 ± 10 °C
Loppukiehumispiste enint. 370 °C
Setaaniluku 54 ± 3 ASTM D 976-66
Kinemaattinen viskositeetti 100 °F 3 ± 0,5 cst ASTM D 445-65
Rikkipitoisuus 0,4 ± 0,1 paino-% ASTM D 129-64
Leimahduspiste väh. 55 °C ASTM D 93-71
Samepiste enint. −7 °C ASTM D 2500-66
Aniliinipiste 69 ± 5 °C ASTM D 611-64
Hiiltojäännös 10 % pohjasta enint. 0,2 paino-% ASTM D 524-64
Tuhkapitoisuus enint. 0,01 paino-% ASTM D 482-63
Vesipitoisuus enint. 0,05 paino-% ASTM D 95-70
Kuparikorroosiokoe 100 °C enint. 1 ASTM D 130-68
Alempi lämpöarvo
 ASTM D 2-68
(Lisäys VI)
Vahva happoluku 0 mg KOH/g ASTM D 974-64
Huomautus: Polttoaine saa sisältää ainoastaan suoratislattuja polttoainejakeita, rikinpoisto on sallittu, ja polttoaine ei saa
sisältää lisäaineita.!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 14
LIITE VI
V AKIONOPEUSTESTISSÄ SOVELLETTA V AT RAJA-ARVOT
Nimellisvirtaus G
l/sAbsorptiokerroin k
m−1
442 2,26
45 2,19
50 2,08
55 1,985
60 1,90
65 1,84
70 1,775
75 1,72
80 1,665
85 1,62
90 1,575
95 1,535
100 1,495
105 1,465
110 1,425
115 1,395
120 1,37
125 1,345
130 1,32
135 1,30
140 1,27
145 1,25
150 1,225
155 1,205
160 1,19
165 1,17
170 1,155
175 1,14
180 1,125
185 1,11
190 1,095
195 1,08
5200 1,065
Huomautus: Vaikka edellä olevat arvot on pyöristetty lähimpään 0,01 tai 0,005
arvoon, tämä ei kuitenkaan tarkoita, että mittaukset olisi suoritettava
tällä tarkkuudella.!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 15
LIITE VII
SA VUTUSMITTARIN OMINAISUUDET
1. SOVELTAMISALA
Tässä liitteessä määritetään liitteiden III ja IV mukaisissa testeissä
käytettävälle savutusmittarille asetettavat vaatimukset.
2. SA VUTUSMITTARIN PERUSV AATIMUKSET
2.1 Mitattava kaasu on suljettava tilaan, jonka sisäseinät ovat valoa
heijastamattomat.
2.2 Mitattaessa valon kaasun läpi kulkemaa tehollista matkaa, on otettava
huomioon myös valolähteen ja valokennon suojarakenteiden vaikutus.Tämä tehollinen matka on merkittävä laitteeseen.
2.3 Savutusmittarin näyttölaitteessa on oltava kaksi asteikkoaluetta, joista
toinen osoittaa valon absoluuttisen absorption alueella 0- ?(m
−1)j a
toinen lineaarisesti alueella 0-100. Molempien alueiden on näytettävä
lukemaa 0, kun valon kulku on täysin estetty.
3. RAKENNETTA KOSKEV AT V AATIMUKSET
3.1 Yleistä
Savutusmittarin rakenteen on oltava sellainen, että vakionopeudella
suoritettavissa mittauksissa mittaustila on täyttynyt tasaisesti savulla.
3.2 Savukammio ja savutusmittarin kotelo
3.2.1 Ulkopuolisen valon tai heijastumien pääsy valokennolle on oltava
mahdollisimman vähäistä (esim. savukammion sisäpinnat on päällystet-
tävä mattamustalla ja rakenteen on oltava valoa läpäisemätön).
3.2.2 Mittarin optisten ominaisuuksien on oltava sellaiset, että ulkoisen
hajavalon ja heijastumien yhteinen vaikutus ei ylitä yhtä lineaarisenasteikon yksikköä kammion ollessa täytetty savulla, jonka absorptioker-roin on likimain 1,7 m
−1.
3.3 Valolähde
Valolähteenä on oltava hehkulamppu, jonka värilämpötila on 2 800-3 250
°K.
3.4 Vastaanotin
3.4.1 Vastaanottimeen on kuuluttava valokenno, jonka spektrinen vastekäyrä
vastaa ihmissilmän valoherkkyyttä (suurin vaste alueella 550/570 nm;
vähemmän kuin 4 % suurimmasta vasteesta, joka on vähemmän kuin 430nm ja enemmän kuin 680 nm).
3.4.2 Mittarin sähköisen rakenteen, mukaan lukien näyttölaite, on oltava
sellainen, että valokennon ulostulovirta on mahdollisimman lineaarinenvastaanotetun valon tiheyteen nähden, valokennon koko toiminta-alueel-
la.
3.5 Mittausasteikot
3.5.1 Valon absorptiokerroin k lasketaan kaavalla
Φ¼Φo/C1e/C0kl, jossa L
on valon mitattavassa kaasussa kulkema tehollinen matka, Φoominais-
valovuo ja Φhetkellinen valovuo. Jos matkaa L ei voida suoraan mitata
savutusmittarin geometrisesta rakenteesta, se määritetään
— joko tässä liitteessä olevassa 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla, taikka
— vertaamalla toiseen savutusmittariin, jonka tehollinen matka tunne-
taan.
3.5.2 Lineraarisen 0-100 -asteikon ja valon absorptiokertoimen k välinen suhde
saadaan kaavalla:
k¼/C01
Lloge1/C0N
100/C18/C19
jossa N on lineaarisen asteikon lukema ja k absorptiokertoimen vastaava
arvo.!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 16
3.5.3 Asteikolta on voitava lukea absorptiokerroin, jonka arvo on 1,7 m−1,
0,025 m−1tarkkuudella.
3.6 Mittauslaitteen säätö ja testaus
3.6.1 Mittauslaitteen sähköisen osan ja näyttölaitteen on oltava siten sää-
dettävissä, että osoitin voidaan nollata, kun valo kulkee puhtaalla ilmalla
täytetyn savukammion läpi tai kammiolla on muuten vastaavat ominai-
suudet.
3.6.2 Lampun ollessa sammutettuna ja mittauspiiri avattuna tai oikosuljettuna,
absorptiokertoimen on osoitettava lukemaa ?ja sen on pysyttävä
lukemassa ?, kun mittauspiiri kytketään uudelleen toimintaan.
3.6.3 Väliarvon tarkastus suoritetaan sijoittamalla mittauskammioon varjostin,
jonka valon absorptiokerroin k tunnetaan ja joka on alueella 1,6 m−1-1,8
m1, mitattuna 3.5.1 kohdan mukaisesti. Kerroin k on tunnettava 0,025
m−1tarkkuudella. Tarkastuksella todetaan, että laitteella mitattu arvo ei
poikkea enempää kuin 0,05 m−1todellista arvosta.
3.7 Savutusmittarin vaste
3.7.1 Sähköisen piirin vasteajan on oltava 0,9-1,1 s. Vasteajalla tarkoitetaan
aikaa, joka kuluu siihen asti, kun laite osoittaa 90 % täydestä
näyttämästä, kun laitteeseen asennetaan täysin valoa läpäisemätönvarjostin.
3.7.2 Sähköisen piirin on oltava siten vaimennettuna, että ensimmäinen
ylitysheilahdus hetkellisen muutoksen (esim. kalibrointivarjostimen
asennus) jälkeen ei ole enempää kuin 4 % todellisesta lukemasta
lineaarisella asteikolla.
3.7.3 Savukammion fyysisistä ominaisuuksista johtuva vasteaika on aika, joka
kuluu kaasun virtauksen alkuhetkestä siihen hetkeen, kun kammio ontäysin täyttynyt. Tämä aika saa olla enintään 0,4 s.
3.7.4 Tämän kohdan määräyksiä sovelletaan ainoastaan kiihdytystesteissä
käytettäviin savutusmittareihin.
3.8 Mitattavan kaasun ja huuhteluilman paine
3.8.1 Mittauskammiossa olevan pakokaasun paine saa poiketa ulkoilman
paineesta enintään 735 Pa.
3.8.2 Mitattavan kaasun ja huuhteluilman paine ei saa aiheuttaa absorptioker-
toimeen yli 0,05 m
−1muutosta kaasulla, jonka absorptiokerroin on 1,7
m−1.
3.8.3 Savutusmittarissa on oltava mittauskammion paineenmittauslaitteisto.3.8.4 Kaasun ja huuhteluilman paineen sallitut vaihtelurajat mittauskammiossa
määrää laitteen valmistaja.
3.9 Mitattavan kaasun lämpötila
3.9.1 Mittaushetkellä mitattavan kaasun lämpötilan on oltava mittauskammion
kaikissa kohdissa vähintään 70 °C:n ja laitteen valmistajan ilmoittaman
enimmäislämpötilan välillä siten, etteivät lukemat tällä lämpötila-alueellamuutu enempää kuin 0,1 m
−1:ä, kun kammio on täytetty kaasulla, jonka
absorptiokerroin on 1,7 m−1.
3.9.2 Savutusmittarissa on oltava mittauskammion lämpömittari.
4. SA VUTUSMITTARIN TEHOLLINEN MATKA ”L ”4.1 Yleistä
4.1.1 Joissakin savutusmittarityypeissä valolähteen ja valokennon tai niitä
suojaavien läpinäkyvien osien välissä oleva kaasu ei ole tasaisen
läpikuultamatonta. Tällöin käytetään arvoa, jolla tasaisen läpikuultama-
ton kaasupatsas antaa saman absorptiokertoimen kuin kammioontavallisesti jakautunut kaasu.
4.1.2 Tehollinen matka saadaan vertaamalla tavanomaisesti toimivan savutus-
mittarin lukemaa N savutusmittariin, jonka kammio on muotoiltu siten,
että vertailukaasu täyttää kammion hyvin ja sen tehollinen matka L
oon
tarkkaan tunnettu. Tällaisen savutusmittarin lukema merkitään N o.
4.1.3 Nollakohdan siirtymän vaikutuksen poistamiseksi on suoritettava useita
mittauksia nopeasti peräkkäin.!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 17
4.2 Matkan määritysmenetelmä
4.2.1 Testauskaasuna käytetään tasaisesti läpäisevää pakokaasua tai valoa
absorboivaa kaasua, joka tiheydeltään vastaa pakokaasua.
4.2.2 Kaasupatsas, jonka pituus vastaa savutusmittarin matkaa L o, joka voidaan
täyttää tasaisesti testikaasulla ja jonka päät ovat kohtisuorassa valonsä-dettä vastaan, on määritettävä tarkasti. Pituuden L
oon likimain vastattava
savutusmittarin tehollista matkaa.
4.2.3 Mittauskammiossa olevan vertailukaasun lämpötila on mitattava.
4.2.4 Näytteenottolinjaan voidaan tarvittaessa asentaa kompaktirakenteinen
vaimennuskammio, jonka tilavuus on riittävä pakokaasujen painevaihte-
lujen tasaamiseksi. Se asennetaan mahdollisimman lähelle keräysputkea.
Myös jäähdytintä voidaan käyttää. Vaimennuskammio ja jäähdytin eivätsaa vaikuttaa pakokaasun koostumukseen.
4.2.5 Tehollisen matkan määritystestiin sisältyy mittaus vuorotellen vertailu-
kaasulla tavanomaisesti toimivalla savutusmittarilla ja 4.1.2 kohdanmukaisesti muutetulla laitteella.
4.2.5.1 Savutusmittarin lukema rekisteröidään jatkuvasti piirturilla, jonka vaste-
aika on sama tai lyhyempi kuin savutusmittarin vasteaika.
4.2.5.2 Savutusmittarin toimiessa tavanomaisesti, lukema lineaarisella asteikolla
on N ja kaasun keskilämpötila Kelvin-asteina on T.
4.2.5.3 Samalla vertailukaasulla täytetyllä kaasupatsaalla, jonka pituus on L
o,
lukema on N oja kaasun keskilämpötila T o.
4.2.6 Tehollinen matka lasketaan kaavasta:
L¼LoT
Tolog 1 /C0N
100/C16/C17
log 1 /C0No
100/C16/C17
4.2.7 Testi on toistettava vähintään neljällä vertailukaasulla, jotka antavat
tasaisesti jakautuneet lukemat lineaarisen asteikon alueella 20-80.
4.2.8 Savutusmittarin tehollinen matka L on 4.2.6 kohdan mukaisesti saatujen
tehollisten pituuksien aritmeettinen keskiarvo.!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 18
LIITE VIII
SA VUTUSMITTARIN ASENNUS JA KÄYTTÖ
1. SOVELTAMISALA
Tässä liitteessä esitetään savutusmittareiden asennus ja käyttö liitteissä III
ja IV määriteltyjä testejä varten.
2. NÄYTTEITÄ OTTA V A SA VUTUSMITTARI
2.1 Asennus vakionopeustestejä varten
2.1.1 Keräysputken poikkipinta-alan suhde pakoputken poikkipinta-alaan on
oltava vähintään 0,05. Pakoputken vastapaine keräysputken sisäänme-nosta mitattuna ei saa olla yli 735 Pa.
2.1.2 Keräysputken on oltava putki, jonka etupään avoin aukko on pakoputken
tai mahdollisen jatkoputken akselin suuntainen. Se on sijoitettava
paikkaan, jossa savun jakautuminen pakokaasuissa on likimain tasainen.Tämän saavuttamiseksi keräysputki on sijoitettava mahdollisimmanetäälle pakoputkistosta tai tarvittaessa jatkoputkeen siten, että jos D on
pakoputken pään halkaisija, niin ennen keräysputkea on vähintään 6 D:n
ja sen jälkeen vähintään 3 D:n pituinen suora osuus. Jos jatkoputkeakäytetään, liitoksen on oltava tiivis.
2.1.3 Pakoputken paineen ja näytteenottolinjassa tapahtuvan paineenalennuk-
sen vaikutusten on oltava sellaiset, että keräysputken ottama näyte vastaamelko tarkasti isokineettisellä menetelmällä otettua näytettä.
2.1.4 Näytteenottolinjaan voidaan tarvittaessa asentaa kompaktirakenteinen
riittävän suuri paisuntasäiliö painevaihtelujen vaimentamiseksi. Se on
asennettava mahdollisimman lähelle keräysputkea. Myös jäähdytintävoidaan käyttää. Vaimennin ja jäähdytin eivät saa vaikuttaa pakokaasunkoostumukseen.
2.1.5 Pakoputkistoon voidaan keräysputken jälkeen asentaa läppäventtiili ja
vastaava, vähintään 3 D:n etäisyydelle keräysputkesta pakokaasujenpaineen nostamiseksi.
2.1.6 Keräysputken, jäähdyttimen, paisuntasäiliön (jos sellainen vaaditaan) ja
savutusmittarin välillä olevien yhdysputkien on oltava mahdollisimmanlyhyitä liitteessä VII olevassa 3.8 ja 3.9 kohdassa tarkoitettujen paine- ja
lämpötilavaatimusten täyttämiseksi. Putken on oltava nouseva keräys-
putkesta savutusmittariin päin ja siinä ei saa olla jyrkkiä mutkia. Jossavutusmittariin ei kuulu ohitusventtiiliä, sellainen on asennettavaputkeen.
2.1.7 Testin aikana on huolehdittava, että liitteessä VII olevan 3.8 kohdan
painevaatimukset ja 3.9 kohdan lämpötilavaatimukset täyttyvät.
2.2 Asennus kiihdytystestejä varten
2.2.1 Keräysputken poikkipinta-alan suhde pakoputken poikkipinta-alaan on
oltava vähintään 0,05. Pakoputken vastapaine keräysputken sisäänme-nosta mitattuna ei saa olla yli 735 Pa.
2.2.2 Keräysputken on oltava putki, jonka etupään avoin aukko on pakoputken
tai mahdolliseen jatkoputken akselin suuntainen. Se on sijoitettavapaikkaan, jossa savun jakautuminen pakokaasuissa on likimain tasainen.Tämän saavuttamiseksi keräysputki on sijoitettava mahdollisimman
etäälle pakoputkistosta tai tarvittaessa jatkoputkeen siten, että jos D on
pakoputken pään halkaisija, niin ennen keräysputkea on vähintään 6 D:nja sen jälkeen vähintään 3 D:n pituinen suora osuus. Jos jatkoputkeakäytetään, liitoksen on oltava tiivis.
2.2.3 Näytteenottojärjestelmän on oltava sellainen, että kaikilla mittauskier-
rosnopeuksilla savutusmittarin mittaamaan näytteen paine täyttää liit-teessä VII olevassa 3.8.2 kohdassa vahvistetut vaatimukset. Tämä
voidaan tarkastaa mittaamalla paine moottorin joutokäynnillä ja sen
suurimmalla kierrosnopeudella kuormittamattomana. Savutusmittarinrakenteen mukaan paine säädetään pakoputkessa olevalla läppäventtiililläsen kuristuspinta-alaa muuttamalla. Pakoputkiston vastapaine keräysput-
ken suulla ei saa olla enempää kuin 735 Pa.
2.2.4 Savutusmittarin liitosputkien on oltava mahdollisimman lyhyitä. Putken
on oltava nouseva keräysputkesta savutusmittariin päin ja siinä ei saa olla
jyrkkiä mutkia. Putkeen voidaan asentaa ohitusventtiili ennen savutus-
mittaria mittarin erottamiseksi pakokaasuvirtauksesta silloin, kun mitta-uksia ei suoriteta.!
B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 19
3. TÄYSVIRTAUSSA VUTUSMITTARI
Vakionopeus- ja kiihdytysmittauksissa on kiinnitettävä huomiota ainoas-
taan seuraaviin yleisiin seikkoihin:
3.1 Savutusmittarin ja pakoputkiston välisten liitosten on oltava tiiviit.
3.2 Savutusmittarin liitosputkien on oltava mahdollisimman lyhyet, kuten
näytteitä ottavilta savutusmittareilta vaaditaan. Putkiston on oltavanouseva pakoputkesta savutusmittariin päin ja siinä ei saa olla jyrkkiämutkia. Putkeen voidaan asentaa ohitusventtiili ennen savutusmittaria
mittarin erottamiseksi pakokaasuvirtauksesta silloin, kun mittauksia ei
suoriteta.
3.3 Ennen savutusmittaria voi myös olla tarpeen asentaa jäähdytin.!
B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 20
LIITE IX
ESIMERKKI KORJATUN ABSORPTIOKERTOIMEN TUNNUKSESTA
Edellä esitetty tunnus osoittaa, että korjattu absorptiokerroin on 1,30 m−1.!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 21
LIITE X
!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 22
!B1977L0537 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 23