2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2419/2001,
annettu 11 päivänä joulukuuta 2001,
tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista
säännöistä
(EYVL L 327, 12.12.2001, s. 11)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Komission asetus (EY) N:o 2550/2001, annettu 21 päivänä joulukuuta
2001L 341 105 22.12.2001
Oikaistu:
►C1 Oikaisu, EYVL L 7, 11.1.2002, s. 48 (2419/2001)
▼B
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2419/2001,
annettu 11 päivänä joulukuuta 2001,
tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto-
ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o
3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdenne-
tystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä 27 päivänä marraskuuta 1992annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 (
1), sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 495/2001 (2), ja
erityisesti sen 12 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä vuonna
1992 asetuksella (ETY) N:o 3508/92 käyttöönotettu, tiettyjäyhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvon-tajärjestelmä, jäljempänä ’yhdennetty järjestelmä’, jota
kehitettiin edelleen Agenda 2000 -toimenpiteiden osana, on
osoittautunut tehokkaaksi keinoksi panna täytäntöön suorientukien järjestelmät. Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevanyhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koske-vista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä joulukuuta 1992
annettua komission asetusta (ETY) N:o 3887/92 (
3), sellaisena
kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2721/2000 (
4), on muutettu sen voimaantulon jälkeen useita kertoja.
Lisäksi kokemus ja erityisesti järjestelmien hallintoa vartenkäyttöönotetut sähköiset välineet ovat osoittaneet, että mainitunasetuksen useat säännökset on syytä tarkistaa. Koska lisää
muutoksia on tehtävä, asetus (ETY) N:o 3887/92 olisi selkeyden
ja järkevyyden vuoksi korvattava tällä asetuksella.
(2) Tehokkaan valvonnan takaamiseksi ja sen estämiseksi, että tuki-hakemus voitaisiin samassa jäsenvaltiossa esittää erimaksajavirastoissa useita eri kertoja, jäsenvaltioiden olisisäädettävä yhdestä yhtenäisestä järjestelmästä, jolla yhdennet-tyyn järjestelmään tukihakemuksia jättävien viljelijöiden
tunnistetiedot kirjataan. Jäsenvaltioille olisi kuitenkin annettava
siirtymäkausi kyseiseen järjestelmään siirtymiseksi.
(3) Koska yhteisössä on erilaisia tunnistusjärjestelmiä, jäsenval-tioiden olisi sallittava ottaa käyttöön omat järjestelmänsä pinta-alojen tunnistamiseksi käyttäen muita yksiköitä kuin viljelyloh-koja. Tähän mahdollisuuteen olisi kytkettävä tiettyjävelvollisuuksia tunnistamisen luotettavuuden varmistamiseksi.Tehokkaan valvonnan vuoksi jäsenvaltion olisi lisäksi
määriteltävä sellaisen viljelylohkon vähimmäiskoko, josta
voidaan tehdä pinta-alatukihakemus.
(4) Viljelylohkon ja rehualan käsitteitä on tarpeen selventää senvarmistamiseksi, että lohkot ilmoitetaan ja tunnistetaan asianmu-kaisesti.
(5) Olisi annettava pinta-alatukihakemuksen sisältöä koskeviasäännöksiä. Tehokkaan valvonnan varmistamiseksi pinta-alatuki-hakemuksessa olisi ilmoitettava pinta-alojen kaikenlainen käyttö.Silloin kun jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön pinta-alaan liit-
tyviä yhteisön tukijärjestelmiä varten muita hallinto- ja
valvontajärjestelmiä, jotka ovat yhteensopivia yhdennetyn järjes-telmän kanssa asetuksen (ETY) N:o 3508/92 9 a artiklan2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 2
(1) EYVL L 355, 5.12.1992, s. 1.
(2) EYVL L 72, 14.3.2001, s. 6.
(3) EYVL L 391, 31.12.1992, s. 36.
(4) EYVL L 314, 14.12.2000, s. 8.
▼B
mukaisesti, niille olisi kuitenkin annettava mahdollisuus poiketa
kyseisestä vaatimuksesta.
(6) On tarpeen antaa erityissäännöksiä lampaan- ja vuohenliha-alantuottajapalkkion myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä 27
päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
N:o 3493/90 (
1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 2825/2000 (2), 1 artiklan 2 kohdassa
määriteltyjen lampaan- ja vuohenliha-alan tuottajaryhmittymienerityisen tilanteen osalta.
(7) Pinta-alatukihakemusta, joka jätetään ainoastaan ilmoituksenamonivuotisista laitumista, ei ole välttämätöntä jättää toimivaltai-
sille viranomaisille samassa pinta-alatukihakemuksille yleisesti
säädetyssä määräajassa erityisesti, koska monivuotisia laitumiakoskevaa valvontaohjelmaa ei ole toteutettava samassa aikatau-lussa kuin peltokasvialojen valvontaa. Jäsenvaltioiden olisitämän vuoksi voitava säätää tällaisten pinta-alatukihakemusten
jättämiselle määräpäivä, joka on myöhäisempi kuin asetuksen
(ETY) N:o 3508/92 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettumääräpäivä. Jäsenvaltion vahvistama päivämäärä ei kuitenkaanvoisi olla myöhäisempi kuin 1 päivä heinäkuuta.
(8) Viljelijöiden olisi voitava muuttaa pinta-alatukihakemuksiaantukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 17 päivänätoukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 (
3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella
(EY) N:o 1038/2001 (4), mukaiseen viimeiseen kylvöpäivään
asti sillä edellytyksellä, että kaikkia asiaankuuluvia alakohtaistensääntöjen erityisedellytyksiä noudatetaan eikä toimivaltainenviranomainen ole vielä ilmoittanut viljelijälle tukihakemuksessa
olevista virheistä eikä paikalla tehtävästä tarkastuksesta, jossa
havaitaan virheitä muutoksen kohteena olevassa osassa.
(9) Viljelijät, jotka hakevat ainoastaan sellaista tukea, joka ei oleyhteydessä pinta-alaan, olisi vapautettava pinta-alatukihake-muksen jättövelvoitteesta.
(10) Eläintukihakemuksiin sisällytettävien tietojen osalta olisi vahvis-tettava yhteiset säännökset erilaisten eläintukijärjestelmienhallinnon helpottamiseksi.
(11) Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönotta-misesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta
merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoa-
misesta 17 päivänä heinäkuuta 2000 annetussa Euroopanparlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 (
5)
edellytetään, että nautaeläinten pitäjät merkitsevät kyseisiäeläimiä koskevat tiedot atk-pohjaiseen tietokantaan. Naudanliha-
alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta
1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (
6), sell-
aisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o1512/2001 (
7), 21 artiklassa säädetään, että tukia voidaan maksaa
ainoastaan eläimistä, jotka on tunnistettu ja rekisteröityasetuksen (EY) N:o 1760/2000 mukaisesti. Atk-pohjainen tieto-
kanta on tullut olennaiseksi tukijärjestelmien hallinnoimisessa.
Asianomaisissa tukijärjestelmissä tukihakemuksia jättäville vilje-lijöille olisi tämän vuoksi varmistettava pääsy asiaankuuluvaantietoon kohtuullisessa määräajassa.
(12) Jäsenvaltioiden olisi sallittava käyttää atk-pohjaisen tietokannantietoja yksinkertaistettujen hakumenettelyjen käyttöönottamiseksisillä edellytyksellä, että atk-pohjainen tietokanta on luotettava.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 3
(1) EYVL L 337, 4.12.1990, s. 7.
(2) EYVL L 328, 23.12.2000, s. 1.
(3) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 1.
(4) EYVL L 145, 31.5.2001, s. 16.
(5) EYVL L 204, 11.8.2000, s. 1.
(6) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21.
(7) EYVL L 201, 26.7.2001, s. 1.
▼B
Sen vuoksi olisi säädettävä, että atk-pohjaisessa tietokannassa
olevat tiedot voivat olla osa tukihakemusta.
(13) Uusien viestintäkeinojen vuoksi jäsenvaltioiden olisi voitavavahvistaa kansallisia säännöksiä, joiden mukaan viljelijä voitehdä yhdennetyssä järjestelmässä tiedonantoja sähköisesti.
(14) Tukihakemuksissa olevat ilmeiset virheet olisi voitava korjatamilloin tahansa.
(15) Määräaikoja tukihakemusten jättämiselle ja pinta-alatukihake-musten muuttamiselle olisi ehdottomasti noudatettava, jottakansalliset viranomaiset voivat laatia ohjelman tukihakemustenoikeellisuuden tarkastamiseksi ja toteuttaa sen tehokkaasti.
Tämän vuoksi olisi säädettävä siitä, millaisissa aikarajoissa
myöhässä olevat hakemukset voidaan hyväksyä. Lisäksi olisisäädettävä vähennyksestä, jotta viljelijöitä kannustetaan määräai-kojen noudattamiseen. Siinä tapauksessa, että viljelijällä onainoastaan monivuotisia laitumia ilmoitettavana ja hän esittää
näin ollen pinta-alatukihakemuksen, voidaan laatia eri tarkastu-
sohjelma. Näitä tapauksia varten voidaan säätää alhaisemmistavähennyksistä ja pidemmästä viivästyksestä. Jos jäsenvaltiokäyttää mahdollisuutta vahvistaa yksinomaan monivuotisialaitumia koskevien pinta-alatukihakemusten jättämiselle myöhäi-sempi määräpäivä, jäsenvaltion vahvistaman määräpäivän
jälkeen jätettyjä hakemuksia ei kuitenkaan pitäisi hyväksyä.
(16) Viljelijöiden olisi voitava peruuttaa tukihakemuksensa tai tukiha-kemuksensa osa milloin tahansa sillä edellytyksellä, että
toimivaltainen viranomainen ole vielä ilmoittanut viljelijälletukihakemuksessa olevista virheistä eikä paikalla tehtävästätarkastuksesta, jossa havaitaan virheitä peruutuksen kohteenaolevassa osassa.
(17) Yhdennetyssä järjestelmässä hallinnoituja tukijärjestelmiä koske-vien säännösten noudattamista olisi valvottava tehokkaasti. Tätävarten ja valvonnan yhdenmukaisuuden varmistamiseksi kaikissajäsenvaltioissa on tarpeen vahvistaa yksityiskohtaisesti pinta-
alatukihakemusten ja eläintukihakemusten hallinnollisten ja
paikalla tehtävien tarkastusten tekemistä koskevat perusteet jatekniset menettelyt. Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa tehtävätämän asetuksen mukaiset eri tarkastukset samanaikaisestimuiden yhteisön säännösten mukaisten tarkastusten kanssa.
(18) Olisi määriteltävä niiden viljelijöiden vähimmäismäärä, jotka oneri tukijärjestelmissä tarkastettava paikalla. Niiden viljelijöidenosalta, jotka hakevat tukia useissa nautajärjestelmissä, olisi
säädettävä yhdennetystä tilakohtaisesta lähestymistavasta.
(19) Paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärän otanta olisi
tehtävä osittain riskianalyysillä ja osittain satunnaisotannalla.
Riskianalyysiä varten huomioon otettavat pääseikat olisi täsmen-
nettävä.
(20) Havaittaessa huomattavia sääntöjenvastaisuuksia, paikalla tehtä-vien tarkastusten määrää olisi lisättävä kuluvana ja seuraavanavuonna, jotta saavutettaisiin riittävä varmuustaso kyseisten tuki-hakemusten oikeellisuudesta.
(21) Paikalla tehtäviin tarkastuksiin ei tukihakemuksia jättävien vilje-lijöiden osalta välttämättä tarvitse sisällyttää kaikkia yksittäisiäeläimiä tai viljelylohkoja. Joissakin tapauksissa tarkastuksiavoidaan tehdä otosten perusteella. Niissä tapauksissa, joissatämä sallitaan, otoksen olisi oltava niin suuri, että sen antama
varmuus on luotettavalla ja edustavalla tasolla. Joissakin tapauk-
sissa otos voidaan laajentaa täysimittaiseksi valvonnaksi.Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava tarkastettavaa otosta valit-taessa noudatettavat perusteet.
(22) Tehokkaiden paikalla tehtävien tarkastusten varmistamiseksi ontärkeää, että tarkastukset tekevä henkilöstö on tietoinen paikallatehtäviin tarkastuksiin valitsemisen syistä. Jäsenvaltioiden olisipidettävä tällaisista tiedoista rekisteriä.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 4
▼B
(23) Jotta kansalliset viranomaiset ja yhteisön toimivaltainen virano-
mainen voisivat seurata paikalla tehtyjä tarkastuksia,
tarkastuksia koskevat tiedot olisi merkittävä tarkastuskertomuk-seen. Viljelijällä tai tämän edustajalla olisi oltava mahdollisuusallekirjoittaa kertomus. Kaukokartoitustarkastusten osalta jäsen-valtioille olisi annettava mahdollisuus säätää, että tätä oikeuttavoidaan käyttää ainoastaan silloin, kun tarkastuksissa ilmenee
sääntöjenvastaisuuksia. Jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan,
viljelijän olisi paikalla tehtävien tarkastusten luonteesta riippu-matta saatava jäljennös kertomuksesta.
(24) Pinta-alojen paikalla tehtävät tarkastukset ovat yleensä kaksio-
saisia: ensin ilmoitetut viljelylohkot tarkastetaan ja mitataan
graafisen aineiston, ilmakuvien jne. perusteella. Toiseksi lohkottarkastetaan fyysisesti ilmoitetun viljelykasvin ja sen laadunsekä viljelylohkojen tosiasiallisen koon tarkistamiseksi. Tarvit-taessa olisi tehtävä mittauksia. Fyysinen tarkastus voidaan tehdä
otoksen perusteella.
(25) Olisi vahvistettava pinta-alojen määrittämistä ja mittausmene-
telmiä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Pinta-alatukikelpoisten viljelylohkojen pinta-alan määrittämisen osalta
saadut kokemukset osoittavat, että on tarpeen määritellä sallittu
leveys peltojen tietyille piirteille, erityisesti pensasaidoille, ojilleja aidoille. Erityisten ympäristöön liittyvien tarpeiden vuoksi onasianmukaista sallia tietty joustavuus niiden enimmäisleveyksienosalta, jotka on otettu huomioon vahvistettaessa alueellisia satoja
asetuksen (EY) N:o 1251/1999 mukaisesti.
(26) Olisi vahvistettava edellytykset kaukokartoituksen käytölle
paikalla tehtävissä tarkastuksissa ja säädettävä, että silloin kunkuvatulkinnassa ei saada selviä tuloksia, on tehtävä fyysisiä
tarkastuksia.
(27) Olisi vahvistettava eläintukia hakeville viljelijöille paikalla tehtä-
vien tarkastusten aikataulu ja vähimmäissisältö yhdenmukaisenvalvonnan varmistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa. Jotta tukiha-
kemuksissa olevien ja atk-pohjaiseen tietokantaan tehtävien
ilmoitusten oikeellisuuden tarkastukset olisivat tehokkaita, onolennaista tehdä useimmat tällaisista paikalla tehtävistä tarkas-tuksista silloin kun eläimiä on vielä pidettävä tilallapitovelvoitteen mukaisesti.
(28) Nautaeläinten asianmukainen tunnistaminen ja rekisteröinti onasetuksen (EY) N:o 1254/1999 21 artiklan mukainen tukikelpoi-suusedellytys. Olisi sen vuoksi varmistettava, että yhteisön tukeamyönnetään ainoastaan sellaisille nautaeläimille, jotka on tunnis-
tettu ja rekisteröity asetuksen (EY) N:o 1760/2000 mukaisesti.
Tällaisia tarkastuksia olisi tehtävä myös nautaeläimille, joista eiole vielä haettu tukea, mutta joista voidaan vastaisuudessa tehdätukihakemus. Useiden nautatukijärjestelmien rakenteen vuoksitällaisista nautaeläimistä haetaan useissa tapauksissa tukea vastasen jälkeen, kun ne ovat lähteneet tilalta.
(29) Teurastamoissa tehtäville tarkastuksille olisi vahvistettavaerityissäännökset sen varmistamiseksi, että eläimet, joista tukeaon haettu, ovat tukikelpoisia ja että atk-pohjaisen tietokannantiedot ovat oikeita. Jäsenvaltioiden olisi sallittava soveltaa kahta
eri perustetta valitessaan teurastamoita näihin tarkastuksiin.
(30) Silloin kun teurastuspalkkio myönnetään kyseisen nautaeläimen
viennin jälkeen, valvontatarkoituksissa olevien erojen vuoksi
erityissäännökset ovat välttämättömiä vientiin yleensä liittyvien
yhteisön valvontasäännösten lisäksi.
(31) Eläintuen osalta säädettyjä valvontasäännöksiä olisi tarpeenmukaan sovellettava myös asetuksen (EY) N:o 1254/1999 15
artiklan mukaisiin lisätukiin.
(32) Yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi olisi toteutettava
riittäviä toimenpiteitä sääntöjenvastaisuuksien ja petosten estämi-seksi. Olisi säädettävä erilliset säännökset toisaalta pinta-2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 5
▼B
alatukijärjestelmistä ja toisaalta eläintukijärjestelmistä näiden
tukijärjestelmien erilaisen luonteen huomioon ottamiseksi.
(33) Suhteellisuusperiaatteen sekä ylivoimaisiin esteisiin, poikkeuk-sellisiin olosuhteisiin ja luonnonolosuhteisiin liittyvienerityisongelmien huomioon ottamiseksi olisi säädettävä vähen-
nyksistä ja poissulkemisista. Tällaisten vähennysten ja
poissulkemisten olisi oltava eriasteisia todetun sääntöjenvastai-suuden vakavuuden mukaan. Ankarimmillaan viljelijä pitäisisulkea kokonaan pois yhdestä tai useammasta tukijärjestelmästätietyksi ajaksi.
(34) Vähennyksistä ja poissulkemisista säädettäessä olisi otettavahuomioon niiden eri tukijärjestelmien ominaisuudet, joihinyhdennettyä järjestelmää sovelletaan. Pinta-alatukihakemuksissa
sääntöjenvastaisuudet koskevat tavallisesti pinta-alan osia ja
jonkin lohkon osalta liikaa ilmoitettu ala voi korvautua liianpieneksi ilmoitetulla alalla saman viljelykasviryhmän muillalohkoilla. Eläintukihakemuksissa sääntöjenvastaisuudesta seuraa,että asianomainen eläin ei ole enää tukikelpoinen. Sellaisten
pinta-alatukihakemusten osalta, joissa havaitaan sääntöjenvastai-
suuksia, olisi säädettävä, että tukihakemuksia mukautetaan tietynsallitun poikkeaman rajoissa ja että vähennyksiä sovelletaanvasta kun kyseinen sallittu poikkeama ylittyy. Eläintukihake-musten osalta olisi säädettävä, että vähennyksiä ryhdytäänsoveltamaan silloin kun ensimmäisen eläimen osalta havaitaan
sääntöjenvastaisuuksia, mutta vähennyksen tasosta riippumatta
seuraamusten olisi oltava lievempiä, jos sääntöjenvastaisuuksiahavaitaan enintään kolmen eläimen osalta. Kaikissa muissatapauksissa seuraamuksen ankaruuden olisi riiputtava niideneläinten lukumäärän prosenttiosuudesta, joiden osalta sääntöjen-vastaisuuksia havaitaan.
(35) Erityissäännökset ovat tarpeen, jotta voidaan ottaa huomiooneläintukea hakevien ja tämän vuoksi rehualailmoituksen tekevien
viljelijöiden erityistarpeet. Jos tällaisten pinta-alojen ilmoitta-
minen liian suureksi ei aiheuta eläinpalkkioiden kasvua,seuraamuksista ei pitäisi säätää.
(36) Viljelijöiden olisi sallittava korvata emolehmiä, hiehoja ja lypsy-lehmiä asianmukaisissa alakohtaisissa säännöissä sallituissarajoissa.
(37) Nautatukijärjestelmien suhteen ja asetuksen (EY) N:o 1760/2000säädetyn nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmännoudattamisen suhteen olisi annettava säännökset toisaalta sell-aisten nautaeläinten osalta, joista on jo haettu tukea, ja toisaalta
sellaisten nautaeläinten osalta, joista ei ole vielä haettu tukea
mutta joista voidaan vastaisuudessa tehdä tukihakemus. Tällaisetnautaeläimet, joista ei ole haettu tukea, ovat Euroopan maata-louden ohjaus- ja tukirahastolle ajateltavissa oleva riski.Tukijärjestelmien rakenteesta johtuu, että sen jälkeen, kun tällai-sista eläimistä on esitetty tukihakemus, järjestelmän säännösten
noudattamatta jättämistä ei useinkaan havaita. Nautaeläinten
tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän noudattaminen on olen-naista atk-pohjaiseen tietokantaan perustuvienyksinkertaistettujen hakumenettelyjen käyttöönottamiseksi.Järjestelmän noudattaminen jo ennen tukihakemuksen esittämistä
on tämän vuoksi olennaista yhteisön taloudellisten etujen suojaa-
miseksi tehokkaasti. Periaatetta, jonka mukaan ilmeiset virheetvoidaan korjata milloin vain, olisi kuitenkin myös sovellettavakyseisen järjestelmän osiin tehtyihin virheellisiin ilmoituksiin taimerkintöihin.
(38) Jos viljelijä ei luonnonolosuhteiden vuoksi pysty täyttämäänalakohtaisten sääntöjen mukaisia pitovelvoitteitaan, vähennyksiäja poissulkemisia ei pitäisi soveltaa.
(39) Koska teurastamot ovat merkittävässä asemassa joidenkinnautaeläinten tukijärjestelmien moitteettoman toiminnankannalta, olisi säädettävä tapauksista, joissa teurastamo antaa2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 6
▼B
väärän todistuksen tai ilmoituksen joko vakavan laiminlyönnin
vuoksi tai tahallisesti.
(40) Asetuksen (EY) N:o 1254/1999 14 artiklassa säädettyihin lisätu-kiin liittyvien sääntöjenvastaisuuksien osalta jäsenvaltioiden olisisäädettävä seuraamuksista, jotka vastaavat pinta-alatuki- ja eläin-tukijärjestelmien yhteydessä säädettyjä seuraamuksia, jos tämä ei
ole kohtuutonta. Jälkimmäisessä tapauksessa jäsenvaltioiden olisi
säädettävä vastaavista sopivista seuraamuksista.
(41) Vähennyksiä ja poissulkemisia ei pitäisi yleisesti ottaen soveltaa,jos viljelijä on esittänyt asiasisällöllisesti oikeaa tietoa tai jos hän
voi muuten osoittaa, että virhe ei ole hänen tekemänsä.
(42) Kansallisille toimivaltaiselle viranomaiselle milloin tahansa
virheellisistä tukihakemuksista ilmoittaneiden viljelijöiden osalta
ei pitäisi soveltaa vähennyksiä tai poissulkemisia virheellisyyden
syistä riippumatta sillä edellytyksellä, että viljelijälle ei oleannettu tietoa toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta tehdätarkastus paikalla ja että viranomainen ei ole jo ilmoittanut vilje-lijälle hakemuksessa olevista sääntöjenvastaisuuksista. Tätä olisisovellettava myös atk-pohjaisessa tietokannassa oleviin virheelli-
siin tietoihin.
(43) Jos saman viljelijän osalta on sovellettava erilaisia vähennyksiä,
näitä vähennyksiä olisi sovellettava toisistaan riippumatta ja itse-
näisesti. Tässä asetuksessa säädettyjä vähennyksiä ja
poissulkemisia olisi lisäksi sovellettava rajoittamatta muistayhteisön säännöksistä tai kansallisesta lainsäädännöstä johtuvienlisäseuraamuksien soveltamista.
(44) Pienten määrien hallinnointi on vaivalloista jäsenvaltioidentoimivaltaisille viranomaisille. Tämän vuoksi on aiheellistasallia, että jäsenvaltiot eivät maksa alle tietyn suuruisia tuenmääriä eivätkä vaadi aiheettomasti maksettujen määrien takaisinmaksamista silloin kun määrät ovat vähäisiä.
(45) Jos viljelijä ei ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuh-teiden vuoksi kykene täyttämään alakohtaisia sääntöjä koskevansäännöksen mukaisia velvoitteitaan, hänen ei pitäisi menettääoikeuttaan tuen maksuun. Olisi täsmennettävä, millaisia tilanteita
toimivaltaiset viranomaiset voivat erityisesti pitää poikkeukselli-
sina olosuhteina.
(46) Jotta vilpittömän mielen periaatetta sovellettaisiin yhdenmukai-
sesti koko yhteisössä, olisi säädettävä edellytyksistä, joilla
kyseiseen periaatteeseen voidaan turvautua perittäessä takaisinaiheettomasti maksettuja määriä, sanotun kuitenkaan rajoitta-matta mitä yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17päivänä toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY)N:o 1258/1999 (
1) säädetään asianomaisiin sääntöjenvastaisiin
menoihin suhtautumisesta.
(47) Olisi vahvistettava säännöt siitä, kenelle tuki voidaan maksaa
eräissä tilansiirtotapauksissa.
(48) Yleissääntönä jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat lisätoi-menpiteet tämän asetuksen moitteettoman täytäntöönpanonvarmistamiseksi. Jäsenvaltioiden olisi avustettava toisiaan tarvit-taessa.
(49) Komissiolle olisi tarvittaessa ilmoitettava kaikista toimenpiteistä,joita jäsenvaltiot toteuttavat yhdennetyn järjestelmän täytäntöön-panon muuttamiseksi. Yhdennetyn järjestelmän valvomiseksi
tehokkaasti jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle eräitä
vuotuisia valvontatilastojaan.
(50) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat rahastokomiteanlausunnon mukaiset,2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 7
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103.
▼B
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISTÄ
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan asetuksessa (ETY) N:o 3508/92
säädetyn yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, jäljempänä’yhdennetty järjestelmä’, soveltamista koskevat yksityiskohtaisetsäännöt. Sillä ei rajoiteta yksittäisiä tukijärjestelmiä koskevissa asetuk-sissa vahvistettujen erityissäännösten soveltamista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) ”Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmällä” neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 säädettyä nautaeläinten tunnistus-ja rekisteröintijärjestelmää.
b) ”Korvamerkillä” asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan a
alakohdassa ja 4 artiklassa tarkoitettua korvamerkkiä kunkin
eläimen yksilölliseksi tunnistamiseksi.
c) ”Atk-pohjaisella tietokannalla” asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3
artiklan b alakohdassa ja 5 artiklassa tarkoitettua atk-pohjaista tieto-kantaa.
d) ”Eläinpassilla” asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan c alakoh-
dassa ja 6 artiklassa tarkoitettua eläinpassia.
e) ”Rekisterillä” eläinten pitäjän neuvoston direktiivin 92/102/ETY (
1)
4 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan d alakohdan
ja 7 artiklan mukaisesti pitämää rekisteriä.
f) ”Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän osilla”
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklassa tarkoitettujaosia.
g) ”Tunnistuskoodilla” asetuksen (EY) N:o 1760/2000 4 artiklan 1
kohdassa tarkoitettua tunnistuskoodia.
h) ”Sääntöjenvastaisuudella” kyseisen tuen myöntämistä koskevien
sääntöjen noudattamatta jättämistä.
i) ”Pinta-alatukihakemuksella” hakemusta asetuksen (ETY) N:o 3508/
92 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja b alakohdan iii alakohdassatarkoitetuissa tukijärjestelmissä maksettavasta tuesta; hakemukseensisältyy ilmoitus pinta-alan kaikenlaisesta muusta käytöstä, erityi-
sesti rehualan ilmoittaminen eläintukihakemuksia varten.
j) ”Eläintukihakemuksella” hakemusta asetuksen (ETY) N:o 3508/92
1 artiklan 1 kohdan b alakohdan i ja ii alakohdassa tarkoitetuissatukijärjestelmissä maksettavasta tuesta.
k) ”Käytöllä” pinta-alan käyttöä viljelykasvi- tai kasvustotyypin
kasvattamiseksi tai viljelykasvin puuttumista.
l) ”Nautatukijärjestelmillä” asetuksen (ETY) N:o 3508/92 1 artiklan 1
kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja tukijärjestelmiä.
m) ”Lammas- ja vuohitukijärjestelmällä” asetuksen (ETY) N:o 3508/
92 1 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuatukijärjestelmää.
n) ”Nautaeläimillä, joista tukea on haettu” nautaeläimiä, joista tehdään
eläintukihakemus nautatukijärjestelmissä.
o) ”Nautaeläimillä, joista ei ole haettu tukea” nautaeläimiä, jotka ovat
mahdollisesti tukikelpoisia nautatukijärjestelmissä.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 8
(1) EYVL L 355, 5.12.1992, s. 32.
▼B
p) ”Pitoajalla” ajanjaksoa, jonka eläin, josta tukea on haettu, on
pidettävä tilalla seuraavien säännösten mukaisesti:
— urospuolisista nautaeläimistä myönnettävän erityispalkkion
osalta: komission asetuksen (EY) N:o 2342/1999 (1) 5 artikla ja
9 artiklan 1 kohta;
— emolehmäpalkkion osalta: asetuksen (EY) N:o 2342/1999 16
artikla;
— teurastuspalkkion osalta: asetuksen (EY) N:o 2342/1999 37
artikla;
— lampaista ja vuohista maksettavien tukien osalta: komission
asetuksen 2700/93 (2) 1 artiklan 3 kohta.
q) ”Eläinten pitäjällä” luonnollista tai oikeushenkilöä, joka on
vastuussa eläimistä pysyvästi tai väliaikaisesti, myös eläimiä kulje-tettaessa tai myytäessä.
r) ”Määritetyllä pinta-alalla” pinta-alaa, jonka osalta kaikki tuen
myöntämiseksi säädetyt edellytykset täyttyvät.
s) ”Määritetyllä eläimellä” eläintä, jonka osalta kaikki tuen myöntämi-
seksi säädetyt edellytykset täyttyvät.
t) ”Palkkiokaudella” kautta, johon tukihakemukset viittaavat riippu-
matta niiden jättöajankohdasta.
3 artikla
Tukea yhdennetyssä järjestelmässä hakevien viljelijöiden tunnista-
minen
Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön yksi yhtenäinen järjestelmä, jolla
yhdennettyyn järjestelmään tukihakemuksia jättävien viljelijöidentunnistetiedot kirjataan.
4 artikla
Viljelylohkojen tunnistaminen ja vähimmäiskoko
1. Asetuksen (ETY) N:o 3508/92 4 artiklassa tarkoitettua tunnis-
tejärjestelmää sovelletaan viljelylohkoihin. Jäsenvaltiot voivat säätää
muun yksikön kuin viljelylohkon, esimerkiksi maarekisteripalstan taiviljelysaarekkeen, käyttämisestä. Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden onvarmistettava, että viljelylohkot tunnistetaan luotettavasti ja vaadittava,että pinta-alatukihakemuksiin liitetään toimivaltaisten viranomaisten
määrittelemiä tietoja tai asiakirjoja, jotka mahdollistavat kunkin viljely-
lohkon paikallistamisen ja mittaamisen.
2. Jäsenvaltion on määriteltävä sellaisen viljelylohkon vähimmäis-
koko, josta hakemus voidaan tehdä. Tämä vähimmäiskoko eikuitenkaan saa ylittää 0,3 hehtaaria.
5 artikla
Viljelylohkoja koskevat yleiset periaatteet
1. Tämän asetuksen soveltamiseksi:
a) lohkoa, jolla kasvaa puita ja jota käytetään asetuksen (ETY) N:o
3508/92 1 artiklassa tarkoitettuun kasvituotantoon, pidetään viljely-lohkona, jos sitä voidaan viljellä samalla tavalla kuin saman alueenpuuttomia lohkoja;
b) toimivaltaisten viranomaisten on jaettava teoreettisesti yhteis-
käytössä olevat rehualat asianomaisten viljelijöiden keskensuhteessa alaan, joka on viljelijän käytössä tai johon viljelijällä onkäyttöoikeus;
c) rehualan on oltava käytettävissä eläinten kasvatukseen vähintään
seitsemän kuukautta alkaen jäsenvaltion määrittämästä päivästä,2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 9
(1) EYVL L 281, 4.11.1999, s. 30.
(2) EYVL L 245, 1.10.1993, s. 99.
▼B
jonka on oltava 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta
välisenä aikana.
2. Jos rehuala sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa kuin sitä käyttävän
viljelijän päätila, kyseistä alaa pidetään viljelijän pyynnöstä osanahänen tilaansa edellyttäen, että:
a) se sijaitsee tilan välittömässä läheisyydessä, ja
b) merkittävä osa kyseisen viljelijän käytössä olevasta maatalous-
maasta on samassa jäsenvaltiossa kuin päätila.
II OSASTO
TUKIHAKEMUKSET
I LUKU
Pinta-alatukihakemukset
6 artikla
Pinta-alatukihakemuksia koskevat edellytykset
1. Pinta-alatukihakemuksessa on oltava tukikelpoisuuden varmista-
mista varten kaikki tarvittavat tiedot ja erityisesti:
a) viljelijän tunnistetiedot;
b) tiedot, joiden perusteella voidaan tunnistaa kaikki tilan viljelylohkot
ja vahvistaa niiden hehtaareina kahden desimaalin tarkkuudellailmaistu pinta-ala, sijainti ja käyttö, tieto siitä, onko kyse keinokas-tellusta lohkosta, sekä tieto kyseisestä tukijärjestelmästä;
c) viljelijän ilmoitus siitä, että tämä tuntee kyseisten tukien myöntämi-
sedellytykset.
2. Asetuksen (ETY) N:o 3493/90 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun
tuottajaryhmittymään kuuluvan viljelijän pinta-alatukihakemuksessa oneriteltävä kaikki kyseisen tuottajaryhmittymän käyttämät viljelylohkot,jos viljelijä hakee samana kalenterivuonna lammas- ja vuohitukijärjes-
telmän tukea ja jonkin muun yhteisön järjestelmän tukea. Tässä
tapauksessa rehuala on jaettava teoreettisesti asianomaisten viljelijöidenkesken suhteessa näiden neuvoston asetuksen (EY) N:o 2467/98 (
1)6
artiklan mukaisesti, kyseisen vuoden 1 päivänä tammikuuta voimassaolevaan tuottajakohtaiseen enimmäismäärään.
3. Jos pinta-alatukihakemus koskee ainoastaan monivuotisia
laitumia, kyseinen jäsenvaltio voi säätää, että kyseinen hakemusvoidaan jättää määräpäivänä, joka on myöhäisempi kuin asetuksen(ETY) N:o 3508/92 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettu
määräpäivä muttei kuitenkaan myöhäisempi kuin 1 päivä heinäkuuta.
Asetuksen (ETY) N:o 3508/92 6 artiklan 2 kohdan kolmatta alakohtaa
sovelletaan soveltuvin osin.
7 artikla
Erityiskäyttöön liittyvät ilmoitukset
1. Asetuksen (ETY) N:o 3508/92 liitteessä luetellut pinta-alojen
käytöt on ilmoitettava erikseen.
2. Asetuksen (ETY) N:o 3508/92 1 artiklan 1 kohtaan tai liitteeseen
sisältymättömät pinta-alojen käytöt on ilmoitettava yhden taiuseamman otsikon ”muut käytöt” alla.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta, jos
toimivaltaiset viranomaiset saavat tällaiset tiedot käyttöönsä muistasellaisista hallinto- ja valvontajärjestelmistä, jotka asetuksen (ETY)N:o 3508/92 9 a artiklan mukaisesti takaavat yhteensopivuuden yhden-netyn järjestelmän kanssa.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 10
(1) EYVL L 312, 20.11.1998, s. 1.
▼B
8 artikla
Pinta-alatukihakemusten muutokset
1. Pinta-alatukihakemusten jättämiselle asetetun määräajan päätyttyä
hakemuksiin voidaan lisätä yksittäisiä viljelylohkoja, joita ei ole vieläilmoitettu tukihakemuksessa, ja tehdä käyttöä tai tukijärjestelmääkoskevia muutoksia edellyttäen, että asianomaista tukijärjestelmääkoskevia alakohtaisia sääntöjä noudatetaan, jollei 3 kohdasta muutajohdu.
2. Edellä 1 kohdan mukaiset viljelylohkojen lisäykset tai muutokset
on annettava kirjallisesti tiedoksi toimivaltaiselle viranomaiselle kylvö-päivään tai asetuksen (EY) N:o 1251/1999 mukaisesti vahvistettuun
määräpäivään mennessä.
Asetuksen (ETY) N:o 3508/92 6 artiklan 2 kohdan kolmatta alakohtaa
sovelletaan soveltuvin osin.
3. Jos toimivaltainen viranomainen on jo ilmoittanut viljelijälle tuki-
hakemuksessa olevista sääntöjenvastaisuuksista tai jos viljelijälle on
ilmoitettu toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta tehdä tarkastus
paikalla ja tässä paikalla tehtävässä tarkastuksessa havaitaan sääntöjen-vastaisuuksia, niiden lohkojen osalta, joissa on havaittusääntöjenvastaisuuksia, ei sallita 1 ja 2 kohdan mukaisia lisäyksiä taimuutoksia.
9 artikla
Vapautukset pinta-alatukihakemuksista
Viljelijöiden ei tarvitse jättää pinta-alatukihakemusta, jos he hakevat
jotakin seuraavista eläintuista:
a) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 5 artiklassa säädetty kausiporrastus-
palkkio;
b) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 11 artiklassa säädetty teurastus-
palkkio;
c) urospuolisista nautaeläimistä myönnettävä erityispalkkio ja/tai
emolehmäpalkkio, jos viljelijä on vapautettu eläintiheyttä koske-vasta vaatimuksesta asetuksen (EY) N:o 1254/1999 12 artiklan 1kohdan mukaisesti, edellyttäen, että viljelijä ei hae mainitunasetuksen 13 artiklassa säädettyä laajaperäistämispalkkiota;
d) lammas- ja vuohitukijärjestelmässä säädetty tuki.
II LUKU
Eläintukihakemukset
10 artikla
Eläintukihakemuksia koskevat edellytykset
1. Eläintukihakemuksessa on oltava tukikelpoisuuden varmistamista
varten kaikki tarvittavat tiedot ja erityisesti:
a) viljelijän tunnistetiedot;
b) viittaus pinta-alatukitukihakemukseen, jos se on jo jätetty;
c) tukihakemuksen kohteena olevien eläinten lukumäärä ja laji sekä
nautojen osalta eläinten tunnistuskoodi;
d) viljelijän sitoumus pitää c alakohdassa tarkoitetut eläimet tilalla
pitoajan ja tiedot paikasta tai paikoista, joissa eläimet ovat tämänajan sekä kyseinen ajanjakso tai -jaksot;
e) tarvittaessa kyseisiä eläimiä koskeva tuottajakohtainen enim-
mäismäärä;
f) tarvittaessa maidon tuottajakohtainen viitemäärä, joka on viljelijän
käytettävissä 31 päivänä maaliskuuta tai, jos kyseinen jäsenvaltiopäättää käyttää asetuksen (EY) N:o 2342/1999 44 a artiklassasäädettyä poikkeusta, asianomaisen kalenterivuoden 1 päivänä huhti-kuuta; jos tämä määrä ei ole tiedossa hakemuksen jättöpäivänä, se2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 11
▼B
on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman
pian;
g) viljelijän ilmoitus siitä, että tämä tuntee kyseisten tukien myöntämi-
sedellytykset.
Jos eläinten pitopaikka vaihtuu pitoaikana, viljelijän on ilmoitettava
siitä ennakolta kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle.
2. Jäsenvaltioiden on taattava kullekin eläinten pitäjälle oikeus saada
ilman rajoitteita toimivaltaiselta viranomaiselta kohtuullisin väliajoin jailman aiheetonta viivytystä atk-pohjaisessa tietokannassa olevia tätä jatämän eläimiä koskevia tietoja. Viljelijän on tukihakemustaan
jättäessään ilmoitettava tietojen olevan oikeita ja täydellisiä sekä
oikaistava virheelliset tiedot tai lisättävä puuttuvat tiedot.
3. Jäsenvaltiot voivat päättää, että 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja ei
tarvitse ilmoittaa tukihakemuksessa, jos ne on jo toimitettu toimivaltai-selle viranomaiselle.
Jäsenvaltiot voivat erityisesti ottaa käyttöön menettelyjä, joiden avulla
atk-pohjaisessa tietokannassa olevia tietoja voidaan käyttää tuen hake-misessa edellyttäen, että atk-pohjaisen tietokannan varmuutta ja käyttöäkoskevat takeet riittävät asianomaisten tukijärjestelmien moitteettomaanhallinnointiin.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää, että osa 1 kohdassa tarkoitetuista
tiedoista voidaan toimittaa tai on toimitettava jäsenvaltion hyväksymän
yksikön tai hyväksymien yksiköiden kautta. Viljelijä on kuitenkinvastuussa toimitetuista tiedoista.
III LUKU
Yhteiset säännökset
11 artikla
Sähköinen toimittaminen
1. Jäsenvaltiot voivat sallia, että viljelijä toimittaa tässä asetuksessa
vaaditut tiedonannot toimivaltaisille viranomaisille sähköisesti. Tässätapauksessa on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen varmistami-seksi, että:
a) viljelijä tunnistetaan kiistatta ja hän täyttää kaikki edellytykset;
b) toimivaltaiset viranomaiset saavat kaikki tarvittavat saateasiakirjat
samassa määräajassa kuin muiden kuin sähköisten kanavien avulla;
c) muuten kuin sähköisesti ja sähköisesti hakemuksensa toimittaneiden
viljelijöiden välillä ei esiinny minkäänlaista syrjintää.
2. Ilmoitus atk-pohjaiseen tietokantaan tarkoittaa 1 kohdan mukaista
sähköistä toimittamista edellyttäen, että atk-pohjaisen tietokannanvarmuutta ja käyttöä koskevat takeet riittävät asianomaisten tukijärjes-telmien moitteettomaan hallinnointiin.
12 artikla
Ilmeisten virheiden korjaaminen
Tukihakemusta voidaan korjata milloin tahansa sen jättämisen jälkeen,
jos toimivaltainen viranomainen havaitsee ilmeisen virheen, sanotunkuitenkaan rajoittamatta 6—11 artiklan soveltamista.
13 artikla
Hakemusten jättäminen myöhässä
1. Jäljempänä 48 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poik-
keuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta pinta-alatukihakemuksen taieläintukihakemuksen jättäminen asianomaisissa alakohtaisissasäännöissä vahvistettujen määräaikojen jälkeen aiheuttaa tukien, jotkaviljelijälle olisi voitu maksaa, jos tukihakemus olisi jätetty ajoissa,määrien vähentämisen yhdellä prosentilla työpäivää kohti.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 12
▼B
Hakemus hylätään, jos se myöhästyy enemmän kuin 25 kalenteripäivää.
Pinta-alatukihakemuksen, joka koskee ainoastaan monivuotisia
laitumia, jättäminen myöhässä aiheuttaa määrien, jotka viljelijälle olisiasianomaisten tukijärjestelmien mukaisesti voitu maksaa, vähentämisen
puolella prosentilla työpäivää kohti. Tällainen tukihakemus hylätään,
jos se jätetään 1 päivän heinäkuuta jälkeen.
Jos jäsenvaltio käyttää 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä mahdollisuutta,
jäsenvaltion vahvistamaan määräpäivään mennessä jätettyihin tukihake-muksiin ei sovelleta vähennyksiä. Kyseisen määräpäivän jälkeen jätetyttukihakemukset hylätään.
2. Jos pinta-alatukihakemuksen mukautus jätetään 8 artiklan 2
kohdassa säädetyn viimeisen kylvöpäivän jälkeen, asianomaistenlohkojen tosiasiallisesta käytöstä johtuvista määristä vähennetään yksi
prosentti työpäivää kohti.
Pinta-alatukihakemuksen muutokset hyväksytään ainoastaan jätetyn
pinta-alatukihakemuksen 1 kohdassa eriteltyyn viimeiseen päivään
asti. Jos päivä on aikaisempi tai sama kuin 8 artiklan 2 kohdassa tarkoi-tettu viimeinen kylvöpäivä, pinta-alatukihakemuksen mukautuksia eihyväksytä kyseisen viimeisen kylvöpäivän jälkeen.
3. Pinta-alatukihakemuksen jättäminen myöhässä ei aiheuta 9 artik-
lassa tarkoitettuja eläintukien vähennyksiä tai niiden ulkopuolellejättämisiä.
4. Jos pinta-alatukihakemus jätetään myöhässä, rehualojen osalta
määrien vähentäminen tehdään niiden vähennysten lisäksi, joita sovel-
letaan asetuksen (EY) N:o 1254/1999 12 ja 13 artiklassa tarkoitettua
tukea koskevien tukihakemusten myöhässä jättämiseen.
14 artikla
Tukihakemusten peruuttaminen
1. Tukihakemus voidaan peruuttaa kokonaan tai osittain milloin
tahansa.
Jos toimivaltainen viranomainen on kuitenkin jo ilmoittanut viljelijälle
tukihakemuksessa olevista sääntöjenvastaisuuksista tai jos toimival-
tainen viranomainen on ilmoittanut viljelijälle aikomuksestaan tehdätarkastus paikalla ja tässä paikalla tehtävässä tarkastuksessa havaitaansääntöjenvastaisuuksia, peruutuksia ei sallita niiden tukihakemuksenosien osalta, joissa on havaittu sääntöjenvastaisuuksia.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu peruuttaminen tarkoittaa, että hakija
on samassa tilanteessa, jossa hän oli ennen kyseisen tukihakemuksen
tai tukihakemuksen osan jättämistä.
III OSASTO
TARKASTUKSET
15 artikla
Yleiset periaatteet
Hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä siten, että
varmistetaan tehokkaasti tukien myöntämisedellytysten noudattaminen.
I LUKU
Hallinnolliset tarkastukset
16 artikla
Ristiintarkastukset
Asetuksen (ETY) N:o 3508/92 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut hallin-
nolliset tarkastukset käsittävät erityisesti seuraavat tarkastukset:
a) Ilmoitettujen viljelylohkojen ja eläinten ristiintarkastukset sen
varmistamiseksi, että samaa tukea ei myönnetä useampaan kertaan2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 13
▼B
samana kalenterivuonna tai markkinointivuonna ja sen estämiseksi,
että pinta-alailmoituksia sisältävien yhteisön tukijärjestelmienmukaisesti myönnetty tuki ei kasaudu perusteettomasti.
b) Ristiintarkastukset atk-pohjaisen tietokannan avulla tukikelpoi-
suuden tarkistamiseksi.
II LUKU
Paikalla tehtävät tarkastukset
I jakso
Yhteiset säännökset
17 artikla
Yleiset periaatteet
1. Paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä ennalta ilmoittamatta. Jos
valvonnan tarkoitus ei vaarannu, vain välttämättömään rajautuvaennakkoilmoitus voidaan kuitenkin antaa. Tällaista ilmoitusta ei asian-mukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta saa antaa kuinenintään 48 tuntia ennen tarkastusta.
2. Tässä asetuksessa säädetyt paikalla tehtävät tarkastukset ja muut
yhteisön säännöissä säädetyt tarkastukset on tehtävä samanaikaisesti,jos se on asianmukaista.
3. Asianomainen hakemus tai asianomaiset hakemukset hylätään, jos
viljelijä tai tämän edustaja estää paikalla tehtävän tarkastuksen suoritta-misen.
18 artikla
Tarkastusten määrä
1. Paikalla tehtävien tarkastusten on koskettava vuosittain vähintään:
a) viittä prosenttia kaikista pinta-alatukihakemuksen jättävistä vilje-
lijöistä;
b) viittä prosenttia kaikista nautatukijärjestelmissä eläintukihake-
muksen jättävistä viljelijöistä, paitsi jos atk-pohjaisen tietokannan
varmuutta ja käyttöä koskevat takeet eivät ole riittävät kyseistentukijärjestelmien moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi.Tässä tapauksessa prosenttiosuus korotetaan kymmeneen prosenttiin.Paikalla tehtävien tarkastusten on lisäksi koskettava tukijärjestelmä-
kohtaisesti vähintään viittä prosenttia kaikista eläimistä, joista tukea
on haettu;
c) kymmentä prosenttia kaikista lammas- ja vuohitukijärjestelmässä
eläintukihakemuksen jättävistä viljelijöistä.
2. Jos paikalla tehtävissä tarkastuksissa ilmenee merkittäviä
sääntöjenvastaisuuksia tietyn tukijärjestelmän osalta tai yhdellä alueellatai alueen osalla, toimivaltaisten viranomaisten on asianmukaisestilisättävä tarkastusten määrää kyseisenä vuonna ja asianmukaisestilisättävä paikalla tarkastettavien viljelijöiden prosenttiosuutta myösseuraavana vuonna.
3. Jos on säädetty, että tietyt paikalla tehtävän tarkastuksen osa-
alueet voidaan tehdä otoksen perusteella, kyseisen otoksen on taattavavalvonnan luotettava ja edustava taso. Jäsenvaltioiden on vahvistettavaotannassa noudatettavat perusteet. Jos otokseen perustuvassa tarkastuk-sessa ilmenee sääntöjenvastaisuuksia, otoksen laajuutta ja kohdetta onlisättävä asianmukaisesti.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 14
▼B
19 artikla
Hakemusten valitseminen paikalla tehtävään tarkastukseen
1. Toimivaltaisen viranomaisen on valittava viljelijät, joille tehdään
tarkastus paikalla, riskianalyysin ja jätettyjen tukihakemusten edusta-vuuden perusteella. Riskianalyysissä on otettava huomioon:
a) tuen määrä;
b) viljelylohkojen määrä ja hakemuksen kohteena oleva ala tai eläinten
määrä;
c) muutokset edelliseen vuoteen verrattuna;
d) aikaisempien vuosien tarkastusten yhteydessä tehdyt havainnot;
e) asetuksen (EY) N:o 1760/2000 noudattamatta jättäminen;
f) viljelijät, jotka ovat juuri tuen myöntämiseen liittyvien enim-
mäismäärien tai rajojen ylä- tai alapuolella;
g) eläinten korvaamiset 37 artiklan mukaisesti;h) muut jäsenvaltioiden määrittelemät tekijät.
Edustavuuden varmistamiseksi jäsenvaltioiden on valittava satunnai-
sesti 20—25 prosenttia niiden viljelijöiden vähimmäislukumäärästä,joille on tehtävä tarkastus paikalla.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on pidettävä kirjaa valintaperus-
teista, joilla kukin viljelijä valitaan paikalla tehtävään tarkastukseen.Tarkastuksen paikalla tekevälle tarkastajalle on annettava vastaavattiedot ennen tarkastusta.
20 artikla
Tarkastuskertomus
1. Jokaisesta paikalla tehtävästä tarkastuksesta on laadittava tarkas-
tuskertomus, jonka perusteella on mahdollista tutkia tehtyihin
tarkastuksiin liittyviä tietoja. Kertomuksessa on mainittava erityisesti:
a) tarkastetut tukijärjestelmät ja -hakemukset;
b) paikalla olleet henkilöt;
c) tarkastetut ja mitatut viljelylohkot, mittaustulokset mitattua viljely-
lohkoa kohden ja käytetyt mittausmenetelmät;
d) todettujen eläinten lukumäärä ja laji sekä tarvittaessa korvamerkkien
numerot, tarkastetut rekisteriin, atk-pohjaiseen tietokantaan ja todis-tusasiakirjoihin tallennetut tiedot sekä tarkastusten tulokset ja
tarvittaessa tiettyihin eläimiin ja/tai niiden tunnistuskoodeihin liit-
tyvät erityiset havainnot;
e) ilmoitettiinko tarkastuksesta viljelijälle ennakolta ja milloin ilmoitus
annettiin, jos näin tehtiin;
f) toteutetut lisävalvontatoimenpiteet.
2. Viljelijälle tai hänen edustajalleen on annettava mahdollisuus alle-
kirjoittaa kertomus ja ilmoittaa olleensa paikalla tarkastuksen aikana jalisätä huomautuksiaan. Jos todetaan sääntöjenvastaisuuksia, viljelijälle
on annettava jäljennös tarkastuskertomuksesta.
Jos paikalla tehtävä tarkastus tehdään kaukokartoituksena 23 artiklan
mukaisesti, jäsenvaltiot voivat olla antamatta viljelijälle tai hänen edus-
tajalleen mahdollisuutta allekirjoittaa tarkastuskertomus, jos
kaukokartoitustarkastuksessa ei todeta sääntöjenvastaisuuksia.
II jakso
Pinta-alahakemusten paikalla tehtävät tarkastukset
21 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten osa-alueet
Paikalla tehtävien tarkastusten on katettava kaikki viljelylohkot, joille
haetaan tukea asetuksen (ETY) N:o 3508/92 1 artiklan 1 kohdassa2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 15
▼B
tarkoitetuissa tukijärjestelmissä. Paikalla tehtävän tarkastuksen osana
suoritettava varsinainen peltotarkastus voidaan kuitenkin rajoittaa otok-seen, jonka suuruus on vähintään puolet viljelylohkoista, joista on
jätetty hakemuksia.
22 artikla
Pinta-alojen määrittäminen
1. Viljelylohkot on määritettävä toimivaltaisen viranomaisen vahvis-
tamilla asianmukaisilla keinoilla, jotka takaavat mittaukselle vähintäänvastaavan tarkkuuden kuin kansallisissa säännöissä vaaditaan virallisiltamittauksilta. Kyseisen viranomaisen on vahvistettava myös poikkeama
ottaen huomioon erityisesti mittaukseen käytetty tekniikka, käytettä-
vissä olevien virallisten asiakirjojen tarkkuus, sijainti (esimerkiksikaltevuus tai lohkojen muoto) ja 2 kohdan säännökset.
2. Viljelylohkon kokonaispinta-ala voidaan ottaa huomioon, jos sitä
käytetään kokonaisuudessaan jäsenvaltion tai kyseisen alueen tavano-
maisten sääntöjen mukaisesti. Muussa tapauksessa otetaan huomioontosiasiallisesti käytössä oleva pinta-ala.
Alueilla, joilla tietyt piirteet kuten pensasaidat, ojat tai aidat kuuluvat
perinteisesti hyvään viljely- tai maankäyttötapaan, jäsenvaltiot voivat
katsoa niitä vastaavan alan kokonaan käytössä olevan alan osaksi edel-lyttäen, että se ei ylitä jäsenvaltioiden määrittämää kokonaisleveyttä.Leveyden on vastattava kyseisellä alueella perinteisesti käytettyäleveyttä, eikä se saa ylittää kahta metriä.
Jäsenvaltiot voivat komissiolle ennakolta ilmoitettuaan sallia kaksi
metriä ylittävän leveyden, jos pinta-alat on otettu huomioon vahvistet-taessa asianomaisia alueellisia satoja.
3. Viljelylohkojen tukikelpoisuus on tarkistettava kaikin asianmu-
kaisin keinoin. Tätä varten on tarvittaessa pyydettävä lisätodisteita.
23 artikla
Kaukokartoitus
1. Jos jäsenvaltio päättää tarkastaa kaukokartoituksella 18 artiklan 1
kohdan a alakohdassa tarkoitetun otoksen kokonaan tai osittain, sovel-letaan seuraavaa:
a) Kaukokartoitettavat alueet on mahdollisuuksien mukaan valittava
jäsenvaltion määrittämien asianmukaisten riskitekijöiden perusteella.
b) Asetuksen 19 artiklan säännöksiä sovelletaan ainoastaan, jos kaikkia
alueen tukihakemuksia ei tarkasteta paikalla.
2. Jäsenvaltioiden on kaukokartoituksen osalta:
a) tehtävä kaikkien tarkastettavien viljelylohkojen osalta satelliitti- tai
ilmakuvien kuvatulkinta kasvustojen tunnistamiseksi ja pinta-alanmittaamiseksi;
b) tarkastettava paikalla kaikki hakemukset, joita koskevan ilmoituksen
paikkansapitävyyttä ei voida todeta kuvatulkinnan perusteella toimi-valtaista viranomaista tyydyttävällä tavalla.
3. Jos jäsenvaltio käyttää kaukokartoitusta, 18 artiklan 2 kohdassa
tarkoitetut lisätarkastukset on tehtävä perinteisinä paikalla tehtävinätarkastuksina, jos niitä ei voida enää saman vuoden aikana suorittaakaukokartoituksella.
III jakso
Eläintukihakemusten paikalla tehtävät tarkastukset
24 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten aikataulu
1. Edellä 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetty vähim-
mäismäärä paikalla tehtäviä tarkastuksia on tehtävä muissa kuin2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 16
▼B
asetuksen (EY) N:o 1254/1999 4 artiklan 6 kohdassa ja 11 artiklassa
säädetyissä tukijärjestelmissä pitoaikana vähintään yhden asianomaisentukijärjestelmän osalta.
2. Paikalla tehtävien tarkastusten 18 artiklan 1 kohdan c alakohdassa
tarkoitetusta vähimmäismäärästä vähintään 50 prosenttia on tehtäväpitoaikana. Kuitenkin koko vähimmäismäärä paikalla tehtäviä tarkas-tuksia on tehtävä pitoaikana niissä jäsenvaltioissa, joissa direktiivissä
92/102/ETY lampaiden ja vuohien kohdalla erityisesti eläinten tunnista-
misen ja rekisterien asianmukaisen pidon osalta säädetty järjestelmä eiole vielä kokonaisuudessaan toiminnassa.
25 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten osa-alueet
1. Paikalla tehtävien tarkastusten on koskettava kaikkia eläimiä,
joista on tehty tukihakemus tarkastettavissa tukijärjestelmissä, ja jos
kyseessä ovat nautatukijärjestelmien tarkastukset, niiden on koskettava
myös nautaeläimiä, joista tukea ei ole haettu.
2. Paikalla tehtävässä tarkastuksessa on erityisesti:
a) tarkastettava, että tilalla olevien eläinten, joista on jätetty tukiha-
kemus, ja nautaeläinten, joista ei ole jätetty tukihakemusta, määrävastaa rekisteriin vietyjen ja nautaeläinten osalta atk-pohjaiseentietokantaan ilmoitettujen eläinten määrää;
b) nautatukijärjestelmien osalta tarkastettava, että
— rekisteriin ja atk-pohjaiseen tietokantaan merkityt tiedot ovat
paikkansapitäviä tekemällä otokseen perustuva tutkimus sellai-siin eläimiin, joista on jätetty tukihakemus paikalla tehtäväätarkastusta edeltäneiden 12 kuukauden aikana, liittyville todistu-
sasiakirjoille, kuten osto- ja myyntikuiteille,
teurastustodistuksille, eläinlääkärintodistuksille ja tarvittaessaeläinpasseille,
— atk-pohjaisessa tietokannassa olevat tiedot vastaavat rekisterissä
olevia tietoja tekemällä otokseen perustuva tutkimus sellaisten
eläinten kohdalla, joista on jätetty tukihakemus paikalla tehtävää
tarkastusta edeltäneiden 12 kuukauden aikana,
— kaikki tilalla olevat, yhä pitovelvoitteen alaiset eläimet ovat tuki-
kelpoisia haetun tuen osalta,
— kaikilla tilalla olevilla nautaeläimillä on korvamerkki ja tarvit-
taessa eläinpassi, ja että ne on merkitty rekisteriin ja ilmoitettu
asianmukaisesti atk-pohjaiseen tietokantaan. Tarkastukset ontehtävä yksittäin kaikille vielä pitovelvoitteen alaisina olevilleurospuolisille naudoille, joista on tehty naudanlihan erityispalk-kiota koskeva hakemus asetuksen (EY) N:o 1254/1999 4
artiklan 6 kohdan mukaisia hakemuksia lukuun ottamatta.
Kaikissa muissa tapauksissa eläinpasseihin ja rekistereihintehtyjen merkintöjen sekä tietokantaan tehtyjen ilmoitustenoikeellisuus voidaan tarkastaa otoksen perusteella;
c) lammas- ja vuohitukijärjestelmän osalta tarkastettava rekisterin
perusteella, että kaikki eläimet, joista on jätetty tukihakemuspaikalla tehtävää tarkastusta edeltäneiden 12 kuukauden aikana, onpidetty tilalla koko pitoajan, ja tarkastettava rekisterimerkintöjen
oikeellisuus todistusasiakirjoista, kuten osto- ja myyntikuiteista ja
eläinlääkärintodistuksista, valitun otoksen perusteella.
26 artikla
Teurastamoissa paikalla tehtäviä tarkastuksia koskevat valvontatoi-
menpiteet
1. Asetuksen (EY) N:o 1254/1999 4 artiklan 6 kohdassa säädetyn
naudanlihan erityispalkkion ja 11 artiklassa säädetyn teurastuspalkkion
osalta tarkastuksia on tehtävä paikalla teurastamoissa. Tässä tapauk-
sessa jäsenvaltion on tehtävä tarkastus paikalla joko:
a) vähintään 30 prosentille kaikista teurastamoista, jotka valitaan
riskianalyysin perusteella. Tässä tapauksessa tarkastusten on kosket-2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 17
▼B
tava viittä prosenttia niiden nautaeläinten lukumäärästä, jotka on
teurastettu kyseisessä teurastamossa paikalla tehtävää tarkastustaedeltäneiden 12 kuukauden aikana, tai
b) vähintään 20 prosentille sellaisista teurastamoista, jotka on hyväk-
sytty ennakolta jäsenvaltioiden määrittämien erityistenluotettavuusperusteiden mukaisesti ja jotka valitaan riskianalyysin
perusteella. Tässä tapauksessa tarkastusten on koskettava kahta
prosenttia niiden nautaeläinten lukumäärästä, jotka on teurastettukyseisessä teurastamossa paikalla tehtävää tarkastusta edeltäneiden12 kuukauden aikana.
Näihin paikalla tehtäviin tarkastuksiin on kuuluttava asiakirjojen jälki-
tarkastus, vertailu atk-pohjaisen tietokannan tietoihin ja sellaisten
teurastustodistuksiin liittyvien yhteenvetojen (tai niitä vastaavien
tietojen) tarkastus, jotka on toimitettu muille jäsenvaltioille asetuksen(EY) N:o 2342/1999 35 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2. Teurastamoissa paikalla tehtäviin tarkastuksiin on kuuluttava sinä
päivänä, jona tarkastus tehdään paikalla, toteutettujen teurastusmenette-lyjen otokseen perustuva fyysinen tarkastus. Tarvittaessa on
tarkastettava, ovatko punnittaviksi esitettävät ruhot tukikelpoisia.
27 artikla
Valvontatoimenpiteet viennin jälkeen myönnettyjen palkkioiden
yhteydessä
1. Kolmansiin maihin viedyistä nautaeläimistä asetuksen (EY) N:o
1254/1999 11 artiklan mukaisesti myönnettävien teurastuspalkkioidenosalta kaikki lastaustoimenpiteet on tarkastettava paikalla seuraavasti:
a) Lastaushetkellä on varmistettava, että kaikilla nautaeläimillä on
korvamerkki. Lisäksi vähintään kymmenen prosenttia näin varmiste-tuista nautaeläimistä on tarkastettava yksitellen niiden tunnistamisenvarmistamiseksi.
b) Lähtöhetkellä yhteisön alueelta:
— jos kuljetusvälineeseen on laitettu virallinen tullisinetti, on
tarkastettava, ettei sinetti ole rikkoutunut. Jos sinetti ei olerikkoutunut, tehdään tarkastus otoksen perusteella vain, jos lastin
sääntöjenmukaisuudesta on epäilyksiä,
— jos kuljetusvälineeseen ei ole laitettu virallista tullisinettiä tai jos
se on rikkoutunut, vähintään 50 prosenttia lastaushetkellä yksi-tellen tarkastetuista nautaeläimistä on tarkastettava uudelleen.
2. Eläinpassit on luovutettava toimivaltaiselle viranomaiselle
asetuksen (EY) N:o 1760/2000 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
3. Palkkion maksamisesta vastuussa olevan, asetuksen (EY) N:o
1258/1999 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun maksajaviraston on tutkit-
tava kaikki tukihakemukset maksuasiakirjojen ja muiden käytettävissäolevien tietojen perusteella ja kiinnitettävä erityistä huomiota vientia-siakirjoihin ja toimivaltaisten valvontaviranomaisten merkintöihin sekävarmistettava, että eläinpassit on luovutettu 2 kohdan mukaisesti.
28 artikla
Lisätukea koskevat erityissäännökset
Asetuksen (EY) N:o 1254/1999 15 artiklassa säädettyjen lisätukien
osalta jäsenvaltioiden on tarvittaessa sovellettava tämän osastonsäännöksiä. Jos kyseisten säännösten soveltaminen ei ole tarkoituksen-mukaista lisätukijärjestelmän rakenteen vuoksi, jäsenvaltion onsäädettävä tarkastuksista, joilla varmistetaan tässä asetuksessa säädettyävalvontatasoa vastaava taso.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 18
▼B
29 artikla
Tarkastuskertomusta koskevat erityissäännökset
1. Jos jäsenvaltio tekee tämän asetuksen mukaisia paikalla tehtäviä
tarkastuksia yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2630/97 (1)
mukaisten tarkastusten kanssa, 20 artiklassa tarkoitetun tarkastuskerto-muksen lisäksi on esitettävä mainitun asetuksen 2 artiklan 5 kohdanmukaiset kertomukset.
2. Kun kyseessä ovat 26 artiklan 1 kohdassa säädetyt teurastamoissa
tehtävät tarkastukset, 20 artiklassa tarkoitettuna tarkastuskertomuksenavoi olla teurastamon kirjanpitoon tehtävä merkintä tarkastetuista
eläimistä.
Edellä 26 artiklan 2 kohdassa säädettyjen tarkastusten osalta tarkastus-
kertomuksessa on esitettävä muun muassa sinä päivänä, jona tehdään
tarkastus paikalla, teurastettujen ja tarkastettujen eläinten tunnistusnu-merot, teuraspaino sekä teurastuksen päivämäärä.
3. Kun kyseessä ovat 27 artiklassa säädetyt tarkastukset, joissa yksit-
täisiä eläimiä tunnistetaan niiden vientiä varten tapahtuvan lastauksentai yhteisön alueelta viennin yhteydessä, tarkastuskertomuksessavoidaan vain ilmoittaa näin tarkastetut eläimet.
4. Kun tämän asetuksen mukaisesti toteutetuissa paikalla tehtävissä
tarkastuksissa paljastuu asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 olevan Iosaston säännösten noudattamatta jättämistä, 20 artiklassa tarkoitetustatarkastuskertomuksesta on viipymättä lähetettävä jäljennökset virano-
maisille, jotka vastaavat asetuksen (EY) N:o 2630/97
täytäntöönpanosta.
IV OSASTO
TUEN, VÄHENNYSTEN JA POISSULKEMISTEN LASKUPER-
USTEET
I LUKU
Pinta-alatukihakemuksia koskevat havainnot
30 artikla
Yleiset periaatteet
Tämän luvun soveltamiseksi toisistaan erotetaan seuraavat viljelykas-
viryhmät:
a) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 12 artiklan soveltamiseksi ilmoitetut
rehualat;
b) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 13 artiklan soveltamiseksi ilmoitetut
muut rehualat kuin laidunmaa ja muut kuin mainitun asetuksen 13
artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut peltokasvien tuotantoon
käytetyt alat;
c) asetuksen (EY) N:o 1254/1999 13 artiklan 3 kohdan c alakohdan
mukainen mainitun asetuksen 13 artiklan soveltamiseksi ilmoitettulaidunmaa;
d) neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/1999 (
2) 19 artiklan soveltami-
seksi ilmoitettu monivuotinen laidunmaa;
e) viljelykasvialat, joihin sovelletaan erisuuruisia tukia;
f) kesannoidut alat ja tarvittaessa kesannoidut alat, joihin sovelletaan
erisuuruisia tukia.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 19
(1) EYVL L 354, 30.12.1997, s. 23.
(2) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48.
▼B
31 artikla
Laskuperusteet
1. Jos todetaan, että jonkin viljelykasviryhmän määritetty pinta-ala
on suurempi kuin pinta-alatukihakemuksessa ilmoitettu pinta-ala, tuen
määrän laskemisessa otetaan huomioon ilmoitettu pinta-ala.
2. Jos jonkin viljelykasviryhmän pinta-alailmoituksessa ilmoitettu
ala on suurempi kuin hallinnollisessa tai paikalla tehdyssä tarkastuk-sessa sille määritetty pinta-ala, tuki lasketaan kyseiselleviljelykasviryhmälle määritetyn pinta-alan perusteella, sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta 32—35 artiklan mukaisten vähennysten ja
poissulkemisten soveltamista.
3. Peltokasvien tuottajille maksettavien pinta-alatukien osalta tuki-
kelpoinen enimmäispinta-ala on laskettava määritetyn kesannoidunalan perusteella ja eri viljelykasvien mukaisessa suhteessa. Tukia pelto-kasvien tuottajille, määritetyn kesannoidun alan suhteessa, alennetaan
kuitenkin ainoastaan tasoon, joka vastaa 92 viljatonnin tuottamiseen
tarvittavaa alaa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 7 kohdanmukaisesti.
4. Jos tuottaja ei ole voinut noudattaa velvollisuuksiaan 48 artiklassa
tarkoitettujen ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteidenvuoksi, hän säilyttää oikeutensa tukeen ylivoimaisen esteen tai poik-
keuksellisen olosuhteen tapahtumishetkellä tukikelpoisen alan osalta.
32 artikla
Vähennykset ja poissulkemiset tapauksissa, joissa on ilmoitettu
liikaa
1. Jos jonkin viljelykasviryhmän osalta 31 artiklan 2 kohdan mukai-
sesti ilmoitettu ala on suurempi kuin sille määritetty pinta-ala, tuki onlaskettava määritetyn pinta-alan perusteella vähennettynä havaitulla
erolla kaksinkertaisena, jos ero on yli kolme prosenttia tai yli kaksi
hehtaaria mutta enintään 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta.
Jos ero on yli 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta, kyseiselle viljely-
kasviryhmälle ei myönnetä pinta-alaperusteista tukea.
2. Jos asetuksen (ETY) N:o 3508/92 1 artiklan 1 kohdan a alakoh-
dassa tarkoitetussa tukijärjestelmässä jätetyn tukihakemuksen
kattamassa määritetyssä kokonaisalassa havaitaan 31 artiklan 2 kohdan
mukaisesti ilmoitetun alan olevan yli 30 prosenttia suurempi kuinmääritetty pinta-ala, tuki, joka viljelijälle olisi voitu maksaa 31 artiklan2 kohdan mukaisesti, evätään kyseisenä kalenterivuonna asianomaisissatukijärjestelmissä.
Jos ero on yli 50 prosenttia, viljelijä jätetään vielä kerran tuen ulkopuo-
lelle sitä määrää vastaavaan määrään asti, joka on evätty ensimmäisen
alakohdan mukaisesti. Kyseinen määrä vähennetään asetuksen (ETY)N:o 3508/92 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tukijärjestelmissämaksettavista tuista, jotka viljelijälle voitaisiin myöntää niiden hake-musten yhteydessä, jotka hän jättää sitä kalenterivuotta, jona havaintotehdään, seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana.
33 artikla
Säännösten tahallinen noudattamatta jättäminen
Jos 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti havaittu ilmoitetun ja määritetyn
pinta-alan välinen ero aiheutuu tahallisista sääntöjenvastaisuuksista,tukea, joka viljelijälle olisi voitu maksaa 31 artiklan 2 kohdan mukai-sesti, ei myönnetä kyseisenä kalenterivuonna asianomaisissatukijärjestelmissä.
Jos ero on yli 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta, viljelijä jätetään
lisäksi vielä kerran tuen ulkopuolelle sitä määrää vastaavaan määräänasti, joka evätään ensimmäisen alakohdan mukaisesti. Kyseinen määrävähennetään asetuksen (ETY) N:o 3508/92 1 artiklan 1 kohdassatarkoitetuissa tukijärjestelmissä maksettavista tuista, jotka viljelijällevoitaisiin myöntää niiden hakemusten yhteydessä, jotka hän jättää sitä2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 20
▼B
kalenterivuotta, jona havainto tehdään, seuraavien kolmen kalenteri-
vuoden aikana.
34 artikla
Rehualan laskeminen asetuksen (EY) N:o 1254/1999 12 artiklassa
tarkoitettuja palkkioita varten
1. Edellä 31 artiklaa, 32 artiklan 1 kohtaa ja 33 artiklaa sovelletaan
rehualan laskemiseen asetuksen (EY) N:o 1254/1999 12 artiklassa
tarkoitettujen tukien myöntämiseksi.
2. Jos ilmoitetun ja määritetyn pinta-alan väliseksi eroksi havaitaan
31 artiklan 2 kohdan mukaisesti yli 50 prosenttia, viljelijä jätetään
vielä kerran tuen ulkopuolelle niiden tukihakemusten yhteydessä, jotka
hän jättää sitä kalenterivuotta, jona havainto tehdään, seuraavienkolmen vuoden aikana, sen rehualan osalta, joka vastaa alaa, jolta 32artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti evättiin tuki.
3. Edellä 1 ja 2 artiklan mukaisia vähennyksiä ja poissulkemisia
sovelletaan ainoastaan, jos ilmoitettu pinta-ala johti tai olisi johtanutsuurempaan maksuun.
35 artikla
Rehualan laskeminen asetuksen (EY) N:o 1254/1999 13 artiklan
mukaista laajaperäistämispalkkiota varten
1. Asetuksen (EY) N:o 1254/1999 13 artiklassa säädettyä laajaperä-
istämispalkkiota ei voida maksaa useammalle eläimelle kuin mainitun
asetuksen 12 artiklassa tarkoitettuja palkkioita voidaan maksaa tämän
asetuksen 34 artiklan mukaisesti.
2. Kyseinen rehuala on määritettävä 31 artiklan säännöksiä noudat-
taen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
Jos näin määritetyn pinta-alan osalta eläintiheyden yläraja ei ylity,
määritettyä pinta-alaa käytetään laajaperäistämispalkkion laskuperus-
teena.
Jos yläraja ylittyy, niin tukien kokonaismäärää, joka voidaan myöntää
viljelijälle asetuksen (EY) N:o 1254/1999 12 artiklassa tarkoitetuissa
tukijärjestelmissä kyseisenä kalenterivuonna jätettyjen tukihakemusten
osalta, vähennetään 50 prosentilla määrästä, jonka viljelijä on tai olisimuuten saanut laajaperäistämispalkkiona.
3. Jos ilmoitetun ja määritetyn pinta-alan välinen ero aiheutuu tahal-
lisista sääntöjenvastaisuuksista ja eläintiheyden yläraja ylittyymääritetyllä pinta-alalla, 2 kohdassa tarkoitettu tuen määrä evätäänkokonaisuudessaan. Tässä tapauksessa sovelletaan lisäksi 33 artiklantoista alakohtaa soveltuvin osin.
II LUKU
Eläintukihakemuksiin liittyvät havainnot
36 artikla
Laskuperusteet
1. Jos sovelletaan tuottajakohtaista enimmäismäärää, tukihakemuk-
sissa ilmoitettava eläinten määrä on rajoitettava kyseiselle tuottajalle
vahvistetun enimmäismäärän suuruiseksi.
2. Tukea ei milloinkaan myönnetä hakemuksessa ilmoitettua suur-
emmalle eläinmäärälle.
3. Jos tukihakemuksessa ilmoitettu eläinten lukumäärä on suurempi
kuin hallinnollisessa tai paikalla tehtävässä tarkastuksessa määritettylukumäärä, tuki lasketaan eläinten määritetyn lukumäärän perusteella,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 38 ja 39 artiklan soveltamista.
Jos viljelijä ei kuitenkaan ole voinut noudattaa pitovelvoitettaan 48
artiklassa tarkoitettujen ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 21
▼B
olosuhteiden vuoksi, hän säilyttää oikeutensa tukeen ylivoimaisen
esteen tai poikkeuksellisen olosuhteen tapahtumishetkellä tukikel-poisten eläinten lukumäärän osalta.
4. Jos havaitaan, että nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjes-
telmää on jätetty noudattamatta, sovelletaan seuraavaa:
a) Nautaeläintä, jonka toinen korvamerkki on hävinnyt, pidetään
määritettynä, jos se tunnistetaan selkeästi ja yksilöllisesti kaikkien
muiden nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän osien
perusteella.
b) Jos havaitut sääntöjenvastaisuudet liittyvät virheellisiin rekisteri- tai
eläinpassimerkintöihin, kyseiset eläimet katsotaan ei-määritetyiksi
ainoastaan, jos tällaisia virheitä löydetään vähintään kahdessatarkastuksessa 24 kuukauden aikana. Kaikissa muissa tapauksissakyseiset eläimet katsotaan ei-määritetyiksi jo ensimmäisenhavainnon jälkeen.
Edellä 12 artiklan säännöksiä sovelletaan nautaeläinten tunnistus- ja
rekisteröintijärjestelmään tehtäviin merkintöihin ja ilmoituksiin.
37 artikla
Eläinten korvaamiset
1. Tilalla olevia nautaeläimiä pidetään määritettyinä ainoastaan, jos
ne on tunnistettu tukihakemuksessa. Emolehmät tai hiehot, joista on
haettu tukea asetuksen (EY) N:o 1254/1999 6 artiklan 2 kohdan tai 10artiklan 1 kohdan mukaisesti ja lypsylehmät, joista on haettu tukeamainitun asetuksen 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti, voidaan korvatapitoaikana kyseisissä artikloissa säädetyissä rajoissa ilman oikeuden
menetystä haettuun tukeen.
2. Edellä 1 kohdan mukaisten korvaamisten on tapahduttava 20
päivän kuluessa korvaamisen aiheuttavasta tapahtumasta, ja korvauson merkittävä rekisteriin kolmen päivän kuluessa korvaamisesta.Toimivaltaiselle viranomaiselle, jolle tukihakemus jätettiin, on ilmoitet-
tava korvaamisesta kymmenen työpäivän kuluessa.
38 artikla
Vähennykset ja poissulkemiset sellaisten nautaeläinten osalta, joista
on haettu tukea
1. Jos nautaeläinjärjestelmien mukaisessa tukihakemuksessa havai-
taan 36 artiklan 3 kohdan mukaisesti eläinten ilmoitetun lukumäärän
ja määritetyn lukumäärän välinen ero, tuen kokonaismäärää, joka vilje-lijälle olisi voitu maksaa näissä järjestelmissä asianomaiseltapalkkiokaudelta, vähennetään 3 kohdan mukaisesti vahvistettavallaprosenttiosuudella, jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan enintäänkolmen eläimen kohdalla.
2. Jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan useamman kuin kolmen
eläimen kohdalla, tuen kokonaismäärää, joka viljelijälle olisi voitumaksaa näissä järjestelmissä asianomaiselta palkkiokaudelta, vähen-netään:
a) 3 kohdan mukaisesti vahvistettavalla prosenttiosuudella, jos se on
enintään kymmenen prosenttia, tai
b) 3 kohdan mukaisesti vahvistettavalla prosenttiosuudella kaksinker-
taisena, jos se on yli 10 mutta enintään 20 prosenttia.
Jos 3 kohdan mukaisesti vahvistettava prosenttiosuus on yli 20
prosenttia, tuki, joka viljelijälle olisi voitu maksaa 36 artiklan 3 kohdanmukaisesti, evätään asianomaisissa järjestelmissä kyseiseltä palkkiokau-delta.
Jos 3 kohdan mukaisesti vahvistettava prosenttiosuus on yli 50
prosenttia, viljelijä jätetään vielä kerran tuen ulkopuolelle sitä määräävastaavaan määrään asti, joka evätään ensimmäisen alakohdan mukai-sesti. Kyseinen määrä vähennetään nautatukijärjestelmissämaksettavista tuista, jotka viljelijälle voitaisiin myöntää niiden hake-2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 22
▼B
musten yhteydessä, jotka hän jättää sitä kalenterivuotta, jona havainto
tehdään, seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana.
3. Jotta 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut prosenttiosuudet voidaan
vahvistaa, asianomaisella palkkiokaudella kaikkien niiden nautae-läinten, joista palkkioita on haettu nautaeläinten tukijärjestelmissä jajoiden osalta sääntöjenvastaisuuksia on havaittu, kokonaismäärä jaetaankaikkien kyseisenä palkkiokautena määritettyjen nautaeläinten
lukumäärällä.
4. Jos 36 artiklan 3 kohdan mukaisesti havaittu eläinten ilmoitetun
lukumäärän ja määritetyn lukumäärän välinen ero aiheutuu tahallisistasääntöjenvastaisuuksista, tuki, joka viljelijälle olisi voitu maksaa 36artiklan 3 kohdan mukaisesti, evätään asianomaisissa nautatukijärjestel-
missä kyseisenä palkkiokautena.
Jos ero on yli 20 prosenttia 3 kohdan mukaisesti vahvistettavasta
prosenttiosuudesta, viljelijä jätetään vielä kerran tuen ulkopuolelle sitämäärää vastaavaan määrään asti, joka evätään ensimmäisen alakohdan
mukaisesti. Kyseinen määrä vähennetään nautatukijärjestelmissä
maksettavista tuista, jotka viljelijälle voitaisiin myöntää niiden hake-musten yhteydessä, jotka hän jättää sitä kalenterivuotta, jona havaintotehdään, seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana.
39 artikla
Nautaeläinten, joista tukea ei ole haettu, tunnistamista ja rekisterö-
intiä koskevien säännösten noudattamatta jättäminen
1. Jos nautaeläinten tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmän
säännösten noudattamatta jättäminen havaitaan nautaeläinten, joista
tukea ei ole haettu, paikalla tehtävässä tarkastuksessa, sen tuen koko-
naismäärästä, johon viljelijällä on oikeus 36 artiklan 3 kohdanmukaisesti nautatukijärjestelmissä asianomaisena palkkiokautena tarvit-taessa 38 artiklan mukaisesti vähennettynä, vähennetään 48 artiklassatarkoitettua ylivoimaista estettä tai poikkeuksellisia olosuhteita lukuunottamatta 2 kohdassa esitetyn kaavan mukaan laskettava määrä.
Edellä esitettyä sovelletaan myös, jos nautaeläinten tunnistamis- ja
rekisteröintijärjestelmän osiin on ilmoitettu tai merkitty enemmännautaeläimiä kuin niitä on tilalla.
Edellä 36 artiklan 4 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu laskutoimitus tehdään seuraavan
kaavan mukaan:
Kaavassa:
a = niiden tapausten lukumäärä, joissa nautaeläinten tunnistamis- ja
rekisteröintijärjestelmää on jätetty noudattamatta;
b = paikalla tehtävän tarkastuksen aikana tilalla olevien nautaeläinten
lukumäärä;
c = sinä vuonna, jona paikalla tehtävä tarkastus tehdään asetuksen
(EY) N:o 2342/1999 32 artiklan tarkoituksiin käytettyjä mene-telmiä soveltuvin osin soveltaen, tilalla olevien nautaeläintenkeskimääräinen lukumäärä;
d = sen tuen kokonaismäärä, johon viljelijällä on oikeus 36 artiklan 3
kohdan mukaisesti nautatukijärjestelmissä asianomaisena palkkio-kautena ja johon on tarvittaessa sovellettu 38 artiklan mukaisia
vähennyksiä.
3. Jos samalle viljelijälle tehdään useita paikalla tehtäviä tarkas-
tuksia samana vuonna, kaikki 1 kohdan mukaisesti sovellettavatvähennykset lasketaan kunkin paikalla tehtävän tarkastuksen tulostenaritmeettisen keskiarvon perusteella.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 23
▼B
4. Jos 1 kohdassa tarkoitettu säännösten noudattamatta jättäminen on
tahallista, tukea ei myönnetä lainkaan asianomaisissa tukijärjestelmissäkyseisenä palkkiokautena.
40 artikla
1. Jos lammas- ja vuohitukijärjestelmässä tehdyissä tukihakemuk-
sissa havaitaan 36 artiklan 3 kohdan mukaisesti ero, 38 artiklan 2, 3ja 4 kohtaa sovelletaan tapauksen mukaan ensimmäisestä eläimestä,
jonka osalta sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, alkaen.
2. Jos havaitaan, että lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita
kaupan pitävä tuottaja ei ilmoittanut palkkiohakemuksessaan tästätoiminnastaan, tuen määrä vähennetään vastaamaan palkkiota, joka
maksetaan lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita kaupan pitäville
lampaankasvattajille vähennettynä kyseisen palkkion ja täysimääräisenuuhipalkkion välisellä erotuksella.
3. Jos lisäpalkkiota koskevan hakemuksen osalta havaitaan, että alle
50 prosenttia tilan maatalousmaasta sijaitsee neuvoston asetuksen (EY)
N:o 2529/2001 (
1) 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla, lisäpalk-
kiota ei makseta ja uuhi- ja vuohipalkkiota vähennetään määrällä, jokavastaa 50 prosenttia lisäpalkkion määrästä.
4. Jos havaitaan, että tilan maatalousmaasta alle 50 prosenttia
sijaitsee komission asetuksen (EY) N:o 2550/2001 (
2) liitteessä I luetel-
luilla alueilla, vuohipalkkiota ei makseta.
5. Jos havaitaan, että vuorilaiduntamista harjoittava tuottaja, joka on
jättänyt hakemuksen lisäpalkkiosta, ei ole laiduntanut 90 prosenttia
eläimistään vähintään 90 päivää asetuksen (EY) N:o 2529/2001 5artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla alueella, lisämaksua eimakseta ja uuhi- tai vuohipalkkiota vähennetään määrällä, joka vastaa50 prosenttia lisäpalkkion määrästä.
6. Jos havaitaan, että 2, 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitetut sääntöjenvas-
taisuudet johtuvat säännösten tahallisesta noudattamatta jättämisestä,kyseisissä kohdissa tarkoitettu tuen kokonaismäärä evätään. Tällaisessatapauksessa viljelijältä evätään vielä kertaalleen kyseistä määrää
vastaava tuen määrä.
Kyseinen määrä vähennetään lammas- tai vuohitukijärjestelmissä
maksettavista tuista, jotka viljelijälle voitaisiin myöntää niiden hake-musten yhteydessä, jotka hän jättää havaintojen tekovuotta seuraavien
kolmen kalenterivuoden aikana.
41 artikla
Luonnonolosuhteet
Edellä 38 ja 40 artiklassa säädettyjä vähennyksiä ja poissulkemisia ei
sovelleta, jos viljelijä ei voi karjaan vaikuttavien luonnonolosuhteidenvuoksi noudattaa sitoumustaan pitää palkkiota varten ilmoitettujaeläimiä hallussaan pitoaikaa, edellyttäen että viljelijä ilmoittaa siitäkirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle 10 työpäivän kuluessa siitä,
kun eläinten lukumäärän väheneminen on todettu.
Ottaen huomioon yksittäistapauksia koskevat tosiasialliset olosuhteet
toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä erityisesti seuraavat luon-nonolosuhteista johtuvat karjaa koskevat tapaukset:
a) eläimen kuolema taudin vuoksi;
b) eläimen kuolema onnettomuudessa, josta tuottajaa ei voida pitää
vastuullisena.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 24
(1) EYVL L 341, 22.12.2001, s. 3.
(2) EYVL L 341, 22.12.2001, s. 105.▼M1
▼B
▼B
42 artikla
Teurastamojen antamat virheelliset todistukset ja ilmoitukset
Kun kyseessä ovat teurastamojen asetuksen (EY) N:o 2342/1999 35
artiklan mukaisesti teurastuspalkkion yhteydessä tekemät ilmoituksettai antamat todistukset ja todetaan, että teurastamon antama virheel-linen todistus tai sen tekemä virheellinen ilmoitus johtuu vakavasta
laiminlyönnistä tai on tahallinen, kyseisen jäsenvaltion on sovellettava
asianmukaisia kansallisia seuraamuksia. Jos tällaisia sääntöjenvastai-suuksia havaitaan toistamiseen, asianomaisen teurastamon oikeus tehdäpalkkioita koskevia ilmoituksia tai antaa niitä koskevia todistuksia onperuttava vähintään yhden vuoden ajaksi.
43 artikla
Lisätukia koskevat havainnot
Kun kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 1254/1999 14 artiklassa
säädetyt lisätuet, jäsenvaltioiden on säädettävä vähennyksistä ja pois-sulkemisista, joiden on asiallisesti vastattava tämän osaston säännöksiä.
III LUKU
Yhteiset säännökset
44 artikla
Vähennysten ja poissulkemisten soveltamista koskevat poikkeukset
1. Tässä osastossa säädettyjä vähennyksiä ja poissulkemisia ei sovel-
leta, jos viljelijä on esittänyt asiasisällöllisesti oikeaa tietoa tai jos hänvoi muuten osoittaa, että virhe ei ole hänen tekemänsä.
2. Tässä osastossa säädettyjä vähennyksiä ja poissulkemisia ei sovel-
leta niihin tukihakemuksen osiin, joiden osalta viljelijä ilmoittaatoimivaltaiselle viranomaiselle kirjallisesti tukihakemuksen olevan
virheellinen tai muuttuneen virheelliseksi sen jättämisen jälkeen edel-
lyttäen, että viljelijälle ei ole annettu tietoa toimivaltaisenviranomaisen aikomuksesta tehdä tarkastus paikalla tai että virano-mainen ei ole jo ilmoittanut viljelijälle hakemuksessa olevistasääntöjenvastaisuuksista.
Tukihakemusta mukautetaan vastaamaan todellista tilannetta ensimmäi-
sessä alakohdassa tarkoitettujen viljelijän toimittamien tietojenperusteella.
45 artikla
Atk-pohjaiseen tietokantaan vietyjen tietojen muuttaminen ja
korjaaminen
1. Asetuksen 44 artiklaa sovelletaan tukihakemuksen jättöhetkestä
atk-pohjaiseen tietokantaan viedyissä tiedoissa oleviin virheisiin japoisjättöihin nautaeläinten, joista tukea on haettu, osalta.
2. Nautaeläinten, joista tukea ei ole haettu, osalta 39 artiklassa
säädettyjä vähennyksiä ja poissulkemisia ei sovelleta, jos tuottaja
ilmoittaa atk-pohjaiseen tietokantaan vietyjen tietojen muutoksista ja
korjauksista toimivaltaiselle viranomaiselle edellyttäen, että viljelijä eiole saanut tietoa toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta tehdätarkastus paikalla.
V OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
46 artikla
Vähimmäismäärät
Jäsenvaltiot voivat päättää olla myöntämättä tukea, jos sen määrä tuki-
hakemusta kohden on enintään 50 euroa.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 25
▼B
47 artikla
Seuraamusten kertyminen
1. Tässä asetuksessa säädettyjä vähennyksiä ja poissulkemisia sovel-
letaan toisistaan riippumatta ja erikseen.
2. Jollei neuvoston asetuksen (EY) N:o 2988/95 (1) 6 artiklasta
muuta johdu, tämän asetuksen mukaiset vähennykset ja poissulkemiseteivät rajoita muista yhteisön säännöksistä tai kansallisesta
lainsäädännöstä johtuvien lisäseuraamuksien soveltamista.
48 artikla
Ylivoimainen este ja poikkeukselliset olosuhteet
1. Tiedot toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla ilmoite-
tuista ylivoimaisista esteistä ja poikkeuksellisista olosuhteista sekä
niihin liittyvistä todisteista on ilmoitettava kirjallisesti toimivaltaiselle
viranomaiselle 10 työpäivän kuluessa siitä, kun viljelijä voi neilmoittaa.
2. Toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä poikkeuksellisiksi
olosuhteiksi muun muassa seuraavat:
a) viljelijän kuolema;
b) viljelijän pitkäaikainen työkyvyttömyys;
c) vakava luonnononnettomuus, joka koskee merkittävää osaa tilan
maatalousmaasta;
d) karjankasvatukseen tarkoitettujen tilan rakennusten tuhoutuminen
onnettomuudessa;
e) eläinkulkutauti, joka koskee viljelijän koko karjaa tai osaa siitä.
49 artikla
Aiheettomien maksujen takaisinperintä
1. Viljelijän on palautettava aiheettomasti maksetut määrät, joihin
lisätään 3 kohdan mukaisesti lasketut korot.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että aiheeton maksu peritään
vähentämällä kyseinen määrä asetuksen (ETY) N:o 3508/92 1 artiklan1 kohdassa tarkoitettujen tukijärjestelmien mukaisesti takaisinper-intäpäätöksen jälkeen tuottajalle suoritettavista ennakkomaksuista tai
maksuista. Viljelijä voi kuitenkin palauttaa maksun odottamatta vähen-
nystä.
3. Korko lasketaan sen ajan perusteella, joka kuluu viljelijälle palau-
tusvelvollisuudesta osoitetun tiedonannon ja joko palautuksen taivähennyksen välillä.
Sovellettava korkotaso on laskettava kansallisten säännösten mukai-
sesti, ja se ei saa olla alempi kuin kansallisten säännösten mukaisestimaksujen takaisinperinnässä sovellettava korkotaso.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua palautusvelvollisuutta ei sovelleta,
jos maksu on suoritettu toimivaltaisen viranomaisen itsensä tai muun
viranomaisen tekemän virheen johdosta eikä viljelijä ole voinut kohtuu-
della havaita virhettä.
Jos virhe kuitenkin liittyy kyseisen maksun laskemiseen liittyviin asia-
tietoihin, ensimmäistä alakohtaa sovelletaan ainoastaan, jostakaisinperintää koskevaa päätöstä ei ollut ilmoitettu 12 kuukauden
kuluessa maksusta.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua palautusvelvollisuutta ei sovelleta,
jos tuen maksupäivän ja toimivaltaisen viranomaisen tuensaajalle osoit-taman, maksun aiheetonta luonnetta koskevan ensimmäisen ilmoituksenvälinen aika on yli kymmenen vuotta.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 26
(1) EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1.
▼B
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu ajanjakso on kuitenkin neljä
vuotta, jos tuensaaja on toiminut vilpittömässä mielessä.
6. Asetuksen 13 artiklan ja IV osaston mukaisesti tehtyjen vähen-
nysten ja poissulkemisten seurauksena takaisin perittäviin määriin
sovelletaan neljän vuoden vanhentumisaikaa.
7. Edellä 4 ja 5 kohtaa ei sovelleta ennakoihin.
8. Jäsenvaltiot voivat olla perimättä takaisin sellaisia määriä, jotka
ovat ilman korkoja enintään 100 euroa viljelijää ja palkkiokautta kohti,
jos kansallisessa lainsäädännössä säädetään samanlaisissa tapauksissavastaavista perimättä jättämistä koskevista säännöistä.
50 artikla
Tilan siirto
1. Tässä artiklassa tarkoitetaan:
a) ”tilan siirrolla” kyseisten tuotantoyksiköiden myyntiä, vuokrausta tai
muulla samankaltaisella liiketoimella tapahtuvaa siirtoa;
b) ”luopujalla” viljelijää, jonka tila siirretään toiselle viljelijälle;
c) ”tilan jatkajalla” viljelijää, jolle tila siirretään.
2. Jos tila siirretään kokonaisuudessaan yhdeltä viljelijältä toiselle
tukihakemuksen jättämisen jälkeen ja ennen kuin tuen kaikkien
myöntämisedellytysten todetaan täyttyneen, siirretystä tilasta ei
myönnetä tukea luopujalle.
3. Luopujan hakema tuki myönnetään tilan jatkajalle, jos:
a) tilan jatkaja ilmoittaa siirrosta toimivaltaiselle viranomaiselle jäsen-
valtion asettaman määräajan kuluessa ja hakee tuen maksamista;
b) tilan jatkaja esittää kaikki toimivaltaisen viranomaisen vaatimat
todisteet;
c) tuen kaikki myöntämisedellytykset täyttyvät siirretyn tilan osalta.
4. Kun tilan jatkaja ilmoittaa tilan siirrosta toimivaltaiselle virano-
maiselle ja hakee tuen maksamista 3 kohdan a alakohdan mukaisesti:
a) luopujan ja toimivaltaisen viranomaisen oikeudellisesta suhteesta
johtuvat luopujan kaikki oikeudet ja velvoitteet, jotka syntyvät tuki-hakemuksen perusteella, kuuluvat tilan jatkajalle;
b) tuen myöntämiseksi tarvittavat kaikki toimet ja luopujan ennen tilan
siirtoa tekemät kaikki ilmoitukset luetaan tilan jatkajan ansioksi
asianmukaisia yhteisön sääntöjä sovellettaessa;
c) siirrettyä tilaa pidetään tarvittaessa erillisenä tilana kyseisen markki-
nointivuoden taikka kyseisen tuki- tai palkkiokauden osalta.
5. Jos tukihakemus jätetään sen jälkeen, kun tuen myöntämiseksi
tarvittavat toimet on saatu päätökseen ja tila on siirretty kokonaisuudes-saan yhdeltä viljelijältä toiselle kyseisten toimien käynnistämisenjälkeen mutta ennen kuin tuen kaikki myöntämisedellytykset täyttyvät,
tukea voidaan myöntää tilan jatkajalle sillä edellytyksellä, että 3
kohdan a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Tässätapauksessa sovelletaan 4 kohdan b alakohdan säännöksiä.
6. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa päättää myöntää tuen luopujalle.
Tässä tapauksessa:
a) tilan jatkajalle ei myönnetä tukea; ja
b) jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2—5 kohdassa säädettyjä edel-
lytyksiä sovelletaan soveltuvin osin.
51 artikla
Lisätoimenpiteet ja jäsenvaltioiden keskinäinen avunanto
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän asetuksen moitteettomaksi
soveltamiseksi tarvittavat lisätoimenpiteet. Niiden on autettava toisiaantarvittaessa tässä asetuksessa säädettyjen tarkastusten toteuttamiseksi.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 27
▼B
Jos tässä asetuksessa ei säädetä tarkoituksenmukaisista vähennyksistä ja
poissulkemisista, jäsenvaltiot voivat tässä yhteydessä ottaa myöskäyttöön aiheellisia kansallisia seuraamuksia, joita sovelletaan tuottajiin
ja muihin markkinoiden toimijoihin, kuten teurastamoihin tai järjes-
töihin, jotka ovat osallisina tuen myöntämismenettelyssä, senvarmistamiseksi, että valvontaedellytykset, kuten asianmukaista tilankarjarekisteriä tai ilmoitusvelvollisuutta koskevat edellytykset,täyttyvät.
2. Jäsenvaltioiden on tarpeen mukaan tai siinä määrin kuin
lainsäädännössä edellytetään avustettava toisiaan tehokkaiden tarkas-
tusten varmistamiseksi ja toimitettujen asiakirjojen oikeellisuuden ja/
tai vaihdettujen tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi.
52 artikla
Tiedonannot
1. Jos jäsenvaltiot muuttavat yhdennetyn järjestelmän täytäntöön-
panoa, niiden on ilmoitettava tästä komissiolle.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain viimeistään
31 päivänä maaliskuuta peltokasveja koskeva kertomus ja vuosittainviimeistään 31 päivänä elokuuta eläinpalkkioita koskeva kertomus,
jotka kattavat edellisen kalenterivuoden ja joissa mainitaan erityisesti
seuraavat seikat:
a) yhdennetyn järjestelmän täytäntöönpano;
b) hakemusten määrä sekä kokonaispinta-ala ja eläinten kokonaismäärä
tukijärjestelmäkohtaisesti asetuksen (ETY) N:o 3508/92 1 artiklanmukaisesti;
c) hakemusten määrä sekä tarkastettu kokonaispinta-ala ja tarkastetut
eläinten kokonaismäärät;
d) tehtyjen tarkastusten tulos sekä IV osaston mukaisesti sovelletut
vähennykset ja poissulkemiset.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava samanaikaisesti ensimmäisessä alakoh-
dassa tarkoitettujen eläinpalkkioita koskevien komissiolle lähetettävientiedonantojen kanssa niiden tuensaajien kokonaismäärä, jotka ovatsaaneet tukea yhdennetyn järjestelmän soveltamisalaan kuuluvissatukijärjestelmissä.
Jäsenvaltiot voivat yhteisymmärryksessä komission kanssa poiketa
ensimmäisessä alakohdassa mainituista määräpäivistä poikkeukselli-
sissa tilanteissa.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän asetuksen
soveltamiseksi toteutetut kansalliset toimenpiteet.
4. Yhdennetyn järjestelmän yhteydessä perustettua atk-pohjaista
tietokantaa käytetään avuksi toimitettaessa niitä alakohtaisissa asetuk-
sissa täsmennettyjä tietoja, jotka jäsenvaltioiden on toimitettavakomissiolle.
VI OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
53 artikla
Kumoaminen
1. Kumotaan asetus (ETY) N:o 3887/92. Sitä sovelletaan kuitenkin
edelleen tukihakemuksiin, jotka liittyvät ennen 1 päivää tammikuuta2002►
C1alkaviin◄markkinointivuosiin tai palkkiokausiin.
2. Viittauksia asetukseen (ETY) N:o 3887/92 pidetään viittauksina
tähän asetukseen, ja niitä on luettava liitteenä olevan vastaavuustau-lukon mukaisesti.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 28
▼B
54 artikla
Voimaantulo
1. Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun
se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
2. Sitä sovelletaan tukihakemuksiin, jotka liittyvät 1 päivästä tammi-
kuuta 2002 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiokausiin.
Edellä 3 artiklaa ja 52 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa sovelletaan 1
päivästä tammikuuta 2003.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 29
▼B
LIITE
VASTAAVUUSTAULUKKO
Asetus (ETY) N:o 3887/92 Tämä asetus
1 artikla 1 artikla
2 artiklan 1 kohta 5 artiklan 1 kohta
2 artiklan 2 kohta —2 artiklan 3 kohta 5 artiklan 2 kohta2 artiklan 4 kohta 46 artikla
3 artikla 4 artiklan 1 kohta
4 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 6 artiklan 1 kohta4 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 2 artiklan k alakohta4 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta 7 artikla
4 artiklan 2 kohdan a alakohta 8 artikla
4 artiklan 2 kohdan b alakohta —4 artiklan 3 kohta 6 artiklan 3 kohta4 artiklan 4 kohta —
4 artiklan 5 kohta 9 artikla
4 artiklan 6 kohta 6 artiklan 2 kohta4 artiklan 7 kohta 4 artiklan 2 kohta5 artikla 10 artikla5 a artikla 11 artikla
5 b artikla 12 artikla
6 artiklan 1 kohta 15 artikla6 artiklan 2 kohta 16 artikla6 artiklan 3 kohta 18 artiklan 1 ja 2 kohta
6 artiklan 3 a kohta —
6 artiklan 4 kohta 19 artikla6 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta 17 artiklan 1 kohta6 artiklan 5 kohdan toinen alakohta 21 artikla
6 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta 25 artiklan 1 kohta
6 artiklan 5 kohdan neljäs alakohta 17 artiklan 2 kohta6 artiklan 6 kohta 25 artiklan 2 kohta6 artiklan 6 a kohdan ensimmäinen, toinen ja kolmas
alakohta26 artikla
6 artiklan 6 a kohdan neljäs alakohta 27 artikla2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 30
▼B
Asetus (ETY) N:o 3887/92 Tämä asetus
6 artiklan 6 a kohdan viides alakohta —
6 artiklan 6 b kohta —
6 artiklan 6 c kohta 18 artiklan 3 kohta
6 artiklan 7 ja 8 kohta 22 artikla6 artiklan 9 kohta 28 artikla7 artiklan 1 kohta 23 artikla7 artiklan 2 kohta —
7 a artiklan 1 kohta ja 2 kohdan ensimmäinen ja toinen
alakohta20 artikla
7 a artiklan 2 kohdan kolmas alakohta sekä 3 ja 4 kohta 29 artikla
7 b artikla 17 artiklan 3 kohta
8 artikla 13 artikla9 artiklan 1 kohta 31 artiklan 1 kohta9 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäinen
virke31 artiklan 2 kohta
9 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan toinen virke ja
toinen alakohta31 artiklan 4 kohta ja 32 artiklan 1
kohta
9 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta —
9 artiklan 2 kohdan neljäs alakohta 30 artikla9 artiklan 2 kohdan viides alakohta —9 artiklan 2 kohdan kuudes alakohta 2 artiklan r alakohta9 artiklan 2 kohdan seitsemäs alakohta —9 artiklan 3 kohta 33 artikla
9 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta 34 artikla
9 artiklan 4 kohdan toinen alakohta 31 artiklan 3 kohta10 artiklan 1—4 kohta 36 artikla10 artiklan 5 kohta 41 artikla10 a artikla 37 artikla
10 b artikla 38 ja 40 artikla
10 c artikla 39 artikla10 d artikla 36 artiklan 4 kohta10 e artiklan 1 kohta 38 artiklan 4 kohta ja 40 artikla10 e artiklan 2 kohta 42 artikla
10 f artikla —2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 31
▼B
Asetus (ETY) N:o 3887/92 Tämä asetus
10 g artikla 43 artikla
11 artiklan 1 kohta 47 artiklan 2 kohta11 artiklan 1 a kohta 44 artiklan 2 kohta
11 artiklan 2 ja 3 kohta 48 artikla
12 artikla —13 artikla —14 artikla 49 artikla
14 a artikla 50 artikla
15 artikla 51 artikla16 artikla —17 artiklan 1 ja 2 kohta —
17 artiklan 3 kohta 52 artiklan 2 kohta
18 artikla 52 artiklan 3 ja 4 kohta19 artikla 54 artikla2001R2419 — FI — 01.01.2002 — 001.001 — 32