1993R2454 — FI — 01.01.2009 — 012.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:





Muutettu:





Oikaisu







Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1) ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).









▼B

KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 2454/93,

annettu 2 päivänä heinäkuuta 1993,

tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä







EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 ( 1 ), jäljempänä ”koodeksi”, ja erityisesti sen 249 artiklan, sekä katsoo, että sekä katsoo, että koodeksissa on voimassa oleva tullilainsäädäntö koottu yhteen säädökseen; samalla koodeksissa on muutettu näitä säännöksiä niiden yhtenäistämiseksi, yksinkertaistamiseksi sekä tiettyjen puutteiden korjaamiseksi; tämän vuoksi koodeksi muodostaa täydelliset alaa koskevat yhteisön säännökset, samat syyt, jotka johtivat koodeksin antamiseen, vaikuttavat soveltamista koskevaan tullilainsäädäntöön; näin ollen olisi koottava yhteen asetukseen tullioikeuden soveltamista koskevat säännökset, jotka nykyisellään sisältyvät useisiin yhteisön asetuksiin ja direktiiveihin, näin laadittuun yhteisön tullikoodeksin soveltamiskoodeksiin on sisällytettävä nykyiset soveltamista koskevat tullisäännöt; saadut kokemukset huomioon ottaen on kuitenkin tarpeen: — tehdä näihin sääntöihin tiettyjä muutoksia niiden mukauttamiseksi koodeksin säännöksiin, — laajentaa tiettyjen säännösten soveltamisalaa, joka nykyisellään rajoittuu tiettyihin määrättyihin tullimenettelyihin, koodeksin laajan soveltamisalan huomioon ottamiseksi, — täsmentää tiettyjä sääntöjä paremman oikeusvarmuuden saavuttamiseksi niitä sovellettaessa, tehdyt muutokset koskevat pääasiassa tullivelasta annettuja säännöksiä, olisi rajattava 791 artiklan 2 kohdan soveltaminen päättyväksi 1 päivänä tammikuuta 1995 ja otettava ennen tätä määräaikaa asia uudelleen tarkasteltavaksi saatujen kokemusten perusteella, ja tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat tullikoodeksikomitean lausunnon mukaiset, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:







I

OSA

YLEISET SOVELTAMISSÄÄNNÖKSET







I

OSASTO

YLEISTÄ







1

LUKU

Määritelmät

1 artikla

Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

1) ”koodeksilla” yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2913/92;

▼M6

2) ”ATA-carnet'lla” ATA-yleissopimuksella tai Istanbulin yleissopimuksella käyttöön otettua kansainvälistä väliaikaisen maahantuonnin asiakirjaa;

▼M21

3) ”komitealla” koodeksin 247 a ja 248 a artiklalla perustettua tullikoodeksikomiteaa;

▼B

4) ”tulliyhteistyöneuvostolla” Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 1950 tehdyn tulliyhteistyöneuvoston perustamista koskevalla yleissopimuksella perustettua järjestöä;

5) ”tavaroiden tunnistamiseksi tarvittavilla tiedoilla” toisaalta kauppatavan mukaisesti tavaroiden tunnistamiseksi käytettäviä tietoja, joiden avulla tulliviranomaiset voivat määrittää niiden luokittelun tariffiin, ja toisaalta tavaroiden määrää;

6) ”luonteeltaan muilla kuin kaupallisilla tavaroilla” tavaroita, joiden asettaminen kyseiseen tullimenettelyyn on satunnaista ja joiden luonteen ja paljouden perusteella on ilmeistä, että ne on tarkoitettu vastaanottajan tai niitä kuljettavien henkilöiden yksityiseen, henkilökohtaiseen taikka perheen käyttöön tai että ne on tarkoitettu lahjoiksi;

7) ”kauppapoliittisilla toimenpiteillä” muita toimenpiteitä kuin tariffitoimenpiteitä, jotka on vahvistettu yhteisen kauppapolitiikan mukaisesti, tavaroiden tuontiin ja vientiin sovellettavilla yhteisön säännöksillä, kuten valvonta- tai suojatoimenpiteitä, määrällisiä rajoituksia tai rajoja sekä tuonti- tai vientikieltoja;

8) ”tullinimikkeistöllä” jotakin koodeksin 20 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua nimikkeistöä;

9) ”harmonoidulla järjestelmällä” harmonoitua tavarankuvaus- ja -koodausjärjestelmää;

▼M21

10) ”perustamissopimuksella” Euroopan yhteisön perustamissopimusta;

▼M6

11) ”Istanbulin yleissopimuksella” Istanbulissa 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehtyä yleissopimusta väliaikaisesta maahantuonnista;

▼M29

12) ”taloudellisella toimijalla” henkilöä, jonka liiketoimia tullilainsäädäntö koskee;

▼M32

13) ”yhteisöluvalla” lupaa, jossa useamman kuin yhden jäsenvaltion tullihallinnot ovat osallisina jossakin seuraavista menettelyistä: — koodeksin 76 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yksinkertaistetun ilmoituksen menettely, tai — koodeksin 76 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kotitullausmenettely, tai — koodeksin 84 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu taloudellisesti vaikuttava tullimenettely, taikka — koodeksin 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tietty käyttötarkoitus;

14) ”yhdistetyllä luvalla” lupaa käyttää useampaa kuin yhtä 13 kohdassa tarkoitettua menettelyä; lupa voi olla muodoltaan yhdistetty yhteisölupa, jos useampi kuin yksi tullihallinto on menettelyssä osallisena;

15) ”luvan myöntävällä tulliviranomaisella” tulliviranomaista, joka myöntää luvan.

▼M18

1a artikla

Sovellettaessa 291—300 artiklaa on Benelux-talousliiton maita pidettävä yhtenä ainoana jäsenvaltiona.

▼B







2

LUKU

Päätökset

2 artikla

Jos päätöstä pyytävä henkilö ei voi toimittaa kaikkia päätöksentekoon tarvittavia asiakirjoja ja tietoja, tulliviranomaisten on toimitettava saatavissaan olevat asiakirjat ja tiedot.

3 artikla

Vakuutta koskeva päätös, joka on myönteinen henkilölle, joka on allekirjoittanut sitoumuksen maksaa vaadittavat maksut tulliviranomaisten ensimmäisestä kirjallisesta pyynnöstä, on kumottava, jollei mainittua sitoumusta täytetä.

4 artikla

Kumoaminen ei koske tavaroita, jotka sen voimaan tullessa on jo asetettu menettelyyn kumotun luvan perusteella.

Tulliviranomaiset voivat kuitenkin vaatia, että kyseisille tavaroille osoitetaan tulliviranomaisten asettamassa määräajassa jokin hyväksytty tulliselvitysmuoto.

▼M1







3

LUKU

Automaattiset tietojenkäsittelymenetelmät

4 a artikla

1. Tulliviranomaiset voivat määräämiensä edellytysten ja yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti sekä tullisäännöksissä säädettyjä periaatteita noudattaen määrätä, että muodollisuudet suoritetaan automaattisilla tietojenkäsittelymenetelmillä.

Tässä luvussa tarkoitetaan:

— ”automaattisilla tietojenkäsittelymenetelmillä” — a) EDI-vakiosanomien vaihtoa tulliviranomaisten kanssa; b) kyseisten tullimuodollisuuksien suorittamiseen tarvittavien tietojen syöttämistä tullin tietojenkäsittelyjärjestelmiin,

— ”EDI:llä (Electronic Data Interchange)” sovittujen sanomastandardien mukaisesti muotoiltujen tietojen automaattista siirtoa tietojenkäsittelyjärjestelmästä toiseen,

— ”vakiosanomalla” ennakolta määriteltyä ja automaattiseen tiedonsiirtoon hyväksyttyä muotoa.

2. Automaattisilla tietojenkäsittelymenetelmillä suoritettavien muodollisuuksien edellytyksiin on sisällytettävä erityisesti tietolähteiden tarkastustoimenpiteet sekä tietojen suojaaminen luvattomalta käytöltä, katoamiselta, muutoksilta ja tuhoutumiselta.

4 b artikla

Kun muodollisuudet suoritetaan automaattisilla tietojenkäsittelymenetelmillä, tulliviranomaisten on määrättävä yksityiskohtaiset säännöt käsin kirjoitetun allekirjoituksen korvaamisesta muulla menetelmällä, joka voi mahdollisesti perustua koodien käyttöön.

▼M19

4 c artikla

▼C8

Toteutettaessa tietojenkäsittelytekniikkaa hyödyntäviä kokeiluohjelmia, jotka on suunniteltu arvioimaan yksinkertaistettuja menettelyjä, tulliviranomaiset voivat yksinomaan ohjelmien toteuttamisen edellyttämän ajan luopua vaatimuksesta ilmoittaa seuraavat tiedot:

a) 178 artiklan 1 kohdassa säädetty ilmoitus;

b) poiketen siitä, mitä 222 artiklan 1 kohdassa säädetään, yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan tiettyjä kohtia koskevat tiedot, joita ei tarvita tavaroiden tunnistamiseksi ja jotka eivät ole tekijöitä, joiden perusteella tuonti- tai vientitulleja sovelletaan.

▼M19

Tiedot on kuitenkin annettava pyydettäessä tarkastuksen puitteissa.

Ensimmäisessä kohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamisaikana kannettavien tuontitullien määrä ei saa olla pienempi kuin määrä, joka kannettaisiin, jos poikkeusta ei sovellettaisi.

Niiden jäsenvaltioiden, jotka haluavat osallistua tällaisiin kokeiluohjelmiin, on toimitettava komissiolle etukäteen täydelliset tiedot ehdotetusta kokeiluohjelmasta, mukaan lukien sen suunniteltu kesto. Niiden on pidettävä komissio ajan tasalla ohjelman todellisesta täytäntöönpanosta ja tuloksista. Komissio toimittaa tiedot kaikille muille jäsenvaltioille.

▼M29







4

LUKU

Tietojenvaihto tulliviranomaisten välillä tietotekniikkaa ja tietoverkkoja käyttäen

4 d artikla

1. Jos jäsenvaltiot ovat yhteistyössä komission kanssa kehittäneet sähköisiä järjestelmiä jotakin tullimenettelyä tai taloudellisia toimijoita koskevien tietojen vaihtamiseksi, tulliviranomaisten on käytettävä näitä järjestelmiä asianomaisten tullitoimipaikkojen välisessä tietojenvaihdossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisten olosuhteiden huomioon ottamista ja asianomaisen menettelyn soveltamista tarvittaessa soveltuvin osin.

2. Jos menettelyyn osallistuvat tullitoimipaikat sijaitsevat eri jäsenvaltioissa, tietojenvaihdossa käytettävissä viesteissä on noudatettava tulliviranomaisten keskenään sopimia rakenteita ja ominaisuuksia.

4 e artikla

1. Edellä 4 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen edellytysten lisäksi tulliviranomaisten on toteutettava ja pidettävä yllä riittäviä turvallisuusjärjestelyjä, jotta eri järjestelmät voivat toimia tehokkaasti, luotettavasti ja turvallisesti.

2. Jotta 1 kohdassa säädetty järjestelmien turvallisuuden taso voidaan varmistaa, jokainen tietojen syöttö-, muutos- tai poistotapahtuma on kirjattava siten, että siitä ilmenee sen syy, tarkka ajankohta ja sen suorittanut henkilö. Alkuperäiset ja edellä kuvatulla tavalla käsitellyt tiedot on säilytettävä vähintään kolmen kalenterivuoden ajan sen vuoden lopusta, johon tiedot viittaavat, jollei toisin säädetä.

3. Tulliviranomaisten on valvottava säännöllisesti turvallisuuden noudattamista.

4. Asianomaisten tulliviranomaisten on annettava toisilleen ja tarvittaessa myös asianomaiselle taloudelliselle toimijalle tiedot kaikista turvallisuuden vaarantumista koskevista epäilyistä.







5

LUKU

Riskinhallinta

4 f artikla

1. Tulliviranomaisten on määritettävä tullitarkastuksen tai tullivalvonnan alaisia tavaroita koskevan riskin taso sekä se, onko tavaroille tehtävä erityisiä tullitarkastuksia ja missä tällaiset tarkastukset tehdään tässä tapauksessa.

2. Riskin tasoa määritettäessä on arvioitava, kuinka todennäköisesti riskialtis tapahtuma voi sattua ja millainen vaikutus tällä olisi. Kun lähetyksiä tai ilmoituksia valitaan tullitarkastuksiin, valinnan olisi perustuttava osittain satunnaisotantaan.

4 g artikla

1. Koodeksin 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteisön riskinhallinta on toteutettava yhteisellä sähköisellä riskinhallintajärjestelmällä, joko koostuu seuraavista osista:

a) riskinhallintaan käytettävä yhteisön tullialan riskinhallintajärjestelmä, jolla vaihdetaan jäsenvaltioiden tulliviranomaisten ja komission välillä sellaisia riskiin liittyviä tietoja, joilla voidaan tehostaa tullitarkastuksia;

b) tarkastusten yhteiset painopistealueet;

c) yhteiset riskin arviointiperusteet ja -mallit, jotta tullitarkastukset tehdään yhdenmukaisella tavalla eri tapauksissa.

2. Tulliviranomaisten on vaihdettava riskeihin liittyviä tietoja 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua järjestelmää käyttäen seuraavissa tapauksissa:

a) tulliviranomaisen tekemän arvion mukaan riskit ovat merkittäviä ja edellyttävät tullitarkastuksen tekemistä ja tarkastuksen tuloksista käy ilmi, että kyseessä on koodeksin 4 artiklan 25 kohdassa tarkoitettu tapaus;

b) tarkastuksen tulosten mukaan kyseessä ei ole koodeksin 4 artiklan 25 kohdassa tarkoitettu tapaus, mutta asianomainen tulliviranomainen katsoo, että riski muodostaa suuren uhan muualla yhteisössä.

4 h artikla

1. Tarkastusten yhteisten painopistealueiden on katettava ne erityiset tulliselvitysmuodot, tavaratyypit, liikennereitit, kuljetusmuodot ja taloudelliset toimijat, joihin on tietyin ajoin sovellettava syvennettyä riskianalyysia ja tarkempia tullitarkastuksia.

2. Tarkastusten yhteiset painopistealueiden valinnassa on noudatettava yhteisiä riskianalyysitapoja, ja tullitarkastusten yhdenmukaisen tason varmistamiseksi on sovellettava yhteisiä riskin arviointiperusteita ja -malleja, kun tarkastettavia tavaroita tai taloudellisia toimijoita valitaan.

3. Tarkastusten yhteisillä painopistealueilla suoritettavat tullitarkastukset eivät estä tulliviranomaisia tekemästä muita tavanomaisia tarkastuksia.

4 i artikla

1. Edellä 4 g artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin yhteisiin riskin arviointiperusteisiin ja -malleihin on sisällyttävä seuraavat:

a) riski(e)n kuvaus;

b) riskitekijät tai -indikaattorit, joita käytetään valittaessa tavaroita tai taloudellisia toimijoita tullitarkastukseen;

c) tulliviranomaisten tekemien tullitarkastusten luonne;

d) c alakohdassa tarkoitettujen tullitarkastusten soveltamisaika.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tekijöiden perusteella saadut tiedot on toimitettava käyttämällä 4 g artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua yhteisön tullialan riskinhallintajärjestelmää. Tulliviranomaisten on käytettävä sitä riskinhallintajärjestelmissään.

2. Tulliviranomaisten on ilmoitettava komissiolle 1 kohdan mukaisesti tehtyjen tullitarkastusten tulokset.

4 j artikla

Tarkastusten yhteisten painopistealueiden vahvistamiseksi ja yhteisten riskin arviointiperusteiden ja -mallien soveltamiseksi on otettava huomioon seuraavat tekijät:

a) suhteellisuus riskiin nähden;

b) kuinka kiireellisesti tarkastukset on tehtävä;

c) mahdolliset vaikutukset kauppavirtoihin, yksittäisiin jäsenvaltioihin ja valvontaresursseihin.

▼M10







II

OSASTO

SITOVAT TIEDOT







1

LUKU

Määritelmät

5 artikla

Tässä osastossa tarkoitetaan:

1. sitovalla tiedolla tariffia koskevaa tietoa tai alkuperää koskevaa tietoa, joka sitoo yhteisön kaikkien jäsenvaltioiden hallintoviranomaisia, kun 6 ja 7 artiklassa määritellyt edellytykset täyttyvät;

2. hakijalla — tariffiin luokittelun osalta: henkilöä, joka on esittänyt tulliviranomaisille sitovaa tariffitietoa koskevan hakemuksen; — alkuperän osalta: henkilöä, jolla on pätevät perustelut ja joka on esittänyt tulliviranomaisille sitovaa alkuperätietoa koskevan hakemuksen;

3. tiedon saajalla henkilöä, jonka nimissä sitova tieto annetaan.







2

LUKU

Sitovan tiedon hankkimismenettely — Ilmoitus hakijalle ja tietojen toimittaminen komissiolle

6 artikla

1. Hakemus sitovasta tiedosta on tehtävä kirjallisesti ja osoitettava joko sen jäsenvaltion tai niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille tulliviranomaisille, jossa tai joissa kyseistä tietoa käytetään, taikka sen jäsenvaltion toimivaltaisille tulliviranomaisille, johon hakija on sijoittautunut.

▼M18

Sitovaa tariffitietoa koskeva hakemus on tehtävä lomakkeella, jonka malli esitetään liitteessä 1b.

▼M10

2. Hakemus sitovasta tariffitiedosta saa koskea ainoastaan yhtä tavaralajia; hakemus sitovasta alkuperätiedosta saa koskea ainoastaan yhtä tavaralajia ja yhdenlajista alkuperän määrittämisen mahdollistavaa seikkaa.

3.

A) Hakemuksessa sitovasta tariffitiedosta on ilmoitettava erityisesti seuraavat tiedot: a) tiedon saajan nimi ja osoite; b) hakijan nimi ja osoite, jos tämä ei ole tiedon saaja; c) tullinimikkeistö, johon tavara on luokiteltava. Jos hakija tahtoo, että tavara luokitellaan johonkin koodeksin 20 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tai 6 kohdan b alakohdassa mainittuun nimikkeistöön, kyseinen nimikkeistö on nimenomaisesti mainittava hakemuksessa sitovasta tariffitiedosta; d) yksityiskohtainen tavaran kuvaus, jonka perusteella se voidaan tunnistaa ja sen luokittelu tullinimikkeistöön voidaan määrittää; e) tavaran koostumus ja sen määrittämiseksi mahdollisesti käytetyt tarkastusmenetelmät, jos tämä vaikuttaa luokitteluun; f) mahdollisesti mukaan liitettävät näytteet, valokuvat, piirustukset, luettelot tai muut asiakirjat, joiden avulla tulliviranomaiset voivat määrittää tavaran oikean luokittelun tullinimikkeistöön; g) aiottu luokittelu; h) suostumus toimittaa tulliviranomaisten pyynnöstä mukaan liitetyistä asiakirjoista käännös kyseisen jäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen virallisista kielistä; i) merkintä luottamuksellisina käsiteltävistä tiedoista; j) hakijan maininta siitä, onko hakijan tiedon mukaan yhteisössä jo haettu tai annettu sitova tariffitieto samanlaista tai samankaltaista tavaraa varten; ▼M24 k) suostumus, että annetut tiedot tallennetaan komission tietokantaan ja että sitovan tariffitiedon sisältämät tiedot, joita hakija ei ole merkinnyt luottamuksellisiksi, mukaan lukien valokuvat, piirrokset, esitteet ja niin edelleen voidaan julkaista Internetissä; voimassa olevia tietosuojaa koskevia säännöksiä sovelletaan. ▼M10

B) Sitovaa alkuperätietoa koskevassa hakemuksessa on ilmoitettava erityisesti seuraavat tiedot: a) tiedon saajan nimi ja osoite; b) hakijan nimi ja osoite, jos tämä ei ole tiedon saaja; c) sovellettava oikeusperusta koodeksin 22 ja 27 artiklan mukaisesti; d) yksityiskohtainen tavaran kuvaus ja sen tariffiin luokittelu; e) tarvittaessa tavaran koostumus ja sen määrittämiseksi mahdollisesti käytetyt tarkastusmenetelmät sekä sen vapaasti tehtaalla -hinta; f) edellytykset, joilla voidaan määrittää alkuperä, käytettyjen materiaalien kuvaus ja alkuperä, tariffiin luokittelu, vastaavat arvot ja kuvaus seikoista, joilla kyseiset edellytykset on voitu täyttää (nimikkeenmuutosta, lisäarvoa, tavaroiden valmistusta tai käsittelyä koskevat säännöt tai muut erityissäännöt); erityisesti on mainittava, mitä alkuperäsääntöä on sovellettu ja mikä on tavaran aiottu alkuperä; g) mahdollisesti mukaan liitettävät näytteet, valokuvat, piirustukset, luettelot tai muut tavaran koostumusta ja materiaalia koskevat asiakirjat, joiden avulla voidaan selittää tuotantomenetelmää tai kyseisten materiaalien läpikäymiä muutoksia; h) suostumus toimittaa tulliviranomaisten pyynnöstä mahdollisesti mukaan liitetyistä asiakirjoista käännös kyseisen jäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen virallisista kielistä; i) merkintä yleisöä tai hallintoviranomaisia koskevista tiedoista, joita pidetään luottamuksellisina; j) hakijan maininta siitä, onko hakijan tiedon mukaan yhteisössä jo haettu tai annettu sitova tariffitieto tai sitova alkuperätieto tavaroita tai materiaaleja varten, jotka ovat samanlaisia tai samankaltaisia kuin d tai f alakohdassa mainitut tavarat tai materiaalit; k) suostumus, että annetut tiedot tallennetaan komission julkiseen tietokantaan; koodeksin 15 artiklan säännösten lisäksi sovelletaan kuitenkin jäsenvaltioissa voimassa olevia tietosuojaa koskevia säännöksiä.

4. Jos hakemuksen vastaanottamisen jälkeen tulliviranomaiset katsovat, ettei hakemus sisällä kaikkia tarvittavia tietoja, jotta ne voisivat ilmaista kantansa asiaan perehtyneinä, niiden on pyydettävä hakijaa toimittamaan puuttuvat tiedot. Alkuperän osalta 7 artiklassa säädetty 3 kuukauden tai 150 päivän määräaika alkaa päivästä, jona tulliviranomaisilla on kaikki tarvittavat tiedot kantansa ilmaisemiseksi; niiden on ilmoitettava hakijalle vastaanottaneensa hakemuksen sekä päivä, josta edellä mainittu määräaika alkaa.

5. Luettelo tulliviranomaisista, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet toimivaltaisiksi vastaanottamaan sitovaa tietoa koskevia hakemuksia taikka antamaan sitovia tietoja, julkaistaan tiedonantona Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.

7 artikla

1. Sitova tieto on annettava viipymättä hakijalle.

a) Tariffiin luokittelun osalta: jos sitovaa tariffitietoa ei ole voitu antaa hakijalle kolmen kuukauden kuluessa tietoa koskevan hakemuksen vastaanottamisesta, tulliviranomaisten on ilmoitettava siitä hakijalle sekä mainittava viivästymisen syy ja aika, jonka kuluessa ne arvioivat voivansa antaa sitovan tariffitiedon.

b) Alkuperän osalta: sitova alkuperätieto on annettava viimeistään 150 päivän kuluttua hakemuksen vastaanottamispäivästä.

2. Tieto annetaan lomakkeella, jonka malli esitetään liitteessä 1 (sitova tariffitieto) tai liitteessä 1 A (sitova alkuperätieto). Näihin lomakkeisiin merkitään, mitä niiden sisältämistä tiedoista pidetään luottamuksellisesti annettuina. Koodeksin 243 artiklassa säädetystä muutoksenhakumahdollisuudesta on mainittava.

▼M24

8 artikla

1. Sitovan tariffitiedon osalta kyseisen jäsenvaltion tulliviranomaisten on viipymättä toimitettava komissiolle:

a) jäljennös sitovaa tariffitietoa koskevasta hakemuksesta (liite 1B);

b) jäljennös annetusta sitovasta tariffitiedosta (liitteessä 1 oleva 2 kappale);

c) liitteessä 1 olevassa 4 kappaleessa annetut tiedot.

Sitovan alkuperätiedon osalta niiden on viipymättä toimitettava annettua sitovaa alkuperätietoa koskevat asianomaiset tiedot.

Nämä on toimitettava tietoliikennevälineillä.

2. Jäsenvaltion pyynnöstä komissio toimittaa sille viipymättä 1 kohdan mukaisesti saadut tiedot. Nämä on toimitettava tietoliikennevälineillä.

3. Sähköisessä muodossa toimitetut sitovaa tariffitietoa koskevan hakemuksen tiedot, annettu sitova tariffitieto ja liitteessä 1 olevassa 4 kappaleessa annetut tiedot tallennetaan komission keskustietokantaan. Sitovan tariffitiedon tiedot, jotka eivät ole annetun sitovan tariffitiedon 3 ja 8 kohdassa olevia luottamuksellisia tietoja, mukaan lukien valokuvat, piirrokset, esitteet ja niin edelleen, voidaan julkaista Internetissä.

▼M10







3

LUKU

Ristiriitaisia sitovia tietoja koskevat säännökset

9 artikla

1. Jos kahden tai useamman sitovan tiedon välillä on ristiriitaisuuksia:

— komissio ottaa tämän kysymyksen käsiteltäväksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä komiteassa joko sen seuraavan kuukauden kokouksessa tai lähimmässä kokouksessa,

— komiteamenettelyn mukaisesti komissio päättää mahdollisimman pian ja viimeistään kuusi kuukautta ensimmäisessä luetelmakohdassa mainitusta kokouksesta tapauksen mukaan toimenpiteestä nimikkeistöä tai alkuperää koskevien säännösten yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.

2. Edellä 1 kohdassa ristiriitaisina pidetään sitovia alkuperätietoja, joita annetaan eri alkuperätuotteille, jotka:

— kuuluvat samaan tariffinimikkeeseen ja joiden alkuperä on määritetty samojen alkuperäsääntöjen mukaisesti, ja

— jotka on valmistettu samoja menetelmiä käyttäen.







4

LUKU

Sitovien tietojen oikeudellinen ulottuvuus

10 artikla

1. Rajoittamatta koodeksin 5 ja 64 artiklan soveltamista sitovaan tietoon voi vedota ainoastaan tiedon saaja.

2.

a) Tariffiin luokittelun osalta: tulliviranomaiset voivat vaatia tiedon saajaa tullimuodollisuuksia täyttäessään ilmoittamaan tulliviranomaisille, että tämä on saanut tulliselvityksen kohteena olevia tavaroita koskevan sitovan tariffitiedon.

b) Alkuperän osalta: viranomaiset, joilla on valtuudet tarkastaa, voidaanko sitovia alkuperätietoja soveltaa, voivat vaatia tiedon saajaa muodollisuuksia täyttäessään ilmoittamaan kyseisille viranomaisille, että tämä on saanut edellä mainittujen muodollisuuksien kohteena olevia tavaroita koskevan sitovan alkuperätiedon.

3. Sitovan tiedon saaja voi käyttää sitä tietyn tavaran osalta ainoastaan, jos:

a) tariffiin luokittelun osalta: tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla todetaan, että kyseinen tavara kaikilta osin vastaa esitetyssä tiedossa kuvattua tavaraa;

b) alkuperän osalta: 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten hyväksymällä tavalla todetaan, että kyseinen tavara ja alkuperän määrittämisessä ratkaisevat seikat kaikilta osin vastaavat esitetyssä tiedossa kuvattua tavaraa ja seikkoja.

4. Tulliviranomaiset (sitovien tariffitietojen osalta) tai 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut viranomaiset (sitovien alkuperätietojen osalta) voivat pyytää tämän tiedon käännöstä kyseisen jäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen virallisista kielistä.

11 artikla

Jäsenvaltion tulliviranomaisten 1 päivästä tammikuuta 1991 alkaen antamat sitovat tariffitiedot sitovat samoin edellytyksin kaikkien jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia.

12 artikla

1. Kun jokin koodeksin 12 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu säädös tai toimenpide on annettu taikka toteutettu, tulliviranomaisten on toteutettava kaikki toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sitovia tietoja annetaan ainoastaan kyseisen säädöksen tai toimenpiteen mukaisesti.

2.

a) Sitovien tariffitietojen osalta 1 kohtaa sovellettaessa huomioon otettavat ajankohdat ovat seuraavat: — niiden koodeksin 12 artiklan 5 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettujen asetusten osalta, jotka koskevat tullinimikkeistön muutoksia, niiden soveltamisen alkamispäivä, — niiden koodeksin 12 artiklan 5 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettujen asetusten osalta, joissa määritetään tavaran luokittelu tullinimikkeistöön tai jotka koskevat sitä, päivä, jona ne julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden L-sarjassa, — niiden koodeksin 12 artiklan 5 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta, jotka koskevat yhdistetyn nimikkeistön selittäviin huomautuksiin tehtäviä muutoksia, päivä, jona ne julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa, — koodeksin 12 artiklan 5 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden osalta tuomion antamispäivä, — niiden koodeksin 12 artiklan 5 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta, jotka koskevat Maailman tullijärjestön tariffiin luokittelua koskevan lausunnon antamista tai harmonoidun järjestelmän nimikkeistön selityksen muutoksia, päivä, jona komission tiedonanto julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.

b) Sitovien alkuperätietojen osalta 1 kohtaa sovellettaessa huomioon otettavat ajankohdat ovat seuraavat: — niiden koodeksin 12 artiklan 5 kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettujen asetusten osalta, jotka koskevat tavaroiden alkuperän määrittämistä ja 12 artiklan 5 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä, niiden soveltamisen alkamispäivä, — niiden koodeksin 12 artiklan 5 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta, jotka koskevat yhteisön tasolla selittäviä huomautuksia ja annettuja lausuntoja, päivä, jona ne julkaistaanEuroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa, — koodeksin 12 artiklan 5 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden osalta tuomion antamispäivä, — niiden koodeksin 12 artiklan 5 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta, jotka koskevat Maailman kauppajärjestön alkuperää koskevan lausunnon antamista tai selittäviä huomautuksia, päivä, joka on merkitty Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa julkaistavaan komission tiedonantoon, — niiden koodeksin 12 artiklan 5 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta, jotka koskevat Maailman kauppajärjestön alkuperäsäännöistä tehdyn sopimuksen liitettä sekä kansainvälisten sopimusten puitteissa toteutettuja toimenpiteitä, niiden soveltamisen alkamispäivä,

3. Komissio toimittaa mahdollisimman nopeasti tulliviranomaisille tiedon tässä artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamispäivistä ja säädösten antamispäivistä.







5

LUKU

Sitovien tietojen voimassaolon lakkaamista koskevat säännökset

13 artikla

Jos sitova tieto peruutetaan tai se lakkaa olemasta voimassa koodeksin 12 artiklan 4 kohdan toisen virkkeen ja 5 kohdan mukaisesti, on tiedon antaneen tulliviranomaisen ilmoitettava siitä komissiolle viipymättä.

14 artikla

1. Jos sellaisen sitovan tiedon, joka lakkaa olemasta voimassa koodeksin 12 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista syistä, saaja haluaa käyttää mahdollisuutta vedota tähän tietoon tietyn ajan kuluessa mainitun artiklan 6 kohdan mukaisesti, tämän on ilmoitettava asiasta tulliviranomaisille ja toimitettava tarvittaessa asianmukaiset asiakirjat, joiden perusteella voidaan tarkistaa, täyttyvätkö tätä varten vaadittavat edellytykset.

2. Poikkeustapauksissa, joissa komissio on koodeksin 12 artiklan 7 kohdan toisen alakohdan säännösten mukaisesti toteuttanut mainitun artiklan 6 kohdasta poikkeavan toimenpiteen, sekä tapauksissa, joissa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset käyttää mahdollisuutta edelleen vedota sitovaan tietoon eivät täyty, tulliviranomaisten on ilmoitettava siitä kirjallisesti tiedon saajalle.

▼M29







II A

OSASTO

VALTUUTETUT TALOUDELLISET TOIMIJAT







1

LUKU

Todistusten myöntämismenettely







1

jakso

Yleiset säännökset

14 a artikla

1. Rajoittamatta tullisääntöjen muutoin sallimien yksinkertaistettujen menettelyjen noudattamista, tulliviranomaiset voivat taloudellisen toimijan pyynnöstä myöntää koodeksin 5 a artiklan mukaisesti seuraavat valtuutetun taloudellisen toimijan todistukset, jäljempänä ”AEO-todistus”:

a) AEO-todistus (yksinkertaistetut menettelyt) taloudellisille toimijoille, jotka pyytävät tullisääntöjen sallimien yksinkertaistettujen menettelyjen soveltamista ja jotka täyttävät 14 h, 14 i ja 14 j artiklassa säädetyt vaatimukset;

b) AEO-todistus (vaarattomuus ja turvallisuus) taloudellisille toimijoille, jotka pyytävät helpotuksia vaarattomuuteen ja turvallisuuteen liittyvissä tullitarkastuksissa silloin, kun tavarat saapuvat yhteisön tullialueelle tai kun ne poistuvat sieltä, ja jotka täyttävät 14 h–14 k artiklassa säädetyt vaatimukset;

c) AEO-todistus (yksinkertaistetut menettelyt sekä vaarattomuus ja turvallisuus) taloudellisille toimijoille, jotka pyytävät a alakohdassa kuvattujen yksinkertaistettujen menettelyjen ja b alakohdassa kuvattujen helpotusten soveltamista ja jotka täyttävät 14 h–14 k artiklassa säädetyt vaatimukset.

2. Tulliviranomaisten on otettava asianmukaisella tavalla huomioon taloudellisten toimijoiden ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten erityisominaisuudet.

14 b artikla

1. Jos 14 a artiklan 1 kohdan a tai c alakohdassa tarkoitetun AEO-todistuksen haltija hakee yhtä tai useampaa 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313 a, 313 b, 324 a, 324 e, 372, 454 a ja 912 g artiklassa tarkoitettua lupaa, tulliviranomaiset eivät tutki uudelleen niiden vaatimusten täyttymistä, jotka tutkittiin jo AEO-todistuksen myöntämisen yhteydessä.

4. AEO-todistuksen haltijoille tehdään vähemmän fyysisiä ja asiakirjoihin perustuvia tarkastuksia kuin muille taloudellisille toimijoille. Tulliviranomaiset voivat päättää toisin erityisen uhan tai muualla yhteisön lainsäädännössä säädettyjen valvontavelvoitteiden vuoksi.

Jos toimivaltainen tulliviranomainen kuitenkin päättää riskianalyysin perusteella tarkastaa lähetyksen, josta valtuutettu taloudellinen toimija on antanut saapumisen tai poistumisen yleisilmoituksen taikka tulli-ilmoituksen, sen on asetettava tällainen tarkastus etusijalle. Nämä tarkastukset voidaan valtuutetun taloudellisen toimijan pyynnöstä tehdä muussa paikassa kuin asianomaisessa tullitoimipaikassa, jos kyseessä oleva tulliviranomainen suostuu tähän.

5. Edellä 1–4 kohdassa säädettyjen etuuksien myöntäminen edellyttää, että asianomainen taloudellinen toimija ilmoittaa tarvittavat AEO-todistuksen numerot.







2

jakso

AEO-todistuksen hakeminen

14 c artikla

1. AEO-todistusta haetaan kirjallisesti tai sähköisesti liitteessä 1 C olevaa mallia käyttäen.

2. Jos tulliviranomainen toteaa, että hakemus ei sisällä kaikkia vaadittavia tietoja, tulliviranomaisen on 30 kalenteripäivän kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta pyydettävä taloudellista toimijaa toimittamaan puuttuvat tiedot sekä ilmoitettava pyyntönsä syyt.

Jäljempänä 14 l artiklan 1 kohdassa ja 14 o artiklan 2 kohdassa tarkoitetut määräajat alkavat silloin, kun tulliviranomainen on saanut kaikki hakemuksen käsittelemiseksi tarvittavat tiedot. Tulliviranomaisten on ilmoitettava taloudelliselle toimijalle, että hakemus on otettu käsiteltäväksi, sekä päivämäärä, josta mainittu määräaika alkaa kulua.

14 d artikla

1. Hakemus on jätettävä jommallekummalle seuraavista tulliviranomaisista:

a) sen jäsenvaltion tulliviranomaiselle, jossa hakijan asianomaisia tullimenettelyjä koskeva pääkirjanpito hoidetaan ja jossa ainakin osa AEO-todistuksen kattamista toimista toteutetaan;

b) sen jäsenvaltion tulliviranomaiselle, jossa toimivaltainen tulliviranomainen voi tietotekniikkaa ja tietoverkkoja käyttäen tutustua hakijan tietokonejärjestelmässä olevaan asianomaisia tullimenettelyjä koskevaan pääkirjanpitoon ja jossa hakijan yleiset logistiset hallintotoimet ja ainakin osa AEO-todistuksen kattamista toimista toteutetaan.

Edellä a ja b alakohdassa tarkoitetun hakijan pääkirjanpidon on sisällettävä sellaiset tiedot ja asiakirjat, joiden avulla tulliviranomainen voi tarkastaa ja seurata, täyttyvätkö AEO-todistuksen myöntämisessä sovellettavat vaatimukset ja arviointiperusteet.

2. Jos toimivaltaista tulliviranomaista ei voida määritellä 1 kohdan mukaisesti, hakemus on jätettävä jommallekummalle seuraavista tulliviranomaisista:

a) sen jäsenvaltion tulliviranomainen, jossa hakijan asianomaisia tullimenettelyjä koskeva pääkirjanpito hoidetaan;

b) sen jäsenvaltion tulliviranomaiselle, jossa hakijan asianomaisia tullimenettelyjä koskevaan pääkirjanpitoon voidaan tutustua 1 kohdan b alakohdan mukaisesti ja jossa hakijan yleiset logistiset toimet toteutetaan.

3. Jos osa asianomaisista tiedoista ja asiakirjoista säilytetään muussa jäsenvaltiossa kuin sen toimivaltaisen tulliviranomaisen jäsenvaltiossa, jolle hakemus jätettiin 1 tai 2 kohdan mukaisesti, hakijan on täytettävä liitteen 1 C mallin mukaisen hakemuslomakkeen 13, 16, 17 ja 18 kohta.

4. Jos hakijalla on varasto tai muita tiloja muussa jäsenvaltiossa kuin sen tulliviranomaisen jäsenvaltiossa, jolle hakemus jätettiin 1 tai 2 kohdan mukaisesti, hakijan on merkittävä nämä tiedot liitteen 1 C mallin mukaisen hakemuslomakkeen 13 kohtaan, jotta tuon jäsenvaltion tulliviranomaiset voivat tutkia, ovatko varasto- tai muut tilat asianmukaisia.

5. Jäljempänä 14 m artiklassa tarkoitettu virka-apumenettely käynnistetään tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.

6. Hakijan on nimettävä hallinnostaan yhteyspiste tai -henkilö, jonka kautta tulliviranomaiset voivat helposti saada kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen harkittaessa, täyttyvätkö AEO-todistuksen myöntämisen edellytykset.

7. Hakijoiden on mahdollisuuksien mukaan toimitettava tarvittavat tiedot sähköisesti tulliviranomaisille.

14 e artikla

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo toimivaltaisista viranomaisistaan, joille hakemukset on jätettävä, sekä mahdolliset muutokset näihin tietoihin. Komissio välittää nämä tiedot muille jäsenvaltioille tai julkaisee ne Internetissä.

Nämä viranomaiset myöntävät myös AEO-todistuksia.

14 f artikla

Hakemusta ei hyväksytä seuraavissa tapauksissa:

a) hakemus ei ole 14 c ja 14 d artiklan mukainen;

b) hakija on tuomittu vakavasta rikoksesta, joka liittyy hakijan taloudelliseen toimintaan, tai hakijaa vastaan on käynnissä konkurssimenettely hakemuksen jättöhetkellä;

c) hakijalla on tulliasioissa laillinen edustaja, joka on tuomittu vakavasta rikoksesta, joka liittyy tullisääntöjen rikkomiseen ja hänen toimintaansa laillisena edustajana;

d) hakemus on jätetty kolmen vuoden kuluessa 14 v artiklan 4 kohdan mukaisesta AEO-todistuksen kumoamisesta.







3

jakso

AEO-todistuksen myöntämisessä sovellettavat vaatimukset ja arviointiperusteet

14 g artikla

Hakijan ei tarvitse olla sijoittautunut yhteisön tullialueelle seuraavissa tapauksissa:

a) kun yhteisön ja sellaisen kolmannen maan, johon taloudellinen toimija on sijoittautunut, välillä on voimassa kansainvälinen sopimus, jossa määrätään AEO-todistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä hallinnollisista järjestelyistä, joilla asianomaiset tarkastukset tehdään tarvittaessa jäsenvaltion tulliviranomaisen puolesta;

b) kun 14 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua AEO-todistusta koskevan hakemuksen jättää yhteisön ulkopuolelle sijoittautunut lentoyhtiö tai varustamo, jolla on yhteisössä aluetoimisto ja johon sovelletaan jo 324 e, 445 ja 448 artiklassa säädettyjä yksinkertaistettuja menettelyjä.

Ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa hakijan katsotaan täyttävän 14 h, 14 i ja 14 j artiklassa säädetyt vaatimukset, mutta hakijan on täytettävä myös 14 k artiklan 2 kohdassa säädetty vaatimus.

14 h artikla

1. Koodeksin 5 a artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu osoitus tullivaatimusten noudattamisesta katsotaan riittäväksi, jos kukaan seuraavista henkilöistä ei ole hakemuksen jättämistä edeltävien kolmen vuoden aikana syyllistynyt tullisääntöjen vakavaan tai toistuvaan rikkomiseen:

a) hakija;

b) henkilö, joka johtaa hakemuksen tehnyttä yritystä tai vastaa sen liikkeenjohdosta;

c) hakijan mahdollinen laillinen edustaja tulliasioissa;

d) henkilö, joka vastaa tulliasioista hakemuksen jättäneessä yrityksessä.

Tullivaatimusten voidaan kuitenkin katsoa täyttyneen, jos toimivaltainen tulliviranomainen toteaa, että mahdollinen tullisääntöjen rikkominen on merkitykseltään vähäistä tullitoimenpiteiden lukumäärään tai suuruuteen nähden eikä tämä anna aihetta epäillä hakijan vilpittömyyttä.

2. Jos hakemuksen jättäneen yrityksen liikkeenjohdosta vastaavat henkilöt ovat sijoittautuneet johonkin kolmanteen maahan tai asuvat jossakin kolmannessa maassa, tulliviranomaisten on arvioitava tullivaatimusten täyttyminen heidän osaltaan käytettävissään olevien asiakirjojen ja tietojen perusteella.

3. Jos hakemuksen jättänyt yritys on perustettu alle kolme vuotta aiemmin, tulliviranomaisten on arvioitava tullivaatimusten täyttyminen sen osalta käytettävissään olevien asiakirjojen ja tietojen perusteella.

14 i artikla

Jotta tulliviranomaiset voivat varmistua siitä, että hakijalla on käytössään koodeksin 5 a artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu riittävä kaupallisten ja tarvittaessa kuljetustietojen hallintajärjestelmä, hakijan on täytettävä seuraavat vaatimukset:

a) hakijan kirjanpito vastaa siinä jäsenvaltiossa noudatettavia yleisesti hyväksyttyjä kirjanpitoperiaatteita, jossa kirjanpito hoidetaan, ja joka helpottaa kirjanpidon tarkastukseen perustuvien tullitarkastusten tekemistä;

b) tulliviranomaisella on mahdollisuus tutustua fyysisesti tai sähköisesti hakijan tulliasiakirjoihin ja tarvittaessa myös kuljetusasiakirjoihin;

c) hakijalla on logistinen järjestelmä, jossa tehdään ero yhteisötavaroiden ja muiden tavaroiden välillä;

d) hakijan hallinnollinen organisaatio vastaa liiketoiminnan lajia ja laajuutta ja soveltuu tavaravirtojen hallinnointiin, ja sen sisäisellä tarkastustoiminnalla kyetään havaitsemaan laittomat tai luvattomat tapahtumat;

e) hakijalla on tarvittaessa asianmukaiset menettelyt kauppapoliittisiin toimenpiteisiin tai maataloustuotteiden kauppaan liittyvien lupien ja todistusten käsittelemiseksi;

f) hakijalla on asianmukaiset menettelyt yrityksen asiakirjojen ja tietojen arkistoimiseksi ja tietojen häviämisen estämiseksi;

g) hakija varmistaa, että työntekijät ovat tietoisia velvollisuudesta ilmoittaa tulliviranomaisille kaikista vaatimusten noudattamiseen liittyvistä vaikeuksista, ja luo asianmukaiset yhteydet, joilla tällaisista vaikeuksista ilmoitetaan tulliviranomaisille;

h) hakijalla on asianmukaiset tietotekniset turvajärjestelyt tietokonejärjestelmänsä suojaamiseksi luvatonta tunkeutumista vastaan ja asiakirjojensa turvaamiseksi.

Hakijan, joka pyytää 14 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa AEO-todistusta ei tarvitse täyttää tämän artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdassa säädettyä vaatimusta.

14 j artikla

1. Koodeksin 5 a artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettu hakijan taloudellista vakavaraisuutta koskeva vaatimus katsotaan täytetyksi, jos vakavaraisuus voidaan osoittaa edeltävien kolmen vuoden ajalta.

Tässä artiklassa taloudellisella vakavaraisuudella tarkoitetaan moitteetonta taloudellista tilannetta, joka riittää täyttämään hakijan velvoitteet ottaen huomioon liiketoiminnan ominaispiirteet.

2. Jos hakemuksen jättänyt yritys on perustettu alle kolme vuotta aiemmin, hakijan taloudellista vakavaraisuutta koskevan vaatimuksen täyttyminen todetaan käytettävissä olevien asiakirjojen ja tietojen perusteella.

14 k artikla

1. Hakijan katsotaan täyttävän koodeksin 5 a artiklan 2 kohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitetut vaarattomuutta ja turvallisuutta koskevat toimenpiteet, jos seuraavat vaatimukset täyttyvät:

a) rakennukset, joita käytetään todistuksen kattamissa toiminnoissa, on valmistettu materiaaleista, jotka estävät laittoman pääsyn ja suojaavat laitonta tunkeutumista vastaan;

b) käytössä ovat asianmukaiset pääsynvalvontatoimenpiteet, jotka estävät luvattoman pääsyn lähetys-, lastaus- ja rahtialueille;

c) tavaroiden käsittelytoimenpiteillä estetään materiaalien kulkeutuminen, vaihtuminen tai häviäminen sekä rahtiyksikköjen luvaton käsittely;

d) tarvittaessa käytössä ovat asianmukaiset menettelyt tavaroiden tuonti- ja/tai vientikieltoihin ja -rajoituksiin liittyvien lupien käsittelemiseksi ja tällaisten tavaroiden erottamiseksi muista tavaroista;

e) hakija on pannut täytäntöön toimenpiteitä, joilla sen kauppakumppanit voidaan tunnistaa selvästi kansainvälisen toimitusketjun turvaamiseksi;

f) hakija tekee lainsäädännön sallimissa rajoissa turvallisuusselvityksiä henkilöistä, jotka tulevat työskentelemään turvallisuuden kannalta arkaluonteisessa asemassa, sekä tekee säännöllisesti työntekijöiden taustaselvityksiä;

g) hakija varmistaa, että sen henkilökunta osallistuu aktiivisesti turvallisuustietoisuusohjelmiin.

2. Jos yhteisöön sijoittautumaton lentoyhtiö tai varustamo, jolla on yhteisössä aluetoimisto ja johon sovelletaan 324 e, 445 ja 448 artiklassa säädettyjä yksinkertaistettuja menettelyjä, jättää 14 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua AEO-todistusta koskevan hakemuksen, sen on täytettävä jokin seuraavista vaatimuksista:

a) sille on myönnetty kansainvälisesti tunnustettu vaarattomuus- ja/tai turvallisuustodistus asianomaisella liikennealalla sovellettavan kansainvälisen yleissopimuksen nojalla;

b) se on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2320/2002 ( 2 ) tarkoitettu valvottu edustaja ja täyttää komission asetuksessa (EY) N:o 622/2003 ( 3 )) vahvistetut vaatimukset;

c) sille on myönnetty toimilupa jossakin yhteisön tullialueen ulkopuolisessa maassa, jos yhteisön ja asianomaisen kolmannen maan välillä tehdyssä kahdenvälisessä sopimuksessa määrätään toimiluvan hyväksymisestä tuossa sopimuksessa määrätyin edellytyksin.

Jos lentoyhtiölle tai varustamolle on myönnetty tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettu todistus, sen katsotaan täyttävän 1 kohdassa säädetyt arviointiperusteet. Todistuksen myöntävän tulliviranomaisen on katsottava, että tämän artiklan 1 kohdassa säädetyt arviointiperusteet ovat täyttyneet, jos tällaisen kansainvälisen todistuksen myöntämistä koskevat arviointiperusteet ovat samat tai vastaavanlaiset kuin 1 kohdassa säädetyt.

3. Jos hakija on sijoittautunut yhteisöön ja on asetuksessa (EY) N:o 2320/2002 tarkoitettuna valvottuna edustajana ja täyttää asetuksessa (EY) N:o 622/2003 vahvistetut vaatimukset, 1 kohdassa säädettyjen arviointiperusteiden katsotaan täyttyneen niiden tilojen suhteen, joiden osalta taloudellinen toimija on saanut valvotun edustajan aseman.

4. Jos yhteisöön sijoittautunut hakija on kansainvälisen yleissopimuksen nojalla myönnetyn kansainvälisesti tunnustetun vaarattomuus- ja/tai turvallisuustodistuksen haltija, yhteisön lainsäädännön nojalla myönnetyn eurooppalaisen turvallisuus- ja vaarattomuustodistuksen haltija, kansainvälisen standardisoimisjärjestön myöntämän kansainvälisen standardin haltija tai Euroopan standardointikomitean myöntämän eurooppalaisen standardin haltija, 1 kohdassa tarkoitettujen arviointiperusteiden katsotaan täyttyneen, jos tällaisten todistusten myöntämistä koskevat arviointiperusteet ovat samat tai vastaavanlaiset kuin tässä asetuksessa säädetyt.







4

jakso

AEO-todistusten myöntämismenettely

14 l artikla

1. Todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on annettava hakemus 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen tiedoksi kaikkien muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille viiden työpäivän kuluessa päivästä, jona se vastaanotti hakemuksen 14 c artiklan mukaisesti.

2. Jos jonkin muun jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on asiaa koskevia tietoja, jotka saattavat estää todistuksen myöntämisen, sen on toimitettava 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen nämä tiedot todistuksia myöntävälle viranomaiselle 35 kalenteripäivän kuluessa 1 kohdassa tarkoitetusta tiedonannosta.

14 m artikla

1. Jäsenvaltioiden tulliviranomaisten on annettava toisilleen virka-apua, jos todistuksia myöntävä tulliviranomainen ei voi tutkia yhtä tai useampaa 14 g–14 k artiklassa säädettyä arviointiperustetta joko tietojen puuttumisen vuoksi tai siksi, ettei tietoja voida tarkistaa. Näissä tapauksissa jäsenvaltioiden tulliviranomaisten on annettava virka-apua 60 kalenteripäivän kuluessa siitä päivästä, jona todistuksen myöntävä tulliviranomainen toimittaa tämän tiedon, jotta AEO-todistuksen myöntäminen tai hakemuksen hylkääminen voidaan tehdä 14 o artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa.

Jos virka-apupyynnön saanut tulliviranomainen ei vastaa 60 kalenteripäivän kuluessa, virka-apupyynnön esittänyt viranomainen voi katsoa pyynnön saaneen tulliviranomaisen vastuulla, että virka-apupyynnössä tarkoitettu arviointiperuste on täyttynyt. Tätä määräaikaa voidaan pidentää, jos hakija tekee muutoksia täyttääkseen kyseiset arviointiperusteet ja ilmoittaa niistä sekä virka-apupyynnön saaneelle että sen esittäneelle viranomaiselle.

2. Jos 14 n artiklassa säädetyn tutkimuksen perusteella virka-apupyynnön saanut tulliviranomainen vahvistaa, että hakija ei täytä yhtä tai useampaa arviointiperustetta, asianmukaisesti todennetut tulokset on toimitettava todistuksen myöntävälle tulliviranomaiselle, joka hylkää hakemuksen. Sovelletaan 14 o artiklan 4, 5 ja 6 kohtaa.

14 n artikla

1. Todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on tutkittava, täyttyvätkö 14 g–14 k artiklassa säädetyt todistusten myöntämistä koskevat edellytykset ja arviointiperusteet. Edellä 14 k artiklassa säädetyt arviointiperusteet on tutkittava kaikista tiloista, jotka ovat merkityksellisiä hakijan tullitoiminnan kannalta. Tulliviranomaisen on laadittava tutkimuksesta ja sen tuloksista asiakirjat.

Jos tilojen suuren lukumäärän vuoksi niitä kaikkia ei voida tutkia todistuksen myöntämiselle vahvistetussa määräajassa, mutta tulliviranomainen on varma siitä, että hakijan kaikissa tiloissa noudatetaan yleisesti yritysten turvallisuusjärjestelyjä, tulliviranomainen voi päättää tarkastaa vain edustavan osan näistä tiloista.

2. Todistuksia myöntävä tulliviranomainen voi hyväksyä päätelmät, joita 14 i, 14 j ja 14 k artiklassa tarkoitettujen alojen asiantuntijat ovat esittäneet mainituissa artikloissa tarkoitettujen edellytysten ja arviointiperusteiden täyttymisestä. Nämä asiantuntijat eivät saa olla etuyhteydessä hakijaan.

14 o artikla

1. Tulliviranomaisen on myönnettävä AEO-todistus liitteessä 1 D olevan mallin mukaista lomaketta käyttäen.

2. AEO-todistus on myönnettävä 90 kalenteripäivän kuluessa siitä, kun hakemus vastaanotettiin 14 c artiklan mukaisesti. Tätä määräaikaa voidaan pidentää kerran 30 kalenteripäivällä, jos tulliviranomainen ei pysty noudattamaan alkuperäistä määräaikaa. Tällaisissa tapauksissa tulliviranomaisen on ilmoitettava hakijalle määräajan pidentämisen syyt ennen 90 kalenteripäivän pituisen määräajan päättymistä.

3. Edellä 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädettyä määräaikaa voidaan pidentää, jos arviointiperusteiden tutkimisen aikana hakija tekee muutoksia täyttääkseen kyseiset arviointiperusteet ja ilmoittaa ne toimivaltaiselle viranomaiselle.

4. Jos 14 l, 14 m ja 14 n artiklan mukaisesti tehdyn tutkimuksen tulokset johtaisivat todennäköisesti hakemuksen hylkäämiseen, todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on ilmoitettava päätelmistään hakijalle ja varattava tälle ennen hakemuksen hylkäämistä tilaisuus antaa vastineensa 30 kalenteripäivän kuluessa. Edellä 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetty määräaika keskeytyy tuoksi ajaksi.

5. Hakemuksen hylkääminen ei automaattisesti kumoa tullisääntöjen nojalla mahdollisesti myönnettyjä voimassa olevia lupia.

6. Jos hakemus hylätään, tulliviranomaisen on ilmoitettava hakijalle päätöksensä perusteet. Hylkäämispäätöksestä on ilmoitettava hakijalle 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyssä määräajassa.

14 p artikla

Todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on viiden työpäivän kuluessa ilmoitettava 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille AEO-todistuksen myöntämisestä. Tieto on myös annettava samassa määräajassa silloin, kun hakemus hylätään.







2

LUKU

AEO-todistusten oikeudelliset vaikutukset







1

jakso

Yleiset säännökset

14 q artikla

1. AEO-todistus tulee voimaan kymmenentenä työpäivänä sen myöntämisen jälkeen.

2. AEO-todistus on tunnustettava kaikissa jäsenvaltioissa.

3. AEO-todistuksen voimassaoloaikaa ei rajoiteta.

4. Tulliviranomaisten on valvottava, että valtuutettu taloudellinen toimija täyttää asianomaiset vaatimukset ja arviointiperusteet.

5. Todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on arvioitava uudelleen edellytykset ja arviointiperusteet seuraavissa tapauksissa:

a) yhteisön lainsäädäntöön on tehty suuria muutoksia;

b) kohtuudella voidaan olettaa, että valtuutettu taloudellinen toimija ei enää täytä asianomaisia edellytyksiä ja arviointiperusteita.

Kun AEO-todistus myönnetään alle kolme vuotta aiemmin perustetulle yritykselle, vaatimusten ja arviointiperusteiden täyttymistä on seurattava erityisen tarkasti ensimmäisen vuoden ajan myöntämisen jälkeen.

Sovelletaan 14 n artiklan 2 kohtaa.

Uudelleenarvioinnin tulokset on ilmoitettava kaikkien jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen.







2

jakso

Valtuutetun taloudellisen toimijan aseman keskeyttäminen

14 r artikla

1. Todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on keskeytettävä valtuutetun taloudellisen toimijan asema seuraavissa tapauksissa:

a) kun havaitaan, että AEO-todistuksen myöntämistä koskevia vaatimuksia tai arviointiperusteita ei ole noudatettu;

b) kun tulliviranomaisilla on riittävä syy uskoa, että valtuutettu taloudellinen toimija on syyllistynyt tullisääntöjen rikkomiseen, joka johtaa rikosoikeudenkäyntiin.

Ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa tulliviranomainen voi kuitenkin päättää, ettei valtuutetun taloudellisen toimijan asemaa keskeytetä, jos se katsoo, että sääntöjen rikkominen on merkitykseltään vähäistä tullitoimenpiteiden lukumäärään tai suuruuteen nähden eikä tämä anna aihetta epäillä valtuutetun taloudellisen toimijan vilpittömyyttä.

Ennen päätöksen tekemistä tulliviranomaisten on annettava päätelmänsä tiedoksi asianomaiselle taloudelliselle toimijalle. Asianomaisella taloudellisella toimijalla on oikeus korjata tilanne ja/tai ilmaista näkemyksensä 30 kalenteripäivän kuluessa tiedoksiantamisesta.

Keskeytys tulee kuitenkin voimaan heti, jos tämä on perusteltua kansalaisten turvallisuudelle, kansanterveydelle tai ympäristölle aiheutuvan uhan luonteen tai suuruuden vuoksi. Keskeytyksen tekevän tulliviranomaisen on ilmoitettava tästä viipymättä muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen, jotta nämä voivat toteuttaa tarvittavat toimet.

2. Jos AEO-todistuksen haltija ei korjaa 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettua tilannetta 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetun 30 kalenteripäivän kuluessa, toimivaltaisen tulliviranomaisen on ilmoitettava kyseessä olevalle taloudelliselle toimijalle, että valtuutetun taloudellisen toimijan asema keskeytetään 30 kalenteripäiväksi, jotta taloudellinen toimija voi toteuttaa tarvittavat toimet tilanteen korjaamiseksi. Ilmoitus on lähetettävä myös muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen.

3. Jos AEO-todistuksen haltija on syyllistynyt 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuun rikkomiseen, todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on keskeytettävä valtuutetun taloudellisen toimijan asema oikeudenkäynnin ajaksi. Sen on ilmoitettava tästä todistuksen haltijalle. Ilmoitus on lähetettävä myös muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen.

4. Jos kyseessä oleva taloudellinen toimija ei pysty korjaamaan tilannetta 30 kalenteripäivän kuluessa, mutta voi todistaa, että vaatimukset täyttyvät, jos keskeytysaikaa pidennetään, todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on keskeytettävä valtuutetun taloudellisen toimijan asema vielä toiseksi 30 kalenteripäivän pituiseksi ajanjaksoksi.

14 s artikla

1. Keskeytys ei vaikuta ennen keskeytyspäivää aloitettuihin tullimenettelyihin, joita ei ole vielä saatettu päätökseen.

2. Keskeytys ei automaattisesti vaikuta lupiin, joita ei ole myönnetty kyseisen AEO-todistuksen perusteella, jollei keskeytyksen syyllä ole merkitystä myös näiden lupien kannalta.

3. Keskeytys ei automaattisesti vaikuta yksinkertaistettujen tullimenettelyjen käyttöön oikeuttaviin lupiin, jotka on myönnetty asianomaisen AEO-todistuksen perusteella ja joiden myöntämisvaatimukset täyttyvät edelleen.

4. Jos kyseessä oleva taloudellinen toimija ei täytä 14 a artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun AEO-todistuksen osalta ainoastaan 14 k artiklassa säädettyjä vaatimuksia, valtuutetun taloudellisen toimijan asema keskeytetään osittain ja uusi 14 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu AEO-todistus voidaan myöntää toimijan pyynnöstä.

14 t artikla

1. Kun taloudellinen toimija on toteuttanut tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla tarvittavat toimenpiteet valtuutettua taloudellista toimijaa koskevien vaatimusten ja arviointiperusteiden täyttämiseksi, todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on peruutettava keskeytys ja ilmoitettava tästä asianomaiselle taloudelliselle toimijalle ja muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille. Keskeytys voidaan kumota ennen 14 r artiklan 2 tai 4 kohdassa säädetyn määräajan umpeutumista.

Kun kyseessä on 14 s artiklan 4 kohdassa tarkoitettu tilanne, keskeytyksestä päättävän tulliviranomaisen on saatettava keskeytetty todistus uudelleen voimaan. Se kumoaa tämän jälkeen 14 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun AEO-todistuksen.

2. Jos kyseessä oleva taloudellinen toimija ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä 14 r artiklan 2 tai 4 kohdassa säädetyn keskeytysajan kuluessa, todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on kumottava AEO-todistus ja ilmoitettava tästä viipymättä muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen.

Kun kyseessä on 14 s artiklan 4 kohdassa tarkoitettu tapaus, alkuperäinen todistus on kumottava ja ainoastaan 14 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu uusi AEO-todistus on voimassa.

14 u artikla

1. Jos valtuutettu taloudellinen toimija ei väliaikaisesti pysty täyttämään jotakin 14 a artiklassa säädetyistä arviointiperusteista, hän voi pyytää todistuksen valtuutetun taloudellisen toimijan aseman keskeyttämistä. Tällaisessa tapauksessa valtuutetun taloudellisen toimijan on ilmoitettava asiasta todistuksia myöntävälle tulliviranomaiselle ja yksilöitävä päivä, jona hän pystyy täyttämään kyseisen arviointiperusteen. Hänen on myös ilmoitettava todistuksia myöntävälle tulliviranomaiselle mahdollisista suunnitelluista toimenpiteistä ja niiden määräajoista.

Ilmoituksen saaneen tulliviranomaisen on lähetettävä tämä ilmoitus myös muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen.

2. Jos valtuutettu taloudellinen toimija ei pysty korjaamaan tilannetta ilmoittamassaan määräajassa, todistuksia myöntävä tulliviranomainen voi myöntää kohtuullisen pidennyksen, jos valtuutettu taloudellinen toimija on toiminut hyvässä uskossa. Pidennyksestä on ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen.

Kaikissa muissa tapauksissa AEO-todistus kumotaan, ja toimivaltaisen tulliviranomaisen on ilmoitettava viipymättä asiasta muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen.

3. Jos vaadittuja toimenpiteitä ei toteuteta keskeytyksen aikana, sovelletaan 14 v artiklaa.







3

jakso

AEO-todistuksen kumoaminen

14 v artikla

1. Todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on kumottava AEO-todistus seuraavissa tapauksissa:

a) valtuutettu taloudellinen toimija ei toteuta 14 t artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä;

b) valtuutettu taloudellinen toimija on syyllistynyt vakavaan tullisääntöjen rikkomiseen eikä muutoksenhakuoikeutta enää ole;

c) valtuutettu taloudellinen toimija ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä 14 u artiklassa tarkoitetun keskeytyksen aikana;

d) valtuutetun taloudellisen toimijan pyynnöstä.

Edellä b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa tulliviranomainen voi kuitenkin päättää, ettei AEO-todistusta kumota, jos se katsoo, että sääntöjen rikkominen on merkitykseltään vähäistä tullitoimenpiteiden lukumäärään tai suuruuteen nähden eikä tämä anna aihetta epäillä valtuutetun taloudellisen toimijan vilpittömyyttä.

2. Kumoaminen tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun siitä on ilmoitettu.

Jos taloudellinen toimija ei täytä 14 a artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun AEO-todistuksen osalta ainoastaan 14 k artiklassa säädettyjä vaatimuksia, todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on kumottava todistus ja myönnettävä uusi 14 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu AEO-todistus.

3. Todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on ilmoitettava AEO-todistuksen kumoamisesta viipymättä muiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille 14 x artiklassa tarkoitettua tiedonantojärjestelmää käyttäen.

4. Edellä 1 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitettuja tapauksia lukuun ottamatta taloudellinen toimija ei saa jättää uutta AEO-todistushakemusta ennen kuin kumoamisesta on kulunut kolme vuotta.







3

LUKU

Tietojenvaihto

14 w artikla

1. Valtuutetun taloudellisen toimijan on ilmoitettava todistuksia myöntävälle viranomaiselle kaikista todistuksen myöntämisen jälkeen esille tulleista tekijöistä, jotka voivat vaikuttaa todistuksen jatkuvuuteen tai sisältöön.

2. Kaikki todistuksia myöntävän tulliviranomaisen hallussa olevat asiaa koskevat tiedot on annettava muiden sellaisten jäsenvaltioiden tulliviranomaisille, joissa valtuutettu taloudellinen toimija harjoittaa tullitoimintaa.

3. Jos tulliviranomainen kumoaa valtuutetulle taloudelliselle toimijalle tämän AEO-todistuksen perusteella myönnetyn erityisluvan käyttää jotakin 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313 a, 313 b, 324 a, 324 e, 372, 454 a ja 912 g artiklassa säädettyä yksinkertaistettua menettelyä, sen on ilmoitettava tästä AEO-todistuksen myöntäneelle tulliviranomaiselle.

14 x artikla

1. Komission ja tulliviranomaisten yhdessä määrittämää sähköistä tieto- ja tiedonantojärjestelmää on käytettävä tulliviranomaisten välisissä tieto- ja tiedonantoprosesseissa sekä tietojen antamiseksi komissiolle ja taloudellisille toimijoille.

2. Komissio ja tulliviranomaiset tallentavat 1 kohdassa tarkoitettua järjestelmää käyttäen seuraavat tiedot ja asettavat ne toistensa käyttöön:

a) sähköisesti toimitetut tiedot hakemuksista;

b) AEO-todistukset ja tarvittaessa niihin tehdyt muutokset, niiden kumoamiset tai valtuutetun taloudellisen toimijan aseman keskeyttämiset;

c) kaikki muut asiaa koskevat tiedot.

3. Todistuksia myöntävän tulliviranomaisen on ilmoitettava omassa jäsenvaltiossaan sijaitseville riskianalyysin tehneille toimipaikoille AEO-todistuksen myöntämisestä, muuttamisesta, kumoamisesta tai valtuutetun taloudellisen toimijan aseman keskeyttämisestä. Sen on ilmoitettava asiasta myös muiden jäsenvaltioiden todistuksia myöntäville viranomaisille.

4. Komissio voi julkaista valtuutettujen taloudellisten toimijoiden luettelon Internetissä asianomaisten toimijoiden ennakolta antamalla luvalla. Luettelo on pidettävä ajan tasalla.

▼M18 —————

▼B







IV

OSASTO

TAVAROIDEN ALKUPERÄ







1

LUKU

Muu kuin tullietuuskohteluun oikeuttava alkuperä







1

jakso

Alkuperäaseman antava valmistus tai käsittely

35 artikla

Tämän luvun säännöksissä täsmennetään toisaalta yhdistetyn nimikkeistön XI jakson tekstiiliaineille ja tekstiilitavaroille ja toisaalta tietyille muille tuotteille kuin tekstiiliaineille ja tekstiilitavaroille suoritettava valmistus tai käsittely, jonka katsotaan täyttävän koodeksin 24 artiklan edellytykset, ja joka antaa kyseisille tuotteille sen maan alkuperän, jossa valmistus tai käsittely on suoritettu.

”Maalla” tarkoitetaan tapauksen mukaan joko kolmatta maata tai yhteisöä.







1

alajakso

Yhdistetyn nimikkeistön XI jakson tekstiiliaineet ja tekstiilitavarat

36 artikla

Yhdistetyn nimikkeistön XI jakson tekstiiliaineiden ja tekstiilitavaroiden osalta on jäljempänä 37 artiklassa määriteltyä täydellistä valmistusta pidettävä koodeksin 24 artiklan mukaisena alkuperän antavana valmistuksena tai käsittelynä.

37 artikla

Täydellisenä valmistuksena on pidettävä valmistusta tai käsittelyä, jonka perusteella valmiit tuotteet luokitellaan yhdistetyssä nimikkeistössä eri nimikkeeseen kuin kukin niiden valmistuksessa käytetyistä ei-alkuperäaineksista.

Liitteessä 10 lueteltujen tuotteiden osalta voidaan kuitenkin ainoastaan kyseisessä liitteessä olevassa 3 sarakkeessa kunkin valmiin tuotteen kohdalla mainittua erityistä valmistusta pitää täydellisenä valmistuksena riippumatta siitä, aiheutuuko niistä nimikkeenmuutos.

Liitteessä 10 olevien sääntöjen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt esitetään liitteessä 9 olevissa alkuhuomautuksissa.

38 artikla

Edellistä artiklaa sovellettaessa on seuraavaa valmistusta tai käsittelyä aina pidettävä riittämättömänä antamaan alkuperäaseman, riippumatta siitä, muuttuuko tariffinimike:

a) toiminnot tuotteiden kunnon säilymisen varmistamiseksi kuljetuksen ja varastoinnin aikana (tuuletus, ripustus, kuivaus, vahingoittuneiden osien poisto ja vastaavat toiminnot);

b) yksinkertainen pölyn poisto, seulonta, lajittelu, luokittelu, yhteensovitus (myös tavaroiden järjestäminen sarjoiksi), pesu, paloittelu;

i) uudelleen pakkaaminen sekä kollien jakaminen ja yhdistäminen, ii) yksinkertainen pussitus, koteloihin tai rasioihin pakkaaminen, esimerkiksi alustalle kiinnittäminen ja kaikki muut yksinkertaiset pakkaustoiminnot; c)

d) merkkien, nimilappujen tai muiden tunnisteiden kiinnitys tuotteisiin taikka niiden pakkauksiin;

e) tuotteiden osien pelkkä yhdistäminen täydelliseksi tavaraksi;

f) kahden tai useamman a - e alakohdassa mainitun toiminnon toteuttaminen yhdessä.







2

alajakso

Muut tuotteet kuin yhdistetyn nimikkeistön XI jaksontekstiiliaineet ja tekstiilitavarat

39 artikla

Liitteessä 11 lueteltujen valmiiden tuotteiden osalta pidetään mainitussa liitteessä olevassa 3 sarakkeessa lueteltua valmistusta tai käsittelyä koodeksin 24 artiklan mukaisesti alkuperäaseman antavana valmistuksena tai käsittelynä.

Liitteessä 11 olevien sääntöjen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt esitetään liitteen 9 alkuhuomautuksissa.







3

alajakso

Kaikkia tuotteita koskevat yhteiset säännökset

40 artikla

Kun liitteissä 10 ja 11 olevissa luetteloissa esitetään, että tuote saa alkuperäaseman, jos valmistuksessa käytettyjen ei-alkuperäainesten arvo ei ole suurempi kuin tietty prosenttiosuus valmiin tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta, tämä prosenttiosuus lasketaan seuraavasti:

— ”arvolla” tarkoitetaan valmistuksessa käytettyjen ei-alkuperäainesten tullausarvoa maahantuotaessa, tai jos tätä arvoa ei tiedetä eikä voida todeta, ensimmäistä todettavissa olevaa, valmistusmaassa kyseisistä aineksista maksettua hintaa,

— ”vapaasti tehtaalla -hinnalla” tarkoitetaan valmiin tuotteen vapaasti tehtaalla -hintaa, josta on vähennetty kaikki sisäiset verot, jotka palautetaan tai voidaan palauttaa, kun tämä tuote viedään maasta,

— ”yhdistämistoiminnoilla aikaansaadulla arvolla” tarkoitetaan arvonlisäystä, joka saadaan aikaan varsinaisilla yhdistämistoiminnoilla sekä viimeistely- ja tarkastustoiminnoilla, sekä sen maan, jossa kyseiset toiminnot suoritetaan, alkuperätuotteita olevien osien mahdollisella sisällyttämisellä tuotteeseen, mukaan lukien voitto ja kyseisessä maassa mainituista toiminnoista maksetut yleiset kustannukset.







2

jakso

Varaosia koskevat soveltamissäännökset

41 artikla

▼M1

1. Tarvikkeilla, varaosilla ja työkaluilla, jotka toimitetaan yhdessä laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa, jonka tavanomaiseen varustukseen ne kuuluvat, on katsottava olevan sama alkuperä kuin kyseisellä tarvikkeella, laitteella tai ajoneuvolla.

▼B

►M1 2 ◄ . Vapaaseen liikkeeseen luovutetun tai aikaisemmin maasta viedyn laitteiston, koneen, laitteen taikka ajoneuvon kanssa käytettävillä olennaisilla varaosilla on katsottava olevan sama alkuperä kuin kyseisellä laitteistolla, koneella, laitteella tai ajoneuvolla, jos tässä jaksossa säädetyt edellytykset täyttyvät.

42 artikla

Edellisessä artiklassa tarkoitettua olettamusta voidaan soveltaa ainoastaan, jos:

— se on välttämätön määrämaahan tuontia varten,

— mainittujen olennaisten varaosien käyttö kyseisen laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon tuotantovaiheessa ei olisi estänyt tätä laitteistoa, konetta, laitetta tai ajoneuvoa saamasta yhteisön tai valmistusmaan alkuperäasemaa.

43 artikla

Edellä 41 artiklassa tarkoitetaan:

a) ”laitteistolla, koneella, laitteella tai ajoneuvolla” yhdistetyn nimikkeistön XVI, XVII ja XVIII jaksoon kuuluvia tavaroita;

b) ”olennaisilla varaosilla” osia, jotka samanaikaisesti ovat — osia, joita ilman a alakohdassa tarkoitettujen vapaaseen liikkeeseen luovutettujen tai aikaisemmin maasta vietyjen tavaroiden toimivuutta ei voida taata, — luonteenomaisia näille tavaroille ja — tarkoitettuja niiden kunnossapitoon sekä vastaavien vaurioituneiden tai käyttökelvottomiksi tulleiden osien korvaamiseen.

44 artikla

Kun 41 artiklassa tarkoitettujen olennaisten varaosien alkuperätodistusta koskeva hakemus esitetään jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tai valtuutetuille toimielimille, mainitun todistuksen ja siihen liittyvän hakemuksen 6 kohdassa (Järjestysnumero — Merkit ja numerot — Kollien lukumäärä ja laji — Tavaran kuvaus) on oltava asianomaisen ilmoitus siitä, että siinä mainitut tavarat on tarkoitettu aikaisemmin maasta viedyn laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon tavanomaiseen kunnossapitoon, sekä tarkat tiedot kyseisestä laitteistosta, koneesta, laitteesta tai ajoneuvosta.

Lisäksi asianomaisen on mahdollisuuksien mukaan ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot siitä alkuperätodistuksesta (todistuksen antanut viranomainen, todistuksen numero ja päiväys), jolla laitteisto, kone, laite tai ajoneuvo, jonka kunnossapitoon osat on tarkoitettu, on viety maasta.

45 artikla

Kun 41 artiklassa tarkoitettujen olennaisten varaosien alkuperä on osoitettava esittämällä alkuperätodistus, jotta ne voidaan luovuttaa vapaaseen liikkeeseen yhteisössä, todistuksessa on oltava 44 artiklassa tarkoitetut tiedot.

46 artikla

Tässä jaksossa vahvistettujen sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia lisätodisteita ja erityisesti:

— aikaisemmin maasta vietyä tai vapaaseen liikkeeseen luovutettua laitteistoa, konetta, laitetta taikka ajoneuvoa koskevan kauppalaskun tai kauppalaskun jäljennöksen esittämistä,

— sopimusta tai sopimuksen jäljennöstä taikka muuta asiakirjaa, josta käy ilmi että tavaran toimitus liittyy tavanomaiseen kunnossapitoon.







3

jakso

Alkuperätodistuksia koskevat soveltamissäännökset







1

alajakso

Yleisiä alkuperätodistuksia koskevat säännökset

47 artikla

Kun tavaran alkuperä osoitetaan tai on osoitettava maahantuonnin yhteydessä esittämällä siitä alkuperätodistus, todistuksen on täytettävä seuraavat edellytykset:

a) sen on oltava joko viranomaisen tai tarvittavat takeet antavan ja tätä varten antamismaassa asianmukaisesti valtuutetun toimielimen laatima;

b) siinä on oltava kaikki todistukseen merkityn tavaran tunnistamiseksi tarvittavat tiedot, erityisesti: — kollien lukumäärä, laji, merkit ja numerot, — tavaran laji, — tavaran brutto- ja nettopaino; nämä tiedot voidaan kuitenkin korvata muilla tiedoilla, kuten lukumäärällä tai tilavuudella, jos tavara on altis huomattaville painon muutoksille kuljetuksen aikana tai jos sen painoa ei voida määrittää taikka jos sen tunnistaminen tavallisesti varmistetaan näiden muiden tietojen avulla, — lähettäjän nimi;

c) siinä on yksiselitteisesti vahvistettava, että todistukseen merkitty tavara on tietyn maan alkuperätuote.

48 artikla

1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tai valtuutettujen toimielinten antamien alkuperätodistusten on täytettävä 47 artiklan a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset.

2. Todistukset ja niitä koskevat hakemukset on laadittava liitteessä 12 esitetyn mallin mukaiselle lomakkeelle.

3. Alkuperätodistuksissa on vahvistettava, että tavarat ovat yhteisön alkuperätuotteita.

Vientikaupan niin vaatiessa niissä voidaan kuitenkin vahvistaa, että tavarat ovat tietyn jäsenvaltion alkuperätuotteita.

Joka tapauksessa voidaan vahvistaa ainoastaan yhteisön alkuperä, jos koodeksin 24 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät ainoastaan useassa eri jäsenvaltiossa suoritettujen useiden toimintojen johdosta.

49 artikla

Alkuperätodistukset on annettava asianomaisen kirjallisesta hakemuksesta.

Jos se olosuhteiden vuoksi on perusteltua, erityisesti asianomaisen harjoittaessa säännöllistä vientitoimintaa, jäsenvaltiot voivat olla vaatimatta erillistä hakemusta jokaista vientitapahtumaa varten, jos alkuperää koskevia säännöksiä noudatetaan.

Kaupan tarpeiden niin vaatiessa voidaan kustakin alkuperätodistuksesta antaa yksi tai useampi lisäjäljennös.

Nämä jäljennökset on laadittava liitteessä 12 esitetyn mallin mukaisille lomakkeille.

50 artikla

1. Todistuksen koon on oltava 210 × 297 millimetriä ja pituuden osalta hyväksytään enintään -5 ja +8 millimetrin suuruinen poikkeama. Käytettävän paperin on oltava valkoista, hiokkeetonta, liimakäsiteltyä kirjoituspaperia, joka painaa vähintään 64 grammaa neliömetriltä, tai käytettäessä lentopostipaperia 25—30 grammaa neliömetriltä. Alkuperäiskappaleen etupuolella on oltava kellanruskea painettu aaltomainen taustakuvio, joka tekee kaikki mekaanisin tai kemiallisin keinoin tapahtuneen väärentämisen selvästi havaittaviksi.

2. Hakemuslomake on painettava vievän jäsenvaltion virallisella kielellä tai yhdellä taikka useammalla sen virallisista kielistä; alkuperätodistuslomake on painettava yhdellä tai useammalla yhteisön virallisista kielistä taikka kaupan käytäntöjen tai tarpeiden mukaan millä tahansa muulla kielellä.

3. Jäsenvaltiot voivat pidättää itsellään oikeuden painaa alkuperätodistuslomakkeita tai antaa niiden painamisen hyväksymiensä kirjapainojen tehtäväksi. Jälkimmäisessä tapauksessa tämä hyväksyminen on mainittava kussakin alkuperätodistuslomakkeessa. Kukin alkuperätodistus on varustettava kirjapainon nimellä ja osoitteella tai merkillä, josta kirjapaino voidaan tunnistaa. Siinä on myös oltava painettu tai leimattu sarjanumero, josta se voidaan tunnistaa.

51 artikla

Alkuperätodistusta koskevat hakemuslomakkeet on täytettävä kirjoituskoneella tai käsin painokirjaimin samalla tavoin jollakin yhteisön virallisista kielistä tai kaupan käytäntöjen ja tarpeiden mukaan millä tahansa muulla kielellä.

52 artikla

Kukin 48 artiklassa tarkoitettu alkuperätodistus on varustettava sarjanumerolla, josta se voidaan tunnistaa. Alkuperätodistusta koskeva hakemus ja kaikki todistuksen jäljennökset on varustettava samalla numerolla.

Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tai valtuutetut toimielimet voivat lisäksi merkitä näihin asiakirjoihin antamisjärjestyksen osoittavan numeron.

53 artikla

Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on määrättävä, mitä mahdollisia lisätietoja hakemuksessa on annettava. Näiden lisätietojen määrä on rajoitettava mahdollisimman pieneksi.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle edellisen kohdan mukaisesti antamistaan säännöksistä. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä muille jäsenvaltioille.

54 artikla

Jäsenvaltioiden alkuperätodistukset antaneiden toimivaltaisten viranomaisten tai valtuutettujen toimielinten on säilytettävä todistuksia koskevat hakemukset vähintään kaksi vuotta.

Hakemuksista voidaan kuitenkin säilyttää myös jäljennökset, jos niillä kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan on sama todistusvoima.







2

alajakso

Tietyistä erityismenettelyin kohdeltavista maataloustuotteista annettavia alkuperätodistuksia koskevat erityissäännökset

55 artikla

Jäljempänä 56-65 artiklassa määritellään käytön edellytykset alkuperätodistuksille, jotka on annettava kolmansista maista peräisin olevista maataloustuotteista, joita varten on otettu käyttöön muita kuin etuuskohteluun oikeuttavia erityisiä tuontimenettelyjä, jos näissä menettelyissä sovelletaan seuraavia säännöksiä.







a)

Alkuperätodistukset

56 artikla

1. Kolmansista maista peräisin olevia maataloustuotteita, joita varten on otettu käyttöön muita kuin etuuskohteluun oikeuttavia erityisiä tuontimenettelyjä, koskevat alkuperätodistukset on laadittava liitteessä 13 esitetyn mallin mukaisille lomakkeille.

2. Näiden todistusten on oltava kyseisten kolmansien maiden toimivaltaisten valtion viranomaisten, jäljempänä ”antajaviranomaiset”, antamia, jotta niihin merkittyjä tuotteita voidaan pitää näistä maista peräisin olevina tuotteina yhteisössä voimassa olevien säännösten mukaisesti.

3. Todistuksissa on myös vahvistettava kaikki tarvittavat 55 artiklassa tarkoitettuja erityisiä tuontimenettelyjä koskevissa yhteisön säännöksissä säädetyt tiedot.

4. Todistusten voimassaoloaika on kymmenen kuukautta päivästä, jona antajaviranomaiset ovat ne antaneet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 55 artiklassa tarkoitettuja erityisiä tuontimenettelyjä koskevien erityissäännösten soveltamista.

57 artikla

1. Tämän alajakson säännösten mukaisesti laaditut alkuperätodistukset saavat sisältää ainoastaan yhden kappaleen, jossa asiakirjan otsikon vieressä on maininta ”alkuperäiskappale”.

Jos lisäkappaleita tarvitaan, niissä on oltava asiakirjan nimen vieressä maininta ”jäljennös”.

2. Yhteisön toimivaltaiset viranomaiset saavat vastaanottaa voimassa olevana alkuperätodistuksena ainoastaan alkuperäiskappaleen.

58 artikla

1. Todistuksen koon on oltava 210 × 297 millimetriä, ja pituuden osalta hyväksytään enintään -5 ja +8 millimetrin poikkeama. Käytettävän paperin on oltava valkoista, hiokkeetonta, liimakäsiteltyä kirjoituspaperia, joka painaa vähintään 40 grammaa neliömetriltä. Alkuperäiskappaleen etupuolella on oltava keltainen painettu aaltomainen taustakuvio, joka tekee kaiken mekaanisin tai kemiallisin keinoin tapahtuneen väärentämisen selvästi havaittavaksi.

2. Todistuslomakkeet on painettava ja täytettävä jollakin yhteisön virallisista kielistä.

59 artikla

1. Alkuperätodistuslomakkeet on täytettävä kirjoituskoneella tai kirjoittimella taikka niiden kaltaisella menetelmällä.

2. Todistuksessa ei saa olla raaputtamalla tai päällekirjoittamalla tehtyjä korjauksia. Muutokset on tehtävä siihen viivaamalla yli virheelliset tiedot ja lisäämällä tarvittaessa halutut tiedot. Näin tehtyjen muutosten on oltava tekijän varmentamat ja antajaviranomaisten vahvistusmerkinnällä varustamat.

60 artikla

1. Edellä 56-59 artiklan mukaisesti annettujen alkuperätodistusten 5 kohtaan on merkittävä kaikki 56 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut lisätiedot, joita mahdollisesti tarvitaan erityisten tuontimenettelyjen soveltamiseksi.

2. Käyttämättä jäänyt tila todistusten 5, 6 ja 7 kohdassa on suljettava viivalla siten, että kohtiin on mahdotonta tehdä myöhemmin lisäyksiä.

61 artikla

Kukin alkuperätodistus on varustettava painetulla tai muulla tavoin tehdyllä sarjanumerolla, josta se voidaan tunnistaa, ja siinä on oltava antajaviranomaisen leima sekä todistuksen allekirjoittamaan valtuutetun yhden tai useamman henkilön allekirjoitus.

Alkuperätodistus on annettava, kun siihen merkityt tuotteet viedään maasta, ja antajaviranomaisen on säilytettävä itsellään yksi jäljennös jokaisesta antamastaan todistuksesta.

62 artikla

Edellä tarkoitettu alkuperätodistus voidaan poikkeustapauksissa antaa myös siihen merkittyjen tuotteiden viennin jälkeen, jos sitä ei erehdysten, tahattomien laiminlyöntien tai erityisolosuhteiden vuoksi ole annettu tavaroita vietäessä.

Antajaviranomaiset voivat antaa 56-61 artiklassa tarkoitetun alkuperätodistuksen jälkikäteen vasta varmistettuaan viejän hakemuksen sisältämien tietojen olevan vastaavien asiakirjojen mukaiset.

Jälkikäteen annettujen todistusten kohtaan ”Huomautuksia” on merkittävä jokin seuraavista maininnoista:

— expedido a posteriori,

— udstedt efterfølgende,

— Nachträglich ausgestellt,

— Εκδοθέν εκ των υστέρων,

— Issued retrospectively,

— Délivré a posteriori,

— rilasciato a posteriori,

— afgegeven a posteriori,

— emitido a posteriori,

▼

— annettu jälkikäteen —utfärdat i efterhand,

— utfärdat i efterhand,

▼A2

— Vystaveno dodatečně,

— Välja antud tagasiulatuvalt,

— Izsniegts retrospektīvi,

— Retrospektyvusis išdavimas,

— Kiadva visszamenőleges hatállyal,

— Maħruġ retrospettivament,

— Wystawione retrospektywnie,

— Izdano naknadno,

▼M26

— Vyhotovené dodatočne,

▼M30

— издаден впоследствие,

— eliberat ulterior.

▼B







b)

Hallinnollinen yhteistyö

63 artikla

1. Kun tiettyjä maataloustuotteita varten käyttöön otetut erityiset tuontimenettelyt perustuvat 56-62 artiklassa tarkoitetun alkuperätodistuksen käyttöön, kyseisten menettelyjen soveltaminen edellyttää hallinnollisen yhteistyömenettelyn toteuttamista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseiseen erityiseen tuontimenettelyyn mahdollisesti sisältyvän poikkeuksen soveltamista.

Tätä varten kolmansien maiden, joita asia koskee, on toimitettava Euroopan yhteisöjen komissiolle:

— alkuperätodistuksia antavien viranomaisten nimet ja osoitteet sekä niiden käyttämien leimasimien leimanäytteet,

— niiden valtion viranomaisten nimet ja osoitteet, joiden tehtävänä on vastaanottaa 64 artiklassa tarkoitetut alkuperätodistusten jälkitarkastuspyynnöt.

Komissio toimittaa kaikki nämä tiedot jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.

2. Jos kolmannet maat, joita asia koskee, eivät toimita Euroopan yhteisöjen komissiolle 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja, yhteisön toimivaltaiset viranomaiset epäävät erityisten tuontimenettelyjen soveltamisen.

64 artikla

1. Edellä 56-62 artiklassa tarkoitettujen alkuperätodistusten jälkitarkastus on suoritettava pistokokein ja aina, kun on perusteltua syytä epäillä asiakirjan todistusvoimaisuutta tai siinä annettujen tietojen oikeellisuutta.

Alkuperää koskevat tarkastukset on suoritettava tulliviranomaisten aloitteesta.

Maataloustuotteita koskevia säännöksiä sovellettaessa voivat tarkastuksen tarvittaessa suorittaa myös muut toimivaltaiset viranomaiset.

2. Sovellettaessa 1 kohdan säännöksiä on yhteisön toimivaltaisten viranomaisten palautettava alkuperätodistus tai sen jäljennös viejänä toimivan kolmannen maan nimeämälle tarkastuksesta vastaavalle valtion viranomaiselle ja esitettävä tarvittaessa sisältöä tai muotoa koskevat perusteet kyselyn tekemiselle. Viranomaisten on liitettävä palautettuun todistukseen kauppalasku, jos se on annettu, tai sen jäljennös sekä toimitettava kaikki tiedot, jotka on saatu ja joiden perusteella voidaan epäillä, että todistuksessa olevat tiedot ovat virheelliset tai todistus ei ole aito.

Jos erityisen tuontimenettelyn määräysten soveltamista lykätään, kunnes tarkastuksen tulokset on saatu, yhteisön tulliviranomaisten on luovutettava tuotteet, jos tarpeellisina pidetyt varotoimenpiteet on toteutettu.

65 artikla

1. Jälkitarkastuksen tulokset on annettava viipymättä tiedoksi yhteisön toimivaltaisille viranomaisille.

Tulosten perusteella on voitava todeta, koskevatko 64 artiklassa tarkoitetuin edellytyksin palautetut alkuperätodistukset tosiasiallisesti vietyjä tavaroita ja voidaanko niiden perusteella tosiasiallisesti soveltaa kyseistä erityistä tuontimenettelyä.

2. Jos jälkitarkastuspyyntöihin ei ole vastattu kuuden kuukauden kuluessa, yhteisön toimivaltaisten viranomaisten on lopullisesti evättävä erityisten tuontimenettelyjen soveltaminen.

▼M18







2

LUKU

Etuuskohteluun oikeuttava alkuperä

66 artikla

Tässä luvussa tarkoitetaan:

a) ”valmistuksella” kaikenlaista valmistusta tai käsittelyä, myös kokoamista tai erityistoimia;

b) ”aineksella” kaikkia aineosia, raaka-aineita, komponentteja, osia jne., joita käytetään tuotteen valmistuksessa;

c) ”tuotteella” valmista tuotetta, vaikka se olisi tarkoitettu käytettäväksi myöhemmin toisessa valmistustoimessa;

d) ”tavaroilla” sekä aineksia että tuotteita;

e) ”tullausarvolla” tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen VII artiklan soveltamisesta 1994 tehdyn sopimuksen (WTO:n sopimus tullausarvosta) mukaisesti määritettyä arvoa;

f) liitteessä 15 olevassa luettelossa ”vapaasti tehtaalla -hinnalla” sille valmistajalle, jonka yrityksessä viimeinen valmistus tai käsittely on suoritettu, tuotteesta maksettua vapaasti tehtaalla -hintaa, johon sisältyy kaikkien valmistuksessa käytettyjen ainesten arvo ja josta on vähennetty sisäiset verot, jotka palautetaan tai voidaan palauttaa valmista tuotetta vietäessä;

g) liitteessä 15 olevassa luettelossa ”ainesten arvolla” valmistuksessa käytettyjen ei-alkuperäainesten tullausarvoa maahantuontihetkellä tai, jos sitä ei tiedetä tai voida todeta, ensimmäistä todettavissa olevaa aineksista yhteisössä tai 67 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa edunsaajamaassa tai 98 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa edunsaajatasavallassa maksettua hintaa. Kun käytettyjen alkuperäainesten arvo on määritettävä, tämän kohdan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin;

h) ”ryhmillä” ja ”nimikkeillä” harmonoidun järjestelmän muodostavan nimikkeistön ryhmiä ja nimikkeitä (nelinumeroiset koodit);

i) ilmaisulla ”luokitellaan” tuotteen tai aineksen luokittelua tiettyyn nimikkeeseen;

j) ”lähetyksellä” tuotteita, jotka lähetetään samanaikaisesti yhdeltä viejältä yhdelle vastaanottajalle tai kuljetetaan yhdellä kuljetusasiakirjalla taikka, jos tällaista asiakirjaa ei ole, yhdellä kauppalaskulla viejältä vastaanottajalle.







1

jakso

Yleinen tullietuusjärjestelmä







1

alajakso

Alkuperätuotteiden käsitteen määritelmä

67 artikla

1. Yhteisön tietyille kehitysmaiden, jäljempänä ”edunsaajamaat”, alkuperätuotteille myöntämiä yleisiä tullietuuksia koskevia säännöksiä sovellettaessa seuraavia tuotteita pidetään edunsaajamaan alkuperätuotteina:

a) kyseisessä maassa 68 artiklan mukaisesti kokonaan tuotetut tuotteet;

b) kyseisessä maassa tuotetut tuotteet, joiden valmistuksessa on käytetty muita kuin a alakohdassa tarkoitettuja tuotteita, jos nämä tuotteet ovat 69 artiklan mukaisesti riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä.

2. Tässä jaksossa 3 kohdan mukaisia yhteisön alkuperätuotteita, joita edunsaajamaassa valmistetaan tai käsitellään enemmän kuin 70 artiklassa tarkoitetaan, pidetään kyseisen edunsaajamaan alkuperätuotteina.

3. Yhteisössä tuotettujen tuotteiden alkuperää määritettäessä on 1 kohdan säännöksiä sovellettava soveltuvin osin.

4. Jos Norja ja Sveitsi myöntävät yleisiä tullietuuksia 1 kohdassa tarkoitettujen edunsaajamaiden alkuperätuotteille ja soveltavat vastaavaa alkuperämääritelmää kuin josta säädetään jaksossa, yhteisön, Norjan ja Sveitsin alkuperätuotteita, joita edunsaajamaassa valmistetaan tai käsitellään enemmän kuin 70 artiklassa tarkoitetaan, pidetään kyseisen edunsaajamaan alkuperätuotteina.

Ensimmäisen alakohdan säännöksiä sovelletaan ainoastaan niihin yhteisön, Norjan tai Sveitsin alkuperätuotteisiin (kyseisten tullietuuksia koskevien alkuperäsääntöjen mukaisesti), jotka viedään suoraan edunsaajamaahan.

Ensimmäisen alakohdan säännöksiä ei sovelleta harmonoidun järjestelmän 1—24 ryhmään kuuluviin tuotteisiin.

Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (C-sarjassa) päivämäärän, josta alkaen tämän ensimmäisen ja toisen alakohdan säännöksiä sovelletaan.

5. Edellä 4 kohdan säännöksiä sovelletaan, jos Norja ja Sveitsi myöntävät vastavuoroisesti yhteisön tuotteille samanlaisen kohtelun.

68 artikla

1. Seuraavia tuotteita pidetään joko edunsaajamaassa tai yhteisössä kokonaan tuotettuina:

a) sen maaperästä tai merenpohjasta louhitut kivennäistuotteet;

b) siellä korjatut kasvituotteet;

c) siellä syntyneet ja kasvatetut elävät eläimet;

d) siellä kasvatetuista elävistä eläimistä saadut tuotteet;

e) siellä metsästämällä tai kalastamalla saadut tuotteet;

f) sen alusten sen aluevesien ulkopuolelta pyytämät merikalastustuotteet ja muut merestä saamat tuotteet;

g) sen tehdasaluksilla ainoastaan f alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tuotteet;

h) siellä kerätyt yksinomaan raaka-aineiden talteenottoon soveltuvat käytetyt tavarat;

i) siellä suoritetuista valmistustoimista syntyneet jätteet ja romu;

j) sen aluevesien ulkopuolisesta merenpohjasta tai merenpohjan alaisista kerrostumista saadut tuotteet, jos sillä on yksinoikeus hyödyntää tätä merenpohjaa tai sen alaisia kerrostumia;

k) siellä ainoastaan a—j alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tavarat.

2. Edellä 1 kohdan f ja g alakohdassa käytettyjä ilmaisuja ”sen alukset” ja ”sen tehdasalukset” sovelletaan ainoastaan aluksiin ja tehdasaluksiin:

— jotka on merkitty tai ilmoitettu edunsaajamaan tai jäsenvaltion alusrekisteriin,

— jotka purjehtivat edunsaajamaan tai jäsenvaltion lipun alla,

— jotka vähintään puoliksi ovat edunsaajamaan tai jäsenvaltioiden kansalaisten tai sellaisen yhtiön omistuksessa, jonka kotipaikka sijaitsee kyseisessä maassa tai jossakin jäsenvaltiossa ja jonka johtaja tai johtajat, hallituksen tai hallintoneuvoston puheenjohtaja ja näiden elinten jäsenten enemmistö ovat edunsaajamaan tai jäsenvaltioiden kansalaisia ja jonka pääomasta lisäksi vähintään puolet kuuluu edunsaajamaalle tai jäsenvaltioille taikka niiden julkisille laitoksille tai kansalaisille,

— joiden päällystö koostuu edunsaajamaan tai jäsenvaltioiden kansalaisista, ja

— joiden miehistöstä vähintään 75 prosenttia on edunsaajamaan tai jäsenvaltioiden kansalaisia.

3. Ilmaisuihin ”edunsaajamaa” ja ”yhteisö” sisältyvät myös jäsenvaltioiden tai kyseisen maan aluevedet.

4. Avomerellä liikkuvia aluksia, erityisesti tehdasaluksia, joilla niiltä pyydetyt kalastustuotteet valmistetaan tai käsitellään, pidetään sen edunsaajamaan tai jäsenvaltion alueen osana, jolle ne kuuluvat, jos ne täyttävät 2 kohdassa säädetyt edellytykset.

69 artikla

Edellä 67 artiklaa sovellettaessa pidetään tuotteita, jotka eivät ole edunsaajamaassa tai yhteisössä kokonaan tuotettuja, riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä, jos liitteessä 15 olevassa luettelossa säädetyt edellytykset täyttyvät.

Kyseisissä edellytyksissä ilmoitetaan kaikkien tämän jakson soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta valmistus tai käsittely, joka on suoritettava valmistuksessa käytetyille ei-alkuperäaineksille, ja niitä sovelletaan ainoastaan tällaisiin aineksiin.

Jos tuotetta, joka on saanut alkuperäaseman siten, että se täyttää luettelossa määrätyt edellytykset, käytetään toisen tuotteen valmistuksessa, siihen ei sovelleta sitä tuotetta koskevia edellytyksiä, jonka valmistuksessa sitä käytetään, eikä sen valmistuksessa mahdollisesti käytettyjä ei-alkuperäaineksia oteta huomioon.

70 artikla

▼M22

1. Seuraavia valmistus- tai käsittelytoimia pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema riippumatta siitä, täyttyvätkö 69 artiklassa säädetyt edellytykset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista:

a) toimenpiteet tuotteiden kunnon säilymisen varmistamiseksi kuljetuksen ja varastoinnin aikana,

b) kollien jakaminen ja yhdistäminen,

c) pesu, puhdistus; pölyn, oksidin, öljyn, maalin tai muun peiteaineen poistaminen,

d) tekstiilien silitys tai prässäys,

e) yksinkertainen maalaus tai kiillotus,

f) viljan ja riisin esikuorinta, hiominen osittain tai kokonaan, kiillotus ja lasitus,

g) sokerin värjäys tai sokeripalojen muodostus; sokerin hienontaminen osittain tai kokonaan,

h) hedelmien, pähkinöiden ja vihannesten kuoriminen ja kivien poisto,

i) teroitus, pelkkä hiominen tai pelkkä leikkaaminen,

j) seulonta, lajittelu, luokittelu, ryhmittely, yhteensovitus (myös tavaroiden järjestäminen sarjoiksi),

k) pelkkä pullotus, tölkitys, pussitus, koteloihin tai rasioihin pakkaaminen, kartongille tai levyille kiinnittäminen ja kaikki muut yksinkertaiset pakkaustoimenpiteet,

l) merkkien, nimilappujen, logojen ja muiden vastaavanlaisten tunnusten kiinnittäminen tai painaminen tuotteisiin tai niiden pakkauksiin,

m) erilaistenkin tuotteiden pelkkä sekoittaminen, jos yksi tai useampi seoksen ainesosista ei täytä tässä jaksossa säädettyjä edellytyksiä, jotta niitä voitaisiin pitää edunsaajamaan tai yhteisön alkuperätuotteina,

n) osien pelkkä yhdistäminen kokonaiseksi tuotteeksi tai tuotteiden purkaminen osiin,

o) kahden tai useamman a-n alakohdassa tarkoitetun toimenpiteen toteuttaminen yhdessä,

p) eläinten teurastus.

▼M18

2. Kaikki tietylle tuotteelle joko edunsaajamaassa tai yhteisössä suoritetut toimenpiteet on otettava kokonaisuutena huomioon määritettäessä, pidetäänkö tälle tuotteelle suoritettua valmistusta tai käsittelyä 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla riittämättömänä.

70 a artikla

1. Kelpuuttamisen yksikkö tämän jakson säännöksiä sovellettaessa on se tuote, jota pidetään perusyksikkönä määritettäessä nimike harmonoidun järjestelmän nimikkeistön mukaan.

Tästä seuraa, että:

a) kun tavararyhmästä tai -yhdistelmästä koostuva tuote luokitellaan harmonoidun järjestelmän mukaan yhteen ainoaan nimikkeeseen, tämä kokonaisuus muodostaa kelpuuttamisen yksikön;

b) kun lähetys koostuu useasta samanlaisesta tuotteesta, jotka luokitellaan samaan harmonoidun järjestelmän nimikkeeseen, tämän jakson säännöksiä sovelletaan kuhunkin tuotteeseen erikseen.

2. Jos harmonoidun järjestelmän 5 yleisen tulkintasäännön mukaan pakkausta pidetään tuotteeseen kuuluvana luokiteltaessa, sitä on pidettävä tuotteeseen kuuluvana myös alkuperää määritettäessä.

71 artikla

1. Poiketen siitä, mitä 69 artiklassa säädetään, voidaan tietyn tuotteen valmistuksessa käyttää ei-alkuperäaineksia, jos niiden yhteisarvo on enintään 10 prosenttia tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta.

Jos luettelossa annetaan yksi tai useampi prosenttimäärä ei-alkuperäainesten enimmäisarvoksi, näitä prosenttimääriä ei saa ylittää ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa.

2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta harmonoidun järjestelmän 50—63 ryhmään kuuluviin tuotteisiin.

72 artikla

1. Poiketen siitä, mitä 67 artiklassa säädetään, määritettäessä, onko alueelliseen ryhmään kuuluvassa edunsaajamaassa valmistettu tuote mainitussa artiklassa tarkoitettu kyseisen maan alkuperätuote, on minkä tahansa muun tähän alueelliseen ryhmään kuuluvan maan alkuperätuotteita, joita on käytetty kyseisen tuotteen valmistuksessa, kohdeltava niin kuin ne olisivat sen maan alkuperätuotteita, jossa kyseisen tuotteen valmistus on tapahtunut (alueellinen kumulaatio).

2. Valmiin tuotteen alkuperämaa on määritettävä 72 a artiklan mukaisesti.

▼M22

3. Alueellista kumulaatiota sovelletaan kolmeen erilliseen yleisen tullietuusjärjestelmän edunsaajamaista muodostuvaan alueelliseen ryhmään:

a) I ryhmä: Brunei-Darussalam, Filippiinit, Indonesia, Kambodža, Laos, Malesia, Singapore, Thaimaa ja Vietnam;

b) II ryhmä: Bolivia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Nicaragua, Panama, Peru ja Venezuela;

c) III ryhmä: Bangladesh, Bhutan, Intia, Malediivit, Nepal, Pakistan ja Sri Lanka.

4. ”Alueellisella ryhmällä” tarkoitetaan tapauskohtaisesti I ryhmää, II ryhmää tai III ryhmää.

▼M18

72 a artikla

1. Kun tavaroita, jotka ovat alueelliseen ryhmään kuuluvan maan alkuperätuotteita, valmistetaan tai käsitellään samaan alueelliseen ryhmään kuuluvassa toisessa maassa, niiden alkuperämaa on se maa, jossa viimeinen valmistus tai käsittely tehtiin, jos:

a) kyseisessä maassa aikaansaatu, 3 kohdassa määritelty arvonlisäys on suurempi kuin käytettyjen minkään muun kyseiseen alueelliseen ryhmään kuuluvan maan alkuperätuotteiden korkein tullausarvo; ja

b) niitä on kyseisessä maassa valmistettu tai käsitelty enemmän kuin 70 artiklassa tarkoitetaan ja tekstiilituotteiden osalta enemmän kuin liitteessä 16 tarkoitetaan.

2. Jos 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut edellytykset eivät täyty, tuotteet ovat sen kyseiseen alueelliseen ryhmään kuuluvan maan alkuperätuotteita, jonka alkuperätuotteiden tullausarvo on korkein muista alueelliseen ryhmään kuuluvista maista tuoduista käytetyistä alkuperätuotteista.

3. ”Arvonlisäyksellä” tarkoitetaan vapaasti tehtaalla -hintaa, josta on vähennetty jokaisen tuotteeseen sisältyvän muun alueelliseen ryhmään kuuluvan maan alkuperätuotteen tullausarvo.

4. Alueelliseen ryhmään kuuluvasta maasta samaan ryhmään kuuluvaan toiseen maahan jatkokäsiteltäviksi tai -valmistettaviksi taikka jälleenvietäviksi, jos tavaroita ei jatkokäsitellä tai -valmisteta, vietyjen tavaroiden alkuperäasema osoitetaan ensin mainitussa maassa annetulla A-alkuperätodistuksella.

5. Alueelliseen ryhmään kuuluvasta maasta yhteisöön vietyjen tavaroiden 72, 72 a ja 72 b artiklan mukaisesti saatu tai säilytetty alkuperäasema todistetaan A-alkuperätodistuksella tai kauppalaskuilmoituksella, joka on annettu kyseisessä maassa 4 kohdan säännösten mukaisesti annetun A-alkuperätodistuksen perusteella.

6. Alkuperämaa merkitään A-alkuperätodistuksen 12 kohtaan tai kauppalaskuilmoitukseen, ja kyseinen maa on:

— kun on kyse viennistä ilman 4 kohdan mukaista valmistusta tai käsittelyä, valmistusmaa,

— kun on kyse tuotteista, jotka viedään jatkovalmistuksen tai -käsittelyn jälkeen, 1 kohtaa soveltamalla määritetty alkuperämaa.

72 b artikla

1. Sovelletaan 72 ja 72 a artiklaa ainoastaan, jos:

a) alueellista kumulaatiota alueellisen ryhmän maiden välisessä kaupassa sääntelevät säännökset ja määräykset ovat samat kuin tässä jaksossa vahvistetut säännökset;

b) jokainen alueelliseen ryhmään kuuluva maa sitoutuu noudattamaan tämän jakson säännöksiä tai varmistamaan niiden noudattamisen sekä osallistumaan yhteisön ja muiden alueellisen ryhmän maiden kanssa tarvittavaan hallinnolliseen yhteistyöhön A-alkuperätodistusten moitteettoman antamisen sekä niiden ja kauppalaskuilmoitusten tarkastamisen varmistamiseksi. Tämä sitoumus annetaan, tapauksen mukaan, tiedoksi komissiolle seuraavien sihteeristöjen välityksellä: i) I ryhmä: Kaakkois-Aasian valtioiden liiton (ASEAN) pääsihteeristö, ii) II ryhmä: Comité Conjunto Permanente de Origen Comunidad Andina - Mercado Común Centroamericano y Panamá (Andien yhteisön sekä Keski-Amerikan yhteismarkkinoiden ja Panaman pysyvä alkuperäasioiden sekakomitea), iii) III ryhmä: Etelä-Aasian alueellisen yhteistyön järjestön (SAARC) sihteeristö.

2. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille 1 kohdassa vahvistettujen edellytysten täyttymisestä jokaisen alueellisen ryhmän osalta.

3. Jäljempänä 78 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ei sovelleta alueelliseen ryhmään kuuluvien maiden alkuperätuotteisiin, jos ne kuljetetaan jonkin muun samaan alueelliseen ryhmään kuuluvan maan alueen kautta, riippumatta siitä, onko niille suoritettu siellä jatkovalmistusta tai -käsittelyä.

73 artikla

Tarvikkeiden, varaosien ja työkalujen, jotka toimitetaan yhdessä laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa, jotka kuuluvat tavanomaisena varustuksena tähän laitteistoon, koneeseen, laitteeseen tai ajoneuvoon ja jotka sisältyvät sen hintaan taikka joita ei laskuteta erikseen, katsotaan muodostavan kyseisen laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa yhden kokonaisuuden.

74 artikla

Harmonoidun järjestelmän 3 yleisen tulkintasäännön mukaisia sarjoja pidetään alkuperätuotteina, jos kaikki sarjaan kuuluvat tuotteet ovat alkuperätuotteita. Jos sarja koostuu sekä alkuperätuotteista että ei-alkuperätuotteista, sitä on kuitenkin kokonaisuutena pidettävä alkuperätuotteena, jos ei-alkuperätuotteiden arvo on enintään 15 prosenttia sarjan vapaasti tehtaalla -hinnasta.

75 artikla

Määritettäessä, onko tuote alkuperätuote, ei ole tarpeen todeta seuraavien tuotteen valmistuksessa käytettyjen tuotteiden alkuperää:

a) energia ja polttoaineet;

b) laitokset ja laitteistot;

c) koneet ja työkalut;

d) tavarat, jotka eivät sisälly ja joiden ei ole tarkoitus sisältyä tuotteen lopulliseen koostumukseen.

76 artikla

1. Tämän jakson säännöksistä voidaan myöntää poikkeuksia yleisen tullietuusjärjestelmän vähiten kehittyneille edunsaajamaille, jos se on perusteltua olemassa olevalle tuotannonalojen kehittämisen tai uuden tuotannonalan perustamisen kannalta. Nämä vähiten kehittyneet edunsaajamaat luetellaan yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamista koskevissa neuvoston asetuksissa ja EHTY:n päätöksessä. Poikkeusta varten kyseisen maan on esitettävä komissiolle 3 kohdan mukaisesti laadittu perustelut sisältävä hakemus.

2. Hakemuksia tarkasteltaessa otetaan erityisesti huomioon:

a) tapaukset, joissa voimassa olevien alkuperäsääntöjen soveltaminen vaikuttaisi merkittävästi kyseiseen maahan perustetun tuotannonalan kykyyn jatkaa vientiä yhteisöön, ja erityisesti tapaukset, joissa niiden soveltaminen voisi johtaa toiminnan lakkauttamiseen;

b) erityistapaukset, joissa voidaan selvästi osoittaa, että alkuperäsäännöt voivat estää huomattavia investointeja tuotannonalaan ja joissa investointiohjelman toteuttamista suosiva poikkeus mahdollistaa alkuperäsääntöjen asteittaisen noudattamisen;

c) tehtävien päätösten taloudellinen ja yhteiskunnallinen vaikutus yhteisössä ja edunsaajamaissa erityisesti työllisyyden osalta.

3. Poikkeuksia koskevien hakemusten tarkastelun helpottamiseksi hakijamaan on annettava hakemuksen tueksi mahdollisimman täydelliset tiedot erityisesti seuraavista seikoista:

— valmiin tuotteen kuvaus,

— kolmansien maiden alkuperäainesten laji ja määrä,

— valmistusmenetelmät,

— arvonlisäys,

— kyseisen yrityksen työntekijöiden määrä,

— yhteisöön suuntautuvan viennin arvioitu määrä,

— muut mahdolliset raaka-aineiden hankintalähteet,

— perustelut pyydetylle määräajalle,

— muut huomautukset.

4. Komissio saattaa poikkeushakemuksen komitean käsiteltäväksi. ►M22 Siitä päätetään komiteamenettelyä noudattaen. ◄

5. Poikkeusta sovellettaessta seuraavan maininnan on esiinnyttävä A-alkuperätodistuksen 4 kohdassa tai 89 artiklassa säädetyssä kauppalaskuilmoituksessa:

”Poikkeus — asetus (EY) N:o 0000/0000”.

6. Sovelletaan 1—5 kohdan säännöksiä mahdollisiin voimassaolon pidennyksiin.

77 artikla

Tässä jaksossa alkuperäaseman saavuttamiseksi säädettyjen edellytysten on täytyttävä keskeytyksettä edunsaajamaassa tai yhteisössä.

Jos edunsaajamaasta tai yhteisöstä johonkin muuhun maahan viedyt alkuperätuotteet palautetaan, niitä on pidettävä ei-alkuperätuotteina, jollei toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla voida osoittaa, että:

— palautetut tuotteet ovat samoja kuin maastaviedyt tuotteet, ja

— niille ei ole suoritettu kyseisessä maassa tai viennin aikana muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimenpiteitä.

78 artikla

1. Edunsaajamaasta yhteisöön tai yhteisöstä edunsaajamaahan suoraan kuljetettuina pidetään:

a) tuotteita, joita ei kuljeteta minkään muun maan alueen kautta, lukuun ottamatta 72 artiklaa sovellettaessa muuta samaan alueelliseen ryhmään kuuluvaa maata;

b) yhden lähetyksen muodostavia tuotteita, jotka kuljetetaan muiden maiden kuin edunsaajamaan tai yhteisön alueiden kautta, tarvittaessa uudelleenlastaten tai väliaikaisesti varastoiden näissä maissa, jos tuotteet pysyvät kauttakuljet