1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 2220/85,
annettu 22 päivänä heinäkuuta 1985,
maataloustuotteiden vakuusjärjestelmän soveltamista koskevien yhteisten yksityiskohtaisten
sääntöjen vahvistamisesta
(EYVL L 205, 3.8.1985, s. 5)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Komission asetus (ETY) N:o 1181/87, annettu 29 päivänä huhtikuuta
1987L 113 31 30.4.1987
►M2 Komission asetus (ETY) N:o 3745/89, annettu 13 päivänä joulukuuta
1989L 364 54 14.12.1989
►M3 Komission asetus (EY) N:o 3403/93, annettu 10 päivänä joulukuuta 1993 L 310 4 14.12.1993
►M4 Komission asetus (EY) N:o 1932/1999, annettu 9 päivänä syyskuuta
1999L 240 11 10.9.1999
►M5 Komission asetus (EY) N:o 673/2004, annettu 13 päivänä huhtikuuta
2004L 105 17 14.4.2004
Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä
tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1)ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 2220/85,
annettu 22 päivänä heinäkuuta 1985,
maataloustuotteiden vakuusjärjestelmän soveltamista koskevien
yhteisten yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä
lokakuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2727/75 (1),
sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o1018/84 (
2), ja erityisesti sen 7 artiklan 5 kohdan, 8 artiklan 4 kohdan,
12 artiklan 2 kohdan, 15 artiklan 3 ja 5 kohdan ja 16 artiklan 6 kohdan,
ja maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen
muiden asetusten vastaavat säännökset, sekä muiden yhteistä markki-najärjestelyä koskevien asetusten säännökset, joissa säädetäänvakuudesta niiden soveltamiseksi käytännössä,
ottaa huomioon ananassäilykkeiden tuotantotukijärjestelmän käyttöön
ottamisesta 14 päivänä maaliskuuta 1977 annetun neuvoston asetuksen(ETY) N:o 525/77 (
3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (ETY) N:o 1699/85 (4), ja erityisesti sen 8 artiklan,
ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan yhteisvastuumaksusta ja mark-
kinoiden laajentamiseen tarkoitetuista toimenpiteistä 17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1079/77 (5),
sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1302/85 (
6), ja erityisesti sen 3 artiklan,
ottaa huomioon puuvillan tukijärjestelmän yleisistä säännöistä 27
päivänä heinäkuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o2169/81 (
7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella
(ETY) N:o 1462/84 (8), ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon herneitä ja härkäpapuja koskevista erityistoimenpiteistä
18 päivänä toukokuuta 1982 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 1431/82 (
9), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o
1485/85 (10), ja erityisesti sen 3 artiklan 5 kohdan,
ottaa huomioon maatalousalaa koskevista valuutan tasausmaksuista 11
päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o
1677/85 (11), ja erityisesti sen 12 artiklan,
sekä katsoo, että
lukuisat yhteisön maatalousasetusten säännökset edellyttävät vakuuden
antamista maksettavaksi lankeavan määrän maksamisen varmistami-
seksi, jos velvoitetta ei ole noudatettu; saatu kokemus on kuitenkin
osoittanut, että tätä vaatimusta tulkitaan käytännössä hyvin eri tavoin;epäoikeudenmukaisten kilpailuolosuhteiden välttämiseksi tämävaatimus olisi sen vuoksi määriteltävä perusteellisemmin,
olisi erityisesti määriteltävä vakuuden muoto,monissa yhteisön maatalousasetuksissa säädetään annetun vakuuden
siirtymisestä, jos velvoitetta on rikottu, tekemättä eroa rikkomuksistaensisijaisista ja toissijaisista tai alempiasteisista vaatimuksista; oikeu-denmukaisen käsittelyn vuoksi olisi tehtävä ero ensisijaisenvaatimuksen rikkomisen ja toissijaisen tai alempiasteisen vaatimuksen1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 2
(1) EYVL N:o L 281, 1.11.1975, s. 1
(2) EYVL N:o L 107, 19.4.1984, s. 1
(3) EYVL N:o L 73, 21.3.1977, s. 46
(4) EYVL N:o L 163, 22.6.1985, s. 12
(5) EYVL N:o L 131, 26.5.1977, s. 6
(6) EYVL N:o L 137, 27.5.1985, s. 9
(7) EYVL N:o L 211, 31.7.1981, s. 2
(8) EYVL N:o L 142, 29.5.1984, s. 1
(9) EYVL N:o L 162, 12.6.1982, s. 28
(10) EYVL N:o L 151, 10.6.1985, s. 7
(11) EYVL N:o L 164, 24.6.1985, s. 6
▼B
rikkomisen seurauksista; hyväksyttävissä tapauksissa olisi erityisesti
säädettävä, että ainoastaan osa vakuudesta siirtyy, jos ensisijainenvaatimus on täytetty, mutta vaatimuksen täyttämiselle asetettu
määräaika on lievästi ylitetty tai alempiasteista vaatimusta ei ole
täytetty,
seurauksia velvoitteen laiminlyönnistä ei saa erotella sen perusteella,
onko ennakkoa saatu vai ei; tämän vuoksi ennakoiden maksamisestaannettuihin vakuuksiin sovelletaan erityisiä sääntöjä,
vakuuden antamisesta vakuuden antajalle sekä toimivaltaisille virano-
maisille aiheutuvat kulut saattavat olla kohtuuttomat siihen määräännähden, jonka maksaminen varmistetaan antamalla vakuus, jos tämämäärä on tiettyä rajaa pienempi. Toimivaltaisilla viranomaisilla on
siten oltava oikeus olla vaatimatta vakuutta tämän rajan alittavan
määrän maksamisesta; lisäksi toimivaltaisilla viranomaisilla on oltavaoikeus olla vaatimatta vakuutta, jos velvoitteiden noudattamisestavastaavan ominaisuuden vuoksi tämä vaatimus olisi turha,
toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava oikeus kieltää tai korvata
tarjottu vakuus, jos ne eivät pidä sitä tyydyttävänä,
vakuutetun määrän vapauttamista varten tarvittavien todisteiden esittä-
miselle olisi asetettava määräaika, jollei tätä ole tehty muussayhteydessä,
olisi määritettävä liittyen edustavaan kurssiin, jota käytetään muunnet-
taessa ecuina ilmaistu vakuutettu määrä kansalliseksi valuutaksi,laskentayksikön arvosta ja yhteisessä maatalouspolitiikassa
käytettävästä muuntokurssista 11 päivänä kesäkuuta 1985 annetun
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1676/85 (
1) 5 artiklassa tarkoitettu
tapaus,
olisi laadittava menettelystä, jota noudatetaan välittömästi kun vakuus
on ilmoitettu siirtyneeksi,
komission on pystyttävä seuraamaan vakuuksia koskevien säännösten
täytäntöönpanoa,
tässä asetuksessa vahvistetaan yleisesti kaikilla aloilla ja kaikkiin tuot-
teisiin sovellettavat säännöt, jollei yhteisön erityisessä sääntelyssätoisin säädetä; kullekin alalle laadittua erityistä sääntelyä sovelletaanedelleen, kunnes se kumotaan tai muutetaan, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kyseisten hallintokomi-
teoiden lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
Asetuksen soveltamisala
1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan joko jäljempänä lueteltujen asetusten tai
täytäntöönpanoasetusten nojalla annettavia vakuuksia koskevat
säännökset, jollei mainituissa asetuksissa toisin säädetä:
a) tiettyjen maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä
annetut asetukset:
— neuvoston asetus N:o 136/66/ETY (rasvat) *1,
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2358/71 (siemenet) *2,
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2759/75 (sianliha) *3,1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 3
(1) EYVL N:o L 164, 24.6.1985, s. 1
*1 EYVL 172, 30.9.1966, s. 3025/66.
*2 EYVL L 246, 5.11.1971, s. 1.
*3 EYVL L 282, 1.11.1975, s. 1.▼M5
▼M5
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2771/75 (munat) *4,
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2777/75 (siipikarjanliha) *5,— neuvoston asetus (ETY) N:o 1766/92 (viljat) *6,
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2075/92 (raakatupakka) *7,
— neuvoston asetus (EY) N:o 3072/95 (riisi) *8,— neuvoston asetus (EY) N:o 603/95 (kuivarehut) *9,— neuvoston asetus (EY) N:o 2200/96 (hedelmät ja vihan-
nekset) *10,
— neuvoston asetus (EY) N:o 2201/96 (hedelmä- ja vihannesjalos-
teet) *11,
— neuvoston asetus (EY) N:o 1254/1999 (naudanliha) *12,— neuvoston asetus (EY) N:o 1255/1999 (maito ja maitotuot-
teet) *13,
— neuvoston asetus (EY) N:o 1493/1999 (viini) *14,— neuvoston asetus (EY) N:o 104/2000 (kalastus- ja vesiviljely-
tuotteet) *15,
— neuvoston asetus (EY) N:o 1673/2000 (pellava ja hamppu) *16,— neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2001 (sokeri) *17,— neuvoston asetus (EY) N:o 2529/2001 (lampaan- ja vuohen-
liha) *18,
— neuvoston asetus (EY) N:o 670/2003 (maatalousperäinen etyy-
lialkoholi) *19,
b) neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (suoran tuen järjes-
telmät) *20;
c) neuvoston asetus (EY) N:o 1051/2001 (puuvillan tukijärjes-
telmä) *21;
d) neuvoston asetus (EY) N:o 1251/1999 (tukijärjestelmä tiettyjen
peltokasvien viljelijöille) *22;
e) neuvoston asetus (EY) N:o 2202/96 (tiettyjen sitrushedelmien tuot-
tajien tukijärjestelmä) *23;
f) neuvoston asetus (EY) N:o 3448/93 (tiettyihin maataloustuotteiden
valmistuksessa tuotettuihin tavaroihin sovellettavasta kauppajärjes-telmästä) *24.
2 artikla
Tätä asetusta ei sovelleta neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2913/92 (
1)
tarkoitettujen tuonti- tai vientitullien maksamisen varmistamiseksiannettuihin vakuuksiin.1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 4
*4 EYVL L 282, 1.11.1975, s. 49.
*5 EYVL L 282, 1.11.1975, s. 77.
*6 EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21.
*7 EYVL L 215, 30.7.1992, s. 70.
*8 EYVL L 329, 30.12.1995, s. 18.
*9 EYVL L 63, 21.3.1995, s. 7.
*10 EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1.
*11 EYVL L 297, 21.11.1996, s. 29.
*12 EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21.
*13 EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48.
*14 EYVL L 179, 14.7.1999, s. 1.
*15 EYVL L 17, 21.1.2000, s. 22.
*16 EYVL L 193, 29.7.2000, s. 16.
*17 EYVL L 178, 30.6.2001, s. 1.
*18 EYVL L 341, 22.12.2001, s. 3.
*19 EYVL L 97, 15.4.2003, s. 6.
*20 EYVL L 270, 21.10.2003, s. 1.*21 EYVL L 148, 1.6.2001, s. 3.
*22 EYVL L 160, 26.6.1999, s. 1.
*23 EYVL L 297, 21.11.1996, s. 49.
*24 EYVL L 318, 20.12.1993, s. 18.
(
1) EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1.▼M4
▼B
3 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) ”vakuudella” takuuta määrän maksamisesta tai siirtymisestä toimi-
valtaiselle viranomaiselle, jos määritettyä velvoitetta ei ole täytetty;
Tätä asetusta sovelletaan kaikissa tapauksissa, joissa 1 artiklassa
tarkoitetuissa asetuksissa säädetään tätä määritelmää vastaavastavakuudesta, käytetään ilmaisua ”vakuus” tai ei.
b) ”kokonaisvaltaisella vakuudella”, toimivaltaiselle viranomaiselle
annettua vakuutta useamman velvoitteen noudattamisesta;
c) ”velvoitteella” asetuksella annettua vaatimusta tai useita vaatimuksia
toimen suorittamisesta tai suorittamatta jättämisestä;
d) ”toimivaltaisella viranomaisella” joko viranomaista, joka on toimi-
valtainen vastaanottamaan vakuuden tai viranomaista, joka ontoimivaltainen päättämään vakuuden vapauttamisesta tai siirtymi-sestä ottaen huomioon sovellettavan sääntelyn.
II OSASTO
Vakuutta koskevat vaatimukset
4 artikla
Vakuuden on annettava henkilö, joka vastaa määrän maksamisesta tai
se on annettava tämän henkilön lukuun, jos velvoitetta ei ole täytetty.
5 artikla
1. Toimivaltainen viranomainen voi olla vaatimatta vakuuden anta-
mista, jos vakuutettu määrä on pienempi kuin ►M4 500 euroa ◄.
2. Jos 1 kohtaa sovelletaan, asianosaisen on sitouduttava kirjallisesti
maksamaan sitä määrää vastaava määrä, joka tältä olisi vaadittu, jostämä olisi antanut vakuuden ja jos vakuus olisi sittemmin ilmoitettu
kokonaan tai osittain siirtyneeksi.
6 artikla
Toimivaltainen viranomainen voi olla vaatimatta vakuutta, jos velvoit-
teiden noudattamisesta vastaava on:
a) julkinen elin, joka harjoittaa julkisen viranomaisen toimintaa;
b) yksityinen elin, joka harjoittaa julkisen viranomaisen toimintaa
valtion valvonnan alaisena.
III OSASTO
Vakuusmuodot
8 artikla
1. Vakuus voidaan antaa:
a) käteistalletuksena siten kuin 13 ja 14 artiklassa on määritelty ja/tai
b) takauksena siten kuin 16 artiklan 1 kohdassa on määritelty.
2. Toimivaltainen viranomainen voi sallia vakuuden antamisen:
a) kiinnityksenä
ja/tai
b) pankkitalletuksena
ja/tai1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 5
▼M4
▼B
▼M3
▼B
▼B
c) maksettaviksi erääntyvinä velkasaatavina julkiselta elimeltä tai
rahastolta ja sillä edellytyksellä, että niiden etusijalla ei ole muitasaatavia
ja/tai
d) kyseisessä jäsenvaltiossa siirrettävinä arvopapereina sillä edellytyk-
sellä, että ne ovat valtion liikkeelle laskemia ja takaamia
ja/tai
e) kiinnitysluottoyhdistysten liikkeelle laskemina maksusitoumuksina,
jotka on pörssinoteerattu ja joita myydään avoimilla markkinoillasillä edellytyksellä, että niiden riskiluokitus on sama kuin valtion
maksusitoumusten riskiluokitus.
3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat asettaa 2 kohdassa tarkoitetun
vakuuden hyväksymiselle lisäehtoja.
9 artikla
Toimivaltaisen viranomaisen on kieltäydyttävä hyväksymästä tai
vaadittava korvaamaan tarjottu vakuus, jota se pitää soveltumattomana
tai riittämättömänä tai joka ei kata riittävän pitkää ajanjaksoa.
10 artikla
1. a) Edellä 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisen kiinnitetyn
omaisuuden tai 8 artiklan 2 kohdan d ja e alakohdassa tarkoitet-tujen arvopapereiden ja maksusitoumusten realisointiarvon onoltava vakuuden antamispäivänä vähintään 115 prosenttia
vaaditun vakuuden arvosta.
b) Arvopapereiden ja maksusitoumusten realisointiarvo lasketaan
viimeisimmän käytettävissä olevan kurssin perusteella.
c) Toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä 8 artiklan 2 kohdan a,
d ja e alakohdassa tarkoitetun vakuuden kaltaisen vakuudenainoastaan jos tätä vakuutta tarjoava osapuoli sitoutuu kirjallisesti
joko antamaan täydentävän vakuuden tai korvaamaan alkuperä-
isen vakuuden, jos omaisuuden, arvopapereiden taimaksusitoumusten realisointiarvo on ollut kolmen kuukaudenajan pienempi kuin 105 prosenttia vaaditun vakuuden arvosta.Kirjallinen sitoutuminen ei ole välttämätöntä, jos kansallisessalainsäädännössä niin säädetään. Toimivaltaisen viranomaisen on
tarkastettava säännöllisesti omaisuuden, arvopaperien ja maksusi-
toumusten arvo.
2. a) Toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava ottaen huomioon
realisointikustannukset, 8 artiklan 2 kohdan a, d ja e alakohdassatarkoitetun vakuuden realisointiarvo.
b) Vakuuden antajan on toimitettava toimivaltaisten viranomaisten
pyynnöstä todisteet realisointiarvosta.
11 artikla
1. Vakuus voidaan korvata toisella vakuudella.
Korvaamisen edellytyksenä on kuitenkin toimivaltaisen viranomaisen
suostumus seuraavissa tapauksissa:
a) jos vakuus on maksettu, mutta sitä ei ole vielä muutettu rahaksi
tai
b) jos korvaava vakuus on jokin 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista
vakuusmuodoista.
2. Kokonaisvaltainen vakuus voidaan korvata toisella kokonaisval-
taisella vakuudella sillä edellytyksellä, että uusi kokonaisvaltainenvakuus kattaa vähintään kyseisenä ajankohtana yhden tai useammanvelvoitteen noudattamisen varmistamiseksi annetun alkuperäisenvakuuden osan.1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 6
▼M3
12 artikla
1. Vakuus on asetettava sen jäsenvaltion valuutassa, jonka jäsenval-
tion alueella toimivaltainen viranomainen sijaitsee.
2. Jos saadun vakuuden kyseisen jäsenvaltion valuuttana ilmaistu
kokonaismäärä on määräytymisperusteen kanssa samana päivänä
voimaan tulevan vakuudelle vahvistetun maatalouden muuntokurssinmuutoksen vaikutuksesta kasvanut, vakuus on hyväksyttävä muutostaedeltävänä päivänä voimassa olleen maatalouden muuntokurssin perus-teella, jos vaje on vähemmän kuin ►
M4 60 euroa ◄ kansallisena
valuuttana ilmaistuna ja uuden maatalouden muuntokertoimen perus-
teella laskettuna.
3. Tarjous, jolle on 2 kohdan mukaisen muutoksen vaikutuksena
tarjousten esittämiseksi asetettu vähintään ►M4 60 euron ◄ vajeen
aiheuttava vakuus, on hyväksyttävä vakuuden määrää tosiasiallisestivastaavan määrän osalta, jollei tarjouksen tekijä ennen määräpäivää,jona tarjoukset tutkitaan ja niistä tehdään päätös, kirjallisesti sitoudu
korvaamaan vajetta ja tarjouksen viimeistä jättöpäivää seuraavan viiden
työpäivän kuluessa maksa puuttuvaa osuutta, lukuun ottamatta ylivoi-maista estettä.
Tällaista tarjouksen kohteena olevan määrän alennusta ei pidetä
kyseisen vähimmäismääriä koskevan asetuksen säännösten rikkomi-sena.
4. Edellä 5 artiklan 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan myös
korvattaessa 2 kohdan mukaisesti tehdyn muutoksen aiheuttamaa
vajetta.
13 artikla
Jos käteistalletus suoritetaan pankkisiirtona, se voidaan katsoa vakuu-
deksi vasta kun toimivaltainen viranomainen on varmistunut määrän
saamisesta käyttöönsä.
14 artikla
1. Shekki, jonka maksamisen sen jäsenvaltion tätä tehtävää varten
hoitamaan hyväksymä rahoituslaitos on taannut, jonka toimivaltainenviranomainen on kyseessä, katsotaan käteistalletukseksi. Toimivaltainenviranomainen on velvollinen esittämään shekin maksettavaksi vasta kuntakuuaika päättyy.
2. Muu kuin 1 kohdassa tarkoitettu shekki kelpaa vakuudeksi
ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen varmistuu sen määrän
saamisesta käyttöönsä.
3. Rahalaitoksen vaatimat kulut lankeavat vakuuden antajan makset-
taviksi.
15 artikla
Korkoa ei makseta käteistalletuksena maksetun vakuuden antajalle.
16 artikla
1. Takaajan asuinpaikan tai sijoittautumispaikan on oltava yhteisössä
ja jollei perustamissopimuksen palvelujen vapaata tarjoamista koske-vista määräyksistä muuta johdu, sen jäsenvaltion, jossa vakuusannetaan, toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä. Takaajan on sitou-
duttava toimittamalla kirjallinen vakuus.
2. Kirjallisessa vakuudessa on vähintään:
a) määritettävä tarkasti velvoite, tai jos on kyse kokonaisvaltaisesta
vakuudesta, velvoitteen tai velvoitteiden muodot, joiden noudatta-minen taataan maksamalla rahasumma;
b) ilmoitettava enimmäismäärä, johon takaaja sitoutuu;1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 7
▼M4
▼B
▼B
c) määriteltävä tarkasti takaajan sitoutuminen yhdessä ja yhteisvastuul-
lisesti velvoitteen noudattamisesta vastaavan henkilön kanssamaksamaan saatava summa 30 päivän kuluessa toimivaltaisen vira-
nomaisen vaatimuksesta ja vakuuden rajoissa, jos vakuus siirtyy.
3. Toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä takaajan toimittaman
kirjallisen telekopion kirjalliseksi vakuudeksi. Tällöin sen on toteutet-tava asianmukaiset toimenpiteet telekopion alkuperän varmistamiseksi.
4. Jos kirjallinen kokonaisvaltainen vakuus on jo toimitettu, toimi-
valtaisen viranomaisen on määritettävä noudatettava menettely, jotta
tämän kokonaisvaltaisen vakuuden osa tai se kokonaisuudessaan
liitetään erityiseen velvoitteeseen.
17 artikla
Kun kokonaisvaltainen vakuus liitetään erityiseen velvoitteeseen,
käytettävissä oleva jäljelle jäävä määrä on saatettava ajan tasalle.
IV OSASTO
Ennakot
18 artikla
Tämän osaston säännöksiä:
— sovelletaan kaikkiin tapauksiin, joissa erityisessä sääntelyssä
säädetään, että määrä voidaan maksaa ennen kuin velvoite ontäytetty.
— sovelletaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 565/80 (
1) mukaisesti
suoritettuihin ennakkomaksuihin.
19 artikla
1. Vakuus vapautetaan jos:
a) oikeus ennakkomäärän saamiseen on vahvistettu
tai jos
b) ennakko on maksettu takaisin ja korotettu yhteisön erityisessä
sääntelyssä säädetyllä prosentilla.
2. Kun ennakkomäärän saamista koskevan oikeuden todistamiselle
asetettu määräaika ylitetään ilman, että oikeudesta on esitetty todiste,toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi sovellettava 29 artiklassa
säädettyä menettelyä.
Määräaikaa voidaan pidentää ylivoimaisen esteen sattuessa.Jos yhteisön lainsäädännössä niin säädetään, tämä todiste voidaan
kuitenkin esittää vielä tämän määräpäivän jälkeen vakuuden osittaistapalauttamista vastaan.
3. Jos yhteisön lainsäädännön ylivoimaista estettä koskevissa
säännöksissä säädetään, että takaisinmaksu rajoittuu ennakkomäärään,sovelletaan seuraavia lisäehtoja:
a) ylivoimaisen esteen muodostavista olosuhteista on tiedotettava
toimivaltaiselle viranomaiselle 30 päivän kuluessa päivästä, jonaasianosainen on saanut tietoonsa olosuhteet, joiden perusteella
voidaan todeta, että kyseessä on ylivoimainen este;
b) asianosaisen on maksettava ennakko tai sen osa takaisin 30 päivän
kuluessa päivästä, jona toimivaltainen viranomainen on esittänyttakaisinmaksuvaatimuksen.1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 8
(1) EYVL N:o L 62, 7.3.1980, s. 5▼M1
▼B
▼B
Jos a ja b alakohdissa tarkoitettuja edellytyksiä ei täytetä, takaisin-
maksua koskevat ehdot ovat samat kuin, jos ylivoimaista estettä eiolisi ollut.
V OSASTO
Vapautetut vakuudet, muut kuin IV osastossa tarkoitetut siirtyneet
vakuudet
20 artikla
1. Velvoitteeseen voi sisältyä ensisijaisia, toissijaisia tai alempias-
teisia vaatimuksia.
2. Ensisijaisena vaatimuksena on kussakin asetuksessa asetettujen
tavoitteiden toteuttamiseksi teon suorittaminen tai suorittamatta
jättäminen.
3. Toissijaisena vaatimuksena on ensisijaisen vaatimuksen täyttämi-
selle asetetun määräajan noudattaminen.
4. Alempiasteinen vaatimus on muu asetuksessa säädetty vaatimus.
5. Tämän osaston säännöksiä ei sovelleta, jos yhteisön erityisessä
sääntelyssä ei ole määritetty ensisijaista vaatimusta tai ensisijaisiavaatimuksia.
6. Tässä osastossa tarkoitetaan ”vakuutetun määrän kyseisellä
osalla” vakuutetun määrän osaa, jota vastaavaa määrää koskevaa vaati-
musta ei ole noudatettu.
21 artikla
Kun tätä tarkoitusta varten säädetty todiste kaikkien ensisijaisten, tois-
sijaisten tai alempiasteisten vaatimusten täyttämisestä on esitetty,vakuus vapautetaan.
22 artikla
1. Vakuus menetetään kokonaan sen määrän osalta, jota vastaavaa
ensisijaista vaatimusta ei ole noudatettu, jollei noudattaminen oleylivoimaisen esteen vuoksi mahdotonta.
2. Ensisijainen vaatimus katsotaan laiminlyödyksi, jos sitä koskevaa
todistetta ei ole esitetty sen esittämiselle asetetussa määräajassa, jolleitämän todisteen esittäminen määräajassa ole ylivoimaisen esteen vuoksimahdotonta. Jäljempänä 29 artiklassa säädettyä menettelyä mene-tettävän määrän perimiseksi on noudatettava välittömästi.
3. Jos todiste ensisijaisen vaatimuksen tai ensisijaisten vaatimusten
noudattamisesta esitetään 18 kuukauden kuluessa 2 kohdassa säädetystä
määräajasta, 85 prosenttia siirtyneestä määrästä maksetaan takaisin.
Jos todiste ensisijaisen vaatimuksen tai ensisijaisten vaatimusten
noudattamisesta esitetään 18 kuukauden kuluessa 2 kohdassa säädetystämääräajasta ja jos siihen liittyvää toissijaista vaatimusta ei ole täytetty,takaisin maksettava määrä on samansuuruinen kuin määrä, joka olisi
vapautettu sovellettaessa 23 artiklan 2 kohtaa, vähennettynä 15 prosen-
tilla kyseisen osan vakuutetusta määrästä.
4. Siirtynyttä määrää ei makseta takaisin, jos todiste ensisijaisen
vaatimuksen tai ensisijaisten vaatimusten noudattamisesta esitetään 3kohdassa tarkoitetun 18 kuukauden määräajan päättymisen jälkeen
►
M1 jollei tämän todisteen esittäminen määräajassa ole ylivoimaisen
esteen vuoksi mahdotonta. ◄
23 artikla
1. Jos tähän tarkoitukseen asetetussa määräajassa esitetään todiste
ensisijaisen vaatimuksen tai ensisijaisten vaatimusten noudattamisesta1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 9
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
ja jos toissijaista vaatimusta ei ole täytetty, osa vakuudesta vapautetaan
ja jäljelle jäänyt määrä siirtyy. Jäljempänä 29 artiklassa säädettyämenettelyä määrän perimiseksi on noudatettava välittömästi.
2. Vakuuden osuus, joka vapautetaan, on samansuuruinen kuin
vakuus, joka kattaa kyseisen osan vakuutetusta määrästä ja josta vähen-netään:
a) 15 prosenttia;
b) — 10 prosenttia määrästä, joka jää jäljelle kun siitä on vähennetty
15 prosenttia päivää kohti:
— jos enintään 40 päivän pituinen tai sitä lyhyempi määräaika
on ylitetty,
— jos vähintään 40 päivän pituista tai sitä lyhyempää
määräaikaa ei ole noudatettu,
— viisi prosenttia määrästä, joka jää jäljelle kun siitä on vähennetty
15 prosenttia päivää kohti:
— jos enintään 41-80 päivän pituinen määräaika on ylitetty,
— jos vähintään 41-80 päivän pituista määräaikaa ei ole nouda-
tettu,
— kaksi prosenttia määrästä, joka jää jäljelle, kun siitä on vähen-
netty 15 prosenttia päivää kohti:
— jos enintään 81 päivän pituinen tai sitä pidempi määräaika on
ylitetty,
— jos vähintään 81 päivän pituista tai sitä pidempää määräaikaa
ei ole noudatettu.
3. Tämän artiklan säännöksiä ei noudateta vienti-, tuonti- tai ennak-
kovahvistustodistuksia koskeviin määräaikoihin, eikä tuonti- javientimaksujen ja tarjouskilpailulla vientitukien vahvistamista koske-viin määräaikoihin.
24 artikla
1. Yhden tai useamman alempiasteisen vaatimuksen laiminlyömisen
vuoksi 15 prosenttia vakuutetun määrän kyseisestä osasta menetetään,
jollei noudattaminen ole ylivoimaisen esteen vuoksi mahdotonta.
2. Jäljempänä 29 artiklassa säädettyä menettelyä siirretyn määrän
perimiseksi on noudatettava välittömästi.
3. Tätä artiklaa ei sovelleta sovellettaessa 22 artiklan 3 kohtaa.
25 artikla
Jos esitetään todiste kaikkien ensisijaisten vaatimusten noudattamisesta,
mutta jos samalla toissijaista ja alempiasteista vaatimusta ei ole nouda-
tettu, 23 ja 24 artiklaa sovelletaan ja menetetty kokonaismäärä onsamansuuruinen kuin 23 artiklaa soveltamalla saatu määrä, korotettuna15 prosentilla vakuutetun määrän kyseisestä osasta.
26 artikla
Siirtyneen määrän kokonaismäärä ei saa olla suurempi kuin 100
prosenttia vakuutetun määrän kyseisestä osasta.1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 10
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
VI OSASTO
Yleisiä säännöksiä
27 artikla
1. Vakuus vapautetaan pyynnöstä osittain, jos tuotteen määrän osaa
koskeva, tätä tarkoitusta varten säädetty todiste esitetään, sillä edelly-tyksellä, että tämä osa ei ole pienempi kuin asetuksessa, jossa vakuusvaaditaan, määritetty vähimmäismäärä.
Kun yhteisön erityisessä sääntelyssä ei säädetä vähimmäismäärästä,
toimivaltainen viranomainen voi rajata vakuuden vapautettujen osienlukumäärän ja vahvistaa vähimmäismäärän kaikille tämänkaltaisillevapautuksille.
2. Ennen vakuuden tai sen osan vapauttamista toimivaltainen virano-
mainen voi vaatia kirjallisen vapauttamispyynnön toimittamista.
3. Jos vakuus kattaa 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti enemmän kuin
100 prosenttia vakuutettavasta määrästä, 100 prosentin ylittävä määrävapautetaan, kun jäljelle jäänyt määrä vapautetaan tai siirtyy lopulli-sesti.
28 artikla
1. Jos vakuuden vapauttamiseksi tarvittavien todisteiden esittämi-
selle ei ole asetettu määräaikaa, määräaika on:
a) 12 kuukautta ensisijaisen vaatimuksen tai ensisijaisten vaatimusten
noudattamiselle asetetusta määräajasta
tai
b) jos tällaista määräaikaa ei ole asetettu, 12 kuukautta siitä päivästä,
jona ensisijainen vaatimus tai ensisijaiset vaatimukset on noudatettu.
2. Edellä 1 kohdassa säädetty määräaika ei voi olla enemmän kuin
kolme vuotta siitä, kun vakuus on liitetty tiettyyn velvoitteeseen,
lukuun ottamatta ylivoimaista estettä.
29 artikla
1. Jos toimivaltaisen viranomaisen tietoon tulee seikkoja, jotka
aiheuttavat vakuuden menetyksen kokonaan tai osittain, sen onviipymättä vaadittava asianomaiselta pidätetyn määrän maksamista
enintään 30 päivän kuluessa vaatimuksen esittämispäivästä.
Jos maksua ei ole suoritettu määrätyssä määräajassa, toimivaltaisen
viranomaisen:
a) on perittävä viipymättä ja lopullisesti 8 artiklan 1 kohdan a alakoh-
dassa tarkoitettu vakuus;
b) on vaadittava viipymättä, että 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitettu takaaja suorittaa maksun 30 päivän kuluessa vaatimuksen
esittämispäivästä;
c) on toteutettava viipymättä tarvittavat toimenpiteet, jotta:
i) 8 artiklan 2 kohdan a, c, d ja e alakohdassa tarkoitetut vakuudet
muunnetaan sen käytettäväksi olevaksi käteiseksi;
ii) 8 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut pankkitalletukset
olisivat sen käytettävissä.
Toimivaltainen viranomainen voi välittömästi ja lopullisesti periä 8
artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun vakuuden kysymättä sitä
etukäteen asianomaiselta.
2. Viranomainen voi luopua vähemmän kuin ►
M4 60 euron ◄
menetyksestä edellyttäen, että kansallisessa laissa, asetuksessa tai1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 11
▼B
▼M1
▼M3
▼M3
hallinnollisessa määräyksessä on säädetty vastaaviin tapauksiin sovel-
lettavista samanlaisista säännöistä.
3. Kun vakuuden menettämisestä on tehty päätös, jota kansallisen
lainsäädännön mukaisen valituksen vuoksi lykätään, asianomaisen on
maksettava tosiasiallisesti menetetyn summan korot 1 kohdan ensim-
mäisessä alakohdassa tarkoitetun maksuvaatimuksen esittämispäivääseuraavan 30 päivän kuluttua alkavan ja tosiasiallisesti menetetynmäärän maksupäivää edeltävänä päivänä päättyvältä jaksolta, edelläsanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
Kun asianomaista osapuolta pyydetään muutoksenhaun tuloksen perus-
teella maksamaan menetetty määrä 30 päivän kuluessa, jäsenvaltio voi
korkojen laskentaa varten katsoa, että maksu suoritetaan kyseisen
pyynnön esittämispäivää seuraavana 20. päivänä.
Sovellettava korkokanta lasketaan kansallisen lainsäädännön mukai-
sesti, mutta se ei voi olla pienempi kuin kansallisten suoritustenhyvityksiin sovellettava korkokanta.
Maksamisesta vastaavat viranomaisten on vähennettävä maksetut korot
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) menoistaneuvoston asetuksen (ETY) N:o 352/78 (
1) mukaisesti.
Jäsenvaltiot voivat määräajoin hakea lisävakuutta sovellettavan koron
huomioon ottaen.
Kun vakuus on menetetty, sen määrä hyvitetty EMOTR:lle ja kun
menetetty määrä kansallisessa lainsäädännössä säädetyn kannan mukai-
sesti laskettuine korkoineen on muutoksenhaun vuoksi korvattavakokonaan tai osittain, EMOTR vastaa menetyksen korvaamisesta, elleise ole jäsenvaltioiden hallinnon tai toimielinten laiminlyönnistä taivakavasta virheestä johtuva.
30 artikla
Komissio voi asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa ja muiden yhtei-
sestä markkinajärjestelystä annettujen asetusten vastaavissa artikloissasäädettyä menettelyä noudattaen myöntää poikkeuksia edellä oleviin
säännöksiin.
VII OSASTO
Tiedot
31 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että komission käytettävissä on
kunkin varainhoitovuoden osalta tiedot menetettyjen vakuuksien koko-
naismääristä ja kokonaissummista, riippumatta 29 artiklassa tarkoitetun
menettelyn vaiheesta, ja eriteltävä ne, jotka otetaan kansallisiin talou-sarvioihin ja ne, jotka otetaan yhteisön talousarvioon.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on koottava jokaisen yhteisön
säännöksen, jossa säädetään vakuudesta, ja kaikkien yli 1 000 euronsuuruisten menettelyjen vakuuksien osalta.
3. Tiedoista on käytävä ilmi summat, jotka asianomainen on
maksanut suoraan sekä summat, jotka on saatu kun vakuus on muutetturahaksi.1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 12
(1) EYVL N:o L 50, 22.2.1978, s. 1▼M4
▼M3
▼B
▼M4
▼M4
32 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että komission käytettävissä on seur-
aavat tiedot:
a) takaajaksi hyväksyttävät laitokset sekä tähän liittyvät edellytykset,
b) edellä 8 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttävät vakuusmuodot sekä
tähän liittyvät edellytykset.
33 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä maaliskuuta 1986.Sitä sovelletaan tästä päivästä annettuihin vakuuksiin sekä kokonaisval-
taisiin vakuuksiin, jotka annetaan tästä päivästä yhden tai useammanerityisen velvoitteen noudattamisen varmistamiseksi.
Asianosaisen pyynnöstä sitä sovelletaan ennen tätä päivää annettuihin
vakuuksiin, joita ei ole vielä vapautettu eikä siirretty.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.1985R2220 — FI — 04.05.2004 — 003.001 — 13
▼B