1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/96/ETY,
annettu 10 päivänä marraskuuta 1992,
henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteen-
sovittamisesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta (kolmas henkivakuutus-
direktiivi)
(EYVL L 360, 9.12.1992, s. 1)
Oikaistu:
►C1Oikaisu, EYVL L 311, 14.11.1997, s. 43 (92/96)
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 2
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/96/ETY,
annettu 10 päivänä marraskuuta 1992,
henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja
hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta (kolmas henkivakuutus-
direktiivi)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan sekä 66 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(
1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
(1)on tarpeen toteuttaa henkivakuutuksen ensivakuutuksen alalla
sisämarkkinat niin hyvin s ĳoittautumisvapauden kuin palvelujen
tarjoamisenvapaudenkannalta,jottahelpotettaisiinniidenvakuu-tusyritysten, sitoumusten tekemistä yhteisön alueella, joiden koti-paikka on yhteisössä,
(2)henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten jahallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 8 päivänämarraskuuta 1990 annettu toinen neuvoston direktiivi 90/619/ETY, jolla vahvistetaan säännökset, palvelujen tarjoamisenvapauden tehokkaan harjoittamisen helpottamiseksi ja jollamuutetaan direktiiviä 79/267/ETY(
4), on jo vaikuttanut huomat-
tavasti sisämarkkinoiden toteuttamiseen henkivakuutuksen ensi-vakuutuksen alalla antamalla vakuutuksenottajille, jotka eivättarvitse erityistä suojaa sitoumusjäsenvaltiossa, koska nämätekevät oma-aloitteisesti sitoumuksen toisessa jäsenvaltiossa,täydellisen vapauden hyötyä mahdollisimman laajoista vakuutus-markkinoista,
(3)direktiivi 90/619/ETY on sen vuoksi tärkeä vaihe kansallistenmarkkinoiden lähentymisessä yhtenäismarkkinoiksi, ja tätävaihetta on täydennettävä muilla yhteisön keinoilla, jotta kaikkivakuutuksenottajat, riippumatta siitä, ottavatko nämä vakuu-tuksen oma-aloitteisesti vai ei, voivat kääntyä minkä tahansavakuutuksenantajan puoleen, jonka kotipaikka on yhteisössä jajoka harjoittaa liiketoimintaa siellä s ĳoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, samalla kun heilletaataan riittävä suoja,
(4)tämä direktiivi on osa jo voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä,jonka muodostavat erityisesti henkivakuutusta koskevan ensiva-kuutuksen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien,asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 5päivänä maaliskuuta 1979 annettu ensimmäinen neuvoston direk-tiivi 79/267/ETY(
5) ja vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja
konsolidoiduista tilinpäätöksistä 19 päivänä joulukuuta 1991annettu neuvoston direktiivi 91/647/ETY(
6),
(1) EYVL N:o C 99, 16.4.1991, s. 2
(2) EYVL N:o C 176, 13.7.1992, s. 13 ja 28 päivänä lokakuuta 1992 tehty
päätös
(3) EYVL N:o C 14, 20.1.1992, s. 11
(4) EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s. 50
(5) EYVL N:o L 63, 13.3.1979, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna toisella direktiivillä 90/619/ETY (EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s.50).
(
6) EYVL N:o L 374, 31.12.1991, s. 7
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 3
▼B
(5)noudatettuun lähestymistapaan kuuluu toteuttaa sellainen yhteen-
sovittaminen, joka on olennainen, välttämätön ja riittävä toimilu-pien ja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien keskinäisentunnustamisen aikaansaamiseksi siten, että voidaan myöntää yksikoko yhteisössä voimassa oleva toimilupa ja että voidaansoveltaa kot ĳäsenvaltion suorittaman valvonnan periaatetta,
(6)tämän vuoksi tästä lähtien vaaditaan vakuutusliikkeen aloittami-
seksi ja harjoittamiseksi yksi virallinen toimilupa, jonka antavatsen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa vakuutusyri-tyksellä on kotipaikka; tämän toimiluvan perusteella yritykselläon lupa harjoittaa liiketoimintaansa koko yhteisössä joko s ĳoit-
tautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perus-teella; jäsenvaltio, jossa sivukonttori s ĳaitsee tai jossa palveluja
tarjotaan, ei enää voi vaatia uutta toimilupaa vakuutusyrityksiltä,jotka haluavat harjoittaa vakuutustoimintaansa ja jotka ovat josaaneet toimiluvan kot ĳäsenvaltiossaan; on tarpeen tämän
huomioon ottamiseksi ja tämän mukaisesti muuttaa direktiivit79/267/ETY ja 90/619/ETY,
(7)kotĳäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on tästä lähtien
vastuu vakuutusyrityksen talouden vakauden valvonnasta erityi-sesti, kun on kyse niiden vakavaraisuudesta, riittävän vakuutus-teknisen vastuuvelan muodostamisesta, sekä tämän vastuuvelankattamisesta toisiaan vastaavilla varoilla,
(8)direktiivin79/267/ETY1artiklan2kohdanalakohdassatarkoitet-tujen liiketoimien harjoittaminen ei missään tapauksessa voivaikuttaa toimivaltaan, joka on annettu vastaaville viranomaisillekyseisessä säännöksessä tarkoitettuja varoja omistavien yhteis-öjen suhteen,
(9)tämän direktiivin tietyissä säännöksissä määritetään vähimmäis-vaatimukset; kot ĳäsenvaltio voi säätää ankarampia säännöksiä
niitä vakuutusyrityksiä varten, joille sen toimivaltaiset viran-omaiset ovat antaneet toimiluvan,
(10)jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava tarpeel-liset valvontakeinot sen varmistamiseksi, että vakuutusyritystenliiketoiminta on järjestäytynyttä koko yhteisössä, perustuupaliiketoiminta s ĳoittautumisvapauteen tai palvelujen tarjoamisen
vapauteen;niidenonvoitavaerityisestitoteuttaaaiheellisiasuoja-toimenpiteitä tai määrätä seuraamuksia, joiden tarkoituksena onestää vakuutusliikkeen valvontaa koskevien määräysten mahdol-linen noudattamatta jättäminen tai rikkominen,
(11)on tarpeen mukauttaa vakuutuskannan luovutusta koskevat sään-nökset tässä direktiivissä luodun yhden toimiluvan järjestelmänmukaisiksi,
(12)on suotavaa säätää direktiivissä 79/267/ETY vahvistetun erikois-tumista koskevan säännön lieventämisestä siten, että jäsenvaltiotvoivat halutessaan myöntää samalle yritykselle toimiluvat direk-tiivin 79/267/ETY liitteessä tarkoitettuihin luokkiin ja direktiivin73/239/ETY(
1) liitteessä tarkoitettuihin luokkiin 1 ja 2 kuuluvien
vakuutusliiketoimien harjoittamiseksi; tämä mahdollisuus saattaakuitenkin edellyttää kirjanpito- ja purkusäännöksiä koskevientiettyjen edellytysten noudattamista,
(13)vakuutettujensuojaamiseksiontarpeen,ettäkukinvakuutusyritysmuodostaa riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan; tämän vastuu-velan laskeminen perustuu pääosin vakuutusmatemaattisiinperiaatteisiin; on suotavaa yhteensovittaa nämä periaatteet eri
(1) Muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja
harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten lakien, asetustenja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta1973 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 73/239/ETY (EYVL N:o L330, 29.11.1990, s. 44)
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 4
▼B
jäsenvaltioissa sovellettavien toiminnan vakauden valvontaa
koskevien säännösten keskinäisen tunnustamisen helpottamiseksi,
(14)toiminnan vakauden kannalta on suotavaa, että saadaan aikaanvakuutusteknisen vastuuvelan laskemisessa käytettävän korko-tason rajoittamista koskevien säännösten yhteensovittamisessavähimmäistaso; tätä rajoitusta varten ovat kaikki olemassa olevatmenetelmät yhtä moitteettomia, valvonnan kannalta riittäviä jayhtäläisiä, minkä vuoksi on aiheellista antaa jäsenvaltiollemahdollisuus valita sovellettava menetelmä,
(15)on tarpeen yhteensovittaa vakuutusteknisen vastuuvelan kattami-seksi käytettävien varojen laskemista, hajauttamista, s ĳaintia ja
vastaavuutta koskevat säännökset jäsenvaltioiden säännöstenvastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi; tässä yhteensovit-tamisessaonotettavahuomioonEuroopantalousyhteisönperusta-missopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24 päivänä kesä-kuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/361/ETYannetut pääomanliikkeiden vapauttamista koskevat toimenpi-teet(
1), sekä yhteisön kehittyminen kohti talous- ja rahaliiton
toteuttamista,
(16)kotĳäsenvaltio ei kuitenkaan voi vaatia vakuutusyrityksiä s ĳoitta-
maan vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavia varoja tiettyihinvarojen luokkiin, koska tällaiset vaatimukset eivät sovi yhteendirektiivissä 88/361/ETY säädetyn pääomanliikkeiden vapautta-mista koskevien toimenpiteiden kanssa,
(17)kunnes on annettu s ĳoituspalveluja koskeva direktiivi, jolla
yhteensovitetaan muun muassa säänneltyjen markkinoiden määri-telmä, on tarpeen antaa tälle käsitteelle tätä direktiiviä vartenväliaikainen, yhteisössä yhteensovitetun määritelmän korvaavamääritelmä, jolla annetaan markkinoiden kot ĳäsenvaltiolle se
vastuu, joka tällä direktiivillä annetaan väliaikaisesti vakuutusy-rityksen kot ĳäsenvaltiolle, edellä sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta myöhempää yhteensovittamista,
(18)uusien rahoitusvälineiden ja eräille rahoituslaitoksille myönnet-tyjen omien rahastojen muodostamista koskevien helpotustenhuomioonottamiseksi,ontarpeentäydentääluetteloaeristä,joistadirektiivissä 73/267/ETY vaadittu solvenssimarginaali voikoostua,
(19)vakuutussopimuksia koskevan lainsäädännön yhteensovittaminenei ole vakuutusalan sisämarkkinoiden toteuttamisen ennakkoehto;sen vuoksi jäsenvaltioille annettu mahdollisuus soveltaa omaalainsäädäntöään niihin vakuutussopimuksiin, jotka kattavat jäsen-valtion omalla alueella s ĳaitsevia riskejä, on luonteeltaan
sellainen,ettäsesuoriittävänsuojansitätarvitsevillevakuutukse-nottajille,
(20)sisämarkkinoilla on vakuutuksenottajan edun mukaista, ettähänen saatavillaan on yhteisössä tarjottavien vakuutustuotteidenkaikkein laajin valikoima, jotta hän voisi valita omiin tarpeisiinsaparhaiten soveltuvan tuotteen; sitoumusjäsenvaltion tehtävänä onhuolehtia, ettei sen alueella ole mitään estettä pitää kaupan yhtei-sössä tarjottavia vakuutustuotteita sikäli kuin ne eivät ole ristiri-idassa sen sitoumusjäsenvaltion voimassa olevan yleistä etuakoskevan lainsäädännön kanssa, ja sikäli kuin kot ĳäsenvaltion
säännökset eivät suojaa yleistä etua edellyttäen, että säännöksiäon sovellettava rajoituksitta kaikkiin tässä jäsenvaltiossa toimi-viin yrityksiin ja että ne ovat objektiivisesti tarpeellisia ja tavoit-teeseen suhteutettuja,
(21)jäsenvaltioiden on pystyttävä huolehtimaan, että vakuutustuotteetja sopimusasiakirjat, joita jäsenvaltioiden alueella s ĳaitsevien
sitoumusten kattamiseksi käytetään s ĳoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ovat sovellettavienyleistä etua koskevien erityisten säännösten mukaisia; käytettävät
(1) EYVL N:o L 178, 8.7.1988, s. 5
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 5
▼B
valvontajärjestelmät on mukautettava sisämarkkinoiden vaati-
muksiin, mutta ne eivät saa olla vakuutusliikkeen harjoittamisenennakkoedellytys; tästä lähtökohdasta tarkasteltuna vakuutuseh-tojen ennakkohyväksyntäjärjestelmät eivät ole perusteltuja; senvuoksi on suotavaa luoda muita sisämarkkinoiden vaatimuksiinparemmin sopivia järjestelmiä, jotka tekevät kullekin jäsenval-tiolle mahdolliseksi taata vakuutuksenottajille riittävä suoja,
(22)tämän direktiivin mukaisten vakuutusmatemaattisten periaat-teiden soveltamiseksi kot ĳäsenvaltio voi kuitenkin vaatia sopi-
muksia koskevien maksujen ja vakuutusteknisen vastuuvelanlaskemisessa käytettävien teknisten perusteiden järjestelmällistätiedoksi antamista, jolloin näiden teknisten perusteiden tiedoksiantamiseen ei sisälly yleisten ja erityisten vakuutusehtojen eikäyrityksen kaupallisten maksujen ilmoittaminen,
(23)yhtenäisillä vakuutusmarkkinoilla kuluttaja voi valita useammistaja erilaisista sopimuksista; voidakseen saada täyden hyödyn tästämonipuolisuudesta ja lisääntyvästä kilpailusta, kuluttajalle onannettava kaikki tarpeelliset tiedot, jotta hän voi valita tarpei-siinsasopivimmansopimuksen;tämäntiedottamisentarpeellisuuson sitäkin tärkeämpää, koska sitoumusten kesto voi olla hyvinpitkä; sen vuoksi on suotavaa yhteensovittaa vähimmäismää-räykset, jotta kuluttaja saa selkeän ja tarkan tiedon hänelle tarjo-ttujen tuotteiden keskeisistä ominaispiirteistä sekä tiedot niistätoimielimistä, joille vakuutuksenottajien, vakuutettujen tai edun-saajien valitukset voi osoittaa,
(24)vakuutustuotteiden mainonta on keskeinen keino vakuutusliike-toiminnan tehokkaan harjoittamisen helpottamiseksi Euroopanyhteisössä; on tärkeää antaa vakuutusyrityksille mahdollisuuskäyttääkaikkiatavanomaisiamainosvälineitäjäsenvaltiossa,jossasivukonttori s ĳaitsee tai palveluja tarjotaan; jäsenvaltiot saavat
kuitenkin vaatia, että mainonnan muoto ja sisältö noudattavatniiden kansallista lainsäädäntöä, joka on annettu joko Euroopanyhteisön mainontaa koskevan lainsäädännön mukaisesti tai jäsen-valtiossa yleisen edun vuoksi annetun lainsäädännön mukaisesti,
(25)sisämarkkinoillayksikäänjäsenvaltioeisaaenääkieltääharjoitta-mastaalueellaanvakuutusliikettäsamanaikaisestisekäs ĳoittautu-
misvapauden että palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella;sen vuoksi on suotavaa kumota direktiivillä 90/619/ETY jäsen-valtioille annettu tätä koskeva mahdollisuus,
(26)on suotavaa säätää seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaansilloin, kun vakuutusyritys ei noudata siihen sovellettavia yleistäetua koskevia säännöksiä sitoumusjäsenvaltiossa,
(27)tietyissäjäsenvaltioissavakuutusliikkeeseeneikohdistuminkään-laista välillistä verotusta, kun taas useimmissa jäsenvaltioissasovelletaan erityisiä veroja ja muunlaisia maksuja mukaan lukienkorvaustoimielimille suoritettavat lisämaksut; verojen jamaksujen rakenne ja taso eroavat merkittävästi tällaisia veroja jamaksuja soveltavissa jäsenvaltioissa; on suotavaa välttää, ettäolemassa olevat erot johtavat vakuutuspalvelujen osalta jäsenval-tioiden välisen kilpailun vääristymiseen; jollei myöhemmästäyhteensovittamisestamuutajohdu,sitoumusjäsenvaltionsäätämänverojärjestelmän ja muiden maksumuotojen soveltaminen onluonteeltaansellaista,ettäsekorjaatämänepäkohdanjajäsenval-tioiden tehtävänä on antaa yksityiskohtaiset määräykset näidenverojen ja maksujen kannon turvaamiseksi,
(28)on tärkeää saada aikaan yhteisössä vakuutusyritysten purkamistakoskeva yhteensovittaminen; sen vuoksi on olennaisen tärkeääsäätää vakuutusyrityksen purkamisesta tapauksessa, että kussakinjäsenvaltiossa perustettu takuujärjestelmä turvaa kaikkien vakuu-tusvelkojien tasaveroisen kohtelun näiden velkojien kansallisuu-destataisitoumuksenyksityiskohtaisistamääräyksistähuolimatta,
(29)saattaa olla tarpeen mukauttaa teknisesti tässä direktiivissä oleviayksityiskohtaisia säännöksiä tietyin määräajoin vakuutusalankehittymisen huomioon ottamiseksi; komissio toteuttaa tarvit-taessa tällaiset mukautukset perustamissopimuksen määräyksissä
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 6
▼B
sille annettua täytäntöönpanovaltaa käyttämällä kuultuaan direk-
tiivillä 91/675/ETY(1) perustettua vakuutuskomiteaa,
(30)on tarpeen antaa erityisiä säännöksiä, sen varmistamiseksi, ettätämän direktiivin täytäntöönpanohetkellä voimassa olevastasäädösjärjestelmästä siirryttiin tämän direktiivin mukaiseensäädösjärjestelmään; näiden säännösten tarkoituksena on välttääjäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten työmäärän lisäänty-minen, ja
(31)perustamissopimuksen 8 c artiklan mukaisesti on suotavaa, ettätiettyjenerikehitysvaiheissaolevienkansantalouksienponnistelutotetaan huomioon; sen vuoksi on tarpeen myöntää tietyille jäsen-valtiolle siirtymäjärjestelyt tämän direktiivin soveltamiseksiasteittain,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
MÄÄRITELMÄT JA SOVELTAMISALA
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”vakuutusyrityksellä” jokaista yritystä, joka on saanut virallisen
toimiluvan direktiivin 79/267/ETY 6 artiklan mukaisesti,
b) ”sivukonttorilla” jokaista vakuutusyrityksen toimistoa tai sivukont-
toria ottaen huomioon direktiivin 90/619/ETY 3 artikla,
c) ”sitoumuksella” sitoumusta, joka on yksi direktiivin 79/267/ETY 1
artiklassa tarkoitetuista vakuutusmuodoista tai vakuutustapahtumista,
d) ”kot ĳäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, jossa sitoumuksen tehneen vakuu-
tusyrityksen kotipaikka s ĳaitsee,
e) ”jäsenvaltiolla, jossa sivukonttori s ĳaitsee” jäsenvaltiota, jossa riskiä
kattava sivukonttori s ĳaitsee,
f) ”jäsenvaltiolla, jossa palveluja tarjotaan” direktiivin 90/619/ETY 2
artiklan e alakohdan mukaista sitoumusjäsenvaltiota, kun sitou-muksen tekee toisessa jäsenvaltiossa s ĳaitseva vakuutusyritys tai
sivukonttori,
g) ”määräämisvallalla” direktiivin 83/349/ETY(
2) 1 artiklan mukai-
sesti säädettyä emoyrityksen ja tytäryrityksen välistä yhteyttä taisamanlaista luonnollisen tai oikeushenkilön ja yrityksen välistäyhteyttä,
h) ”määräomistusyhteydellä” yrityksestä suoraan tai välillisesti omis-
tettua osuutta, joka on vähintään 10 prosenttia yrityksen pääomastatai äänioikeudesta taikka muuta mahdollisuutta vaikuttaa huomatta-vasti sen yrityksen johtamiseen, jossa osuus on.
Tämän direktiivin 7 ja 14 artikloissa olevan määritelmän sekä 14
artiklassa tarkoitettujen muiden omistusyhteyden tasojen soveltami-seksi otetaan huomioon direktiivin 88/627/ETY(
3) 7 artiklassa
tarkoitettu äänioikeus,
i) ”emoyrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mukaista
emoyritystä,
(1) EYVL N:o L 374, 31.12.1991, s. 32
(2) Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla konsoli-
doiduista tilinpäätöksistä 13 päivänä kesäkuuta 1983 annettu seitsemäsneuvoston direktiivi 83/349/ETY (EYVL N:o L 193, 18.7.1983, s. 1),sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 90/605/ETY (EYVLN:o L 317, 16.11.1990, s. 60)
(
3) Tiedoista, jotka on julkaistava, kun huomattava osuus pörssiyhtiöstä on
hankittu tai luovutetaan (EYVL N:o L 348, 17.12.1988, s. 62) 12 päivänäjoulukuuta 1988 annettu neuvoston direktiivi 88/627/ETY
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 7
▼B
j) ”tytäryrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mukaista
tytäryritystä; jokainen tytäryrityksen tytäryritys katsotaan myös senyrityksen tytäryritykseksi, joka on näiden yritysten johdossa olevaemoyritys,
k) ”säännellyillä markkinoilla” rahoitusmarkkinoita, joita yrityksen
kotĳäsenvaltiossa pidetään säänneltyinä markkinoina, kunnes ne on
määritelty s ĳoituspalveluista annettavassa direktiivissä, ja joille on
ominaista:
— säännöllinen toiminta,
ja
— se, että asianomaisten viranomaisten antamissa tai hyväksymissä
säännöksissä määritellään markkinoiden toiminnan edellytykset,markkinoille pääsyn edellytykset sekä sovellettaessa arvopape-rien viralliselle pörssilistalle ottamista koskevien vaatimustenyhteensovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annettua direk-tiiviä 79/279/ETY(
1) tässä direktiivissä vahvistetut listalle otta-
mista koskevat edellytykset ja kun mainittua direktiiviä ei sovel-leta, edellytykset, jotka näiden rahoitusvälineiden on täytettävä,jotta niillä voidaan tehokkaasti käydä kauppaa markkinoilla.
Tässä direktiivissä tarkoitetut säännellyt markkinat voivat s ĳaita
jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa. Jälkimmäisessä tapauk-sessa yrityksen kot ĳäsenvaltion on hyväksyttävä markkinat ja
markkinoiden on täytettävä vastaavat vaatimukset. Rahoitusväli-neiden, joilla käydään kauppaa näillä markkinoilla, on oltavalaadultaan vastaavia niiden välineiden kanssa, joilla käydäänkauppaa kyseisen jäsenvaltion yksillä tai useammilla säännel-lyillä markkinoilla,
l) ”toimivaltaisilla viranomaisilla” kansallisia viranomaisia, joilla lain
tai asetuksen perusteella on toimivalta valvoa vakuutusyrityksiä.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan direktiivin 79/267/ETY 1 artiklassa
tarkoitettuihin sitoumuksiin ja yrityksiin.
2. Poistetaan direktiivin 79/267/ETY 1 artiklan 2 alakohdasta sanat
”ja jos siihen on toimilupa kyseisessä maassa”.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta vakuutuksiin tai tapahtumiin eikä
yrityksiin tai laitoksiin, joihin ei sovelleta direktiiviä 73/267/ETY, eikäkyseisen direktiivin 4 artiklassa tarkoitettuihin toimielimiin.
II OSASTO
VAKUUTUSLIIKKEEN ALOITTAMINEN
3 artikla
Korvataan direktiivin 73/267/ETY 6 artikla seuraavasti:
”6 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetun toiminnan aloittamiseen on oltava
ennalta myönnetty virallinen toimilupa.
Tällaista toimilupaa on haettava kot ĳäsenvaltion toimivaltaisilta
viranomaisilta:
a) yrityksen, joka perustaa kotipaikkansa tämän jäsenvaltion
alueelle, ja
b) yrityksen, joka saatuaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun
toimiluvanlaajentaaliiketoimintaansakokonaiseenvakuutusluok-kaan tai muihin vakuutusluokkiin.”
(1) EYVL N:o L 66, 13.3.1979, s. 21, sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 82/148/ETY (EYVL N:o L 62, 5.3.1982, s. 22).
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 8
▼B
4 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 7 artikla seuraavasti:
”7 artikla1. Toimilupa on voimassa koko yhteisössä. Sillä sallitaan yrit-
yksen harjoittaa liiketoimintaa yhteisössä joko s ĳoittautumisva-
pauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
2. Toimilupa myönnetään liitteessä määriteltyä vakuutusluokkaa
varten. Se kattaa koko luokan, jollei hak ĳa halua kattaa kuin osan
kyseiseen luokkaan kuuluvista liitteessä olevassa A kohdassa luetel-luista riskeistä.
Toimivaltaiset viranomaiset saavat rajoittaa yhtä luokkaa varten
haetun toimiluvan ainoastaan 9 artiklassa tarkoitetussa toimintasuun-nitelmassa määriteltyihin liiketoimiin.
Kukin jäsenvaltio saa myöntää useampia luokkia koskevan toimi-
luvansikälikuinkansallisessalainsäädännössäsallitaannäidenluok-kien samanaikainen harjoittaminen.”
5 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 8 artikla seuraavasti:
”8 artikla1. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritykset, jotka
hakevat toimilupaa:
a) ovat yhtiömuodoltaan jokin seuraavista:
— Belgian kuningaskunnassa: 'société anonyme/naamloze
vennootschap','sociétéencommanditeparactions/commandi-taire vennootschap op aandelen', 'association d’assurancemutuelle/onderlingeverzekeringsvereniging','sociétécoopéra-tive/coöperatieve vennootschap',
— Tanskan kuningaskunnassa: 'aktieselskaber', 'gensidige
selskaber','pensionskasseromfattet af lov om forsikringsvirk-somhed (tvaergående pensionskasser)',
— Saksan liittotasavallassa: 'Aktiengesellschaft',
'Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit','ÖffentlichrechtlichesWettbewerbsversicherungsunternehmen',
— Ranskan tasavallassa: 'sociétéanonyme','sociétéd’assurance
mutuelle','institutionde prévoyance régie par le code de lasécurité sociale','institutionde prévoyance régie par le coderural' ja 'mutuelles régies par le code de la mutualité',
— Irlannissa: 'incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited','societiesregistered under the Indu-strial and Provident Societies Acts, societies registered underthe Friendly Societies Acts',
— Italian tasavallassa: 'societàper azioni','societàcooperativa',
'mutua di assicurazione',
— Luxemburgin suurherttuakunnassa: 'sociétéanonyme','société
en commandite par actions', 'association d’assurancesmutuelles', 'société coopérative',
— Alankomaiden kuningaskunnassa: 'naamloze vennootschap',
'onderlinge waarborgmaatschapp ĳ',
— Yhdistyneessä kuningaskunnassa: 'incorporated companies
limited by shares or by guarantee or unlimited', 'societiesregistered under the Industrial and Provident Societies Acts','societies registrered under the Friendly Societies Acts',vakuutuksenantajat, jotka toimivat nimellä 'Lloyd’s',
— Helleenien tasavallassa: ' ανώνυµη εταιρία ',
— Espanjan kuningaskunnassa: 'sociedad anónima', 'sociedad
mutua', 'sociedad cooperativa', ja
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 9
▼B
— Portugalin tasavallassa: 'sociedade anónima', 'mútua de
seguros'.
Vakuutusyritys voi myös olla yhtiömuodoltaan Eurooppayhtiö
silloin, kun sellainen on perustettu.
Lisäksi jäsenvaltiot voivat tarvittaessa perustaa julkisoikeudellisia
yrityksiä, sikäli kuin niiden toimielimien tavoitteena on harjoittaavakuutusliikettä vastaavilla edellytyksillä kuin yksityisoikeudellisetyritykset
b) rajoittavat välittömästi liiketoimintansa tässä direktiivissä tarkoi-
tettuun vakuutusliikkeeseen ja siitä välittömästi johtuvaan liike-toimintaan lukuun ottamatta muita kaupallisia liiketoimia,
c) esittävät 9 artiklan mukaisen toimintasuunnitelman,
d) omistavat 20 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähimmäistakuura-
haston, ja
e) ovatsellaistenhenkilöidentosiasiallisestijohtamia,jotkatäyttävät
hyvää mainetta, ammattipätevyyttä tai -kokemusta koskevat edel-lytykset.
2. Yrityksen, joka hakee toimilupaa laajentaakseen liiketoimin-
tansa muihin vakuutusluokkiin tai laajentaakseen toimiluvan koske-maan ainoastaan osaa yhteen vakuutusluokkaan sisältyvistä riskeistä,on esitettävä 9 artiklan mukainen toimintasuunnitelma.
Lisäksi sen on esitettävä todisteet siitä, että sillä on 19 artiklassa
säädetty solvenssimarginaali ja 20 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoi-tettu vähimmäistakuurahasto.
3. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa antaa määräyksiä, joissa
vaaditaan niiden vakuutuskirjaa, maksuperusteita sekä lomakkeita jamuita painettuja asiakirjoja koskevien yleisten ja erityisten edelly-tysten, maksujen ja niiden laskuperusteiden, joita käytetäänmaksujen ja vakuutusteknisen vastuuvelan laskemiseksi, hyväksy-mistä ennalta tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joita yritysaikoo käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, kot ĳäsen-
valtio saa ainoastaan vakuutusmatemaattisia periaatteita koskevankansallisen lainsäädännön noudattamisen valvomiseksi vaatiamaksujen ja vakuutusteknisen vastuuvelan laskemisessa käytettävienteknisten perusteiden antamista ennalta tiedoksi ilman, että tämä onennakkoedellytys liiketoiminnan harjoittamiselle.
Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita pitämästä edelleen voimassa tai
laatimasta lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, joissa edel-lytetään perustamisasiakirjan ja yhtiöjärjestyksen hyväksymistä jamuiden tavanomaiseen valvontaan kuuluvien tarpeellisten asiakir-jojen tiedoksi antamista.
Komission on annettava neuvostolle kertomus tämän kohdan sovel-
tamisesta viimeistään viiden vuoden kuluttua direktiivin(*) sovelta-misesta.
4. Edellä tarkoitetuissa säännöksissä ei saa säätää, että toimilupa-
hakemusta käsiteltäessä on otettava huomioon markkinoiden talo-udelliset tarpeet.
(*) EYVL N:o L 360, 9.12.1992, s. 1.”
6 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 9 artikla seuraavasti:
”9 artiklaEdellä 8 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoi-
tetun toimintasuunnitelman on sisällettävä seuraavat tiedot taiperustelut:
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 10
▼B
a) niiden riskien laatu, joita yritys aikoo kattaa,
b) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet,
c) erät, joista koostuu vähimmäistakuurahasto,
d) hallinnon ja myyntiverkon arvioidut perustamiskustannukset ja
niiden kattamiseen tarkoitetut varat,
sekä lisäksi kolmelta ensimmäiseltä tilivuodelta, jona liiketoimintaharjoitetaan:
e) suunnitelma, jossa on yksityiskohtaiset arviot tuloista ja
menoista ensivakuutusliiketoimista ja tulevista jälleenvakuutuk-sista sekä menevistä jälleenvakuutuksista,
f) maksuvalmiusennuste,
g) arviot vastuusta ja solvenssimarginaalin kattamiseen tarkoite-
tuista varoista.”
7 artikla
Kotĳäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimi-
lupaa vakuutusliikkeen aloittamiseen, ennen kuin niille on ilmoitettuniiden suoraan tai välillisesti omistajina tai jäseninä olevien luonnol-listen henkilöiden tai oikeushenkilöiden nimet, joilla on määräomistu-syhteys, ja näiden omistusyhteyksien määrät.
Samojen viranomaisten on evättävä toimilupa, jos viranomaiset eivät,
ottaen huomioon tarpeen turvata vakuutusyrityksen vakaa ja järkeväjohtaminen, ole vakuuttuneita kyseisten osakkeenomistajien taijäsenten sopivuudesta.
III OSASTO
VAKUUTUSLIIKKEEN HARJOITTAMISTA KOSKEVIEN EDELLY-
TYSTEN YHTEENSOVITTAMINEN
1 luku
8 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 15 artikla seuraavasti:
”15 artikla1. Vakuutusyrityksen talouden valvonta, mukaan lukien
sellaisen liiketoiminnan valvonta, jota yritys harjoittaa joko sivu-konttoreiden välityksellä tai palvelujen tarjoamisen vapaudenperusteella, kuuluu yksinomaan kot ĳäsenvaltion toimivaltaan. Jos
sitoumusjäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on perusteetkatsoa, että vakuutusyrityksen liiketoiminta saattaa vaikuttaa senvakavaraisuuteen, niiden on ilmoitettava asiasta kyseisen yrityksenkotĳäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Kot ĳäsenvaltion
viranomaisten on todennettava, noudattaako yritys tässä direktii-vissä määriteltyjä toiminnan vakauden periaatteita.
2. Talouden valvontaan kuuluu erityisesti vakuutusyrityksen
koko liiketoiminnan vakavaraisuuden, vakuutustekninen vastuu-velka mukaan lukien, laskennalliset varaukset ja sitä kattavienvarojen tarkastaminen kot ĳäsenvaltiossa annettujen määräysten tai
noudatettujen menettelyjen mukaisesti yhteisön tasolla annettujensäännösten nojalla.
3. Kot ĳäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava,
että jokaisella vakuutusyrityksellä on asianmukainen hallinto- jakirjanpitojärjestelmä sekä asianmukainen sisäinen tarkastusmenet-tely.”
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 11
▼B
9 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 16 artikla seuraavasti:
”16 artiklaJäsenvaltion, jossa sivukonttori s ĳaitsee, on säädettävä, että kun
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut vakuutusyritys harjoittaaliiketoimintaansa sivukonttorin välityksellä, kot ĳäsenvaltion toimi-
valtaiset viranomaiset voivat ilmoitettuaan siitä ennalta sen jäsen-valtion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttori s ĳaitsee,
tarkastaa itse tai tähän tarkoitukseen valtuuttamiensa henkilöidenvälityksellä paikalla yrityksen talouden valvonnalle tarpeellisiatietoja. Sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa sivukonttori s ĳaitsee,
voivat osallistua tähän tarkastamiseen.”
10 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 23 artiklan 2 ja 3 kohta seuraa-
vasti:
”2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritykset, joiden
kotipaikka on niiden alueella, toimittavat määräajoin asiakirjat,jotka ovat tarpeellisia valvontaa varten samoin kuin tilastollisetasiakirjat. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava toisilleentiedoksi kaikki valvontaa varten tarvittavat asiakirjat ja tiedot.
3. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset
toimenpiteet, sen varmistamiseksi, että toimivaltaisilla viranomai-silla on tarvittava toimivalta ja keinot niiden vakuutusyritystenliiketoiminnan valvomiseksi, joiden kotipaikka on niiden alueella,mukaan lukien tämän alueen ulkopuolella harjoitettava liiketoi-minta tätä liiketoimintaa koskevien neuvoston direktiivien mukai-sesti ja niiden soveltamiseksi.
Tämän toimivallan ja keinojen on erityisesti annettava toimivaltai-
sille viranomaisille mahdollisuus:
a) perehtyä yksityiskohtaisesti yrityksen tilaan ja koko liiketoimin-
taan, erityisesti:
— keräämällä tietoja tai vaatimalla vakuutusliikettä koskevien
asiakirjojen esittämistä, ja
— suorittamalla tarkastuksia paikalla yrityksen toimitiloissa,
b) toteuttaa yrityksen, sen hallituksen jäsenten tai johtajien tai
yrityksessä määräämisvaltaa käyttävien henkilöiden osaltakaikki asianmukaiset ja tarpeelliset toimenpiteet sen varmista-miseksi, että yrityksen liiketoiminta on niiden lakien, asetustenja hallinnollisten määräysten mukaista, joita yrityksen onnoudatettava kussakin jäsenvaltiossa, ja erityisesti toimintasuun-nitelman mukaista, jos se on sekä vakuutettujen etuja vaaranta-vien epäkohtien välttämiseksi tai poistamiseksi pakollinen, ja
c) turvata näiden toimenpiteiden toteuttaminen, jos tarpeellista
pakkotoimin ja tarvittaessa oikeusteitse.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että toimivaltaisilla viranomaisilla
on mahdollisuus saada kaikkia edustajien hallussa olevia sopi-muksia koskevat tiedot.”
11 artikla
1. Kumotaan direktiivin 90/619/ETY 6 artiklan 2—7 kohta.2. Kansallisessa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on annettava vakuutusyrityksille, joiden kotipaikka onsen alueella, lupa luovuttaa joko s ĳoittautumisvapauden tai palvelujen
tarjonnan vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopimustensa vakuu-tuskanta kokonaan tai osittain yhteisön alueelle s ĳoittautuneelle
vastaanottavalle yritykselle, jos vastaanottavan yrityksen kot ĳäsenval-
tion toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat, että jälkimmäisellä
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 12
▼B
yrityksellä on kannanluovutus huomioon ottaen riittävä solvenssimar-ginaali.
3. Jos sivukonttori aikoo luovuttaa joko s ĳoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tehtyjen vakuutussopi-mustensa vakuutuskannan kokonaan tai osittain, on kuultava sitäjäsenvaltiota, jossa sivukonttori s ĳaitsee.
4. Luovuttavan yrityksen kot ĳäsenvaltion toimivaltaisten viran-
omaisten on annettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa lupaluovutukselle saatuaan sitoumusjäsenvaltioiden toimivaltaisten viran-omaisten suostumuksen.
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita
asiassa on kuultu, on annettava lausuntonsa tai suostumuksensaluovuttavan vakuutusyrityksen kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viran-
omaisille tiedoksi kolmen kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanot-tamisesta; jos ne viranomaiset, joita asiassa on kuultu, eivät ole anta-neet määräajassa vastausta, katsotaan, että vastauksen puuttuminenvastaa tämän antamaa myönteistä lausuntoa tai hiljaista suostumusta.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisen lainsäädännön edellyttämällä tavalla siinä jäsenvaltiossa,jossa riski s ĳaitsee. Tämä luovutus on välittömästi voimassa vakuu-
tuksenottajiin, vakuutettuihin ja niihin muihin henkilöihin nähden,joilla on siirretyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia tai velvoitteita.
Tämä säännös ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa vakuutukse-
nottajille mahdollisuus irtisanoa sopimus määräajassa luovutuksesta.
12 artikla
1. Korvataan direktiivin 79/267/ETY 24 artikla seuraavasti:
”24 artikla1. Jos yritys ei noudata 17 artiklan säännöksiä, sen yrityksen
kotĳäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltää varojen
vapaan hallinnan ilmoitettuaan asiasta niiden jäsenvaltioiden toimi-valtaisille viranomaisille, jossa riskit s ĳaitsevat.
2. Sellaisen yrityksen taloudellisen aseman ennalleen palautta-
miseen, jonka solvenssimarginaali ei ole 19 artiklassa säädettyjenvähimmäisvaatimusten mukainen, yrityksen kot ĳäsenvaltion toimi-
valtaisen viranomaisen on vaadittava, että sen hyväksyttäväksiesitetään tervehdyttämissuunnitelma.
Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että yrityksen taloudel-
linen asema heikkenee huomattavasti, se voi poikkeustapauksissarajoittaa myös yrityksen varojen vapaata hallintaa tai kieltää sen.Toimivaltaisen viranomaisen on sen jälkeen ilmoitettava kaikistatoteuttamistaan toimenpiteistä niille muiden jäsenvaltioiden viran-omaisille, joiden alueella yritys harjoittaa liiketoimintaansa, jakyseisten viranomaisten on ensiksi mainitun viranomaisen pyyn-nöstä toteutettava samat toimenpiteet.
3. Jos solvenssimarginaali ei ole 20 artiklassa määritellyn
takuurahaston mukainen, kot ĳäsenvaltion toimivaltaisen viran-
omaisen on vaadittava yritystä toimittamaan viranomaisen hyväk-syttäväksi lyhyen aikavälin rahoitussuunnitelma.
Toimivaltainen viranomainen voi myös rajoittaa yrityksen varojen
vapaata hallintaa tai kieltää sen kokonaan. Sen on ilmoitettavatoimenpiteestään niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille,joiden alueilla yritys harjoittaa liiketoimintaa, ja viimeksi mainit-tujen viranomaisten on ensiksi mainitun pyynnöstä toteutettavasamat toimenpiteet.
4. Toimivaltaiset viranomaiset voivat toisaalta toteuttaa kaikki
aiheelliset toimenpiteet turvatakseen vakuutettujen edut 1, 2 ja 3kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
5. Jokaisen jäsenvaltion on annettava kaikki tarpeelliset
määräykset voidakseen kansallisen lainsäädäntönsä mukaisestikieltää alueellaan s ĳaitsevien varojen vapaan hallinnan 1, 2 ja 3
kohdassa säädetyissä tapauksissa yrityksen kot ĳäsenvaltion pyyn-
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 13
▼B
nöstä, jonka on osoitettava ne varat, joihin toimenpiteet kohdiste-
taan.”
13 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 26 artikla seuraavasti:
”26 artikla1. Kot ĳäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi peruuttaa
vakuutusyritykselle antamansa toimiluvan, jos yritys:
a) ei käytä toimilupaa 12 kuukauden kuluessa, luopuu siitä
nimenomaisesti tai lopettaa liiketoimintansa yli kuudeksikuukaudeksi, jollei kyseinen jäsenvaltio ole säätänyt, ettätoimilupa raukeaa näissä tapauksissa,
b) ei enää täytä toiminnan aloittamisen edellytyksiä,
c) ei ole voinut määräajassa toteuttaa 24 artiklassa tarkoitetussa
tervehdyttämis- tai rahoitussuunnitelmassa vahvistettuja toimen-piteitä, ja
d) laiminlyö törkeästi siihen sovellettavan lainsäädännön perus-
teella sille kuuluvia velvoitteita.
Jos toimilupa peruutetaan tai raukeaa, kot ĳäsenvaltion toimival-
taisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta muiden jäsenvaltioidentoimivaltaisille viranomaisille, joiden on toteutettava aiheellisettoimenpiteet estääkseen sen, että kyseinen yritys aloittaa uudenliiketoiminnan niiden alueella joko s ĳoittautumisvapauden tai
palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella. Yrityksen on toisaaltatoteutettava näiden viranomaisten kanssa kaikki aiheelliset toimen-piteet vakuutettujen etujen turvaamiseksi ja erityisesti rajoitettavayrityksen varojen vapaata hallintaa 24 artiklan 1 ja 2 kohdantoisen alakohdan tai 3 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi.
2. Toimiluvan peruuttamispäätös on perusteltava yksityiskohtai-
sesti ja annettava tiedoksi kyseiselle yritykselle.”
14 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön, joka ►
C1aikoo hankkia omistukseensa ◄suoraan
tai välillisesti määräomistusyhteyden vakuutusyrityksestä, on ilmoitet-tava ennalta siitä ja omistusyhteyden määrästä kot ĳäsenvaltion toimi-
valtaisille viranomaisille. Kunkin luonnollisen tai oikeushenkilön onmyös ilmoitettava kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille aiko-
muksestaan lisätä määräomistusyhteyttään siten, että hänen osuutensaäänistä tai osakepääomasta on vähintään 20, 33 tai 50 prosenttia taisuurempi taikka siten, että vakuutusyrityksestä tulee tämän tytäryritys.
Kotĳäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolme
kuukautta ensimmäisessä alakohdassa säädetyn ilmoituksen päivämää-rästä vastustaa kyseistä suunnitelmaa, jos ne eivät ole kyseisenvakuutusyrityksen järkevän ja vakaan johtamisen huomioon ottami-seksi vakuuttuneita ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun henkilönpätevyydestä. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät vastusta kyseistäsuunnitelmaa, ne voivat vahvistaa enimmäismääräajan kyseisen hank-keen toteuttamiselle.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön, joka aikoo luopua suoraan tai välillisesti omistamas-taan määräomistusyhteydestä vakuutusyrityksessä, on ilmoitettavaennalta siitä ja arvioidun omistusyhteyden määrästä kyseisen kot ĳä-
senvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Kunkin luonnollisenhenkilön tai oikeushenkilön on myös ilmoitettava toimivaltaisilleviranomaisille aikomuksestaan vähentää määräomistusyhteyttään siten,että tämän osuus äänivallasta tai osakepääomasta on vähemmän kuin20, 33 tai 50 prosenttia tai siten, että vakuutusyritys lakkaa olemastatämän tytäryritys.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 14
▼B
3. Kun vakuutusyritykset ovat saaneet tiedon niiden omaa pääomaakoskevien omistusyhteyksien hankinnoista tai luovuttamisista, joidenvuoksi omistusyhteys on 1 tai 2 kohdassa tarkoitettua rajoitustasuurempi tai pienempi, niiden on ilmoitettava siitä kot ĳäsenvaltionsa
toimivaltaisille viranomaisille.
Vakuutusyritysten on myös vähintään kerran vuodessa ilmoitettava
toimivaltaisille viranomaisille määräomistusyhteyksiä omistavien osak-kaiden tai jäsenten nimet sekä kyseisten omistusten suuruudet sellai-sina kuin ne ilmenevät vuosittaisessa yhtiökokouksessa käytettävissäolevista tiedoista tai pörssilistalla olevia yhtiöitä koskevien velvoit-teiden perusteella saaduista tiedoista.
4. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tapauksissa, joissa 1 kohdassa
tarkoitettujen henkilöiden määräämisvalta on omiaan haittaamaanvakuutusyrityksen järkevää ja vakaata hoitoa, kot ĳäsenvaltion toimi-
valtaisten viranomaisten on toteutettava aiheelliset toimenpiteet tämäntilanteen lopettamiseksi. Näihin toimenpiteisiin voivat kuulua esimer-kiksi kielto, johtokunnan jäseniin ja johtajiin kohdistetut seuraamuksettai kyseisten osakkaiden tai jäsenten omistamiin osakkeisiin liittyvänäänivallan käytön väliaikainen keskeyttäminen.
Samanlaisia toimenpiteitä on sovellettava luonnollisiin henkilöihin tai
oikeushenkilöihin, jotka eivät noudata 1 kohdassa tarkoitettua ennak-koilmoitusvelvoitetta. Kun omistusyhteys on hankittu toimivaltaistenviranomaisten vastuksesta huolimatta, jäsenvaltioiden on muistakäytettävistä seuraamuksista huolimatta määrättävä joko vastaavanäänivallan käyttämisen keskeyttämisestä väliaikaisesti tai annettujenäänien mitätöinnistä taikka mahdollisuudesta mitätöidä ne.
15 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikkia henkilöitä, jotka työs-
kentelevät tai ovat työskennelleet toimivaltaisten viranomaisten palve-luksessa, sekä toimivaltaisten viranomaisten puolesta toimivia tilintar-kastajia ja asiantunt ĳoita, koskee salassapitovelvollisuus. Tämä salas-
sapitovelvollisuus merkitsee, että luottamuksellisia tietoja, jotka nämäsaavat tehtäviään suorittaessaan, ei saa ilmaista kenellekään eikämillekään viranomaiselle muutoin kuin sellaisena tiivistelmänä taikoosteena, että tiettyä yritystä ei voida tunnistaa, edellä sanotunkuitenkaan rajoittamatta rikosoikeudellisten säännösten soveltamista.
Kun vakuutusyritys on asetettu konkurssiin tai tuomioistuimen
määräämään selvitystilaan, luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koskeyrityksen pelastamisessa mukana olevia kolmansia osapuolia, voidaankuitenkin antaa tiedoksi siviili- tai kauppaoikeudellisessa menette-lyssä.
2. Mitä 1 kohdassa säädetään ei estä eri jäsenvaltioiden toimival-
taisia viranomaisia vaihtamasta tietoja vakuutusyrityksiin sovelletta-vien direktiivien mukaisesti. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa säädettysalassapitovelvollisuus.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä tietojen vaihtoa koskevia yhteistyösopi-
muksia kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa aino-astaan jos ilmaistavia tietoja koskee vähintään tässä artiklassasäädettyä vastaava salassapitovelvollisuus.
4. Toimivaltaiset viranomaiset, jotka saavat luottamuksellisia tietoja
1 ja 2 kohdan mukaisesti voivat käyttää niitä ainoastaan virkatoi-miensa hoitamisessa:
— tutkiakseen, onko vakuutusliikkeen aloittamista koskevat edelly-
tykset täytetty ja helpottaakseen tällaisen liiketoiminnan harjoitta-misen valvontaa, erityisesti vakuutusteknisen vastuuvelan, solvens-simarginaalin, hallinto- ja kirjanpitomenetelmien sekä sisäisentarkastuksen menetelmien osalta,
tai
— määrätäkseen seuraamuksia,
tai
— haettaessa muutosta toimivaltaisten viranomaisten päätökseen
hallinnollisessa muutoksenhaussa,
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 15
▼B
taikka
— tuomioistuinkäsittelyssä, joka on saatettu vireille 50 artiklan
mukaisesti tai vakuutusyritysalaa koskevien direktiivien erityis-säännösten mukaisesti.
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään ei estä tietojen vaihtoa jäsenval-
tiossa, kun samassa jäsenvaltiossa on kaksi tai useampia toimival-taisia viranomaisia, tai jäsenvaltioiden kesken, kun tietoja vaihtavattoimivaltaiset viranomaiset ja:
— luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten virallisesta valvonnasta
vastaavat viranomaiset ja rahoitusmarkkinoiden valvonnastavastaavat viranomaiset,
— vakuutusyritysten selvitys- ja konkurssimenettelyihin sekä muuhun
vastaavaan menettelyyn osalliset toimielimet,
ja
— vakuutusyritysten ja muiden rahoituslaitosten lakisääteisestä tilin-
tarkastuksesta vastaavat henkilöt,
valvontatehtävien suorittamiseksi tai näiden tehtävien suorittamisessa
välttämättömien tietojen luovuttamiseksi toimielimille, jotka hoitavatpakollista purkamismenettelyä tai takuurahastoa. Näiden viran-omaisten, toimielinten ja henkilöiden saamia tietoja koskee 1kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus.
6. Sen estämättä, mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot
voivat lisäksi lainsäädännössä säädetyin edellytyksin sallia tiettyjentietojen ilmaisemisen muille keskushallinnon yksiköille, jotkavastaavat luotto- ja rahoituslaitosten, s ĳoituspalvelujen ja vakuutusyh-
tiöiden valvontaa koskevasta lainsäädännöstä, sekä näiden yksiköidentoimeksiannosta toimiville tarkastajille.
Näitä tietoja voidaan kuitenkin antaa ainoastaan, kun se on tarpeel-
lista toiminnan vakauden valvomiseksi.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin säädettävä, että 2 ja 5 kohdan mukai-
sesti ja direktiivin 79/267/ETY 16 artiklassa tarkoitetussa paikallatapahtuneessa tarkastuksessa saatuja tietoja ei saa ilmaista tässäkohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, jollei siihen ole saatu erityistäsuostumusta tiedot antaneelta toimivaltaiselta viranomaiselta tai senjäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta, jossa paikalla tapahtunuttarkastus suoritettiin.
16 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 13 artikla seuraavasti:
”13 artikla1. Yritys ei voi saada samanaikaisesti toimilupaa sekä tämän
direktiivin että direktiivin 73/239/ETY mukaisesti, tämän kuiten-kaan rajoittamatta 3 ja 7 kohdan soveltamista.
2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrätä, että:— yritykset, jotka ovat saaneet toimiluvan tämän direktiivin
nojalla voivat myös saada toimiluvan direktiivin 73/239/ETY 6artiklan mukaisesti kyseisen direktiivin liitteessä olevissaluokissa 1 ja 2 tarkoitettujen riskien kattamiseen,
— yritykset, jotka ovat saaneet toimiluvan direktiivin 73/239/ETY
6 artiklan mukaisesti, voivat myös saada toimiluvan ainoastaantämän saman direktiivin liitteessä olevissa luokissa 1 ja 2tarkoitettujen riskien kattamiseen tämän direktiivin nojalla,
3. Jollei 6 kohdasta muuta johdu, 2 kohdassa tarkoitetut
yritykset ja ne yritykset, jotka tätä direktiiviä tiedoksi annettaessaharjoittavat samanaikaisesti sekä tässä direktiivissä että direktii-vissä 73/239/ETY tarkoitettua liiketoimintaa, voivat jatkaa sitäedelleenkin edellyttäen, että kumpaakin liiketoimintaa johdetaanerikseen 14 artiklan mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 2 kohdassa tarkoitettujen
yritysten on noudatettava koko liiketoiminnassaan tilinpäätössään-töjä, jotka koskevat tämän direktiivin mukaisesti toimiluvansaaneita yrityksiä. Kunnes myöhempi yhteensovittaminen toteute-
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 16
▼B
taan, jäsenvaltiot voivat myös säätää, että yrityksen purkamista
koskevien säännösten osalta 2 kohdassa tarkoitettujen yritystenharjoittamaa, direktiivin 73/239/ETY liitteessä luokissa 1 ja 2lueteltuihin riskeihin liittyvää liiketoimintaa koskevat, henkivakuu-tusliikkeen harjoittamiseen sovellettavat säännökset.
5. Kun yrityksellä, joka harjoittaa direktiivin 73/239/ETY liit-
teessä tarkoitettua liiketoimintaa, on taloudellisia, kaupallisia taihallinnollisia yhteyksiä tässä direktiivissä tarkoitettua liiketoimintaaharjoittavan yrityksen kanssa, niiden jäsenvaltioiden valvontaviran-omaisten, joiden alueella näillä yrityksillä on kotipaikka, onhuolehdittava, että kyseisten yritysten väliset sopimukset tai muutmenojen ja tulojen jaotteluun mahdollisesti vaikuttavat järjestelyteivät vääristä kyseisten yritysten kirjanpitoa.
6. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että yritykset, joilla on kotipaikka
niiden alueella, lopettavat sen määräämässä ajassa niiden toimin-tojen samanaikaisen harjoittamisen, joita ne harjoittavat tätä direk-tiiviä tiedoksiannettaessa.
7. Tämän artiklan määräyksiä tarkistetaan komission neuvostolle
jättämän kertomuksen perusteella, purkamista koskevien sään-nösten myöhemmän yhteensovittamisen perusteella ja joka tapauk-sessa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999 mennessä.”
17 artikla
Kumotaan direktiivin 79/267/ETY 35 artikla ja direktiivin 90/
619/ETY 18 artikla.
2luku
18 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 17 artikla seuraavasti:
”17 artikla1. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava, että jokainen vakuutusyritys
muodostaa koko liiketoimintansa osalta riittävän vakuutusteknisenvastuuvelan, mukaan lukien vakuutusmaksuvastuu.
Tämän vakuutusteknisen vastuuvelan määrä määräytyy seuraavien
periaatteiden mukaisesti:
A. i) Henkivakuutuksen vakuutustekninen vastuuvelka lasketaan
riittävän turvaavan prospektiivisen vakuutusmatemaattisenmenetelmän avulla ottaen huomioon kaikki myöhemmätvelvoitteet kussakin voimassa olevassa vakuutussopimuk-sessa vahvistettujen ehtojen mukaisesti ja erityisesti:
— kaikki taatut suoritukset, mukaan lukien taatut takaisi-
nostoarvot,
— lisäedut, joihin vakuutuksenottajilla on jo oikeus joko
yhdessä tai kukin osaltaan erikseen näiden saavutet-tujen, ilmoitettujen, ositettujen lisäetujen laadusta huoli-matta,
— kaikki vaihtoehdot, joihin vakuutuksenottajalla on
oikeus vakuutussopimuksen ehtojen mukaan,
— yrityksen kulut, mukaan lukien palkkiot;
ottaen huomioon myös myöhemmät vakuutusmaksut,
ii) retrospektiivistä menetelmää voidaan käyttää, jos voidaan
osoittaa, että tämän menetelmän tuloksena saatu vakuutustek-ninen vastuuvelka ei ole pienempi kuin riittävän varovaistaprospektiivistä menetelmää käyttäen saatu määrä, tai jos pros-pektiivistä menetelmää ei voida käyttää kyseiseen sopimusla-jiin,
iii) varovainen laskentamenetelmä ei tarkoita todennäköisimmiksi
katsottuihin oletuksiin perustuvaa menetelmää, mutta sen onvarattava kohtuullinen marginaali erilaisten tek ĳöiden epäedul-
listen poikkeamien osalta,
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 17
▼B
iv) vakuutusteknisen vastuuvelan laskentamenetelmän on oltava
varovainen myös vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavienvarojen arvostamismenetelmän osalta,
v) vakuutustekninen vastuuvelka on laskettava kunkin vakuutus-
sopimuksen osalle erikseen. Kohtuullisten arvioiden tai yleis-tysten käyttö on kuitenkin sallittu, kun voidaan olettaa, ettäne antavat suunnilleen saman tuloksen kuin erilliset laskelmat.Erillisen laskennan periaate ei estä muodostamasta ylimää-räistä vastuuvelkaa niiden yleisten riskien osalta, joita eikatsota erillisiksi, ja
vi) kun vakuutussopimuksen takaisinostoarvo on taattu, tämän
sopimuksen vakuutusmaksuvastuuosuuden on oltava ainavähintään yhtä suuri kuin samana ajankohtana taattu takaisi-nostoarvo.
B. Käytettävä korkokanta on valittava varovasti. Se on vahvistettava
kotĳäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen antamien määräysten
mukaisesti seuraavia periaatteita soveltaen:
a) Kaikkien sopimusten osalta yrityksen kot ĳäsenvaltion toimival-
taisen viranomaisen on vahvistettava yksi tai useampia enim-mäiskorkoja erityisesti seuraavien sääntöjen mukaisesti:
i) kun sopimuksiin sisältyy korkotakuu, yrityksen kot ĳäsen-
valtion toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava yksienimmäiskorko. Tämä korko voi olla eri korko kuin sopi-muksessa merkitty riippuen käytetystä valuutasta edellyt-täen, että se on enintään 60 prosenttia sen valtion liikkee-seen laskemien joukkovelkakirjojen korosta, jonka valuu-tassa sopimus on merkitty. Jos on kyse ecu-määräisestäsopimuksesta tämä raja vahvistetaan Euroopan yhteisönlaitosten liikkeeseen laskemien ecu-määräisten lainojenmukaisesti.
Jos jäsenvaltio edellisen kohdan toisen virkkeen soveltami-
seksi päättää vahvistaa enimmäiskoron niiden sopimustenosalta, jotka on merkitty toisen jäsenvaltion valuutassa,tämän on ensin neuvoteltava sen jäsenvaltion toimivaltaisenviranomaisen kanssa, jonka valuutassa sopimus on merkitty,
ii) kun yrityksen varoja ei ole kuitenkaan arvostettu hankinta-
hintaansa, jäsenvaltio voi säätää, että voidaan laskea yksitai useampi enimmäiskorko ottaen huomioon kyseisenäajankohtana salkussa olevien asianomaisten varojen tuotto,josta on vähennetty turvaavuuden edellyttämä marginaali ja,erityisesti jatkuvamaksuisten sopimusten osalta, ottaenlisäksi huomioon tulevien varojen ennakoitu tuotto. Kot ĳä-
senvaltion toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettavaturvaavuuden edellyttämä vähennys ja tulevien varojen arvi-oituun tuottoon sovellettava enimmäiskorko tai sovellettavatenimmäiskorkokannat,
b) enimmäiskoron vahvistaminen ei tarkoita, että yrityksen on
käytettävä niin korkeaa korkoa,
c) kot ĳäsenvaltio voi päättää, ettei a alakohtaa sovelleta seuraa-
viin sopimusluokkiin:
—sĳoitussidonnaiset sopimukset,
— enintään kahdeksaksi vuodeksi tehdyt kertamaksuiset sopi-
mukset,
— sopimukset, joihin ei liity oikeutta lisäetuihin, ja eläkesopi-
mukset, joilla ei ole takaisinostoarvoa.
Valittaessa turvaavaa korkokantaa ensimmäisen alakohdankahdessa viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitetuissa tapauk-sissa voidaan ottaa huomioon sopimukseen merkitty valuutta jayrityksen hallussa olevat vastaavat varat, sekä kun yrityksenvarat on arvostettu käypään arvoonsa, tulevien varojen arvioitutuotto.Käytetty korko ei saa missään tapauksessa ylittää varojentuottoa, joka on laskettu kot ĳäsenvaltion tilinpäätöstä koske-
vien määräysten mukaisesti ja josta on tehty kohtuullinenvähennys,
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 18
▼B
d) jäsenvaltion on vaadittava, että yritys tekee tilinpäätöksessään
varauksen vakuutuksenottajien osalta tehtyjen korkositoumustenkattamiseksi, kun yrityksen varojen nykyinen tai arvioitu tuottoei riitä kattamaan näitä sitoumuksia, ja
e) edellä a alakohdan soveltamiseksi vahvistetut enimmäiskorot
on ilmoitettava komissiolle ja niiden jäsenvaltioiden toimival-taisille viranomaisille, jotka sitä pyytävät.
C. Tilastolliset arviointiperusteet ja kuluja vastaavat perusteet on
valittava varovaisesti ottaen huomioon sitoumusjäsenvaltio, vakuu-tusmuoto ja ennakoidut hallintokulut ja palkkiot.
D. Niiden vakuutussopimusten osalta, joihin liittyy oikeus lisäetuihin,
voidaan vakuutusteknisen vastuuvelan arviointimenetelmässä jokovälittömästi tai välillisesti ottaa huomioon kaikki myöhempienlisäetujen lajit yhtenäisellä tavalla muiden myöhempää kehitystäkoskevien oletusten ja nykyisten lisäetujen laskentamenetelmänkanssa.
E. Myöhempiä kuluja koskeva vastuu voi olla välillinen, esimerkiksi
siten, että tulevista vakuutusmaksuista vähennetään kuormituso-suudet. Välillinen tai välitön nimenomainen kokonaisvarautuminenei kuitenkaan saa olla kyseisten tulevien kulujen varovaistaarviota pienempi.
F. Vakuutusteknisen vastuuvelan arviointimenetelmä ei saa vaihtua
vuosittain menetelmän tai laskentaperusteiden satunnaistenmuutosten vuoksi ja sen on oltava sellainen, että lisäetuja saadaankohtuullisesti kunkin vakuutussopimuksen voimassaolon ajan.
2. Vakuutusyrityksen on pidettävä yleisön saatavilla perusteet ja
menetelmät, joita käytetään vakuutusteknisen vastuuvelan arvioimi-seksi, mukaan lukien lisäeduista aiheutuva vastuu.
3. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava kultakin vakuutusyritykseltä, että
sen koko vakuutusliikettä koskeva vakuutustekninen vastuuvelka kate-taan toisiaan vastaavilla varoilla direktiivin 92/96/ETY 24 artiklanmukaisesti. Kun on kyse Euroopan yhteisössä harjoitettavista liiketoi-mista, näiden varojen on s ĳaittava yhteisössä. Jäsenvaltiot eivät saa
vaatia, että vakuutusyritykset s ĳoittavat varansa tiettyyn jäsenvaltioon.
Kotĳäsenvaltio voi kuitenkin myöntää lievennyksiä varojen s ĳaintia
koskeviin sääntöihin.
4. Jos kot ĳäsenvaltio sallii, että vakuutusteknisen vastuuvelan
kattamiseen voidaan käyttää saatavia jälleenvakuutuksenantajilta, senon vahvistettava sallittu prosenttiosuus. Tässä tapauksessa se ei saamäärätä näiden saatavien s ĳaintipaikkaa.”
19 artikla
Uutta liikettä koskevien vakuutusmaksujen on oltava nykyisten järke-
vien vakuutusmatemaattisten oletusten mukaisesti riittävät, jottavakuutusyritykset voivat täyttää kaikki sitoumuksensa ja erityisestimuodostaa riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan.
Tätä varten voidaan ottaa huomioon kaikki vakuutusyrityksen talo-
udellista tilaa koskevat näkökohdat kuitenkin siten, että muidenvarojen kuin vakuutusmaksujen ja niille saadun tuoton osuus ei saaolla järjestelmällistä ja pysyvää siten, että se saattaisi pitkällä aikavä-lillä vaarantaa yrityksen vakavaraisuuden.
20 artikla
Vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavissa varoissa on otettava
huomioon yrityksen harjoittaman liiketoiminnan laatu yrityksen s ĳoi-
tusten varmuuden, tuoton ja rahaksi muutettavuuden turvaamiseksi jayrityksen on huolehdittava näiden s ĳoitusten monipuolisuudesta sekä
riittävästä hajauttamisesta.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 19
▼B
21 artikla
1. Kot ĳäsenvaltio voi antaa vakuutusyritykselle luvan kattaa
vakuutusteknisen vastuuvelkansa yksinomaan seuraaviin luokkiinkuuluvilla varoilla:
A.Sĳoitukset
a) joukkovelkakirjat, arvopaperit ja muut raha- ja pääomamarkkinavä-
lineet,
b) lainat,
c) osakkeet ja muut vaihtuvatuottoiset omistusyhteydet,
d) osuudet arvopaperien yhteiss ĳoitusyrityksissä ja muissa s ĳoitusra-
hastoissa, ja
e) maa-alueet, rakennukset ja kiinteään omaisuuteen kohdistuvat
oikeudet.
B.Saatavat
f) saatavat jälleenvakuutuksenantajalta, myös jälleenvakuutuksenanta-
jien osuudet vakuutusteknisestä vastuuvelasta,
g) jälleenvakuutustalletteet ja saatavat näiltä yrityksiltä,h) ensi- ja jälleenvakuutusliikkeestä johtuvat saatavat vakuutuksenot-
tajilta ja vakuutusedustajilta,
i) vakuutuskirjaa koskevat ennakot,j) veronpalautussaatavat, ja
k) saatavat takuurahastoilta.
C.Muut varat
l) muu aineellinen omaisuus kuin maa-alueet ja rakennukset, arvos-
tettuna varovaisen kuoletuksen perusteella.
m) pankkisaamiset ja käteisvarat, talletukset luottolaitoksissa ja
muissa toimielimissä, joilla on toimilupa vastaanottaa talletuksia,
n) aktivoidut hankintamenot,o) kertyneet, mutta ei erääntyneet korot ja vuokrat, muut siirtosaa-
miset ja ennakkomaksut, ja
p) kiinteään omaisuuteen liittyvät oikeudet.
Lloyd’s -nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta varojen
luokkiin kuuluvat myös direktiivin 77/780/ETY(
1) mukaisten luotto-
laitosten antamat takuut ja remburssit sekä henkivakuutussopimuksistajohtuvat todennettavat määrät siltä osin kuin ne vastaavat jäsenillekuuluvia varoja.
Tiettyjen varojen tai tietyn varojen luokan sisällyttäminen ensimmäi-
sessä alakohdassa vahvistettuun luetteloon ei tarkoita sitä, että kaikkinämä varat voidaan ilman eri toimenpiteitä hyväksyä vakuutustek-nisen vastuuvelan katteeksi. Kot ĳäsenvaltion on annettava tarkemmat
määräykset hyväksyttävien varojen käyttöä koskevista edellytyksistä;tämän vuoksi se voi vaatia esinevakuuden tai takauksen erityisestijälleenvakuutuksenantajilta oleville saataville.
Määräyksiä antaessaan ja soveltaessaan kot ĳäsenvaltion on erityisesti
huolehdittava seuraavien periaatteiden noudattamisesta:
(1) Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien
lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 12päivänä joulukuuta 1977 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 77/780/ETY (EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30.), sellaisena kuin se onviimeksi muutettuna direktiivillä 89/646/ETY (EYVL N:o L 386,30.12.1989, s. 1)
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 20
▼B
i) vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavat varat on arvostettava
ilman niitä hankittaessa syntyneitä velkoja,
ii) kaikki varat on arvostettava varovaisesti ottaen huomioon riski,
ettei määrää saada muutettua rahaksi. Erityisesti muu aineellinenomaisuus kuin maa-alueet ja rakennukset voidaan hyväksyävakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi ainoastaan, jos ne onarvostettu varovaisen kuoletuksen perusteella,
iii) lainat yrityksille, valtioille tai kansainvälisille järjestöille, paikal-
lisille tai alueellisille hallinnoille taikka luonnollisille henkilöillevoidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi ainoas-taan, jos ne antavat riittävät takuut niiden suojasta, perustuvatpane lainanottajan asemaan, kiinnitykseen, pankkitakaukseen taivakuutusyrityksen myöntämään takaukseen tai muunlaiseenvakuuteen,
iv) johdannaisrahoitusvälineitä, kuten optioita, termiinejä ja vaihto-
sopimuksia voidaan käyttää, kun on kyse vakuutusteknistävastuuvelkaa kattavista varoista, siltä osin kuin ne osaltaanpienentävät s ĳoitusriskiä tai sallivat s ĳoitusten tehokkaan
hoidon. Nämä rahoitusvälineet on arvostettava varovaisesti ja nevoidaan ottaa huomioon arvostettaessa niitä varoja, johon ne liit-tyvät,
v) arvopaperit, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla,
voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi ainoas-taan, jos ne voidaan muuttaa rahaksi lyhyessä ajassa, tai jos onkyse omistuksista luottolaitoksissa, vakuutusyrityksissä, jotkasallitaan direktiivin 79/267/ETY 8 artiklan mukaisesti, taisamaan jäsenvaltioon s ĳoittautuneissa s ĳoitusyrityksissä,
vi) saatavat kolmansilta voidaan hyväksyä vakuutusteknisen vastuu-
velan katteeksi ainoastaan, kun niistä on vähennetty velat kysei-selle kolmannelle,
vii) vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseksi hyväksyttyjen saata-
vien määrä on laskettava varovaisesti ottaen huomioon riski,ettei määrää saada muutettua rahaksi. Erityisesti ensi- ja jälleen-vakuutukseen perustuvat saatavat vakuutuksenottajilta ja vakuu-tusedustajilta voidaan hyväksyä vain siltä osin, kuin niitävoidaan vaatia maksettavaksi enintään kolmen kuukauden ajan,
viii) kun on kyse varoista, jotka on s ĳoitettu tytäryritykseen, joka
hoitaa vakuutusyrityksen lukuun kokonaan tai osittain jälkim-mäisen s ĳoituksia, kot ĳäsenvaltion on tässä artiklassa tarkoitet-
tujen sääntöjen ja periaatteiden soveltamiseksi otettavahuomioon tytäryrityksen hallussa olevat siihen liittyvät varat; sevoi käsitellä muiden tytäryritysten varoja samalla tavoin, ja
ix) aktivoidut hankintamenot voidaan hyväksyä vakuutusteknisen
vastuuvelan katteeksi ainoastaan, jos tämä on sopusoinnussavakuutusmaksuvastuun laskentaperusteen kanssa.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kot ĳäsenvaltio voi
poikkeuksellisissa oloissa ja vakuutusyrityksen pyynnöstä hyväksyäasianmukaisesti perustellulla päätöksellä määräajaksi muitakin varojenluokkia vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi, jollei 20 artiklastamuuta johdu.
22 artikla
1. Kot ĳäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritys saa s ĳoittaa
vakuutusteknisistä vastuuvelkaa kattavista varoistaan enintään:
a) 10 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
maa-alueeseen tai rakennukseen taikka useampiin niin lähekkäintoisiaan s ĳaitseviin maa-alueisiin tai rakennuksiin, että niitä
voidaan pitää yhtenä s ĳoituksena,
b) 5 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
saman yrityksen osakkeisiin, muihin osakkeeseen rinnastettaviinarvopapereihin, joukkovelkakirjoihin ja muihin raha- ja pääoma-markkinavälineisiin tai samalle lainanottajalle myönnettyihin lain-oihin, kaikki edellä mainitut yhteenlaskettuina, lukuun ottamattavaltiolle, alueelliselle tai paikalliselle viranomaiselle tai sellaisellekansainväliselle järjestölle, jonka jäseniä ovat yksi tai useampijäsenvaltio, myönnettyjä lainoja. Tämä rajoitus voidaan korottaa
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 21
▼B
10 prosenttiin, jos yritys s ĳoittaa enintään 40 prosenttia sen
vakuutusteknisen vastuuvelan bruttomäärästä lainoihin tai niidenlainanottajien ja liikkeeseenlask ĳoiden lainoihin tai arvopapereihin,
joihin se s ĳoittaa vähintään 5 prosenttia varoistaan,
c) 5 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
muihin vakuudettomiin lainoihin, josta 1 prosentti yhteen vakuu-dettomaan lainaan, lukuun ottamatta lainoja, jotka on myönnettyjäsenvaltioon s ĳoittautuneelle luottolaitokselle, vakuutusyritykselle,
edellyttäen että se on direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan mukaansallittua, ja jäsenvaltioon s ĳoittautuneille s ĳoitusyrityksille. Rajoi-
tukset voidaan vastaavasti korottaa 8 prosenttiin ja 2 prosenttiyk-sikköön kot ĳäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kussakin
tapauksessa erikseen tekemällä päätöksellä.
d) 3 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
käteisvaroihin, ja
e) 10 prosenttia vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä
osakkeisiin ja muihin osakkeisiin rinnastettaviin arvopapereihinsekä joukkovelkakirjoihin, joilla ei käydä kauppaa säännellyillämarkkinoilla.
2. Tiettyyn varojen luokkaan tehtäviä s ĳoituksia koskevan rajoi-
tuksen puuttuminen 1 kohdassa ei kuitenkaan merkitse sitä, että tähänluokkaan kuuluvat varat hyväksytään rajoituksetta kattamaan vakuu-tusteknistä vastuuvelkaa. Kot ĳäsenvaltion on annettava tarkemmat
määräykset, joissa vahvistetaan hyväksyttävät varojen käyttöäkoskevat edellytykset. Kyseisiä määräyksiä laadittaessa ja sovellet-taessa sen on erityisesti huolehdittava, että seuraavia periaatteitanoudatetaan:
i) vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavien varojen on oltava riit-
tävän monipuolisia ja hajautettuja sen takaamiseksi, ettei ole liial-lista riippuvuutta tietystä varojen luokasta, erityisestä s ĳoitusalasta
tai sĳoituksesta,
ii) sĳoitukset varoihin, joiden riski on suuri joko varojen luonteen
tai liikkeeseenlask ĳan aseman vuoksi, on rajoitettava turvalliseen
tasoon,
iii) tietyissä varojen luokkia koskevissa rajoituksissa on otettava
huomioon, miten jälleenvakuutusta käsitellään vakuutusteknistävastuuvelkaa laskettaessa,
iv) kun kyse on s ĳoituksesta tytäryritykseen, joka hoitaa vakuutusy-
rityksen lukuun tämän kaikkia tai joitakin s ĳoituksia, kot ĳäsen-
valtion on tämän artiklan sääntöjä ja periaatteita soveltaessaanotettava huomioon tytäryrityksen hallussa olevat liitännäisvarat; sevoi soveltaa samaa käsittelyä muiden tytäryritysten varoihin,
v) niiden vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavien varojen prosentti-
määrä, jotka eivät ole rahaksi muutettavissa, on rajoitettava varo-vaiseen tasoon, ja
vi) kun varoihin sisältyy lainoja tietyille luottolaitoksille tai tällaisten
laitosten liikkeeseen laskemia joukkovelkakirjoja, kot ĳäsenvaltio
voi pannessaan tämän artiklan sääntöjä ja periaatteita täytäntöönottaa huomioon näiden luottolaitosten hallussa olevat perusvarat.Tätä menettelyä voidaan soveltaa ainoastaan sikäli kuin luottolai-toksen kotipaikka on jäsenvaltiossa, kun se on yksinomaan tämänjäsenvaltion ja/tai sen paikallisten viranomaisten omistama ja sentoimintaan perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksen mukaan kuuluulainojen välittäminen valtiolle tai paikallisille julkisyhteisöille tainäiden takaamien lainojen välittämisestä taikka lainojen välittämi-sestä valtioon tai paikallisiin julkisyhteisöihin läheisessä yhtey-dessä oleville toimielimille.
3. Hyväksyttävien varojen käyttöedellytyksiä koskevissa tarkem-
missa säännöksissä jäsenvaltion on käsiteltävä rajoitetummin:
— lainoja, joiden vakuutena ei ole pankkitakausta, vakuutusyrityksen
antamaa takausta, kiinnitystä tai muuta vakuutta, kuin lainoja,joilla on tällainen vakuus,
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 22
▼B
— arvopapereiden yhteiss ĳoitusyrityksiä, joiden toiminta ei ole
yhteensovitettu direktiivin 85/611/ETY(1) mukaisesti, ja muita
sĳoitusrahastoja kuin yhteiss ĳoitusyritykset, joiden toiminta on
yhteensovitettu kyseisen direktiivin mukaisesti,
— arvopapereita, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla,
kuin niitä, joilla käydään siellä kauppaa,
— arvopapereita, joukkovelkakirjoja ja muita raha- ja pääomamarkki-
navälineitä, jotka eivät ole direktiivissä 89/647/ETY(2) määritel-
tyyn A alueeseen kuuluvien valtioiden, alueellisten tai paikallistenjulkisyhteisöjen tai yritysten liikkeeseen laskemia tai joiden liik-keeseenlask ĳat ovat sellaisia kansainvälisiä järjestöjä, joiden
jäsenenä ei ole yksikään yhteisön jäsenvaltio, kuin tällaistenominaispiirteiden omaavien liikkeeseen lask ĳoiden samoja rahoi-
tusvälineitä.
4. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun
rajan 40 prosenttiin tiettyjen joukkovelkakirjojen osalta, joiden liik-keeseen lask ĳa on luottolaitos, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa ja
joka on lain mukaan erityisen näiden joukkovelkakirjojen halt ĳoita
suojaavan julkisen valvonnan alainen. Erityisesti näiden joukkovelka-kirjojen liikkeeseen laskemisesta saadut määrät on lain mukaisestisĳoitettava varoihin, jotka joukkovelkakirjojen koko voimassaoloajan
riittävät kattamaan niistä johtuvat sitoumukset ja jotka liikkeeseenlaskĳan maksukyvyttömyyden vuoksi käytetään etuoikeudella lainan
pääoman takaisinmaksamiseen ja kertyneiden korkojen maksamiseen.
5. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia vakuutusyrityksiä s ĳoittamaan tiet-
tyihin varojen luokkiin.
6. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kot ĳäsenvaltio voi
vakuutusyrityksen pyynnöstä poikkeuksellisesti myöntää määräajaksipoikkeuksia 1 kohdan a-e alakohdissa annettuihin säännöksiin, jollei20 artiklasta muuta johdu.
23 artikla
1. Kun vakuutussopimukseen perustuvat etuudet ovat välittömästi
yhteydessä yhteiss ĳoitusyrityksessä olevien osuuksien arvoon tai
varoihin, jotka kuuluvat vakuutusyrityksen sisäiseen rahastoon jajotka yleensä on jaettu osuuksiin, etuuksia vastaava vakuutustekninenvastuuvelka on katettava mahdollisimman tarkasti kyseisillä osuuksillatai, jos osuuksia ei ole määritetty, kyseisillä varoilla.
2. Kun vakuutussopimukseen perustuvat etuudet liittyvät välittö-
mästi osakeindeksiin tai johonkin muuhun kuin 1 kohdassa tarkoitet-tuun vertailuarvoon, etuuksia koskeva vakuutustekninen vastuuvelkaon katettava mahdollisimman tarkasti osuuksilla, jotka joko edustavatvertailuarvoa tai, kun osuuksia ei ole määritetty niillä takauksen jarahaksi muutettavilla varoilla, jotka vastaavat mahdollisimman tarkastiniitä varoja, joihin kyseinen vertailuarvo perustuu.
3. Niihin sitoumuksia kattaviin varoihin, jotka liittyvät välittömästi
1 ja 2 kohdissa tarkoitettuihin etuuksiin, ei sovelleta 20 ja 22artiklaa. Viittaukset 22 artiklassa tarkoitettuun vakuutustekniseenvastuuvelkaan koskevat, tämän laatuisia sitoumuksia koskevaa vastuu-velkaa lukuun ottamatta, vakuutusteknistä vastuuvelkaa.
4. Kun 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut etuudet sisältävät s ĳoitustakuun
tai muun taatun etuuden, vastaavan vakuutusteknisen vastuuvelan lisä-yksen osalta on noudatettava 20, 21 ja 22 artiklan säädöksiä.
(1) Arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä s ĳoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä
(yhteiss ĳoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten yhteensovittamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annettuneuvoston direktiivi 85/611/ETY (EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 3),sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/220/ETY (EYVLN:o L 100, 19.4.1988, s. 31)
(
2) Luottolaitosten vakavaraisuussuhteesta 18 päivänä joulukuuta 1989 annettu
neuvoston direktiivi 89/647/ETY (EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 14)
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 23
▼B
24 artikla
1. Direktiivin 79/267/ETY 17 artiklan 3 kohdan ja 28 artiklan
soveltamiseksi jäsenvaltioiden on noudatettava tämän direktiivin liit-teessä I olevia vastaavuussääntöjä.
2. Tämä artikla ei koske tämän direktiivin 23 artiklassa tarkoitet-
tuja sitoumuksia.
25 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 18 artiklan 1 alakohta seuraavasti:
”1. yrityksen varat, joista on vähennetty kaikki ennakoitavissa
olevat velat sekä aineettomat erät. Erityisesti on otettavalukuun:
— maksettu osakepääoma tai keskinäisen yhtiön tai yrityksen
osalta takuupääoma lisättynä osakastileillä, jotka täyttävätseuraavat edellytykset:
a) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä,
että näiltä tileiltä voidaan suorittaa maksuja jäsenillevain, jos se ei aiheuta solvenssimarginaalin pienenemistäalle vaaditun tason, tai yrityksen tultua puretuksi, joskaikki yrityksen muut velat on maksettu,
b) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä,
että kaikista maksuista, jotka suoritetaan muutoin kuinyksittäisen osakkuuden päättymisen vuoksi, on ilmoitet-tava toimivaltaisille viranomaisille vähintään kuukauttaaikaisemmin ja että nämä voivat tämän määräajanaikana kieltää maksun, ja
c) perustamiskirjan ja yhtiöjärjestyksen asiaa koskevia
määräyksiä voidaan muuttaa vasta, kun toimivaltaisetviranomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastustamuutosta, jollei a ja b alakohdassa esitetyistä edellytyk-sistä muuta johdu,
— puolet maksamattomasta osakepääomasta tai takuupääomasta
heti kun 25 prosenttia tästä pääomasta on maksettu,
— rahastot ja varaukset (sidotut ja vapaat), jotka eivät vastaa
tiettyjä sitoumuksia,
— kaikki siirtyvät voittovarat,— kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja etuoikeusasemaltaan
huonommassa asemassa olevat lainat voidaan sisällyttää aino-astaan enintään 50 prosenttiin solvenssimarginaalista, jostamäärästä enintään 25 prosenttia saa olla määräaikaisia etuoi-keusasemaltaan huonommassa asemassa olevia lainoja taimääräaikaisia kumulatiivisia etuoikeutettuja osakkeita, josseuraavat vähimmäisvaatimukset täyttyvät:
a) sen varalta, että vakuutusyritys joutuu konkurssiin tai
purkautuu, on oltava sitovat sopimukset, joiden perus-teella etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassaolevilla lainoilla tai etuoikeutetuilla osakkeilla on kaik-kien muiden velkojien saatavia huonompi etuoikeus janiitä ei makseta takaisin ennen kuin kaikki muut kysei-senä ajankohtana voimassa olevat velat on maksettu.
Etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevan lainan
on täytettävä myös seuraavat edellytykset:
b) vain tosiasiallisesti maksetut varat otetaan huomioon,c) määräaikaisten lainojen alkuperäisen erääntymisajan on
oltava vähintään viisi vuotta. Vakuutusyrityksen onviimeistään vuotta ennen erääntymisaikaa esitettävätoimivaltaisten viranomaisten hyväksyttäväksi suunni-telma siitä, miten solvenssimarginaali aiotaan pitäävaaditulla tasolla tai saattaa sille tasolle erääntymispäi-vänä, jollei lainan osuutta solvenssimarginaalista vähen-netä asteittain vähintään viiden erääntymispäivää edel-tävän vuoden kuluessa. Toimivaltaiset viranomaisetvoivat antaa luvan näiden varojen takaisinmaksun ennak-koon edellyttäen, että liikkeeseen laskeva vakuutusyritys
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 24
▼B
pyytää sitä ja sen solvenssimarginaali ei laske vaadittuatasoa alemmaksi,
d) lainat, joiden erääntymisaikaa ei ole määrätty, voidaan
maksaa takaisin vain noudattaen viiden vuoden irtisano-misaikaa, jollei niitä enää pidetä solvenssimarginaalinosana tai jollei takaisinmaksu edellytä toimivaltaistenviranomaisten ennalta antamaa virallista suostumusta.Jälkimmäisessä tapauksessa vakuutusyrityksen on ilmoi-tettava asiasta toimivaltaisille viranomaisille vähintäänkuusi kuukautta ennen aiottua takaisinmaksupäivää sekäesitettävä tosiasiallinen ja vaadittu solvenssimarginaaliennen kyseistä takaisinmaksua ja sen jälkeen. Toimival-taiset viranomaiset antavat luvan takaisinmaksuun aino-astaan, jos vakuutusyrityksen solvenssimarginaali eilaske vaadittua tasoa alemmaksi,
e) lainasopimus ei saa sisältää määräystä, jonka mukaan
tietyissä muissa oloissa kuin vakuutusyritystä purettaessavelka on maksettava takaisin ennen sovittua erääntymis-päivää,
f) lainasopimusta voidaan muuttaa ainoastaan, kun toimi-
valtaiset viranomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät nevastusta muutosta,
— arvopaperit, joiden kestoa ei ole määritetty, ja muut rahoitus-
välineet, jotka täyttävät seuraavat edellytykset mukaan lukienmuut kuin edellä olevassa luetelmakohdassa mainitut kumula-tiiviset etuoikeutetut osakkeet, enintään 50 prosenttiin astisolvenssimarginaalista näiden arvopaperien ja edellä olevassaluetelmakohdassa mainittujen etuoikeusasemaltaan huonom-massa asemassa olevan lainojen kokonaismäärästä,
a) niitä ei voi maksaa takaisin halt ĳan aloitteesta eikä
ilman toimivaltaisten viranomaisten ennalta antamaasuostumusta,
b) liikkeeseen laskemista koskevan sopimuksen on annet-
tava vakuutusyritykselle mahdollisuus lykätä lainankoron maksamista,
c) lainanantajan saatavilla vakuutusyritykseltä on oltava
muita velkojia kuin toisia pääomalainan halt ĳoita
huonompi etuoikeus,
d) arvopapereiden liikkeeseen laskemista koskevissa asiakir-
joissa on määrättävä, että velkaa ja maksamattomiakorkoja voidaan käyttää tappioiden kattamiseen siten,että turvataan vakuutusyrityksen liiketoiminnan jatku-minen,
e) ainoastaan tosiasiallisesti maksetut määrät otetaan
huomioon.”
26 artikla
Komissio antaa vakuutuskomitealle kertomuksen solvenssimarginaalia
koskevan myöhemmän yhteensovittamisen tarpeesta viimeistäänkolmen vuoden kuluttua tämän direktiivin täytäntöönpanosta.
27 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 21 artikla seuraavasti:
”21 artikla1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä niiden varojen valin-
nasta, jotka ylittävät 17 artiklassa tarkoitettua vakuutusteknistävastuuvelkaa kattavat varat.
2. Ellei 17 artiklan 3 kohdasta, 24 artiklan 1, 2, 3 ja 5 alakoh-
dasta ja 26 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta muuta johdu,jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa toimiluvan saaneiden vakuutusyri-tysten oikeutta vapaasti hallita irtainta ja kiinteää omaisuuttaan.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 25
▼B
3. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioillaon oikeus kyseisten yritysten omistajina, jäseninä tai osakkainatoteuttaa toimenpiteitä vakuutettujen etujen turvaamiseksi.”
3 luku
28 artikla
Sitoumusjäsenvaltio ei saa estää vakuutuksenottajaa tekemästä sopi-
musta direktiivin 73/267/ETY 6 artiklassa esitettyjen edellytystenmukaisesti toimiluvan saaneen vakuutusyrityksen kanssa, sikäli kuintämä ei ole ristiriidassa sitoumusjäsenvaltiossa voimassa olevanyleistä etua koskevan lainsäädännön kanssa.
29 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niiden vakuu-
tussopimusten yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperus-teiden, vakuutusmaksujen ja vakuutusteknisen vastuuvelan laskemi-sessa käytettyjen teknisten perusteiden sekä lomakkeiden ja muidenpainettujen asiakirjojen ennalta hyväksymistä tai järjestelmällistätiedoksi antamista, joita vakuutusyritys aikoo käyttää vakuutuksenotta-jien kanssa asioidessaan.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään ja ainoas-
taan vakuutussopimuksia koskevien kansallisten säännöksien noudatta-misen valvomiseksi, kot ĳäsenvaltio saa vaatia ainoastaan vakuutustek-
nisen vastuuvelan laskemisessa käytettyjen teknisten perusteidenjärjestelmällistä ilmoittamista edellyttäen, että se ei ole ennakkoedel-lytys yrityksen liiketoiminnan harjoittamiselle.
Komissio antaa neuvostolle kertomuksen näiden säännösten sovelta-
misesta viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin täytän-töönpanosta.
30 artikla
1. Poistetaan direktiivin 90/619/ETY 15 artiklan 1 kohdan ensim-
mäisestä alakohdasta sanat ”jossakin III osastossa tarkoitetuistatapauksista.”
2. Korvataan direktiivin 90/619/ETY 15 artiklan 2 kohta seuraa-
vasti:
”2. Jäsenvaltiot eivät voi soveltaa 1 kohtaa sopimuksiin, jotka
on tehty enintään kuudeksi kuukaudeksi, eikä silloin, kun vakuu-tuksenottaja ei asemansa tai niiden olosuhteiden vuoksi, joissasopimus on tehty, tarvitse tätä erityistä suojaa. Jäsenvaltioiden onlainsäädännössään ilmoitettava tapaukset, joissa 1 kohtaa ei sovel-leta.”
31 artikla
1. Ennen vakuutussopimuksen tekemistä vakuutusyrityksen on
ilmoitettava vakuutuksenottajalle vähintään ne tiedot, jotka ovat liit-teessä II olevassa A kohdassa.
2. Koko vakuutussopimuksen voimassaoloajan vakuutusyrityksen
on ilmoitettava vakuutuksenottajalle kaikista muutoksista niihin tieto-ihin, jotka ovat liitteessä II olevassa B kohdassa.
3. Sitoumusjäsenvaltio voi vaatia, että vakuutusyritykset antavat
lisätietoja liitteessä II oleviin tietoihin, ainoastaan jos nämä tiedotovat tarpeellisia vakuutuksenottajalle sitoumuksen olennaisten seik-kojen ymmärtämiseen.
4. Sitoumusjäsenvaltio antaa tämän artiklan ja liitteen II täytän-
töönpanoa koskevat yksityiskohtaiset määräykset.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 26
▼B
IV OSASTO
SĲOITTAUTUMISVAPAUTTA JA PALVELUJEN TARJOAMISEN
VAPAUTTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
32 artikla
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 10 artikla seuraavasti:
”10 artikla1. Vakuutusyrityksen, joka aikoo perustaa sivukonttorin toisen
jäsenvaltion alueelle, on ilmoitettava siitä kot ĳäsenvaltionsa toimi-
valtaisille viranomaisille.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, joka aikoo
perustaa sivukonttorin toiseen jäsenvaltioon, esittää seuraavattiedot antaessaan 1 kohdan mukaisen ilmoituksen:
a) jäsenvaltio, jonka alueelle se aikoo perustaa sivukonttorin,
b) toimintasuunnitelma, jossa esitetään erityisesti, millaista liike-
toimintaa aiotaan harjoittaa ja miten sivukonttorin hallinto onjärjestetty,
c) siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee, oleva osoite,
josta voidaan saada asiakirjoja ja johon niitä voidaan lähettääedellyttäen, että tämä osoite on sama kuin se osoite, johonkaikki valtuutetulle asiamiehelle annettavat tiedot lähetetään, ja
d) sivukonttorin valtuutetun asiamiehen nimi, jolla on oltava riit-
tävä toimivalta tehdä yritystä koskevia sitoumuksia kolmansienhenkilöiden kanssa ja edustaa sitä sen jäsenvaltion viranomai-sissa ja tuomioistuimissa, jossa sivukonttori s ĳaitsee. Kun on
kyse Lloyd’s -nimisestä vakuutuksenantajien yhteenliittymästä,vakuutussitoumuksista siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttorisĳaitsee, mahdollisesti aiheutuvassa oikeusriidassa vakuutettuja
ei saa kohdella huonommin, kuin jos kanne olisi nostettu tava-nomaista yritystä vastaan. Valtuutetulla asiamiehellä on tämänvuoksi oltava riittävä toimivalta siihen, että häntä vastaanvoidaan nostaa kanne ja että hän voi toimia asianomaisiaLloyd’s -nimisen yhteenliittymän vakuutuksenantajia sitovasti.
3. Jollei kotivaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ole kyseinen
suunnitelma huomioon ottaen aihetta epäillä hallintorakenteensopivuutta tai vakuutusyrityksen taloudellista tilaa taikka halli-tuksen jäsenten, johtajien tai valtuutetun asiamiehen hyvämainei-suutta ja ammattipätevyyttä tai -kokemusta, niiden on kolmenkuukauden kuluessa siitä, kun 2 kohdassa tarkoitetut tiedot onsaatu, välitettävä kaikki nämä tiedot sen jäsenvaltion toimivaltai-sille viranomaisille, jossa sivukonttori s ĳaitsee, sekä ilmoitettava
asiasta kyseiselle yritykselle.
Kotĳäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myös todistettava,
että vakuutusyrityksellä on 19 ja 20 artiklan mukaisesti laskettuvähimmäissolvenssimarginaali.
Kotĳäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kieltäytyessä anta-
masta 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja sen jäsenvaltion toimivaltai-sille viranomaisille, jossa sivukonttori s ĳaitsee, niiden on esitet-
tävä kyseiselle yritykselle kieltäytymisensä syyt kolmenkuukauden kuluessa kaikkien kyseisten tietojen vastaanottamisesta.Tämä kieltäytyminen tai vastaamatta jättäminen voidaan saattaakotivaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi.
4. Ennen kuin vakuutusyrityksen sivukonttori aloittaa toimin-
tansa, sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa sivu-konttori s ĳaitsee, on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun 3
kohdassa tarkoitetut tiedot on saatu, ilmoitettava tarvittaessakotĳäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle edellytykset, joita
yleisen edun vuoksi on noudatettava harjoitettaessa liiketoimintaasiinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee.
5. Sivukonttori voidaan perustaa ja se voi aloittaa toimintansa,
kun sen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta, jossa sivukont-tori s ĳaitsee, on saatu ilmoitus tai jos tällaista ilmoitusta ei ole
saatu, kun 4 kohdassa säädetty määräaika on päättynyt.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 27
▼B
6. Edellä olevan 2 kohdan b, c tai d alakohdan mukaisesti
annettujen tietojen muuttuessa vakuutusyrityksen on ilmoitettavatästä muutoksesta kot ĳäsenvaltion ja sen jäsenvaltion, jossa sivu-
konttori s ĳaitsee, toimivaltaisille viranomaisille vähintään
kuukautta ennen muutoksen toteuttamista, jotta kot ĳäsenvaltion
toimivaltaiset viranomaiset ja sen jäsenvaltion toimivaltaiset viran-omaiset, jossa sivukonttori s ĳaitsee, voivat täyttää 3 ja 4 kohdan
mukaiset tehtävänsä.”
33 artikla
Kumotaan direktiivin 79/267/ETY 11 artikla.
34 artikla
Korvataan direktiivin 90/619/ETY 11 artikla seuraavasti:
”11 artiklaYrityksen, joka aikoo ensimmäisen kerran harjoittaa liiketoimiaan
yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa palvelujen tarjoamisenvapauden perusteella, on ilmoitettava asiasta ennalta kot ĳäsenval-
tion toimivaltaisille viranomaisille ja esitettävä niiden sitoumustenlaatu, joita se aikoo kattaa.”
35 artikla
Korvataan direktiivin 90/619/ETY 14 artikla seuraavasti:
”14 artikla1. Kot ĳäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden
kuluessa 11 artiklassa säädetystä ilmoituksesta annettava tiedoksijäsenvaltiolle tai jäsenvaltioille, jonka tai joiden alueella yritysaikoo harjoittaa liiketoimia palvelujen tarjoamisen vapauden perus-teella:
a) todistus siitä, että yrityksellä on direktiivin 79/267/ETY 19 ja
20 artiklan mukaisesti laskettu vähimmäissolvenssimarginaali;
b) vakuutusluokat, joiden mukaista liiketoimintaa yrityksellä on
toimivalta harjoittaa;
c) niiden sitoumusten laatu, joita yritys aikoo kattaa siinä jäsen-
valtiossa, jossa palveluja tarjotaan.
Samalla niiden on ilmoitettava asiasta kyseiselle yritykselle.2. Jos kot ĳäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät määrä-
ajassa toimita 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja, niiden on samassamääräajassa ilmoitettava kyseiselle yritykselle kieltäytymisensäsyyt. Kieltäytyminen voidaan saattaa kot ĳäsenvaltion tuomiois-
tuimen käsiteltäväksi.
3. Yritys voi aloittaa liiketoimintansa sinä päivänä, jona se on
todistettavasti saanut tiedon 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassasäädetystä ilmoituksesta.”
36 artikla
Korvataan direktiivin 90/619/ETY 17 artikla seuraavasti:
”17 artiklaKaikkiin muutoksiin, jotka yritys aikoo tehdä 11 artiklassa tarkoi-
tettuihin tietoihin, on sovellettava 11 ja 14 artiklassa säädettyämenettelyä.”
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 28
▼B
37 artikla
Kumotaan direktiivin 90/619/ETY 10, 12, 13, 16, 22 ja 24 artikla.
38 artikla
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa sivukonttori
sĳaitsee tai jossa palveluja tarjotaan, voivat vaatia, että tämän jäsen-
valtion alueella toimivien vakuutusyritysten liiketoimintaa koskevattiedot, jotka niillä on oikeus saada tämän direktiivin mukaisesti,toimitetaan niille kyseisen valtion virallisella kielellä tai virallisillakielillä.
39 artikla
1. Kumotaan direktiivin 90/619/ETY 19 artikla.2. Jäsenvaltio, jossa sivukonttori s ĳaitsee tai jossa palveluja tarjo-
taan, ei saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niiden vakuutussopi-musten yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperusteiden sekälomakkeiden ja muiden painotuotteiden ennalta hyväksymistä taijärjestelmällistä tiedoksi antamista, joita yritys aikoo käyttää vakuu-tuksenottajien kanssa asioidessaan. Vakuutussopimuksia koskevankansallisten säännösten noudattamisen valvomiseksi se voi ainoastaanvaatia, että kukin yritys, joka aikoo harjoittaa vakuutustoimintaa senalueella s ĳoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden
perusteella, ilmoittaa tavalla, joka ei ole järjestelmällinen niistävakuutusehdoista ja muista asiakirjoista, joita se aikoo käyttää, ilmanettä tämä vaatimus on yrityksen liiketoiminnan harjoittamisen ennak-koedellytys.
40 artikla
1. Kumotaan direktiivin 90/619/ETY 20 artikla.2. Yrityksen, joka harjoittaa liiketoimintaa s ĳoittautumisvapauden
tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, on annettava senjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sivukonttori s ĳaitsee
tai jossa palveluja tarjotaan, kaikki asiakirjat, joita siltä pyydetääntämän artiklan soveltamiseksi jos tällaista velvoitetta sovelletaanmyös yrityksiin, joiden kotipaikka on näissä jäsenvaltioissa.
3. Jos jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että yritys,
jolla on sivukonttori sen alueella tai joka harjoittaa sen alueella liike-toimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ei noudatatässä valtiossa siihen sovellettavia säännöksiä, niiden on vaadittavakyseistä yritystä lopettamaan säännösten vastainen toiminta.
4. Jos kyseinen yritys ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä, asiano-
maisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettavaasiasta kot ĳäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Viranomaisten
on toteutettava mahdollisimman nopeasti kaikki aiheelliset toimenpi-teet sen varmistamiseksi, että kyseinen yritys lopettaa säännöstenvastaisen toiminnan. Näiden toimenpiteiden laadusta on ilmoitettavakyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos yritys edelleenkin rikkoo kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa
olevia säännöksiä huolimatta kot ĳäsenvaltion toteuttamista toimenpi-
teistä tai siksi, että toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi tai niitäei ole tässä valtiossa toteutettu, tämä voi, ilmoitettuaan asiasta kot ĳä-
senvaltion toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheelliset toimen-piteet estääkseen säännösten vastaisen toiminnan jatkumisen tairangaistakseen siitä ja, jos se on ehdottoman tarpeellista, estääyritystä tekemästä uusia vakuutussopimuksia sen alueella. Jäsenval-tioiden on huolehdittava siitä, että tällaiset toimenpiteet voidaanniiden alueella saattaa vakuutusyrityksille tiedoksi.
6. Mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään ei koske kyseisten jäsenval-
tioiden toimivaltaa toteuttaa kiireellisessä tapauksessa aiheellisiatoimenpiteitä säännösten vastaisen toiminnan estämiseksi alueellaan.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 29
▼B
Tähän sisältyy mahdollisuus estää vakuutusyrityksiä jatkamasta uusienvakuutussopimusten tekemistä niiden alueella.
7. Mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, ei rajoita jäsenvaltioiden
oikeutta määrätä seuraamuksia alueellaan tapahtuneesta säännöstenvastaisesta toiminnasta.
8. Jos yrityksellä, joka on toiminut säännösten vastaisesti, on
toimipaikka tai omaisuutta kyseissä jäsenvaltiossa, tämän valtiontoimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukai-sesti soveltaa kyseisten rikkomusten varalta säädettyjä hallinnollisiaseuraamuksia tämän toimipaikan tai omaisuuden osalta.
9. Toimenpide, joka on toteutettu 4—8 kohdan mukaisesti ja joka
sisältää seuraamuksia tai rajoituksia vakuutusliikkeen harjoittamiselle,on perusteltava asianmukaisesti ja annettava tiedoksi kyseiselleyritykselle.
10. Joka toinen vuosi komissio antaa vakuutuskomitealle kerto-
muksen, jossa on kunkin jäsenvaltion osalta niiden tapausten määräja laatu, joissa on tehty kielteinen päätös direktiivin 79/267/ETY 10artiklan tai direktiivin 90/619/ETY 14 artiklan mukaisesti, sellaisinakuin ne ovat viimeksi muutettuina tällä direktiivillä, taikka joissa ontoteutettu toimenpiteet tämän artiklan 5 kohdan mukaisesti. Jäsenval-tioiden on toimittava yhteistyössä komission kanssa antamalla tällekyseisen kertomuksen laatimista varten tarvittavat tiedot.
41 artikla
Tämä direktiivi ei estä niitä vakuutusyrityksiä, joilla on kotipaikka
jäsenvaltioissa, mainostamasta palvelujaan kaikin mahdollisin vies-tinnän keinoin siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori s ĳaitsee tai
palveluja tarjotaan, sikäli, kuin nämä noudattavat mahdollisia tämänmainonnan muotoa ja sisältöä koskevia yleisen edun vuoksi annettujasäännöksiä.
42 artikla
1. Kumotaan direktiivin 90/619/ETY 21 artikla.2. Jos vakuutusyritys puretaan, sivukonttorin välityksellä tai palve-
lujen tarjoamisen vapauden perusteella tehdyistä vakuutussopimuksistajohtuvat velvoitteet on täytettävä samalla tavalla kuin tämän yrityksenmuista vakuutussopimuksista johtuvat sitoumukset vakuutettujen jaedunsaajien kansalaisuudesta riippumatta.
43 artikla
1. Kumotaan direktiivin 90/619/ETY 23 artikla.2. Jokaisen vakuutusyrityksen on ilmoitettava kot ĳäsenvaltionsa
toimivaltaiselle viranomaiselle erikseen s ĳoittautumisvapauden perus-
teella ja erikseen palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella toteu-tettujen tapahtumien osalta vakuutusmaksujen, korvausten ja palkki-oiden määrä jälleenvakuutusta vähentämättä jäsenvaltioittain ja kunkinvakuutusluokan I-IX osalta kuten direktiivissä 79/267/ETY on määri-tetty.
Kotĳäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava kyseiset
tiedot kohtuullisessa ajassa ja yhtenä kokonaisuutena jokaisen niitäpyytävän asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
44 artikla
1. Kumotaan direktiivin 90/619/ETY 25 artikla.2. Jokaiseen vakuutussopimukseen sovelletaan yksinomaan direk-
tiivin 90/619/ETY 2 artiklan e alakohdan mukaisia sitoumusjäsenval-tion vakuutusmaksuihin kohdistuvia välillisiä veroja ja veronluonteisialisämaksuja, sekä Espanjan osalta lakisääteisiä lisämaksuja espanjalai-selle ”Consorcio de Compensación de Seguros” -nimiselle toimieli-melle käytettäväksi sen tehtävissä korvata tässä jäsenvaltiossa sattu-vista poikkeuksellisista tapahtumista aiheutuvien tappioiden korvaa-
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 30
▼B
mista koskevassa tehtävässä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamattamyöhempää yhteensovittamista.
Direktiivin 90/619/ETY 4 artiklan nojalla sopimukseen sovellettava
laki ei vaikuta sovellettavaan verotusjärjestelmään.
Jokaisen jäsenvaltion on sovellettava alueellaan riskejä kattaviin
yrityksiin kansallisia säännöksiä, jotka koskevat toimenpiteitä, joidentarkoituksena on turvata ensimmäisen alakohdan nojalla maksettavienvälillisten verojen ja veronluonteisten maksujen periminen, jolleimyöhemmästä yhteensovittamisesta muuta johdu.
V OSASTO
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
45 artikla
Jäsenvaltiot voivat myöntää niille vakuutusyrityksille, joiden koti-
paikka on niiden alueella ja joiden vakuutusteknisen vastuuvelankatteena olevien maa-alueiden ja rakennusten määrä ylittää tätä direk-tiiviä tiedoksi annettaessa 22 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoi-tetun prosenttimäärän, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 päät-tyvän määräajan edellä mainittujen säädösten noudattamiseksi.
46 artikla
1. Kumotaan direktiivin 90/619/ETY 26 artikla.2. Espanja ja Portugali voivat 31 päivään joulukuuta 1995 asti
sekä Kreikka 31 päivään joulukuuta 1998 asti noudattaa seuraaviasiirtymäkauden järjestelyjä niiden sopimusten osalta, joissa yksi näistäjäsenvaltioista on sitoumusjäsenvaltio:
a) direktiivin 79/267/ETY 8 artiklan 3 kohdasta ja tämän direktiivin
29 ja 39 artiklasta poiketen kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisetviranomaiset voivat vaatia, että yleisistä ja erityisistä vakuutuseh-doista ilmoitetaan ennen niiden käyttöönottoa;
b) tässä artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin liittyvän vakuutustek-
nisen vastuuvelan suuruus määritetään kyseisen jäsenvaltionvalvonnassa sen vahvistamien sääntöjen mukaisesti tai niidenpuuttuessa tämän direktiivin mukaisesti sen alueella noudatettujenmenettelyjen mukaisesti. Tämän vakuutusteknisen vastuuvelankattaminen samansuuruisilla ja toisiaan vastaavilla varoilla sekänäiden varojen s ĳainti on tämän jäsenvaltion valvonnassa tämän
direktiivin mukaisesti annettujen säännösten ja noudatetunkäytännön mukaisesti.
VI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
47 artikla
Seuraavat direktiiviin 79/267/ETY ja 90/619/ETY sekä tähän direktii-
viin tehtävät tekniset mukautukset annetaan direktiivissä 91/675/ETYsäädetyn menettelyn mukaisesti:
— direktiivin 79/267/ETY 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädet-
tyjen yhtiömuotojen lisääminen,
— direktiivin 79/267/ETY liitteessä tarkoitetun luettelon muutokset;
tämän luettelon sanaston mukauttaminen vakuutusmarkkinoidenkehityksen huomioon ottamiseksi,
— direktiivin 79/267/ETY 18 artiklassa lueteltujen solvenssimargi-
naalin muodostavien erien täsmentäminen uusien rahoitusväli-neiden luomisen huomioon ottamiseksi,
— direktiivin 79/267/ETY 20 artiklan 2 kohdassa säädetyn takuura-
haston vähimmäismäärän muuttaminen talouden ja rahoitustakoskevan kehityksen huomioon ottamiseksi,
— tämän direktiivin 21 artiklassa säädetty muutos uusien rahoitusvä-
lineiden luomisen huomioon ottamiseksi, vakuutusteknistä vastuu-
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 31
▼B
velkaa kattavia varoja koskeva luettelo sekä 22 artiklassa annetutsĳoitusten hajauttamista koskevat määräykset,
— tämän direktiivin liitteessä I olevien vastaavuussääntöjen lieventä-
misen muutokset uusilta valuuttariskeiltä suojautumista koskevienrahoitusvälineiden kehityksen tai talous- ja rahaliittoa koskevankehityksen huomioon ottamiseksi,
— määritelmien täsmentäminen direktiivin 79/267/ETY ja 90/
619/ETY sekä tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisenturvaamiseksi koko yhteisössä, ja
— tarpeelliset tekniset mukautukset enimmäiskorkojen vahvistamista
koskeviin määräyksiin direktiivin 79/267/ETY 17 artiklan sovelta-miseksi, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna tällä direktii-villä, erityisesti talous- ja rahaliiton kehityksen huomioon ottami-seksi.
48 artikla
1. Sivukonttoreiden, jotka ovat aloittaneet liiketoimintansa s ĳoittau-
tumisjäsenvaltion säännösten mukaisesti ennen tämän direktiivinsoveltamista koskevien säännösten voimaantuloa, katsotaan toimineendirektiivin 79/267/ETY 10 artiklan 1—5 kohdassa säädetyn menet-telyn mukaisesti. Niitä koskevat kyseisestä voimaantulopäivästä direk-tiivin 79/267/ETY 17, 23, 24 ja 26 artiklan sekä tämän direktiivin 40artiklan säännökset.
2. Direktiivin 90/619/ETY 11 ja 14 artiklat eivät rajoita palvelujen
tarjoamisen vapauden perusteella liiketoimintaa harjoittavien vakuutu-syritysten niitä oikeuksia, jotka ne ovat saaneet ennen tämän direk-tiivin soveltamista koskevien säännösten voimaantuloa.
49 artikla
Lisätään 31 a artikla direktiiviin 79/267/ETY seuraavasti:
”31a artikla1. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on sallittava, että niiden alueelle perustetut ja tässäosastossa tarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaantai osittain sopimuksia koskevan vakuutuskantansa samaan jäsen-valtioon s ĳoittautuneelle vastaanottavalle yritykselle, jos tämän
jäsenvaltion tai tarvittaessa 30 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltiontoimivaltaiset viranomaiset todistavat, että vastaanottavalla yrityk-sellä on kannanluovutus huomioon ottaen tarpeellinen solvenssi-marginaali.
2. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin
jäsenvaltion on sallittava, että sen alueella perustetut ja tässä osas-tossa tarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaan taiosittain vakuutuskantansa vakuutusyritykselle, jonka kotipaikka ontoisessa jäsenvaltiossa, jos tämän jäsenvaltion toimivaltaiset viran-omaiset todistavat, että vastaanottavalla yrityksellä on kannanluo-vutus huomioon ottaen riittävä solvenssimarginaali.
3. Jos jäsenvaltio sallii, että sen alueelle perustetut ja tässä
osastossa tarkoitetut asioimistot tai sivukonttorit kansallisen lain-säädännön mukaisin edellytyksin siirtävät kokonaan tai osittainvakuutuskantansa tässä osastossa tarkoitetuille ja toisen jäsenval-tion alueelle perustetulle asioimistolle tai sivukonttorille, sen onhuolehdittava, että vastaanottavan yrityksen tai tarvittaessa 30artiklassa tarkoitetun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset todis-tavat, että vastaanottavalla yrityksellä on kannanluovutushuomioon ottaen tarpeellinen solvenssimarginaali ja että vastaanot-tavan yrityksen jäsenvaltion laki sallii tällaisen luovutuksen ja ettätämä valtio hyväksyy luovutuksen.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sen
jäsenvaltion, jossa luovuttava asioimisto tai sivukonttori s ĳaitsee,
on sallittava luovutus saatuaan siihen sitoumusjäsenvaltion toimi-valtaisten viranomaisten suostumuksen, jollei tämä ole sama jäsen-valtio, jossa luovuttava asioimisto tai sivukonttori s ĳaitsee.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 32
▼B
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita onasiassa kuultu, on annettava tiedoksi lausuntonsa tai suostumuk-sensa luovuttavan vakuutusyrityksen kot ĳäsenvaltion toimivaltai-
sille viranomaisille kolmen kuukauden kuluessa pyynnöstä; jos neviranomaiset, joita on asiassa kuultu, eivät ole antaneet vastaustamääräajassa, vastauksen puuttumista pidetään myönteistä lausuntoatai hiljaista suostumusta vastaavana.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisestisitoumusjäsenvaltiossa. Tämä luovutus on välittömästi voimassavakuutuksenottajiin, vakuutettuihin ja kaikkiin muihin henkilöihinnähden, joilla on luovutetuista sopimuksista johtuvia oikeuksia taivelvoitteita.
Tämä säännös ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta antaa vakuutukse-
nottajille mahdollisuus irtisanoa sopimus tietyssä määräajassaluovutuksesta.”
50 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin mukaisesti
annettujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten soveltami-seksi tehdyt vakuutusyritystä koskevat päätökset voidaan saattaatuomioistuimen käsiteltäväksi.
51 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31päivänä joulukuuta 1993 ja saatettava ne voimaan viimeistään 1päivänä heinäkuuta 1994. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolleviipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän
direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisestijulkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ne kansalliset
säädökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoi-tetuista kysymyksistä.
52 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 33
▼B
LIITE I
VASTAAVUUSSÄÄNNÖT
Valuutta, jossa vakuutuksenantajan sitoumukset vaaditaan maksettavaksi, on
määritelty seuraavien määräysten mukaisesti.
1. Kun sopimuksen antama vakuutusturva on ilmoitettu tietyssä valuutassa,
katsotaan, että vakuutuksenantajan sitoumukset on maksettava tässä valuu-tassa.
2. Jäsenvaltiot voivat antaa vakuutusyrityksille luvan jättää kattamatta vakuu-
tusteknisen vastuuvelkansa, erityisesti vakuutusmaksuvastuut toisiaanvastaavilla varoilla, jos ne johtuvat edellä mainittujen yksityiskohtaistenmääräysten soveltamisesta, jonka vakuutusyrityksellä on oltava hallussaanvastaavuusperiaatetta noudattaakseen ja pitämään hallussaan yhdessä valuu-tassa olevia varojen eriä, joiden määrä saa olla enintään 7 prosenttiamuissa valuutoissa olevista varojen eristä.
3. Jäsenvaltiot voivat päättää, etteivät vaadi vakuutusyrityksiä soveltamaan
vastaavuusperiaatetta, kun sitoumukset vaaditaan maksettavan muussa kuinyhteisön jäsenvaltion valuutassa, jos tässä valuutassa olevat s ĳoitukset ovat
säänneltyjä tai jos valuutan on noudateltava siirtorajoituksia tai jos se eimuiden vastaavien syiden vuoksi sovi vakuutusteknisen vastuuvelan katta-miseen.
4. Vakuutusyrityksillä on oikeus kattaa toisiaan vastaavilla varoilla ainoastaan
määrällä, joka on enintään 20 prosenttia niiden sitoumuksista tietyssävaluutassa.
Eri valuutoissa olevien varojen kokonaismäärän on kuitenkin oltava vähin-
tään yhtä suuri kuin kaikissa valuutoissa olevien sitoumusten yhteismäärä.
5. Jäsenvaltio voi määrätä, että kun sitoumukset on edellä olevien yksityis-
kohtaisten määräysten nojalla katettava jonkin jäsenvaltion valuutassailmaistuin varoin, tämä vaatimus on katsottava täytetyksi myös, kun varaton ilmaistu ecuina.
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 34
▼B
LIITE II
VAKUUTUKSENOTTAJILLE ANNETTAVAT TIEDOT
Seuraavat tiedot, jotka on annettava tiedoksi vakuutuksenottajalle joko (A)
ennen sopimuksen tekemistä tai (B) sopimuksen voimassaoloaikana, on ilmoi-tettava selkeästi ja täsmällisesti kirjallisina ja niiden on oltava annettu sitou-musjäsenvaltion virallisella kielellä.
Nämä tiedot voidaan kuitenkin antaa muulla kielellä, jos vakuutuksenottaja
pyytää sitä ja jäsenvaltion laki sallii sen tai jos vakuutuksenottaja voi vapaastivalita sopimukseen sovellettavan lain.
A.Ennen sopimuksen tekemistä
Vakuutusyritystä koskevat tiedot Sitoumusta koskevat tiedot
a. 1. Yrityksen nimi tai toiminimi, oikeudel-
linen muoto
a. 2. Se jäsenvaltio, jossa yhtiön kotipaikka
ja tarvittaessa, jossa sen asioimisto taisivukonttori s ĳaitsee
a. 3. Kotipaikan osoite ja tarvittaessa sen
asioimiston tai sivukonttorin osoite,jonka kanssa sopimus on tehtya. 4. Kunkin edun ja vaihtoehdon määrittely
a. 5. Sopimuksen voimassaoloaikaa.a. 6. Sopimuksen irtisanomista koskevat
yksityiskohtaiset säännöt
a. 7. Vakuutusmaksujen maksamista ja
maksukautta koskevat yksityiskohtaisetsäännöt
a. 8. Lisäetujen laskemis- ja jakamisperus-
teet
a. 9. Merkintä takaisinostoarvosta ja vapaa-
kirja-arvoista sekä siihen liittyvientakuiden luonteesta
a. 10. Tiedot kuhunkin takuuseen liittyvistä
vakuutusmaksuista, kun on kyse jokopää- tai lisätakuista, silloin kuntällaiset tiedot katsotaan aiheellisiksi
a. 11. Niiden osuuksien määrittely (lasken-
tayksiköissä), joihin edut on sidottu,sellaisten sopimusten osalta, joidenpääoma on vaihtuva
a. 12. S ĳoitussidonnaisista vakuutuksista
niiden perustana olevien varojenluonne
a. 13. Tiedot vakuutuksen perustamiseen
käytettävissä olevasta ajasta ja peruut-tamisoikeuden käyttämisestä
a. 14. Yleiset tiedot kyseisen vakuutus-
muodon verokohtelusta
a. 15. Määräykset, jotka koskevat vakuutuk-
senottajien, vakuutettujen tai edunsaa-jien esittämien sopimusta koskevienvalitusten käsittelemistä, mukaan lukientarvittaessa ilmoitus valituslautakun-nasta, jonka tehtävänä on tutkia vali-tukset, edellä sanotun kuitenkaanrajoittamatta mahdollisuutta saattaa asiatuomioistuimen käsiteltäväksi
a. 16. Sopimukseen sovellettava laki, kun
osapuolet eivät voi valita sitä vapaastitai, maininta siitä, että osapuolet voivatvapaasti valita sovellettavan lain, jatässä tapauksessa tiedot siitä laista, jotavakuutuksenantaja ehdottaa valittavaksi
1992L0096 — FI — 21.11.1992 — 000.001 — 35
▼B
B.Sopimuksen voimassaoloaikana
Yleisten ja erityisten vakuutusehtojen lisäksi vakuutuksenottajalle on annettava tiedoksi koko
sopimusajan seuraavat tiedot:
Tiedot vakuutusyrityksestä Tiedot sitoumuksesta
b. 1. Yrityksen nimen, toiminimen, oikeudel-
lisen muodon tai sen kotipaikanmuutokset ja tarvittaessa sen asioimistontai sivukonttorin osoitteen muutokset,jonka kanssa sopimus on tehtyb. 2. Kaikki A osan a.4.-a.12. kohtia
koskevat tiedot vakuutusehtojen muut-tuessa tai sopimukseen sovellettavanlainsäädännön muuttuessa
b. 3. Vuosittain tiedot lisäeduista