1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 29 päivänä kesäkuuta 1990,
yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen
avoimuuden takaamiseksi
(90/377/ETY)
(EYVL L 185, 17.7.1990, s. 16)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Komission direktiivi 93/87/ETY, annettu 22 päivänä lokakuuta 1993 L 277 32 10.11.1993
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 29 päivänä kesäkuuta 1990,
yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta
käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaamiseksi
(90/377/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 213 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
energian hinnan avoimuus, siinä määrin kuin sillä olosuhteita vahvista-
malla varmistetaan, että kilpailu ei vääristy yhteismarkkinoilla, onolennaista energian sisämarkkinoiden toteuttamiseksi ja sujuvan
toiminnan kannalta,
tämä avoimuus voi edistää käyttäjien syrjinnän poistamista, lisäämällä
heidän vapauttaan valita eri energialähteiden ja eri hankkijoiden välillä,
nykyisin avoimuus vaihtelee energialähteestä ja yhteisön maasta tai
alueesta toiseen tehden siten energian sisämarkkinoiden saavuttamisenkyseenalaiseksi,
yhteisön teollisuuden käyttämästään energiasta maksama hinta on eräs
kilpailukykyyn vaikuttavista seikoista ja olisi sen vuoksi pysyttäväsalassa,
standardikuluttajajärjestelmä, jota Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto
(Eurostat) käyttää hintajulkaisuissaan ja tärkeitä teollisuuden sähkönkäyttäjiä varten käyttöön otettava markkinahintajärjestelmä takaa, että
hintojen avoimuus ei estä salassapidettävyyttä,
on tarpeen laajentaa Eurostatin käyttämiä kuluttajaluokituksia siinä
määrin kuin on olemassa edustavia kuluttajaryhmiä,
tällä tavoin lopullisten käyttäjien hintojen avoimuus saavutettaisiin
vaarantamatta tarpeellista sopimusten salassapitoa; salassapidonkunnioittamiseksi tietyn kulutusluokan hinnan julkistaminen edellyttää,
että luokassa on vähintään kolme käyttäjää,
tiedot kaasun ja sähkön teollisista, lopullisista energian käyttäjistä
mahdollistavat myös vertailut muiden energialähteiden (öljyn, hiilen,
fossiilisten ja uusiutuvien energialähteiden) sekä muiden käyttäjien
kanssa,
kaasua ja sähköä toimittavat yritykset sekä kaasun ja sähkön teolliset
käyttäjät pysyvät, tämän direktiivin soveltamisesta riippumatta,
yhteisön kilpailusääntöjen alaisina ja siten komissio voi vaatia ilmoitta-
maan hintoja ja myyntiehtoja koskevia tietoja,
voimassa olevien hinnoittelujärjestelmien tiedot ovat osa hintojen avoi-
muudesta,
tiedot käyttäjien jaoitteluista luokkiin ja niiden vastaavista markkinao-
suuksista ovat myös osa hintojen avoimuudesta,
tietojen toimittamisella Eurostatille hinnoista ja käyttäjille tarkoitetuista
myyntiehdoista, joihin liittyy tiedot käytössä olevista hintajärjestelmistäja käyttäjien jaoitteluista kulutusluokittain, komissiolle olisi saatava1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 257, 10.10.1989, s. 7
(2) EYVL N:o C 149, 18.6.1990
(3) EYVL N:o C 75, 26.3.1990, s. 18
▼B
riittävät tiedot, jotta se voi tarpeen mukaan päättää sopivista toimista
tai ehdotuksista energian sisämarkkinoiden tilanteen perusteella,
Eurostatille toimitettavat tiedot ovat luotettavampia, jos yritykset itse
keräävät nämä tiedot,
jokaisessa jäsenvaltiossa voimassa olevan verotuksen ja veroluonteisten
maksujen tunteminen on tärkeää hintojen avoimuuden varmistamiseksi,
olisi oltava mahdollista tarkastaa Eurostatille toimitettavien tietojen
luotettavuus,
hintojen avoimuuden saavuttaminen edellyttää hintojen ja hintajärjestel-
mien mahdollisimman laajaa julkistamista ja levittämistä käyttäjienkeskuudessa,
energian hintojen avoimuuden toteuttamiseksi järjestelmän olisi perus-
tuttava Eurostatin tietojen käsittelyssä, tarkastamisessa jajulkaisemisessa osoittamaan asiantuntemukseen sekä sen kehittämiin ja
soveltamiin menetelmiin,
energian sisämarkkinoiden toteuttamiseksi hintojen avoimuuden järjes-
telmä olisi otettava käyttöön mahdollisimman pian, ja
tämän direktiivin yhdenmukainen täytäntöönpano voi tapahtua kaikissa
jäsenvaltioissa, kun maakaasumarkkinat, erityisesti perusrakenteenosalta, ovat saavuttaneet riittävän kehitystason,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että sähköä tai kaasua teollisille, liitteessä I ja II määritellyille,käyttäjille toimittavat yritykset ilmoittavat Eurostatille 3 artiklassasäädetyssä muodossa:
1 kaasun ja sähkön hinnat ja myyntiehdot teollisille käyttäjille;
2 käytettävät hintajärjestelmät;3 käyttäjien ja käytettyjen määrien jaoittelun kulutusluokittain sen
varmistamiseksi, että nämä luokat ovat kansallisella tasolla edustavia.
2 artikla
1 Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen yritysten on koottava 1 artiklan 1
ja 2 alakohdassa tarkoitetut tiedot 1 päivänä tammikuuta ja 1 päivänäheinäkuuta kultakin vuodelta. Jäljempänä 3 artiklan säännösten mukai-sesti laaditut tiedot on lähetettävä Eurostatille ja jäsenvaltioidentoimivaltaisille viranomaisille kahden kuukauden kuluessa.
2 Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella Eurostat julk-
aisee vuosittain toukokuussa ja marraskuussa sopivassa muodossateollisten käyttäjien kaasun ja sähkön hinnat jäsenvaltioissa sekä siinä
tarkoituksessa käytetyt hintajärjestelmät.
3 Edellä 1 artiklan 3 alakohdassa edellytetyt tiedot on lähetettävä
joka toinen vuosi Eurostatille ja jäsenvaltioiden toimivaltaisille virano-maisille. Ensimmäiseksi toimitettavien tietojen on oltava tilanteesta 1
päivänä tammikuuta 1991. Näitä tietoja ei julkaista.
3 artikla
Edellä 1 artiklassa edellytetyt muotoa, sisältöä ja kaikkia muita tietojen
piirteiden soveltamista koskevat säännökset ovat liitteessä I ja II.
4 artikla
Eurostat ei saa paljastaa tietoja, jotka on annettu sille 1 artiklan mukai-
sesti ja jotka saattaisivat olla luonteeltaan liikesalaisuuksia. KyseistenEurostatille siirrettyjen luottamuksellisten tilastotietojen on oltava vainEurostatin viranhaltioiden saatavissa ja niitä saadaan käyttää ainoastaantilastotarkoituksiin.1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 3
▼B
Tämä säännös ei kuitenkaan estä kyseisten tietojen julkaisemista yhdis-
tetyssä muodossa, joka ei mahdollista yksittäisten liiketoimientunnistamista.
5 artikla
Jos Eurostat havaitsee tämän direktiivin mukaisesti annetuissa tiedoissa
tilastollisesti merkittäviä poikkeamia tai epäjohdonmukaisuutta, se voi
pyytää kansallisilta toimielimiltä lupaa tarkastaa sopivatyhdistämättömät tiedot sekä laskenta- tai arviointimenetelmät, joihinyhdistetyt tiedot perustuvat, arvioidakseen ja tarvittaessa muuttaakseenepätavanomaisina pidettäviä tietoja.
6 artikla
Komissio tekee havaittujen yksilöityjen ongelmien vuoksi tarpeelliset
muutokset tämän direktiivin liitteisiin. Tällaiset muutokset eivät kuiten-kaan saa koskea muuta kuin liitteiden teknisiä seikkoja, eivätkä saa olla
laadultaan sellaisia, jotka muuttavat järjestelmän yleistä rakennetta.
7 artikla
Komissiota avustaa 6 artiklassa tarkoitetuissa muutoksissa neuvoa-
antava komitea, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajanakomission edustaja.
Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpi-
teistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonkapuheenjohtaja voi toimitettuaan tarvittaessa äänestyksen asettaa asiankiireellisyyden mukaan.
Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on
oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan.
Komission on mahdollisuuksien mukaan otettava huomioon komitean
lausunto. Sen on ilmoitettava komitealle, millä tavoin lausunto onotettu huomioon.
8 artikla
Komissio esittää vuosittain Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä
talous-ja sosiaalikomitealle yhteenvetona kertomuksen tämän direk-tiivin soveltamisesta.
9 artikla
Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamiseksi tarvit-
tavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 1 päivään heinäkuuta1991 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Maakaasun osalta direktiiviä ei sovelleta jäsenvaltioissa, ennen kuin
kyseisen energiamuodon käyttöönotosta kansallisilla markkinoilla on
kulunut viisi vuotta. Tämän energiamuodon käyttöönoton ajankohdastakansallisilla markkinoilla on asianomaisen jäsenvaltion nimenomaisestiilmoitettava komissiolle viipymättä.
10 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 4
▼B
LIITE I
ERITYISET MÄÄRÄYKSET KAASUSTA
1 Määräykset koskevat kahta kaasutyyppiä:
a) maakaasu;
b) synteettinen kaasu (1).
2 Kun molempia kaasutyyppejä toimitetaan saman yhdyskunnan tai seudun
alueelle, molempia kaasuja koskevat tiedot on selostettava, paitsi kulutuksen
ollessa vähemmän kuin 10 % maakaasun ja synteettisen kaasun kokonaisku-
lutuksesta 11 kohdassa tarkoitetuissa paikoissa tai alueilla.
3 Vain putkitse tapahtuva jakelu otetaan huomioon.
4 Hinnat, jotka on ilmoitettava, ovat käyttäjien maksamat hinnat.
5 Huomioon otettava käyttö on kokonaan teollisuuskäyttöä.6 Järjestelmän ulkopuolelle jätetään käyttäjät, jotka käyttävät kaasua:
a) sähköntuotantoon kaupallisissa voimalaitoksissa;
b) muuhun kuin energiakäyttöön (esimerkiksi kemian teollisuus);
c) enemmän kuin 4 186 000 GJ/vuosi (= 1 163 GWh/vuosi).
7 Rekisteröityjen hintojen on perustuttava standardikuluttajajärjestelmään, joka
on pohjimmiltaan määritelty kaasun kulutuksen määrän ja tasaisuuden (
2) (tai
kuormitusseikan) mukaan.
8 Muut seikat, joilla voisi olla merkitystä hinnoittelussa (esimerkiksi keskeyty-
vyys), määritellään kussakin tapauksessa omaksumalla aina useimmiten
käytännössä esiintyvä ratkaisu.
9 Hintoihin on sisällyttävä mittarivuokra, kiinteä maksu ja tavaramaksu. Niihin
ei saa sisältyä käyttäjiltä perittävää kaasunkäytön aloittamisesta ohtuvaa
asennusmaksua.
10 Seuraavat teolliset standardikäyttäjät, joiden tunnukset ovat I1-I5, on valittu:
Vuosikulutus Kulutuksen tasaisuus
I1418,60 GJ (on 116 300 kWh) ei määritelty (*)
I24 186 GJ (on 1 163 000 KWh) 200 päivää
I3-141 860 GJ (on 11,63 GWh) 200 päivää 1 600 tuntia
I3-241 860 GJ (on 11,63 GWh) 250 päivää 4 000 tuntia
I4-1418 600 GJ (on 116,3 GWh) 250 päivää 4 000 tuntia
I4-2418 600 GJ (on 116,3 GWh) 330 päivää 8 000 tuntia
I5-44 186 000 GJ (on 1 163 GWh) 330 päivää 8 000 tuntia
(*) Tarvittaessa 115-200 päivää.
11 Hinnat rekisteröidään seuraavissa paikoissa tai alueilla:1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 5
(1) Synteettinen kaasu tarkoittaa johdannaisenergiaa, joka on valmistettu hiilestä, öljytuot-
teesta tai krakatusta, reformoidusta tai sekoitetusta maakaasusta.Tämä direktiivi ei koske nestekaasua (butaani, propaani), koksaamokaasua tai masuuni-kaasua.
(
2) Päivinä ilmaistu kuormitustekijä on niiden päivien lukumäärä, jotka tarvitaan koko
vuosikulutusmäärän vastaanottamiseen, kun kaasua otetaan vastaan suurimmalla päivit-
täisellä vastaanottoteholla:
nd¼Qa
Qdmax
Tunneissa ilmaistu kuormitustekijä on tuntimäärä, joka tarvitaan koko vuosikulu-
tusmäärän vastaanottamiseen, kun kaasua otetaan vastaan suurimmalla tunnittaisella
vastaanottoteholla:
nh¼Qa
Qhmax
Edellä olevissa kaavoissa:
Qa = vuosikulutusmäärä;Qd
max= suurin päivittäinen vastaanottomäärä;
Qhmax= suurin tunnittainen vastaanottomäärä.
▼B
— Belgia: Bryssel,
— Tanska: Kööpenhamina,— Saksan liittotasavalta: Hampuri, Hannover, Weser-Ems, Dort-
mund, Düsseldorf, Frankfurt am Main,
Stuttgart, München, ►
M1Dresden ja
Berliini, ◄
— Espanja: Madrid, Barcelona, Valencia, pohjoinen
ja itä,
— Ranska: Lille, Pariisi, Strasbourg, Marseille,
Lyon, Toulouse,
— Irlanti: Dublin,
— Italia: Milano, Torino, Genova, Rooma,
Napoli,
— Luxemburg: Luxemburg,— Alankomaat: Rotterdam,— Portugali: Lissabon,
— Yhdistynyt kuningas-
kunta:Lontoo, Leeds, Birmingham.
12 Rekisteröitävien hintojen on perustuttava tariffeihin, sopimuksiin, kunkin
kuuden kuukauden jakson (tammikuu ja heinäkuu) alussa voimassa oleviin
ehtoihin ja sääntöihin ja niihin sisältyvät alennukset.
13 Jos on useita mahdollisia tariffeja, käyttäjälle edullisin tariffi otetaan
huomioon sen jälkeen, kun on jätetty ottamatta huomioon käytössä olemat-
tomat tariffit tai sellaiset tariffit, joita sovelletaan hyvin vähäiseen
käyttäjämäärään.
14 Kun käytössä on vain näennäistariffeja, erityissopimuksia tai vapaasti neuvo-
teltuja hintoja, yleisin hinta (tietyissä toimitusolosuhteissa edustavin) on
rekisteröitävä.
15 Hinnat on ilmaistava kansallisessa valuutassa fysikaalista kaasuyksikköä
kohti (
1). Käytettävä energiayksikkö mitataan bruttolämpöarvon (GCV)
perusteella, kuten kaasualalla on tapana.
16 Kaksi hintatasoa on ilmoitettava (2):
— hinta ilman mitään veroja,
— hinta, johon sisältyy kaikki verot (paitsi palautettava arvonlisävero).
17 On myös ilmoitettava veromäärät ja veronlaskentamenetelmä, joissa on otet-
tava huomioon kaikki kansalliset, alueelliset tai paikalliset verot, joita
sisältyy kaasun myyntiin käyttäjälle.
18 Hintajärjestelmän tarkaksi kuvaamiseksi riittävän yksityiskohtainen selvitys
on esitettävä liitteessä. Erityisesti huomiota on kiinnitettävä kaikkiin
muutoksiin, jotka on tehty edellisen selvityksen jälkeen.
19 Jäsenvaltioissa, joissa koko teollisuusmyynti on yhdellä kaasuyhtiöllä, on
kyseisen yhtiön välitettävä tiedot. Muissa jäsenvaltioissa, joissa yhtä tai
useampaa aluetta palvelee useampi kuin yksi kaasuyhtiö, riippumattoman
tilastoelimen on välitettävä tiedot.
20 Luottamuksellisuuden säilyttämiseksi hintoja koskevat tiedot välitetään vain
silloin, kun jäsenvaltion kyseisellä alueella on vähintään kolme käyttäjää
kussakin 10 kohdassa mainitussa luokassa.1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 6
(1) Kun käytetään kuutiometriä, energiasisältö on määriteltävä GJ-, kWh- tai 1999 saakka
therms-yksiköissä
(2) Veroton hinta otetaan suoraan tariffeista tai sopimuksista. Hinta, joka ei sisällä palau-
tettavaa arvonlisäveroa, sisältää muut erityiset verot silloin, kun niitä on maksettava
▼B
LIITE II
ERITYISET MÄÄRÄYKSET SÄHKÖSTÄ
Tämän direktiivin mukaisesti toimitettavien, sähköä koskevien tietojen on sisäl-
lettävä seuraavat tiedot:
ITyypillistä viitekäyttäjää” koskeva selvitys [käyttäjistä, joiden enimmäis-
tarve on 10 MW (netto)].
1 Yhteisössä oleva, komission tekemä tyypillisten viitekäyttäjien
sähkönhintaa koskeva selvitys laajennetaan käsittämään kaksi luokkaa
teollisia viitekäyttäjiä, joiden enimmäistarve on 10 MW (netto) ja jotka
liitetään tähän direktiiviin.
2 Sähkön hinnat jäsenvaltioissa, joissa on yksi kansallinen tariffi, selvi-
tetään vain yhdessä paikassa; jäsenvaltioissa, joiden alueella tariffit
vaihtelevat, hinnat selvitetään käyttäen edustavaa paikkakuntien otosta
seuraavasti:
— Belgia: koko maa,
— Saksan liittotasavalta: Hampuri, Hannover, Düsseldorf, Frankfurt
am Main, Stuttgart, München, läntinen alue,
eteläinen alue, ►M1Erfurt, Leipzig ja
Rostock, ◄
— Tanska: koko maa,
— Espanja: Madrid,— Ranska: Lille, Pariisi, Marseille, Lyon, Toulouse,
Strasbourg,
— Kreikka: Ateena,— Irlanti: Dublin,
— Italia: Pohjois- ja Keski-Italia, Etelä-Italia ja
saaret,
— Luxemburg: koko maa,
— Alankomaat: Rotterdam (GEB), Pohjois-Hollanti (PEN),
Pohjois-Brabant (PNEM),
— Portugali: Lissabon, Ponta Delgada (autonominen alue
Azoreilla),
— Yhdistynyt kuningas-
kunta:Lontoo, Glasgow, Leeds, Birmingham.
3 Sähkön hinnat selvitetään seuraavissa yhdeksässä teollisten viitekäyttäjien
luokissa:
Viitekäyttäjä Vuosikulutus kWh Maksimiteho kW Vuotuiset käyttötunnit
Ia30 000 30 1 000
Ib50 000 50 1 000
Ic160 000 100 1 600
Id1 250 000 500 2 500
Ie2 000 000 500 4 000
If10 000 000 2 500 4 000
Ig24 000 000 4 000 6 000
Ih50 000 000 10 000 5 000
Ii70 000 000 10 000 7 000
Enimmäistarve (netto) on vuoden aikana rekisteröity enimmäismyynti
minkä tahansa neljännestunnin aikana ilmaistuna kW:ina. Toimitushinta
lasketaan käyttäen cos φ= 0,90. Siinä tapauksessa, että tariffi perustuu
puolen tunnin tarpeeseen, viitekäyttäjän enimmäistarve kerrotaan kertoi-
mella 0,98. Jos tariffi perustuu kVA:ina ilmaistuun tehoon, tehdään
oikaisu jakamalla viitekäyttäjän enimmäistarve (netto) kW:issa kertoi-
mella cos φ= 0,90.1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 7
▼B
4 Jos tariffi perustuu enimmäistarpeen mittaamiseen useammin kuin kerran
vuodessa, kapasiteettimaksu kerrotaan seuraavilla kertoimilla:
TEHONKORJAUSTEN KERROINTAULUKKO
KäyttötunnitKuukausi-
kohtainen
enimmäis-
tarveKahden
kuukauden
enimmäis-
tarveVuosineljän-
neskoh-
tainen enim-
mäistarveKolmen
korkeimman
kuukausi-
kohtaisen
enimmäis-
tarpeen
keskiarvoKahden
korkeimman
kuukausi-
kohtaisen
enimmäis-
tarpeen
keskiarvoVuosittainen
enimmäis-
tarve
1 000 0,81 0,83 0,86 0,94 0,96 1,0
1 600 0,83 0,85 0,88 0,95 0,97 1,0
2 500 0,85 0,87 0,90 0,96 0,98 1,0
4 000 0,90 0,91 0,95 0,98 0,99 1,05 000 0,90 0,91 0,95 0,98 0,99 1,06 000 0,96 0,97 0,98 0,99 0,995 1,07 000 0,96 0,97 0,98 0,99 0,995 1,0
5 Tariffeille, joissa on alennuksia hiljaisille ajoille, hiljaisen ajan kulutukset
on laskettava seuraavasti, laskettaessa keskimääräistä kWh:n hintaa.
Standar-
dikäyttä-
jäVuosit-
tainen
käyttöVuosit-
tainen
kulutusVuosittainen kulutus (1 000 kWh:ina), josta laskutetaan hiljaisen ajan
kWh hinnalla ”hiljaisen ajan” keskimääräisen 24 tunnin aikana
havaitun keston mukaan.
tuntia.1 000
kWh7 h 8 h 9 h 10 h 11 h 12 h
Ia1 000 30 0 0 0 0 0 0
Ib1 000 50 0 0 0 0 0 0
Ic1 600 160 11 13 16 19 22 25
Id2 500 1 250 197 225 262 300 338 375
Ie4 000 2 000 438 500 580 660 740 820
If4 000 10 000 2 190 2 500 2 900 3 300 3 700 4 100
Ig6 000 24 000 7 140 8 160 9 120 10 080 11 040 12 000
Ih5 000 50 000 13 100 15 000 17 000 19 000 21 000 23 000
Ii7 000 70 000 23 300 26 600 29 400 32 200 35 000 37 800
Hiljaisen ajan kulutuksen kestojen ollessa edellä esitettyjen aikojen
välillä, vuosittaiset hiljaisina aikoina kulutetut kWh:t on arvioitava ekstra-
poloimalla.
Kaikista muista hiljaisista ajoista, esimerkiksi koko sunnuntaipäivästä,
vain puolet lisätunneista on otettava huomioon ja jaettava tunnit koko
vuoden päiville ja lisättävä tavalliseen hiljaiseen aikaan, ennen edellä
esitetyn taulukon käyttöä.
6 Mikäli mahdollista, ilmoitettavan hinnan olisi perustuttava julkaistuun
tariffiin, jota voidaan soveltaa kyseiseen viitekäyttäjän luokkaan. Jos on
olemassa useita mahdollisia tariffeja, olisi sovellettava tariffia, joka on
käyttäjälle edullisin sen jälkeen, kun jätetään huomiotta ne tariffit, jotka
eivät ole käytössä tai joita sovelletaan vain merkityksettömän vähäiseen
käyttäjämäärään. Jos on olemassa vain näennäistariffeja, erikoissopi-
muksia tai vapaasti neuvoteltuja hintoja, olisi ilmoitettava kyseisissä
toimitusolosuhteissa yleisin (edustavin) hinta.
7 Jos tietylle viitekäyttäjän luokalle voidaan toimittaa sähköä usealla jännit-
teellä, jännitteeksi olisi oletettava edustavin kyseisen käyttäjäluokan
jännite. Periaatetta olisi sovellettava muihin parametreihin, joita ei ole
eritelty tässä direktiivissä.
8 KWh:n hintaan olisi laskettava mukaan kaikki maksettavat kiinteät
maksut (esimerkiksi mittarin vuokra, kiinteät maksut tai tehomaksut jne.)
samoin kuin kulutusmaksut kWh:a kohden. Siten kyseisellä kulutuksen
mallilla hinta on maksettava kokonaishinta kaikkien lisämaksujen ja alen-
nusten jälkeen, jaettuna kokonaiskulutuksella. Liittymismaksuja ei
kuitenkaan ole sisällytettävä hintaan. Vaikka tiedot on toimitettava
kahdesti vuodessa, laskelmien olisi perustuttava vuosittaisiin kulutuksen
lukuihin kausivaihteluiden vaikutuksen välttämiseksi.1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 8
▼B
9 Hinnat olisi ilmoitettava kansallisessa valuutassa kWh:a kohden (1):
— hinta ilman mitään veroja;
— hinta, johon sisältyy kaikki verot (paitsi palautettava arvonlisävero).
On myös ilmoitettava arvot ja verojen laskentamenetelmä, joihin olisi
sisällytettävä kaikki kansalliset, alueelliset tai paikalliset verot, jotka
kannetaan sähkön myynnistä käyttäjälle.
10 On annettava niin yksityiskohtainen selostus kuin hintajärjestelmän ja sen
soveltamisen tarkka kuvaaminen edellyttää. Edellisen selvityksen jälkeen
käyttöön otettuja muutoksia on erityisesti korostettava.
11 Jäsenvaltioissa, jossa koko teollisuusmyynti on yhdellä yhtiöllä, kyseisen
yhtiön on välitettävä tiedot. Muissa jäsenvaltioissa, joissa yhtä tai
useampaa aluetta palvelee useampi kuin yksi yhtiö, riippumattoman tilas-
toelimen on välitettävä tiedot.
II”Merkintähinnan” selvitys (käyttäjille, joiden enimmäistarve on yli 10
MW)
12 Selvityksen laatimiseksi yli 10 MW:n enimmäistarpeen teollisista
käyttäjistä, otetaan käyttöön jäljempänä määritelty ’merkintähintoihin’
perustuva uusi järjestelmä.
13 Kaikkien jäsenvaltioiden alueilla, lukuun ottamatta Saksan liittotasavaltaa
ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, suurten teollisten käyttäjien maksuraken-
teen ja veloitettujen hintojen vaihtelut ovat suhteellisen pienet ja
merkintähinnat niihin liittyvine tietoineen olisi kerättävä ja jul-kaistava
koko jäsenvaltiota koskevina. Kuitenkin Saksan liittotasavallassa ja
Yhdistyneessä kuningaskunnassa voi olla merkittäviä maantieteellisiä
vaihteluja ja siten kyseisten kahden jäsenvaltion tiedot olisi annettava ja
julkaistava kussakin tapauksessa kolmelta alueelta seuraavasti:
Jäsenvaltio Alue
Saksan liittotasavalta (1): — Pohjoinen/Keski;
— Länsi;— Etelä;
— Itä;
Yhdistynyt kuningaskunta: — Englanti ja Wales;
— Skotlanti;— Pohjois-Irlanti.
(1)►M1Osavaltiot ( Länder ) ryhmitellään neljään vyöhykkeeseen, eli:
— pohjoinen/keskiosa: Schleswig-Holstein, Hampuri, Bremen, Berliini, Nieder-
sachsen, Pohjois-Hessen,
— länsi: Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Etelä-Hessen, Saarland,
— etelä: Baden-Württemberg, Baijeri,
— itä: ne osavaltiot ( Länder ), jotka eivät kuulu muihin alueisiin. ◄
14 Merkintähinnat ja niihin liittyvät tiedot on ilmoitettava kustakin jäsenval-
tiosta siten kuin on esitetty edellä 13 kohdassa suurten teollisten
käyttäjien kolmen luokan osalta eli niistä teollisista käyttäjistä, joiden
enimmäistarve alueella on:
— 25 MW, käsittäen käyttäjät, joiden enimmäistarve (netto) on 17,5-
37,5 MW,
— 50 MW, käsittäen käyttäjät, joiden enimmäistarve (netto) on 37,5-
62,5 MW ja
— 75 MW, käsittäen käyttäjät, joiden enimmäistarve (netto) on 62,5-
75 MW.
Kyseisiin luokkiin kuuluvat kaikki teolliset käyttäjät, myös osan
sähköstään itse tuottavat, vaikka ainoastaan niiden yleishyödyllisistä liike-
laitoksista hankkiman sähkön kulutusta koskevat tiedot vaaditaan
ilmoitettavaksi.
15 Tietyn MW-luokan (esimerkiksi 25 MW) merkintähinta on oletetun tai
”merkintähintaisen”, noin 25 MW:n tarpeen tavallisesti omaavan teollisen
käyttäjän maksettava kWh:n keskimääräinen hinta, mutta ennen kaikkia1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 9
(1) Hinta, johon ei sisälly mitään veroja, on puhdas tariffien ja sopimusten soveltamisen
tulos. Hinta, johon ei sisälly palautettavaa arvonlisäveroa, sisältää kaikki muut erityiset
verot▼M1
▼B
▼B
alennuksia ”erityisistä seikoista”, jotka olisi ilmoitettava erikseen (ks.
jäljempänä 16 kohta). ’Merkintähintaiselle’ teolliselle käyttäjälle
ominaisen tarpeen olisi oltava mahdollisimman hyvin kyseisen luokan
kaikkia teollisia käyttäjiä edustava (”erityisiä seikkoja” huomioon otta-
matta).
Tasalaatuisuuden mittauksen aikaansaamiseksi komissio määrittelee
kunkin luokan (eli 25 MW:n, 50 MW:n ja 75 MW:n) ”merkintähintai-
sille” käyttäjille ominaisen tarpeen, jota laitosten olisi soveltuvin osin
käytettävä. Jos ominaiset tarpeet eivät ole tarkoituksenmukaiset, laitos
voi määritellä omat ”merkintähintaiselle” käyttäjälle ominaiset tarpeet,
joille vaaditaan komission hyväksyminen. Kyseiset ominaiset tarpeet
koskevat esimerkiksi kuormituskerrointa (esimerkiksi ”7 000 tuntia”, jossa
7 000 on tuntimäärä, jonka ajan tarpeen on pysyttävä enimmäismääräisenä
vuosikulutuksen saavuttamiseksi), ja kulutuksen jakautuminen vuoro-
kauden eri veloitusjaksoihin (esimerkiksi kuormitushuippu, hiljainen aika
jne.).
16 Merkintähinnat on laskettava siten, että kaikki maksettavat kiinteät
maksut lasketaan mukaan (esimerkiksi mittarin vuokra, kiinteät maksut
ja tehomaksut jne.) sekä maksut kulutetuista kWh:ista. Liittymismaksuja
ei saa kuitenkaan laskea mukaan. Vaikka tiedot on toimitettava kahdesti
vuodessa, olisi kausivaihtelujen välttämiseksi käytettävä vuosittaisen
kulutuksen lukuja. Tapa, jolla merkintähinta lasketaan, mukaan lukien
kaikkien kiinteiden maksujen sisällyttäminen hintoihin, on selitettävä.
17 Jokaisesta merkintähinnasta on sähkön hinnan alentamiseen käytettävissä
olevat ”erityiset seikat” (esimerkiksi keskeytyslausekkeet) esitettävä ja
alennuksen määrä (esimerkiksi 6, 8, 10 %) osoitettava. Näiden erityisten
seikkojen on oltava niitä seikkoja edustava, jotka ovat sovellettavissa
selvitettävänä olevaa MW-luokkaa selostavan laitoksen varustamiin
käyttäjiin.
18 Jäsenvaltioissa, joissa on useampi kuin yksi sähkölaitos, jokaisen
laitoksen on toimitettava riippumattomalle tilastoelimelle merkintähinnat
ja niihin liittyvät tiedot oletetun käyttäjän ominaisista tarpeista (ks. 15
kohta) sekä erityisistä seikoista ja hinnan alennuksista (ks. 17 kohta).
Näiden toimielinten on sitten ilmoitettava kansallisille viranomaisille ja
Eurostatille jäsenvaltion (tai sen soveltuessa, kunkin alueen) suurin ja
pienin merkintähinta kussakin MW-luokassa, yhdessä asiaan liittyvien
merkintähintojen tietojen kanssa. Muissa jäsenvaltioissa, joissa yksi
kansallinen laitos kattaa koko maan, tiedot on ilmoitettava suoraan ja
samanaikaisesti kansallisille viranomaisille ja Eurostatille.
19 Salassapidettävyyden vuoksi kansallinen laitos tai riippumaton tilastoelin
ilmoittaa merkintähinnat ja asiaankuuluvat tiedot tarkoituksenmukaisella
tavalla (ks. edellä 18 kohta) vain, jos vastaavassa MW-luokassa kysei-
sessä jäsenvaltiossa tai alueella on vähintään kolme käyttäjää.
20 Merkintähinnat on ilmaistava siten kuin 9 kohdassa on osoitettu.
21 Toimittavien laitosten olisi myös kerran kahdessa vuodessa annettava
tiedot asiakkaidensa lukumäärästä kussakin MW-luokassa (eli 17,5-
37,5 MW, 37,5-62,5 MW ja 62,5-75,0 MW) sekä kunkin luokan koko-
naiskulutuksesta vuodessa (GWh:ina). Edellä 18 kohdassa vaaditut tiedot
on toimitettava joko jäsenvaltion tiedot kokonaan kokoavan, riippumat-
toman tilastoelimen kautta tai suoraan ja samanaikaisesti kansallisille
viranomaisille ja Eurostatille. Tämän kohdan mukaisesti vaadittavat tiedot
toimitetaan salassapidettävinä eikä niitä julkaista.1990L0377 — FI — 27.10.1993 — 001.001 — 10