2220/85 - - - I
1Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 2220/85,
annettu 22 päivänä heinäkuuta 1985,
maataloustuotteiden vakuusjärjestelmän soveltamista koskevien yhteisten yksityiskohtaisten
sääntöjen vahvistamisesta
(EYVL N:o L 205, 3.8.1985, s. 5)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
Komission asetus (ETY) N:o 1181/87, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1987 L 113 31 30.4.1987
Komission asetus (ETY) N:o 3745/89, annettu 13 päivänä joulukuuta 1989 L 364 54 14.12.1989Komission asetus (EY) N:o 3403/93, annettu 10 päivänä joulukuuta 1993 L 310 4 14.12.1993
2220/85 - - - I
IKOMISSION ASETUS (ETY) N:o 2220/85,
annettu 22 päivänä heinäkuuta 1985,
maataloustuotteiden vakuusjärjestelmän soveltamista koskevien yhteisten yksityiskohtaisten
sääntöjen vahvistamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopi-muksen,
ottaa huomioon vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
29 päivänä lokakuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen
(ETY) N:o 2727/75(
1), sellaisena kuin se on viimeksi muu-
tettuna asetuksella (ETY) N:o 1018/84(2), ja erityisesti sen
7 artiklan 5 kohdan, 8 artiklan 4 kohdan, 12 artiklan 2
kohdan, 15 artiklan 3 ja 5 kohdan ja 16 artiklan 6 kohdan,
ja maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä an-
nettujen muiden asetusten vastaavat säännökset, sekä mui-
den yhteistä markkinajärjestelyä koskevien asetusten sään-nökset, joissa säädetään vakuudesta niiden soveltamiseksi
käytännössä,
ottaa huomioon ananassäilykkeiden tuotantotukijärjestel-
män käyttöön ottamisesta 14 päivänä maaliskuuta 1977 an-
netun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 525/77(
3), sellaisena
kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY)
N:o 1699/85(4), ja erityisesti sen 8 artiklan,
ottaa huomioon maito- ja maitotuotealan yhteisvastuumak-
susta ja markkinoiden laajentamiseen tarkoitetuista toimen-
piteistä 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 1079/77(5), sellaisena kuin se on vii-
meksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1302/85(6), ja
erityisesti sen 3 artiklan,
ottaa huomioon puuvillan tukijärjestelmän yleisistä sään-
nöistä 27 päivänä heinäkuuta 1981 annetun neuvoston ase-
tuksen (ETY) N:o 2169/81(7), sellaisena kuin se on viimek-
si muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1462/84(8), ja
erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon herneitä ja härkäpapuja koskevista erityis-
toimenpiteistä 18 päivänä toukokuuta 1982 annetun neu-
voston asetuksen (ETY) 1431/82(9), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1485/85(10), ja
erityisesti sen 3 artiklan 5 kohdan,
ottaa huomioon maatalousalaa koskevista valuutan tasaus-
maksuista 11 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 1677/85(11), ja erityisesti sen 12 arti-
klan,
(1) EYVL N:o L 281, 1.11.1975, s. 1
(2) EYVL N:o L 107, 19.4.1984, s. 1
(3) EYVL N:o L 73, 21.3.1977, s. 46
(4) EYVL N:o L 163, 22.6.1985, s. 12
(5) EYVL N:o L 131, 26.5.1977, s. 6
(6) EYVL N:o L 137, 27.5.1985, s. 9
(7) EYVL N:o L 211, 31.7.1981, s. 2
(8) EYVL N:o L 142, 29.5.1984, s. 1
(9) EYVL N:o L 162, 12.6.1982, s. 28
(10) EYVL N:o L 151, 10.6.1985, s. 7
(11) EYVL N:o L 164, 24.6.1985, s. 6
2220/85 - - - I
IIsekä katsoo, että
lukuisat yhteisön maatalousasetusten säännökset edellyttä-
vät vakuuden antamista maksettavaksi lankeavan määrän
maksamisen varmistamiseksi, jos velvoitetta ei ole nouda-
tettu; saatu kokemus on kuitenkin osoittanut, että tätä vaa-
timusta tulkitaan käytännössä hyvin eri tavoin; epäoikeu-
denmukaisten kilpailuolosuhteiden välttämiseksi tämä
vaatimus olisi sen vuoksi määriteltävä perusteellisemmin,
olisi erityisesti määriteltävä vakuuden muoto,
monissa yhteisön maatalousasetuksissa säädetään annetun
vakuuden siirtymisestä, jos velvoitetta on rikottu, tekemättä
eroa rikkomuksista ensisijaisista ja toissijaisista tai alempi-
asteisista vaatimuksista; oikeudenmukaisen käsittelyn vuok-
si olisi tehtävä ero ensisijaisen vaatimuksen rikkomisen ja
toissijaisen tai alempiasteisen vaatimuksen rikkomisen seu-
rauksista; hyväksyttävissä tapauksissa olisi erityisesti säädet-
tävä, että ainoastaan osa vakuudesta siirtyy, jos ensisijainenvaatimus on täytetty, mutta vaatimuksen täyttämiselle ase-
tettu määräaika on lievästi ylitetty tai alempiasteista vaati-
musta ei ole täytetty,
seurauksia velvoitteen laiminlyönnistä ei saa erotella sen
perusteella, onko ennakkoa saatu vai ei; tämän vuoksi en-
nakoiden maksamisesta annettuihin vakuuksiin sovelletaan
erityisiä sääntöjä,
vakuuden antamisesta vakuuden antajalle sekä toimivaltai-
sille viranomaisille aiheutuvat kulut saattavat olla kohtuut-
tomat siihen määrään nähden, jonka maksaminen varmiste-
taan antamalla vakuus, jos tämä määrä on tiettyä rajaa
pienempi. T oimivaltaisilla viranomaisilla on siten oltava oi-
keus olla vaatimatta vakuutta tämän rajan alittavan määrän
maksamisesta; lisäksi toimivaltaisilla viranomaisilla on olta-
va oikeus olla vaatimatta vakuutta, jos velvoitteiden nou-
dattamisesta vastaavan ominaisuuden vuoksi tämä vaatimus
olisi turha,
toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava oikeus kieltää tai
k o r v a t at a r j o t t uv a k u u s ,j o sn ee i v ä tp i d äs i t ät y y d y t t ä v ä n ä ,
vakuutetun määrän vapauttamista varten tarvittavien todis-
teiden esittämiselle olisi asetettava määräaika, jollei tätä
ole tehty muussa yhteydessä,
2220/85 - - - I
IIIolisi määritettävä liittyen edustavaan kurssiin, jota käyte-
tään muunnettaessa ecuina ilmaistu vakuutettu määrä kan-
salliseksi valuutaksi, laskentayksikön arvosta ja yhteisessä
maatalouspolitiikassa käytettävästä muuntokurssista 11 päi-
vänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
N:o 1676/85(1) 5 artiklassa tarkoitettu tapaus,
olisi laadittava menettelystä, jota noudatetaan välittömästi
kun vakuus on ilmoitettu siirtyneeksi,
komission on pystyttävä seuraamaan vakuuksia koskevien
säännösten täytäntöönpanoa,
tässä asetuksessa vahvistetaan yleisesti kaikilla aloilla ja
kaikkiin tuotteisiin sovellettavat säännöt, jollei yhteisön eri-
tyisessä sääntelyssä toisin säädetä; kullekin alalle laadittua
erityistä sääntelyä sovelletaan edelleen, kunnes se kumo-
taan tai muutetaan, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kyseisten hal-
lintokomiteoiden lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
(1) EYVL N:o L 164, 24.6.1985, s. 1
2220/85 - - - I
1IO S A S T O
Asetuksen soveltamisala
1a r t i k l a
Tässä asetuksessa vahvistetaan annettavia vakuuksia koske-
vat säännökset joko jäljempänä lueteltujen asetusten nojal-
la tai täytäntöönpanoasetusten nojalla, jollei mainituissa
asetuksissa toisin säädetä:
a) tiettyjen maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjes-
telystä annetut asetukset:
— asetus N:o 136/66/ETY(1) (rasvat),
— asetus (ETY) N:o 804/68(2) (maito ja maitotuot-
teet),
— asetus (ETY) N:o 805/68(3) (naudanliha),
— asetus (ETY) N:o 2358/71(4) (siemenet),
— asetus (ETY) N:o 1035/72(5) (hedelmät ja vihan-
nekset),
— asetus (ETY) N:o 2759/75(6)( s i a n l i h a ) ,
— asetus (ETY) N:o 2771/75(7) (kananmunat),
— asetus (ETY) N:o 2777/75(8) (siipikarjan liha),
— asetus (ETY) N:o 1418/76(9) (riisi),
— asetus (ETY) N:o 1117/78(10)( k u i v a r e h u t ) ,
— asetus (ETY) N:o 1785/81(11) (sokeri),
— asetus (ETY) N:o 426/86(12) (hedelmä- ja vihan-
nesjalosteet),
— asetus (ETY) N:o 822/87(13) (viini),
— asetus (ETY) N:o 3013/89(14) (lampaan- ja vuo-
henliha),
— asetus (ETY) N:o 1766/92(15)( v i l j a t ) ,
— asetus (ETY) N:o 2075/92(16) (raakatupakka),
— asetus (ETY) N:o 3759/92(17) (kalastustuotteet),
(1) EYVL N:o 172, 30.9.1966, s. 3025/66
(2) EYVL N:o L 148, 28.6.1968, s. 13
(3) EYVL N:o L 148, 28.6.1968, s. 24
(4) EYVL N:o L 246, 5.11.1971, s. 1
(5) EYVL N:o L 118, 20.5.1972, s. 1
(6) EYVL N:o L 282, 1.11.1975, s. 1
(7) EYVL N:o L 282, 1.11.1975, s. 49
(8) EYVL N:o L 282, 1.11.1975, s. 77
(9) EYVL N:o L 166, 25.6.1976, s. 1
(10) EYVL N:o L 142, 30.5.1978, s. 2
(11) EYVL N:o L 177, 1.7.1981, s. 4
(12) EYVL N:o L 49, 27.2.1986, s. 1
(13) EYVL N:o L 84, 27.3.1987, s. 1
(14) EYVL N:o L 289, 7.10.1989, s. 1
(15) EYVL N:o L 181, 1.7.1992, s. 21
(16) EYVL N:o L 215, 30.7.1992, s. 70
(17) EYVL N:o L 388, 31.12.1992, s. 12220/85
3403/93
2220/85 - - - I
2b) asetus (ETY) N:o 525/77(1) (ananassäilykkeet);
c) asetus (ETY) N:o 2169/81(2) (puuvillan tukijärjestel-
mä);
d) asetus (ETY) N:o 1765/92(3) (tiettyjen peltokasvien
tuottajia koskeva tukijärjestelmä).
2a r t i k l a
Tätä asetusta ei sovelleta neuvoston direktiivin
79/623/ETY(4) 1 ja 10 artiklassa tarkoitettuihin tuonti- tai
vientitullien maksamisen varmistamiseksi annettuihin va-
kuuksiin.
3a r t i k l a
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) ’vakuudella’ takuuta määrän maksamisesta tai siirtymi-
sestä toimivaltaiselle viranomaiselle, jos määritettyä
velvoitetta ei ole täytetty;
Tätä asetusta sovelletaan kaikissa tapauksissa, joissa
1 artiklassa tarkoitetuissa asetuksissa säädetään tätä
määritelmää vastaavasta vakuudesta, käytetään ilmaisua
’vakuus’ tai ei.
b) ’kokonaisvaltaisella vakuudella’, toimivaltaiselle virano-
maiselle annettua vakuutta useamman velvoitteen nou-
dattamisesta;
c) ’velvoitteella’ asetuksella annettua vaatimusta tai useita
vaatimuksia toimen suorittamisesta tai suorittamatta
jättämisestä;
d) ’toimivaltaisella viranomaisella’ joko viranomaista, joka
on toimivaltainen vastaanottamaan vakuuden tai vira-
nomaista, joka on toimivaltainen päättämään vakuuden
vapauttamisesta tai siirtymisestä ottaen huomioon so-
vellettavan sääntelyn.
II OSASTO
Vakuutta koskevat vaatimukset
4a r t i k l a
V akuuden on annettava henkilö, joka vastaa määrän mak-
samisesta tai se on annettava tämän henkilön lukuun, jos
velvoitetta ei ole täytetty.
5a r t i k l a
1. T oimivaltainen viranomainen voi olla vaatimatta va-
kuuden antamista, jos vakuutettu määrä on pienempi kuin
100 ecua.
(1) EYVL N:o L 73, 21.3.1977, s. 46
(2) EYVL N:o L 211, 31.7.1981, s. 1
(3) EYVL N:o L 181, 1.7.1992, s. 12
(4) EYVL N:o L 179, 17.7.1979, s. 313403/93
2220/85
2220/85 - - - I
32. Jos 1 kohtaa sovelletaan, asianosaisen on sitouduttava
kirjallisesti maksamaan sitä määrää vastaava määrä, joka
tältä olisi vaadittu, jos tämä olisi antanut vakuuden ja jos
vakuus olisi sittemmin ilmoitettu kokonaan tai osittain siir-
tyneeksi.
3. Tämän asetuksen säännöksiä ei sovelleta niissä ta-
pauksissa, joissa vakuus koskee tuonti-, vienti- tai ennakko-
vahvistustodistusta.
6a r t i k l a
T oimivaltainen viranomainen voi olla vaatimatta vakuutta,
jos velvoitteiden noudattamisesta vastaava on:
a) julkinen elin, joka harjoittaa julkisen viranomaisen toi-
mintaa;
b) yksityinen elin, joka harjoittaa julkisen viranomaisen
toimintaa valtion valvonnan alaisena.
7artikla
III OSASTO
Vakuusmuodot
8a r t i k l a
1. V akuus voidaan antaa:
a) käteistalletuksena siten kuin 13 ja 14 artiklassa on
määritelty ja/tai
b) takauksena siten kuin 16 artiklan 1 kohdassa on määri-
telty.
2. T oimivaltainen viranomainen voi sallia vakuuden anta-
misen:
a) kiinnityksenä
ja/tai
b) pankkitalletuksena
ja/tai
c) maksettaviksi erääntyvinä velkasaatavina julkiselta eli-
meltä tai rahastolta ja sillä edellytyksellä, että niiden
etusijalla ei ole muita saatavia
ja/tai
d) kyseisessä jäsenvaltiossa siirrettävinä arvopapereina sil-
lä edellytyksellä, että ne ovat valtion liikkeelle laskemiaja takaamia
ja/tai
e) kiinnitysluottoyhdistysten liikkeelle laskemina maksusi-
toumuksina, jotka on pörssinoteerattu ja joita myydään
avoimilla markkinoilla sillä edellytyksellä, että niiden
riskiluokitus on sama kuin valtion maksusitoumusten
riskiluokitus.
3. T oimivaltaiset viranomaiset voivat asettaa 2 kohdassa
tarkoitetun vakuuden hyväksymiselle lisäehtoja.2220/85
3403/93 - - - poistettu
2220/85
2220/85 - - - I
49a r t i k l a
T oimivaltaisen viranomaisen on kieltäydyttävä hyväksymäs-
tä tai vaadittava korvaamaan tarjottu vakuus, jota se pitää
soveltumattomana tai riittämättömänä tai joka ei kata riit-
tävän pitkää ajanjaksoa.
10 artikla
1. a) Edellä 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisen
kiinnitetyn omaisuuden tai 8 artiklan 2 kohdan d ja
e alakohdassa tarkoitettujen arvopapereiden ja
maksusitoumusten realisointiarvon on oltava va-
kuuden antamispäivänä vähintään 115 prosenttia
vaaditun vakuuden arvosta.
b) Arvopapereiden ja maksusitoumusten realisointiar-
vo lasketaan viimeisimmän käytettävissä olevan
kurssin perusteella.
c) T oimivaltainen viranomainen voi hyväksyä 8 artik-
lan 2 kohdan a, d ja e alakohdassa tarkoitetun va-
kuuden kaltaisen vakuuden ainoastaan jos tätä va-
kuutta tarjoava osapuoli sitoutuu kirjallisesti joko
antamaan täydentävän vakuuden tai korvaamaan
alkuperäisen vakuuden, jos omaisuuden, arvopaper-
eiden tai maksusitoumusten realisointiarvo on ollutkolmen kuukauden ajan pienempi kuin 105 pro-
senttia vaaditun vakuuden arvosta. Kirjallinen si-
toutuminen ei ole välttämätöntä, jos kansallisessa
lainsäädännössä niin säädetään. T oimivaltaisen vira-
nomaisen on tarkastettava säännöllisesti omaisuud-
en, arvopaperien ja maksusitoumusten arvo.
2. a) T oimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava ot-
taen huomioon realisointikustannukset, 8 artiklan 2
kohdan a, d ja e alakohdassa tarkoitetun vakuuden
realisointiarvo.
b) V akuuden antajan on toimitettava toimivaltaisten
viranomaisten pyynnöstä todisteet realisointiarvos-
ta.
11 artikla
1. V akuus voidaan korvata toisella vakuudella.
Korvaamisen edellytyksenä on kuitenkin toimivaltaisen vi-
ranomaisen suostumus seuraavissa tapauksissa:
a) jos vakuus on maksettu, mutta sitä ei ole vielä muutet-
tu rahaksi
tai
b) jos korvaava vakuus on jokin 8 artiklan 2 kohdassa tar-
koitetuista vakuusmuodoista.
2. Kokonaisvaltainen vakuus voidaan korvata toisella ko-
konaisvaltaisella vakuudella sillä edellytyksellä, että uusi
kokonaisvaltainen vakuus kattaa vähintään kyseisenä ajan-
kohtana yhden tai useamman velvoitteen noudattamisen
varmistamiseksi annetun alkuperäisen vakuuden osan.2220/85
2220/85 - - - I
512 artikla
1. V akuus on asetettava sen jäsenvaltion valuutassa, jon-
ka jäsenvaltion alueella toimivaltainen viranomainen sijait-
see.
2. Jos saadun vakuuden kyseisen jäsenvaltion valuuttana
ilmaistu kokonaismäärä on määräytymisperusteen kanssa
samana päivänä voimaan tulevan vakuudelle vahvistetun
maatalouden muuntokurssin muutoksen vaikutuksesta kas-
vanut, vakuus on hyväksyttävä muutosta edeltävänä päivä-
nä voimassa olleen maatalouden muuntokurssin perusteel-
la, jos vaje on vähemmän kuin 20 ecua kansallisena
valuuttana ilmaistuna ja uuden maatalouden muuntokertoi-
men perusteella laskettuna.
3. T arjous, jolle on 2 kohdan mukaisen muutoksen vai-
kutuksena tarjousten esittämiseksi asetettu vähintään
20 ecun vajeen aiheuttava vakuus, on hyväksyttävä vakuu-
den määrää tosiasiallisesti vastaavan määrän osalta, jolleitarjouksen tekijä ennen määräpäivää, jona tarjoukset tutki-
taan ja niistä tehdään päätös, kirjallisesti sitoudu korvaa-
maan vajetta ja tarjouksen viimeistä jättöpäivää seuraavan
viiden työpäivän kuluessa maksa puuttuvaa osuutta, lukuun
ottamatta ylivoimaista estettä.
Tällaista tarjouksen kohteena olevan määrän alennusta ei
pidetä kyseisen vähimmäismääriä koskevan asetuksen sään-
nösten rikkomisena.
4. Edellä 5 artiklan 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan
myös korvattaessa 2 kohdan mukaisesti tehdyn muutoksen
aiheuttamaa vajetta.
Poiketen siitä, mitä 5 artiklan 3 kohdassa säädetään, näitä
säännöksiä sovelletaan myös korvattaessa tuonti-, vienti- tai
ennakkovahvistustodistuksen vakuuden aiheuttamaa vajetta.
13 artikla
Jos käteistalletus suoritetaan pankkisiirtona, se voidaan
katsoa vakuudeksi vasta kun toimivaltainen viranomainen
on varmistunut määrän saamisesta käyttöönsä.
14 artikla
1. Shekki, jonka maksamisen sen jäsenvaltion tätä tehtä-
vää varten hoitamaan hyväksymä rahoituslaitos on taannut,
jonka toimivaltainen viranomainen on kyseessä, katsotaan
käteistalletukseksi. T oimivaltainen viranomainen on velvolli-
nen esittämään shekin maksettavaksi vasta kun takuuaika
päättyy.
2. Muu kuin 1 kohdassa tarkoitettu shekki kelpaa vakuu-
deksi ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen varmis-
tuu sen määrän saamisesta käyttöönsä.
3. Rahalaitoksen vaatimat kulut lankeavat vakuuden an-
tajan maksettaviksi.3403/93
2220/85
2220/85 - - - I
615 artikla
Korkoa ei makseta käteistalletuksena maksetun vakuuden
antajalle.
16 artikla
1. T akaajan asuinpaikan tai sijoittautumispaikan on olta-
va yhteisössä ja jollei perustamissopimuksen palvelujen va-
paata tarjoamista koskevista määräyksistä muuta johdu, sen
jäsenvaltion, jossa vakuus annetaan, toimivaltaisen virano-
maisen hyväksymä. T akaajan on sitouduttava toimittamalla
kirjallinen vakuus.
2. Kirjallisessa vakuudessa on vähintään:
a) määritettävä tarkasti velvoite, tai jos on kyse kokonais-
valtaisesta vakuudesta, velvoitteen tai velvoitteiden
muodot, joiden noudattaminen taataan maksamalla ra-
hasumma;
b) ilmoitettava enimmäismäärä, johon takaaja sitoutuu;
c) määriteltävä tarkasti takaajan sitoutuminen yhdessä ja
yhteisvastuullisesti velvoitteen noudattamisesta vastaa-
van henkilön kanssa maksamaan saatava summa 30 päi-
vän kuluessa toimivaltaisen viranomaisen vaatimuksesta
ja vakuuden rajoissa, jos vakuus siirtyy.
3. T oimivaltainen viranomainen voi hyväksyä takaajan
toimittaman kirjallisen telekopion kirjalliseksi vakuudeksi.
Tällöin sen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet te-
lekopion alkuperän varmistamiseksi.
4. Jos kirjallinen kokonaisvaltainen vakuus on jo toimi-
tettu, toimivaltaisen viranomaisen on määritettävä nouda-
tettava menettely, jotta tämän kokonaisvaltaisen vakuuden
osa tai se kokonaisuudessaan liitetään erityiseen velvoittee-
seen.
17 artikla
Kun kokonaisvaltainen vakuus liitetään erityiseen velvoit-
teeseen, käytettävissä oleva jäljelle jäävä määrä on saatet-
tava ajan tasalle.
IV OSASTO
Ennakot
18 artikla
Tämän osaston säännöksiä:
— sovelletaan kaikkiin tapauksiin, joissa erityisessä säänte-
lyssä säädetään, että määrä voidaan maksaa ennen kuin
velvoite on täytetty.
— sovelletaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 565/80(1)
mukaisesti suoritettuihin ennakkomaksuihin.
(1) EYVL N:o L 62, 7.3.1980, s. 52220/85
2220/85 - - - I
719 artikla
1. V akuus vapautetaan jos:
a) oikeus ennakkomäärän saamiseen on vahvistettu
tai jos
b) ennakko on maksettu takaisin ja korotettu yhteisön eri-
tyisessä sääntelyssä säädetyllä prosentilla.
2. Kun ennakkomäärän saamista koskevan oikeuden to-distamiselle asetettu määräaika ylitetään ilman, että oikeu-
desta on esitetty todiste, toimivaltaisen viranomaisen on vä-
littömästi sovellettava 29 artiklassa säädettyä menettelyä.
Määräaikaa voidaan pidentää ylivoimaisen esteen sattuessa.
Jos yhteisön lainsäädännössä niin säädetään, tämä todiste
voidaan kuitenkin esittää vielä tämän määräpäivän jälkeen
vakuuden osittaista palauttamista vastaan.
3. Jos yhteisön lainsäädännön ylivoimaista estettä koske-vissa säännöksissä säädetään, että takaisinmaksu rajoittuu
ennakkomäärään, sovelletaan seuraavia lisäehtoja:
a) ylivoimaisen esteen muodostavista olosuhteista on tie-
dotettava toimivaltaiselle viranomaiselle 30 päivän ku-
luessa päivästä, jona asianosainen on saanut tietoonsa
olosuhteet, joiden perusteella voidaan todeta, että ky-
seessä on ylivoimainen este;
b) asianosaisen on maksettava ennakko tai sen osa takai-
sin 30 päivän kuluessa päivästä, jona toimivaltainen vi-
ranomainen on esittänyt takaisinmaksuvaatimuksen.
Jos a ja b alakohdissa tarkoitettuja edellytyksiä ei täytetä,
takaisinmaksua koskevat ehdot ovat samat kuin, jos ylivoi-
maista estettä ei olisi ollut.
VO S A S T O
Vapautetut vakuudet, muut kuin IV osastossa tarkoitetut
siirtyneet vakuudet
20 artikla
1. Velvoitteeseen voi sisältyä ensisijaisia, toissijaisia tai
alempiasteisia vaatimuksia.
2. Ensisijaisena vaatimuksena on kussakin asetuksessa
asetettujen tavoitteiden toteuttamiseksi teon suorittaminen
tai suorittamatta jättäminen.
3. T oissijaisena vaatimuksena on ensisijaisen vaatimuksen
täyttämiselle asetetun määräajan noudattaminen.
4. Alempiasteinen vaatimus on muu asetuksessa säädetty
vaatimus.2220/85
1181/87
2220/85
2220/85 - - - I
85. Tämän osaston säännöksiä ei sovelleta, jos yhteisön
erityisessä sääntelyssä ei ole määritetty ensisijaista vaati-
musta tai ensisijaisia vaatimuksia.
6. Tässä osastossa tarkoitetaan ”vakuutetun määrän ky-seisellä osalla” vakuutetun määrän osaa, jota vastaavaa
määrää koskevaa vaatimusta ei ole noudatettu.
21 artikla
Kun tätä tarkoitusta varten säädetty todiste kaikkien ensisi-
jaisten, toissijaisten tai alempiasteisten vaatimusten täyttä-
misestä on esitetty, vakuus vapautetaan.
22 artikla
1. V akuus menetetään kokonaan sen määrän osalta, jota
vastaavaa ensisijaista vaatimusta ei ole noudatettu, jollei
noudattaminen ole ylivoimaisen esteen vuoksi mahdotonta.
2. Ensisijainen vaatimus katsotaan laiminlyödyksi, jos sitä
koskevaa todistetta ei ole esitetty sen esittämiselle asetetus-
sa määräajassa, jollei tämän todisteen esittäminen määräa-
jassa ole ylivoimaisen esteen vuoksi mahdotonta. Jäljempä-
nä 29 artiklassa säädettyä menettelyä menetettävän määrän
perimiseksi on noudatettava välittömästi.
3. Jos todiste ensisijaisen vaatimuksen tai ensisijaistenvaatimusten noudattamisesta esitetään 18 kuukauden kulu-
essa 2 kohdassa säädetystä määräajasta, 85 prosenttia siir-
tyneestä määrästä maksetaan takaisin.
Jos todiste ensisijaisen vaatimuksen tai ensisijaisten vaati-
musten noudattamisesta esitetään 18 kuukauden kuluessa
2 kohdassa säädetystä määräajasta ja jos siihen liittyvää
toissijaista vaatimusta ei ole täytetty, takaisin maksettava
määrä on samansuuruinen kuin määrä, joka olisi vapautet-
tu sovellettaessa 23 artiklan 2 kohtaa, vähennettynä 15 pro-
sentilla kyseisen osan vakuutetusta määrästä.
4. Siirtynyttä määrää ei makseta takaisin, jos todiste en-
sisijaisen vaatimuksen tai ensisijaisten vaatimusten noudat-
tamisesta esitetään 3 kohdassa tarkoitetun 18 kuukauden
määräajan päättymisen jälkeen jollei tämän todisteen
esit-
täminen määräajassa ole ylivoimaisen esteen vuoksi mah-
dotonta.
23 artikla
1. Jos tähän tarkoitukseen asetetussa määräajassa esite-
tään todiste ensisijaisen vaatimuksen tai ensisijaisten vaati-
musten noudattamisesta ja jos toissijaista vaatimusta ei oletäytetty, osa vakuudesta vapautetaan ja jäljelle jäänyt mää-
rä siirtyy. Jäljempänä 29 artiklassa säädettyä menettelyä
määrän perimiseksi on noudatettava välittömästi.2220/85
1181/87
2220/85
1181/87
2220/85
1181/87
2220/85 - - - I
92. V akuuden osuus, joka vapautetaan, on samansuurui-
nen kuin vakuus, joka kattaa kyseisen osan vakuutetusta
määrästä ja josta vähennetään:
a) 15 prosenttia;
b) — 10 prosenttia määrästä, joka jää jäljelle kun siitä
on vähennetty 15 prosenttia päivää kohti:
— jos enintään 40 päivän pituinen tai sitä lyhyem-
pi määräaika on ylitetty,
— jos vähintään 40 päivän pituista tai sitä lyhyem-
pää määräaikaa ei ole noudatettu,
— viisi prosenttia määrästä, joka jää jäljelle kun siitä
on vähennetty 15 prosenttia päivää kohti:
— jos enintään 41–80 päivän pituinen määräaika
on ylitetty,
— jos vähintään 41–80 päivän pituista määräaikaa
ei ole noudatettu,
— kaksi prosenttia määrästä, joka jää jäljelle, kun sii-
tä on vähennetty 15 prosenttia päivää kohti:
— jos enintään 81 päivän pituinen tai sitä pidempi
määräaika on ylitetty,
— jos vähintään 81 päivän pituista tai sitä pidem-
pää määräaikaa ei ole noudatettu.
3. Tämän artiklan säännöksiä ei noudateta vienti-, tuon-
ti- tai ennakkovahvistustodistuksia koskeviin määräaikoihin,
eikä tuonti- ja vientimaksujen ja tarjouskilpailulla vientitu-
kien vahvistamista koskeviin määräaikoihin.
24 artikla
1 . Y h d e nt a iu s e a m m a na l e m p i a s t e i s e nv a a t i m u k s e nl a i -
minlyömisen vuoksi 15 prosenttia vakuutetun määrän ky-
seisestä osasta menetetään, jollei noudattaminen ole ylivoi-
maisen esteen vuoksi mahdotonta.
2. Jäljempänä 29 artiklassa säädettyä menettelyä siirretynmäärän perimiseksi on noudatettava välittömästi.
3. Tätä artiklaa ei sovelleta sovellettaessa 22 artiklan 3
kohtaa.
25 artikla
Jos esitetään todiste kaikkien ensisijaisten vaatimusten nou-
dattamisesta, mutta jos samalla toissijaista ja alempiasteista
vaatimusta ei ole noudatettu, 23 ja 24 artiklaa sovelletaan
ja menetetty kokonaismäärä on samansuuruinen kuin
23 artiklaa soveltamalla saatu määrä, korotettuna 15 pro-
sentilla vakuutetun määrän kyseisestä osasta.2220/85
1181/87
2220/85
1181/87
2220/85 - - - I
1026 artikla
Siirtyneen määrän kokonaismäärä ei saa olla suurempi
kuin 100 prosenttia vakuutetun määrän kyseisestä osasta.
VI OSASTO
Yleisiä säännöksiä
27 artikla
1. V akuus vapautetaan pyynnöstä osittain, jos tuotteen
määrän osaa koskeva, tätä tarkoitusta varten säädetty to-
diste esitetään, sillä edellytyksellä, että tämä osa ei ole pie-
nempi kuin asetuksessa, jossa vakuus vaaditaan, määritetty
vähimmäismäärä.
Kun yhteisön erityisessä sääntelyssä ei säädetä vähimmäis-
määrästä, toimivaltainen viranomainen voi rajata vakuuden
vapautettujen osien lukumäärän ja vahvistaa vähimmäis-
määrän kaikille tämänkaltaisille vapautuksille.
2. Ennen vakuuden tai sen osan vapauttamista toimival-
tainen viranomainen voi vaatia kirjallisen vapauttamispyyn-
nön toimittamista.
3. Jos vakuus kattaa 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti
enemmän kuin 100 prosenttia vakuutettavasta määrästä,
100 prosentin ylittävä määrä vapautetaan, kun jäljelle jää-
nyt määrä vapautetaan tai siirtyy lopullisesti.
28 artikla
1. Jos vakuuden vapauttamiseksi tarvittavien todisteiden
esittämiselle ei ole asetettu määräaikaa, määräaika on:
a) 12 kuukautta ensisijaisen vaatimuksen tai ensisijaisten
vaatimusten noudattamiselle asetetusta määräajasta
tai
b) jos tällaista määräaikaa ei ole asetettu, 12 kuukautta
siitä päivästä, jona ensisijainen vaatimus tai ensisijaiset
vaatimukset on noudatettu.
2. Edellä 1 kohdassa säädetty määräaika ei voi olla
e n e m m ä nk u i nk o l m ev u o t t as i i t ä ,k u nv a k u u so nl i i t e t t ytiettyyn velvoitteeseen, lukuun ottamatta ylivoimaista estet-
tä.
29 artikla
1. Jos toimivaltaisen viranomaisen tietoon tulee seikkoja,
jotka aiheuttavat vakuuden menetyksen kokonaan tai osit-
tain, sen on viipymättä vaadittava asianomaiselta pidätetyn
määrän maksamista enintään 30 päivän kuluessa vaatimuk-
sen esittämispäivästä.2220/85
1181/87
2220/85
1181/87 - - - poistettu
1181/87—poistettu
3403/93
2220/85 - - - I
11Jos maksua ei ole suoritettu määrätyssä määräajassa, toimi-
valtaisen viranomaisen:
a) on perittävä viipymättä ja lopullisesti 8 artiklan 1 koh-
dan a alakohdassa tarkoitettu vakuus;
b) on vaadittava viipymättä, että 8 artiklan 1 kohdan
b alakohdassa tarkoitettu takaaja suorittaa maksun
30 päivän kuluessa vaatimuksen esittämispäivästä;
c) on toteutettava viipymättä tarvittavat toimenpiteet, jot-
ta:
i) 8 artiklan 2 kohdan a, c, d ja e alakohdassa tarkoi-
tetut vakuudet muunnetaan sen käytettäväksi ole-
vaksi käteiseksi;
ii) 8 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut
pankkitalletukset olisivat sen käytettävissä.
T oimivaltainen viranomainen voi välittömästi ja lopullisesti
periä 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun vakuu-
den kysymättä sitä etukäteen asianomaiselta.
2. Viranomainen voi luopua vähemmän kuin 20 ecun
menetyksestä edellyttäen, että kansallisessa laissa, asetuk-
sessa tai hallinnollisessa määräyksessä on säädetty vastaa-
viin tapauksiin sovellettavista samanlaisista säännöistä.
3. Kun vakuuden menettämisestä on tehty päätös, jota
kansallisen lainsäädännön mukaisen valituksen vuoksi lykä-
tään, asianomaisen on maksettava tosiasiallisesti menetetyn
summan korot 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoi-
tetun maksuvaatimuksen esittämispäivää seuraavan 30 päi-
vän kuluttua alkavan ja tosiasiallisesti menetetyn määrän
maksupäivää edeltävänä päivänä päättyvältä jaksolta, edellä
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
Sovellettava korkokanta lasketaan kansallisen lainsäädän-
nön mukaisesti, mutta se ei voi olla pienempi kuin kansal-
listen suoritusten hyvityksiin sovellettava korkokanta.
Maksamisesta vastaavat viranomaisten on vähennettävä
maksetut korot Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukira-
haston (EMOTR) menoista neuvoston asetuksen (ETY)
N:o 352/78 (1) mukaisesti.
Jäsenvaltiot voivat määräajoin hakea lisävakuutta sovellet-
tavan koron huomioon ottaen.
(1) EYVL N:o L 50, 22.2.1978, s. 13403/93
2220/85 - - - I
12Kun vakuus on menetetty, sen määrä hyvitetty EMOTR:lle
ja kun menetetty määrä kansallisessa lainsäädännössä sää-
detyn kannan mukaisesti laskettuine korkoineen on muu-
toksenhaun vuoksi korvattava kokonaan tai osittain,
EMOTR vastaa menetyksen korvaamisesta, ellei se ole jä-
senvaltioiden hallinnon tai toimielinten laiminlyönnistä tai
vakavasta virheestä johtuva.
30 artikla
Komissio voi asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa ja
muiden yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen asetus-
ten vastaavissa artikloissa säädettyä menettelyä noudattaen
myöntää poikkeuksia edellä oleviin säännöksiin.
VII OSASTO
Tiedonannot
31 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi vii-
meistään 31 päivänä heinäkuuta edellisen vuoden osalta
siirtyneiden vakuuksien kokonaismäärä ja kokonaissumma,
riippumatta 29 artiklassa tarkoitetun menettelyn vaiheesta
ja eriteltävä ne, jotka osoitetaan jäsenvaltioille ja ne, jotka
osoitetaan komissiolle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava
kunkin yhteisön säännöksen, jossa säädetään vakuudesta,
osalta.
3. Enintään 1 000 ecun suuruisia vakuuksia koskevia tie-
toja ei toimiteta.
4. Tiedoista on käytävä ilmi summat, jotka asianosainen
on maksanut suoraan sekä summat, jotka on saatu kun va-
kuus on muutettu rahaksi.
5. Komissio toimittaa jäsenvaltioille koosteen tämän arti-
klan mukaisesti säädetyistä tiedoista.
32 artikla
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle takaajaksi
hyväksytyt laitokset sekä hyväksymiseen liittyvät edellytyk-
set. Hyväksyttyjä laitoksia ja hyväksymiseen liittyviä edelly-
tyksiä koskevat muutokset on myös ilmoitettava. Komissio
puolestaan ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.
2. Jäsenvaltioiden, joiden toimivaltainen viranomainen
soveltaa 8 artiklan 2 kohdan säännöksiä, on ilmoitettava
komissiolle ne vakuusmuodot, jotka ne ovat hyväksyneet
mainittujen säännösten nojalla sekä hyväksymiseen liittyvät
edellytykset.3403/93
2220/85
2220/85 - - - I
1333 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä maaliskuuta 1986.
Sitä sovelletaan tästä päivästä annettuihin vakuuksiin sekä
kokonaisvaltaisiin vakuuksiin, jotka annetaan tästä päivästä
yhden tai useamman erityisen velvoitteen noudattamisen
varmistamiseksi.
Asianosaisen pyynnöstä sitä sovelletaan ennen tätä päivää
annettuihin vakuuksiin, joita ei ole vielä vapautettu eikä
siirretty.2220/85