02011R0517 — FI — 10.03.2019 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

►B KOMISSION ASETUS (EU) N:o 517/2011, annettu 25 päivänä toukokuuta 2011, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2160/2003 täytäntöönpanosta lajin Gallus gallus munivissa kanoissa esiintyvien tiettyjen salmonellan serotyyppien vähentämistä koskevan unionin tavoitteen osalta sekä asetuksen (EY) N:o 2160/2003 ja komission asetuksen (EU) N:o 200/2010 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 138 26.5.2011, s. 45)

Muutettu:





Oikaistu:









▼B

KOMISSION ASETUS (EU) N:o 517/2011,

annettu 25 päivänä toukokuuta 2011,

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2160/2003 täytäntöönpanosta lajin Gallus gallus munivissa kanoissa esiintyvien tiettyjen salmonellan serotyyppien vähentämistä koskevan unionin tavoitteen osalta sekä asetuksen (EY) N:o 2160/2003 ja komission asetuksen (EU) N:o 200/2010 muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)







1 artikla

Tavoite

1. Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin tavoite lajin Gallus gallus täysikasvuisissa munivissa kanoissa esiintyvien Salmonella Enteritidis- ja Salmonella Typhimurium -bakteerien vähentämiseksi, jäljempänä ’unionin tavoite’, on seuraava:

a) positiivisten täysikasvuisten munivien kanojen parvien osuutta vähennetään vuosittain vähintään

i) 10 prosenttia, jos esiintyvyys edellisenä vuonna oli alle 10 prosenttia;

ii) 20 prosenttia, jos esiintyvyys edellisenä vuonna oli vähintään 10 prosenttia ja alle 20 prosenttia;

iii) 30 prosenttia, jos esiintyvyys edellisenä vuonna oli vähintään 20 prosenttia ja alle 40 prosenttia;

iv) 40 prosenttia, jos esiintyvyys edellisenä vuonna oli vähintään 40 prosenttia;

tai

b) vähennetään positiivisten täysikasvuisten munivien kanojen parvien enimmäisprosenttiosuutta enintään 2 prosenttiin. Kuitenkin jäsenvaltioissa, joissa on alle 50 parvea täysikasvuisia munivia kanoja, enintään yksi täysikasvuinen parvi saa edelleen olla positiivinen.

Unionin tavoite on saavutettava vuosittain edellisen vuoden seurantatulosten perusteella. Arvioitaessa vuoden 2011 tavoitteen saavuttamista käytetään vertailukohtana vuoden 2010 tuloksia, jotka on saatu asetuksen (EY) N:o 1168/2006 1 artiklan mukaisesti suoritetun seurannan avulla.

Monofaasisen Salmonella Typhimuriumin serotyypit, joiden antigeenikaava on ►C1 1,4,[5],12:i:- ◄ , sisällytetään unionin tavoitteeseen.

2. Liitteessä esitetään testausohjelma, jonka avulla tarkistetaan, onko unionin tavoitteen saavuttamisessa edistytty.

2 artikla

Unionin tavoitteen uudelleentarkastelu

Komissio tarkastelee unionin tavoitetta uudelleen ottaen huomioon testausohjelman mukaisesti kerätyt tiedot ja asetuksen (EY) N:o 2160/2003 4 artiklan 6 kohdan c alakohdassa vahvistetut perusteet.

3 artikla

Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 muuttaminen

Lisätään asetuksen (EY) N:o 2160/2003 liitteessä II olevaan C osaan seuraava alakohta:

”6. Kaikki tämän osan viittaukset Salmonella Typhimurium -bakteeriin kattavat myös monofaasisen Salmonella Typhimurium -kannan, jonka antigeenikaava on ►C1 1,4,[5],12:i:- ◄ .”

4 artikla

Asetuksen (EU) N:o 200/2010 muuttaminen

Korvataan 1 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:

”1. Asetuksen (EY) N:o 2160/2003 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin tavoite Salmonella spp:n esiintyvyyden vähentämiseksi lajin Gallus gallus siitosparvissa, jäljempänä ’unionin tavoite’, on 1 päivästä tammikuuta 2010 vähentää Salmonella Enteritidisin, Salmonella Infantisin, Salmonella Hadarin, Salmonella Typhimuriumin mukaan luettuna monofaasinen Salmonella Typhimurium, jonka antigeenikaava on ►C1 1,4,[5],12:i:- ◄ , ja Salmonella Virchowin, jäljempänä ’relevantit salmonellan serotyypit’, suhteen edelleen positiivisia tuloksia antavien täysikasvuisten Gallus gallus -siitosparvien enimmäisprosenttiosuus enintään 1 prosenttiin.”

5 artikla

Asetuksen (EY) N:o 1168/2006 kumoaminen

Kumotaan asetus (EY) N:o 1168/2006.

Viittaukset asetukseen (EY) N:o 1168/2006 on katsottava viittauksiksi tähän asetukseen.

6 artikla

Voimaantulo ja soveltaminen

Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.









LIITE

Asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu testausohjelma, jolla tarkistetaan, onko lajin Gallus gallus täysikasvuisissa munivissa kanoissa esiintyvien Salmonella Enteritidisin ja Salmonella Typhimuriumin vähentämistä koskeva unionin tavoite saavutettu

1. OTANTAKEHIKKO

Otannan on katettava kaikki asetuksen (EY) N:o 2160/2003 5 artiklassa tarkoitettujen kansallisten valvontaohjelmien piiriin kuuluvat Gallus gallus -lajin täysikasvuisten munivien kanojen parvet, jäljempänä ’munivat parvet’.

2. MUNIVIEN PARVIEN SEURANTA

2.1 Näytteenottotiheys ja näytteenottotyypit

Munivista parvista on otettava näytteitä sekä elintarvikealan toimijan aloitteesta että toimivaltaisen viranomaisen toimesta.

Elintarvikealan toimijan aloitteesta suoritettavan näytteenoton on tapahduttava vähintään joka 15. viikko. Ensimmäiset näytteet on otettava lintujen ollessa 24-viikkoisia (kahden viikon poikkeama sallitaan).

Toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa näytteenottoa koskevat vähimmäisvaatimukset: näytteet on otettava

a) yhdestä parvesta vuosittain jokaisella vähintään 1 000 linnun tilalla;

b) 24 viikon ikäisistä (kahden viikon poikkeama sallitaan) munivista parvista, jos relevanttia salmonellaa on todettu edeltävästä parvesta samoissa tiloissa;

c) aina kun direktiivin 2003/99/EY 8 artiklan mukaisen ruokamyrkytysepidemioiden epidemiologisen tutkimisen tuloksena epäillään salmonellatartuntaa, tai aina kun toimivaltainen viranomainen pitää sitä tarpeellisena, käyttäen asetuksen (EY) N:o 2160/2003 liitteessä II olevan D osan 4 kohdan b alakohdassa olevaa näytteenotto-ohjelmaa;

d) tilan kaikista muista munivista parvista, jos jostakin tilan munivasta parvesta on löytynyt Salmonella Enteritidis- tai Salmonella Typhimurium -tartunta;

e) aina kun toimivaltainen viranomainen katsoo sen tarpeelliseksi.

Toimivaltaisen viranomaisen suorittama näytteenotto voi korvata näytteenoton, joka suoritetaan elintarvikealan toimijan aloitteesta.

2.2 Näytteenottomenettely

Näytteenoton herkkyyden maksimoimiseksi ja näytteenottomenettelyn asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi toimivaltainen viranomainen tai elintarvikealan toimija huolehtii siitä, että näytteitä ottavat koulutetut henkilöt.

▼M1

2.2.1 Elintarvikealan toimijan suorittama näytteenotto

a) Häkeissä pidettävien parvien osalta otetaan raapoille tai mattojen puhdistimiin kertyneestä luonnollisesti sekoittuneesta ulosteesta kaksi 150 gramman näytettä kanalan kaikilta matoilta tai raapoilta lannanpoistojärjestelmän ajon jälkeen. Häkkikanaloissa, joissa ei ole raappoja eikä mattoja, on kerättävä kaksi 150 gramman tuoreulostesekanäytettä 60 eri paikasta häkkien alapuolelta lantakaivoista.

Häkkikanaloissa, joissa ei kerry riittävää määrää ulostetta raapoille tai mattojen puhdistimille mattojen loppupäässä, otetaan vähintään neljällä kostutetulla kankaalla, joista kunkin pinta-ala on vähintään 900 cm2, näyte mahdollisimman suurelta pinta-alalta kaikkien saavutettavissa olevien mattojen loppupäästä mattojen ajon jälkeen. Tässä yhteydessä on varmistettava, että jokaisen kankaan molemmat puolet ovat matoilta ja raapoilta tai mattojen puhdistimilta peräisin olevan ulosteen peitossa.

b) Lattia- tai ulkokanaloissa otetaan kaksi paria tossu- tai sukkanäytteitä.

Tossujen olisi oltava riittävän imukykyisiä, jotta ne voivat imeä itseensä kosteutta. Tossun pinta kostutetaan käyttäen sopivaa laimennetta.

Näytteet otetaan kävelemällä rakennuksessa reittiä, jolta saadaan edustavat näytteet rakennuksen tai sen sektorin jokaisesta osasta. Tämä koskee myös pehkujen peittämää aluetta ja ritiläaluetta, kunhan ritilän päällä on turvallista kävellä, muttei kanalan ulkopuolisia alueita, kun on kyse parvista, joilla on pääsy ulkotiloihin. Näytteitä otetaan rakennuksen kaikista erillisistä osista. Kun näytteenotto on saatu päätökseen valitulla sektorilla, tossut poistetaan varovaisesti, jotta niihin kiinnittynyt materiaali ei pääse irtoamaan.

Kerroslattia- tai ulkokanaloissa, joissa suurin osa ulosteesta poistetaan kanalasta lannankuljetusmatoilla, otetaan yksi pari tossunäytteitä kävelemällä pehkujen peittämillä alueilla ja vähintään toinen näytepari kostutetulla kankaalla kaikilta saavutettavissa olevilta lannankuljetusmatoilta a alakohdan toisen kappaleen mukaisesti.

Kaksi näytettä voidaan yhdistää yhteisnäytteeksi testausta varten.

▼B

2.2.2 Toimivaltaisen viranomaisen suorittama näytteenotto

Edellä 2.2.1 kohdassa tarkoitettujen näytteiden lisäksi otetaan ainakin yksi näyte käyttäen näytteenottomenetelmää. Parven hajanaisuuden tai koon sitä edellyttäessä otetaan lisänäytteitä, jotta voidaan varmistaa näytteiden edustavuus.

Kun on kyse 2.1 kohdan b, c, d tai e alakohdassa tarkoitetusta näytteenotosta, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava tarvittavilla lisätarkastuksilla, erityisesti laboratoriokokein ja/tai asiakirjatarkistuksin, että mikrobilääkkeiden käyttö ei vaikuta parvia koskevien salmonellatutkimusten tuloksiin.

Jos testissä ei havaita Salmonella Enteritidistä eikä Salmonella Typhimuriumia, mutta sitä vastoin mikrobilääkkeitä tai bakteerikasvun estävää vaikutusta, parvi luetaan tartunnan saaneiden munivien parvien joukkoon unionin tavoitteen yhteydessä.

Toimivaltainen viranomainen voi päättää korvata yhden ulostenäytteen tai yhden tossunäyteparin 100 gramman pölynäytteellä, joka kerätään useista paikoista eri puolilta kanalaa sellaisilta pinnoilta, joilla on silminnähtävästi pölyä. Vaihtoehtoisesti voidaan ottaa vähintään yksi näyte kostutetulla kankaalla tai kankailla, joiden kokonaispinta-ala on vähintään 900 cm2, usealta pinnalta koko kanalasta. Samalla on huolehdittava siitä, että jokaisen näytteen kummallakin puolella on riittävä pölykerros.

Toimivaltainen viranomainen voi päättää lisätä näytteiden vähimmäismäärää, jotta voidaan varmistaa näytteiden edustavuus, analysoimalla tapauskohtaisesti epidemiologisia parametreja eli bioturvallisuusoloja, parven hajanaisuutta tai kokoa tai muita keskeisiä seikkoja.

3. NÄYTTEIDEN TUTKIMINEN

3.1 Näytteiden kuljetus ja valmistelu

Näytteet on lähetettävä 24 tunnin sisällä niiden keräämisestä mieluiten pika- tai kuriiripostina asetuksen (EY) N:o 2160/2003 11 ja 12 artiklassa tarkoitettuihin laboratorioihin. Jos näytteitä ei lähetetä 24 tunnin kuluessa, ne on säilytettävä jäähdytettyinä. Näytteet voidaan kuljettaa ympäristön lämpötilassa, kunhan vältetään niiden altistuminen korkeille lämpötiloille (yli 25 °C) ja auringonvalolle. Laboratoriossa näytteitä on säilytettävä jäähdytettyinä tutkimukseen saakka, ja ne on tutkittava 48 tunnin kuluessa niiden vastaanotosta ja neljän päivän kuluessa näytteenotosta.

Toimivaltaisen viranomaisen ottamat tossu- ja pölynäytteet sekä mahdolliset kankaalle otetut pölynäytteet on valmisteltava erikseen. Sen sijaan elintarvikealan toimijoiden ottamat näytteet voidaan valmistella yhdessä.

3.1.1 Tossu- ja kangasnäytteet

a) Kahdesta tossuparista (tai ”sukista”) tai pölynäytteestä koostuva näyte on avattava varovaisesti siten, ettei siihen kiinnittynyt ulostemateriaali irtoa, ja pantava 225 millilitraan puskuroitua peptonivettä, joka on esilämmitetty huoneenlämpötilaan, tai 225 millilitraa laimennetta on lisättävä tossupareihin suoraan säilytysastiassa sellaisena kuin se on toimitettu laboratorioon. Tossut/sukat tai kangasnäyte upotetaan puskuroituun peptoniveteen kokonaan siten, että näytteen ympärille jää riittävästi vapaata nestettä Salmonella-bakteerien siirtymiseksi pois näytteestä, joten puskuroitua peptonivettä on tarvittaessa lisättävä.

b) Näytettä on sekoitettava, kunnes se on täysin kyllästetty, minkä jälkeen sitä viljellään 3.2 kohdassa esitettyä toteamismenetelmää käyttäen.

3.1.2 Muu uloste- ja pölymateriaali

a) Ulostenäytteet yhdistetään ja sekoitetaan huolellisesti, minkä jälkeen otetaan 25 gramman osanäyte viljelyä varten.

b) Osanäyte (tai 50 millilitraa liuosta, joka käsittää 25 grammaa alkuperäistä näytettä) pannaan 225 millilitraan puskuroitua peptonivettä, joka on esilämmitetty huoneenlämpötilaan.

c) Jatketaan näytteen viljelyä 3.2 kohdassa mainittua toteamismenetelmää käyttäen.

Mikäli salmonellan toteamista varten kerättyjen näytteiden valmistelua koskevista ISO-standardeista on sovittu, sovelletaan niitä ja ne korvaavat 3.1.1 ja 3.1.2 kohdassa esitetyt määräykset.

▼M1

3.1.3 Jos kerätään kangasnäytteitä 2.2.1 kohdan a alakohdan toisen kappaleen mukaisesti, yhdistämisen on tapahduttava 3.1.1 kohdan mukaisesti.

▼B

3.2 Toteamismenetelmä

▼M1

Salmonella spp:n osoittaminen on suoritettava standardin EN ISO 6579–1 mukaisesti.

▼B

Puskuroidussa peptonivedessä olevia näytteitä ei saa ravistaa, sekoittaa tai muutoinkaan liikutella inkuboinnin jälkeen.

3.3 Serotyypin määritys

Vähintään yksi isolaatti kustakin toimivaltaisten viranomaisten ottamasta positiivisesta näytteestä on serotyypitettävä Kaufmann-White-LeMinor-menetelmällä. Elintarvikealan toimijoiden suorittamasta näytteenotosta peräisin oleville isolaateille on suoritettava vähintään Salmonella Enteritidisin ja Salmonella Typhimuriumin serotyypin määritys.

▼M1

3.4 Vaihtoehtoiset menetelmät

Vaihtoehtoisia menetelmiä saa käyttää tässä liitteessä olevassa 3.1, 3.2 ja 3.3 kohdassa vahvistettujen osoitus- ja serotyypitysmenetelmien sijaan, jos ne on validoitu standardin EN/ISO 16140–2 mukaisesti (vaihtoehtoisten osoitusmenetelmien osalta).

▼B

3.5 Mikrobilääkeresistenssin testaus

Isolaattien mikrobilääkeresistenssi testataan komission päätöksen 2007/407/EY ( 1 ) 2 artiklan mukaisesti.

3.6 Kantojen varastointi

Toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava, että vuosittain ainakin yksi viralliseen valvontaan liittyvästä näytteenotosta peräisin oleva eristetty relevanttien salmonellan serotyyppien kanta kustakin rakennuksesta varastoidaan sen mahdollista myöhempää faagityypitystä tai mikrobilääkeherkkyyden testausta varten käyttäen tavanomaisia kantakokoelmaan tallettamisen menetelmiä, joiden on taattava kantojen pysyminen muuttumattomina vähintään kahden vuoden ajan.

Jos toimivaltainen viranomainen niin päättää, myös elintarvikealan toimijoiden suorittamasta näytteenotosta peräisin olevia isolaatteja talletetaan näitä tarkoituksia varten.

4. TULOKSET JA RAPORTOINTI

4.1 Tarkistettaessa unionin tavoitteen saavuttamista munivaa parvea pidetään positiivisena,

a) jos relevantteja salmonellan serotyyppejä (muita kuin rokotekantaa) on todettu yhdessä tai useammassa parvesta otetussa näytteessä, siinäkin tapauksessa, että relevantteja salmonellan serotyyppejä todetaan ainoastaan pölynäytteessä, tai

b) jos parvessa on todettu mikrobilääkkeitä tai bakteerikasvua estävää vaikutusta.

Tätä sääntöä ei sovelleta asetuksen (EY) N:o 2160/2003 liitteessä II olevan D osan 4 kohdassa kuvatuissa poikkeustapauksissa, joissa alustavalle positiiviselle salmonellatulokselle ei saada vahvistusta vastaavaa näytteenottomenetelmää käyttäen.

4.2 Positiivinen muniva parvi lasketaan vain kerran riippumatta siitä,

a) miten usein kyseinen salmonellan serotyyppi on havaittu parvessa tuotantokaudella;

tai

b) onko näytteet otettu elintarvikealan toimijan aloitteesta vai toimivaltaisen viranomaisen toimesta.

Jos tuotantojakson aikana tehty näytteenotto osuu kahdelle kalenterivuodelle, kummankin vuoden tulokset on kuitenkin raportoitava erikseen.

4.3 Raportointiin on sisällyttävä

a) niiden täysikasvuisten munivien parvien kokonaismäärä, jotka testattiin ainakin kerran raportointivuoden aikana;

b) testitulokset, joihin sisältyvät

i) kyseisessä jäsenvaltiossa ylipäätään salmonellan suhteen positiivisten munivien parvien kokonaismäärä;

ii) niiden munivien parvien määrä, joista on havaittu ainakin kerran Salmonella Enteritidistä ja Salmonella Typhimuriumia;

iii) positiivisten munivien parvien määrä kutakin salmonellan serotyyppiä kohti tai määrittelemättömän salmonellan osalta (isolaatit, joita ei voida tyypittää tai joita ei ole serotyypitetty);

c) tulosten analysointi, jossa käsitellään varsinkin poikkeustapauksia tai merkittäviä muutoksia testattujen ja/tai positiivisen tuloksen antaneiden parvien määrässä.

Tulokset ja muut asiaankuuluvat lisätiedot on ilmoitettava osana direktiivin 2003/99/EY 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua suuntauksia ja lähteitä koskevaa kertomusta.