1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2913/92,
annettu 12päivänä lokakuuta 1992 ,
yhteisön tullikoodeksista
(EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:osivu päivämäärä
►M1Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 82/97, annettu 19
päivänä joulukuuta 1996L 17 1 21.1.1997
►M2Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 955/1999, annettu 13
päivänä huhtikuuta 1999L 119 1 7.5.1999
►M3Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2700/2000, annettu
16 päivänä marraskuuta 2000L 311 17 12.12.2000
Muutettu:
►A1Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja C241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
Oikaistu:►
C1Oikaisu, EYVL L 179, 8.7.1997, s. 11 (82/97)
▼B
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2913/92,
annettu 12päivänä lokakuuta 1992 ,
yhteisön tullikoodeksista
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 28, 100 a ja 113 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
yhteisö perustuu tulliliittoon; on sekä yhteisön taloudellisten toimijoiden
että tullihallintojen edun mukaista koota yhteen koodeksiin tulli-
lainsäädäntö, joka nykyisellään sisältyy useisiin yhteisön asetuksiin jadirektiiveihin; tällä tehtävällä on keskeinen merkitys sisämarkkinoidenkannalta,
näin koottuun yhteisön tullikoodeksiin, jäljempänä ’koodeksi’, on
sisällytettävä nykyinen tullilainsäädäntö; tätä lainsäädäntöä on kuitenkinmuutettava sen yhtenäistämiseksi ja yksinkertaistamiseksi sekä sentiettyjen puutteiden korjaamiseksi, jotta saataisiin aikaan täydellinen
alaa koskeva yhteisön lainsäädäntö,
sisämarkkinoiden ajatuksen toteuttamiseksi koodeksissa on oltava
yleiset säännöt ja menettelyt, joilla varmistetaan tariffitoimenpiteiden
ja muiden yhteisön tasolla käyttöön otettujen toimenpiteiden sovelta-
minen, maatalouspolitiikan ja kauppapolitiikan toimenpiteet mukaanluettuina, yhteisön ja kolmansien maiden välisessä tavaroiden kaupassanäiden yhteisten politiikkojen vaatimukset huomioon ottaen,
on syytä täsmentää, että tätä koodeksia sovelletaan muita aloja
koskevien erityissäännösten soveltamista rajoittamatta; tällaisiaerityissääntöjä voi olla olemassa tai niitä voidaan ottaa käyttöönerityisesti maataloutta, tilastoja tai kauppapolitiikkaa ja yhteisön omia
varoja koskevassa sääntelyssä,
sen varmistamiseksi, että saadaan pidetyksi tasapainossa toisaalta
tullihallintojen tullilainsäädännön oikeaan soveltamiseen liittyvät tarpeet
ja toisaalta taloudellisten toimijoiden oikeus tasapuoliseen kohteluun, on
erityisesti annettava tullihallinnoille laajat tarkastusmahdollisuudet jataloudellisille toimijoille muutoksenhakuoikeus; muutoksenhakujärjes-telmän käyttöönotto tulliasioissa edellyttää Yhdistyneeltäkuningaskunnalta, että se toteuttaa uusia hallinnollisia menettelyjä, joita
ei voida ottaa käyttöön ennen 1 päivää tammikuuta 1995,
ottaen huomioon, että ulkomaankauppa on yhteisölle huomattavan
tärkeää, tullimuodollisuudet ja -tarkastukset olisi poistettava, tai niitä
olisi ainakin mahdollisimman paljon rajoitettava,
tämän koodeksin yhtenäinen soveltaminen on varmistettava, ja tätä
varten on säädettävä yhteisön menettelystä, joka mahdollistaa sen
soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen antamisen aiheelli-
sessa määräajassa; on syytä perustaa tullikoodeksikomitea varmistamaantiivis ja tehokas jäsenvaltioiden ja yhteisön välinen yhteistyö tullinalalla, ja
toteutettaessa toimenpiteitä tämän koodeksin täytäntöön panemiseksi on
mahdollisuuksien mukaan pyrittävä torjumaan ne petokset ja sääntöjen-vastaisuudet, jotka ovat omiaan vaikuttamaan haitallisesti Euroopanyhteisöjen yleiseen talousarvioon,1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:oC 128, 23.5.1990, s. 1
(2) EYVLN:oC 72,18.3.1991, s.176, ja 16 päivänä syyskuuta1992 tehty päätös
(3) EYVL N:oC 60, 8.3.1991, s. 5
▼B
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 LUKU
SOVELTAMISALA JA PERUSMÄÄRITELMÄT
1 artikla
Tullilainsäädäntö käsittää tämän koodeksin sekä sen soveltamiseksi
yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla annetut säännökset. Tullikoo-deksia sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita alojakoskevien erityissäännösten soveltamista,
— yhteisön ja kolmansien maiden väliseen kauppaan,
— tavaroihin, jotka kuuluvat Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perusta-
missopimuksen, Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen taiEuroopan atominenergiayhteisön perustamissopimuksen soveltami-
salaan.
2 artikla
1. Jollei kansainvälisistä yleissopimuksista taikka maantieteelliseltä
tai taloudelliselta soveltamisalaltaan rajoitetuista tavanomaisista käytän-nöistä taikka yhteisön yksipuolisista toimenpiteistä muuta johdu,yhteisön tullilainsäädäntöä sovelletaan yhtenäisesti yhteisön koko
tullialueella.
2. Tiettyjä tullilainsäädännön säännöksiä voidaan soveltaa myös
yhteisön tullialueen ulkopuolella erityislainsäädännön tai kansainvä-
listen yleissopimusten mukaisesti.
3 artikla
1. Yhteisön tullialueeseen kuuluu:
— Belgian kuningaskunnan alue,
— Tanskan kuningaskunnan alue, lukuun ottamatta Färsaaria ja
Grönlantia,
— Saksan liittotasavallan alue, lukuun ottamatta Helgolandin saarta ja
Büsingenin aluetta (23 päivänä marraskuuta 1964 Saksan liittotasa-
vallan ja Sveitsin valaliiton välillä tehty sopimus),
— Helleenien tasavallan alue,
— Espanjan kuningaskunnan alue, lukuun ottamatta Ceutaa ja Melillaa,
— Ranskan tasavallan alue lukuun ottamatta merentakaisia alueita, St-
Pierre ja Miquelonia sekä Mayottea,
— Irlannin alue,
— Italian tasavallan alue, lukuun ottamatta Livignon ja Campione
d'Italian kuntia sekä Luganojärven kansallista vesialuetta, joka
sijaitsee Ponte Tresan ja Porto Ceresion välisen alueen rannan ja
valtiollisen rajan välillä,
— Luxemburgin suurherttuakunnan alue,
— Alankomaiden kuningaskunnan alue,
— Itävallan tasavallan alue,
— Portugalin tasavallan alue,
— Suomen tasavallan alue,
— Ruotsin kuningaskunnan alue,
— Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan alue
sekä Kanaalisaaret ja Mansaari,1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 3
▼A1
▼M1
▼A1
▼M1
▼A1
▼M1
2. Yhteisön tullialueeseen kuuluvana pidetään myös Monacon
ruhtinaskunnan aluetta, sellaisena kuin se määritellään Pariisissa 18päivänä toukokuuta 1963 allekirjoitetussa tulliyleissopimuksessa
(Journal Officiel de la République Française, 27.9.1963, s. 8679 ),
ottaen huomioon siihen sovellettava yleissopimus, vaikka se sijaitseeRanskan tasavallan alueen ulkopuolella.
3. Yhteisön tullialueeseen kuuluvat jäsenvaltioiden ja 2 kohdassa
tarkoitettujen alueiden aluemeri, sisäiset merialuevedet ja ilmatila,
lukuun ottamatta niiden alueiden aluemerta, sisäisiä merialuevesiä ja
ilmatilaa, jotka eivät kuulu 1 kohdassa määriteltyyn yhteisön tullialuee-seen.
4 artikla
Tätä koodeksia sovellettaessa tarkoitetaan:
1) ”henkilöllä”
— luonnollista henkilöä,
— oikeushenkilöä,
— jos se voimassa olevan lainsäädännön mukaan on mahdollista,
henkilöiden yhteenliittymää, joka tunnustetaan oikeustoimikel-poiseksi mutta jolla ei ole oikeushenkilön oikeudellista asemaa;
2) ”yhteisöön sijoittautuneella henkilöllä”
— luonnollista henkilöä, joka asuu vakituisesti yhteisössä,
— oikeushenkilöä tai henkilöiden yhteenliittymää, jonka
sääntömääräinen kotipaikka, hallinnollinen päätoimipaikka taipääasiallinen toimipaikka on yhteisössä;
3) ”tulliviranomaisilla” viranomaisia, jotka ovat toimivaltaisia sovel-
tamaan muun muassa tullilainsäädäntöä;
4) ”tullitoimipaikalla” toimipaikkaa, jossa tullilainsäädännössä
säädetyt muodollisuudet voidaan suorittaa kokonaan tai osittain;
5) ”päätöksellä” tulliviranomaisen yksittäistapauksessa suorittamaa
tullilainsäädäntöä koskevaa hallinnollista tointa, jolla on oikeudel-lisia vaikutuksia yhteen tai useampaan määritettyyn tai
määritettävissä olevaan henkilöön; ►
M1tähän käsitteeseen
sisältyy muun muassa 12 artiklassa tarkoitettu sitova tieto; ◄
6) ”tullioikeudellisella asemalla” tavaralla olevaa yhteisötavaran tai
muun kuin yhteisötavaran asemaa;
7) ”yhteisötavaroilla” tavaroita, jotka on
— tuotettu kokonaan yhteisön tullialueella 23 artiklassa tarkoitetuin
edellytyksin ja jotka eivät sisällä yhteisön tullialueen ulkopuo-lisilta maista tai sen ulkopuolisilta alueilta tuotuja tavaroita.Suspensiomenettelyyn asetetuista tavaroista tuotetuilla tavaroillaei katsota olevan yhteisöasemaa komiteamenettelyä noudattaenmääritetyissä taloudellisesti erittäin merkittävissä tuontitapauk-
sissa.
— tuotu yhteisön tullialueen ulkopuolisista maista tai sen ulkopuo-
lisilta alueilta ja luovutettu vapaaseen liikkeeseen,
— tuotettu yhteisön tullialueella joko ainoastaan toisessa luetelma-
kohdassa tarkoitetuista tavaroista tai ensimmäisessä ja toisessa
luetelmakohdassa tarkoitetuista tavaroista;
8) ”muilla kuin yhteisötavaroilla” muita kuin 7 alakohdassa tarkoi-
tettuja tavaroita.
Yhteisötavarat menettävät tämän tullioikeudellisen aseman, kun ne
tosiasiallisesti viedään yhteisön tullialueelta, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 163 ja 164 artiklan soveltamista;
9) ”tullivelalla” henkilön velvollisuutta maksaa sellaiset tuontitullit
(tuontitullivelka) tai vientitullit (vientitullivelka), joita sovelletaanyhteisön voimassa olevien säännösten mukaan määritettyihintavaroihin;1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 4
▼B
▼M1
▼B
▼B
10) ”tuontitulleilla”
— tuontitavaroista kannettavia tulleja ja vaikutukseltaan vastaavia
maksuja,
— yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin
maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellet-tavissa erityisjärjestelyissä käyttöön otettuja►
M1 ◄tuonnista kannettavia maksuja;
11) ”vientitulleilla”
— vientitavaroista kannettavia tulleja ja vaikutukseltaan vastaavia
maksuja,
— yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin
maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovellet-
tavissa erityisjärjestelyissä käyttöön otettuja►
M1 ◄viennistä kannettavia maksuja;
12) ”velallisella” tullivelan maksamiseen velvollista henkilöä;13) ”tulliviranomaisten valvonnalla” tulliviranomaisten yleisiä toimia,
joiden tarkoituksena on varmistaa tullilainsäädännön ja tapauksen
mukaan muiden tullivalvonnassa oleviin tavaroihin sovellettavien
säännösten noudattaminen;
14) ”tulliviranomaisten tarkastuksella” erityisiä toimia, kuten tavaroiden
tarkastusta, asiakirjojen olemassaolon ja todistusvoimaisuudentarkastusta, yritysten kirjanpidon ja muiden asiakirjojen tarkastusta,kuljetusvälineiden tarkastusta, matkatavaroiden ja henkilöiden
mukanaan tai yllään kuljettamien muiden tavaroiden tarkastusta,
hallinnollisten selvitysten ja muiden vastaavien toimien suoritta-mista, tullilainsäädännön ja tapauksen mukaan muidentullivalvonnassa oleviin tavaroihin sovellettavien säännöstennoudattamisen varmistamiseksi;
15) ”tavaran tulliselvitysmuodolla” tavaran
a) asettamista tullimenettelyyn,
b) siirtämistä vapaa-alueelle tai vapaavarastoon,
c) jälleenvientiä yhteisön tullialueelta,
d) hävittämistä,
e) luovutusta valtiolle;
16) ”tullimenettelyllä”
a) luovutusta vapaaseen liikkeeseen,
b) passitusta,
c) tullivarastointia,
d) sisäistä jalostusta,
e) tullivalvonnassa tapahtuvaa valmistusta,
f) väliaikaista maahantuontia,
g) ulkoista jalostusta,h) vientiä;
17) ”tulli-ilmoituksella” tointa, jolla henkilö ilmoittaa määrättyjä
muotoja ja yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen haluavansa asettaa
tavaran tiettyyn tullimenettelyyn;
18) ”tavaranhaltijalla” henkilöä, joka tekee tulli-ilmoituksen omissa
nimissään tai jonka nimissä tulli-ilmoitus tehdään;
19) ”esittämisellä tullille” tulliviranomaisille määrätyssä muodossa
tehtävää ilmoitusta tavaroiden saapumisesta tullitoimipaikkaan taimuuhun tulliviranomaisten osoittamaan tai hyväksymään paikkaan;
20) ”tavaran luovutuksella” tointa, jolla tulliviranomaiset luovuttavat
tavaran sen tullimenettelyn mukaisiin tarkoituksiin, johon tavara onasetettu;
21) ”menettelynhaltijalla” henkilöä, jonka puolesta tulli-ilmoitus on
tehty tai jolle tullimenettelyä koskevat oikeudet ja velvollisuudet onsiirretty;1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 5
▼B
22) ”luvanhaltijalla” henkilöä, jolle on annettu lupa;
23) ”voimassa olevilla säännöksillä” yhteisön säännöksiä tai kansallisia
säännöksiä;
24) ”komiteamenettelyllä” 247 ja 247 a artiklassa tai 248 ja 248 a
artiklassa tarkoitettua menettelyä.
2 LUKU
ERITYISESTI TULLILAINSÄÄDÄNNÖN MUKAISIA HENKILÖIDEN
OIKEUKSIA JA VELVOLLISUUKSIA KOSKEVAT YLEISET
SÄÄNNÖKSET
1j a k s o
Edustusoikeus
5 artikla
1. Jollei 243 artiklan 2 kohdan b alakohdan yhteydessä annetuista
säännöksistä muuta johdu, henkilö voi 64 artiklan 2 kohdassa säädetyinedellytyksin nimetä itselleen edustajan suorittamaan tullilainsäädännössäsäädettyjä toimia ja menettelyjä tulliviranomaisessa.
2. Edustus voi olla:
— suora, jolloin edustaja toimii toisen nimissä ja lukuun, tai
— välillinen, jolloin edustaja toimii omissa nimissään mutta toisen
lukuun.
Jäsenvaltiot voivat rajoittaa oikeutta tulli-ilmoitusten tekemiseen
alueellaan
— suoralla edustuksella tai
— välillisellä edustuksella
siten, että edustajan on oltava ammattitoimintaansa siellä harjoittava
tulliasioitsija.
3. Muissa kuin 64 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 3 kohdassa
tarkoitetuissa tapauksissa edustajan on oltava sijoittautunut yhteisöön.
4. Edustajan on ilmoitettava toimivansa edustamansa henkilön
puolesta sekä ilmoitettava, onko edustus suora vai välillinen, ja oltavavaltuutettu toimimaan edustajana.
Henkilön, joka ei ilmoita toimivansa toisen nimissä tai lukuun taikka
joka ilmoittaa toimivansa toisen nimissä tai lukuun olematta valtuutettutoimimaan edustajana, katsotaan toimivan omissa nimissään ja omaanlukuunsa.
5. Tulliviranomaiset voivat vaatia henkilöä, joka ilmoittaa toimivansa
toisen nimissä tai lukuun, todistamaan valtuutuksensa toimia edustajana.
2j a k s o
Tullilainsäädännön soveltamista koskevat päätökset
6 artikla
1. Henkilön, joka pyytää tulliviranomaisilta tullilainsäädännön sovel-
tamista koskevaa päätöstä, on toimitettava näille viranomaisille kaikkiasian ratkaisemiseen tarvittavat tiedot ja asiakirjat.
2. Päätös on tehtävä ja annettava viipymättä tiedoksi päätöstä
pyytäneelle.
Jos päätöstä on pyydetty kirjallisesti, päätös on tehtävä voimassa olevien
säännösten mukaisen määräajan kuluessa päivästä, jona tullivirano-maiset ovat vastaanottaneet pyynnön. Päätös on annettava kirjallisestitiedoksi päätöstä pyytäneelle.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 6
▼M3
▼B
▼B
Tätä määräaikaa voidaan kuitenkin pidentää, jos tulliviranomaiset eivät
voi sitä noudattaa. Tällöin viranomaisten on ilmoitettava asiasta päätöstäpyytäneelle ennen edellä tarkoitetun määräajan päättymistä ja tällöin
ilmoitettava perusteet, jotka oikeuttavat määräajan pidentämiseen, sekä
uusi määräaika, jonka ne katsovat tarvitsevansa pyydetyn päätöksentekemiseen.
3. Tulliviranomaisten on perusteltava ne kirjalliset päätökset, joilla
pyynnöt hylätään tai joilla on kielteisiä seuraamuksia niille, joille ne onosoitettu. Viranomaisten on mainittava päätöksissään 243 artiklassasäädetystä muutoksenhakumahdollisuudesta.
4. Voidaan säätää, että 3 kohdan ensimmäistä virkettä sovelletaan
myös muihin päätöksiin.
7 artikla
Muissa kuin 244 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa
tulliviranomaiset voivat panna tehdyt päätökset välittömästi täytäntöön.
8artikla
1. Asianomaiselle myönteinen päätös on peruutettava, jos se on tehty
epätarkkojen tai puutteellisten tietojen perusteella ja jos:
— päätöstä pyytänyt tiesi tai tämän olisi kohtuudella pitänyt tietää
tiedot epätarkoiksi tai puutteellisiksi, ja
— tarkkojen tai täydellisten tietojen perusteella päätöstä ei olisi voitu
tehdä.
2. Päätöksen peruuttaminen annetaan tiedoksi sille, jolle päätös on
osoitettu.
3. Peruuttaminen tulee voimaan siitä päivästä, jona peruutettu päätös
on tehty.
9 artikla
1. Asianomaiselle myönteinen päätös on muissa kuin 8 artiklassa
tarkoitetuissa tapauksissa kumottava tai sitä on muutettava, jos yksi taiuseampi sen tekemisen edellytyksistä ei ole täyttynyt tai ei enää täyty.
2. Asianomaiselle myönteinen päätös voidaan kumota, jos henkilö,
jolle se on osoitettu, jättää täyttämättä päätökseen perustuvan velvolli-suutensa.
3. Päätöksen kumoaminen tai muutos annetaan tiedoksi sille, jolle
päätös on osoitettu.
4. Päätöksen kumoaminen tai muutos tulee voimaan sinä päivänä,
jona se annetaan tiedoksi. Poikkeustapauksissa tulliviranomaiset voivat
kuitenkin siirtää kumoamisen tai muutoksen voimaantulonmyöhemmäksi päiväksi, jos sen oikeutetut edut, jolle päätös on osoitettu,tätä edellyttävät.
10 artikla
Mitä 8 ja 9 artiklassa säädetään, ei rajoita sellaisten kansallisten
säännösten soveltamista, joiden mukaan päätös on mitätön tai tuleemitättömäksi muista kuin tullilainsäädännöstä johtuvista syistä.
3j a k s o
Tiedot
11 artikla
1. Henkilö voi pyytää tulliviranomaisilta tietoja tullilainsäädännön
soveltamisesta.
Pyyntö voidaan evätä, jollei se liity tosiasiallisesti suunniteltuun tuonti -
tai vientitapahtumaan.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 7
▼B
2. Tiedot on annettava niitä pyytäneelle henkilölle maksutta. Jos
tulliviranomaisille kuitenkin aiheutuu erityiskustannuksia erityisestisuoritetuista tavaroiden analyyseista tai asiantuntija-arvioista taikka
tavaroiden palauttamisesta tietoja pyytäneelle henkilölle, kustannukset
voidaan veloittaa tältä.
12 artikla
1. Tulliviranomaisten on kirjallisesta hakemuksesta ja komiteame-
nettelyä noudattaen määritettyjen yksityiskohtaisten sääntöjenmukaisesti annettava sitovia tariffitietoja tai sitovia alkuperätietoja.
2. Sitova tariffitieto tai sitova alkuperätieto sitoo tulliviranomaisia
tiedon saajaan nähden ainoastaan tavaran tariffin luokittelun taivastaavasti tavaran alkuperämäärityksen osalta.
Sitova tariffitieto tai sitova alkuperätieto sitoo tulliviranomaisia
ainoastaan niiden tavaroiden osalta, joita koskevat tullimuodollisuudet
suoritetaan sen ajankohdan jälkeen, jona mainitut viranomaiset ovat
antaneet kyseisen tiedon.
Alkuperän osalta kyseiset muodollisuudet liittyvät 22 ja 27 artiklan
soveltamiseen.
3. Tiedon saajan on voitava todistaa täydellisen vastaavuuden
vallitsevan:
— tariffien osalta tullille ilmoitetun tavaran ja tiedossa kuvatun tavaran
välillä,
— alkuperän osalta kyseisen tavaran sekä yhtäältä alkuperäaseman
saamisen perusteena olevien olosuhteiden että toisaalta tiedossa
kuvattujen olosuhteiden välillä.
4. Sitova tieto on voimassa tariffien osalta kuusi vuotta ja alkuperän
osalta kolme vuotta siitä ajankohdasta, jona se on annettu. Poiketen siitä,
mitä 8 artiklassa säädetään, tieto on mitätöitävä, jos se perustuu hakijanantamiin epätarkkoihin tai puutteellisiin tietoihin.
5. Sitova tieto lakkaa olemasta voimassa:
a) tariffien osalta:
i) jos annetaan asetus eikä tieto enää ole kyseisellä asetuksella
säädetyn oikeuden mukainen,
ii) jos se tulee ristiriitaiseksi jonkin 20 artiklan 6 kohdassa
tarkoitetun nimikkeistön tulkinnan kanssa:
— yhteisön tasolla yhdistetyn nimikkeistön selityksiin tehdyn
muutoksen tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiontakia,
— kansainvälisellä tasolla vuonna 1952 ”tulliyhteistyöneu-
voston” nimellä perustetun Maailman tullijärjestön antamantariffiin luokittelua koskevan lausunnon tai harmonoiduntavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän nimikkeistön selityk-siin tekemän muutoksen vuoksi,
iii) jos se kumotaan tai sitä muutetaan 9 artiklan mukaisesti ja jos
sitovan tiedon saajalle ilmoitetaan sen kumoamisesta taimuuttamisesta.
Sitova tariffitieto lakkaa i ja ii alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa
olemasta voimassa sinä ajankohtana, jona mainitut toimenpiteetjulkaistaan, tai kansainvälisten toimenpiteiden osalta ajankohtana,jona komission tiedonanto julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen
lehdenC-sarjassa.
b) alkuperän osalta:
i) jos se asetuksen antamisen jälkeen tai yhteisön tekemän
sopimuksen tuloksena ei enää ole tällä tavoin vahvistetunoikeuden mukainen,1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 8
▼M1
▼M1
ii) jos se tulee ristiriitaiseksi:
— yhteisön tasolla lainsäädännön tulkitsemiseksi annettujen
selitysten ja lausuntojen tai Euroopan yhteisöjen tuomiois-tuimen tuomion kanssa,
— kansainvälisellä tasolla Maailman kauppajärjestössä (WTO)
laaditun alkuperäsääntöjä koskevan sopimuksen tai sopi-muksen tulkitsemiseksi annettujen selitysten tai alkuperää
koskevien lausuntojen kanssa,
iii) jos se kumotaan tai muutetaan 9 artiklan mukaisesti ja jos tiedon
saajalle on siitä ennalta ilmoitettu.
Ajankohta, jona sitova tieto lakkaa i ja ii alakohdassa tarkoitetuissa
tapauksissa olemasta voimassa, on edellä tarkoitettuja toimenpiteitä
julkaistaessa ilmoitettu ajankohta tai kansainvälisten toimenpiteiden
osaltaEuroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa julkaista-
vassa komission tiedonannossa esitetty ajankohta.
6. Sitovan tiedon, joka lakkaa olemasta voimassa 5 kohdan ►
C1a
alakohdan ii tai iii alakohdan tai b alakohdan ii tai iii ◄alakohdan
mukaisesti, saaja voi jatkaa sen käyttöä kuuden kuukauden ajan
mainituista julkaisemisesta tai ilmoituksesta, jos tämä on sitovan tiedon
perusteella ennen kyseisen toimenpiteen toteuttamista tehnyt sitovia jalopullisia kyseisten tavaroiden ostoa tai myyntiä koskevia sopimuksia.Tuotteisiin, joista tullimuodollisuuksia täytettäessä esitetään tuonti-,vienti- tai ennakkovahvistustodistus, sovelletaan kuitenkin kuuden
kuukauden määräajan asemesta kyseisen todistuksen jäljellä olevaa
voimassaoloaikaa.
Edellä 5 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja b alakohdan i alakohdassa
tarkoitetussa tapauksessa voidaan asetuksessa tai sopimuksessavahvistaa määräaika, jona ensimmäistä alakohtaa sovelletaan.
7. Sitovassa tiedossa esitettyä tariffiin luokittelua tai alkuperämääri-
tystä voidaan soveltaa 6 kohdassa säädetyin edellytyksin ainoastaan:
— määritettäessä tuonti- tai vientitulleja,
— laskettaessa vientituen ja minkä tahansa muun tuontiin tai vientiin
yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti myönnettävän tuen määriä,
— käytettäessä tuonti-, vienti- tai ennakkovahvistustodistuksia, jotka
esitetään kyseistä tavaraa koskevan tulli-ilmoituksen vastaanotto-
muodollisuuksia täytettäessä, jos nämä todistukset on annettu
kyseisen tiedon perusteella.
Poikkeustapauksissa, joissa yhteisen maatalouspolitiikan järjestelyjen
moitteeton toiminta saattaa vaarantua, voidaan lisäksi rasva-alanyhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annetunneuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY(
1) 38 artiklassa ja muiden yhteistä
markkinajärjestelyä koskevien asetusten vastaavissa artikloissa säädettyä
menettelyä noudattaen päättää poiketa 6 kohdan säännöksistä.
4j a k s o
Muut säännökset
13 artikla
Tulliviranomaiset voivat voimassa olevissa säännöksissä vahvistetuin
edellytyksin toteuttaa kaikki tullilainsäädännön oikean soveltamisenvarmistamiseksi tarpeellisina pitämänsä tarkastustoimenpiteet.
14 artikla
Tullilainsäädäntöä sovellettaessa on henkilön, joka on suoraan tai
välillisesti osallisena kyseisissä tavaroiden kauppaan liittyvissä toimissa,annettava tulliviranomaisille näiden pyynnöstä ja mahdollisesti asete-1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 9
(1) EYVL N:o172, 30.9.1966, s. 3025/66, asetus sellaisena kuin se o n viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o3290/94 (EYVL N:oL 349, 31.12.1994, s.
105)▼B
▼B
tussa määräajassa kaikki tarvittavat asiakirjat ja tiedot, niiden antamis-
tavasta riippumatta, sekä kaikki tarvittava apu.
15 artikla
Kaikki luottamukselliset tai luottamuksellisina annetut tiedot on
pidettävä salassa, eivätkä tulliviranomaiset saa paljastaa niitä ilmantiedot antaneen henkilön tai viranomaisen nimenomaista lupaa; näidentietojen luovuttaminen on sallittua, jos tulliviranomaiset voimassaolevien, erityisesti tietosuojaa koskevien säännösten mukaan taioikeudenkäynnin yhteydessä voivat olla siihen velvollisia taikka
oikeutettuja.
16 artikla
Tullitarkastusta varten asianomaisten on säilytettävä 14 artiklassa
tarkoitetut asiakirjat voimassa olevissa säännöksissä vahvistetunmääräajan ja vähintään kolme kalenterivuotta, niiden antamistavastariippumatta. Tämä määräaika alkaa sen vuoden päättymisestä, jonka
aikana:
a) vapaaseen liikkeeseen muissa kuin b alakohdassa tarkoitetuissa
tapauksissa luovutettujen tai vietäviksi ilmoitettujen tavaroidenvapaaseen liikkeeseen luovutusta tai vientiä koskeva ilmoitus onvastaanotettu;
b) tiettyjen käyttötarkoitusten perusteella alennetulla tuontitullilla tai
tullitta vapaaseen liikkeeseen luovutettujen tavaroiden tullivalvontalopetetaan;
c) muu tullimenettely, johon tavarat on asetettu, päätetään;
d) vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siirretyt tavarat siirretään pois
kyseisestä yrityksestä.
Jos tulliviranomaisten tullivelkaan kohdistama tarkastus osoittaa, että
tileissä olevaa velkaa koskevaa kirjausta on oikaistava, asiakirjat onsäilytettävä riittävän kauan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun
määräajan jälkeen, jotta oikaisu voidaan suorittaa ja tarkistaa, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 221 artiklan 3 kohdan toisen virkkeensoveltamista.
17 artikla
Jos tämän lainsäädännön soveltamiseksi asetetaan tullilainsäädännön
mukainen määräaika, päivämäärä tai määräpäivä, määräaikaa ei voidapidentää eikä päivämäärää tai määräpäivää siirtää, ellei siitä nimeno-
maisesti säädetä kyseisessä lainsäädännössä.
18artikla
1. Tavaroiden tariffiin luokittelun ja tuontitullien määräämiseksi
sovellettava ecun vasta-arvo kansallisina valuuttoina vahvistetaan kerran
kuukaudessa. Tässä muuntamisessa on käytettävä Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä kunkin kuukauden viimeistä edellisenä työpäivänä
julkaistavia kursseja. Näitä kursseja sovelletaan koko seuraavankuukauden ajan.
Jos kuitenkin kuukauden alussa sovellettava kurssi poikkeaa enemmän
kuin viisi prosenttia saman kuukauden 15 päivää edeltävänä viimeistä
edellisenä työpäivänä julkaistusta kurssista, viimeksi mainittua kurssiasovelletaaan (SIC! sovelletaan) kyseisen kuukauden 15 päivästäkuukauden loppuun.
2. Tullilainsäädännön mukaisesti muissa kuin 1 kohdassa tarkoite-
tuissa tapauksissa sovellettava ecun vasta-arvo kansallisina valuuttoina
vahvistetaan kerran vuodessa. Kyseisessä muuntamisessa on käytettäväEuroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä lokakuun ensimmäisenä
työpäivänä julkaistavia kursseja, joita sovelletaan seuraavan vuodentammikuun 1 päivästä. Jollei tätä kurssia ole jonkin tietyn kansallisenvaluutan osalta käytettävissä, muuntokurssina on käytettävä sitä1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 10
▼M1
▼M1
kyseisen valuutan kurssia, joka on viimeksi julkaistu Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
3. Tulliviranomaiset voivat pyöristää summaa, joka saadaan muun-
nettaessa ecuina vahvistettu määrä kansalliseksi valuutaksi, ylöspäin tai
alaspäin, jos tarkoitus on muu kuin tavaroiden tariffiin luokittelun taituonti- tai vientitullien määrääminen.
Pyöristyksen tuloksena saatu määrä voi poiketa alkuperäisestä määrästä
enintään viisi prosenttia.
Tulliviranomaiset voivat pysyttää ecuina vahvistetun määrän kansalli-
sena valuuttana ilmaistun vasta-arvon muuttumattomana, jos 2 kohdassa
säädetyn vuotuisen mukautuksen yhteydessä kyseisen määrän muunta-misen tulokseksi ennen edellä mainittua pyöristämistä saatava summamuuttaisi kansallisena valuuttana ilmaistua vasta-arvoa vähemmän kuinviisi prosenttia tai alentaisi kyseistä vasta-arvoa.
19 artikla
Tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla tullilainsäädännön soveltamista
voidaan yksinkertaistaa, määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
II OSASTO
TUONTI -TAI VIENTITULLIEN JA MUIDEN TAVAROIDEN
KAUPPAA KOSKEVIEN TOIMENPITEIDEN SOVELTAMISEN
PERUSTEET
1 LUKU
EUROOPAN YHTEISÖJEN TULLITARIFFI JA TAVAROIDEN
LUOKITTELU TARIFFIIN
20 artikla
1. Tullien, jotka lain mukaan kannetaan tullivelan syntyessä, on
perustuttava Euroopan yhteisöjen tullitariffiin.
2. Muita tavaroiden kauppaa koskevien yhteisön erityissäännösten
mukaisia järjestelyjä sovelletaan tapauksen mukaan näiden tavaroidentariffiin luokittelun mukaisesti.
3. Euroopan yhteisöjen tullitariffi käsittää:
a) yhdistetyn tavaranimikkeistön;
b) muun nimikkeistön, joka kokonaan tai osittain perustuu yhdistettyyn
nimikkeistöön taikka jossa siihen on mahdollisesti lisätty alajakoja jajoka on vahvistettu yhteisön erityissäännöksillä tavaroiden kauppaa
koskevien tariffitoimenpiteiden soveltamiseksi;
c) yhdistetyssä nimikkeistössä tarkoitettuihin tavaroihin tavallisesti
sovellettavat maksut ja muut veloitusperusteet kannettaessa:
— tulleja, sekä
— yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön otettuja tai tiettyihin
maataloustuotteiden jalostuksessa saatuihin tavaroihin sovelletta-villa erityisjärjestelyillä käyttöön otettuja ►
M1 ◄
tuonnista kannettavia maksuja;
d) yhteisön tiettyjen maiden tai maiden ryhmien kanssa tekemiin
tullietuuskohteluun oikeuttaviin sopimuksiin sisältyvät tullietuustoi-menpiteet;
e) yhteisön yksipuoliset tiettyjä maita, maiden ryhmiä tai alueita
koskevat tullietuustoimenpiteet;
f) yksipuoliset suspensiotoimenpiteet, jotka koskevat alennuksen tai
vapautuksen myöntämistä tiettyihin tavaroihin sovellettavista tuonti-
tulleista;
g) muut tariffitoimenpiteet, joista säädetään muussa yhteisön
lainsäädännössä.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 11
▼B
▼B
4. Tavaranhaltijan pyynnöstä on 3 kohdan d, e ja f alakohdassa
tarkoitettuja toimenpiteitä sovellettava c alakohdassa tarkoitettujensijasta, jos kyseiset tavarat täyttävät d, e ja f alakohdassa tarkoitettujen
toimenpiteiden mukaiset edellytykset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
kiinteitä maksuja koskevien säännösten soveltamista. Pyyntö voidaanesittää jälkikäteen, jos sen edellytykset täyttyvät.
5. Jos 3 kohdan d, e ja f alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden
soveltaminen on rajoitettu tiettyyn tuontimäärään, toimenpiteitä lakataansoveltamasta:
a) tariffikiintiöiden osalta, kun tuontimäärälle asetettu raja saavutetaan;
b) tariffikattojen osalta komission asetuksella.
6. Luokiteltaessa tavaraa tariffiin määritetään voimassa olevien
säännösten mukaisesti tavaralle:
a) yhdistetyn nimikkeistön alanimike tai 3 kohdan b alakohdassa
tarkoitetun muun nimikkeistön alanimike;
b) muun sellaisen nimikkeistön alanimike, joka kokonaan tai osittain
perustuu yhteisön yhdistettyyn nimikkeistöön taikka jossa siihen onmahdollisesti lisätty alajakoja ja joka on vahvistettu yhteisönerityissäännöksillä tavaroiden kauppaa koskevien muiden toimenpi-
teiden kuin tariffitoimenpiteiden soveltamiseksi.
21 artikla
1. Tietyille tavaroille niiden luonteen tai tietyn käyttötarkoituksen
perusteella myönnettävän edullisen tullikohtelun on oltava komiteame-nettelyä noudattaen määritettävien edellytysten mukainen. Mahdollisesti
vaadittavaan lupaan sovelletaan 86 ja 87 artiklaa.
2. Edellä 1 kohdassa ’edullisella tullikohtelulla’ tarkoitetaan 4
artiklan 10 kohdassa tarkoitetun tuontitullin alentamista tai suspendoi-
mista, myös tariffikiintiön perusteella.
2 LUKU
TAVAROIDEN ALKUPERÄ
1j a k s o
Tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä
22 artikla
Jäljempänä 23-26 artiklassa määritellään tavaroiden muu kuin etuus-
kohteluun oikeuttava alkuperä otettavaksi huomioon:
a) sovellettaessa Euroopan yhteisöjen tullitariffia, 20 artiklan 3 kohdan
d ja e alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä lukuun ottamatta;
b) sovellettaessa tavaroiden kauppaa koskevissa yhteisön
erityissäännöksissä vahvistettuja muita toimenpiteitä kuin tariffitoi-
menpiteitä;
c) laadittaessa ja annettaessa alkuperätodistuksia.
23 artikla
1. Tietystä maasta peräisin ovat siellä kokonaan tuotetut tavarat.2. Jossakin maassa kokonaan tuotetuilla tavaroilla tarkoitetaan:
a) siellä louhittuja kivennäistuotteita;
b) siellä korjattuja kasvituotteita;
c) siellä syntyneitä ja kasvatettuja eläviä eläimiä;
d) siellä kasvatetuista elävistä eläimistä saatuja tuotteita;
e) siellä metsästämällä ja kalastamalla saatuja tuotteita;
f) kyseisen maan alusrekisteriin merkittyjen tai ilmoitettujen ja sen
lipun alla purjehtivien alusten kyseisen maan aluemeren ulkopuolelta1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 12
▼B
pyytämiä merikalastustuotteita ja muita niiden merestä saamia
tuotteita;
g) tehdasaluksilla f alakohdassa tarkoitetuista kyseisen maan alkuperä-
tuotteista tuotettuja tavaroita, jos nämä tehdasalukset on merkitty taiilmoitettu kyseisen maan alusrekisteriin ja ne purjehtivat sen lipunalla;
h) aluemeren ulkopuolisesta merenpohjasta tai merenpohjan alaisista
kerrostumista saatuja tuotteita, jos kyseisellä maalla on yksinoikeushyödyntää tätä merenpohjaa tai sen alaisia kerrostumia;
i) valmistustoimissa syntyviä romua ja jätteitä sekä käytöstä poistettuja
tavaroita, jos ne on kerätty kyseisessä maassa ja soveltuvatainoastaan raaka-aineiden talteenottoon;
j) siellä ainoastaan a - i alakohdassa tarkoitetuista tuotteista tai niiden
johdannaisista niiden kaikissa valmistusasteissa tuotettuja tavaroita.
3. Sovellettaessa 2 kohtaa sisältyy maan käsitteeseen myös kyseisen
maan aluemeri.
24 artikla
Tavara, jonka tuottamiseen on osallistunut kaksi tai useampia maita, on
peräisin siitä maasta, jossa sille on suoritettu tähän tarkoitukseenvarustetussa yrityksessä viimeinen merkittävä ja taloudellisesti perus-teltu valmistus tai käsittely, joka on johtanut uuden tuotteenvalmistukseen tai edustaa merkittävää valmistusastetta.
25 artikla
Valmistus tai käsittely, jonka ainoana tarkoituksena todetaan olleen tai
voidaan todettujen seikkojen perusteella aiheellisesti olettaa olleenkiertää säännöksiä, joita yhteisössä sovelletaan tiettyjen maidentuotteisiin, ei missään tapauksessa anna näin tuotetuille tavaroille 24artiklan mukaisesti siitä maasta peräisin olevan tavaran asemaa, jossa
valmistus tai käsittely on suoritettu.
26 artikla
1. Tullilainsäädännössä tai muussa yhteisön erityislainsäädännössä
voidaan säätää, että tavaroiden alkuperä on todistettava esittämälläasiakirja.
2. Mainitun asiakirjan esittämisestä riippumatta tulliviranomaiset
voivat tapauksissa, joissa on vakavia epäilyjä, vaatia esitettäviksi
lisätodisteita varmistaakseen, että alkuperä on ilmoitettu asiaa koskevanyhteisön lainsäädännön mukaisesti.
2j a k s o
Tavaroiden etuuskohteluun oikeuttava alkuperä
27 artikla
Etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevissa säännöissä vahviste-
taan ne edellytykset, jotka koskevat tavaroiden alkuperää ja joilla
tavaroihin sovelletaan 20 artiklan 3 kohdan d tai e alakohdassatarkoitettuja toimenpiteitä.
Nämä säännöt määritetään:
a) 20 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen sopimusten
soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden osalta näissä sopimuksissa;
b) 20 artiklan 3 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen tullietuustoimenpi-
teiden soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden osaltakomiteamenettelyä noudattaen.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 13
▼B
3 LUKU
TAVAROIDEN TULLAUSARVO
28artikla
Tämän luvun säännöksissä määritetään tullausarvo, jota käytetään
sovellettaessa Euroopan yhteisöjen tullitariffia sekä muita toimenpiteitäkuin tariffitoimenpiteitä, joista säädetään tavaroiden kauppaa koskevissayhteisön erityissäännöksissä.
29 artikla
1. Maahan tuotujen tavaroiden tullausarvona käytetään niiden
kauppa-arvoa eli hintaa, joka niistä on tosiasiallisesti maksettu taimaksettava myytäessä ne vietäviksi yhteisön tullialueelle, tapauksenmukaan 32 ja 33 artiklassa tarkoitettujen tarkistusten jälkeen, jos:
a) ostajan oikeutta luovuttaa tavaroita tai käyttää niitä ei rajoiteta muilla
kuin:
— lain tai viranomaisten määräämillä taikka vaatimilla rajoituksilla
yhteisössä,
— tavaroiden maantieteellistä jälleenmyyntialuetta koskevilla rajoi-
tuksilla,
taikka
— rajoituksilla, jotka eivät olennaisesti vaikuta tavaroiden arvoon;
b) myynti tai hinta ei riipu ehdoista tai suorituksista, joiden arvoa ei
voida määrittää arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroidenosalta;
c) mikään osa ostajan suorittaman tavaroiden myöhemmän jälleen-
myynnin, luovutuksen tai käytön tuotosta ei tule suoraan tai
välillisesti myyjän hyväksi, jollei aiheellista tarkistusta voida tehdä32 artiklan mukaisesti; sekä
d) ostaja ja myyjä eivät ole keskenään etuyhteydessä, tai jos ovat,
kauppa-arvo voidaan 2 kohdan mukaisesti hyväksyä tullitarkoituk-
siin.
2. a) Määritettäessä, onko kauppa-arvo hyväksyttävissä 1 kohtaa
sovellettaessa, ostajan ja myyjän keskinäinen etuyhteys ei
itsessään ole riittävä peruste kauppa-arvon hylkäämiseen. Tarvit-taessa tutkitaan myyntiin liittyvät olosuhteet ja hyväksytäänkauppa-arvo, jolleivät etuyhteydet ole vaikuttaneet hintaan. Jostulliviranomaisilla on tavaranhaltijan antamista tai muualtasaaduista tiedoista johtuvia perusteita katsoa etuyhteyksien
vaikuttaneen hintaan, niiden on annettava nämä perusteet tiedoksi
tavaranhaltijalle ja varattava tälle kohtuullinen tilaisuus vastineenantamiseen. Tavaranhaltijan pyynnöstä perusteet on annettavatiedoksi kirjallisesti.
b) Keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden välisessä kaupassa
kauppa-arvo on hyväksyttävä ja tavaroiden arvo määritettävä 1
kohdan mukaisesti, jos tavaranhaltija osoittaa, että kyseinen arvoon hyvin lähellä jotakin seuraavista samanaikaisesti tai lähessamanaikaisesti käytettävistä arvoista:
i) kauppa-arvo, jota käytetään samanlaisten tai samankaltaisten
yhteisöön vietävien tavaroiden myynnissä sellaisten ostajien ja
myyjien välillä, jotka eivät missään yksittäisessä tapauksessa
ole keskenään etuyhteydessä;
ii) samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden tullausarvo sell-
aisena kuin se on määritettynä sovellettaessa 30 artiklan 2
kohdan c alakohtaa;
iii) samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden tullausarvo sell-
aisena kuin se on määritettynä sovellettaessa 30 artiklan 2
kohdan d alakohtaa.
Edellä tarkoitettuja perusteita sovellettaessa on otettava aiheelli-
sella tavalla huomioon eroavuudet, jotka on osoitettu kaupan erivaiheiden, paljouksien, 32 artiklassa lueteltujen tekijöiden jasellaisten kustannusten välillä, joista myyjä vastaa myynneissä,1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 14
▼B
joissa tämä ja ostaja eivät ole keskenään etuyhteydessä, mutta
joista myyjä ei vastaa myynneissä, joissa tämä ja ostaja ovatkeskenään etuyhteydessä.
c) Edellä b alakohdassa tarkoitettuja perusteita on käytettävä
tavaranhaltijan aloitteesta ja ainoastaan vertailutarkoituksessa.
Korvaavia arvoja ei voida vahvistaa mainitun alakohdan nojalla.
3. a) Tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta on ostajan maahan
tuoduista tavaroista myyjälle tai tämän hyväksi suorittama taikka
suoritettava kokonaismaksu, ja siihen sisältyvät kaikki maahan
tuotuja tavaroita koskevat maksut, jotka ostaja on suorittanut taitämän on suoritettava myyjälle maahan tuotujen tavaroidenmyynnin edellytyksenä tai kolmannelle myyjän velvollisuudentäyttämiseksi. Maksua ei välttämättä tarvitse suorittaa käteisenä.Se voidaan suorittaa remburssilla tai siirtokelpoisilla rahoitusväli-
neillä suoraan tai välillisesti.
b) Ostajan omaan lukuunsa harjoittamaa muuta kuin sellaista
toimintaa, markkinointi mukaan luettuna, johon liittyvästä tarkis-
tuksesta säädetään 32 artiklassa, ei pidetä välillisenä maksunamyyjälle, vaikka sen voitaisiin katsoa hyödyttävän myyjää taiperustuvan myyjän kanssa tehtyyn sopimukseen, eikä siitäaiheutuvia kustannuksia lisätä tosiasiallisesti maksettuun tai
maksettavaan hintaan maahan tuotujen tavaroiden tullausarvoa
määritettäessä.
30 artikla
1. Jos tullausarvoa ei voida määrittää 29 artiklan mukaisesti, se on
määritettävä soveltamalla 2 kohdan a, b, c ja d alakohdasta
järjestyksessä ensimmäistä kyseisen arvon määrittämiseen soveltuvaaalakohtaa, jollei tavaranhaltija vaadi d alakohtaa sovellettavaksi ennen calakohtaa; ainoastaan jos tullausarvoa ei voida määrittää soveltamallatiettyä alakohtaa, voidaan soveltaa tässä kohdassa säädetyssä järjestyk-
sessä välittömästi seuraavaa alakohtaa.
2. Tämän artiklan mukaisesti määritettävät tullausarvot ovat:
a) arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden kanssa samanlaisten,
yhteisöön vietäviksi myytyjen ja näiden kanssa samanaikaisesti tai
lähes samanaikaisesti vietyjen tavaroiden kauppa-arvo;
b) arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden kanssa samankal-
taisten, yhteisöön vietäviksi myytyjen ja näiden kanssasamanaikaisesti tai lähes samanaikaisesti vietyjen tavaroidenkauppa-arvo;
c) arvo, joka perustuu siihen yksikköhintaan, jolla maahan tuotuja
tavaroita taikka samanlaisia tai samankaltaisia maahan tuotujatavaroita myydään yhteisössä suurin kokonaismäärä henkilöille, jotka
eivät ole etuyhteydessä myyjään;
d) laskennallinen arvo, joka on seuraavien erien summa:
— maahan tuotuja tavaroita tuotettaessa käytettävien materiaalien
sekä valmistuksen tai muun käsittelyn kustannukset tai arvo,
— se voittojen ja yleiskulujen määrä, joka tavallisesti kertyy
myytäessä tavaroita, jotka kuuluvat samaan tavaraluokkaan tai -lajiin kuin arvonmäärityksen kohteena olevat tavarat ja jotkaviejämaassa toimivat tuottajat ovat tuottaneet yhteisöön tapah-tuvaa vientiä varten,
— 32 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen erien koko-
naiskustannukset tai -arvo.
3. Edellä 2 kohdan soveltamista koskevat lisäedellytykset ja yksi-
tyiskohtaiset säännöt määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
31 artikla
1. Jos maahan tuotujen tavaroiden tullausarvoa ei voida määrittää 29
ja 30 artiklan mukaisesti, se on määritettävä yhteisössä käytettävissäolevien tietojen perusteella käyttäen kohtuullisia menetelmiä, jotka ovat1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 15
▼B
seuraaviin lähteisiin sisältyvien periaatteiden ja yleisten säännösten
mukaisia:
—►M1vuonna 1994 tehdyn ◄tullitariffeja ja kauppaa koskevan
yleissopimuksen 7 artiklan soveltamisesta tehty sopimus,
—►M1vuonna 1994 tehdyn ◄tullitariffeja ja kauppaa koskevan
yleissopimuksen 7 artikla,
— tämän luvun säännökset.
2. Tullausarvo, joka määritetään 1 kohdan mukaisesti, ei saa
perustua:
a) yhteisössä tuotettujen tavaroiden yhteisössä sovellettavaan myynti-
hintaan;
b) järjestelmään, jossa tullitarkoituksiin hyväksytään kahdesta vaihtoeh-
toisesta arvosta korkeampi;
c) tavaroiden hintaan viejämaan kotimarkkinoilla;
d) muihin tuotantokustannuksiin kuin laskennallisiin arvoihin, jotka on
määritetty samanlaisille tai samankaltaisille tavaroille 30 artiklan 2kohdan d alakohdan mukaisesti;
e) vientihintoihin, joita sovelletaan yhteisön tullialueen ulkopuoliseen
maahan;
f) vähimmäistullausarvoihin; taikka
g) mielivaltaisiin tai kuvitteellisiin arvoihin.
32 artikla
1. Määritettäessä tullausarvoa 29 artiklan mukaisesti maahan
tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaanon lisättävä:
a) seuraavat erät, jos ostaja vastaa niistä mutta ne eivät sisälly tavaroista
tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan:
i) provisiot ja välityspalkkiot, ostoprovisioita lukuun ottamatta,
ii) päällysten kustannukset, jos päällyksiä kohdellaan tullitarkoituk-
sissa tavaraan kuuluvina,
iii) pakkauskustannukset sekä työn että materiaalin osalta;
b) seuraavien tuotteiden ja palvelujen arvo aiheellisella tavalla jaotel-
tuna, jos ostaja toimittaa ne suoraan tai välillisesti, joko veloituksetta
tai alennettuun hintaan, käytettäviksi maahan tuotujen tavaroiden
tuottamisessa ja niiden myynnissä vietäviksi, jos tämä arvo ei sisällytavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan:
i) maahan tuotuihin tavaroihin sisältyvät materiaalit, rakenneosat,
osat ja vastaavat ainekset,
ii) työkalut, matriisit, muotit ja vastaavat maahan tuotujen tavar-
oiden tuottamisessa käytetyt esineet,
iii) maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa käytetyt ainekset,
iv) tekninen suunnittelu, kehittely, taiteellinen työ ja mallisuunnit-
telu sekä piirustusten ja luonnosten laadinta, jotka tapahtuvatmuualla kuin yhteisössä ja ovat välttämättömiä maahan tuotujentavaroiden tuottamisessa;
c) arvonmäärityksen kohteena oleviin tavaroihin liittyvät rojaltit ja
lisenssimaksut, jotka ostajan on niiden myynnin edellytyksenämaksettava suoraan tai välillisesti, jos nämä maksut eivät sisälly
tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan;
d) maahan tuotujen tavaroiden jälleenmyynnin, luovutuksen tai käytön
tuotosta sen osan arvo, joka tulee suoraan tai välillisesti myyjän
hyväksi;
e) i) maahan tuotujen tavaroiden kuljetus- ja vakuutuskustannukset
sekä
ii) maahan tuotujen tavaroiden kuljetukseen liittyvät lastaus -ja
käsittelykustannukset
siihen paikkaan saakka, jossa tavarat tuodaan yhteisön tullialueelle.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 16
▼B
2. Tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan tämän artiklan
mukaisesti tehtävät lisäykset saavat perustua ainoastaan puolueettomiinja laskettavissa oleviin tietoihin.
3. Tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan voidaan
tullausarvoa määritettäessä tehdä ainoastaan tässä artiklassa säädettyjä
lisäyksiä.
4. Tässä luvussa ’ostoprovisiolla’ tarkoitetaan maksuja, jotka
maahantuoja on suorittanut edustajalleen vastikkeeksi siitä, että tämäon edustanut maahantuojaa arvonmäärityksen kohteena olevia tavaroitaostettaessa.
5. Sen estämättä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään:
a) maksua oikeudesta jäljentää maahan tuotuja tavaroita yhteisössä ei
voida lisätä maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun
tai maksettavaan hintaan tullausarvoa määritettäessä; eikä
b) ostajan maahan tuotujen tavaroiden jakelu- tai jälleenmyyntioikeuk-
sista suorittamia maksuja voida lisätä maahan tuoduista tavaroistatosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan, jos nämä maksut
eivät ole edellytyksenä maahan tuotujen tavaroiden myynnille
yhteisöön vietäviksi.
33 artikla
1. Seuraavia eriä ei voida sisällyttää tullausarvoon, jos ne on erotettu
maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksetusta tai maksettavastahinnasta:
a) tavaroiden kuljetuskustannukset niiden saavuttua paikkaan, jossa ne
tuodaan yhteisön tullialueelle;
b) teollisuuslaitosten, -laitteistojen tai -kalustojen kaltaisten maahan
tuotujen tavaroiden maahantuonnin jälkeisestä rakentamisesta, asen-tamisesta, kokoonpanosta, huollosta tai teknisestä avusta aiheutuvatkustannukset;
c) ostajan tekemästä maahan tuotujen tavaroiden ostoa koskevasta
rahoitussopimuksesta aiheutuvat korkokulut riippumatta siitä,
järjestääkö rahoituksen myyjä vai joku muu, jos rahoitussopimuson tehty kirjallisesti ja ostaja voi vaadittaessa osoittaa, että:
— kyseiset tavarat tosiasiallisesti myydään niistä tosiasiallisesti
maksetuksi tai maksettavaksi ilmoitettuun hintaan, ja
— vaadittava korkokanta ei ole korkeampi kuin se korkokanta, jota
on sovellettu vastaavissa liiketoimissa rahoituksen järjestämisen
ajankohtana siinä maassa, jossa rahoitus on järjestetty;
d) maksu oikeudesta jäljentää maahan tuotuja tavaroita yhteisössä;
e) ostoprovisio;
f) yhteisössä tavaroiden maahantuonnista tai myynnistä maksettavat
tuontitullit tai muut maksut.
34 artikla
Erityissääntöjä tullausarvon määrittämiseksi tietojenkäsittelylaitteis-
toissa käytettäville tietovälineille, jotka sisältävät tietoja tai ohjeita,voidaan vahvistaa komiteamenettelyä noudattaen.
35 artikla
Kun tavaran tullausarvon määritysperusteet ilmaistaan muuna kuin sen
jäsenvaltion valuuttana, jossa arvonmääritys tapahtuu, sovelletaan
vaihtokurssia, jonka siihen toimivaltaiset viranomaiset ovat asianmu-
kaisella tavalla julkaisseet.
Vaihtokurssin on mahdollisimman tarkasti vastattava käytettävän
valuutan kulloistakin kaupallisissa liiketoimissa sovellettavaa, kyseisenjäsenvaltion valuuttana ilmaistua arvoa, ja sitä sovelletaan komiteame-nettelyä noudattaen asetettavana määräaikana.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 17
▼M3
▼B
▼B
Jollei tällaista vaihtokurssia ole käytettävissä, se määritetään komitea-
menettelyä noudattaen.
36 artikla
1. Tämän luvun säännökset eivät rajoita sellaisten erityissäännösten
soveltamista, jotka koskevat tullausarvon määritystä tavaroille, jotka onluovutettu vapaaseen liikkeeseen muun tulliselvitysmuodon jälkeen.
2. Poiketen siitä, mitä 29, 30 ja 31 artiklassa säädetään, tavallisesti
kaupintamyyntiin toimitettavien herkästi pilaantuvien tavaroiden tullau-
sarvo voidaan tavaranhaltijan pyynnöstä määrittää soveltamallakomiteamenettelyä noudattaen annettuja koko yhteisöä koskevia yksin-kertaistettuja sääntöjä.
III OSASTO
SÄÄNNÖKSET, JOITA SOVELLETAAN YHTEISÖN TULLIA-
LUEELLE TUOTUIHIN TAVAROIHIN, KUNNES NIILLE ON
OSOITETTU TULLISELVITYSMUOTO
1 LUKU
TAVAROIDEN TUONTI YHTEISÖN TULLIALUEELLE
37 artikla
1. Yhteisön tullialueelle tuotavat tavarat ovat tuontihetkestä alkaen
tullivalvonnassa. Tulliviranomaiset voivat tarkastaa niitä voimassa
olevien säännösten mukaisesti.
2. Tavarat ovat tullivalvonnassa niin kauan kuin se on tarpeellista
niiden tullioikeudellisen aseman määrittämiseksi, ja muut kuin yhteisö-tavarat ovat tullivalvonnassa, kunnes niiden tullioikeudellinen asema
muuttuu, ne siirretään vapaa-alueelle tai vapaavarastoon taikka jälleen-
viedään tai hävitetään 182 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 82 artiklan 1 kohdan soveltamista.
38artikla
1. Henkilön, joka tuo tavarat yhteisön tullialueelle, on viipymättä
kuljetettava ne tulliviranomaisten tähän tarkoitukseen mahdollisesti
osoittamaa reittiä ja näiden antamia ohjeita noudattaen:
a) tulliviranomaisten osoittamaan tullitoimipaikkaan taikka muuhun
näiden osoittamaan tai hyväksymään paikkaan; taikka
b) vapaa-alueelle, jos tavarat on määrä viedä suoraan vapaa-alueelle:
— meri -tai ilmateitse, taikka
— maitse kulkematta yhteisön tullialueen muun osan kautta, jos
vapaa-alue rajoittuu jäsenvaltion ja kolmannen maan väliseenmaarajaan.
2. Henkilön, joka ottaa vastatakseen tavaroiden kuljetuksesta sen
jälkeen, kun ne on tuotu yhteisön tullialueelle, erityisesti tavaroiden
uudelleenlastauksen takia, on vastattava 1 kohdassa tarkoitetun velvol-
lisuuden täyttämisestä.
3. Yhteisön tullialueelle tuotuihin tavaroihin rinnastetaan tavarat,
jotka kyseisen jäsenvaltion tulliviranomaiset voimassa oleviensäännösten tai määräysten, erityisesti kyseisen jäsenvaltion ja
kolmannen maanvälisen sopimuksen mukaan voivat tarkastaa, vaikka
ne olisivatkin vielä yhteisön tullialueen ulkopuolella.
4. Mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, ei estä soveltamasta
voimassa olevia säännöksiä, jotka koskevat matkailuliikennettä, rajalii-kennettä, postiliikennettä tai taloudellisesti ainoastaan vähämerkityksistä
liikennettä, jos tällöin ei vaaranneta tullivalvontaa ja mahdollisuuksia
tullitarkastuksiin.
5. Mitä 1-4 kohdassa ja 39-53 artiklassa säädetään, ei sovelleta
tavaroihin, jotka viedään väliaikaisesti yhteisön tullialueelta kuljetet-taessa niitä meri- tai ilmateitse kahden tällä alueella sijaitsevan paikan1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 18
▼B
välillä, jos kuljetus tapahtuu suoraa tietä reittilento- tai reittialusliiken-
nettä käyttäen pysähtymättä yhteisön tullialueen ulkopuolelle.
Tätä säännöstä ei sovelleta tavaroihin, jotka lastataan kolmansien
maiden satamissa tai lentoasemilla taikka vapaasatamissa.
6. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta tavaroihin, joita kuljetetaan
vesi- tai ilma-aluksissa jäsenvaltioiden aluemerellä tai ilmatilassaviemättä niitä näissä jäsenvaltioissa sijaitsevaan satamaan tai niissäsijaitsevalle lentoasemalle.
39 artikla
1. Jos 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua velvollisuutta ei ennalta-
arvaamattoman tapahtuman tai ylivoimaisen esteen vuoksi voida täyttää,velvoitetun henkilön tai muun tämän sijasta toimivan henkilön onviipymättä ilmoitettava tilanteesta tulliviranomaisille. Jos ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este ei johda tavaroiden
täydelliseen menettämiseen, tulliviranomaisille on ilmoitettava myös
niiden tarkka sijaintipaikka.
2. Jos ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este pakottaa
38 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun vesi- tai ilma-aluksen pysähtymäänväliaikaisesti yhteisön tullialueella olevaan satamaan tai siellä olevallelentokentälle, eikä 38 artiklan 1 kohdassa säädettyä velvollisuutta voidatäyttää, henkilön, joka tuo vesi- tai ilma-aluksen yhteisön tullialueelletaikka muun tämän sijasta toimivan henkilön on viipymättä ilmoitettava
tilanteesta tulliviranomaisille.
3. Tulliviranomaisten on määritettävä, mitä toimenpiteitä toteutetaan
1 kohdassa tarkoitettujen tavaroiden sekä 2 kohdassa tarkoitetuissa vesi-
ja ilma-aluksissa kuljetettavien tavaroiden saattamiseksi tullivalvontaanja tarvittaessa niiden kuljettamiseksi myöhemmin tullitoimipaikkaantaikka muuhun tulliviranomaisten osoittamaan tai hyväksymään paik-kaan.
2 LUKU
TAVAROIDEN ESITTÄMINEN TULLILLE
40 artikla
Henkilön, joka on tuonut tavarat yhteisön tullialueelle, tai tapauksen
mukaan henkilön, joka on ottanut vastatakseen tavaroiden kuljetuksesta
yhteisön tullialueelle tuonnin jälkeen, on esitettävä tavarat tullille niidensaavuttua 38 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tullitoimipaik-kaan taikka muuhun tulliviranomaisten osoittamaan tai hyväksymäänpaikkaan.
41 artikla
Mitä 40 artiklassa säädetään, ei estä soveltamasta voimassa olevia
säännöksiä, jotka koskevat:
a) matkustajien kuljettamia tavaroita;
b) tavaroita, jotka on asetettu johonkin tullimenettelyyn mutta joita ei
ole esitetty tullille.
42 artikla
Kun tavarat on esitetty tullille, ne voidaan tulliviranomaisten luvalla
tarkastaa tai niistä voidaan näiden luvalla ottaa näytteitä tulliselvitys-muodon osoittamiseksi niille.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 19
▼B
3 LUKU
YLEISILMOITUS JA TULLILLE ESITETTYJEN TAVAROIDEN
PURKAMINEN
43 artikla
Jollei 45 artiklasta muuta johdu, tavaroista, jotka on esitetty tullille 40
artiklan mukaisesti, on tehtävä yleisilmoitus.
Yleisilmoitus on tehtävä heti, kun tavarat on esitetty tullille. Tullivir-
anomaiset voivat kuitenkin sallia ilmoituksen tehtäväksi viimeistäänensimmäisenä tavaroiden esittämistä tullille seuraavana työpäivänä.
44 artikla
1. Yleisilmoitus on tehtävä tulliviranomaisten vahvistaman mallin
mukaisella lomakkeella. Tulliviranomaiset voivat kuitenkin sallia
yleisilmoituksina käytettävän kaikkia kaupallisia tai hallinnollisia
asiakirjoja, jotka sisältävät tavaroiden tunnistamiseksi tarvittavat tiedot.
2. Yleisilmoituksen on velvollinen tekemään:
a) henkilö, joka on tuonut tavarat yhteisön tullialueelle, tai tapauksen
mukaan henkilö, joka on ottanut vastatakseen tavaroiden kuljetuk-sesta yhteisön tullialueelle tuonnin jälkeen; taikka
b) henkilö, jonka nimissä a alakohdassa tarkoitetut henkilöt ovat
toimineet.
45 artikla
Tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta yleisilmoitusta, jollei tällöin
vaaranneta tavaroiden tullivalvontaa, jos muodollisuudet, jotka tarvitaantulliselvitysmuodon osoittamiseksi tavaroille, suoritetaan ennen 43
artiklassa tarkoitetun määräajan päättymistä, sanotun kuitenkaan rajoit-
tamatta matkustajien maahantuomia tavaroita sekä kirje- japakettipostilähetyksiä koskevien voimassa olevien säännösten sovelta-mista.
46 artikla
1. Tavarat voidaan purkaa tai lastata uudelleen kuljetusvälineestä
toiseen ainoastaan tulliviranomaisten luvalla näiden osoittamissa taihyväksymissä paikoissa.
2. (SIC!) Tällaista lupaa ei kuitenkaan vaadita välittömästi uhkaavan
vaaran edellyttäessä tavaroiden välitöntä purkamista kokonaan taiosittain. Tällöin tilanteesta on viipymättä ilmoitettava tulliviranomai-sille.
3. (SIC! 2) Tulliviranomaiset voivat milloin tahansa vaatia tavarat
purettaviksi ja niiden pakkaukset avattaviksi tavaroiden ja niidenkuljetusvälineen tarkastusta varten.
47 artikla
Tavaroita ei saa siirtää niiden alkuperäisestä sijoituspaikasta ilman
tulliviranomaisten lupaa.
4 LUKU
VELVOLLISUUS OSOITTAA TULLILLE ESITETYILLE TAVAROILLE
TULLISELVITYSMUOTO
48artikla
Tullille esitetyille muille kuin yhteisötavaroille on osoitettava muille
kuin yhteisötavaroille sallittu tulliselvitysmuoto.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 20
▼B
49 artikla
1. Kun tavaroista on tehty yleisilmoitus, muodollisuudet tulliselvi-
tysmuodon osoittamiseksi niille on suoritettava:
a) meriteitse kuljetettujen tavaroiden osalta 45 päivän kuluessa siitä
päivästä, jona yleisilmoitus on tehty;
b) muutoin kuin meriteitse kuljetettujen tavaroiden osalta 20 päivän
kuluessa siitä päivästä, jona yleisilmoitus on tehty.
2. Jos olosuhteet sitä edellyttävät, tulliviranomaiset voivat asettaa
lyhyemmän määräajan tai sallia 1 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen
pidentämisen. Määräaikoja ei kuitenkaan voida pidentää enempää kuinolosuhteet tosiasiallisesti edellyttävät.
5 LUKU
TAVAROIDEN VÄLIAIKAINEN VARASTOI NTI
50 artikla
Tullille esitetyillä tavaroilla on niiden esittämisen jälkeen väliaikaisesti
varastoitujen tavaroiden tullioikeudellinen asema, kunnes niille osoite-taan tulliselvitysmuoto. Näitä tavaroita kutsutaan jäljempänä’väliaikaisesti varastoiduiksi tavaroiksi’.
51 artikla
1. Väliaikaisesti varastoituja tavaroita voidaan varastoida ainoastaan
tulliviranomaisten hyväksymissä paikoissa ja niiden vahvistaminedellytyksin.
2. Tulliviranomaiset voivat vaatia tavaroiden haltijaa antamaan
vakuuden mahdollisen 203 tai 204 artiklan mukaisesti syntyväntullivelan maksamisesta.
52 artikla
Väliaikaisesti varastoituja tavaroita voidaan käsitellä ainoastaan niiden
kunnon säilyttämiseksi, muuttamatta niiden ulkonäköä tai teknisiä
ominaisuuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 42 artiklan sovelta-mista.
53 artikla
1. Jos tulliselvitysmuodon osoittamiseksi tarvittavia muodollisuuksia
ei ole aloitettu 49 artiklan mukaisesti asetetussa määräajassa, tullivir-anomaisten on viipymättä toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet,tavaroiden myynti mukaan luettuna, tilanteen korjaamiseksi.
2. Tulliviranomaiset voivat tavaroiden haltijan vastuulla ja kustan-
nuksella siirrättää kyseiset tavarat erityiseen valvomaansa paikkaan,
kunnes tilanne on korjattu.
6 LUKU
PASSITUSMENETTELYSSÄ KULJETETTUIHIN MUIHIN KUIN
YHTEISÖTAVAROIHIN SOVELLETTAVAT SÄÄNNÖKSET
54 artikla
Yhteisön tullialueelle tuotaviin, jo passitusmenettelyyn asetettuihin
tavaroihin ei sovelleta 38 artiklaa, sen 1 kohdan a alakohtaa lukuunottamatta, eikä 39-53 artiklaa.
55 artikla
Passitusmenettelyssä kuljetettuihin muihin kuin yhteisötavaroihin sovel-
letaan►
M142◄-53 artiklaa, kun tavarat ovat saapuneet yhteisön
tullialueella sijaitsevaan määräpaikkaan ja ne on esitetty tullillevoimassa olevien passitusmenettelyä koskevien säännösten mukaisesti.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 21
▼B
7 LUKU
MUUT SÄÄNNÖKSET
56 artikla
Jos olosuhteet sitä edellyttävät, tulliviranomaiset voivat hävityttää
tullille esitetyt tavarat. Tulliviranomaisten on ilmoitettava asiastatavaroiden haltijalle. Tavaroiden haltijan on vastattava hävittämisestä
aiheutuvista kustannuksista.
57 artikla
Jos tulliviranomaiset havaitsevat, että tavaroita on tuotu yhteisön
tullialueelle sääntöjen vastaisesti tai että ne on salattu tullivalvonnalta,
niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, tavaroiden myyntimukaan luettuna, tilanteen korjaamiseksi.
IV OSASTO
TULLISELVITYSMUOTO
1 LUKU
YLEISTÄ
58artikla
1. Jollei toisin säädetä, tavaroille voidaan milloin tahansa osoittaa
vahvistettujen edellytysten mukaisesti tulliselvitysmuoto riippumatta
tavaroiden luonteesta, paljoudesta, alkuperästä taikka lähtö-tai määräpai-kasta.
2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei estä soveltamasta kieltoja tai
rajoituksia, jotka ovat perusteltuja julkisen moraalin, yleisen järjestyksentai turvallisuuden kannalta, ihmisten, eläinten tai kasvien terveyden jaelämän suojelemiseksi, taiteellisten, historiallisten tai arkeologistenkansallisaarteiden suojelemiseksi taikka teollisen tai kaupallisen omai-suuden suojelemiseksi.
2 LUKU
TULLIMENETTELYT
1j a k s o
Tavaroiden asettaminen tullimenettelyyn
59 artikla
1. Kaikista johonkin tullimenettelyyn asetettaviksi aiotuista tavaroista
on tehtävä kyseistä tullimenettelyä koskeva ilmoitus.
2. Vientimenettelyyn, ulkoiseen jalostusmenettelyyn, passitusmenet-
telyyn tai tullivarastointimenettelyyn ilmoitetut yhteisötavarat ovattullivalvonnassa siitä alkaen, kun niitä koskeva tulli-ilmoitus onvastaanotettu, kunnes ne viedään yhteisön tullialueelta tai hävitetääntaikka tulli-ilmoitus mitätöidään.
60 artikla
Jos yhteisön tullilainsäädännössä ei ole asiaa koskevia säännöksiä,
jäsenvaltioiden on määriteltävä alueellaan sijaitsevien eri tullitoimipaik-
kojen toimivalta, ottaen tarvittaessa huomioon tavaroiden luonteen taisen tullimenettelyn, johon ne aiotaan asettaa.
61 artikla
Tulli-ilmoitus on tehtävä:
a) kirjallisesti;1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 22
▼B
b) automaattisen tietojenkäsittelyn avulla, jos siitä säädetään komitea-
menettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä tai tulliviranomaisetsallivat sen; taikka
c) suullisesti tai muulla tavalla, jolla tavaroiden haltija ilmaisee
haluavansa asettaa ne tullimenettelyyn, jos tästä mahdollisuudestasäädetään komiteamenettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä.
A.Kirjalliset ilmoitukset
I. Tavanomainen menettely
62 artikla
1. Kirjalliset ilmoitukset on tehtävä tähän tarkoitukseen vahvistetun
virallisen mallin mukaisella lomakkeella. Ne on allekirjoitettava, ja
niissä on annettava kaikki tiedot, jotka tarvitaan tavaroille ilmoitettavaa
tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi.
2. Ilmoitukseen on liitettävä kaikki asiakirjat, jotka tarvitaan
tavaroille ilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltami-seksi.
63 artikla
Tulliviranomaisten on välittömästi vastaanotettava 62 artiklassa vahvis-
tettujen edellytysten mukaiset ilmoitukset, jos niissä tarkoitetut tavarat
esitetään tullille.
64 artikla
1. Jollei 5 artiklasta muuta johdu, tulli-ilmoituksen voi tehdä henkilö,
joka voi toimivaltaisessa tullitoimipaikassa esittää tai esityttää kyseisentavaran tullille kaikkine asiakirjoineen, jotka tarvitaan tavaroilleilmoitettavaa tullimenettelyä koskevien säännösten soveltamiseksi.
2. Kuitenkin:
a) jos tulli-ilmoituksen vastaanottamisesta seuraa erityisiä velvolli-
suuksia tietylle henkilölle, tämän on tehtävä tulli-ilmoitus itse taiteetettävä se puolestaan;
b) tavaranhaltijan on oltava sijoittautunut yhteisöön.
Yhteisöön sijoittautumista ei kuitenkaan edellytetä henkilöiltä, jotka:
— tekevät passitusta tai väliaikaista maahantuontia koskevan
ilmoituksen,
— tekevät tavaroita koskevia ilmoituksia satunnaisesti, jos tullivir-
anomaiset pitävät tätä perusteltuna.
3. Mitä 2 kohdan b alakohdassa säädetään, ei estä jäsenvaltioita
soveltamasta kolmansien maiden kanssa tehtyjä kahdenvälisiä sopi-
muksia tai vaikutukseltaan vastaavia tavanomaisia käytäntöjä, joiden
perusteella kolmansien maiden kansalaiset voivat vastavuoroisesti tehdätulli-ilmoituksia kyseisten jäsenvaltioiden alueella.
65 artikla
Tavaranhaltijan pyynnöstä tämän on sallittava oikaista yhtä tai
useampaa tulli-ilmoituksessa antamaansa tietoa sen jälkeen, kuntulliviranomaiset ovat vastaanottaneet ilmoituksen. Oikaisulla ei voida
muuttaa ilmoitusta koskemaan muita kuin siinä alun perin tarkoitettuja
tavaroita.
Oikaisua ei kuitenkaan voida sallia, jos sitä pyydetään sen jälkeen, kun
tulliviranomaiset ovat:
a) ilmoittaneet tavaranhaltijalle aikovansa tarkastaa tavarat;
b) todenneet kyseiset tiedot epätarkoiksi; tai
c) luovuttaneet tavarat.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 23
▼B
66 artikla
1. Tulliviranomaisten on tavaranhaltijan pyynnöstä mitätöitävä jo
vastaanotettu ilmoitus, jos tavaranhaltija näyttää toteen, että ilmoituk-
sessa tarkoitettu tullimenettely on ilmoitettu tavaralle erheellisesti tai
että tavaran asettaminen ilmoitettuun tullimenettelyyn ei erityistenolosuhteiden vuoksi enää ole perusteltua.
Jos tulliviranomaiset kuitenkin ovat ilmoittaneet tavaranhaltijalle
aikovansa tarkastaa tavarat, ilmoituksen mitätöintiä koskeva pyyntö
voidaan hyväksyä vasta tarkastuksen jälkeen.
2. Ilmoitus voidaan mitätöidä tavaroiden luovutuksen jälkeen
ainoastaan komiteamenettelyä noudattaen määritellyissä tapauksissa.
3. Ilmoituksen mitätöinti ei rajoita voimassa olevien rangais-
tussäännösten soveltamista.
67 artikla
Jollei erityisesti toisin säädetä, päivä, joka on otettava huomioon kaikkia
tavaralle ilmoitettua tullimenettelyä koskevia säännöksiä sovellettaessa,
on se päivä, jona tulliviranomaiset vastaanottavat ilmoituksen.
68artikla
Vastaanottamiensa ilmoitusten tutkimiseksi tulliviranomaiset voivat:
a) tarkastaa ilmoitusasiakirjat ja niiden liiteasiakirjat. Tulliviranomaiset
voivat vaatia tavaranhaltijaa esittämään muita asiakirjoja ilmoituk-sessa annettujen tietojen oikeellisuuden tutkimiseksi;
b) tarkastaa tavarat sekä ottaa näytteitä niiden analysoimista tai
yksityiskohtaista tutkimista varten.
69 artikla
1. Tavaranhaltijan tai jonkun muun tämän vastuulla on kuljetettava
tavarat sinne, missä ne tarkastetaan ja niistä otetaan tarvittaessa näytteet,
sekä järjestettävä kaikki tarkastuksen tai näytteenoton edellyttämä
käsittely. Tavaranhaltijan on vastattava aiheutuvista kustannuksista.
2. Tavaranhaltijalla on oikeus olla läsnä tavaroita tarkastettaessa ja
näytteitä otettaessa. Tulliviranomaisten on aiheelliseksi katsoessaanvaadittava tavaranhaltijaa tai tämän edustajaa olemaan läsnä tavaroitatarkastettaessa taikka näytteitä otettaessa ja avustamaan viranomaisia
tarkastuksen tai näytteenoton helpottamiseksi.
3. Jos tulliviranomaiset ottavat näytteet voimassa olevien säännösten
mukaisesti, ne eivät ole velvollisia korvaamaan sitä millään tavoin,mutta niiden on vastattava analyysista tai tutkimisesta aiheutuvistakustannuksista.
70 artikla
1. Jos tarkastetaan ainoastaan osa ilmoituksessa tarkoitetuista tavar-
oista, tarkastuksen tulokset koskevat kaikkia ilmoituksessa tarkoitettuja
tavaroita.
Tavaranhaltija voi kuitenkin pyytää lisätarkastusta arvioidessaan,
etteivät osittaisen tarkastuksen tulokset koske tarkastamatonta osaailmoituksessa tarkoitetuista tavaroista.
2. Jos ilmoituslomake koskee useampaa tavaralajia, kutakin tavar-
alajia koskevia tietoja pidetään 1 kohtaa sovellettaessa erillisenä
ilmoituksena.
71 artikla
1. Ilmoituksen tutkimisessa saatavia tuloksia käytetään sovellettaessa
sitä tullimenettelyä koskevia säännöksiä, johon tavarat asetetaan.
2. Jos ilmoitusta ei tarkasteta, 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä
sovelletaan ilmoituksessa annettujen tietojen perusteella.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 24
▼B
72 artikla
1. Tulliviranomaisten on toteutettava tavaroiden tunnistamiseksi
tarvittavat toimenpiteet, jos tunnistaminen on välttämätöntä tavaroilleilmoitettua tullimenettelyä koskevien edellytysten täyttämiseksi.
2. Ainoastaan tulliviranomaiset tai muut näiden luvalla saavat poistaa
tai hävittää tavaroihin tai kuljetusvälineisiin kiinnitetyt tunnisteet, jollei
ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este ehdottomastiedellytä niiden poistamista taikka hävittämistä tavaroiden tai kuljetusvä-lineiden suojaamiseksi.
73 artikla
1. Jos edellytykset tavaroiden asettamiselle kyseiseen tullimenette-
lyyn täyttyvät, eikä tavaroihin kohdistu kieltoja tai rajoituksia,tulliviranomaisten on luovutettava tavarat heti, kun ilmoituksessaannetut tiedot on tarkastettu tai hyväksytty tarkastamatta, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 74 artiklan soveltamista. Sama koskee tilan-
netta, jossa ilmoitusta ei voida kokonaan tarkastaa kohtuullisessamääräajassa eikä tavaroiden enää tarvitse olla käsillä tätä tarkastustavarten.
2. Kaikki ilmoituksessa tarkoitetut tavarat on luovutettava samanai-
kaisesti.
Jos ilmoitus koskee useampaa tavaralajia, kutakin tavaralajia koskevia
tietoja pidetään tätä kohtaa sovellettaessa erillisenä ilmoituksena.
74 artikla
1. Jos tulli-ilmoituksen vastaanottamisesta aiheutuu tullivelka, ilmoi-
tuksessa tarkoitettuja tavaroita ei saa luovuttaa ennen kuin tullivelka onmaksettu tai sen maksamisesta on annettu vakuus. Tätä säännöstä ei
kuitenkaan sovelleta tavaroiden väliaikaiseen maahantuontiin osittain
tullitta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista.
2. Jos tulliviranomaiset tavaroille ilmoitettua tullimenettelyä koske-
vien säännösten mukaisesti vaativat vakuuden, tavaroita ei saa luovuttaakyseiseen tullimenettelyyn ennen kuin vakuus on annettu.
75 artikla
Kaikki tarvittavat toimenpiteet, valtiolle menetetyksi julistaminen ja
myynti mukaan luettuina, on toteutettava sellaisten tavaroiden osalta,joita:
a) ei voida luovuttaa, koska:
— tavaroiden tarkastusta ei tavaranhaltijasta johtuvista syistä ole
voitu aloittaa tai suorittaa tulliviranomaisten asettamassa
määräajassa,
— asiakirjoja, jotka on esitettävä ennen tavaroiden asettamista
ilmoitettuun tullimenettelyyn, ei ole toimitettu,
— tuonti-tai vientitulleja ei ole maksettu eikä vakuutta niiden
maksamisesta ole annettu määräajassa, taikka
— tavaroihin kohdistuu kieltoja tai rajoituksia;
b) ei ole noudettu kohtuullisessa määräajassa niiden luovutuksen
jälkeen.
II. Yksinkertaistettu menettely
76 artikla
1. Helpottaakseen mahdollisimman paljon muodollisuuksia ja menet-
telyjä, mutta varmistaen kuitenkin asianmukaiset toiminnot,tulliviranomaisten on komiteamenettelyä noudattaen vahvistettavinedellytyksin sallittava:
a) että 62 artiklassa tarkoitetusta ilmoituksesta puuttuu joitakin mainitun
artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja tai että ilmoitukseen ei liitetäjoitakin mainitun artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja asiakirjoja;1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 25
▼B
b) että 62 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen sijasta annetaan kaupallinen
tai hallinnollinen asiakirja, johon on liitetty tavaroiden asettamistakyseiseen tullimenettelyyn koskeva pyyntö;
c) että tavarat ilmoitetaan kyseiseen menettelyyn merkitsemällä tavarat
asiakirjoihin; tällöin tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta, että
tavaranhaltijan on esitettävä tavarat tullille.
Yksinkertaistetun ilmoituksen, kaupallisen tai hallinnollisen asiakirjan
taikka asiakirjoihin tehtävän merkinnän on sisällettävä ainakin tavar-oiden tunnistamiseksi tarpeelliset tiedot. Asiakirjoihin tehtävässä
merkinnässä on ilmoitettava, milloin merkintä on tehty.
2. Komiteamenettelyä noudattaen vahvistettavia tapauksia lukuun
ottamatta tavaranhaltijan on tehtävä täydentävä ilmoitus, joka voi ollayleinen, jaksoittainen tai kokoava ilmoitus.
3. Edellä 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja täydentäviä ja
yksinkertaistettuja ilmoituksia pidetään yhtenä jakamattomana asiakir-jana, joka tulee voimaan sinä päivänä, jona yksinkertaistetut ilmoituksetvastaanotetaan; 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla asiakirjoihin
tehtävällä merkinnällä on sama oikeudellinen vaikutus kuin 62 artiklassa
tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisella.
4. Erityiset yhteisön passitusmenettelyyn sovellettavat yksinkertais-
tetut menettelyt vahvistetaan komiteamenettelyä noudattaen.
B.Muut ilmoitukset
77 artikla
►M31.◄Edellä 61 artiklan b alakohdan mukaisesti automaat-
tisen tietojenkäsittelyn avulla tehtäviin tulli-ilmoituksiin sekä 61 artiklanc alakohdan mukaisesti suullisesti tai muulla tavoin tehtyjä ilmoituksiakoskee soveltuvin osin, mitä 62-76 artiklassa säädetään, sanotunkuitenkaan rajoittamatta näissä artikloissa säädettyjen periaatteiden
soveltamista.
2. Kun tulli-ilmoitus tehdään automaattisen tietojenkäsittelyn avulla,
tulliviranomaiset voivat sallia, että 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujaliiteasiakirjoja ei esitetä tulli-ilmoituksen yhteydessä. Tällöin asiakirjojaon säilytettävä siten, että ne ovat tulliviranomaisten käytettävissä.
C.Ilmoitusten jälkitarkastus
78artikla
1. Tulliviranomaiset voivat viran puolesta tai tavaranhaltijan
pyynnöstä oikaista ilmoitusta tavaroiden luovutuksen jälkeen.
2. Tulliviranomaiset voivat ilmoituksessa annettujen tietojen oikeel-
lisuuden varmistamiseksi tavaroiden luovutuksen jälkeen tarkastaakyseisten tavaroiden tuontia tai vientiä taikka näihin tavaroihinmyöhemmin kohdistettavia kaupallisia toimia koskevat kaupallisetasiakirjat ja tiedot. Nämä tarkastukset voidaan suorittaa tavaranhaltijantiloissa, ammattitoiminnan harjoittajana suoraan tai välillisesti main-
ituissa toimissa osallisena olevan henkilön tiloissa taikka muun
mainittuja asiakirjoja ja tietoja ammattitoimintaansa varten hallussaanpitävän henkilön tiloissa. Tulliviranomaiset voivat myös tarkastaatavarat, jos niiden esittäminen tullille on vielä mahdollista.
3. Jos ilmoituksen tarkastus tai jälkitarkastus osoittaa, että kyseistä
tullimenettelyä koskevia säännöksiä on sovellettu virheellisten taipuutteellisten tietojen perusteella, tulliviranomaisten on mahdollisestiannettujen säännösten mukaisesti toteutettava tilanteen korjaamiseksitarvittavat toimenpiteet käytettävissään olevat uudet tiedot huomioonottaen.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 26
▼M3
▼B
▼B
2j a k s o
Luovutus vapaaseen liikkeeseen
79 artikla
Muiden kuin yhteisötavaroiden luovutus vapaaseen liikkeeseen antaa
niille yhteisötavaroiden tullioikeudellisen aseman.
Luovutus vapaaseen liikkeeseen sisältää kauppapoliittisten toimenpi-
teiden soveltamisen, muiden tavaran maahantuontia koskevienmuodollisuuksien suorittamisen sekä lain mukaan kannettavien tullienkantamisen.
80 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 67 artiklassa säädetään, jos tavarasta
kannettava tuontitulli kuuluu 4 artiklan 10 alakohdan ensimmäisessäluetelmakohdassa tarkoitettuihin tulleihin ja jos tätä tullia alennetaan sen
päivän jälkeen, jona vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus
on vastaanotettu, mutta ennen kuin tavara on luovutettu, tavaranhaltijavoi pyytää edullisemman tullin soveltamista.
2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta, jos tavaroita ei
yksinomaan tavaranhaltijasta johtuvista syistä ole voitu luovuttaa.
81 artikla
Jos lähetys käsittää eri tariffinimikkeisiin luokiteltuja tavaroita ja kunkin
tavaran tariffinimikkeensä mukainen käsittely aiheuttaisi ilmoitusta
laadittaessa suhteettoman paljon työtä ja kustannuksia kannettaviintuontitulleihin nähden, tulliviranomaiset voivat tavaranhaltijanpyynnöstä hyväksyä tuontitullin kannettavaksi koko lähetyksestäkorkeimman tuontitullin alaisen tariffiin luokittelun mukaan.
82 artikla
1. Kun tavarat luovutetaan vapaaseen liikkeeseen alennetuin tullein
tai tullitta niiden tietyn käyttötarkoituksen perusteella, ne on pidettävä
tullivalvonnassa. Tullivalvonta on lopetettava, jos alennetun tullin tai
tullittomuuden myöntämiselle säädettyjä edellytyksiä ei enää voidasoveltaa, jos tavarat viedään tai hävitetään taikka jos tavaroita sallitaankannettavien tullien maksamista vastaan käytettävän muihin tarkoituk-siin kuin niihin, jotka on säädetty alennetun tuontitullin tai
tullittomuuden myöntämisen edellytyksiksi.
2. Mitä 88 ja 90 artiklassa säädetään, koskee soveltuvin osin 1
kohdassa tarkoitettuja tavaroita.
83 artikla
Vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat menettävät yhteisötavaroiden
tullioikeudellisen aseman, kun:
a) vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus mitätöidään
luovutuksen jälkeen ►
M1 ◄;
taikka
b) tavaroista kannettavat tuontitullit palautetaan tai peruutetaan:
— sisäisessä jalostusmenettelyssä tullinpalautusjärjestelmää sovel-
taen;
— tavaroiden puutteellisuuden tai sopimuksenvastaisuuden vuoksi
238 artiklan mukaisesti,
— 239 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa, joissa tullien palautta-
minen tai peruuttaminen edellyttää tavaroiden vientiä,jälleenvientiä tai vastaavan tulliselvitysmuodon osoittamistaniille.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 27
▼B
3j a k s o
Suspensiomenettelyt ja taloudellisesti vaikuttavat tullimenettelyt
A.Useita menettelyjä koskevat yhteiset säännökset
84 artikla
1. Jäljempänä 85-90 artiklassa tarkoitetaan:
a) ”suspensiomenettelyllä” muiden kuin yhteisötavaroiden osalta seu-
raavia menettelyjä:
— ulkoinen passitus,
— tullivarastointi,
— sisäinen jalostus suspensiojärjestelmää soveltaen,
— tullivalvonnassa tapahtuva valmistus,— väliaikainen maahantuonti;
b) ”taloudellisesti vaikuttavalla tullimenettelyllä” seuraavia menet-
telyjä:
— tullivarastointi,
— sisäinen jalostus,— tullivalvonnassa tapahtuva valmistus,— väliaikainen maahantuonti,— ulkoinen jalostus.
2. ’Tuontitavaroilla’ tarkoitetaan suspensiomenettelyyn asetettuja
tavaroita sekä tavaroita, joihin on sisäisessä jalostuksessa tullinpalau-tusjärjestelmää soveltaen kohdistettu vapaaseen liikkeeseenluovutukseen liittyvät muodollisuudet sekä 125 artiklassa säädetyt
muodollisuudet.
3. ’Muuttumattomilla tavaroilla’ tarkoitetaan tuontitavaroita, joita ei
sisäisessä jalostuksessa tai tullivalvonnassa tapahtuvassa valmistuksessaole millään tavoin valmistettu tai käsitelty.
85 artikla
Taloudellisesti vaikuttavien tullimenettelyjen soveltaminen edellyttää
tulliviranomaisten lupaa.
86 artikla
Sanotun rajoittamatta kyseistä menettelyä koskevien ylimääräisten
erityisedellytysten soveltamista, 85 artiklassa ja 100 artiklan 1 kohdassa
tarkoitettu lupa voidaan myöntää ainoastaan:
— henkilöille, jotka antavat kaikki tarvittavat vakuudet toimintojen
asianmukaisesta suorittamisesta,
— jos tulliviranomaiset voivat valvoa ja tarkastaa menettelyä ilman
kyseisiin taloudellisiin tarpeisiin nähden suhteettomia hallinnollisia
järjestelyjä.
87 artikla
1. Kyseisen menettelyn käyttämisen edellytykset on vahvistettava sitä
koskevassa luvassa.
2. Luvanhaltijan on ilmoitettava tulliviranomaisille kaikista luvan
myöntämisen jälkeen ilmenevistä seikoista, jotka ovat omiaan vaikutta-maan luvan voimassaoloon tai sisältöön.
87 a artikla
Edellä 4 artiklan 7 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan toisessa
virkkeessä tarkoitetuissa tapauksissa kaikkia suspensiomenettelyynasetetuista tavaroista tuotettuja tuotteita tai tavaroita pidetään samaanmenettelyyn asetettuina.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 28
▼M1
▼B
88 artikla
Tulliviranomaiset voivat edellytyksenä tavaroiden asettamiselle suspen-
siomenettelyyn vaatia, että luvanhaltija antaa vakuuden tavaroista
mahdollisesti syntyvän tullivelan maksamisesta.
Vakuuden antamisesta yksittäisten suspensiomenettelyjen yhteydessä
voidaan antaa erityissäännöksiä.
89 artikla
1. Taloudellisesti vaikuttava suspensiomenettely on päätettävä, kun
tähän menettelyyn asetetuille tavaroille tai tässä menettelyssä mahdolli-sesti tuotetuille jalostetuille tai valmistetuille tuotteille osoitetaan uusihyväksytty tulliselvitysmuoto.
2. Tulliviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet
tilanteen korjaamiseksi sellaisten tavaroiden osalta, joita koskevaa
menettelyä ei ole päätetty säädetyin edellytyksin.
90 artikla
Taloudellisesti vaikuttavan tullimenettelyn haltijan oikeudet ja velvolli-
suudet voidaan tulliviranomaisten vahvistamin edellytyksin siirtääasianmukaisessa järjestyksessä muille henkilöille, jotka täyttävätkyseisestä menettelystä hyötymiselle säädetyt edellytykset.
B.Ulkoinen passitus
1. (SIC! I) Yleiset sää nnökset
91 artikla
1. Ulkoisessa passitusmenettelyssä on seuraavien tavaroiden voitava
liikkua yhteisön tullialueella sijaitsevasta paikasta toiseen:
a) muut kuin yhteisötavarat tuontitullitta tai ilman muita maksuja ja
niihin sovellettavia kauppapoliittisia toimenpiteitä;
b) yhteisötavarat komiteamenettelyä noudattaen määritettävissä tapauk-
sissa ja määritettävien edellytysten mukaisesti sen välttämiseksi, ettävientiin tarkoitetut tai vientitoimenpiteistä hyötyvät tavarat eivätvoisi tapauksesta riippuen välttyä näiltä toimenpiteiltä tai hyötyäperusteettomasti niistä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun liikkumisen on tapahduttava:
a) yhteisön ulkoisessa passitusmenettelyssä;
b) TIR-carnet'lla (TIR-yleissopimus), jos kuljetus:
1) on alkanut tai sen on määrä päättyä yhteisön ulkopuolella,
2) sisältää tavaralähetyksiä, jotka on purettava yhteisön tullialueella
ja kuljetetaan yhdessä kolmannessa maassa purettavien tavaroidenkanssa, taikka
3) tapahtuu kahden yhteisössä sijaitsevan paikan välillä kolmannen
maan alueen kautta;
c) ATA-carnet'lla, ►
M1 ◄jota käytetään passitusasia-
kirjana;
d) Reinin manifestilla (Reinin vesiliikenteestä tehdyn tarkistetun
yleissopimuksen 9 artikla);
e) lomakkeella 302, josta määrätään Lontoossa 19 päivänä kesäkuuta
1951 allekirjoitetussa Pohjois-Atlantin Liiton jäsenvaltioidenvälisessä niiden joukkojen asemaa koskevassa sopimuksessa; taikka
f) postitse (pakettiposti mukaan luettuna).1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 29
▼M2
▼B
▼B
3. Ulkoisen passitusmenettelyn soveltaminen ei rajoita taloudellisesti
vaikuttavaan tullimenettelyyn asetettujen tavaroiden kuljetusta koske-vien erityissäännösten soveltamista.
92 artikla
1. Ulkoinen passitusmenettely päättyy ja menettelynhaltijan velvoit-
teet on täytetty silloin, kun menettelyyn asetetut tavarat ja niitä koskevat
asiakirjat esitetään määrätullitoimipaikassa kyseistä menettelyä koske-vien säännösten mukaisesti.
2. Tulliviranomaiset päättävät ulkoisen passitusmenettelyn silloin,
kun he pystyvät lähtötullitoimipaikassa saatavilla olevia ja määrätulli-toimipaikassa saatavilla olevia tietoja vertaamalla osoittamaan, että
menettely on asianmukaisesti päätetty.
II. Yhteisön ulkoista passitusta koskevat erityissäännökset
93 artikla
Yhteisön ulkoista passitusmenettelyä voidaan soveltaa kolmannen maan
alueen kautta tapahtuvissa kuljetuksissa ainoastaan, jos:
a) tästä mahdollisuudesta on määrätty kansainvälisessä sopimuksessa;
taikka
b) kuljetus mainitun maan kautta tapahtuu ainoastaan yhdellä yhteisön
tullialueella laaditulla kuljetusasiakirjalla; tällöin menettely keskey-
tetään kolmannen maan alueella.
94 artikla
1. Passituksesta vastaavan on annettava vakuus tavaroista mahdolli-
sesti syntyvien tullivelan ja muiden maksujen maksamisesta.
2. Vakuus on joko:
a) yhtä passitusta koskeva vakuus tai
b) tiettyä määrää passituksia koskeva yleisvakuus, jos passituksesta
vastaava on saanut luvan tämäntyyppisen vakuuden käyttöön senjäsenvaltion tulliviranomaisilta, johon hän on sijoittautunut.
3. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu lupa myönnetään
ainoastaan henkilöille, jotka:
a) ovat sijoittautuneet yhteisöön;
b) käyttävät säännöllisesti yhteisön passitusmenettelyjä tai joiden
tulliviranomaiset tietävät pystyvän täyttämään näihin menettelyihinliittyvät velvollisuudet; ja
c) eivät ole syyllistyneet vakavaan tai toistuvaan tulli- tai vero-
lainsäädännön rikkomiseen.
4. Henkilöille, jotka osoittavat tulliviranomaisille täyttävänsä
korkeammat luotettavuusvaatimukset, voidaan antaa lupa käyttäämäärältään pienempää yleisvakuutta tai antaa vapautus vakuuden
antamisesta. Tämän luvan saamisen lisäedellytyksiä ovat:
a) yhteisön passitusmenettelyjen moitteeton käyttö tiettynä aikana;
b) yhteistyö tulliviranomaisten kanssa; ja
c) vakuudesta vapauttamisen osalta sellainen vakavaraisuus, että se
riittää kyseisiä henkilöitä koskevien sitoumusten täyttämiseen.
Tämän kohdan mukaisten lupien myöntämisen yksityiskohtaiset säännöt
vahvistetaan komiteamenettelyssä.
5. Edellä 4 kohdan mukainen vakuudesta vapauttaminen ei koske
niihin tavaroihin kohdistuvia yhteisön ulkoisia passituksia, joihinkatsotaan komiteamenettelyn mukaisesti liittyvän lisääntyneitä riskejä.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 30
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
6. Ottaen huomioon 4 kohdan mukaiset periaatteet määrältään
alennetun yleisvakuuden käyttö voidaan yhteisön ulkoisessa passituk-sessa kieltää väliaikaisesti komiteamenettelyä noudattaen
poikkeuksellisena toimenpiteenä erityisissä olosuhteissa.
7. Ottaen huomioon 4 kohdan mukaiset periaatteet yleisvakuuden
käyttö voidaan yhteisön ulkoisessa passituksessa kieltää väliaikaisestikomiteamenettelyä noudattaen tavaroilta, joiden on näytetty yleisva-kuutta käytettäessä joutuneen laajamittaisen petoksen kohteeksi.
95 artikla
1. Tarvittaessa komiteamenettelyä noudattaen määritettäviä tapauksia
lukuun ottamatta vakuutta ei tarvitse antaa:
a) ilmakuljetuksissa;
b) kuljetettaessa tavaroita Reinillä ja sen väylillä;
c) kuljetettaessa tavaraa putkijohdoissa;
d) jäsenvaltioiden rautatieyhtiöiden suorittamissa kuljetuksissa.
2. Komiteamenettelyä noudattaen määritetään tapaukset, joissa
vakuutta ei tarvitse antaa sellaisilla vesiväylillä suoritettavien tavar-
ankuljetusten osalta, jotka ovat muita kuin 1 kohdan b alakohdassatarkoitettuja vesiväyliä.
96 artikla
1. Passituksesta vastaavan on oltava yhteisön ulkoisen passitusme-
nettelyn haltija. Tämän on:
a) esitettävä tavarat muuttumattomina tullille määrätullitoimipaikassa,
määräajassa sekä ottaen huomioon tulliviranomaisten toteuttamattunnistamistoimenpiteet;
b) noudatettava yhteisön passitusmenettelyä koskevia säännöksiä.
2. Tavaroiden kuljettajan tai vastaanottajan, joka vastaanottaa tavarat
tietäen, että ne on asetettu yhteisön passitusmenettelyyn, on myösesitettävä tavarat muuttumattomina tullille määrätullitoimipaikassa,määräajassa sekä ottaen huomioon tulliviranomaisten toteuttamattunnistamistoimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta passituksesta
vastaavan 1 kohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia.
97 artikla
1. Menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja poikkeukset
määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
2. Jos tavaroita koskevien yhteisön toimenpiteiden soveltaminen
voidaan taata:
a) jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön keskinäisin kahden- tai monenvä-
lisin järjestelyin tapauskohtaisesti vahvistettavien perusteidenmukaisia yksinkertaistettuja menettelyjä, joita sovelletaan tiettyihinkuljetuksiin tai tiettyihin yrityksiin;
b) kukin jäsenvaltio voi ottaa käyttöön yksinkertaistettuja menettelyjä
soveltaen niitä tietyissä olosuhteissa tavaroihin, joita ei ole tarkoitettuliikkumaan toisen jäsenvaltion alueella.
3. Edellä 2 kohdan nojalla käyttöön otetuista yksinkertaistetuista
menettelyistä on ilmoitettava komissiolle.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 31
▼B
▼M2
▼B
C.Tullivarastot
98artikla
1. Tullivarastointimenettelyssä tullivarastoon voidaan varastoida:
a) muita kuin yhteisötavaroita, jolloin niistä ei kanneta tuontitulleja eikä
niihin sovelleta kauppapoliittisia toimenpiteitä;
b) yhteisötavaroita, joihin yhteisön erityislainsäädännön perusteella
niiden tullivarastoon siirtämisen johdosta sovelletaan pääsääntöisestiniiden vientiin liittyviä toimenpiteitä.
2. ’Tullivarastolla’ tarkoitetaan tulliviranomaisten hyväksymää ja
valvomaa paikkaa, johon tavaroita voidaan varastoida vahvistetuin
edellytyksin.
3. Tapaukset, joissa 1 kohdassa tarkoitettuja tavaroita voidaan asettaa
tullivarastointimenettelyyn varastoimatta niitä tullivarastoon,määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
99 artikla
Tullivarasto voi olla joko yleinen tai yksityinen tullivarasto.— ’Yleisellä tullivarastolla’ tarkoitetaan tullivarastoa, joka on kaikkien
käytettävissä tavaroiden varastointiin.
— ’Yksityisellä tullivarastolla’ tarkoitetaan tullivarastoa, joka on
varattu varastonpitäjälle tavaroiden varastointiin.
Varastonpitäjä on henkilö, jolle on annettu lupa tullivaraston pitämiseen.Varastoonpanija on henkilö, jota tavaroiden tullivarastointimenettelyyn
asettamista koskeva ilmoitus velvoittaa tai jolle tämän oikeudet ja
velvollisuudet on siirretty.
100 artikla
1. Tullivaraston pitäminen edellyttää tulliviranomaisten antamaa
lupaa, jolleivät tulliviranomaiset itse pidä kyseistä tullivarastoa.
2. Henkilön, joka haluaa aloittaa tullivaraston pitämisen, on esitettävä
kirjallinen hakemus, joka sisältää luvan myöntämiseksi tarvittavat tiedot,erityisesti tullivarastoinnin taloudellista tarvetta osoittavat tiedot.Luvassa on vahvistettava tullivaraston pitämistä koskevat ehdot.
3. Lupa voidaan myöntää ainoastaan yhteisöön sijoittautuneille
henkilöille.
101 artikla
Varastonpitäjä on vastuussa:
a) tullivarastossa olevien tavaroiden pysymisestä tullivalvonnassa;
b) tullivarastointimenettelyyn asetettujen tavaroiden varastoinnista
johtuvien velvollisuuksien täyttämisestä; sekä
c) luvassa vahvistettujen erityisehtojen noudattamisesta.
102 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 101 artiklassa säädetään, yleisen tullivaraston
pitämistä koskevassa luvassa voidaan määrätä, että 101 artiklan a ja/tai balakohdassa tarkoitetut vastuut lankeavat ainoastaan varastoonpanijalle.
2. Varastoonpanijan on aina vastattava tavaroiden asettamisesta
tullivarastointimenettelyyn johtuvien velvollisuuksien täyttämisestä.
103 artikla
Varastonpitäjän oikeudet ja velvollisuudet voidaan tulliviranomaisten
suostumuksella siirtää toiselle henkilölle.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 32
▼B
104 artikla
Tulliviranomaiset voivat vaatia varastonpitäjää antamaan näille 101
artiklassa tarkoitettuja vastuita koskevan vakuuden, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 88 artiklan soveltamista.
105 artikla
Tulliviranomaisten määräämän henkilön on pidettävä kaikista tullivar-
astointimenettelyyn asetetuista tavaroista tavarakirjanpitoatulliviranomaisten hyväksymässä muodossa. Tavarakirjanpito ei olevälttämätöntä tulliviranomaisten pitämässä yleisessä tullivarastossa.
Jollei 86 artiklan soveltamisesta muuta johdu, tulliviranomaiset voivat
olla vaatimatta tavarakirjanpitoa, jos 101 artiklan a ja/tai b alakohdassatarkoitetut vastuut lankeavat ainoastaan varastoonpanijalle ja tavaratasetetaan tullivarastointimenettelyyn tavanomaisen menettelyn mukai-
sella kirjallisella ilmoituksella tai 76 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitetulla hallinnollisella asiakirjalla.
106 artikla
1. Jos siihen on taloudellista tarvetta eikä tullivalvonta vaarannu,
tulliviranomaiset voivat sallia:
a) muiden kuin 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen
yhteisötavaroiden varastoinnin tullivaraston tiloissa;
b) muiden kuin yhteisötavaroiden jalostuksen tullivaraston tiloissa
sisäisessä jalostusmenettelyssä tätä menettelyä varten säädetyinedellytyksin. Muodollisuudet, joista tullivarastossa voidaan luopua,määritetään komiteamenettelyä noudattaen;
c) muiden kuin yhteisötavaroiden valmistuksen tullivaraston tiloissa
tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen menettelyssä tätä menet-
telyä varten säädetyin edellytyksin. Muodollisuudet, joista
tullivarastossa voidaan luopua, määritetään komiteamenettelyänoudattaen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tavarat eivät saa olla
tullivarastointimenettelyyn asetettuja.
3. Tulliviranomaiset voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitetut tavarat
on merkittävä 105 artiklassa säädettyyn tavarakirjanpitoon.
107 artikla
Tullivarastointimenettelyyn asetetut tavarat on merkittävä 105 artiklassa
säädettyyn tavarakirjanpitoon heti, kun ne tuodaan tullivarastoon.
108artikla
1. Tavaroiden pitämiselle tullivarastointimenettelyssä ei ole
määräaikaa.
Poikkeustapauksissa tulliviranomaiset voivat kuitenkin asettaa
määräajan, jonka kuluessa varastoonpanijan on osoitettava tavaroilleuusi tulliselvitysmuoto.
2. Komiteamenettelyä noudattaen voidaan asettaa erityisiä määräai-
koja koskemaan tiettyjä yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia 98artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tavaroita.
109 artikla
1. Tuontitavaroita voidaan käsitellä tavanomaisin tavoin niiden
säilymisen varmistamiseksi, niiden ulkonäön tai markkinointiominai-suuksien parantamiseksi taikka niiden valmistamiseksi jakelua taijälleenmyyntiä varten.
Yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvien tavaroiden osalta voidaan
laatia luettelo tapauksista, joissa mainitut käsittelytavat on kielletty, jostämä on tarpeen yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnanvarmistamiseksi.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 33
▼B
2. Tullivarastointimenettelyyn asetettuja yhteiseen maatalouspolitiik-
kaan kuuluvia 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujayhteisötavaroita voidaan käsitellä ainoastaan näille tavaroille nimeno-
maisesti määrätyin tavoin.
3. Tulliviranomaisten on ennakolta annettava lupa tavaroiden käsit-
telyyn 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitetuintavoin, ja niiden on vahvistettava edellytykset, joilla käsittelyt voidaansuorittaa.
4. Luettelot 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista käsittelytavoista laaditaan
komiteamenettelyä noudattaen.
110 artikla
Tullivarastointimenettelyyn asetetut tavarat voidaan väliaikaisesti siirtää
pois tullivarastosta, jos olosuhteet sitä edellyttävät. Siirtämiseen onsaatava ennakolta lupa tulliviranomaisilta, joiden on vahvistettava
siirtämisen edellytykset.
Tullivaraston ulkopuolella olevia tavaroita voidaan käsitellä 109
artiklassa säädetyin tavoin ja edellytyksin.
111 artikla
Tulliviranomaiset voivat sallia tullivarastointimenettelyyn asetettujen
tavaroiden siirtämisen tullivarastosta toiseen.
112 artikla
1. Jos tuontitavaran osalta syntyy tullivelka ja tämän tavaran
tullausarvon perusteena käytetään tosiasiallisesti maksettua tai makset-tavaa hintaa, johon sisältyy kustannuksia tavaroiden varastoinnista janiiden säilyttämisestä muuttumattomina varastoinnin aikana, näitäkustannuksia ei tarvitse sisällyttää tullausarvoon, jos ne on erotettu
tavarasta tosiasiallisesti maksetusta tai maksettavasta hinnasta.
2. Jos mainittua tavaraa on käsitelty 109 artiklassa tarkoitetuin
tavanomaisin tavoin, tuontitullien määrää vahvistettaessa on tavaran-haltijan pyynnöstä otettava huomioon se tämän tavaran laji, tullausarvoja paljous, jotka olisi otettu huomioon 214 artiklassa tarkoitettuna
ajankohtana, jos tavaraa ei olisi käsitelty mainitulla tavalla. Tästä
säännöksestä voidaan kuitenkin hyväksyä poikkeuksia komiteamenet-telyä noudattaen.
3. Jos tuontitavara luovutetaan 76 artiklan 1 kohdan c alakohdan
mukaisesti vapaaseen liikkeeseen, on tavaran laji, tullausarvo ja määräotettava 214 artiklan mukaisesti huomioon sellaisena kuin ne tavaranosalta olivat, kun tavara asetettiin tullivarastointimenettelyyn.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan, jos kyseiset maksujen määräyty-
misperusteet ovat olleet tunnustettuja tai hyväksyttyjä, kun tavara on
asetettu menettelyyn, ja jollei asianomainen pyydä niiden soveltamista
tullivelan syntymishetkellä.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan 78 artik-
lassa tarkoitetun jälkitarkastuksen soveltamista.
113 artikla
Tullivarastointimenettelyyn asetetut yhteiseen maatalouspolitiikkaan
kuuluvat 98 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut yhteisötavaraton vietävä maasta, tai niille on osoitettava muu mainitussa artiklassatarkoitettu yhteisön erityislainsäädännössä säädetty tulliselvitysmuoto.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 34
▼M1
▼B
▼B
D.Sisäinen jalostus
I. Yleistä
114 artikla
1. Sisäisessä jalostusmenettelyssä seuraavia tavaroita voidaan käyttää
yhteisön tullialueella yhden tai useamman jalostustoiminnon kohdista-
miseksi niihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 115 artiklansoveltamista:
a) yhteisön tullialueelta jalostettuina tuotteina jälleenvietäviksi tarkoi-
tetut muut kuin yhteisötavarat, jolloin näihin ei sovelleta tuontitullejaeikä kauppapoliittisia toimenpiteitä;
b) vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat, joista kannettavat tuonti-
tullit palautetaan tai peruutetaan, jos ne viedään jalostettuinatuotteina yhteisön tullialueelta.
2. Seuraavilla ilmaisuilla tarkoitetaan:
a) ”suspensiojärjestelmällä” 1 kohdan a alakohdan mukaista sisäistä
jalostusmenettelyä;
b) ”tullinpalautusjärjestelmällä” 1 kohdan b alakohdan mukaista sisäistä
jalostusmenettelyä;
c) ”jalostustoiminnoilla”:
— tavaroiden käsittelyä, niiden asennus, kokoonpano ja sovitta-
minen muihin tavaroihin mukaan luettuina,
— tavaroiden valmistusta,— tavaroiden korjausta, niiden entisöinti ja kunnostaminen mukaan
luettuina, sekä
— tiettyjen sellaisten komiteamenettelyä noudattaen määritettävien
tavaroiden käyttöä, jotka eivät sisälly jalostettuihin tuotteisiinmutta mahdollistavat niiden tuottamisen tai helpottavat sitä,vaikka ne kuluvat kokonaan taikka osittain loppuun niiden käytönaikana;
d) ”jalostetuilla tuotteilla” kaikkia jalostustoiminnoissa saatavia tuot-
teita;
e) ”vastaavilla tavaroilla” yhteisötavaroita, joita käytetään tuontitavar-
oiden sijasta jalostettujen tuotteiden valmistuksessa;
f) ”tuotolla” tietyn tuontitavaraerän jalostuksessa saatavien jalostettujen
tuotteiden paljoutta tai prosentuaalista osuutta.
115 artikla
1. Jos 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja jollei 4 kohdasta
muuta johdu, tulliviranomaisten on sallittava:
a) jalostettujen tuotteiden valmistaminen vastaavista tavaroista;
b) vastaavista tavaroista valmistettujen jalostettujen tuotteiden vienti
yhteisöstä ennen tuontitavaroiden maahantuontia.
2. Vastaavien tavaroiden on oltava samaa laatua ja ominaisuuksiltaan
samanlaisia kuin tuontitavaroiden. Komiteamenettelyä noudattaen
määritettävissä erityistapauksissa voidaan vastaavien tavaroiden
kuitenkin sallia olevan pidemmälle valmistettuja kuin tuontitavaroiden.
3. Sovellettaessa 1 kohtaa tuontitavaroita pidetään tullitarkoituksissa
vastaavina tavaroina ja vastaavia tavaroita tuontitavaroina.
4. Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on kieltää 1 kohdan sovelta-
minen, asettaa sille ehtoja tai helpottaa sitä, voidaan hyväksyä
komiteamenettelyä noudattaen.
5. Jos 1 kohdan b alakohtaa sovellettaessa jalostetut tuotteet olisivat
vientitullien alaisia, jollei niitä vietäisi tai jälleenvietäisi sisäisessäjalostusmenettelyssä, luvanhaltijan on annettava vakuus tullien maksa-misesta siltä varalta, ettei tuontitavaroita tuotaisi maahan määräajassa.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 35
▼M3
▼B
▼B
II. Luvan myöntäminen
116 artikla
Lupa sisäiseen jalostukseen voidaan myöntää jalostustoimintoja suor-
ittavan tai suorituttavan henkilön hakemuksesta.
117 artikla
Lupa voidaan myöntää ainoastaan:
a) yhteisöön sijoittautuneille henkilöille. Jos tuonti ei ole kaupallista,
lupa voidaan kuitenkin myöntää henkilöille, jotka ovat sijoittautuneetyhteisön ulkopuolelle;
b) jos, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 114 artiklan 2 kohdan c
alakohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen tavaroidenkäyttöä, tuontitavarat ovat tunnistettavissa jalostetuissa tuotteissataikka jos 115 artiklassa tarkoitetussa tapauksessa vastaavia tavaroitakoskevien edellytysten täyttyminen voidaan tarkastaa;
c) jos sisäinen jalostusmenettely voi auttaa luomaan mahdollisimman
suotuisat edellytykset jalostettujen tuotteiden viennille tai jälleen-viennille yhteisön tuottajien keskeisiä etuja haittaamatta (taloudellisetedellytykset). ►
M3Tapaukset, joissa taloudelliset edellytykset
katsotaan täytetyiksi, voidaan määrittää komiteamenettelyä
noudattaen. ◄
III. Menettelynsuorittaminen
118artikla
1. Tulliviranomaisten on asetettava määräaika, jonka kuluessa
jalostetut tuotteet on vietävä tai jälleenvietävä taikka niille on
osoitettava muu tulliselvitysmuoto. Määräaikaa asetettaessa on otettava
huomioon jalostustoimintojen suorittamiseen ja jalostettujen tuotteidenmyyntiin tarvittava aika.
2. Määräaika alkaa siitä päivästä, jona muut kuin yhteisötavarat
asetetaan sisäiseen jalostusmenettelyyn. Tulliviranomaiset voivat
pidentää tätä määräaikaa luvanhaltijan asianmukaisesti perustellusta
hakemuksesta.
Menettelyn yksinkertaistamiseksi voidaan päättää, että määräaika, joka
alkaa kalenterikuukauden tai vuosineljänneksen aikana, päättyytapauksen mukaan myöhemmän kalenterikuukauden tai vuosineljän-neksen viimeisenä päivänä.
3. Sovellettaessa 115 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tullivirano-
maisten on asetettava määräaika, jonka kuluessa muut kuinyhteisötavarat on ilmoitettava tähän menettelyyn. Määräaika alkaasiitä päivästä, jona näitä tavaroita vastaavista tavaroista valmistettujajalostettuja tuotteita koskeva vienti-ilmoitus vastaanotetaan.
4. Tiettyjä jalostustoimintoja tai tiettyjä tuontitavaroita koskevia
erityisiä määräaikoja voidaan asettaa komiteamenettelyä noudattaen.
119 artikla
1. Tulliviranomaisten on vahvistettava joko toiminnan tuottoaste tai
tarvittaessa tuoton määritystapa. Tuottoaste on määritettävä niidentosiasiallisten olosuhteiden perusteella, joissa jalostustoiminto suorite-taan tai se on määrä suorittaa.
2. Jos olosuhteet sitä edellyttävät, ja erityisesti sellaisissa jalostus-
toiminnoissa, jotka tavallisesti suoritetaan selvästi määritellyissä
teknisissä olosuhteissa, jotka kohdistuvat olennaisilta ominaisuuksiltaanyhdenmukaisiin tavaroihin ja joissa saadaan laadullisesti yhdenmukaisiajalostettuja tuotteita, voidaan komiteamenettelyä noudattaen ja ennaltatodettujen tosiasiallisten tietojen perusteella vahvistaa vakiomääräinentuottoaste.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 36
▼B
120 artikla
Tapaukset, joissa sekä edellytykset, joilla muuttumattomia tavaroita tai
jalostettuja tuotteita pidetään vapaaseen liikkeeseen luovutettuina,voidaan vahvistaa komiteamenettelyä noudattaen.
121 artikla
1. Jollei 122 artiklasta muuta johdu, mahdollisesti syntyvän tullivelan
määrä on määritettävä niillä tullin määräytymisperusteilla, joita voidaansoveltaa tuontitavaroihin sinä ajankohtana, jona ilmoitus näiden
tavaroiden asettamisesta sisäiseen jalostusmenettelyyn vastaanotetaan.
2. Jos tuontitavarat 1 kohdassa tarkoitettuna ajankohtana täyttävät
tariffikiintiöiden tai tariffikattojen perusteella sovellettavan tullietuus-
kohtelun myöntämisen edellytykset, ne ovat oikeutettuja etuuskohteluun,
jota mahdollisesti sovelletaan samanlaisiin tavaroihin sinä päivänä, jonavapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus vastaanotetaan.
122 artikla
Poiketen siitä, mitä 121 artiklassa säädetään, jalostettuihin tuotteisiin:
a) sovelletaan niihin soveltuvia tuontitulleja, jos
— ne luovutetaan vapaaseen liikkeeseen ja ne sisältyvät komitea-
menettelyä noudattaen hyväksyttyyn luetteloon, ja siltä osin kuinne suhteessa vastaavat maasta vietyjä luetteloon sisältymättömiätuotteita. Luvanhaltija voi kuitenkin pyytää näistä tuotteistakannettavan tullin määrittämistä 121 artiklassa vahvistetuinedellytyksin,
— niistä kannetaan yhteisessä maatalouspolitiikassa vahvistettuja
maksuja ja komiteamenettelyä noudattaen annetut säännöksetedellyttävät sitä;
b) sovelletaan kyseisessä tullimenettelyssä sovellettavien taikka vapaa-
alueita tai vapaavarastoja koskevien säännösten mukaisesti
määritettyjä tuontitulleja, jos jalostetut tuotteet on asetettu suspen-
siomenettelyyn taikka siirretty vapaa-alueelle tai vapaavarastoon;
Kuitenkin:— asianomainen voi pyytää tullin määrittämistä 121 artiklan
mukaisesti,
— kannettavien tuontitullien määrän on oltava vähintään yhtä suuri
kuin 121 artiklan mukaisesti määritetty määrä, jos jalostetuille
tuotteille on osoitettu muu edellä tarkoitettu tulliselvitysmuoto
kuin valmistus tullivalvonnassa;
c) voidaan soveltaa tullin määrittämistä tullivalvonnassa tapahtuvassa
valmistuksessa koskevia säännöksiä, jos tuontitavara olisi voituasettaa tähän menettelyyn;
d) voidaan soveltaa niiden tiettyyn käyttötarkoitukseen perustuvaa
edullista tullikohtelua, jos samanlaiset tuontitavarat ovat oikeutettujatällaiseen kohteluun;
e) sovelletaan tuontitullittomuutta, jos samanlaisille maahan tuoduille
tavaroille myönnetään tullittomuus 184 artiklan mukaisesti.
IV. Yhteisön tullialueen ulkopuolella suoritettavat jalostustoi-
minnot
123 artikla
1. Jalostetut tuotteet tai muuttumattomat tavarat taikka osa niistä
voidaan tulliviranomaisen luvalla viedä väliaikaisesti yhteisön tullia-lueen ulkopuolelle edelleen jalostettaviksi ulkoista jalostusta koskevissasäännöksissä vahvistettujen edellytysten mukaisesti.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 37
▼B
2. Jos jälleentuotujen tuotteiden osalta syntyy tullivelka, tulevat
kannettaviksi:
a) 1 kohdassa tarkoitetuista jalostetuista tuotteista tai muuttumattomista
tavaroista kannettavat tuontitullit, jotka on laskettava 121 ja 122artiklan mukaisesti; sekä
b) yhteisön tullialueen ulkopuolisen jalostuksen jälkeen jälleentuoduista
tuotteista kannettavat tuontitullit, joiden määrä on laskettava ulkoista
jalostusmenettelyä koskevien säännösten mukaisesti, samoin edelly-tyksin kuin jos tässä menettelyssä viedyt tuotteet olisi luovutettuvapaaseen liikkeeseen ennen niiden vientiä.
V. Tullinpalautusjärjestelmää koskevat erityissäännökset
124 artikla
1. Tullinpalautusjärjestelmää voidaan käyttää kaikkien tavaroiden
osalta. Sitä ei kuitenkaan voida käyttää, jos vapaaseen liikkeeseenluovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohtana
— tuontitavaroihin sovelletaan määrällisiä tuontirajoituksia,
— tuontitavaroihin sovelletaan kiintiöjärjestelmän mukaista tariffitoi-
menpidettä,
— tuontitavaroista on esitettävä yhteisen maatalouspolitiikan mukainen
tuonti- tai vientitodistus, tai
— jalostetuille tuotteille on vahvistettu vientituki tai vientimaksu.
2. Tuontitulleja ei myöskään voida palauttaa tullinpalautusjärjes-
telmän nojalla, jos jalostettujen tuotteiden vienti-ilmoituksenvastaanottoajankohtana kyseisistä tuotteista on esitettävä yhteisen
maatalouspolitiikan mukainen tuonti- tai vientitodistus tai jos niille on
vahvistettu vientituki tai vientimaksu.
3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksistä voidaan poiketa komiteame-
nettelyä noudattaen.
125 artikla
1. Vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevassa ilmoituksessa on
oltava maininta tullinpalautusjärjestelmän käytöstä sekä viittaus lupaan.
2. Lupa on tulliviranomaisten pyynnöstä liitettävä vapaaseen liikkee-
seen luovutusta koskevaan ilmoitukseen.
126 artikla
Tullinpalautusjärjestelmää käytettäessä ei sovelleta 115 artiklan 1
kohdan b alakohtaa eikä 3 ja 5 kohtaa, 118 artiklan 3 kohtaa, 120 tai121 artiklaa, 122 artiklan a alakohdan toista luetelmakohtaa tai c
alakohtaa eikä 129 artiklaa.
127 artikla
Jalostettujen tuotteiden väliaikaista vientiä 123 artiklan 1 kohdan
mukaisesti ei pidetä 128 artiklassa tarkoitettuna vientinä, ellei näitätuotteita jälleentuoda yhteisöön asetettujen määräaikojen kuluessa.
128artikla
1. Luvanhaltija voi hakea tuontitullienpalauttamista tai peruuttamista,
jos tämä voi tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla osoittaa, että
tullinpalautusjärjestelmässä vapaaseen liikkeeseen luovutetut tuontita-
varat on jalostettuina tuotteina tai sellaisenaan olevina tavaroina joko
— viety, taikka
— asetettu niiden myöhempää jälleenvientiä varten passitusmenette-
lyyn, tullivarastointimenettelyyn, väliaikaisen maahantuonnin1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 38
▼M3
▼B
▼M1
▼M1
menettelyyn tai suspensiojärjestelmän mukaiseen sisäiseen jalostus-
menettelyyn taikka siirretty vapaa-alueelle tai vapaavarastoon,
jos myös kaikki menettelyn käyttämisen edellytykset täyttyvät.
2. Osoitettaessa jalostetuille tuotteille tai sellaisenaan oleville tavar-
oille jokin 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettutulliselvitysmuoto näitä tuotteita ja tavaroita pidetään muina kuin
yhteisötavaroina.
3. Määräaika, jonka kuluessa tullinpalautusta on haettava,
määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
4. Jos jalostetut tuotteet tai sellaisenaan olevat tavarat, jotka on 1
kohdan mukaisesti asetettu tullimenettelyyn taikka siirretty vapaa-alueelle tai vapaavarastoon, luovutetaan vapaaseen liikkeeseen, palau-tettua tai peruutettua tuontitullien määrää pidetään syntyvän tullivelanmääränä, sanotun kuitenkan (SIC! kuitenkaan) rajoittamatta 122 artiklan
b alakohdan soveltamista.
5. Palautettavaa tai peruutettavaa tuontitullien määrää määritettäessä
noudatetaan soveltuvin osin 122 artiklan alakohdan ensimmäistäluetelmakohtaa.
VI. Muut säännökset
129 artikla
Suspensiojärjestelmän mukaisesti tapahtuvaa sisäistä jalostusmenettelyä
sovelletaan myös vapautuksen saamiseksi jalostettujen tuotteidenvientitulleista, jotka on kannettava tuontitavaroiden sijasta yhteisötavar-
oista tuotetuista samanlaisista tuotteista.
E.Tullivalvonnassa tapahtuva valmistus
130 artikla
Tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen menettelyssä voidaan käyttää
muita kuin yhteisötavaroita tuontitullitta tai ilman kauppapoliittisiatoimenpiteitä yhteisön tullialueella niiden lajia tai tilaa muuttavientoimintojen suorittamiseksi sekä luovuttaa näissä toiminnoissa saatavattuotteet vapaaseen liikkeeseen asianmukaiset tuontitullit maksaen. Näitä
tuotteita kutsutaan valmistetuiksi tuotteiksi.
131 artikla
Tapaukset, joissa tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen menettelyä
voidaan soveltaa, samoin kuin soveltamista koskevat erityisedellytykset,määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
132 artikla
Lupa tullivalvonnassa tapahtuvaan valmistukseen voidaan myöntää
valmistuksen suorittavan tai suorituttavan henkilön hakemuksesta.
133 artikla
Lupa voidaan myöntää ainoastaan:
a) yhteisöön sijoittautuneille henkilöille;
b) jos tuontitavarat ovat tunnistettavissa valmistetuissa tavaroissa;
c) jos tavaroille ei niiden valmistuksen jälkeen voida taloudellisesti
kannattavasti palauttaa niiden tähän menettelyyn asettamista edeltä-nyttä lajia tai tilaa;1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 39
▼B
▼M1
▼B
▼M3
▼B
▼B
d) jos menettelyllä ei voida kiertää maahan tuotujen tavaroiden
alkuperää ja määrällisiä rajoituksia koskevien säännösten vaiku-tuksia;
e) jos edellytykset, joilla menettely voi osaltaan vaikuttaa tavaroiden
valmistustoiminnan luomiseen tai ylläpitämiseen yhteisössä haittaa-matta yhteisössä samankaltaisia tavaroita tuottavien keskeisiä etuja,täyttyvät (taloudelliset edellytykset). ►
M3Tapaukset, joissa talou-
delliset edellytykset katsotaan täytetyiksi, voidaan määrittää
komiteamenettelyä noudattaen. ◄
134 artikla
Soveltuvin osin noudatetaan, mitä 118 artiklan 1, 2 ja 4 kohdassa sekä
119 artiklassa säädetään.
135 artikla
Jos muuttumattomien tavaroiden tai luvassa tarkoitetun valmistusasteen
välivaiheessa olevien tavaroiden osalta syntyy tullivelka, tullivelanmäärä on määritettävä niillä tullin määräytymisperusteilla, joita
tuontitavaroihin on sovellettu sinä ajankohtana, jona niiden asettamista
tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen menettelyyn koskeva ilmoituson vastaanotettu.
136 artikla
1. Jos tuontitavarat ovat niitä tullivalvonnassa tapahtuvan valmis-
tuksen menettelyyn asetettaessa täyttäneet tullietuuskohtelun
myöntämisen edellytykset ja jos tätä tullietuuskohtelua sovelletaanvapaaseen liikkeeseen luovutettujen valmistettujen tavaroiden kanssasamanlaisiin tuotteisiin, valmistetuista tavaroista kannettavat tuontitulliton laskettava soveltamalla mainitun tullietuuskohtelun mukaista tullin
määrää.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettua tullietuuskohtelua sovelletaan tuonti-
tavaroihin tariffikiintiöiden tai tariffikattojen perusteella, 1 kohdassa
tarkoitettua valmistettujen tavaroiden tullin määrää sovelletaan silläedellytyksellä, että mainittu tullietuuskohtelu on sovellettavissa tuonti-tavaroihin vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksenvastaanottoajankohtana. Tällöin vapaaseen liikkeeseen luovutettujenvalmistettujen tavaroiden tuottamiseen tosiasiallisesti käytetty tuontita-
varoiden paljous on luettava vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan
ilmoituksen vastaanottoajankohtana voimassa oleviin tariffikiintiöihintai tariffikattoihin, eikä mitään paljouksia lueta valmistettujen tavaroidenkanssa samanlaisia tavaroita varten vahvistettuihin tariffikiintiöihin taitariffikattoihin.
F.Väliaikainen maahantuonti
137 artikla
Väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä voidaan käyttää yhteisön
tullialueella kokonaan tai osittain tuontitullitta ja ilman kauppapoliittisiatoimenpiteitä muita kuin yhteisötavaroita, jotka on tarkoitettu jälleen-
vietäviksi muuttumattomina, niiden käytöstä johtuvaa tavanomaista
arvonalentumista lukuun ottamatta.
138artikla
Lupa väliaikaiseen maahantuontiin voidaan myöntää kyseisiä tavaroita
käyttävän tai niiden käytön järjestävän henkilön hakemuksesta.
139 artikla
Tulliviranomaisten on evättävä lupa väliaikaiseen maahantuontiin, jos
tuontitavaroiden tunnistamista ei voida varmistaa.
Tulliviranomaiset voivat kuitenkin myöntää luvan väliaikaiseen
maahantuontiin, vaikka tunnistamista ei voitaisikaan varmistaa, jostavaroiden ja suoritettavien toimintojen luonne huomioon ottaen on1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 40
▼B
ilmeistä, ettei tunnistamistoimenpiteiden puuttuminen aiheuta menet-
telyn väärinkäyttöä.
140 artikla
1. Tulliviranomaisten on asetettava määräaika, jonka kuluessa
tuontitavarat on jälleenvietävä tai niille on osoitettava uusi tulliselvi-tysmuoto. Määräajan on oltava riittävän pitkä luvassa tarkoitetun käytöntarkoituksen saavuttamiseksi.
2. Tavarat voivat olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä
enintään 24 kuukautta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 141 artiklanmukaisesti asetettujen erityisten määräaikojen soveltamista. Asiano-maisen suostumuksella tulliviranomaiset voivat kuitenkin asettaa
lyhyempiä määräaikoja.
3. Jos poikkeukselliset olosuhteet sitä edellyttävät, tulliviranomaiset
voivat asianomaisen pyynnöstä kohtuullisesti pidentää 1 ja 2 kohdassa
tarkoitettuja määräaikoja luvassa tarkoitetun käytön mahdollistamiseksi.
141 artikla
Tapaukset, joissa ja erityisedellytykset, joilla väliaikaisen maahan-
tuonnin menettelyä voidaan soveltaa täysin tuontitullittomana,määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
142 artikla
1. Lupa osittain tuontitullittomaan väliaikaisen maahantuonnin
menettelyyn myönnetään tavaroille, joita 141 artiklan mukaisesti annetutsäännökset eivät koske, tai tavaroille, joita nämä säännökset koskevat,mutta jotka eivät täytä kaikkia niitä edellytyksiä, jotka näissäsäännöksissä on vahvistettu väliaikaisen maahantuonnin myöntämiseksitäysin tullitta.
2. Luettelo tavaroista, joihin osittain tuontitullittoman väliaikaisen
maahantuonnin menettelyä ei voida soveltaa, ja edellytykset, joilla tätä
menettelyä voidaan käyttää, määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
143 artikla
1. Osittain tuontitullittomaan väliaikaisen maahantuonnin menette-
lyyn asetetuista tavaroista kannettavien tuontitullien määrän on oltavakolme prosenttia sellaiselta kuukaudelta tai kuukauden osalta, jonkaaikana tavarat ovat osittain tuontitullittomassa väliaikaisen maahan-tuonnin menettelyssä, siitä tullien määrästä, joka näistä tavaroista olisi
kannettu, jos ne olisi luovutettu vapaaseen liikkeeseen päivänä, jona ne
on asetettu väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn.
2. Kannettavien tuontitullien määrä ei saa olla suurempi kuin se
määrä, joka olisi kannettu, jos kyseiset tavarat olisi luovutettu vapaaseenliikkeeseen sinä päivänä, jona ne on asetettu väliaikaisen maahantuonninmenettelyyn, mahdollisia korkoja lukuun ottamatta.
3. Väliaikaisen maahantuonnin menettelystä johtuvien oikeuksien ja
velvollisuuksien siirto 90 artiklan mukaisesti ei aiheuta samantullittomuusjärjestelmän soveltamista kaikkiin huomioon otettaviinkäyttöjaksoihin.
4. Jos 3 kohdassa tarkoitettu siirto tehdään siten, että osittainen
tullittomuus myönnetään saman kuukauden aikana molemmille menet-telynhaltijoille, ensimmäisen menettelynhaltijan on maksettava koko
tältä kuukaudelta kannettavien tuontitullien määrä.
144 artikla
1. Jos tuontitavaroiden osalta syntyy tullivelka, tämän velan määrä on
määritettävä niillä määräytymisperusteilla, joita tavaroihin on sovellettuniiden väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn asettamista koskevanilmoituksen vastaanottoajankohtana. Sovellettaessa 141 artiklaa velan1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 41
▼M3
▼B
▼B
määrä on kuitenkin määritettävä niillä tullin määräytymisperusteilla,
joita kyseisiin tavaroihin voitiin soveltaa 214 artiklassa tarkoitettunaajankohtana.
2. Jos osittain tuontitullittomaan väliaikaisen maahantuonnin menet-
telyyn asetettujen tavaroiden osalta syntyy tullivelka muusta syystä kuintavaroiden asettamisesta tähän menettelyyn, tullivelan määrän on oltavayhtä suuri kuin 1 kohdan mukaisesti vahvistetun tullien määrän ja 143
artiklan mukaisesti kannettavan tullien määrän erotus.
G.Ulkoinen jalostus
I. Yleistä
145 artikla
1. Ulkoisessa jalostusmenettelyssä voidaan viedä yhteisötavaroita
väliaikaisesti yhteisön tullialueelta jalostustoimintoja varten sekä
luovuttaa näissä toiminnoissa saatavia tuotteita vapaaseen liikkeeseenkokonaan tai osittain tuontitullitta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 154-159 artiklassa säädettyä vakiovaihtojärjestelmää koskevienerityissäännösten tai 123 artiklan soveltamista.
2. Yhteisötavaroiden väliaikaiseen vientiin kuuluu vientitullien,
kauppapoliittisten toimenpiteiden sekä muiden muodollisuuksien sovel-taminen yhteisötavaran viemiseen yhteisön tullialueelta.
3. Seuraavilla ilmaisuilla tarkoitetaan:
a) ”väliaikaisesti viedyillä tavaroilla” ulkoiseen jalostusmenettelyyn
asetettuja tavaroita;
b) ”jalostustoiminnoilla” 114 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäi-
sessä, toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettujatoimintoja;
c) ”jalostetuilla tuotteilla” kaikkia jalostustoiminnoissa saatavia tuot-
teita;
d) ”tuotolla” tietyn väliaikaisesti viedyn tavaraerän jalostuksessa
syntyvien jalostettujen tuotteiden paljoutta tai prosentuaalista osuutta.
146 artikla
1. Ulkoiseen jalostusmenettelyyn ei voida asettaa yhteisötavaroita:
— joiden vienti aiheuttaa tuontitullien palauttamisen tai peruuttamisen,
— jotka on ennen vientiä luovutettu vapaaseen liikkeeseen kokonaan
tuontitullitta niiden tietyn käyttötarkoituksen perusteella, jos tullitto-muuden myöntämisen edellytykset täyttyvät,
— joiden vienti oikeuttaa vientitukeen tai joiden viennin perusteella
myönnetään yhteisessä maatalouspolitiikassa muu rahallinen etuus
kuin vientituki.
2. Poikkeuksia 1 kohdan toisesta luetelmakohdasta voidaan kuitenkin
määrittää komiteamenettelyä noudattaen.
II. Luvanmyöntäminen
147 artikla
1. Lupa ulkoiseen jalostukseen voidaan myöntää jalostustoiminnot
suorittavan tai suorituttavan henkilön hakemuksesta.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, lupa ulkoiseen
jalostusmenettelyyn voidaan myöntää muulle henkilölle, jos kyseisettavarat ovat II osaston 2 luvun 1 jaksossa tarkoitettua yhteisöalkuperää,
jos jalostustoiminnon tarkoituksena on sisällyttää nämä tavarat tavar-
oihin, jotka on valmistettu yhteisön ulkopuolella ja tuotu sieltäjalostettuina tuotteina, edellyttäen, että menettelyn käyttäminen osaltaanedistää vientitavaroiden myyntiä haittaamatta tuotujen jalostettujentuotteiden kanssa samanlaisia tai samankaltaisia tuotteita yhteisössätuottavien keskeisiä etuja.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 42
▼B
Tapaukset, joissa ja yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaan ensim-
mäistä alakohtaa sovelletaan, määritetään komiteamenettelyänoudattaen.
148artikla
Lupa voidaan myöntää ainoastaan:
a) yhteisöön sijoittautuneille henkilöille;
b) jos pidetään mahdollisena todeta, että jalostetut tuotteet tuotetaan
väliaikaisesti vietyjen tavaroiden käytön tuloksina.
Tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla b alakohdasta voidaan
poiketa, määritetään komiteamenettelyä noudattaen;
c) jos ulkoista jalostusmenettelyä koskevan luvan myöntäminen ei
vakavasti haittaa yhteisössä toimivien tuottajien keskeisiä etuja(taloudelliset edellytykset).
III. Menettelyn toiminta
149 artikla
1. Tulliviranomaisten on asetettava määräaika, jonka kuluessa
jalostetut tuotteet on jälleentuotava yhteisön tullialueelle. Ne voivatpidentää määräaikaa luvanhaltijan perustellusta pyynnöstä.
2. Tulliviranomaisten on vahvistettava joko toiminnan tuottoaste tai
tarvittaessa menetelmä tuottoasteen määrittämiseksi.
150 artikla
1. Täydellinen tai osittainen vapautus tuontitulleista, josta säädetään
151 artiklan 1 kohdassa, voidaan myöntää ainoastaan, jos henkilö, jonkanimissä tai puolesta jalostetut tuotteet ilmoitetaan luovutettaviksi
vapaaseen liikkeeseen, on:
a) luvanhaltija; taikka
b) muu yhteisöön sijoittautunut henkilö, jos tällä on luvanhaltijan
suostumus ja luvan myöntämisen edellytykset täyttyvät.
2. Täydellistä tai osittaista vapautusta tuontitulleista 151 artiklan
mukaisesti ei voida myöntää, jos jotakin ulkoiseen jalostusmenettelyyn
liittyvää edellytystä tai velvollisuutta ei täytetä, jollei todeta, ettei niidentäyttämättömyys tosiasiallisesti vaikuta mainitun menettelyn oikeaantoimintaan.
151 artikla
1. Täydellinen tai osittainen vapautus tuontitulleista 145 artiklan
mukaisesti on toteutettava siten, että vapaaseen liikkeeseen luovutetuista
jalostetuista tuotteista kannettavien tuontitullien määrästä vähennetään
niiden tuontitullien määrä, jotka kannettaisiin samana päivänä väliai-kaisesti viedyistä tavaroista, jos ne olisi tuotu yhteisön tullialueellemaasta, jossa niihin on kohdistettu jalostustoiminto tai viimeisinjalostustoiminto.
2. Määrä, joka on vähennettävä 1 kohdan mukaisesti, on laskettava
sen paljouden ja lajin mukaan, joka kyseisillä tavaroilla on sinä päivänä,jona niiden asettamista ulkoiseen jalostusmenettelyyn koskeva ilmoitus
vastaanotetaan, sekä muilla määräytymisperusteilla, joita tavaroihin
sovelletaan sinä päivänä, jona jalostettujen tuotteiden vapaaseenliikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus vastaanotetaan.
Väliaikaisesti vietyjen tavaroiden arvona pidetään sitä arvoa, joka niille
vahvistetaan määritettäessä jalostettujen tuotteiden tullausarvoa 32artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdan mukaisesti, tai jos arvoa eivoida määrittää tällä tavalla, jalostettujen tuotteiden tullausarvon jakohtuullisin keinoin määritettävien jalostuskustannusten välistä erotusta.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 43
▼B
Kuitenkin:
— tietyt komiteamenettelyä noudattaen määritettävät maksut on
jätettävä huomioon ottamatta vähennettävää määrää laskettaessa,
— jos väliaikaisesti viedyt tavarat on ennen niiden asettamista ulkoi-
seen jalostusmenettelyyn luovutettu vapaaseen liikkeeseenalennetuin tullein niiden tietyn käyttötarkoituksen perusteella ja jos
alennetun tullin myöntämisen edellytykset täyttyvät, vähennettävä
määrä on tavaroita vapaaseen liikkeeseen luovutettaessa tosiasialli-sesti kannettujen tuontitullien määrä.
3. Jos väliaikaisesti viedyt tavarat olisivat niitä vapaaseen liikkeeseen
luovutettaessa oikeutettuja alennettuun tulliin tai tullittomuuteen niiden
tietyn käyttötarkoituksen perusteella, alennettua tullia tai tullittomuutta
sovelletaan, jos tavaroihin on kohdistettu tähän käyttötarkoitukseenkuuluvia toimintoja siinä maassa, jossa tavaroiden jalostustoiminto taiviimeisin jalostustoiminto on suoritettu.
4. Jos jalostetut tuotteet ovat oikeutettuja 20 artiklan 3 kohdan d tai e
alakohdassa tarkoitettuun tullietuustoimenpiteeseen, jota voidaan
soveltaa väliaikaisesti vietyjen tavaroiden kanssa samaan tullinimikkee-seen kuuluviin tavaroihin, 1 kohdan mukaisesti vähennettävää määräävahvistettaessa on tuontitullien määränä otettava huomioon se määrä,jota olisi sovellettava, jos väliaikaisesti viedyt tavarat täyttäisivät
tullietuustoimenpiteen soveltamisen edellytykset.
5. Tämän artiklan säännökset eivät rajoita sellaisten säännösten
soveltamista, jotka on annettu tai annetaan yhteisön kolmansien maidenkanssa käymän kaupan yhteydessä ja joilla säädetään eräiden jalostet-tujen tuotteiden vapauttamisesta tuontitulleista.
152 artikla
1. Jos jalostustoiminnon tarkoituksena on väliaikaisesti vietyjen
tavaroiden korjaus, ne voidaan luovuttaa vapaaseen liikkeeseen täysintuontitullitta, jos tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla osoitetaan, ettätavarat on korjattu maksutta joko sopimukseen taikka lakiin perustuvantakuuvelvoitteen perusteella tai valmistusvirheen vuoksi.
2. Jos tavaroiden puutteellisuus on otettu huomioon jo silloin, kun
kyseiset tavarat on ensimmäisen kerran luovutettu vapaaseen liikkee-seen, 1 kohtaa ei sovelleta.
153 artikla
Jos jalostustoiminnon tarkoituksena on väliaikaisesti vietyjen tavaroiden
korjaus maksua vastaan, 145 artiklassa säädetty osittainen vapautustuontitulleista on myönnettävä siten, että sovellettavien tullien määrämääritetään niillä jalostettuja tuotteita koskevilla määräytymisperus-teilla, jotka ovat voimassa sinä päivänä, jona näiden tuotteidenvapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus vastaanotetaan, ja
tällöin otetaan tullausarvona huomioon korjauskustannusten suuruinen
määrä, jos luvanhaltijan on maksettava ainoastaan nämä kustannukset jajos mahdolliset luvanhaltijan ja jalostustoiminnon suorittajan välisetyhteydet eivät ole vaikuttaneet niihin.
Poiketen siitä, mitä 151 artiklassa säädetään, voidaan komiteamenettelyä
noudattaen määrittää ne tapaukset ja erityisedellytykset, joissa tavaratvoidaan ulkoisen jalostustoiminnon jälkeen luovuttaa vapaaseen liikkee-seen ottamalla Euroopan yhteisöjen tullitariffin soveltamisen perusteeksi
jalostustoiminnosta aiheutuneet kustannukset.
IV. Vakiovaihtojärjestelmän mukainen ulkoinen jalostus
154 artikla
1. Tässä IV osastossa säädetyin edellytyksin, joita sovelletaan edellä
olevien säännösten lisäksi, vakiovaihtojärjestelmä mahdollistaa maahantuodun tavaran, jäljempänä ’korvaava tuote’, käytön jalostetun tuotteensijasta.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 44
▼M3
▼B
▼B
2. Tulliviranomaisten on sallittava vakiovaihtojärjestelmän käyttö,
kun jalostustoiminto sisältää muiden kuin yhteiseen maatalouspolitiik-kaan kuuluvien yhteisötavaroiden tai sellaisten yhteisötavaroiden
korjauksen, joihin sovelletaan tiettyjä maataloustuotteiden jalostuksessa
saatuja tavaroita koskevia erityisjärjestelyjä.
3. Jalostettuja tuotteita koskevia säännöksiä sovelletaan myös
korvaaviin tuotteisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 159 artiklan
soveltamista.
4. Tulliviranomaisten on asettamillaan ehdoilla sallittava korvaavien
tuotteiden maahantuonti ennen väliaikaisesti vietävien tuotteiden vientiä(ennakkotuonti).
Korvaavien tuotteiden ennakkotuonnissa on annettava vakuus tuonti-
tullien koko määrän maksamisesta.
155 artikla
1. Korvaavien tuotteiden on kuuluttava samaan tullinimikkeeseen
sekä edustettava samaa kaupallista laatua ja samoja teknisiä ominai-
suuksia kuin väliaikaisesti vietyjen tavaroiden kyseisen korjauksen
jälkeen.
2. Jos väliaikaisesti vietyjä tavaroita on käytetty ennen vientiä,
korvaavien tuotteiden on myös oltava käytettyjä, eivätkä ne saa ollauusia tuotteita.
Tulliviranomaiset voivat kuitenkin myöntää poikkeuksia tästä
säännöksestä, kun korvaavat tuotteet on toimitettu veloituksetta jokosopimukseen taikka lakiin perustuvan takuuvelvoitteen perusteella taivalmistusvirheen vuoksi.
156 artikla
Lupa vakiovaihtoon voidaan myöntää ainoastaan, jos on mahdollista
todeta, että 155 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
157 artikla
1. Ennakkotuonnin kyseessä ollessa on väliaikaisesti vietävät tavarat
vietävä kahden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona tulliviranomaiset
vastaanottavat korvaavien tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta
koskevan ilmoituksen.
2. Jos kuitenkin poikkeukselliset olosuhteet sitä edellyttävät, tullivir-
anomaiset voivat asianomaisen pyynnöstä kohtuullisesti pidentää 1
kohdassa tarkoitettua määräaikaa.
158artikla
Ennakkotuonnin kyseessä ollessa ja 151 artiklaa sovellettaessa vähen-
nettävä määrä on määritettävä niillä määräytymisperusteilla, joitasovelletaan väliaikaisesti vietyihin tavaroihin sinä päivänä, jona niidenasettamista tähän menettelyyn koskeva ilmoitus vastaanotetaan.
159 artikla
Vakiovaihdon yhteydessä ei sovelleta 147 artiklan 2 kohtaa eikä 148
artiklan b alakohtaa.
V. Muut säännökset
160 artikla
Ulkoista jalostusta varten säädettyjä menettelyjä voidaan soveltaa myös
sovellettaessa muita kuin tariffeja koskevia yhteisiä kauppapoliittisiatoimenpiteitä.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 45
▼B
4j a k s o
Vienti
161 artikla
1. Vientimenettelyssä yhteisötavara voidaan viedä yhteisön tullia-
lueelta.
Viennissä sovelletaan vientimuodollisuuksia, kauppapoliittiset toimen-
piteet mukaan luettuina, sekä tarvittaessa vientitulleja.
2. Vientimenettelyyn on asetettava muut vientiin tarkoitetut yhteisö-
tavarat kuin ne, jotka asetetaan ulkoiseen jalostusmenettelyyn tai 163artiklassa tarkoitettuun passitusmenettelyyn, sanotun kuitenkaan rajoit-tamatta 164 artiklan soveltamista.
3. Helgolandiin toimitettuja tavaroita ei pidetä yhteisön tullialueelta
vietyinä tavaroina.
4. Tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla yhteisön tullialueelta
vietävistä tavaroista ei tarvitse tehdä vienti-ilmoitusta, määritetäänkomiteamenettelyä noudattaen.
5. Vienti-ilmoitus on tehtävä sen paikan toimivaltaiseen tullitoimi-
paikkaan, johon viejä on sijoittautunut tai jossa tavarat pakataan tailastataan vientikuljetusta varten. Poikkeukset määritetään komiteame-nettelyä noudattaen.
162 artikla
Tavarat voidaan luovuttaa vientiin, jos ne viedään yhteisön tullialueelta
siinä tilassa, jossa ne ovat olleet vienti-ilmoituksen vastaanottoajankoh-
tana.
5j a k s o
Sisäinen passitus
163 artikla
1. Sisäisessä passitusmenettelyssä yhteisötavarat voivat 2-4 kohdassa
säädetyin edellytyksin liikkua yhteisön tullialueella sijaitsevasta paikastatoiseen kolmannen maan alueen kautta tavaroiden tullioikeudellisenaseman muuttumatta. Tämä säännös ei rajoita 91 artiklan 1 kohdan balakohdan soveltamista.
2. Liikkuminen 1 kohdan mukaisesti voi tapahtua:
a) yhteisön sisäisessä passitusmenettelyssä, jos tämä on mahdollista
kansainvälisen sopimuksen perusteella;
b) TIR-carnet'lla (TIR-yleissopimus);
c) ATA-carnet'lla käytettäessä sitä passitusasiakirjana
►
M1 ◄;
d) Reinin manifestilla (Reinin vesiliikenteestä tehdyn tarkistetun
yleissopimuksen 9 artikla);
e) lomakkeella N:o 302, josta määrätään Lontoossa 19 päivänä
kesäkuuta 1951 allekirjoitetussa Pohjois-Atlantin Liiton jäsenval-tioiden välisessä niiden joukkojen asemaa koskevassa sopimuksessa;taikka
f) postitse (pakettiposti mukaan luettuna).
3. Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa nouda-
tetaan soveltuvin osin 92, 94, 95, 96 ja 97 artiklaa.
4. Tavaroiden tullioikeudellinen asema säilyy 2 kohdan b-f alakoh-
dassa tarkoitetuissa tapauksissa ainoastaan, jos se on vahvistettukomiteamenettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä asetetuin edelly-tyksin ja muodoin.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 46
▼B
164 artikla
Edellytykset, joilla yhteisötavarat voivat liikkua muutoin kuin tullime-
nettelyyn asetettuina yhteisön tullialueella sijaitsevasta paikasta toiseen
ja väliaikaisesti tämän alueen ulkopuolella niiden tullioikeudellisen
aseman muuttumatta, määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
165 artikla
Yhteisön sisäistä passitusmenettelyä sovelletaan myös, jos jossakin
yhteisön säännöksessä nimenomaisesti edellytetään sen soveltamista.
3 LUKU
MUUT TULLISELVITYSMUODOT
1j a k s o
Vapaa-alueet ja vapaavarastot
A.Yleistä
166 artikla
Vapaa-alueet ja vapaavarastot ovat yhteisön tullialueen tai siellä
sijaitsevien tilojen muusta yhteisön tullialueesta erotettuja osia, joissa:
a) muiden kuin yhteisötavaroiden katsotaan tuontitulleja ja tuontia
koskevia kauppapoliittisia toimenpiteitä sovellettaessa olevan
yhteisön tullialueen ulkopuolella, jos niitä ei luovuteta vapaaseenliikkeeseen, aseteta muuhun tullimenettelyyn taikka käytetä taikuluteta muutoin kuin tullilainsäädännössä säädetyin edellytyksin;
b) yhteisötavaroihin voidaan niiden vapaa-alueelle tai vapaavarastoon
siirtämisen perusteella kohdistaa pääsääntöisesti tavaroiden vientiäkoskevia toimenpiteitä, jos tästä säädetään yhteisön erityi-slainsäädännössä.
167 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat osoittaa yhteisön tullialueen osia vapaa-alueiksi
tai myöntää luvan vapaavarastojen perustamiseen.
2. Jäsenvaltioiden on määritettävä kunkin vapaa-alueen maantieteel-
liset rajat. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä vapaavarastoiksi osoitettavattilat.
3. Vapaa-alueet on aidattava, lukuun ottamatta 168 a artiklan
mukaisesti osoitettuja vapaa-alueita. Jäsenvaltiot vahvistavat kunkin
vapaa-alueen tai -varaston sisään- ja uloskäyntikohdat.
4. Rakennusten pystyttämiseen vapaa-alueelle on ennakolta saatava
tulliviranomaisten lupa.
168artikla
1. Vapaa-alueiden ja vapaavarastojen rajojen sekä sisään- ja ulos-
käyntikohtien on oltava tulliviranomaisten valvonnassa, 168 a artiklanmukaisesti osoitettuja vapaa-alueita lukuun ottamatta.
2. Tulliviranomaiset voivat tarkastaa vapaa-alueelle tai vapaavaras-
toon saapuvia tai sieltä poistuvia henkilöitä ja kuljetusvälineitä.
3. Pääsy vapaa-alueelle tai vapaavarastoon voidaan evätä henkilöiltä,
jotka eivät anna tarvittavia takeita tässä koodeksissa annettujensäännösten noudattamisesta.
4. Tulliviranomaiset voivat tarkastaa vapaa-alueelle tai vapaavaras-
toon tuotavia, siellä säilytettäviä sekä sieltä vietäviä tavaroita.Tarkastusten mahdollistamiseksi tulliviranomaisille on annettava tai1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 47
▼M3
▼B
▼M3
▼B
▼B
näiden saatavilla näiden määräämän henkilön hallussa on pidettävä
jäljennös kuljetusasiakirjasta, jonka on oltava vapaa-alueelle taivapaavarastoon siirrettävien ja niistä vietävien tavaroiden mukana.
Tarkastusta vaadittaessa tavarat on asetettava tulliviranomaisten saata-
ville.
168a artikla
1. Tulliviranomaiset voivat osoittaa vapaa-alueita, joilla suoritetaan
tullitarkastuksia ja -muodollisuuksia sekä joilla sovelletaan tullivelkaakoskevia säännöksiä tullivarastointimenettelyn mukaisesti.
Tällä tavoin osoitettuihin vapaa-alueisiin ei sovelleta 170, 176 eikä 180
artiklaa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin vapaa-alueisiin ei sovelleta 37, 38
ja 205 artiklassa olevia viittauksia vapaa-alueisiin.
B.Tavaroiden siirtäminen vapaa-alueelle tai vapaavarastoon
169 artikla
Vapaa-alueelle tai vapaavarastoon voidaan siirtää sekä yhteisötavaroita
että muita kuin yhteisötavaroita.
Tulliviranomaiset voivat kuitenkin vaatia, että vaaralliset tavarat tai
tavarat, jotka voivat aiheuttaa muutoksia muissa tavaroissa, taikkatavarat, jotka muista syistä edellyttävät erityisiä varastotiloja, onsiirrettävä erityisesti niitä varten varustettuihin tiloihin säilytettäviksi.
170 artikla
1. Vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siirrettäviä tavaroita ei tarvitse
esittää tulliviranomaisille, eikä niistä tarvitse tehdä tulli-ilmoitusta,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 168 artiklan 4 kohdan soveltamista.
2. Tavarat on esitettävä tulliviranomaisille, ja niihin on kohdistettava
säädetyt tullimuodollisuudet ainoastaan, jos:
a) ne on asetettu tullimenettelyyn, joka päätetään siirrettäessä tavarat
vapaa-alueelle tai vapaavarastoon; tavaroiden esittämistä ei kuiten-kaan vaadita, jos kyseisessä tullimenettelyssä myönnetään vapautustästä velvollisuudesta;
b) ne on siirretty vapaa-alueelle tai vapaavarastoon tuontitullien
palauttamiseen tai peruuttamiseen oikeuttavan päätöksen perusteella;
c) niihin voidaan soveltaa 166 artiklan b alakohdassa tarkoitettuja
toimenpiteitä.
3. Tulliviranomaiset voivat vaatia, että vientitullien tai muiden
vientisäännösten alaisista tavaroista on ilmoitettava tulliviranomaisille.
4. Tulliviranomaisten on asianomaisen pyynnöstä annettava todistus
vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siirrettyjen tavaroiden yhteisötavaranasemasta tai muun kuin yhteisö-tavaran asemasta.
C.Vapaa-alueiden ja vapaavarastojen toiminta
171 artikla
1. Tavaroita voidaan pitää vapaa-alueilla tai vapaavarastoissa rajoit-
tamattoman ajan.
2. Tietyille yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluville 166 artiklan b
alakohdassa tarkoitetuille tavaroille voidaan komiteamenettelyä noudat-taen asettaa erityisiä määräaikoja.
172 artikla
1. Teollisen tai kaupallisen toiminnan taikka palvelutoiminnan
harjoittaminen vapaa-alueella tai vapaavarastossa on sallittua tässä1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 48
▼M3
▼B
▼B
koodeksissa säädetyin edellytyksin. Tällaisen toiminnan harjoittamisesta
on ilmoitettava ennakolta tulliviranomaisille.
2. Tulliviranomaiset voivat asettaa tiettyjä kieltoja tai rajoituksia 1
kohdassa tarkoitetuille toiminnoille niiden kohteena olevien tavaroidenlaadun tai tullivalvonnan tarpeet huomioon ottaen.
3. Tulliviranomaiset voivat kieltää henkilöitä, jotka eivät anna
tarpeellisia takeita tämän koodeksin noudattamisesta, harjoittamasta
toimintaa vapaa-alueella tai vapaavarastossa.
173 artikla
Vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siirretyt muut kuin yhteisötavarat
voidaan niiden ollessa vapaa-alueella tai vapaavarastossa:
a) luovuttaa vapaaseen liikkeeseen tätä menettelyä koskevin ja 178
artiklassa säädetyin edellytyksin;
b) käsitellä tavanomaisesti 109 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla
ilman erityistä lupaa;
c) asettaa sisäiseen jalostusmenettelyyn tätä menettelyä koskevin
edellytyksin.
Hampurin vanhan vapaasataman alueella tai Kanariansaarten,
Azorien, Madeiran ja merentakaisten departementtien vapaa-alueillasuoritettavia jalostustoimintoja eivät kuitenkaan koske taloudelliset
edellytykset.
Jos kuitenkin Hampurin vanhaa vapaasatamaa koskeva poikkeus
haittaa kilpailun edellytyksiä yhteisössä tietyllä taloudellisen
toiminnan alalla, neuvosto päättää määräenemmistöllä komissionehdotuksesta taloudellisten edellytysten soveltamisesta vastaavaanHampurin vanhan vapaasataman alueella harjoitettavaan taloudelli-seen toimintaan;
d) asettaa tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen menettelyyn tätä
menettelyä koskevin edellytyksin;
e) asettaa väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn tätä menettelyä
koskevin edellytyksin;
f) luovuttaa valtiolle 182 artiklan mukaisesti;
g) hävittää, jos asianomainen toimittaa tulliviranomaisille näiden
tarpeellisina pitämät tiedot.
Jos tavarat asetetaan johonkin c, d tai e alakohdassa tarkoitetuista
menettelyistä, jäsenvaltiot voivat tarvittaessa mukauttaa asiassa annet-
tuja tarkastusta koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä vapaa-alueiden taivapaavarastojen toimintaedellytysten ja tullivalvontaedellytystenhuomioon ottamiseksi.
174 artikla
Yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia 166 artiklan b ala-kohdassa
tarkoitettuja yhteisötavaroita voidaan käsitellä ainoastaan näille tavar-oille 109 artiklan 2 kohdassa nimenomaisesti säädetyin tavoin. Tähänkäsittelyyn ei tarvita erityistä lupaa.
175 artikla
1. Muita kuin yhteisötavaroita ja 166 artiklan b alakohdassa
tarkoitettuja yhteisötavaroita ei saa kuluttaa tai käyttää vapaa-alueillaeikä vapaavarastoissa, ellei sovelleta 173 ja 174 artiklaa.
2. Jos se on mahdollista kyseisessä menettelyssä, 1 kohta ei estä
käyttämästä tai kuluttamasta sellaisia tavaroita, joiden luovutus vapaa-seen liikkeeseen tai väliaikainen maahantuonti tapahtuisi tuontitullittatai ilman yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia tai kauppapoliittisiatoimenpiteitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muonitustuotteita koske-
vien säännösten soveltamista. Tällöin ei vaadita vapaaseen liikkeeseen
luovutusta tai väliaikaista maahantuontia koskevaa ilmoitusta.
Ilmoitus on kuitenkin tehtävä, jos näitä tavaroita koskee tariffikiintiö tai
tariffikatto.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 49
▼B
176 artikla
1. Tavaroiden varastointia, käsittelyä tai valmistusta taikka myyntiä
tai ostamista vapaa-alueella taikka vapaavarastossa harjoittavanhenkilön on pidettävä tavarakirjanpitoa tulliviranomaisten hyväk-symässä muodossa. Tavarat on merkittävä tavarakirjanpitoon heti, kunne tuodaan tällaisen henkilön tiloihin. Tavarakirjanpidon on mahdollis-tettava tulliviranomaisille tavaroiden tunnistaminen ja osoitettava
tavaroiden siirrot.
2. Uudelleenlastattaessa tavaroita vapaa-alueella kuljetusvälineestä
toiseen on toimenpiteeseen liittyvät asiakirjat pidettävä tullivirano-maisten saatavilla. Uudelleenlastauksen yhteydessä tapahtuvaa
tavaroiden lyhytaikaista varastointia pidetään osana uudelleenlastausta.
D.Tavaroiden vieminen vapaa-alueelta tai vapaavarastosta
177 artikla
Vapaa-alueelta tai vapaavarastosta vietävät tavarat voidaan, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta tullilainsäädännön erityissäännösten sovelta-mista:
— viedä tai jälleenviedä yhteisön tullialueelta, taikka
— siirtää muualle yhteisön tullialueelle.
Mitä III osastossa säädetään, lukuun ottamatta 48-53 artiklaa yhteisö-
tavaroiden osalta, sovelletaan muualle yhteisön tullialueelle siirrettyihintavaroihin, jos tavaroita ei siirretä tällaiselta alueelta meri- tai ilmateitseasettamatta niitä passitusmenettelyyn tai muuhun tullimenettelyyn.
178artikla
1. Jos muun kuin yhteisötavaran osalta syntyy tullivelka ja tämän
tavaran tullausarvoperustuu to siasiallisesti maksettuun tai maksettavaanhintaan, joka sisältää tavaroiden varastoinnista ja kunnossapidosta niidenvapaa-alueella tai vapaavarastossa olon aikana syntyneet kustannukset,näitä kustannuksia ei voida sisällyttää tullausarvoon, jos ne on erotettu
tavarasta tosiasiallisesti maksetusta tai maksettavasta hinnasta.
2. Jos tavaraa on käsitelty vapaa-alueella tai vapaavarastossa jollakin
109 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavanomaisella tavalla, tuontitullienmäärää vahvistettaessa on tavaroiden lajina, tullausarvona ja paljoutena
otettava huomioon tavaranhaltijan pyynnöstä, ja jos käsittely on
perustunut mainitun artiklan 3 kohdan mukaisesti myönnettyyn lupaan,se kyseisen tavaran laji, tullausarvo ja paljous, jotka otettaisiinhuomioon 214 artiklassa tarkoitettuna ajankohtana, jos tavaraa ei olisikäsitelty mainitulla tavalla. Tästä säännöksestä voidaan kuitenkinhyväksyä poikkeuksia komiteamenettelyä noudattaen.
179 artikla
1. Vapaa-alueelle tai vapaavarastoon siirretyille yhteiseen maatalous-
politiikkaan kuuluville 166 artiklan b alakohdassa tarkoitetuilleyhteisötavaroille on osoitettava tulliselvitysmuoto, josta säädetään niissä
säännöksissä, joiden perusteella niihin vapaa-alueelle tai vapaavarastoon
siirtämisen johdosta sovelletaan pääsääntöisesti niiden vientiin liittyviätoimenpiteitä.
2. Jos nämä tavarat palautetaan muualle yhteisön tullialueelle tai jos
niiden 1 kohdassa tarkoitettua tulliselvitysmuotoa ei ole pyydetty 171
artiklan 2 kohdan mukaisesti asetetussa määräajassa, tulliviranomaistenon toteutettava ne toimenpiteet, joista kyseisessä erityislainsäädännössäsäädetään osoitetun tulliselvitysmuodon noudattamatta jättämisenvaralta.
180 artikla
1. Jos tavarat siirretään tai palautetaan muualle yhteisön tullialueelle
tai ne asetetaan tullimenettelyyn, 170 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuatodistusta voidaan käyttää todisteena näiden tavaroiden yhteisötavaranasemasta tai muun kuin yhteisötavaran asemasta.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 50
▼B
2. Jos tavaroiden yhteisötavaran asemaa tai muun kuin yhteisötavaran
asemaa ei todisteta mainitulla todistuksella tai muulla tavoin, tavaroitapidetään:
— yhteisötavaroina vientitulleja ja vientitodistuksia sekä muita vientiä
koskevia kauppapoliittisia toimenpiteitä sovellettaessa,
— muina kuin yhteisötavaroina kaikissa muissa tapauksissa.
181 artikla
Tulliviranomaisten on varmistettava, että vietäessä tai jälleenvietäessä
tavaroita vapaa-alueelta tai vapaavarastosta noudatetaan vientiä taijälleenvientiä koskevia säännöksiä.
2j a k s o
Jälleenvienti, hävittäminen ja luovutus valtiolle
182 artikla
1. Muut kuin yhteisötavarat voidaan:
— jälleenviedä yhteisön tullialueelta,
— hävittää,
— luovuttaa valtiolle, jos tämä on mahdollista kansallisen
lainsäädännön mukaan.
2. Jälleenvienti sisältää tarvittaessa tavaroiden vientiä koskevia
muodollisuuksia, kauppapoliittiset toimenpiteet mukaan luettuina.
Tapaukset, joissa muut kuin yhteisötavarat voidaan asettaa suspensio-
menettelyyn, jotta niihin ei sovellettaisi vientiä koskeviakauppapoliittisia toimenpiteitä, voidaan määrittää komiteamenettelyä
noudattaen.
3.►
M1Lukuun ottamatta komiteamenettelyä noudattaen vahvistet-
tavia tapauksia, jälleenviennistä tai hävittämisestä on ilmoitettavaennakolta tulliviranomaiselle. ◄Tulliviranomaisten on kiellettävä
jälleenvienti, jos 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut
muodollisuudet tai toimenpiteet sitä edellyttävät. Jos tavarat, jotkaollessaan yhteisön tullialueella on asetettu taloudellisesti vaikuttavaantullimenettelyyn, on tarkoitettu jälleenvietäviksi, niistä on tehtävä 59-78artiklassa tarkoitettu tulli-ilmoitus. Tällöin sovelletaan 161 artiklan 4 ja
5 kohtaa.
Luovutus valtiolle on suoritettava kansallisten säännösten mukaisesti.
4. Hävittämisestä tai luovutuksesta valtiolle ei saa aiheutua kuluja
valtiolle.
5. Hävittämisestä mahdollisesti syntyville jätteille ja romulle on
osoitettava muita kuin yhteisötavaroita varten säädetty tulliselvitys-
muoto.
Niiden on oltava tullivalvonnassa 37 artiklan 2 kohdassa säädettyyn
ajankohtaan.
V OSASTO
YHTEISÖN TULLIALUEELTA VIETÄVÄT TAVARAT
183 artikla
Yhteisön tullialueelta vietävien tavaroiden on oltava tullivalvonnassa.
Tulliviranomaisten on voitava tarkastaa niitä voimassa oleviensäännösten mukaisesti. Tavarat on vietävä yhteisön tullialueeltatulliviranomaisten tapauksen mukaan määräämää reittiä ja näidenvahvistamia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 51
▼B
VI OSASTO
TULLIETUUSTAPAUKSET
1 LUKU
TULLITTOMUUS
184 artikla
Neuvosto määrittää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta
tapaukset, joissa vapaaseen liikkeeseen luovutettavat tai maasta vietävät
tavarat voidaan erityisistä syistä vapauttaa tuonti-tai vientitulleista.
2 LUKU
PALAUTUSTAVARAT
185 artikla
1. Yhteisön tullialueelta viedyt ja sinne kolmen vuoden kuluessa
palautetut ja vapaaseen liikkeeseen luovutetut yhteisötavarat onasianomaisen hakemuksesta vapautettava tuontitulleista.
Kuitenkin:
— kolmen vuoden määräaikaa voidaan pidentää erityisten olosuhteiden
huomioon ottamiseksi,
— jos palautustavarat on ennen niiden vientiä yhteisön tullialueelta
luovutettu vapaaseen liikkeeseen alennetulla tuontitullilla tai tullittaniiden tietyn käyttötarkoituksen perusteella, 1 kohdassa tarkoitettutullittomuus voidaan myöntää ainoastaan, jos ne palautetaan samaan
käyttötarkoitukseen.
Jos kyseisiä tavaroita ei palauteta samaan käyttötarkoitukseen, niistä
kannettavia tuontitulleja on alennettava niistä ensimmäisen kerran
vapaaseen liikkeeseen luovutettaessa mahdollisesti kannetulla tullien
määrällä. Jos jälkimmäinen määrä on suurempi kuin se määrä, jokakannetaan luovutettaessa palautustavaroita vapaaseen liikkeeseen,tullinpalautusta ei myönnetä.
2. Edellä 1 kohdassa säädettyä vapautusta tuontitulleista ei myönnetä:
a) yhteisön tullialueelta ulkoisessa jalostusmenettelyssä viedyille tavar-
oille, elleivät nämä tavarat ole samassa tilassa, jossa ne on viety;
b) tavaroille, joihin on kohdistettu niiden viennin kolmanteen maahan
sisältävä yhteisön toimenpide. Tapaukset, joissa ja edellytykset, joillatästä säännöksestä voidaan poiketa, määritetään komiteamenettelyänoudattaen.
186 artikla
Edellä 185 artiklassa tarkoitettu vapautus tuontitulleista voidaan
myöntää ainoastaan, jos tavarat jälleentuodaan samassa tilassa, jossa
ne on viety. Tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla tästä vaatimuksesta
voidaan poiketa, määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
187 artikla
Mitä 185 ja 186 artiklassa säädetään, koskee soveltuvin osin jalostettuja
tuotteita, jotka on alun perin viety tai jälleenviety sisäisen jalostusme-nettelyn jälkeen.
Lain mukaan kannettavien tuontitullien määrä on laskettava sisäisessä
jalostusmenettelyssä sovellettavien sääntöjen mukaisesti ja siten, ettäpäivää, jona jalostetut tuotteet on jälleenviety, pidetään päivänä, jona neon luovutettu vapaaseen liikkeeseen.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 52
▼B
3 LUKU
MERIKALASTUSTUOTTEET JA MUUT MERESTÄ SAADUT TUOT-
TEET
188 artikla
Seuraavat tuotteet on vapautettava tulleista luovutettaessa niitä vapaa-
seen liikkeeseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklan 2 kohdan falakohdan soveltamista:
a) kolmannen maan aluemerestä saadut kalastustuotteet ja muut
tuotteet, jotka on pyydetty jäsenvaltion alusrekisteriin merkityllä taiilmoitetulla ja sen lipun alla purjehtivalla aluksella;
b) a alakohdassa tarkoitetuista tuotteista mainitussa alakohdassa
säädetyt edellytykset täyttävillä tehdasaluksilla valmistetut tuotteet.
VII OSASTO
TULLIVELKA
1 LUKU
VAKUUS TULLIVELAN MAKSAMISESTA
189 artikla
1. Jos tullilainsäädäntöä sovellettaessa tulliviranomaiset vaativat
vakuuden tullivelan maksamisesta, vakuuden on velvollinen antamaanvelallinen tai se, josta voi tulla velallinen.
2. Tulliviranomaiset voivat vaatia ainoastaan yhden vakuuden
tullivelkaa kohti.
Jos vakuus annetaan tullimenettelyssä, jota voidaan käyttää tietyn
tavaran osalta useassa jäsenvaltiossa, tämä vakuus on voimassakyseisissä jäsenvaltioissa siten kuin komiteamenettelyä noudattaenannetuissa säännöksissä säädetään.
3. Tulliviranomaiset voivat sallia, että vakuuden antaa kolmas
henkilö sen puolesta, jolta sitä vaaditaan.
4. Vakuutta ei voida vaatia, jos velallinen tai se, josta voi tulla
velallinen, on viranomainen.
5. Tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta vakuutta, jos määrä, jonka
maksamisesta vakuus on annettava, on enintään 500 ecua.
190 artikla
1. Jos vakuuden antaminen on tullilainsäädännön mukaan harkinnan-
varaista, tulliviranomaisten on vaadittava vakuus harkintansa mukaan,
jos ne pitävät syntyneen tai mahdollisesti syntyvän tullivelan maksa-mista määräajassa epävarmana.
Vaikka ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua vakuutta ei vaadittaisi,
tulliviranomaiset voivat vaatia 189 artiklan 1 kohdassa tarkoitetultahenkilöltä sitoumuksen tälle lain mukaan kuuluvien velvollisuuksientäyttämisestä.
2. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu vakuus
voidaan vaatia:
— vakuuden vaatimisen mahdollistavien säännösten soveltamisajan-
kohtana, taikka
— milloin tahansa sen jälkeen, jos tulliviranomaiset toteavat, että
syntyneen tai mahdollisesti syntyvän tullivelan maksaminenmääräajassa on epävarmaa.
191 artikla
Edellä 189 artiklan 1 tai 3 kohdassa tarkoitetun henkilön pyynnöstä
tulliviranomaisten on sallittava yleisvakuuden käyttö useita tullivelkojaaiheuttavien tai mahdollisesti aiheuttavien toimintojen osalta.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 53
▼B
192 artikla
1. Jos tullilainsäädännön mukaan vakuuden antaminen on pakollista
ja jollei komiteamenettelyä noudattaen annetuista passitusmenettelyäkoskevista erityissäännöksistä muuta johdu, tulliviranomaisten onvahvistettava vakuuden määrä vastaavalle tasolle:
— kyseisten yhden tai useamman tullivelan täsmällistä määrää, jos tämä
määrä on varmasti laskettavissa vakuuden vaatimisajankohtana,
— muissa tapauksissa tulliviranomaisten arvioimaa suurinta mahdollista
syntyvien tai mahdollisesti syntyvien yhden tai useamman tullivelan
määrää.
Jos yleisvakuus annetaan sellaisten tullivelkojen maksamisesta, joiden
määrä vaihtelee ajoittain, tämän vakuuden määrä on vahvistettavatasolle, joka aina vastaa kyseisiä tullivelkoja.
2. Jos vakuuden antaminen on tullilainsäädännön mukaan harkinnan-
varaista ja tulliviranomaiset vaativat vakuutta, näiden viranomaisten onvahvistettava vakuuden määrä tasolle, joka ei ole 1 kohdassa tarkoitettuatasoa korkeampi.
3. Tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla voidaan antaa kiinteämää-
räinen vakuus, määritetään komiteamenettelyä noudattaen.
193 artikla
Vakuus voidaan antaa:
— käteistalletuksena, tai
— takaussitoumuksena.
194 artikla
1. Käteistalletus on tehtävä sen jäsenvaltion valuuttana, jossa
vakuutta vaaditaan.
Käteistalletusta vastaavina pidetään:
— shekkiä, jonka maksamisen se laitos, jonka maksettavaksi shekki on
asetettu, on taannut tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla,
— muuta maksuvälinettä, jonka tulliviranomaiset hyväksyvät maksuvä-
lineeksi.
2. Käteistalletus tai vastaava vakuus on annettava sen jäsenvaltion
säännösten mukaisesti, jossa vakuutta vaaditaan.
195 artikla
Takaajan on kirjallisesti sitouduttava yhteisvastuullisesti velallisen
kanssa maksamaan se tullivelan määrä, jonka maksamisen vakuudeksitakaus annetaan.
Takaajan on oltava yhteisöön sijoittautunut kolmas henkilö ja kyseisen
jäsenvaltion tulliviranomaisten hyväksymä.
Tulliviranomaiset voivat kieltäytyä hyväksymästä esitettyä takaajaa, jos
ne eivät katso, että tämä varmasti kykenee maksamaan tullivelanmääräajassa.
196 artikla
Henkilö, jolta vakuutta vaaditaan, saa vapaasti valita jommankumman
193 artiklassa säädetyistä vakuuden muodoista.
Tulliviranomaiset voivat kuitenkin kieltäytyä hyväksymästä esitettyä
vakuuden muotoa, jos se on ristiriidassa kyseisen tullimenettelynmoitteettoman toiminnan kanssa. Tämä koskee myös ehdotettuavakuutta. Tulliviranomaiset voivat vaatia, että valittua vakuuden muotoakäytetään tietty aika.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 54
▼M2
▼B
▼B
197 artikla
1. Jos komiteamenettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä niin
säädetään, tulliviranomaiset voivat hyväksyä muitakin kuin 193
artiklassa tarkoitettuja vakuuden muotoja, jos nämä turvaavat vastaa-valla tavalla tullivelan maksamisen.
Tulliviranomaisten on hylättävä velallisen ehdottama vakuus, jos ne
eivät katsosen varmasti turvaavan tullivelan maksamista.
2. Edellä 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetulla varauksella
tulliviranomaiset voivat hyväksyä käteistalletuksen, joka ei täytä 194artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä.
198artikla
Jos tulliviranomaiset toteavat, että annettu vakuus ei turvaa tai ei enää
turvaa varmasti tai riittävästi tullivelanmaksamista määräajassa, niiden
on vaadittava 189 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua henkilöä tämänharkinnan mukaan joko antamaan lisävakuus tai korvaamaan alkuperä-inen vakuus uudella vakuudella.
199 artikla
1. Vakuus voidaan vapauttaa vasta, kun tullivelka, jota varten se on
annettu, on lakannut tai ei voi enää syntyä. Vakuus on vapautettava heti,
kun tullivelka on lakannut tai ei voi enää syntyä.
2. Jos tullivelka on lakannut osittain tai voi syntyä ainoastaan osalle
siitä määrästä, jonka maksamisesta vakuus on annettu, osa vakuudestaon asianomaisen pyynnöstä vapautettava, paitsi jos kyseinen määrä ei
oikeuta tähän.
200 artikla
Tämän luvun säännöksistä poikkeavia säännöksiä voidaan tarvittaessa
antaa komiteamenettelyä noudattaen kansainvälisten yleissopimustenhuomioon ottamiseksi.
2 LUKU
TULLIVELAN SYNTYMINEN
201 artikla
1. Tuontitullivelka syntyy, kun:
a) tuontitullien alainen tavara luovutetaan vapaaseen liikkeeseen; taikka
b) tällainen tavara asetetaan osittain tuontitullittomaan väliaikaisen
maahantuonnin menettelyyn.
2. Tullivelka syntyy sinä ajankohtana, jona kyseinen tulli-ilmoitus
vastaanotetaan.
3. Velallisena on tavaranhaltija. Välillisessä edustuksessa velallisena
on myös henkilö, jonka puolesta tulli-ilmoitus tehdään.
Jos jotakin 1 kohdassa tarkoitettua menettelyä koskeva tulli-ilmoitus
tehdään sellaisten tietojen perusteella, että kaikkia tai joitakin lainmukaan kannettavia tulleja ei saada kannetuiksi, myös niitä henkilöitä,jotka ovat toimittaneet ilmoituksen laatimiseksi tarvitut tiedot ja jotkaovat tienneet tai joiden olisi kohtuudella pitänyt tietää näiden tietojen
olleen virheellisiä, voidaan pitää velallisina voimassa olevien kansal-
listen säännösten mukaisesti.
202 artikla
1. Tuontitullivelka syntyy, kun:
a) tuontitullien alainen tavara tuodaan säännösten vastaisesti yhteisön
tullialueelle; taikka
b) tällainen tavara tuodaan säännösten vastaisesti vapaa-alueelta tai
vapaavarastosta muualle tälle alueelle.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 55
▼B
Tässä artiklassa tarkoitetaan säännösten vastaisella tuonnilla 38-41
artiklan ja 177 artiklan toisen luetelmakohdan vastaista tuontia.
2. Tullivelka syntyy sinä ajankohtana, jona säännösten vastainen
tuonti tapahtuu.
3. Velallisina ovat:
— säännösten vastaiseen tuontiin syyllistynyt henkilö,
— säännösten vastaiseen tuontiin osallistuneet henkilöt, jotka ovat
tienneet tai joiden olisi kohtuudella pitänyt tietää tuonnin olleensäännösten vastaista, sekä
— kyseistä tavaraa hankkineet tai hallussaan pitäneet henkilöt, jotka
tavaran hankkiessaan tai vastaanottaessaan ovat tienneet taikkajoiden olisi tällöin kohtuudella pitänyt tietää tavaran olleensäännösten vastaisesti tuotua.
203 artikla
1. Tuontitullivelka syntyy, kun:
— tuontitullien alainen tavara siirretään säännösten vastaisesti pois
tullivalvonnasta.
2. Tullivelka syntyy sinä ajankohtana, jona tavara siirretään pois
tullivalvonnasta.
3. Velallisina ovat:
— henkilö, joka on siirtänyt tavaran pois tullivalvonnasta,
— henkilöt, jotka ovat osallistuneet siirtoon ja jotka ovat tienneet tai
joiden olisi kohtuudella pitänyt tietää, että tavara on siirretty poistullivalvonnasta,
— tavaraa hankkineet tai hallussaan pitäneet henkilöt, jotka tavaran
hankkiessaan tai vastaanottaessaan ovat tienneet taikka joiden olisitällöin kohtuudella pitänyt tietää tavaran olleen siirretty poistullivalvonnasta, sekä
— tarvittaessa henkilö, jonka on täytettävä velvollisuudet, jotka
johtuvat tavaran väliaikaisesta varastoinnista tai sen tullimenettelynkäyttämisestä, johon tavara on asetettu.
204 artikla
1. Tuontitullivelka syntyy, kun:
a) ei täytetä jotakin velvollisuutta, joka johtuu tuontitullien alaisen
tavaran väliaikaisesta varastoinnista tai sen tullimenettelyn käyttämi-sestä, johon tavara on asetettu, taikka
b) ei noudateta jotakin edellytystä, joka koskee tavaran asettamista
mainittuun menettelyyn taikka alennetun tuontitullin tai tullitto-
muuden soveltamista tavaraan sen tietyn käyttötarkoituksen
perusteella,
muissa kuin 203 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa, jollei todeta,
etteivät nämä laiminlyönnit tosiasiallisesti vaikuta väliaikaisen varas-toinnin tai kyseisen tullimenettelyn oikeaan toimintaan.
2. Tullivelka syntyy joko sinä ajankohtana, jona velvollisuutta, jonka
täyttämättä jättämisestä tullivelka syntyy, ei enää täytetä, tai sinäajankohtana, jona tavara on asetettu kyseiseen tullimenettelyyn, josmyöhemmin todetaan, ettei jokin edellytys, joka on koskenut tavaroiden
asettamista tähän menettelyyn taikka alennetun tuontitullin tai tullitto-
muuden soveltamista tavaran tietyn käyttötarkoituksen perusteella,tosiasiallisesti ole täyttynyt.
3. Velallisena on henkilö, joka tapauksen mukaan on velvollinen joko
täyttämään velvollisuudet, jotka johtuvat tuontitullien alaisen tavaranväliaikaisesta varastoinnista taikka sen tullimenettelyn käyttämisestä,johon tavara on asetettu, tai täyttämään tavaran tähän menettelyynasettamista koskevat edellytykset.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 56
▼B
205 artikla
1. Tuontitullivelka syntyy, kun:
— tuontitullien alaista tavaraa kulutetaan tai käytetään vapaa-alueella
tai vapaavarastossa muutoin kuin voimassa olevan lainsäädännönmukaisesti.
Jos tavarat katoavat eikä niiden katoamista voida selvittää tullivirano-
maisten hyväksymällä tavalla, tulliviranomaiset voivat katsoa, ettätavarat on kulutettu tai käytetty vapaa-alueella tai vapaavarastossa.
2. Tullivelka syntyy sinä ajankohtana, jona tavara kulutetaan tai jona
sitä käytetään ensimmäisen kerran muutoin kuin voimassa olevanlainsäädännön mukaisesti.
3. Velallisina ovat henkilö, joka on kuluttanut tavaran tai käyttänyt
sitä, sekä kulutukseen tai käyttöön osallistuneet henkilöt, jotka ovattienneet tai joiden olisi kohtuudella pitänyt tietää, että tavaraa onkulutettu tai käytetty muutoin kuin voimassa olevan lainsäädännön
mukaisesti.
Jos tulliviranomaiset pitävät kadonneita tavaroita vapaa-alueella tai
vapaavarastossa kulutettuina tai käytettyinä eikä edellistä alakohtaa
voida soveltaa, tullivelan maksamiseen velvollinen henkilö on se, joka
tulliviranomaisten tietojen mukaan on viimeksi pitänyt tavaroitahallussaan.
206 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 202 artiklassa ja 204 artiklan 1 kohdan a
alakohdassa säädetään, tietyn tavaran osalta ei katsota syntyvän
tuontitullivelkaa, jos asianomainen näyttää toteen, että:
— 38-41 artiklan ja 177 artiklan toisen luetelmakohdan säännöksistä,
— kyseisen tavaran väliaikaisesta varastoinnista tai— sen tullimenettelyn käyttämisestä, johon tavarat on asetettu,
johtuvien velvollisuuksien täyttämättä jättäminen johtuu mainitun
tavaran täydellisestä tuhoutumisesta tai lopullisesta menettämisestä,joka on ollut seurauksena tavaroiden luonteesta johtuvasta syystä,
ennalta-arvaamattomasta tapahtumasta tai ylivoimaisesta esteestä taikka
tulliviranomaisten luvasta.
Tässä kohdassa tavaran lopullisella menettämisellä tarkoitetaan, ettei
kukaan enää voi käyttää sitä.
2. Sellaisen tavaran osalta ei myöskään katsota syntyvän tuontitulli-
velkaa, joka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen alennetulla
tuontitullilla tai tullitta sen tietyn käyttö-tarkoituksen perusteella, jostämä tavara viedään tai jälleenviedään tulliviranomaisten luvalla.
207 artikla
Kun tullivelkaa ei 206 artiklan 1 kohdan mukaisesti katsota syntyvän
sellaisen tavaran osalta, joka on luovutettu vapaaseen liikkeeseenalennetulla tuontitullilla tai tullitta sen tietyn käyttötarkoituksen
perusteella, hävittämisestä mahdollisesti jääviä jätteitä ja jäännöksiä
pidetään muina kuin yhteisötavaroina.
208artikla
Kun tullivelka syntyy 203 tai 204 artiklan mukaisesti sellaisen tavaran
osalta, joka on luovutettu vapaaseen liikkeeseen alennetulla tuontitullillasen tietyn käyttötarkoituksen perusteella, tullivelan määrästä onvähennettävä tavaraa vapaaseen liikkeeseen luovutettaessa maksettu
määrä.
Tätä säännöstä noudatetaan soveltuvin osin, kun tullivelka syntyy
tällaisen tavaran hävittämisestä jäävien jätteiden ja jäännösten osalta.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 57
▼B
209 artikla
1. Vientitullivelka syntyy, kun:
— yhteisön tullialueelta viedään vientitullien alainen tavara, josta on
tehty tulli-ilmoitus.
2. Tullivelka syntyy sinä ajankohtana, jona tämä tulli-ilmoitus
vastaanotetaan.
3. Velallisena on tavaranhaltija. Välillisessä edustuksessa velallisena
on myös henkilö, jonka puolesta ilmoitus tehdään.
210 artikla
1. Vientitullivelka syntyy, kun:
— yhteisön tullialueelta viedään vientitullien alainen tavara tulli-
ilmoitusta tekemättä.
2. Tullivelka syntyy sinä ajankohtana, jona kyseinen tavara tosia-
siallisesti viedään tältä alueelta.
3. Velallisina ovat:
— tavaran vienyt henkilö, ja
— vientiin osallistuneet henkilöt, jotka ovat tienneet tai joiden olisi
kohtuudella pitänyt tietää, ettei tulli-ilmoitusta ollut tehty ja että seolisi pitänyt tehdä.
211 artikla
1. Vientitullivelka syntyy, kun:
— ei täytetä niitä edellytyksiä, joilla tavarat on kokonaan tai osittain
vapautettu vientitulleista vietäessä niitä yhteisön tullialueelta.
2. Velka syntyy sinä ajankohtana, jona tavara saapuu muuhun kuin
siihen määräpaikkaan, johon sen vienti yhteisön tullialueelta on sallittu
kokonaan tai osittain vientitullitta, tai jos tulliviranomaiset eivät voimäärittää tätä ajankohtaa, sinä ajankohtana, jona määräaika todisteidenesittämiselle vientitullittomuuden edellytysten täyttymisestä päättyy.
3. Velallisena on tavaranhaltija. Välillisessä edustuksessa velallisena
on myös henkilö, jonka puolesta ilmoitus tehdään.
212 artikla
Edellä 201-205 ja 209-211 artiklassa tarkoitettu tullivelka syntyy myös
tuonti- tai vientikieltojen taikka tuonti- tai vientirajoitusten alaisen
tavaran osalta, näiden kieltojen tai rajoitusten luonteesta riippumatta.Tullivelkaa ei kuitenkaan synny, kun yhteisön tullialueelle säännöstenvastaisesti tuodaan väärennettyä rahaa taikka huumausaineita taipsykotrooppisia aineita, jotka eivät tule lääkinnälliseen tai tieteelliseen
tarkoitukseen hyödynnettäviksi toimivaltaisten viranomaisten tarkasti
valvomassa taloudellisessa toiminnassa. Tullirikoksia koskevan riko-slainsäädännön soveltamisen kannalta tullivelan katsotaan kuitenkinsyntyneen, jos jäsenvaltion rikoslainsäädännössä säädetään, että seur-aamukset määrätään tullien perusteella tai että tullivelan olemassaolo onperusterikosoikeudenkäynnin aloittamiselle.
212 a artikla
Kun tullilainsäädännössä säädetään tavaran edullisesta tullikohtelusta
sen luonteen tai tietyn käyttötarkoituksen perusteella, tullittomuudestatai osittaisesta tai täydellisestä tuonti- tai vientitulleista vapauttamisesta21, 82, 145 tai 184—187 artiklan nojalla, tätä edullista tullikohtelua,
tullittomuutta tai vapauttamista sovelletaan myös niissä tapauksissa,
joissa tullivelka syntyy 202—205, 210 tai 211 artiklan nojalla, jostavaranhaltijan toiminnassa ei ole havaittavissa vilpillistä menettelyäeikä ilmeistä huolimattomuutta ja hän esittää todisteet siitä, että muutedullisen tullikohtelun, tullittomuuden tai tullista vapauttamisen sovel-tamista koskevat edellytykset ovat täyttyneet.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 58
▼M3
▼B
213 artikla
Jos yhtä tullivelkaa kohti on useita velallisia, näiden on maksettava
tullivelka yhteisvastuullisesti.
214 artikla
1. Tavaran tuonti- tai vientitullien määrä on määritettävä niillä
määräytymisperusteilla, jotka koskevat tätä tavaraa sinä ajankohtana,jona tullivelka niiden osalta syntyy, jollei tässä koodeksissa nimeno-maisesti toisin säädetä, ja sanotun rajoittamatta 2 kohdan soveltamista.
2. Jos tullivelan syntymisen ajankohtaa ei voida tarkasti määrittää,
kyseiseen tavaraan sovellettavien tullinmääräytymisperusteidenmäärittämisessä huomioon otettava ajankohta on se ajankohta, jonatulliviranomaiset toteavat tavaran olevan tilanteessa, jossa tullivelka onsyntynyt.
Jos tulliviranomaiset kuitenkin voivat käytettävissään olevien tietojen
perusteella todeta, että tullivelka on syntynyt ennen tätä toteamista,kyseisestä tavarasta kannettavien tuonti- tai vientitullien määrä onmääritettävä niillä määräytymisperusteilla, joita tavaraan on voitu
soveltaa aikaisimpana ajankohtana, jona kyseisestä tilanteesta syntyneen
tullivelan olemassaolo on käytettävissä olleiden tietojen perusteellavoitu todeta.
3. Komiteamenettelyä noudattaen annetuissa säännöksissä määriteltä-
vissä tapauksissa ja niissä määriteltävin edellytyksin on kannettava
viivästyskorkoa, jotta voidaan estää rahallisen hyödyn hankkiminenlykkäämällä sitä ajankohtaa, jona tullivelka syntyy tai se kirjataantileihin.
215 artikla
1. Tullivelka syntyy:
— siinä paikassa, jossa sen aiheuttavat tosiseikat ilmenevät,
— tai, jos edellä tarkoitettua paikkaa ei voida määrittää, paikassa, jossa
tulliviranomaiset toteavat tavaran olevan sellaisessa tilanteessa, jossatullivelka on syntynyt,
— tai, jos tavara on asetettu tullimenettelyyn, jota ei ole päätetty, ja jos
paikkaa ei voida määrittää ensimmäisen tai toisen luetelmakohdanmukaisesti tarvittaessa komiteamenettelyn mukaisesti asetetussamääräajassa, siinä paikassa, jossa tavara on asetettu kyseiseenmenettelyyn tai se on tuotu yhteisön tullialueelle kyseiseenmenettelyyn asetettuna.
2. Jos tulliviranomaiset voivat käytettävissään olevien tietojen
perusteella todeta, että tullivelka on syntynyt jo tavaran ollessa aiemminmuussa paikassa, tullivelan katsotaan syntyneen siinä paikassa, jonkavoidaan todeta olleen tavaran sijaintipaikka aikaisempana ajankohtana,
jona tullivelan olemassaolo on voitu todeta.
3. Edellä 217 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tulliviranomaiset ovat
sen jäsenvaltion tulliviranomaisia, jossa tämän artiklan säännöstenmukaisesti tullivelka on syntynyt tai sen katsotaan syntyneen.
4. Jos tulliviranomainen toteaa, että tullivelka on 202 artiklan nojalla
syntynyt toisessa jäsenvaltiossa, tullivelan katsotaan syntyneen siinäjäsenvaltiossa, jossa sen syntyminen on todettu, jos velan määrä onpienempi kuin 5 000 euroa.
216 artikla
1. Jos yhteisön ja eräiden kolmansien maiden välisissä sopimuksissa
määrätään, että näissä sopimuksissa tarkoitettua yhteisöalkuperääoleville tavaroille on tuotaessa niitä näihin kolmansiin maihinmyönnettävä tullietuuskohtelu, jos tavaroiden ollessa sisäisessä jalos-tusmenettelyssä tuotettuja niihin sisältyvistä muista kuin1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 59
▼M2
▼M3
▼B
▼B
yhteisötavaroista on kannettava asianmukaiset tuontitullit, tullietuus-
kohtelun saamiseksi kolmansissa maissa tarvittavien asiakirjojenvahvistaminen aiheuttaa tuontitullivelan syntymisen.
2. Tullivelan syntymisen ajankohtana pidetään sitä ajankohtaa, jona
tulliviranomaiset vastaanottavat kyseisiä tavaroita koskevan vienti-ilmoituksen.
3. Velallisena on tavaranhaltija. Välillisessä edustuksessa velallisena
on myös henkilö, jonka puolesta ilmoitus tehdään.
4. Tätä tullivelkaa vastaava tuontitullien määrä on määritettävä
samoin edellytyksin kuin jos kyseessä olisi tullivelka, joka syntyy
samana päivänä tapahtuvasta sellaisen ilmoituksen vastaanottamisesta,joka tehdään kyseisten tavaroiden luovutuksesta vapaaseen liikkeeseensisäisen jalostusmenettelyn päättämiseksi.
3 LUKU
TULLIVELAN KANTAMINEN
1j a k s o
Tullien määrän kirjaaminen tileihin ja antaminen tiedoksi velalli-
selle
217 artikla
1. Tulliviranomaisten on laskettava jokainen tullivelasta johtuva
tuonti- tai vientitullien määrä, jäljempänä ’tullien määrä’, heti, kunniillä on käytettävissään tarvittavat tiedot, ja kirjattava nämä määrät
tilikirjoihin tai muulle vastaavalle tietovälineelle (tileihin kirjaaminen).
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta, jos:
a) on otettu käyttöön väliaikainen polkumyynti- tai tasoitustulli;
b) lain mukaan kannettavien tullien määrä on suurempi kuin sitovan
tiedon perusteella määritetty määrä;
c) komiteamenettelyä noudattaen annettujen säännösten mukaan tulli-
viranomaisten ei tarvitse kirjata tileihin tiettyä määrää pienempää
tullien määrää.
Tulliviranomaiset voivat jättää kirjaamatta tileihin tullien määrän, jota ei
221 artiklan 3 kohdan mukaan voida antaa velalliselle tiedoksi säädetyn
määräajan päätyttyä.
2. Jäsenvaltioiden on määritettävä ne yksityiskohtaiset säännöt,
joiden mukaan tullien määrät käytännössä kirjataan tileihin. Nämäyksityiskohtaiset säännöt voivat olla erilaisia sen mukaan, ovatko
tulliviranomaiset tullivelan syntymisen olosuhteet huomioon ottaen
varmoja vai eivät siitä, maksetaanko nämä määrät.
218artikla
1. Jos tullivelka syntyy vastaanotettaessa ilmoitus, joka koskee muun
tullimenettelyn kuin osittain tullittoman väliaikaisen maahantuonnin
ilmoittamista tavaralle, tai jos se syntyy muusta toimesta, jolla on samaoikeudellinen vaikutus kuin ilmoituksen vastaanottamisella, tätä tulli-velkaa vastaava tullien määrä on kirjattava tileihin heti, kun se onlaskettu, ja viimeistään toisena päivänä sen päivän jälkeen, jona tavarat
on luovutettu.
Jos kuitenkin tullien maksamisesta on annettu vakuus, niiden koko-
naismäärä tavaroista, jotka on luovutettu saman henkilön hyväksitulliviranomaisten vahvistaman ajanjakson kuluessa, joka saa ollaenintään 31 päivää, voidaan kirjata tileihin yhtenä vientinä tämän
ajanjakson päätyttyä. Tileihin kirjaamisen on tapahduttava viiden päivän
määräajassa kyseisen ajanjakson päättymisestä.
2. Jos tavara voidaan säännösten mukaan luovuttaa tiettyjen joko
velan määrän määrittämistä tai sen kantamista koskevien yhteisön1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 60
▼M1
▼B
▼B
lainsäädännössä säädettyjen edellytysten täyttyessä, tileihin kirjaamisen
on tapahduttava viimeistään toisena päivänä sen päivän jälkeen, jonavelan määrä tai siihen perustuvien tullien maksamista koskeva
velvollisuus lopullisesti määritetään tai vahvistetaan.
Jos kuitenkin tullivelka koskee väliaikaista polkumyynti- tai tasoitus-
tullia, tullin määrä on kirjattava tileihin viimeistään kahden kuukaudenkuluessa siitä ajankohdasta, jona lopullisesta polkumyynti- tai tasoitus-
tullista annettava asetus julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa
lehdessä.
3. Jos tullivelka syntyy muissa kuin 1 kohdassa tarkoitetuissa
olosuhteissa, vastaavien tullien määrä on kirjattava tileihin kahdenpäivän kuluessa siitä päivästä, jona tulliviranomaiset voivat:
a) laskea kyseisten tullien määrän; ja
b) osoittaa velallisen.
219 artikla
1. Edellä 218 artiklassa säädettyjä tileihin kirjaamisen määräaikoja
voidaan pidentää:
a) jäsenvaltioiden hallinnolliseen järjestelmään liittyvistä syistä ja
erityisesti, jos tilinpito tapahtuu keskitetysti; taikka
b) jos erityiset olosuhteet estävät tulliviranomaisia noudattamasta
mainittuja määräaikoja.
Määräaikoja voidaan pidentää enintään 14 päivällä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja ei sovelleta ennalta-
arvaamattomien tapahtumien eikä ylivoimaisten esteiden yhteydessä.
220 artikla
1. Jostullivelasta johtuvaa tullien määrää ei ole kirjattu tileihin 218 ja
219 artiklan mukaisesti, tai jos se on kirjattu tileihin lain mukaan
kannettavaa määrää pienempänä, kannettava tai kannettavaksi jäävätullien määrä on kirjattava tileihin kahden päivän kuluessa siitä päivästä,jona tulliviranomaiset ovat todenneet tilanteen ja voivat laskea lainmukaan kannettavan tullien määrän sekä osoittaa velallisen (jälkikäteentapahtuva tileihin kirjaaminen). Tätä määräaikaa voidaan pidentää 219
artiklan mukaisesti.
2. Lukuun ottamatta 217 artiklan 1 kohdan toisessa ja kolmannessa
alakohdassa tarkoitettuja tapauksia tileihin kirjaaminen ei tapahdujälkikäteen, jos:
a) alkuperäinen päätös jättää kirjaamatta tullien määrä tileihin tai kirjata
se tileihin lain mukaan kannettavaa määrää pienempänä on tehtyyleisten määräysten perusteella, jotka on myöhemmin mitätöityoikeudellisella päätöksellä;
b) lain mukaan kannettavien tullien määrät ovat jääneet kirjaamatta
tileihin tulliviranomaisen erehdyksen vuoksi, jota osaltaanvilpittömässä mielessä toiminut ja kaikkia voimassa olevia tulli-ilmoitusta koskevia säännöksiä noudattanut velan maksamisestavastuussa oleva henkilö ei ole voinut kohtuudella havaita.
Jos tavaroiden tullietuuskohteluun oikeuttavan aseman määrityksessä
noudatetaan hallinnollisen yhteistyön järjestelmää, johon kolmannenmaan viranomaiset osallistuvat, näiden viranomaisten toimesta
tapahtuvaa virheelliseksi osoittautuvan todistuksen antamista
pidetään erehdyksenä, jota ei ole edellisessä alakohdassa tarkoitetullatavalla voitu kohtuudella havaita.
Virheellisen todistuksen antamista ei kuitenkaan pidetä erehdyksenä,
jos todistus perustuu viejän antamaan virheelliseen selvitykseentosiasioista, paitsi erityisesti silloin, kun on ilmeistä, että todistuksenantaneet viranomaiset tiesivät tai niiden olisi pitänyt tietää, ettätavarat eivät olleet oikeutettuja etuuskohteluun.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 61
▼M3
▼M3
Velan maksamisesta vastuussa olevan henkilön vilpittömään mieleen
voidaan vedota, jos hän pystyy osoittamaan toimineensa kyseistenkaupallisten toimien aikana asianmukaista huolellisuutta noudattaen
varmistaakseen, että kaikki etuuskohtelun edellytykset ovat täytty-
neet.
Velan maksamisesta vastuussa oleva henkilö ei voi kuitenkaan
vedota vilpittömään mieleen, jos komissio on julkaissut Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa todetaan, että on
perusteltua aihetta epäillä, ettei edunsaajamaa sovella etuuskohte-lujärjestelmää moitteettomasti;
c) tulliviranomaisten ei komiteamenettelyä noudattaen annettujen
säännösten mukaan tarvitse jälkikäteen kirjata tileihin tiettyä
määrää pienempiä tullien määriä.
221 artikla
1. Tullien määrä on aiheellisella tavalla annettava velalliselle tiedoksi
heti, kun se on kirjattu tileihin.
2. Jos kannettava tullien määrä on merkitty tiedoksi tulli-ilmoituk-
seen, tulliviranomaiset voivat määrätä, ettei sitä tarvitse antaa 1 kohdanmukaisesti tiedoksi, paitsi jos merkitty määrä ei vastaa tullivirano-maisten määrittämää määrää.
Edellisessä alakohdassa tarkoitettua mahdollisuutta käytettäessä tullivir-
anomaisten suorittaman tavaran luovutuksen katsotaan vastaavan tileihinkirjatun tullien määrän antamista tiedoksi velalliselle, sanotun kuiten-kaan rajoittamatta 218 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista.
3. Tiedoksiantoa ei voida toimittaa velalliselle enää sen jälkeen, kun
kolmen vuoden määräaika on kulunut siitä päivästä, jona tullivelka onsyntynyt. Jos päätökseen on haettu muutosta 243 artiklan mukaisesti,määräajan laskeminen keskeytetään muutoksenhakumenettelyn ajaksi
muutoshakemuksen jättöajankohdasta lukien.
4. Jos tullivelka on syntynyt sellaisen teon tuloksena, joka sen
suorittamishetkellä olisi voinut johtaa rikosoikeudenkäyntiin, tiedok-sianto velalliselle voi tapahtua 3 kohdassa tarkoitetun kolmen vuodenmääräajan päätyttyäkin, jos voimassa olevat säännökset sen sallivat.
2j a k s o
Tullien maksamisen määräaika ja yksityiskohtaiset säännöt
222 artikla
1. Velallisen on maksettava 221 artiklan mukaisesti tiedoksi annettu
tullien määrä seuraavien määräaikojen kuluessa:
a) maksu on suoritettava asetetussa määräajassa, jos velallinen ei ole
oikeutettu 224-229 artiklassa säädettyihin maksuhelpotuksiin.
Tämä määräaika ei saa olla pidempi kuin kymmenen päivää
laskettuna siitä, kun kannettavien tullien määrä on annettu tiedoksivelalliselle, ja suoritettaessa yhdistettyä tileihin kirjaamista 218
artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisin edellytyksin on
määräaika asetettava siten, ettei velallinen voi saada pidempäämääräaikaa kuin jos tällä olisi oikeus maksun lykkäämiseen, sanotunkuitenkaan rajoittamatta 244 artiklan toisen alakohdan soveltamista.
Määräajan pidennys on myönnettävä viran puolesta, jos todetaan
asianomaisen saaneen tiedoksiannon liian myöhään voidakseensuorittaa maksun asetetussa määräajassa.
Tulliviranomaiset voivat myös pidentää määräaikaa velallisen
pyynnöstä, jos maksettava tullien määrä vahvistetaan jälkitullauk-sessa. Pidennetty määräaika ei saa olla pidempi kuin se aika, jonkavelallinen tarvitsee toteuttaakseen velvollisuutensa täyttämiseksi1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 62
▼B
▼M3
▼B
▼B
tarvittavat toimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 229
artiklan a alakohdan soveltamista;
b) jos velallinen on oikeutettu johonkin 224-229 artiklassa säädetyistä
maksuhelpotuksista, maksu on suoritettava viimeistään näille help-otuksille asetettujen yhden tai useamman määräajan päättyessä.
2. Komiteamenettelyä noudattaen voidaan määrätä myös, missä
tapauksissa ja millä edellytyksillä velallisen velvoitetta tullien suor-
ittamiseen on mahdollista lykätä
— kun tullien peruuttamista koskeva hakemus on esitetty 236, 238 tai
239 artiklan mukaisesti, tai
— kun tavara on takavarikoitu myöhempää valtiolle menetetyksi
julistamista varten 233 artiklan c alakohdan toisen luetelmakohdantai d alakohdan mukaisesti, taikka
— kun tullivelka on syntynyt 203 artiklan mukaisesti ja velallisia on
enemmän kuin yksi.
223 artikla
Maksu on suoritettava käteisenä tai muulla maksutavalla, jolla voimassa
olevien säännösten mukaisesti on sama maksuvelvollisuudesta vapaut-
tava vaikutus. Jos voimassa olevat säännökset sen sallivat, maksuvoidaan suorittaa myös hyvitysmenettelyllä.
224 artikla
Jos asianomaisen maksettava tullien määrä koskee tavaroita, jotka on
ilmoitettu sellaiseen tullimenettelyyn, johon kuuluu velvollisuus maksaatämä tulli, tulliviranomaisten on asianomaisen hakemuksestamyönnettävä tälle maksunlykkäys 225, 226 ja 227 artiklassa säädetyin
edellytyksin.
225 artikla
Maksunlykkäyksen myöntäminen edellyttää, että maksun-lykkäyksen
hakija antaa vakuuden.
Maksunlykkäyksen myöntämisestä voidaan lisäksi veloittaa siihen
liittyvistä asiakirjoista ja palveluista aiheutuvia kuluja.
226 artikla
Tulliviranomaisten on päätettävä, myönnetäänkö maksunlykkäys:
a) erikseen kullekin tullien määrälle, joka on kirjattu tileihin 218
artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan tai 220 artiklan 1 kohdanmukaisesti;
b) yhteisesti kaikille tullien määrille, jotka on kirjattu tileihin 218
artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tullivirano-
maisten asettamassa enintään 31 päivän määräajassa; vai
c) yhteisesti kaikille tullien määrille, jotka on kirjattu tileihin yhtenä
vientinä 218 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
227 artikla
1. Maksunlykkäyksen määräaika on 30 päivää. Se lasketaan seur-
aavasti:
a) kun maksua lykätään 226 artiklan a alakohdan mukaisesti, määräaika
lasketaan sitä päivää seuraavasta päivästä, jona tulliviranomaisetkirjaavat tullien määrän tileihin.
Sovellettaessa 219 artiklaa ensimmäisen alakohdan mukaisesti
laskettua 30 päivän määräaikaa lyhennetään tullien määrän tileihin
kirjaamiseen käytettyä kahta päivää pidempää määräaikaa vastaa-
valla päivien lukumäärällä;
b) kun maksua lykätään 226 artiklan b alakohdan mukaisesti, määräaika
lasketaan koontiajanjakson päättymispäivää seuraavasta päivästä.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 63
▼M3
▼B
▼B
Sitä lyhennetään puolta koontiajanjakson päivien lukumäärästä
vastaavalla päivien lukumäärällä;
c) kun maksua lykätään 226 artiklan c alakohdan mukaisesti, määräaika
lasketaan sen ajanjakson päättymis-päivää seuraavasta päivästä,jonka aikana kyseiset tavarat on luovutettu. Sitä lyhennetään puoltakyseisen jakson päivien lukumäärästä vastaavalla päivien
lukumäärällä.
2. Jos 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen ajan-jaksojen
päivien lukumäärä on pariton luku, 30 päivän määräajasta 1 kohdan b jac alakohdan mukaisesti vähennettävien päivien lukumäärän on vastat-tava puolta tätä paritonta lukua välittömästi pienemmästä parillisesta
luvusta.
3. Edellä 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen ajanjaksojen
ollessa kalenteriviikko tai kalenterikuukausi jäsenvaltiot voivat menet-telyn yksinkertaistamiseksi määrätä, että tullien määrä, jonka maksua onlykätty, on maksettava:
a) ajanjakson ollessa kalenteriviikko neljännen tätä kalenteriviikkoa
seuraavan viikon perjantaina;
b) ajanjakson ollessa kalenterikuukausi viimeistään tätä kalenterikuu-
kautta seuraavan kuukauden kuudentenatoista päivänä.
228artikla
1. Maksunlykkäystä ei voida myöntää tullien määrille, jotka, vaikka
ne liittyvätkin tavaroihin, joille on osoitettu näiden tullien maksamis-velvollisuuden sisältävä tullimenettely, on kirjattu tileihin puutteellistenilmoitusten vastaanottamista koskevien voimassa olevien säännöstenmukaisesti, jos tavaranhaltija ei ole määräajassa antanut tavaroiden
lopullisen tullausarvon määrittämiseksi tarvittavia tietoja taikka puut-
teellista ilmoitusta vastaanotettaessa puuttuneita tietoja tai asiakirjoja.
2. Maksunlykkäys voidaan kuitenkin myöntää 1 kohdassa tarkoite-
tuissa tapauksissa, jos kannettava tullien määrä kirjataan tileihin ennen30 päivän määräajan kulumista siitä päivästä, jona alun perin kannettava
määrä on kirjattu tileihin tai, jos sitä ei ole kirjattu tileihin, siitä päivästä,
jona kyseisiä tavaroita koskeva ilmoitus on vastaanotettu. Näilläedellytyksillä myönnettävä maksunlykkäys saa ulottua enintään senajanjakson päättymispäivään, joka on myönnetty 227 artiklan mukaisestialun perin vahvistetulle tullien määrälle tai joka olisi myönnetty, jos lain
mukaan kannettavien tullien määrä olisi kirjattu tileihin, kun kyseiset
tavarat on ilmoitettu.
229 artikla
Tulliviranomaiset voivat myöntää velalliselle muita maksu-helpotuksia
kuin maksunlykkäyksen.
Näiden maksuhelpotusten myöntäminen:
a) edellyttää vakuuden antamista. Vakuutta ei kuitenkaan voida vaatia,
jos sen vaatiminen aiheuttaisi velallisen tilanteen vuoksi vakaviataloudellisia tai sosiaalisia vaikeuksia;
b) aiheuttaa luottokoron kantamisen tullien määrän lisäksi. Koron määrä
on laskettava siten, että se vastaa määrää, joka kannettaisiin samassatarkoituksessa kyseisen valuutan kansallisilla raha- tai rahoitusmark-kinoilla.
Tulliviranomaiset voivat olla vaatimatta luottokorkoa, jos se velallisen
tilanteen vuoksi aiheuttaisi vakavia taloudellisia tai sosiaalisia
vaikeuksia.
230 artikla
Riippumatta siitä, minkälainen maksuhelpotus velalliselle on myönnetty,
tämä voi kaikissa tapauksissa maksaa tullien määrän kokonaan taiosittain tarvitsematta odottaa maksamiselle asetetun määräajan päätty-mistä.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 64
▼B
231 artikla
Velallisen sijasta kolmas henkilö voi maksaa kannettavan tullien
määrän.
232 artikla
1. Jos kannettavaa tullien määrää ei ole maksettu asetetussa
määräajassa:
a) tulliviranomaisten on tullien määrän maksamisen varmistamiseksi
käytettävä kaikkia voimassa oleviin säännöksiin perustuvia mahdol-lisuuksia, pakkotäytäntöönpano mukaan luettuna.
Takaajia koskevia, passitusmenettelyä sovellettaessa noudatettavia
erityissäännöksiä voidaan antaa komiteamenettelyä noudattaen;
b) tullien määrän lisäksi on kannettava viivästyskorkoa. Viivästyskor-
koprosentti saa olla korkeampi kuin luottokorkoprosentti.
Viivästyskorkoprosentti ei saa olla pienempi luottokorkoprosentti.
2. Tulliviranomaiset voivat olla kantamatta viivästyskorkoa, jos:
a) se velallisen tilanteen vuoksi aiheuttaisi vakavia taloudellisia tai
sosiaalisia vaikeuksia;
b) sen määrä ei ole komiteamenettelyä noudattaen määritettyä määrää
suurempi; taikka
c) tullit maksetaan viiden päivän kuluessa maksua varten asetetun
määräajan päättymisestä.
3. Tulliviranomaiset voivat vahvistaa:
a) vähimmäisajan, jolta korko lasketaan;
b) viivästyskoron vähimmäismäärän.
4 LUKU
TULLIVELAN LAKKAAMINEN
233 artikla
Tullivelka lakkaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten voimassa
olevien säännösten soveltamista, jotka koskevat tullivelan vanhentumi-saikaa ja tämän velan kantamatta jättämistä velallisen lain mukaantodetun maksukyvyttömyyden vuoksi:
a) kun tullien koko määrä maksetaan;
b) kun tullien koko määrä peruutetaan;
c) kun tullien maksamisvelvollisuuden sisältävään tullimenettelyyn
ilmoitettujen tavaroiden osalta:
— tulli-ilmoitus mitätöidään ►
M1 ◄,
— tavarat takavarikoidaan ennen niiden luovutusta ja julistetaan
samanaikaisesti tai myöhemmin valtiolle menetetyiksi, nehävitetään tulliviranomaisten määräyksestä, ne hävitetään tailuovutetaan valtiolle 182 artiklan mukaisesti, ne tuhoutuvat taikka
menetetään lopullisesti niiden luonteesta johtuvan syyn, ennalta-
arvaamattoman tapahtuman tai ylivoimaisen esteen vuoksi;
d) kun tavarat, joiden osalta syntyy 202 artiklan mukaisesti tullivelka,
takavarikoidaan niitä säännösten vastaisesti tuotaessa ja julistetaan
samanaikaisesti tai myöhemmin valtiolle menetetyiksi.
Takavarikoitaessa tavarat ja julistettaessa ne valtiolle menetetyiksi ei
tullivelkaa kuitenkaan pidetä tullirikoksia koskevan rikoslainsäädännönkannalta lakanneena, jos jäsenvaltion rikoslainsäädännössä säädetään,että seuraamukset määrätään tullien perusteella tai että tullivelanolemassaolo on peruste rikosoikeudenkäynnin aloittamiselle.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 65
▼B
234 artikla
Edellä 216 artiklassa tarkoitettu tullivelka lakkaa myös, jos 216
artiklassa tarkoitetun tullietuuskohtelun saamiseksi suoritettavatmuodollisuudet peruutetaan.
5 LUKU
TULLIN PALAUTTAMINEN JA PERUUTTAMINEN
235 artikla
Seuraavilla ilmaisuilla tarkoitetaan:
a) ”palauttamisella” maksettujen tuonti- tai vientitullien takaisinmaksua
kokonaan tai osittain;
b) ”peruuttamisella” joko päätöstä, jolla tullivelka jätetään kokonaan tai
osittain kantamatta, taikka päätöstä, jolla maksamaton tileihin kirjattu
tuonti- tai vientitullien määrä mitätöidään kokonaan tai osittain.
236 artikla
1. Tuonti- tai vientitullit on palautettava, jos todetaan, että niiden
määrä niitä maksettaessa ei ole ollut lain mukainen tai että niiden määräon kirjattu tileihin 220 artiklan 2 kohdan vastaisesti.
Tuonti- tai vientitullit on peruutettava, jos todetaan, että niiden määrä
niitä tileihin kirjattaessa ei ole ollut lain mukainen tai että niiden määräon kirjattu tileihin 220 artiklan 2 kohdan vastaisesti.
Tulleja ei voida palauttaa tai peruuttaa, jos muun kuin lain mukaisen
tullien määrän maksamiseen tai tileihin kirjaamiseen johtaneet seikatovat johtuneet asianomaisen tietoisesta menettelystä.
2. Tuonti- tai vientitullit on palautettava taikka peruutettava hake-
muksesta, joka on esitettävä kyseiselle tullitoimipaikalle kolmen vuodenkuluessa siitä päivästä, jona nämä tullit on annettu tiedoksi velalliselle.
Tätä määräaikaa on pidennettävä, jos asianomainen näyttää toteen, että
ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este on estänyt hake-
muksen esittämisen määräajassa.
Tulliviranomaisten on palautettava tai peruutettava tullit viran puolesta,
jos ne itse havaitsevat mainitun määräajan kuluessa jonkin 1 kohdan
ensimmäisessä tai toisessa ala-kohdassa tarkoitetuista tilanteista.
237 artikla
Tuonti- tai vientitullit on palautettava, jos tulli-ilmoitus mitätöidään ja
tullit on maksettu. Palauttaminen suoritetaan asianomaisen hakemuk-sesta, joka on esitettävä tulli-ilmoituksen mitätöintiä koskevanhakemuksen esittämiselle asetetussa määräajassa.
238artikla
1. Tuontitullit on palautettava tai peruutettava, jos todetaan, että
näiden tullien tileihin kirjattu määrä koskee kyseiseen tullimenettelyynasetettuja tavaroita, joita maahantuoja on kieltäytynyt vastaanottamasta,koska ne ovat 67 artiklassa tarkoitettuna ajankohtana olleet puutteellisiatai eivät ole vastanneet sen sopimuksen ehtoja, jonka perusteella ne on
tuotu maahan.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuina puutteellisina tavaroina
pidetään myös tavaroita, jotka ovat vahingoittuneet ennen niiden
luovutusta.
2. Tuontitullit voidaan palauttaa tai peruuttaa, jos:
a) tavaroita ei ole käytetty, jollei niiden käytön aloittaminen ole ollut
välttämätöntä tavaroiden puutteellisuuden tai sopimuksenvastai-suuden toteamiseksi;
b) tavarat viedään yhteisön tullialueelta.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 66
▼B
Tulliviranomaisten on asianomaisen pyynnöstä sallittava, että tavarat
niiden viennin sijasta hävitetään tai asetetaan jälleenvientiä vartenulkoiseen passitusmenettelyyn tai tullivarastointimenettelyyn taikka
vapaa-alueelle tai vapaavarastoon.
Osoitettaessa tavaroille jokin edellisessä alakohdassa tarkoitettu
tulliselvitysmuoto niitä pidetään muina kuin yhteisötavaroina.
3. Tuontitulleja ei voida palauttaa eikä peruuttaa, kun kyseiset tavarat
on tuotu maahan väliaikaisesti kokeiltaviksi ennen niiden ilmoittamistatullimenettelyyn, ellei todeta, ettei tavaroiden puutteellisuutta taisopimuksenvastaisuutta olisi voitu tavanomaisesti havaita kokeilun
aikana.
4. Tuontitullit on palautettava tai peruutettava 1 kohdassa tarkoite-
tuista syistä hakemuksesta, joka on esitettävä kyseiselle
tullitoimipaikalle kahdentoista kuukauden määräajassa siitä päivästä,jona nämä tullit on annettu tiedoksi velalliselle.
Tätä määräaikaa voidaan kuitenkin tulliviranomaisten luvalla pidentää
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa.
239 artikla
1. Tuonti- tai vientitullit voidaan palauttaa taikka peruuttaa muissa
kuin 236, 237 ja 238 artiklassa tarkoitetuissa tilanteissa, jotka:
— määritetään komiteamenettelyä noudattaen,
— johtuvat olosuhteista, joissa ei voida osoittaa asianomaisen syyllis-
tyneen vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin.
Tilanteet, joissa tätä säännöstä voidaan soveltaa, sekä tällöinnoudatettavaa menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännötmääritellään komiteamenettelyä noudattaen. Palauttamiselle taiperuuttamiselle voidaan asettaa erityisehtoja.
2. Tullit on palautettava tai peruutettava 1 kohdassa tarkoitetuista
syistä hakemuksesta, joka on esitettävä kyseiselle tullitoimipaikalle 12kuukauden määräajassa siitä päivästä, jona tullit on annettu tiedoksi
velalliselle.
Tätä määräaikaa voidaan kuitenkin tulliviranomaisten luvalla pidentää
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa.
240 artikla
Tuonti- tai vientitullit voidaan palauttaa taikka peruuttaa tässä luvussa
säädetyin edellytyksin ainoastaan, jos palautettava tai peruutettavamäärä on suurempi kuin komiteamenettelyä noudattaen määritetty
määrä.
Tulliviranomaiset voivat kuitenkin hakemuksesta hyväksyä myös tätä
määrää pienemmän määrän palauttamisen tai peruuttamisen.
241 artikla
Tulliviranomaisten ei tarvitse maksaa korkoa palauttamilleen tuonti- tai
vientitulleille eikä näitä tulleja maksettaessa mahdollisesti kannettavalleluottokorolle tai viivästyskorolle. Korkoa on kuitenkin maksettava, jos:
— palauttamista koskevasta hakemuksesta tehtyä päätöstä ei ole pantu
täytäntöön kolmen kuukauden kuluessa sen tekemisestä,
— sitä edellytetään kansallisissa säännöksissä.
Näiden korkojen määrä on laskettava siten, että se vastaa kansallisilla
raha- tai rahoitusmarkkinoilla vastaavassa tarkoituksessa veloitettavaa
määrää.
242 artikla
Jos tullivelka on erheellisesti peruutettu tai sitä vastaava tullien määrä
on erheellisesti palautettu, alkuperäinen velka tulee uudelleen kannetta-vaksi. Mahdolliset 241 artiklan mukaiset korot on maksettava takaisin.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 67
▼B
VIII OSASTO
OIKEUS HAKEA MUUTOSTA
243 artikla
1. Henkilöllä on oikeus hakea muutosta itseään suoraan ja henkilök-
ohtaisesti koskevaan tullilainsäädännön soveltamiseen liittyvääntulliviranomaisten päätökseen.
Oikeus hakea muutosta on myös henkilöllä, joka on hakenut
tulliviranomaisilta tullilainsäädännön soveltamiseen liittyvää päätöstä,jos hän ei ole saanut ratkaisua hakemuksen johdosta 6 artiklan 2kohdassa tarkoitetussa määräajassa.
Muutosta on haettava siinä jäsenvaltiossa, jossa päätös on tehty tai sitä
on haettu.
2. Muutosta voi hakea:
a) ensimmäisessä vaiheessa jäsenvaltioiden tähän tarkoitukseen nimeä-
miltä tulliviranomaisilta;
b) toisessa vaiheessa riippumattomalta elimeltä, joka voi olla lain-
käyttöviranomainen tai vastaava erikoistunut elin, jäsenvaltioissavoimassa olevien säännösten mukaisesti.
244 artikla
Muutoksenhaku ei estä riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoa.Tulliviranomaisten on kuitenkin lykättävä päätöksen täytäntöönpanoa
kokonaan tai osittain, jos niillä on perusteltua syytä epäillä, ettäriidanalainen päätös ei ole tullilainsäädännön mukainen, tai jos on
olemassa vaara, että asianomaiselle aiheutuu siitä vahinkoa, joka ei ole
korvattavissa.
Jos riidanalaisen päätöksen perusteella on kannettava tuonti -tai
vientitulleja, täytäntöönpanoa voidaan lykätä, jos tullien maksamisestaon annettu tai annetaan vakuus. Vakuutta ei kuitenkaan tarvitse vaatia,
jos sen vaatiminen voisi velallisen tilanne huomioon ottaen aiheuttaa
vakavia taloudellisia tai sosiaalisia vaikeuksia.
245 artikla
Jäsenvaltioiden on annettava muutoksenhakumenettelyn täytäntöön-
panoa koskevat säännökset.
246 artikla
Tämän osaston säännöksiä ei sovelleta, jos muutoksenhaun tarkoituk-
sena on sellaisen tulliviranomaisten päätöksen mitätöiminen taimuuttaminen, joka on tehty rikosoikeudellisten säännösten nojalla.
IX OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
1 LUKU
TULLIKOODEKSIKOMITEA
247 artikla
Tämän koodeksin täytäntöönpanon edellyttämistä toimenpiteistä,
mukaan luettuna niistä, joita 184 artiklassa tarkoitettujen toimientäytäntöönpano edellyttää, VIII osastoa lukuun ottamatta, ja jolleiasetuksen (ETY) N:o2658/87(
1) 9 ja 10 artiklasta samoin kuin tämän
asetuksen 248 artiklan täytäntöönpanon edellyttämistä toimenpiteistä1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 68
(1) EYVL L 256, 7.9.1987, s. 1.▼M3
▼M3
muuta johdu, päätetään 247 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
sääntelymenettelyä ja yhteisön kansainvälisiä sitoumuksia noudattaen.
247 a artikla
1. Komissiota avustaa tullikoodeksikomitea, jäljempänä ’komitea’.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5
ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen
8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
248artikla
Toimenpiteistä, joita 11, 12 ja 21 artiklan täytäntöönpano edellyttää,
päätetään 248 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua hallintomenettelyä
noudattaen.
248a artikla
1. Komissiota avustaa tullikoodeksikomitea, jäljempänä ’komitea’.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4
ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
249 artikla
Komitea voi tutkia kaikki tullilainsäädäntöä koskevat asiat, jotka sen
puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi joko omasta aloitteestaan tai
jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2 LUKU
JÄSENVALTIOSSA TOTEUTETTUJEN TOIMENPITEIDEN, ANNET-
TUJEN ASIAKIRJOJEN JA TEHTYJEN TOTEAMUSTEN
OIKEUDELLISET VAIKUTUKSET TOISESSA JÄSENVALTIOSSA
250 artikla
Jos jotakin tullimenettelyä käytetään useassa jäsenvaltiossa,
— yhden jäsenvaltion tulliviranomaisten tekemillä päätöksillä, niiden
suorittamilla tai hyväksymillä tunnistamistoimenpiteillä sekä niidenantamilla asiakirjoilla on muissa jäsenvaltioissa samat oikeudellisetvaikutukset kuin näiden kunkin jäsenvaltion tulliviranomaistentekemillä päätöksillä, suorittamilla toimenpiteillä ja antamillaasiakirjoilla;
— yhden jäsenvaltion tulliviranomaisten tarkastuksissaan tekemillä
toteamuksilla on muissa jäsenvaltioissa sama todistusvoima kuinnäiden kunkin jäsenvaltion tulliviranomaisten toteamuksilla.
3 LUKU
MUUT LOPPUSÄÄNNÖKSET
251 artikla
1. Kumotaan seuraavat asetukset ja direktiivit:
— neuvoston asetus (ETY) N:o 802/68, annettu 27 päivänä kesäkuuta
1968, tavaran alkuperän käsitteen yhteisestä määritelmästä(1), sell-1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 69
(1) EYVL N:oL 148, 28.6.1968, s. 1▼B
▼B
aisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 456/
91(1),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 754/76, annettu 25 päivänä maaliskuuta
1976, yhteisön tullialueelle palautettavien tavaroiden tullikohte-lusta(
2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY)
N:o1147/86(3),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2779/78, annettu 23 päivänä marras-
kuuta 1978, Euroopan laskentayksikön käytöstä tullia koskevissaoikeudellisissa asiakirjoissa(
4), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (ETY) N:o289/84(5),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1430/79, annettu 2 päivänä heinäkuuta
1979, tuonti- tai vientitullien palauttamisesta tai peruuttamisesta(6),
sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY)
N:o1854/89(7),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1697/79, annettu 24 päivänä heinäkuuta
1979, tuonti- tai vientitullien maksamisvelvoitteen sisältävään
tullimenettelyyn ilmoitetuista tavaroista velalliselta kantamattajääneiden tuonti- tai vientitullien kantamisesta jälkitullauksin(
8),
sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY)N:o1854/89(
9),
— neuvoston direktiivi 79/695/ETY, annettu 24 päivänä heinäkuuta
1979, tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevienmenettelyjen yhdenmukaistamisesta(
10), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 90/504/ETY(11),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1224/80, annettu 28 päivänä toukokuuta
1980,tavaroiden tullausarvon määrityksestä(12), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o4046/89(13),
— neuvoston direktiivi 81/177/ETY, annettu 24 päivänä helmikuuta
1981, yhteisötavaroiden vientimenettelyjen yhdenmukaistami-sesta(
14), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella
(ETY) N:o1854/89(15),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 3599/82, annettu 21 päivänä joulukuuta
1982, väliaikaisen maahantuonnin menettelystä(16), sellaisena kuin
se on viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 1620/85(17),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2763/83, annettu 26 päivänä syyskuuta
1983, menettelystä, joka mahdollistaa tavaroiden valmistuksentullivalvonnassa ennen vapaaseen liikkeeseen luovutusta(
18), sell-
aisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 720/
91(19),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2151/84, annettu 23 päivänä heinäkuuta
1984, yhteisön tullialueesta(20), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla,
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1999/85, annettu 16 päivänä heinäkuuta
1985, sisäisestä jalostusmenettelystä(21),1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 70
(1) EYVL N:oL 54, 28.2.1991, s. 4
(2) EYVL N:oL 89, 2.4.1976, s. 1
(3) EYVL N:oL 105, 22.4.1986, s. 1
(4) EYVL N:oL 333, 30.11.1978, s. 5
(5) EYVL N:oL 33, 4.2.1984, s. 2
(6) EYVL N:oL 175, 12.7.1979, s. 1
(7) EYVL N:oL 186, 30.6.1989, s. 1
(8) EYVL N:oL 197, 3.8.1979, s. 1
(9) EYVL N:oL 186, 30.6.1989, s. 1
(10) EYVL N:oL 205, 13.8.1979, s. 19
(11) EYVL N:oL 281, 12.10.1990, s. 28
(12) EYVL N:oL 134, 31.5.1980, s. 1
(13) EYVL N:oL 388, 30.12.1989, s. 24
(14) EYVL N:oL 83, 30.3.1981, s. 40
(15) EYVL N:oL 186, 30.6.1989, s. 1
(16) EYVL N:oL 376, 31.12.1982, s. 1
(17) EYVL N:oL 155, 14.6.1985, s. 54
(18) EYVL N:oL 272, 5.10.1985, s. 54
(19) EYVL N:oL 78, 26.3.1991, s. 9
(20) EYVL N:oL 197, 20.7.1984, s. 1
(21) EYVL N:oL 188, 20.7.1985, s. 1
▼B
— neuvoston asetus (ETY) N:o 3632/85, annettu 12 päivänä joulukuuta
1985, edellytyksistä, joilla henkilön sallitaan tehdä tulli-ilmoitus(1),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2473/86, annettu 24 päivänä heinäkuuta
1986, ulkoisesta jalostusmenettelystä ja vakiovaihtojärjestelmästä(2),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2144/87, annettu 13 päivänä heinäkuuta
1987, tullivelasta(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (ETY) N:o4108/88(4),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1031/88, annettu 18 päivänä huhtikuuta
1988, tullivelan maksamiseen velvollisten henkilöiden osoittami-
sesta(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY)
N:o1716/90(6),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1970/88, annettu 30 päivänä kesäkuuta
1988, ulkoisen jalostusmenettelyn ja vakiovaihtojärjestelmän kolmi-kantaliikenteestä(
7),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2503/88, annettu 25 päivänä heinäkuuta
1988, tullivarastoista(8), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella
(ETY) N:o2561/90(9),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2504/88, annettu 25 päivänä heinäkuuta
1988, vapaa-alueista ja vapaavarastoista(10), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o1604/92(11),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 4151/88, annettu 21 päivänä joulukuuta
1988, yhteisön tullialueelle tuotuihin tavaroihin sovellettavistasäännöksistä(
12),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1854/89, annettu 14 päivänä kesäkuuta
1989, tullivelkaan perustuvien tuonti- tai vientitullien määrien
kirjaamisesta tileihin ja niiden maksamisen edellytyksistä(13),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1855/89, annettu 14 päivänä kesäkuuta
1989, kuljetusvälineiden väliaikaisen maahantuonnin menette-
lystä(14),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 3312/89, annettu 30 päivänä lokakuuta
1989, konttien väliaikaisen maahantuonnin menettelystä(15),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 4046/89, annettu 21 päivänä joulukuuta
1989, tullivelan maksun varmistamiseksi asetettavista vakuuk-
sista(16),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 1715/90, annettu 20 päivänä kesäkuuta
1990, jäsenvaltioiden tulliviranomaisten antamista tiedoista, jotkakoskevat tavaroiden luokittelua tullinimikkeistöön(
17),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 2726/90, annettu 17 päivänä syyskuuta
1990, yhteisön passitusmenettelystä(18),►M1 ◄
— neuvoston asetus (ETY) N:o 717/91, annettu 21 päivänä maaliskuuta
1991, yhtenäisestä hallinnollisesta asiakirjasta(19),
— neuvoston asetus (ETY) N:o 719/91, annettu 21 päivänä maaliskuuta
1991, TIR-carnet'iden ja ATA-carnet'iden käytöstä passitusasiakir-joina yhteisössä(
20).1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 71
(1) EYVL N:oL 350, 27.12.1985, s. 1
(2) EYVL N:oL 212, 2.8.1986, s. 1
(3) EYVL N:oL 201, 22.7.1987, s. 15
(4) EYVL N:oL 361, 29.12.1988, s. 2
(5) EYVL N:oL 102, 21.4.1988, s. 5
(6) EYVL N:oL 160, 26.6.1990, s. 6
(7) EYVL N:oL 174, 6.7.1988, s. 1
(8) EYVL N:oL 225, 15.8.1988, s. 1
(9) EYVL N:oL 246, 10.9.1990, s. 1
(10) EYVL N:oL 225, 15.8.1988, s. 8
(11) EYVL N:oL 225, 15.8.1988, s. 8
(12) EYVL N:oL 367, 31.12.1988, s. 1
(13) EYVL N:oL 186, 30.6.1989, s. 1
(14) EYVL N:oL 186, 30.6.1989, s. 8
(15) EYVL N:oL 321, 4.11.1989, s. 5
(16) EYVL N:oL 388, 30.12.1989, s. 1
(17) EYVL N:oL 160, 26.6.1990, s. 1
(18) EYVL N:oL 262, 26.9.1990, s. 1
(19) EYVL N:oL 78, 26.3.1991, s. 1
(20) EYVL N:oL 78, 26.3.1991, s. 6
▼B
2. Kaikkia yhteisön asiakirjoissa olevia viittauksia 1 kohdassa
tarkoitettuihin asetuksiin tai direktiiveihin pidetään viittauksina tähänkoodeksiin.
252 artikla
1. Kumotaan asetuksen (ETY) N:o 918/83(
1) 141, 142 ja 143 artikla.
2. Muutetaan asetus (ETY) N:o2658/87(2), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o3492/91(3), seuraavasti:
a) lisätään 8 artiklaan sanan ”komitea” edelle ilmaisu ”Yhteisön
tullikoodeksin 247 artiklassa tarkoitettu”;
b) korvataan 10 artiklan 1 kohdan johdantokappale seuraavasti:
”Komission edustaja tekee yhteisön tullikoodeksin 247 artiklassa
tarkoitetulle komitealle ehdotuksen…”;
c) kumotaan 7 ja 11 artikla.
253 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on
julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1994.Asetuksen VIII osastoa sovelletaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1
päivästä tammikuuta 1995.
Asetuksen 161 artiklaa sekä 182 ja 183 artiklan jälleenvientiä koskevia
säännöksiä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1993. Kunnes tätä
koodeksia aletaan soveltaa, kyseisissä artikloissa olevia viittauksia
tähän koodeksiin pidetään viittauksina vastaaviin 251 artiklassatarkoitettujen asetusten ja direktiivien säännöksiin.
Neuvosto tarkastelee 1 päivään lokakuuta 1993 mennessä sisämarkki-
noilla käytävän jäsenvaltioiden välisen tavaroiden kaupan ongelmaauudelleen komission kertomuksen perusteella, jonka komissio antaayhteisen maatalouspolitiikan toimenpiteitä toteutettaessa käytettävän
valuutanmuuntokurssin vaikutuksia selvittävän työn etenemisestä. Tähän
kertomukseen voi liittyä komission ehdotuksia, joista neuvosto tekeeratkaisunsa perustamissopimuksen määräysten mukaisesti.
Neuvosto tarkastelee 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä komission
kertomuksen perusteella tätä koodeksia uudelleen siihen mahdollisesti,erityisesti sisämarkkinoiden toteuttamiseksi, tarvittavien muutosten
tekemiseksi. Tähän kertomukseen voi liittyä komission ehdotuksia,
joista neuvosto tekee ratkaisunsa perustamissopimuksen määräystenmukaisesti.1992R2913 — FI — 19.12.2000 — 002.001 — 72
(1) EYVL N:oL 105, 23.4.1983, s. 1
(2) EYVL N:oL 256, 7.9.1987, s. 1
(3) EYVL N:oL 328, 30.11.1991, s. 80