1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B ENSIMMÄINEN NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973,
muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien
lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta
(73/239/ETY)
(EYVL L 228, 16.8.1973, s. 3)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston direktiivi 76/580/ETY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1976 L 189 13 13.7.1976
►M2Neuvoston direktiivi 84/641/ETY, annettu 10 päivänä joulukuuta 1984 L 339 21 27.12.1984
►M3Neuvoston direktiivi 87/343/ETY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1987 L 185 72 4.7.1987
►M4Neuvoston direktiivi 87/344/ETY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1987 L 185 77 4.7.1987
►M5Toinen neuvoston direktiivi 88/357/ETY, annettu 22 päivänä kesäkuuta
1988L 172 1 4.7.1988
►M6Neuvoston direktiivi 90/618/ETY, annettu 8 päivänä marraskuuta 1990 L 330 44 29.11.1990
►M7Neuvoston direktiivi 92/49/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992 L 228 1 11.8.1992
Muutettu:
►A1Kreikan liittymisasiakirja L 291 17 19.11.1979
►A2Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirja L 302 23 15.11.1985
►A3Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja C241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
▼B
ENSIMMÄINEN NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973,
muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloitta-
mista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja
hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta
(73/239/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi
annetun yleisen toimintaohjelman(1), ja erityisesti sen IV osaston C
jakson,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(
2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, ettäyleisen toimintaohjelman mukaan asioimistojen ja sivukonttorien perus-
tamista koskevien rajoitusten poistaminen riippuu
ensivakuutusliikkeessä liiketoiminnan aloittamisen ja harjoittamisenedellytysten yhteensovittamisesta; yhteensovittaminen olisi ensinkohdistettava muuhun ensivakuutukseen kuin henkivakuutukseen,
vakuutustoiminnan aloittamisen ja harjoittamisen helpottamiseksi on
tärkeää poistaa tiettyjä kansallisten valvontalainsäädäntöjen välisiä
eroja; tämän saavuttamiseksi ja jotta samalla varmistettaisiin riittävä
turva vakuutetuille ja kolmansille osapuolille kaikissa jäsenvaltioissa,on pyrittävä yhteensovittamaan erityisesti vakuutusyrityksiltä vaadit-tavia taloudellisia takuita koskevat määräykset,
riskien luokittelu eri vakuutusluokkiin on välttämätöntä etenkin, jotta
voitaisiin määrätä milloin toimintaa varten tarvitaan pakollinen toimi-lupa ja mikä on kyseistä vakuutusluokkaa varten säädetty
vähimmäistakuurahasto,
on toivottavaa, että tämän direktiivin säännökset eivät koske keski-
näisiä yhtiöitä tai yhdistyksiä, jotka oikeudellisen asemansa perusteellatäyttävät turvaavuutta ja taloudellisia takuita koskevat asianmukaisetedellytykset; tämän direktiivin säännösten ei tulisi liioin koskea tiettyjälaitoksia, jotka sijaitsevat eri jäsenvaltioissa ja joiden liiketoiminta
kattaa vain hyvin rajoitetun lohkon ja on lailla rajoitettu tietylle maan-
tieteelliselle alueelle tai tiettyihin henkilöihin,
eri lait sisältävät erilaisia säännöksiä samanaikaisesta sairausvakuutus-
liikkeen, luotto- ja takausvakuutusliikkeen sekäoikeusturvavakuutusliikkeen harjoittamisesta joko keskenään taiyhdessä muiden vakuutusluokkien kanssa; tällaisten eroavuuksien
säilyttäminen sen jälkeen kun muiden kuin henkivakuutustoimintaa
harjoittavien yritysten sijoittautumisoikeutta koskevat rajoitukset onpoistettu, merkitsisi sijoittautumisen esteiden säilymistä; tämä ongelmaon ratkaistava suhteellisen lyhyen ajan kuluessa toteutettavan tulevanyhteensovittamisen yhteydessä,
on välttämätöntä ulottaa valvonta jokaisessa jäsenvaltiossa kaikkiin
vakuutusluokkiin, joita tämä direktiivi koskee; tällainen valvonta ei
ole mahdollista, ellei näitä vakuutusluokkia harjoittavalta yritykseltävaadita virallista toimilupaa; on välttämätöntä määritellä tällaisentoimiluvan myöntämisen tai peruuttamisen edellytykset; on säädettäväoikeudesta saattaa toimiluvan epääminen tai peruuttaminen tuomiois-tuimen käsiteltäväksi,1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 2
(1) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 36/62
(2) EYVL N:o C 27, 28.3.1968, s. 15
(3) EYVL N:o 158, 18.7.1967, s. 1
▼B
on suotavaa, että vakuutusluokkia, jotka tunnetaan liitteessä olevan A
kohdan kuljetusvakuutuksen luokkina N:o 4, 5, 6, 7 ja 12 ja liitteessäolevan A kohdan luottovakuutuksen luokkina N:o 14 ja 15, säännellään
joustavammin tavaratoimituksiin ja luottoihin vaikuttavien ehtojen
jatkuvien muutosten huomioon ottamiseksi,
parhaillaan yhteisön tasolla tutkitaan mahdollisuuksia löytää yhteinen
menetelmä vakuutusteknisen vastuuvelan laskemiseksi; sen vuoksi olisi
suotavaa, että myöhemmin annettavissa direktiiveissä suoritetaan
yhteensovittaminen tässä asiassa sekä määritetään sallitut sijoituskoh-teet ja varojen arvostukseen liittyvät kysymykset,
on välttämätöntä, että vakuutusyrityksillä on, vakuutusliikkeen heilahte-
lujen varalta, vakuutussopimuksiin aiheutuvan vastuun kattamiseen
riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan lisäksi täydentävä rahasto, niin
sanottu solvenssimarginaali, jota edustaa vapaat varat; sen varmistami-seksi, että vakuutusyhtiöille asetetut vaatimukset perustuvatpuolueettomiin arviointiperusteisiin, jolloin samansuuruiset yrityksetasetetaan tasavertaiseen kilpailuasemaan, olisi määrättävä, että tällainen
solvenssimarginaali suhteutetaan yrityksen liiketoiminnan koko-
naismäärään ja että sen määräämiseen käytetään kahta vakuusindeksiä,joista toinen perustuu vakuutusmaksuihin ja toinen korvauksiin,
olisi edellytettävä vähimmäistakuurahastoa, jonka suuruus on suhteu-
tettu harjoitettuihin vakuutusluokkiin liittyvien riskien suuruuteen, sen
varmistamiseksi, että yrityksiä perustettaessa niillä on riittävästi varoja
ja että liiketoimintaa myöhemmin harjoitettaessa solvenssimarginaali eimissään tapauksessa laske turvaavuuden vähimmäistason alapuolelle,
on välttämätöntä laatia säännökset sellaista tapausta varten, jossa
yrityksen taloudellinen tila tulee sellaiseksi, että yrityksen on vaikea
vastata vakuutussopimuksista aiheutuvista velvoitteistaan,
ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista yhteisössä koskevia
yhdenmukaistettuja säännöksiä tulisi yhteisössä periaatteessa soveltaakaikkiin markkinoille tuleviin yrityksiin ja siten myös sellaisten
yritysten asioimistoihin ja sivukonttoreihin, joiden kotipaikka on
yhteisön ulkopuolella; olisi kuitenkin suotavaa laatia erityissäännöksetsellaisten asioimistojen ja sivukonttoreiden valvonnasta ottaenhuomioon, että niiden yritysten varat, joihin nämä kuuluvat, ovatyhteisön ulkopuolella,
on kuitenkin suotavaa sallia näiden erityisehtojen lieventäminen
noudattaen kuitenkin periaatetta, että tällaisten asioimistojen ja sivu-konttoreiden ei tulisi saada edullisempaa kohtelua kuin yhteisönalueella toimivien yritysten,
tarvitaan tiettyjä siirtymäsäännöksiä, jotta erityisesti jo olemassa
olevien pienten ja keskisuurten yritysten olisi mahdollista sopeutuaniihin vaatimuksiin, joita jäsenvaltioiden on asetettava tämän direk-tiivin mukaisesti, jollei perustamissopimuksen 53 artiklasta muutajohdu, ja
on tärkeätä turvata yhteensovitettujen säännösten yhdenmukainen
soveltaminen ja tässä tarkoituksessa huolehtia tiiviistä yhteistyöstäkomission ja jäsenvaltioiden kesken,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
Yleiset säännökset
1 artikla
1. Tämä direktiivi koskee jäsenvaltioon sijoittautuneiden tai sijoit-
tautumaan aikovien itsenäisten ammatinharjoittajienensivakuutusliikkeen, mukaan lukien 2 kohdassa tarkoitettu avuntarjoaminen, aloittamista ja harjoittamista.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 3
▼M2
▼M2
2. Avustamistoiminnan on oltava avun tarjoamista sellaisille henki-
löille, jotka joutuvat vaikeuksiin ollessaan matkalla, poissa kotoaan taipoissa vakituisesta asuinpaikastaan. Sen tulee perustua sitoumukseen
saattaa apu ennalta maksettua vakuutusmaksua vastaan välittömästi
edunsaajan ulottuville avustamissopimuksen perusteella, kun tämähenkilöon joutunut vaikeuksiin odottamattoman tapahtuman johdosta,sopimuksessa määritellyissä tapauksissa ja olosuhteissa.
Apu saattaa muodostua rahana tai luontoissuorituksena annettavien
etuuksien tarjoamisesta. Luontoisetuuksia voidaan antaa myös niitätarjoavan henkilön oman henkilökunnan ja kaluston avulla.
Avustamistoiminta ei sisällä huoltoa, kunnossapitoa eikä asiakaspal-
velua, eikä pelkkää avun osoittamista tai antamista välittäjänä.
3. Liiketoiminnan jaoittelu tämän artiklan mukaisesti eri luokkiin
esitetään liitteessä.
2 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta:
1. Seuraaviin vakuutusliikkeen lajeihin:
a) henkivakuutus, eli se vakuutuslaji, joka käsittää erityisesti vakuu-
tuksen vain tietyn eliniän saavuttamisen varalta, vakuutuksenvain kuoleman varalta, vakuutuksen tietyn eliniän saavuttamisentai sitä aikaisemman kuoleman varalta, henkivakuutuksen vakuu-tusmaksujen palautuksineen, tontiinit, vakuutuksen avioliitonvaralta ja vakuutuksen syntymän varalta;
b) elinkorot;
c) henkivakuutusyritysten tarjoama lisävakuutus, eli vakuutus
henkilövahingon varalta, työkyvyttömyys mukaan lukien,
vakuutus tapaturman aiheuttaman kuoleman varalta ja vakuutustapaturman tai sairauden aiheuttaman invaliditeetin varalta, josnäitä eri vakuutusmuotoja myönnetään henkivakuutusten ohella;
d) lakisääteiseen sosiaaliturvaan kuuluva vakuutus;
e) Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava
pysyvä sairausvakuutus, jota ei voida irtisanoa (”permanenthealth insurance”).
2. Seuraavaan toimintaan:
a) kertyneen pääoman takaisinmaksua tarkoittavat sopimukset, siten
kuin se on kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä määritelty;
b) sellaisten huolto- ja avustuskassojen toiminta, joiden etuudet
määräytyvät käytettävissä olevien varojen mukaan ja joissajäsenten maksuosuus on etukäteen vahvistettu kiinteäksi;
c) sellaisten yhteenliittymien harjoittama toiminta, jotka eivät ole
oikeushenkilöitä ja joiden tarkoituksena on tarjota jäsenilleen
keskinäistä suojaa ilman vakuutusmaksujen suorittamista taivakuutusteknisen vastuuvelan muodostamista;
d) vientiluottovakuutustoimintaa, joka tapahtuu valtion laskuun tai
valtion takaamana tai jossa valtio on vakuutuksenantajana siihenasti, kunnes enempi yhteensovittaminen on toteutettu.
3. Avustamistoiminta, jossa vastuu on rajoitettu seuraaviin toimenpitei-
siin suoritettaviksi sellaisen maantieajoneuvoa kohdanneen vahingontai konevian johdosta, joka yleensä sattuu siinä jäsenvaltiossa, jossasuojan järjestänyt yritys sijaitsee:
— paikan päällä suoritettava konevikapalvelu, jossa suojan
järjestävä yritys käyttää useimmiten omaa henkilökuntaansa ja
kalustoaan,
— ajoneuvon kuljettaminen lähimpään tai sopivimpaan paikkaan,
jossa korjaus voidaan suorittaa, sekä mahdollisesti kuljettajan jamatkustajien kuljettaminen samaa avustamistapaa käyttäen1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 4
▼B
▼M3
▼M2
▼M2
lähimpään paikkaan, josta he voivat jatkaa matkaansa muulla
tavoin,
— jos se jäsenvaltio, jossa suojan järjestänyt yritys sijaitsee, on
siten säätänyt, ajoneuvon sekä mahdollisesti kuljettajan jamatkustajien kuljettaminen kotiinsa, lähtöpaikkaansa tai alku-peräiseen määräpaikkaansa saman jäsenvaltion sisällä,
paitsi milloin tällaiset toimenpiteet suorittaa yritys, jota tämä direk-
tiivi koskee.
Kahdessa ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa
edellytys, että vahingon tai konevian on täytynyt tapahtua sen jäsen-valtion alueella, jossa suojan järjestänyt yritys sijaitsee,
a) ei koske tapausta, jossa viimeksi mainittu on järjestö, jonka jäsen
edunsaaja on, ja maassa, jossa vahinko tai vika tapahtuu, toimivavastaava järjestövastavuoroisen sopimuksen perusteella järjestää
konevikapalvelun tai ajoneuvon kuljettamisen ilman lisämaksua
edunsaajan pelkästään esittäessä jäsenkorttinsa;
b) ei estä sitä, että tällaista apua tarjoaa Irlannissa ja Yhdistyneessä
kuningaskunnassa yksi järjestö, joka toimii molemmissavaltioissa.
Tapauksissa, joita tarkoitetaan kolmannessa luetelmakohdassa,
jolloin vahinko tai konevika on tapahtunut Irlannin alueella, tai kunkysymys on Yhdistyneestä kuningaskunnasta, Pohjois-Irlannin
alueella, voidaan ajoneuvo sekä mahdollisesti sen kuljettaja ja
matkustajat kuljettaa kotiin, lähtöpaikkaan tai alkuperäiseenmääräpaikkaan jommallakummalla alueella.
Direktiivi ei myöskään koske avustamistoimenpiteitä, jotka suorite-
taan vahingon tai konevian sattuessa maantieajoneuvolle ja joissasellainen ajoneuvo, joka on ollut osallisena onnettomuudessa tai
saanut konevian Luxemburgin suurherttuaherttuakunnan ulkopuo-
lella, sekä mahdollisesti kuljettaja ja matkustajat kuljetetaankotipaikkakunnalleen, silloin kun nämä toimenpiteet suorittaaLuxemburgin suurherttuakunnan autoliitto.
Yritykset, joita tämä direktiivi koskee, saavat ryhtyä edellä tässä
alakohdassa tarkoitettuun toimintaan vain, jos ne ovat saaneet toimi-luvan liitteessä olevan A kohdan 18 luokkaa varten ja rajoittamatta
liitteessä olevan C kohdan soveltamista. Tällöin tätä direktiiviä
sovelletaan kyseiseen toimintaan.
3 artikla
1. Tätä direktiiviä ei sovelleta keskinäisiin yhtiöihin ja yhdistyksiin,
jos ne täyttävät kaikki seuraavat edellytykset:
— yhtiöjärjestyksessä tai yhdistyksen säännöissä on oltava määräykset
ylimääräisten vakuutusmaksujen keräämisestä tai etuuksien
pienentämisestä;
— niiden liiketoiminta ei kata vastuuriskejä — jolleivät ne ole liit-
teessä olevassa C kohdassa tarkoitettuja liitännäisriskejä — eikä
luotto- tai takausriskejä;
— tämän direktiivin kattamasta toiminnasta saatu vuotuinen vakuutus-
maksutulo ei saa ylittää miljoonaa laskentayksikköä;
— ainakin puolet tämän direktiivin kattamasta toiminnasta kertyneestä
vakuutusmaksutulosta on saatava henkilöiltä, jotka ovat keskinäisenyhtiön tai yhdistyksen jäseniä.
Tätä direktiiviä ei sovelleta yrityksiin, jotka ovat seuraavien edelly-
tysten mukaisia:
— yritys ei harjoita muuta tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa
toimintaa kuin liitteessä olevan A kohdan 18 luokassa esitettyä
toimintaa;
— tämä toiminta on yksinomaan paikallista ja se käsittää ainoastaan
luontoisetuuksia;1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 5
▼B
▼M2
▼M2
— vaikeuksiin joutuneiden henkilöiden avustamisesta saadut kokonais-
vuositulot eivät ylitä 200000 ECUa.
2. Tätä direktiiviä ei liioin sovelleta keskinäisiin yhtiöihin tai yhdis-
tyksiin, jotka ovat solmineet muiden samanlaisten yhtiöiden taiyhdistysten kanssa sopimuksen, joka tarjoaa täyden jälleenvakuutus-turvan niiden antamille vakuutuksille tai jonka perusteella toimiluvansaaneen yrityksen on vastattava tällaisista vakuutussopimuksista johtu-vista vastuista ensivakuuttajan puolesta.
Tällaisessa tapauksessa tämän direktiivin määräykset koskevat toimi-
luvan saanutta yritystä.
4 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin laitoksiin, jollei sääntöjä tai
lakia, jotka koskevat niiden oikeutta toimia, muuteta:
a)Saksassa
Seuraavat julkisoikeudelliset monopolilaitokset (”Monopolan-
stalten”):
1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,
2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, München,
3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversi-
cherung, München
4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Braunsch-
weig,
5. Hamburger Feuerkasse, Hampuri
6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversicher-
ungskammer), Darmstadt,
7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel
8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,
10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,
11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,
12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,
13. Feuersozietät Berlin, Berliini,14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.
Oikeuden toimia alueellisesti ei kuitenkaan katsota muuttuneen
tällaisten laitosten sulauduttua siten, että uusi laitos säilyttää sulau-tuneiden laitosten yhteisen toiminta-alueen, eikä toiminnanominaisuuden voida katsoa muuttuneen vakuutusluokkiin nähden,
jos jokin näistä laitoksista ryhtyy harjoittamaan samalla alueella
yhtä tai useampaa toisen tällaisen laitoksen harjoittamaa vakuutus-luokkaa.
Seuraavat osittain julkisoikeudelliset laitokset:
1. Postbeamtenkrankenkasse,
2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;
b)Ranskassa
Seuraavat laitokset:
1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes,
2. Caisse départementale des incendiés de la Côte d'Or,
3. Caisse départementale des incendiés de la Marne,
4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse,5. Caisse départementale des incendiés de la Somme,
6. Caisse départementale grêle du Gers,
7. Caisse départementale grêle de l'Hérault;1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 6
▼B
▼B
c)Irlannissa
Voluntary Health Insurance Board;
d)Italiassa
Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi (Sportass);
e)Yhdistyneessä kuningaskunnassa
The Crown Agents;
f)Tanskassa
Falcks Redningskorps A/S København;
g)Espanjassa
Seuraavat laitokset:
1. Comissaría de Seguro Obligatorio de Viajeros,
2. Consorcio de Compensación de Seguros,
3. Fondo Nacional de Garantía de Riesgos de la Circulación.
5artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”laskentayksiköllä” komission päätöksessä 3289/75/EHTY(1)
määriteltyä Euroopan laskentayksikköä (ELY). Tässä direktiivissä
viitattaessa laskentayksikköön on kansalliseen valuuttaan sovellet-
tavan vaihtoarvon kunkin vuoden joulukuun viimeisestä päivästäalkaen oltava sen lokakuuta edeltävän kuukauden viimeisen päivänarvo, jolta ELY-vaihtoarvot on saatavissa kaikille yhteisön valuu-toille;
b) ”toisiaan vastaavilla varoilla” tietyssä valuutassa täytettävien sitou-
musten kattamista samassa valuutassa ilmaistuin tai rahaksimuutettavien varoin;
c) ”varojen sijainnilla” sekä irtaimen että kiinteän omaisuuden olemas-
saoloa jäsenvaltiossa, minkä ei kuitenkaan ole katsottava sisältävän
vaatimusta, että irtain omaisuus on talletettava tai että kiinteään
omaisuuteen kohdistuu rajoitustoimia kuten kiinnityksen rekisterö-inti. Saamisiin perustuvan omaisuuden on katsottava olevan siinäjäsenvaltiossa, jossa saaminen voidaan vaatia maksettavaksi;
d) ”suurilla riskeillä”:
i) riskejä, jotka kuuluvat liitteessä olevan A kohdan luokkiin 4, 5,
6, 7, 11 ja 12;
ii) riskejä, jotka kuuluvat liitteessä olevan A kohdan luokkiin 14 ja
15, kun vakuutuksenottaja on ammattimaisesti mukana teolli-
sessa tai kaupallisessa toiminnassa tai jossakin vapaassaammatissa, ja riskit liittyvät tällaiseen toimintaan;
iii)►
M6riskejä, jotka kuuluvat liitteessä olevan A kohdan luok-
kiin 3, 8, 9, 10, 13 ja 16 ◄, sikäli kuin vakuutuksenottaja
ylittää ainakin kaksi seuraavien kolmen arviointiperusteenrajoista:
ensimmäinen vaihe: 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä:
— taseen loppusumma: 12,4 miljoonaa ECUa;
— nettoliikevaihto: 24 miljoonaa ECUa;
— työntekijöitä tilikautena keskimäärin: 500.
toinen vaihe: 1 päivästä tammikuuta 1993 lukien:
— taseen loppusumma: 6,2 miljoonaa ECUa;1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 7
(1) EYVL N:o L 327, 19.12.1975, s. 4▼M2
▼A2
▼B
▼M1
▼B
▼M5
▼M5
— nettoliikevaihto: 12,8 miljoonaa ECUa;
— työntekijöitä tilikautena keskimäärin: 250.Jos vakuutuksenottaja kuuluu yritysryhmään, joka direktiivin 83/
349/ETY(
1) mukaisesti laatii konsolidoidun tilinpäätöksen,
edellä mainittuja arviointiperusteita sovelletaan konsolidoiduntilinpäätökseen pohjalta.
Jokainen jäsenvaltio voi lisätä iii alakohdassa mainittuun luok-
kaan riskejä, joita ammatilliset yhdistykset, yhteisyritykset tai
tilapäiset yhteenliittymät vakuuttavat.
II OSASTO
Sellaisiin yrityksiin sovellettavat säännökset, joilla on kotipaikka
yhteisön alueella
A jakso: Toiminnan aloittamisen edellytykset
6 artikla
Ensivakuutusliikkeen aloittamiseen on oltava ennalta myönnetty viral-
linen toimilupa.
Tällaista toimilupaa on haettava kotijäsenvaltion toimivaltaisilta virano-
maisilta:
a) yrityksen, joka perustaa kotipaikkansa tämän jäsenvaltion alueelle,
ja
b) yrityksen, joka saatuaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun
toimiluvan laajentaa liiketoimintaansa kokonaiseen vakuutusluok-
kaan tai muihin vakuutusluokkiin.
7 artikla
1. Toimilupa on voimassa koko yhteisössä. Sillä sallitaan yrityksen
harjoittaa liiketoimintaa yhteisössä joko sijoittautumisvapauden taipalvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
2. Toimilupa myönnetään tiettyä vakuutusluokkaa varten. Se kattaa
koko luokan, jollei hakija halua kattaa kuin osan kyseiseen luokkaan
kuuluvista liitteessä olevassa A kohdassa luetelluista riskeistä.
Kuitenkin:
a) jäsenvaltiot voivat myöntää liitteessä olevassa B kohdassa luetel-
tujen vakuutusluokkien ryhmille toimiluvan liittäen siihenmainitussa kohdassa määritellyn vastaavan nimikkeen, ja
b) yhtä vakuutusluokkaa tai -luokkien ryhmää varten myönnetty toimi-
lupa kattaa myös toiseen vakuutusluokkaan sisältyvät liitännäisriskit,jos liitteessä olevassa C kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
8 artikla
1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritykset, jotka
hakevat toimilupaa:
a) ovat yhtiömuodoltaan jokin seuraavista:
— Belgian kuningaskunnassa: ”société anonyme — naamloze
vennootschap” — , ”société en commandite par actions —commanditaire vennootschap op aandelen” — , ”associationd'assurance mutuelle — onderlinge verzekeringsvereniging” — ,”société coopérative — cooperatieve vennootschap”,
— Tanskan kuningaskunnassa: ”aktieselskaber”, ”gensidige sels-
kaber”,1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 8
(1) EYVL N:o L 193, 18.7.1983, s. 1▼B
▼M7
▼M7
— Saksan liittotasavallassa: ”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungs-
verein auf Gegenseitigkeit”, ”ÖffentlichrechtlichesWettbewerbsversicherungsunternehmen”,
— Ranskan tasavallassa: ”société anonyme”, ”société d'assurance
mutuelle”, ”institution de prévoyance régie par le code de la
sécurité sociale”, ”institution de prévoyance régie par le code
rural” ja ”mutuelles régies par le code de la mutualité”,
— Irlannissa: ”incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited”,
— Italian tasavallassa: ”società per azioni”, ”società cooperativa”,
”mutua di assicurazione”,
— Luxemburgin suurherttuakunnassa: ”société anonyme”, ”société
en commandite par actions”, ”association d'assurancesmutuelles”, ”société coopérative”,
— Alankomaiden kuningaskunnassa: ”naamloze vennootschap”,
”onderlinge waarborgmaatschappij”,
— Yhdistyneessä kuningaskunnassa: ”incorporated companies
limited by shares or by guarantee or unlimited”, ”societies regis-tered under the Industrial and Provident Societies Acts”,
”Societies registered under the Friendly Societies Acts”, vakuu-
tuksenantajat, jotka toimivat nimellä ”Lloyd's”,
— Helleenien tasavallassa: ” ανώνυµη εταιρεία,
Αλληλασφαλιστικός συνεταιρισµός ”,
— Espanjan kuningaskunnassa: ”sociedad anónima”, ”sociedad
mutua”, ”sociedad cooperativa”,
— Portugalin tasavallassa: ”sociedade anónima”, ”mútua de
seguros”,
— Itävallan tasavallassa: ”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungs-
verein auf Gegenseitigkeit”,
— Suomen tasavallassa: ”keskinäinen vakuutusyhtiö— ö msesidigt
försäkringsbolag, ” — ”vakuutusosakeyhtiö —försäkringsaktiebolag” — , ”vakuutusyhdistys — försäkringsför-ening”, ja
— Ruotsin kuningaskunnassa: ”försäkringsaktiebolag”, ”ömsesidiga
försäkringsbolag”, ”understödsföreningar”.
Vakuutusyritys voi myös olla yhtiömuodoltaan Eurooppayhtiö
silloin, kun sellainen on perustettu.
Lisäksi jäsenvaltiot voivat tarvittaessa perustaa julkisoikeudellisia
yrityksiä, sikäli kuin niiden toimielimien tavoitteena on harjoittaavakuutusliikettä vastaavilla edellytyksillä kuin yksityisoikeudellisetyritykset,
b) rajoittavat liiketoimintansa vakuutusliikkeeseen ja siitä välittömästi
johtuvaan liiketoimintaan lukuun ottamatta muita kaupallisia liike-toimia,
c) esittävät 9 artiklan mukaisen toimintasuunnitelman,
d) omistavat 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähimmäistakuurahaston,
ja
e) ovat sellaisten henkilöiden tosiasiallisesti johtamia, jotka täyttävät
hyvää mainetta, ammattipätevyyttä tai -kokemusta koskevat edelly-tykset.
2. Yrityksen, joka hakee toimilupaa laajentaakseen liiketoimintaansa
muihin vakuutusluokkiin tai laajentaakseen toimiluvan koskemaan
ainoastaan osaa yhteen vakuutusluokkaan sisältyvistä riskeistä, on
esitettävä 9 artiklan mukainen toimintasuunnitelma.
Lisäksi sen on esitettävä todisteet siitä, että sillä on 16 artiklassa
säädetty solvenssimarginaali ja, jos 17 artiklan 2 kohdassa muidenvakuutusluokkien osalta edellytetään edellistä suurempaa vähimmäista-kuurahastoa, että sillä on tämä vähimmäismäärä.
3. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita pitämästä edelleen voimassa
tai antamasta lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, joissa1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 9
▼A3
▼M7
▼M7
säädetään perustamiskirjan tai yhtiöjärjestyksen hyväksymistä ja kaik-
kien muiden tavanomaiselle valvonnalle tarpeellisten asiakirjojentoimittamista.
Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa antaa määräyksiä, joissa vaaditaan
niiden vakuutuskirjaa, maksuperusteita sekä lomakkeita ja muitapainettuja asiakirjoja koskevia yleisten ja erityisten edellytysten hyväk-symistä ennalta tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joita yritys
aikoo käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan.
Jäsenvaltiot eivät saa jatkaa eivätkä esittää ehdotettavien maksunkoro-
tuksien ennalta tiedoksiantamis- tai hyväksymismenettelyä muutoinkuin osana yleistä hintavalvontajärjestelmää.
Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita tarkastamasta liitteessä olevassa A
kohdassa mainittua vakuutusluokkaa 18 varten toimilupaa hakevien taisen saaneiden yritysten sellaisia suoria tai välillisiä henkilöstö- jakalustovoimavaroja mukaan lukien lääketieteellisen henkilökunnanpätevyys ja kaluston laatu, jotka yrityksellä on oltava käytettävissääntätä vakuutusluokkaa koskevien sitoumusten täyttämiseksi.
4. Edellä tarkoitetuissa säännöksissä ei saa säätää, että toimilupaha-
kemusta käsiteltäessä otetaan huomioon markkinoiden taloudellisettarpeet.
9 artikla
Edellä 8 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimintasuunni-
telman on sisällettävä seuraavat tiedot tai perustelut:
a) niiden riskien laatu, joita yritys aikoo kattaa,
b) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet,
c) erät, joista koostuu vähimmäistakuurahasto,
d) hallinnon ja myyntiverkon arvioidut perustamiskustannukset ja
niiden kattamiseen tarkoitetut varat sekä, jos katettavat riskit
kuuluvat liitteessä olevan A kohdan luokkaan 18, yrityksen hallussa
olevat luvatun avun antamiseen tarvittavat voimavarat,
sekä lisäksi kolmelta ensimmäiseltä tilivuodelta, jona liiketoimintaa on
harjoitettu:
e) arviot muista hallintokustannuksista kuin perustamiskustannuksista,
erityisesti juoksevista yleiskuluista ja palkkioista,
f) arviot vakuutusmaksuista ja korvauksista,
g) maksuvalmiusennuste,
h) arviot vastuusta ja solvenssimarginaalin kattamiseen tarkoitetuista
varoista.
10 artikla
1. Vakuutusyrityksen, joka aikoo perustaa sivukonttorin toisen jäsen-
valtion alueelle, on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltionsa toimivaltaisilleviranomaisille.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, joka aikoo
perustaa sivukonttorin toiseen jäsenvaltioon, esittää seuraavat tiedot
antaessaan 1 kohdan mukaisen ilmoituksen:
a) jäsenvaltio, jonka alueelle se aikoo perustaa sivukonttorin,
b) toimintasuunnitelman, jossa esitetään erityisesti millaista liiketoi-
mintaa aiotaan harjoittaa ja miten sivukonttorin hallinto onjärjestetty,
c) siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee, oleva osoite, josta
voidaan saada asiakirjoja ja johon niitä voidaan lähettää edellyttäen,että tämä osoite on sama kuin se osoite, johon kaikki valtuutetulleasiamiehelle annettavat tiedot lähetetään,
d) sivukonttorin valtuutetun asiamiehen nimi, jolla on oltava riittävä
toimivalta tehdä yritystä koskevia sitoumuksia kolmansien henki-löiden kanssa ja edustaa sitä sen jäsenvaltion viranomaisissa ja1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 10
▼M7
tuomioistuimissa, jossa sivukonttori sijaitsee. Kun on kyse Lloyd's
-nimisestä vakuutuksenantajien yhteenliittymästä, vakuutussitou-muksista siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee,
mahdollisesti aiheutuvassa riita-asiassa vakuutettuja ei saa kohdella
huonommin, kuin jos kanne olisi nostettu tavanomaista yritystävastaan. Valtuutetulla asiamiehellä on tämän vuoksi oltava riittävätoimivalta siihen, että häntä vastaan voidaan nostaa kanne ja ettähän voi toimia asianomaisia Lloyd's -nimisen yhteenliittymän
vakuutuksenantajia sitovasti.
Kun yrityksen tarkoituksena on, että sen sivukonttori kattaa liitteessä
olevassa A kohdassa luokkaan 10 sisältyviä muita riskejä kuin rahdi-
nottajan vastuuta koskevia riskejä, sen on esitettävä ilmoitus, jonka
mukaan siitä on tullut kansallisen toimiston ja kansallisen takuura-haston jäsen siinä jäsenvaltiossa, jossa sivukonttori sijaitsee.
3. Jollei kotivaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ole kyseinen
suunnitelma huomioon ottaen aihetta epäillä hallintorakenteen sopi-vuutta tai vakuutusyrityksen taloudellista tilaa taikka hallituksenjäsenten, johtajien tai valtuutetun asiamiehen hyvämaineisuutta jaammattipätevyyttä tai -kokemusta, niiden on kolmen kuukauden
kuluessa siitä, kun 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on saatu, välitettävä
kaikki nämä tiedot sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossasivukonttori sijaitsee, sekä ilmoitettava asiasta kyseiselle yritykselle.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myös todistettava, että
vakuutusyrityksellä on 16 ja 17 artiklan mukaisesti laskettu vähimmäis-solvenssimarginaali.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kieltäytyessä antamasta
2 kohdassa tarkoitettuja tietoja sen jäsenvaltion toimivaltaisille virano-maisille, jossa sivukonttori sijaitsee, niiden on esitettävä kyseiselleyritykselle kieltäytymisensä syyt kolmen kuukauden kuluessa kaikkienkyseisten tietojen vastaanottamisesta. Tämä kieltäytyminen tai vastaa-
matta jättäminen voidaan saattaa kotivaltion tuomioistuimen
käsiteltäväksi.
4. Ennen kuin vakuutusyrityksen sivukonttori aloittaa toimintansa,
sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa sivukonttori
sijaitsee, on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun 3 kohdassa tarkoi-tetut tiedot on saatu, ilmoitettava tarvittaessa kotijäsenvaltiontoimivaltaiselle viranomaiselle edellytykset, joita yleisen edun vuoksion noudatettava harjoitettaessa liiketoimintaa siinä jäsenvaltiossa, jossasivukonttori sijaitsee.
5. Sivukonttori voidaan perustaa ja se voi aloittaa toimintansa, kun
sen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta, jossa sivukonttori
sijaitsee, on saatu ilmoitus tai jos tällaista ilmoitusta ei ole saatu, kun
4 kohdassa säädetty määräaika on päättynyt.
6. Edellä olevan 2 kohdan b, c tai d alakohdan mukaisesti annettujen
tietojen muuttuessa vakuutusyrityksen on ilmoitettava tästä muutok-
sesta kotijäsenvaltion ja sen jäsenvaltion, jossa sivukonttori sijaitsee,toimivaltaisille viranomaisille vähintään kuukautta ennen muutoksentoteuttamista, jotta kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ja senjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa sivukonttori sijaitsee,voivat täyttää 3 ja 4 kohdan mukaiset tehtävänsä.
12 artikla
Päätös, jolla toimilupa evätään, on yksityiskohtaisesti perusteltava ja
annettava tiedoksi yritykselle.
Jäsenvaltion on säädettävä, että toimiluvan hakijalla on oikeus saattaa
epäävä päätös tuomioistuimen käsiteltäväksi.
On säädettävä myös, että myös niissä tapauksissa, joissa toimivaltaiset
viranomaiset eivät ole käsitelleet toimilupahakemusta kuudenkuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta, on oikeus saattaaasia tuomioistuimen käsiteltäväksi.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 11
▼B
▼B
B jakso: Liiketoiminnan harjoittamisen edellytykset
13 artikla
1. Vakuutusyrityksen talouden valvonta mukaan lukien sellaisen
liiketoiminnan valvonta, jota yritys harjoittaa joko sivukonttoreidenvälityksellä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, kuuluu
yksinomaan kotijäsenvaltion toimivaltaan.
2. Talouden valvontaan kuuluu erityisesti vakuutusyrityksen koko
liiketoiminnan vakavaraisuuden, vakuutustekninen vastuuvelka mukaanlukien, ja sitä kattavien varojen tarkastaminen kotijäsenvaltiossa annet-tujen määräysten tai noudatettujen menettelyjen mukaisesti yhteisön
tasolla annettujen säännösten nojalla.
Tapauksissa, jolloin kyseisillä yrityksillä on lupa liitteessä olevan A
kohdan luokkaan 18 kuuluvien riskien kattamiseen, valvonta ulotetaankoskemaan niiden teknisten voimavarojen tarkastamista, jotka yrityk-sellä on käytettävissään sellaisiin avustustoimiin, joihin se on
sitoutunut siltä osin kuin kotijäsenvaltion laissa säädetään tällaisten
voimavarojen tarkastamisesta.
3. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että
jokaisella vakuutusyrityksellä on asianmukainen hallinto- ja kirjanpi-tojärjestelmä sekä asianmukainen sisäinen tarkastusmenettely.
14 artikla
Jäsenvaltion, jossa sivukonttori sijaitsee, on säädettävä, että kun
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut vakuutusyritys harjoittaa liike-toimintaansa sivukonttorin välityksellä, kotijäsenvaltion toimivaltaisetviranomaiset voivat, ilmoitettuaan siitä ennalta sen jäsenvaltion toimi-
valtaisille viranomaisille, jossa sivukonttori sijaitsee, tarkastaa itse tai
tähän tarkoitukseen valtuuttamiensa henkilöiden välityksellä paikallayrityksen talouden valvonnalle tarpeellisia tietoja. Sen jäsenvaltionviranomaiset, jossa sivukonttori sijaitsee, voivat osallistua tähän tarkas-tamiseen.
15artikla
1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusyritys muodostaa
riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan suhteessa sen koko liiketoimin-taan.
Tämän vakuutusteknisen vastuuvelan määrä määräytyy direktiivissä 91/
674/ETY vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Kotivaltion on vaadittava, että kunkin vakuutusyrityksen kaikkia
liiketoimia koskeva vakuutustekninen vastuuvelka kattaa toisiaanvastaavat varat direktiivin 88/357/ETY 6 artiklan mukaisesti.Yhteisössä sijaitsevien riskien osalta näiden varojen on sijaittavayhteisössä. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia, että vakuutusyritykset sijoit-
tavat varansa tiettyyn jäsenvaltioon. Kotijäsenvaltio voi kuitenkin
lieventää näiden varojen sijaintia koskevia sääntöjä.
3. Jos kotijäsenvaltio sallii, että vakuutusteknisen vastuuvelan katta-
miseen voidaan käyttää saatavia jälleenvakuutuksenantajilta, sen onvahvistettava sallittu prosenttimäärä. Tässä tapauksessa se ei voi
määrätä näiden saatavien sijaintipaikasta.
15a artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritys, jonka koti-
paikka on niiden alueella ja joka vakuuttaa liitteessä olevan A kohdanluokkaan 14 kuuluvia riskejä, jäljempänä ’luottovakuutus’, muodostaa
tasoitusvastuun tasaamaan mahdollista teknistä alijäämää tai
keskimääräistä korkeampaa vahinkosuhdetta tässä luokassa tilikaudenpäättyessä.
2. Tasoitusvastuu on laskettava kotijäsenvaltiossa vahvistettujen
sääntöjen mukaisesti noudattaen yhtä neljästä liitteessä olevassa D1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 12
▼M7
▼M7
kohdassa esitetystä menetelmästä, joiden katsotaan olevan yhdenver-
taisia.
3. Solvenssimarginaalin suuruutta laskettaessa tasoitusvastuun määrä
on jätettävä huomioon ottamatta liitteessä olevassa D kohdassa
määriteltyjen menetelmien mukaisesti laskettuun enimmäismääräänsaakka.
4. Ne vakuutusyritykset, joiden kotipaikka on tietyn jäsenvaltion
alueella ja joiden luottovakuutuksesta saatavat vakuutusmaksut ovattämän luokan osalta enintään 4 prosenttia kaikista niiden saamista
vakuutusmaksuista ja enintään 2 500000 ecua, voidaan tämän jäsenval-
tion toimesta vapauttaa velvoitteesta muodostaa luottovakuutusluokantasoitusvastuu.
16 artikla
1. Kotijäsenvaltion on vaadittava, että jokainen vakuutusyritys
muodostaa koko liiketoimintaansa koskevan riittävän solvenssimargi-
naalin.
Solvenssimarginaali vastaa yrityksen varoja, joista on vähennetty kaikki
ennakoitavissa olevat velat sekä aineettomat erät. Erityisesti on otettavahuomioon:
— maksettu osakepääoma tai keskinäisen yhtiön tai yrityksen osalta
takuupääoma lisättynä osakastileillä, jotka täyttävät seuraavat edel-lytykset:
a) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että
näiltä tileiltä voidaan suorittaa maksuja jäsenille vain, jos se ei
aiheuta solvenssimarginaalin pienenemistä alle vaaditun tason,
tai yrityksen tultua puretuksi, jos kaikki yrityksen muut velat onmaksettu,
b) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että
kaikista maksuista, jotka suoritetaan muutoin kuin yksittäisen
osakkuuden päättymisen vuoksi, on ilmoitettava toimivaltaisilleviranomaisille vähintään kuukautta aikaisemmin ja että nämävoivat tämän määräajan aikana kieltää maksun, ja
c) perustamiskirjan ja yhtiöjärjestyksen asiaa koskevia määräyksiä
voidaan muuttaa vasta, kun toimivaltaiset viranomaiset ovatilmoittaneet, etteivät ne vastusta muutosta, jollei a ja b alakoh-dassa esitetyistä edellytyksistä muuta johdu,
— puolet maksamattomasta osakepääomasta tai takuupääomasta heti
kun 25 prosenttia tästä pääomasta on maksettu,
— rahastot ja varaukset (sidotut ja vapaat), jotka eivät vastaa tiettyjä
sitoumuksia,
— kaikki siirtyvät voittovarat,— sellaisen keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen osalta, jonka maksut
voivat vaihdella, kaikki ne lisämaksuvaateet, jotka se voi vaatiajäseniltä maksettavaksi kyseisenä tilivuonna enintään puolet enim-mäismaksujen ja perittyjen maksujen erotuksesta, kuitenkin
enintään 50 prosenttia solvenssimarginaalista,
— vakuutusyrityksen pyynnöstä ja sen antamien selvitysten perusteella
ne varaukset, jotka johtuvat varojen aliarvostamisesta taseessa, jos
nämä varaukset eivät ole luonteeltaan poikkeuksellisia,
— kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja etuoikeusasemaltaan
huonommassa asemassa olevat lainat voidaan sisällyttää ainoastaanenintään 50 prosenttiin solvenssimarginaalista, josta määrästäenintään 25 prosenttia saa olla määräaikaisia etuoikeusasemaltaanhuonommassa asemassa olevia lainoja tai määräaikaisia kumulatii-
visia etuoikeutettuja osakkeita, jos seuraavat
vähimmäisvaatimukset täyttyvät:
a) sen varalta, että vakuutusyritys joutuu konkurssiin tai purkautuu,
on oltava sitovat sopimukset, joiden perusteella etuoikeusasemal-taan huonommassa asemassa olevilla lainoilla tai etuoikeutetuillaosakkeilla on kaikkien muiden velkojien saatavia huonompi1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 13
▼B
▼M7
▼M7
etuoikeus ja niitä ei makseta takaisin ennen kuin kaikki muut
kyseisenä ajankohtana voimassa olevat velat on maksettu.
Etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevan lainan on
täytettävä myös seuraavat edellytykset:
b) vain tosiasiallisesti maksetut varat otetaan huomioon,
c) määräaikaisten lainojen alkuperäisen erääntymisajan on oltava
vähintään viisi vuotta. Vakuutusyrityksen on viimeistään vuottaennen erääntymisaikaa esitettävä toimivaltaisten viranomaistenhyväksyttäväksi suunnitelma siitä, miten solvenssimarginaaliaiotaan pitää vaaditulla tasolla tai saattaa sille tasolle eräänty-mispäivänä, jollei lainan osuutta solvenssimarginaalista
vähennetä asteittain vähintään viiden erääntymispäivää edeltävän
vuoden kuluessa. Toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luvannäiden varojen takaisinmaksun ennakkoon edellyttäen, että liik-keeseen laskeva vakuutusyritys pyytää sitä ja sensolvenssimarginaali ei laske vaadittua tasoa alemmaksi,
d) lainat, joiden erääntymisaikaa ei ole määrätty, voidaan maksaa
takaisin vain noudattaen viiden vuoden irtisanomisaikaa, jolleiniitä enää pidetä solvenssimarginaalin osana tai jollei takaisin-maksu edellytä toimivaltaisten viranomaisten ennalta antamaavirallista suostumusta. Jälkimmäisessä tapauksessa vakuutusyri-
tyksen on ilmoitettava asiasta toimivaltaisille viranomaisille
vähintään kuusi kuukautta ennen aiottua takaisinmaksupäivääsekä esitettävä tosiasiallinen ja vaadittu solvenssimarginaaliennen kyseistä takaisinmaksua ja sen jälkeen. Toimivaltaisetviranomaiset antavat luvan takaisinmaksuun ainoastaan, josvakuutusyrityksen solvenssimarginaali ei laske vaadittua tasoa
alemmaksi,
e) lainasopimus ei saa sisältää määräystä, jonka mukaan tietyissä
muissa oloissa kuin vakuutusyritystä purettaessa velka onmaksettava takaisin ennen sovittua erääntymispäivää,
f) lainasopimusta voidaan muuttaa ainoastaan, kun toimivaltaiset
viranomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastusta muutosta,
— arvopaperit, joiden kestoa ei ole määritetty, ja muut rahoitusväli-
neet, jotka täyttävät seuraavat edellytykset mukaan lukien muutkuin edellä olevassa luetelmakohdassa mainitut kumulatiivisetetuoikeutetut osakkeet, enintään 50 prosenttiin asti solvenssimargi-naalista näiden arvopaperien ja edellä olevassa luetelmakohdassa
mainittujen etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevan
lainojen kokonaismäärästä,
a) niitä ei voi maksaa takaisin haltijan aloitteesta eikä ilman toimi-
valtaisten viranomaisten ennalta antamaa suostumusta,
b) liikkeeseen laskemista koskevan sopimuksen on annettava
vakuutusyritykselle mahdollisuus lykätä lainan koron maksa-
mista,
c) lainanantajan saatavilla vakuutusyritykseltä on oltava muita
velkojia kuin toisia pääomalainan haltijoita huonompi etuoikeus,
d) arvopapereiden liikkeeseen laskemista koskevissa asiakirjoissa
on määrättävä, että velkaa ja maksamattomia korkoja voidaan
käyttää tappioiden kattamiseen siten, että turvataan vakuutusyri-tyksen liiketoiminnan jatkuminen,
e) ainoastaan tosiasiallisesti maksetut määrät otetaan huomioon.
2. Solvenssimarginaalin laskentaperusteina ovat joko vuotuiset
vakuutusmaksut tai kolmen viimeksi kuluneen tilikauden keskimää-
räinen korvausmenorasite. ►
M3Jos kuitenkin kyseessä on yritys,
joka pääasiallisesti vakuuttaa vain luotto-, myrsky-, raesade- tai hallar-iskejä, on seitsemää viimeistä tilikautta pidettävä keskimääräisenkorvausmenorasitteen vertailujaksona. ◄
3. Jollei 17 artiklan säännöksistä muuta johdu, solvenssimarginaalin
määrä on yhtä suuri kuin suurempi kahdesta seuraavasta tuloksesta:1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 14
▼B
▼B
Ensimmäinen tulos (vakuutusmaksuihin perustuva):
— ensivakuutusliikkeen vakuutusmaksut (mukaan lukien vakuutusmak-
suihin liittyvät liitännäismaksut), jotka ovat erääntyneet viimeksi
kuluneena tilikautena;
— näin saatuun summaan lisätään tulevan jälleenvakuutuksen vakuu-
tusmaksut viimeksi kuluneen tilikauden aikana;
— tästä summasta vähennetään viimeksi kuluneen tilikauden aikana
erääntyneiden, mutta saamatta jääneiden vakuutusmaksujen koko-naismäärä sekä niiden verojen ja veronluonteisten maksujenkokonaismäärä, jotka koskevat tähän summaan sisältyviä vakuutus-
maksuja.
Näin saatu määrä jaetaan kahteen osaan, joista ensimmäinen käsittää
enintään 10 miljoonaa laskentayksikköä ja toinen ylimenevän osan;
näistä otetaan 18 prosenttia edellisestä ja 16 prosenttia jälkimmäisestäja lasketaan ne yhteen.
Ensimmäinen tulos saadaan kertomalla keskenään näin laskettu summa
ja se suhdeluku, joka saadaan vertaamalla yrityksen viimeksi kuluneentilikauden omalle vastuulle jääviä korvausmenoja korvausmenojen brut-tomäärään. Tämä suhdeluku ei kuitenkaan koskaan saa olla pienempikuin 50 prosenttia.
Toinen tulos (korvauksiin perustuva):
— ensivakuutuksen maksetut korvaukset (vähentämättä niistä jälleen-
vakuuttajien ja edelleenvakuuttajien osuutta) 2 kohdassa
määritettyinä ajanjaksoina lasketaan yhteen;
— tähän kokonaismäärään lisätään samoina ajanjaksoina tulevasta
jälleenvakuutuksesta ja edelleenvakuutuksesta maksetut korvaukset;
— tähän summaan lisätään ensivakuutuksen ja tulevan jälleenvakuu-
tuksen varsinainen korvausvastuu viimeksi kuluneen tilikaudenlopussa;
— tästä summasta vähennetään 2 kohdassa mainittuja ajanjaksoja
koskevat takaisin saadut korvaukset;
— näin jäljelle jääneestä määrästä vähennetään ensivakuutuksen ja
tulevan jälleenvakuutuksen varsinainen korvausvastuu, jotka ontehty kahta vuotta ennen viimeistä tilipäätösvuotta olevan vuodenalussa.
Yksi kolmasosa tai yksi seitsemäsosa näin saadusta kokonaismäärästä
(2 kohdassa määritellyn viiteajanjakson mukaisesti) jaetaan kahteenosaan, joista ensimmäinen käsittää enintään seitsemän miljoonaalaskentayksikköä ja toinen yli menevän osan; näistä otetaan 26
prosenttia edellisestä ja 23 prosenttia jälkimmäisestä ja lasketaan ne
yhteen.
Toinen tulos saadaan kertomalla keskenään näin laskettu summa ja se
suhdeluku, joka saadaan vertaamalla yrityksen viimeksi kuluneen tili-
kauden omalle vastuulle jääviä korvausmenoja korvausmenojenbruttomäärään. Tämä suhdeluku ei kuitenkaan koskaan saa ollapienempi kuin 50 prosenttia.
Liitteessä olevassa A kohdassa numeron 18 kohdalla luetelluissa
riskeissä korvausmenon, jota käytetään toisen tuloksen (korvausperus-teinen) laskemiseen, on sisällettävä ne kustannukset, jotka yritykselleaiheutuu sen antamasta avusta. Nämä kustannukset on laskettava sen
jäsenvaltion kansallisten säännösten mukaan, jonka alueella yrityksellä
on kotipaikka.
4. Molemmat 3 kohdassa tarkoitettuihin osiin sovellettavat osuudet
alennetaan kolmasosaansa, kun kyseessä on sairausvakuutus, jota
harjoitetaan samanlaisin vakuutusteknisin perustein kuin henkivakuu-tusta, jos
— suoritetut vakuutusmaksut lasketaan sairastuvuustaulukoiden perus-
teella vakuutusmatemaattisia menetelmiä käyttäen,
— varaus määräytyy iän pitenemisen mukaan,
— riittävän suuren varmuuslisän muodostamiseksi peritään lisämaksua,1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 15
▼M2
▼B
▼B
— vakuutuksenantaja voi irtisanoa sopimuksen vain viimeistään ennen
kolmannen vakuutusvuoden päättymistä,
— sopimuksen nojalla on mahdollista korottaa vakuutusmaksuja tai
alentaa korvaussuorituksia myös voimassa olevien sopimustenosalta.
5. ”Lloyd's”-nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta 3
kohdassa mainittu ensimmäinen tulos (vakuutusmaksuihin perustuva)
lasketaan nettovakuutusmaksujen perusteella. Nettovakuutusmaksutkerrotaan kiinteällä prosenttiluvulla, jonka yrityksen sisäinen tarkastajamäärää vuosittain. Tämä kiinteä prosenttiluku on laskettava maksettujapalkkioita koskevien tuoreimpien tilastotietojen pohjalta.
Yksityiskohdat sekä asiaan kuuluvat laskelmat lähetetään niiden
maiden viranomaisille, joissa ”Lloyd's” toimii.
17 artikla
1. Yksi kolmasosa solvenssimarginaalista muodostaa takuurahaston.
2. a) Takuurahasto ei kuitenkaan saa olla vähemmän kuin
— 1 400000 ECUa siinä tapauksessa, että kaikki tai jotkut liit-
teessä olevassa A kohdassa mainittuun luokkaan 14kuuluvista riskeistä katetaan. Tätä säännöstä on sovellettavajokaiseen yritykseen, jonka vuotuinen vakuutusmaksu- tai
osuussaamisten määrä kyseisessä luokassa on kunakin
kolmena viimeisenä tilikautena ollut suurempi kuin2 500000 ECUa tai 4 prosenttia yrityksen vakuutusmaksu-tai osuussaamisten kokonaismäärästä,
— 400000 ECUa siinä tapauksessa, että kaikki tai jotkut liit-
teessä olevassa A kohdassa mainittuihin luokkiin 10, 11, 12,
13 ja 15 sekä, milloin 1 luetelmakohtaa ei sovelleta, 14kuuluvista riskeistä katetaan,
— 300000 ECUa, jos kaikki tai jotkut katetuista riskeistä sisäl-
tyvät liitteen A kohdan luokkiin N:o 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 16ja 18,
— 200000 laskentayksikköä, jos kaikki tai jotkut katetuista
riskeistä sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 9 ja17;
b) Jos yrityksen liiketoiminta kattaa useita luokkia tai useita riskejä,
otetaan huomioon vain se luokka tai riski, joka edellyttää
korkeinta määrää;
c) Jäsenvaltio voi alentaa vähimmäistakuurahastovaatimustaan
neljänneksellä, jos kyseessä on keskinäinen yhtiötai yhdistys tainiitä vastaava yhteisö;
d) Jos luottovakuutusliikettä harjoittavaa yritystä vaaditaan korotta-
maan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetunrahaston suuruus 1 400000 ECUuun, asianomaisen jäsenvaltion
on myönnettävä kyseiselle yritykselle:
— kolme vuotta aikaa rahaston korottamiseksi 1 000 000 ECUun,
— viisi vuotta aikaa rahaston korottamiseksi 1 200 000 ECUun,
— seitsemän vuotta aikaa rahaston korottamiseksi
1 400000 ECUun.
Nämä määräajat on laskettava alkavaksi siitä päivästä, jolloin a
alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetut edelly-tykset täyttyvät.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 16
▼M3
▼M2
▼B
▼M3
▼M7
18 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä niiden varojen valinnasta,
jotka ylittävät 15 artiklassa tarkoitettua vakuutusteknistä vastuuvelkaa
kattavat varat.
2. Ellei 15 artiklan 2 kohdasta, 20 artiklan 1, 2, 3 ja 5 alakohdasta ja
22 artiklan 1 kohdan viimeisestä alakohdasta muuta johdu, jäsenvaltioteivät saa rajoittaa toimiluvan saaneiden vakuutusyritysten oikeuttavapaasti hallita irtainta ja kiinteää omaisuuttaan.
3. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioilla on
oikeus kyseisten yritysten omistajina, jäseninä tai osakkaina toteuttaatoimenpiteitä vakuutettujen etujen turvaamiseksi.
19 artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että kaikki yritykset, joiden koti-
paikka on sen alueella, laativat kaiken toimintansa osalta
tilinpäätöksen, josta ilmenee yrityksen taloudellinen tilanne, maksu-kyky ja liitteessä olevassa A kohdassa numeron 18 kohdallalueteltujen riskien osalta varat, jotka ovat käytettävissä sitoumustentäyttämiseen, jos tällaisten voimavarojen valvonnasta on säädetty jäsen-
valtioiden lainsäädännössä.
1 a. Yrityksen on annettava valvontaviranomaiselle mahdollisuus
tutustua luottovakuutusta koskevaan kirjanpitoon, josta ilmenee sekätekniset tulokset että kyseiseen vakuutustoimintaan liittyvä vakuutuste-
kninen vastuuvelka.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että vakuutusyritykset, joiden koti-
paikka on niiden alueella, toimittavat määräajoin asiakirjat, jotka ovattarpeellisia valvontaa varten samoin kuin tilastolliset asiakirjat. Toimi-
valtaisten viranomaisten on annettava toisilleen tiedoksi kaikki
valvontaa varten tarvittavat asiakirjat ja tiedot.
3. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpi-
teet sen varmistamiseksi, että toimivaltaisilla viranomaisilla ontarvittava toimivalta ja keinot niiden vakuutusyritysten liiketoiminnan
valvomiseksi, joiden kotipaikka on niiden alueella, mukaan lukien
tämän alueen ulkopuolella harjoitettava liiketoiminta tätä liiketoimintaakoskevien neuvoston direktiivien mukaisesti ja niiden soveltamiseksi.
Tämän toimivallan ja keinojen on erityisesti annettava toimivaltaisille
viranomaisille mahdollisuus:
a) perehtyä yksityiskohtaisesti yrityksen tilaan ja koko liiketoimintaan,
erityisesti:
— keräämällä tietoja tai vaatimalla vakuutusliikettä koskevien asia-
kirjojen esittämistä, ja
— suorittamalla tarkastuksia paikalla yrityksen toimitiloissa,
b) toteuttaa yrityksen, sen hallituksen jäsenten tai johtajien tai yrityk-
sessä määräämisvaltaa käyttävien henkilöiden osalta kaikkiasianmukaiset ja tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettäyrityksen liiketoiminta on niiden lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten mukaista, joita yrityksen on noudatettava kussakin
jäsenvaltiossa, ja erityisesti toimintasuunnitelman mukaista, jos seon sekä vakuutettujen etuja vaarantavien epäkohtien välttämiseksitai poistamiseksi pakollinen, ja
c) turvata näiden toimenpiteiden toteuttaminen, jos tarpeellista pakko-
toimin ja tarvittaessa oikeusteitse.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että toimivaltaisilla viranomaisilla on
mahdollisuus saada kaikkia edustajien hallussa olevia sopimuksiakoskevat tiedot.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 17
▼M2
▼M3
▼M7
▼M7
20 artikla
1. Jos yritys ei noudata 15 artiklan säännöksiä, sen yrityksen kotijä-
senvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltää varojen vapaanhallinnan ilmoitettuaan asiasta niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisilleviranomaisille, jossa riskit sijaitsevat.
2. Sellaisen yrityksen taloudellisen aseman ennalleen palauttami-
seen, jonka solvenssimarginaali ei ole 16 artiklan 3 kohdassasäädettyjen vähimmäisvaatimusten mukainen, yrityksen kotijäsenval-tion toimivaltaisen viranomaisen on vaadittava, että senhyväksyttäväksi esitetään tervehdyttämissuunnitelma.
Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että yrityksen taloudellinen
asema heikkenee huomattavasti, se voi poikkeustapauksissa rajoittaamyös yrityksen varojen vapaata hallintaa tai kieltää sen. Toimivaltaisenviranomaisen on sen jälkeen ilmoitettava kaikista toteuttamistaan
toimenpiteistä niille muiden jäsenvaltioiden viranomaisille, joiden
alueella yritys harjoittaa liiketoimintaansa, ja kyseisten viranomaistenon ensiksi mainitun viranomaisen pyynnöstä toteutettava samat toimen-piteet.
3. Jos solvenssimarginaali ei ole 17 artiklassa määritellyn takuura-
haston mukainen, kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen onvaadittava yritystä toimittamaan viranomaisen hyväksyttäväksi lyhyenaikavälin rahoitussuunnitelma.
Toimivaltainen viranomainen voi myös rajoittaa yrityksen varojen
vapaata hallintaa tai kieltää sen kokonaan. Sen on ilmoitettava toimen-piteestään niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille, joiden alueillayritys harjoittaa liiketoimintaa, ja viimeksi mainittujen viranomaistenon ensiksi mainitun pyynnöstä toteutettava samat toimenpiteet.
4. Toimivaltaiset viranomaiset voivat toisaalta toteuttaa kaikki
aiheelliset toimenpiteet turvatakseen vakuutettujen edut 1, 2 ja 3kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
5. Jokaisen jäsenvaltion on annettava kaikki tarpeelliset määräykset
voidakseen kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti kieltää alueellaansijaitsevien varojen vapaan hallinnan 1, 2 ja 3 kohdassa säädetyissätapauksissa yrityksen kotijäsenvaltion pyynnöstä, jonka on osoitettava
ne varat, joihin toimenpiteet kohdistetaan.
21 artikla
1. Jäsenvaltioiden on sallittava, että yritys luovuttaa koko vakuutus-
kantansa tai sen osan, jos vastaanottavalla yrityksellä kannanluovutushuomioon ottaen on riittävä solvenssimarginaali.
Asianomaisten valvontaviranomaisten on neuvoteltava keskenään ennen
tällaisen kannanluovutuksen hyväksymistä.
2. Toimivaltaisten valvontaviranomaisten hyväksyttyä tällaisen
kannanluovutuksen, se on välittömästi voimassa kyseisiin vakuutukse-nottajiin tai vakuutettuihin nähden.
C jakso: Toimiluvan peruuttaminen
22 artikla
1. Kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi peruuttaa
vakuutusyritykselle antamansa toimiluvan, jos yritys:
a) ei käytä toimilupaa 12 kuukauden kuluessa, luopuu siitä nimenomai-
sesti tai lopettaa liiketoimintansa yli kuudeksi kuukaudeksi, jolleikyseinen jäsenvaltio ole säätänyt, että toimilupa raukeaa näissätapauksissa,
b) ei enää täytä toiminnan aloittamisen edellytyksiä,
c) ei ole voinut määräajassa toteuttaa 20 artiklassa tarkoitetussa terveh-
dyttämis- tai rahoitussuunnitelmassa vahvistettuja toimenpiteitä, ja1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 18
▼B
▼M7
▼M7
d) laiminlyö törkeästi siihen sovellettavan lainsäädännön perusteella
kuuluvia velvoitteitaan.
Jos toimilupa peruutetaan tai raukeaa, kotijäsenvaltion toimivaltaisen
viranomaisen on ilmoitettava asiasta muiden jäsenvaltioiden toimival-taisille viranomaisille, joiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteetestääkseen sen, että kyseinen yritys aloittaa uuden liiketoiminnanniiden alueella joko sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisenvapauden perusteella. Yrityksen on toisaalta toteutettava näiden virano-
maisten kanssa kaikki aiheelliset toimenpiteet vakuutettujen etujen
turvaamiseksi ja erityisesti rajoitettava yrityksen varojen vapaatahallintaa 20 artiklan 1 ja 2 kohdan toisen alakohdan tai 3 kohdan toisenalakohdan soveltamiseksi.
2. Toimiluvan peruuttamispäätös on perusteltava yksityiskohtaisesti
ja annettava tiedoksi kyseiselle yritykselle.
III A OSASTO
Säännökset, joita sovelletaan yhteisön alueelle sijoittautuneisiin
asioimistoihin tai sivukonttoreihin, jotka kuuluvat yrityksille,
joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella
23 artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava yrityksiltä, joiden kotipaikka on
yhteisön ulkopuolella, virallinen toimilupa 1 artiklassa tarkoitetun liike-toiminnan aloittamiselle alueellaan.
2. Jäsenvaltio saa myöntää toimiluvan, jos yritys täyttää vähintään
seuraavat edellytykset:
a) sillä on kansallisen lainsäädännön mukaan oikeus harjoittaa vakuu-
tustoimintaa;
b) se perustaa asioimiston tai sivukonttorin jäsenvaltion alueelle;
c) se sitoutuu järjestämään asioimistonsa tai sivukonttorinsa sijainti-
paikkaan siellä harjoittamaansa liiketoimintaa koskevan kirjanpidon
ja säilyttämään siellä kaikki liiketoimintaan liittyvät asiakirjat;
d) se nimeää valtuutetun asiamiehen, jonka toimivaltaiset viranomaiset
hyväksyvät;
e) yrityksen siinä maassa, jossa se harjoittaa liiketoimintaansa, omista-
mien varojen määrä on vähintään puolet 17 artiklan 2 kohdassasäädetystä takuurahaston vähimmäismäärästä, ja se tallettaa yhden
neljäsosan vähimmäismäärästä vakuudeksi;
f) se sitoutuu ylläpitämään 25 artiklan mukaisen solvenssimarginaalin;
g) se esittää 11 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisen toimintasuunnitelman.
24 artikla
Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yritykset muodostavat riittävän
vakuutusteknisen vastuuvelan, joka kattaa näiden jäsenvaltioidenalueilla tekemistä vakuutussopimuksista aiheutuvan vastuun. Jäsenval-
tioiden on huolehdittava, että asioimisto tai sivukonttori kattaa tämän
vakuutusteknisen vastuuvelan samansuuruisin ja kyseisen valtionsäätämään määrään saakka toisiaan vastaavin varoin.
Jäsenvaltion lainsäädäntöä on sovellettava vakuutusteknisen vastuu-
velan laskemiseen, sallittujen sijoituskohteiden määrittelyyn ja varojenarvostukseen.
Asianomaisen jäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusteknistä vastuu-
velkaa vastaavat varat sijaitsevat sen alueella. Tällöin on kuitenkinsovellettava, mitä 15 artiklan 3 kohdassa säädetään.
25artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että niiden alueille perustetuilla
asioimistoilla tai sivukonttoreilla on solvenssimarginaali, joka1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 19
▼M6
▼B
▼B
muodostuu varoista, joista on vähennetty kaikki ennakoitavissa olevat
velat sekä aineettomat erät. Solvenssimarginaali on laskettava 16artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. Tämän marginaalin laskemi-
sessa voidaan kuitenkin ottaa huomioon vain kyseisen asioimiston tai
sivukonttorin harjoittamaan toimintaan liittyvät vakuutusmaksut jakorvaukset.
2. Yksi kolmasosa solvenssimarginaalista muodostaa takuurahaston.
Takuurahasto ei saa olla pienempi kuin puolet 17 artiklan 2 kohdassavaaditusta vähimmäismäärästä. Edellä 23 artiklan 2 kohdan ealakohdan mukaisesti tehty alkutallete luetaan tähän takuurahastoon.
3. Solvenssimarginaalia vastaavat varat on pidettävä takuurahaston
määrään saakka siinä maassa, jossa liiketoimintaa harjoitetaan, ja sen
ylimenevä osa yhteisön alueella.
26 artikla
1. Yritykset, jotka ovat hakeneet toimilupaa tai saaneet sen useam-
malta kuin yhdeltä jäsenvaltiolta, voivat hakea seuraavia vain yhdessämyönnettäviä etuja:
a) Edellä 25 artiklassa tarkoitettu solvenssimarginaali lasketaan
yrityksen koko yhteisön alueella harjoittaman liiketoiminnanmukaan; tätä laskelmaan varten otetaan huomioon ainoastaan kaik-
kien yhteisön alueelle perustettujen asioimistojen tai
sivukonttoreiden toiminta,
b) 23 artiklan 2 kohdan e alakohdassa vaadittu tallete on tehtävä
ainoastaan yhteen näistä jäsenvaltioista,
c) takuurahaston kattavat varat voivat sijaita missä tahansa niistä jäsen-
valtioista, joissa yritys toimii.
2. Hakemus 1 kohdassa tarkoitettujen etujen saamiseksi on tehtävä
kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille. Hakemuksessa
on mainittava se jäsenvaltion viranomainen, joka tulevaisuudessa
valvoo yhteisöön sijoittautuneiden asioimistojen tai sivukonttoreidenkoko liiketoiminnan vakavaraisuutta. Yrityksen on perusteltava virano-maisen valinta. Tallete on tehtävä tässä jäsenvaltiossa.
3. Edellä 1 kohdassa mainitut edut voidaan myöntää vain, jos kaik-
kien niiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, joille hakemuson jätetty, hyväksyvät tämän. Edut tulevat voimaan heti, kun valittu
valvontaviranomainen ilmoittaa toisille valvontaviranomaisille valvo-
vansa yhteisössä toimivien asioimistojen tai sivukonttoreiden kokoliiketoiminnan vakavaraisuutta.
Valitun valvontaviranomaisen on saatava muilta jäsenvaltioilta niiden
alueelle perustettujen asioimistojen ja sivukonttoreiden kokonaismaksu-kyvyn valvonnassa tarvittavat tiedot.
4. Kaikkien asianomaisten jäsenvaltioiden on samanaikaisesti peruu-
tettava tämän artiklan nojalla myönnetyt edut yhden tai useammanasianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä.
27 artikla
Edellä 19 ja 20 artiklan säännöksiä sovelletaan myös tässä osastossa
tarkoitettujen yritysten asioimistoihin ja sivukonttoreihin.
Sovellettaessa 20 artiklaa silloin, kun yritys täyttää edellytykset 26
artiklan 1 kohdassa mainittujen etujen saamiseksi, on viranomaista,joka vastaa yhteisössä toimivien asioimistojen tai sivukonttoreidenkoko liiketoiminnan vakavaraisuuden tarkastamisesta, kohdeltavasamalla tavalla kuin sen valtion viranomaista, jonka alueella yhteisössätoimivan yrityksen pääkonttori on.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 20
▼M2
▼B
▼M2
▼B
28 artikla
Jos 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu viranomainen peruuttaa toimi-
luvan, tämän on ilmoitettava siitä niiden muiden jäsenvaltioidenviranomaisille, joiden alueella yritys toimii, ja viimeksi mainittujenviranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet. Jos syynä toimi-luvan peruuttamiseen on sen kokonaisvakavaraisuuden riittämättömyys,
jonka 26 artiklassa tarkoitettuun pyyntöön suostuneet jäsenvaltiot ovat
määränneet, suostumuksen antaneiden jäsenvaltioiden on myös peruu-tettava myöntämänsä toimiluvat.
28 a artikla
1. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin jäsenval-
tion on sallittava, että niiden alueelle perustetut ja tässä osastossa
tarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaan tai osittainsopimuksia koskevan vakuutuskantansa samaan jäsenvaltioon sijoittau-tuneelle vastaanottavalle yritykselle, jos tämän jäsenvaltion taitarvittaessa 26 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltion toimivaltaiset virano-
maiset todistavat, että vastaanottavalla yrityksellä on kannanluovutus
huomioon ottaen tarpeellinen solvenssimarginaali.
2. Kansallisen lainsäädännön mukaisin edellytyksin kunkin jäsenval-
tion on sallittava, että sen alueella perustetut ja tässä osastossa
tarkoitetut asioimistot ja sivukonttorit siirtävät kokonaan tai osittain
vakuutuskantansa vakuutusyritykselle, jonka kotipaikka on toisessajäsenvaltiossa, jos tämän jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset todis-tavat, että vastaanottavalla yrityksellä on kannanluovutus huomioonottaen riittävä solvenssimarginaali.
3. Jos jäsenvaltio sallii, että sen alueelle perustetut ja tässä osastossa
tarkoitetut asioimistot tai sivukonttorit kansallisen lainsäädännönmukaisin edellytyksin siirtävät kokonaan tai osittain vakuutuskantansatässä osastossa tarkoitetuille ja toisen jäsenvaltion alueelle perustetulle
asioimistolle tai sivukonttorille, sen on huolehdittava, että vastaanot-
tavan yrityksen tai tarvittaessa 26 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltiontoimivaltaiset viranomaiset todistavat, että vastaanottavalla yritykselläon kannanluovutus huomioon ottaen tarpeellinen solvenssimarginaalija että vastaanottavan yrityksen jäsenvaltion laki sallii tällaisen luovu-
tuksen ja että tämä valtio hyväksyy luovutuksen.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sen jäsenval-
tion, jossa luovuttava asioimisto tai sivukonttori sijaitsee, on sallittavaluovutus saatuaan sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten suos-
tumuksen, jossa riski sijaitsee, jollei tämä ole jäsenvaltio, jossa
luovuttava asioimisto tai sivukonttori sijaitsee.
5. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita on
asiassa kuultu, on annettava tiedoksi lausuntonsa tai suostumuksensa
luovuttavan vakuutusyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille virano-
maisille kolmen kuukauden kuluessa pyynnöstä; jos ne viranomaiset,joita on asiassa kuultu, eivät ole antaneet vastausta määräajassa,vastauksen puuttumista pidetään myönteistä lausuntoa tai hiljaista suos-tumusta vastaavana.
6. Tämän artiklan mukaisesti hyväksytty luovutus julkistetaan
kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti jäsen-valtiossa, jossa riski sijaitsee. Tämä luovutus ovat välittömästivoimassa vakuutuksenottajiin, vakuutettuihin ja kaikkiin muihin henki-
löihin nähden, joilla on luovutetuista sopimuksista johtuvia oikeuksia
tai velvoitteita.
Tämä säännös ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta antaa vakuutuksenotta-
jille mahdollisuus irtisanoa sopimus tietyssä määräajassa luovutuksesta.
29 artikla
Yhteisövoi perustamissopimuksen mukaisesti tehdyillä sopimuksilla
sitoutua yhden tai useamman kolmannen maan kanssa soveltamaantässä osastossa olevista säännöksistä poikkeavia säännöksiä varmistaak-1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 21
▼M7
▼B
▼B
seen vastavuoroisuuteen perustuen riittävän turvan jäsenvaltioiden
vakuutetuille.
III B OSASTO
Säännökset, joita sovelletaan kolmannen maan lainsäädännön
alaisten emoyritysten tytäryrityksiin sekä sellaisten emoyritysten
suorittamiin osuuksien hankintoihin
29 a artikla
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komis-
siolle:
a) sellaiselle suoraan tai välillisesti omistetulle tytäryritykselle anne-
tusta toimiluvasta, jonka yksi tai useampi emoyritys on kolmannenmaan lainsäädännön alainen. Komissio ilmoittaa asiasta vakuutusko-
mitealle, jonka neuvosto komission ehdotuksesta perustaa;
b) jokaisesta tällaisen emoyrityksen hankkimasta sellaisesta omistusyh-
teydestä yhteisön vakuutusyrityksessä, jonka vaikutuksesta
jälkimmäisestä tulisi edellisen tytäryritys. Komissio ilmoittaa vastaa-vasti asiasta vakuutuskomitealle, jonka neuvosto komissionehdotuksesta perustaa.
Kun toimilupa myönnetään kolmannen maan lainsäädännön alaisen
yhden tai useamman emoyrityksen suoraan tai välillisesti omistamalletytäryritykselle, ryhmän rakenne on eriteltävä toimivaltaisten virano-maisten komissiolle tekemässä ilmoituksessa.
29 b artikla
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista niiden vakuu-
tusyrityksille aiheutuvista yleisistä vaikeuksista niiden sijoittautuessakolmanteen maahan tai harjoittaessaan toimintaansa siellä.
2. Komissio laatii ensimmäisen kerran viimeistään kuusi kuukautta
ennen kuin tätä direktiiviä ryhdytään soveltamaan ja sen jälkeenmääräajoin kertomuksen yhteisön vakuutusyritysten 3 ja 4 kohdassatarkoitetusta kohtelusta kolmansissa maissa niiden sijoittautuessa jaharjoittaessa toimintaansa sekä hankkiessa osuuksia kolmansien maidenvakuutusyrityksistä. Komissio antaa nämä kertomukset sekä tarvittavat
ehdotukset neuvostolle.
3. Jos komissio havaitsee joko 2 kohdassa tarkoitettujen kertomusten
tai muiden tietojen perusteella, että jokin kolmas maa ei myönnäyhteisön vakuutusyrityksille yhtä tehokasta markkinoillepääsyä kuin
yhteisömyö ntää kyseisen kolmannen maan vakuutusyrityksille,
komissio voi pyytää neuvostolta tarvittavia valtuuksia neuvotellakseenvastaavien kilpailumahdollisuuksien saamisesta yhteisön vakuutusyri-tyksille. Neuvosto päättää asiasta määräenemmistöllä.
4. Jos komissio havaitsee joko 2 kohdassa tarkoitettujen kertomusten
tai muiden tietojen perusteella, että jossakin kolmannessa maassatoimivat yhteisön vakuutusyritykset eivät saa sellaista kansallistakohtelua, joka antaisi niille samat kilpailumahdollisuudet kuin kotimai-sille vakuutusyrityksille, ja etteivät tehokkaan markkinoillepääsynedellytykset toteudu, komissio voi aloittaa neuvottelut tilanteen korjaa-
miseksi.
Edellä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa voidaan
neuvottelujen aloittamisen lisäksi myös 29 a artiklassa tarkoitetunvakuutuskomitean perustamisasiakirjassa säädetyn menettelyn mukai-
sesti milloin tahansa päättää, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten
viranomaisten on rajoitettava tai lykättävä päätöksiään, jotka koskevat
— päätöksen tekemisen aikaan vireillä olevia tai tulevia toimilupaha-
kemuksia ja
— kyseisen kolmannen maan lainsäädännön alaisten suorien tai välil-
listen emoyritysten suorittamia osuuksien hankintoja.
Mainitut toimenpiteet saavat olla voimassa enintään kolme kuukautta.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 22
▼M6
▼M6
Ennen mainitun kolmen kuukauden määräajan päättymistä ja käytyjen
neuvottelujen tulosten perusteella neuvosto voi komission ehdotuksestapäättää määräenemmistöllä toimenpiteiden jatkamisesta.
Päätösten rajoittamista tai lykkäämistä ei saa soveltaa tapauksiin, joissa
yhteisössä asianmukaisen toimiluvan saaneet vakuutusyritykset tai
niiden tytäryritykset perustavat tytäryrityksiä tai joissa tällaiset
yritykset tai tytäryritykset hankkivat osuuksia yhteisön vakuutusyrityk-sistä.
5. Kun komissio toteaa jonkin 3 ja 4 kohdassa kuvatun tilanteen
syntyneen, jäsenvaltioiden on ilmoitettava sille sen pyynnöstä:
a) jokaisesta sellaisen tytäryrityksen toimilupahakemuksesta, jonka
yksi tai useampi kyseisen kolmannen maan lainsäädännön alainen
emoyritys omistaa suoraan tai välillisesti;
b) jokaisesta tällaisen yrityksen suunnitelmasta hankkia jostain
yhteisön vakuutusyrityksestä sellainen osuus, että jälkimmäisestätulisi edellisen tytäryritys.
Tämä tiedonantovelvollisuus lakkaa, kun 3 tai 4 kohdassa tarkoitetun
kolmannen maan kanssa on tehty sopimus, tai kun 4 kohdan 2 ja 3alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltaminen päättyy.
6. Tämän artiklan mukaisesti suoritettujen toimenpiteiden on oltava
niiden velvoitteiden mukaisia, joita yhteisöllä on vakuutusyritystentoiminnan aloittamista koskevien kahden- tai monenvälisten kansainvä-
listen sopimusten nojalla.
IV OSASTO
Siirtymäsäännökset ja muut säännökset
30 artikla
1. Jäsenvaltioiden on sallittava II osastossa tarkoitetuille yrityksille,
jotka tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi toteutettujen toimenpi-teiden tullessa voimaan harjoittavat niiden alueilla yhtä tai useampaa1 artiklassa mainittua vakuutusluokkaa, viiden vuoden määräaika
tämän direktiivin tiedoksi antamisesta lukien toimintansa mukauttami-
seksi 16 ja 17 artiklan säännöksiin.
2. Jäsenvaltiot saavat lisäksi:
a) myöntää kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille yrityksille, jotka viisivuo-
tiskauden päättyessä eivät vielä ole kokonaan muodostaneet
solvenssimarginaaliaan enintään kahden vuoden lisäajan edellyttäen,
että nämä yritykset ovat 20 artiklan mukaisesti esittäneet valvonta-viranomaisen hyväksyttäväksi toimenpiteet, joihin ne aikovatryhtyä tuossa tarkoituksessa;
b) olla vaatimatta 1 kohdassa tarkoitetuilta yrityksiltä, joiden vuotuiset
vakuutusmaksutulot viisivuotiskauden päättyessä jäävät pienem-
miksi kuin 17 artiklan 2 kohdassa vaaditun
vähimmäistakuurahaston kuusinkertainen määrä, tällaisen vähim-mäistakuurahaston perustamista ennen sellaisen tilikaudenpäättymistä, jona vakuutusmaksutulot ovat tämän vähimmäistakuur-ahaston kuusinkertainen määrä. Harkittuaan 33 artiklassa säädetyntutkimuksen tuloksia neuvosto päättää yksimielisesti komission
ehdotuksesta, milloin jäsenvaltiot poistavat tämän erivapauden.
3. Yritykset eivät saa laajentaa toimintaansa 8 artiklan 2 kohdan tai
10 artiklan mukaisesti, elleivät ne noudata välittömästi tämän direk-
tiivin määräyksiä. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut yritykset,
jotka oman maansa alueella laajentavat toimintaansa muihin vakuutus-luokkiin tai tämän alueen muihin osiin, voidaan kuitenkin 10 vuodenmääräajaksi direktiivin tiedoksiantopäivästä lukien vapauttaa 17artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta vähimmäistakuurahaston perustamis-
vaatimuksesta.
4. Yritys, jolla on 8 artiklassa luetelluista poikkeava yhtiömuoto, voi
jatkaa direktiivin tiedoksiannosta lukien kolmen vuoden ajan nykyistä1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 23
▼B
▼B
liiketoimintaansa sellaisessa oikeudellisessa muodossa, jossa se toimii
tiedoksi antamisen ajankohtana. Yritykset, jotka on perustettu Yhdisty-neeseen kuningaskuntaan kuninkaallisella erityissäädöksellä (”by Royal
Charter”), erityisellä asiakirjalla (”by Private Act”) tai erityisellä vira-
nomaisen päätöksellä (”by Special Public Act”) saavat jatkaaliiketoimintaansa nykyisessä muodossaan rajoittamattoman ajan.
Belgiassa toimivat yritykset, jotka tarkoituksensa mukaisesti harjoit-
tavat kiinnitysluottojen välitysliikettä tai säästämistoimintaa yksityisten
säästöpankkien valvontaa koskevien säännösten 15 artiklan 4 kohdan
mukaisesti, jotka on yhteensovitettu 23 päivänä kesäkuuta 1987 anne-tulla ”arrété royal” -säädöksellä, saavat jatkaa tällaista toimintaakolmen vuoden ajan tämän direktiivin tiedoksi antamisesta.
Kyseisten jäsenvaltioiden on laadittava luettelo tällaisista yrityksistä ja
toimitettava se muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
5. Niiden yritysten pyynnöstä, jotka täyttävät 15, 16 ja 17 artiklan
vaatimukset, jäsenvaltioiden on lakattava soveltamasta nykyisiinsäännöksiin perustuvia rajoituksia, kuten vaatimuksia kiinnityksistä,talletteista ja vakuuksista.
31 artikla
Jäsenvaltioiden on myönnettävä III osastossa tarkoitetuille asioimis-
toille tai sivukonttoreille, jotka tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi toteutettujen toimenpiteiden tullessa voimaan harjoittavatyhtä tai useampaa 1 artiklassa tarkoitettua vakuutusluokkaa ja jotka
eivät laajenna toimintaansa 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla,
enintään viiden vuoden määräaika tämän direktiivin tiedoksi antami-sesta toimintansa mukauttamiseksi 25 artiklan säännöksiin.
32 artikla
Sen ajanjakson kuluessa, joka päättyy kolmannen maan kanssa 29
artiklan mukaisesti tehdyn sopimuksen tullessa voimaan tai viimeistään
neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksiantoajankohdasta,jokainen jäsenvaltio saa alueelleen perustettuihin tuon maan yrityksiinedelleen soveltaa 1 päivänä tammikuuta 1973 voimassa olleitasäännöksiä, jotka koskevat vakuutusteknisen vastuuvelan katteenaolevien varojen vastaavuutta ja sijaintia edellyttäen, että ilmoitus siitä
tehdään muille jäsenvaltioille ja komissiolle, ja ettei näille yrityksille
anneta laajempia helpotuksia kuin mitä sen alueelle perustetuille jäsen-valtioiden yrityksille annetaan 15 artiklan 2 kohdan mukaan.
V OSASTO
Loppusäännökset
33 artikla
Komission ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toimit-
tava tiiviissä yhteistyössä helpottaakseen ensivakuutuksen valvontaayhteisössä ja tutkiakseen kaikkia tämän direktiivin soveltamisessamahdollisesti ilmeneviä vaikeuksia.
34 artikla
1. Komissio antaa neuvostolle kuuden vuoden kuluessa tämän direk-
tiivin tiedoksi antamisesta kertomuksen tässä direktiivissävahvistettujen taloudellisten vaatimusten vaikutuksista jäsenvaltioidenvakuutusmarkkinoihin.
2. Tarvittaessa komissio antaa osakertomuksia neuvostolle ennen 30
artiklan 1 kohdassa säädetyn siirtymäkauden loppua.
35artikla
Jäsenvaltioiden on muutettava kansalliset säännöksensä tämän direk-
tiivin mukaisiksi 18 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta jailmoitettava tästä viipymättä komissiolle.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 24
▼B
Näin muutettuja säännöksiä on ryhdyttävä 30, 31 ja 32 artiklassa
säädetyin poikkeuksin soveltamaan 30 kuukauden kuluessa tiedoksian-topäivästä.
36 artikla
Kun tämä direktiivi on annettu tiedoksi, jäsenvaltioiden on huolehdit-
tava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat
keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset toimitetaan kirjalli-sina komissiolle.
37 artikla
Liite on erottamaton osa tätä direktiiviä.
38 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 25
▼B
LIITE
A.Riskien luokittelu vakuutusluokittain
1.Tapaturmat (mukaan lukien työtapaturmat ja ammattitaudit)
— kiinteät rahalliset etuudet
— vahingonkorvauksen luonteiset etuudet
— kahden edellisen yhdistelmät
— matkustajille aiheutuneet vammat
2.Sairaus
— kiinteät rahalliset etuudet
— vahingonkorvauksen luonteiset etuudet
— kahden edellisen yhdistelmät
3.Maa-ajoneuvot (paitsi rautateiden liikkuva kalusto)
Kaikki vahingot ja tappiot, jotka aiheutuvat
— maalla käytettäville moottoriajoneuvoille
— muille maa-ajoneuvoille kuin moottoriajoneuvoille
4.Rautateiden liikkuva kalusto
Kaikki rautateiden liikkuvalle kalustolle aiheutuvat vahingot ja tappiot
5.Ilma-alukset
Kaikki ilma-aluksille aiheutuvat vahingot tai menetykset
6.Alukset(meri-, järvi-, joki- ja kanava-alukset)
Kaikki vahingot tai tappiot, jotka aiheutuvat
— joki- ja kanava-aluksille
— järvialuksille
— merialuksille
7.Kuljetettavat tavarat (mukaan lukien kauppa- ja matkatavarat sekä
kaikki muut tavarat)
Kaikki kuljetettaville tavaroille tai matkatavaroille aiheutuneet vahingot
tai tappiot, kuljetustavasta riippumatta
8.Tulipalo ja luonnonvoimat
Kaikki omaisuudelle (paitsi 3, 4, 5, 6, 7 luokkaan sisältyvälle) aiheutu-
neet vahingot tai tappiot, joiden syynä on:
— tulipalo
— räjähdys— myrsky
— muut luonnonvoimat kuin myrsky
— ydinvoima
— maan vajoaminen
9.Muut omaisuudelle aiheutuneet vahingot
Kaikki omaisuudelle (paitsi 3, 4, 5, 6 ja 7 luokkaan sisältyvälle) aiheu-
tuneet vahingot tai tappiot, joiden syynä on raesade tai halla tai jokin
muu kuin 8 kohdassa mainittu tapahtuma, kuten varkaus
10.Moottoriajoneuvovastuu
Kaikki vastuu, joka aiheutuu maalla (mukaan lukien rahdinkuljettajan
vastuu) käytettävien moottoriajoneuvojen käytöstä
11.Ilmakuljetusvastuu
Kaikki ilma-alusten käytöstä (mukaan lukien rahdinkuljettajan vastuu)
aiheutuva vastuu1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 26
▼B
12.Vastuu aluksista (meri-, järvi-, joki- ja kanava-aluksista)
Kaikki laivojen, alusten tai veneiden käytöstä merellä, järvillä, joilla tai
kanavilla aiheutunut vastuu (mukaan lukien rahdinkuljettajan vastuu)
13.Yleinen vastuu
Kaikki muut kuin 10, 11 ja 12 kohdassa mainitut vastuut
14.Luotto
— maksukyvyttömyys (yleinen)
— vientiluotot— osamaksuluotot— kiinnitysluotot— maatalousluotot
15.Takaus
— takaus (välitön)
— takaus (välillinen)
16.Erilaiset taloudelliset tappiot
— työllisyysriskit
— tulojen menetys (yleinen)— huono sää— etuuksien menetys— jatkuvat yleiskulut— ennakoimattomat liikekulut
— markkina-arvon laskusta aiheutunut menetys
— vuokran tai tulojen menetys— muut kuin yllä mainitut välilliset kaupalliset tappiot— muut (ei-kaupalliset) taloudelliset tappiot— muunlaiset taloudelliset tappiot
17.Oikeusturva
Asianajo- ja oikeudenkäyntikulut
18.Apu
Niille henkilöille annettava apu, jotka joutuvat vaikeuksiin ollessaan
matkoilla, poissa kotoaan tai poissa pysyvältä asuinpaikaltaan
Yhteen luokkaan sisältyvät riskit eivät saa kuulua mihinkään muuhun
luokkaan paitsi C kohdassa mainituissa tapauksissa.
B.Useamman kuin yhden vakuutusluokan harjoittamista varten myönnet-
tyjen toimilupien kuvaus
Kun toimilupa kattaa samanaikaisesti:
a) luokan 1 ja 2, se on nimeltään ”Tapaturma- ja sairausvakuutus”;
b) luokan 1 (4 kohta), 3, 7 ja 10, se on nimeltään ”Moottoriajoneuvova-
kuutus”;
c) luokan 1 (4 kohta), 4, 6, 7 ja 12, se on nimeltään ”Meri- ja kuljetusva-
kuutus”;
d) luokan 1 (4 kohta), 5, 7 ja 11, se on nimeltään ”Ilmakuljetusvakuutus”;
e) luokan 8 ja 9, se on nimeltään ”Tulipalon ja muun omaisuusvahingon
varalta otettu vakuutus”;
f) luokan 10, 11, 12 ja 13, se on nimeltään ”Vastuuvakuutus”;
g) luokan 14 ja 15, se on nimeltään ”Luotto- ja takausvakuutus”;
h) kaikki luokat, sitä nimitetään kyseisen jäsenvaltion valinnan mukaan;
tämän on ilmoitettava valinnastaan muille jäsenvaltioille ja komissiolle.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 27
▼M2
▼B
▼B
C.Liitännäisriskit
Yritys, joka saa toimiluvan yhteen luokkaan tai useamman luokan ryhmään
kuuluvalle pääriskille, voi myös vakuuttaa toiseen luokkaan kuuluvia riskejä
tarvitsematta niille toimilupaa, jos ne:
— liittyvät pääriskiin,
— koskevat kohdetta, joka on katettu pääriskiä vastaan, ja— on katettu pääriskin vakuutussopimuksella
A kohdan 14, 15 ja 17 luokkiin sisältyviä riskejä ei kuitenkaan saa pitää
muiden luokkien liitännäisriskeinä.
Kuitenkin voidaan 17 luokkaan (oikeusturvavakuutus) sisältyvää riskiä pitää
18 luokan liitännäisriskinä, jos ensimmäisessä alakohdassa määritellyt edel-
lytykset täyttyvät, jos pääriski liittyy yksinomaan sellaisille henkilöille
annettuun apuun, jotka joutuvat vaikeuksiin ollessaan matkalla, poissa
kotoaan tai ollessaan poissa vakinaisesta asuinpaikastaan.
Oikeusturvavakuutusta voidaan myös pitää liitännäisriskinä ensimmäisessä
alakohdassa esitetyin edellytyksin, kun se koskee riitoja tai riskejä, jotka
aiheutuvat merialusten käytöstä tai liittyvät niiden käyttöön.
D.Luottovakuutusta koskevan luokan tasoitusvastuun laskentamenetelmä
Menetelmä N:o 11. Yrityksen on perustettava A kohdassa mainittuun vakuutusluokkaan 14,
jäljempänä ’luottovakuutus’, kuuluvia riskejä varten tasoitusvastuu, jota
käytetään tasaamaan kyseisessä luokassa tilikauden aikana mahdollisesti
syntyvä tekninen alijäämä.
2. Tasoitusvastuuseen on kunakin tilikautena siirrettävä 75 prosenttia luotto-
vakuutustoiminnassa mahdollisesti syntyvästä teknisestä ylijäämästä
kuitenkin enintään 12 prosenttia nettovakuutusmaksuista tai -osuuksista,
kunnes vastuun suuruus on 150 prosenttia viiden edellisen tilivuoden
aikana saatujen nettovakuutusmaksujen tai -osuuksien korkeimmasta
vuotuisesta määrästä.
Menetelmä N:o 21. Yrityksen on perustettava A kohdassa mainittuun vakuutusluokkaan 14,
jäljempänä ’luottovakuutus’, kuuluvia riskejä varten tasoitusvastuu, jota
käytetään tasaamaan kyseisessä luokassa tilikauden aikana mahdollisesti
syntyvä tekninen alijäämä.
2. Tasoitusvastuun vähimmäismäärän on oltava 134 prosenttia viiden edel-
lisen tilikauden aikana vuosittain saatujen vakuutusmaksujen tai
osuuksien keskiarvosta sen jälkeen, kun niistä on vähennetty menevä
jälleenvakuutus ja siihen on lisätty tuleva jälleenvakuutus.
3. Tasoitusvastuuseen on kunakin perättäisenä tilikautena siirrettävä 75
prosenttia kyseisessä luokassa mahdollisesti syntyvästä teknisestä
ylijäämästä, kunnes vastuu on vähintään samansuuruinen kuin 2 kohdan
mukaan laskettu vähimmäismäärä.
4. Jäsenvaltiot voivat laatia erityissääntöjä tässä direktiivissä määrätyt
vähimmäissummat ylittävän vastuun määrän ja/tai vuosittain tehtävän
siirron määrän laskemiseksi.
Menetelmä N:o 3
1. Edellä A kohdassa mainittua vakuutusluokkaa 14 varten, jäljempänä
’luottovakuutus’, on muodostettava tasoitusvastuu, jolla tasataan kysei-
sessä vakuutusluokassa tilikauden aikana mahdollisesti syntyvä
keskimääräistä korkeampi vahinkosuhde.
2. Tasoitusvastuun määrä on laskettava seuraavan menetelmän mukaan:
Kaikkien laskelmien on perustuttava vakuutuksenantajan omalla vastuulla
olevaan liikkeen tuloihin ja menoihin.
Tasoitusvastuuseen on siirrettävä kunakin tilikautena mahdollisesti
syntyvää korvausvajausta vastaava määrä, kunnes vastuu on saavuttanut
vaaditun suuruuden tai se on palautettu vaaditun suuruiseksi.
Korvausvajaus on katsottava syntyneeksi, jos tilikauden vahinkosuhde on
alhaisempi kuin vertailujakson keskimääräinen vahinkosuhde. Korvausva-
jausta vastaava määrä saadaan kertomalla kyseisten kahden
vahinkosuhteen välinen erotus tilikauden aikana saaduilla vakuutusmaksu-
tuotoilla.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 28
▼M4
▼M3
▼M3
Tasoitusvastuun määrän on oltava kuusinkertainen verrattuna vertailu-
jakson vahinkosuhteiden hajontaan keskimääräisestä vahinkosuhteesta,
kerrottuna tilikauden aikana saaduilla vakuutusmaksutuotoilla.
Jos korvausten määrä on jonakin tilikautena tavanomaista suurempi,
tasoitusvastuusta on otettava ylitystä vastaava summa. Korvausten
määrää on pidettävä tavanomaista suurempana, jos tilikauden vahinko-
suhde on korkeampi kuin keskimääräinen vahinkosuhde. Ylitystä
vastaava summa saadaan kertomalla kyseisen kahden vahinkosuhteen
välinen erotus tilikauden aikana saaduilla vakuutusmaksutuotoilla.
Korvausten määrästä riippumatta tasoitusvastuuseen on kunakin tilikau-
tena ensin siirrettävä 3,5 prosenttia vastuun vaaditusta määrästä, kunnes
vastuu on saavuttanut vaaditun suuruuden tai se on palautettu vaaditun
suuruiseksi.
Vertailujakson pituuden on oltava vähintään 15 vuotta ja enintään 30
vuotta. Tasoitusvastuuta ei tarvitse muodostaa, jos vertailujakson aikana
korvausten määrä ei ole ylittänyt vakuutusmaksutuottoja.
Tasoitusvastuun vaadittua määrää ja vastuusta otettavan summan suur-
uutta voidaan alentaa, jos vertailujakson keskimääräinen vahinkosuhde
osoittaa yhdessä kulusuhteen kanssa, että vakuutusmaksuihin sisältyy
turvallisuusmarginaali.
Menetelmä N:o 4
1. Edellä A kohdassa mainittua 14 luokkaa varten, jäljempänä ’luottova-
kuutus’, on muodostettava tasoitusvastuu, jota käytetään tasaamaan
kyseisessä vakuutusluokassa tilikauden aikana mahdollisesti syntyvä
keskimääräistä korkeampi vahinkosuhde.
2. Tasoitusvastuun määrä on laskettava seuraavan menetelmän mukaan:
Kaikkien laskelmien on perustuttava vakuutuksenantajan omalla vastuulla
olevaan liikkeen tuloihin ja menoihin.
Tasoitusvastuuseen on siirrettävä kunakin tilikautena mahdollisesti
syntyvää korvausvajausta vastaava summa, kunnes vastuu on vaaditun
enimmäismäärän suuruinen.
Korvausvajaus on katsottava syntyneeksi, jos tilikauden vahinkosuhde on
alhaisempi kuin vertailujakson keskimääräinen vahinkosuhde. Korvausva-
jausta vastaava summa saadaan kertomalla kyseisen kahden suhteen
välinen erotus tilikauden aikana saaduilla vakuutusmaksutuotoilla.
Tasoitusvastuun vaaditun enimmäismäärän on oltava kuusinkertainen
verrattuna vertailujakson vahinkosuhteiden hajontaan keskimääräisestä
vahinkosuhteesta, kerrottuna tilikauden aikana saaduilla vakuutusmaksu-
tuotoilla.
Jos korvausten määrä on jonakin tilikautena tavanomaista suurempi,
tasoitusvastuusta on otettava ylitystä vastaava summa, kunnes vastuu on
vaaditun vähimmäismäärän suuruinen. Korvausten määrää on pidettävä
tavanomaista suurempana, jos tilikauden aikana vahinkosuhde on
korkeampi kuin keskimääräinen vahinkosuhde. Ylitystä vastaava summa
saadaan kertomalla kyseisten kahden vahinkosuhteen välinen erotus tili-
kauden aikana saaduilla vakuutusmaksutuotoilla.
Tasoitusvastuun vähimmäismäärän on oltava kolminkertainen verrattuna
vertailujakson vahinkosuhteiden hajontaan keskimääräisestä vahinkosuh-
teesta, kerrottuna tilikauden aikana saaduilla vakuutusmaksutuotoilla.
Vertailujakson pituuden on oltava vähintään 15 vuotta ja enintään 30
vuotta. Tasoitusvastuuta ei tarvitse muodostaa, jos minään vuonna vertai-
lujakson aikana korvausten määrä ei ole ylittänyt vakuutusmaksutuottoja.
Tasoitusvastuun vaadittuja enimmäis- ja vähimmäismääriä sekä siihen
siirrettävän tai siitä otettavan summan suuruutta voidaan alentaa, jos
vertailujakson keskimääräinen vahinkosuhde osoittaa yhdessä kulusuhteen
kanssa, että vakuutusmaksuihin sisältyy turvallisuusmarginaali ja että
tämä turvallisuusmarginaali on yli puolitoistakertainen vertailujakson
vahinkosuhteiden hajontaan verrattuna. Tällaisessa tapauksessa kyseiset
määrät on kerrottava puolitoistakertaisen hajonnan ja turvallisuusmargi-
naalin osamäärällä.1973L0239 — FI — 01.01.1995 — 009.001 — 29