02014D0466 — FI — 01.01.2021 — 004.002

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:





Oikaistu:









▼B

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 466/2014/EU,

annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014,

EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettavia investointihankkeita tukevista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta







1 artikla

EU:n takuu

1. Euroopan unioni myöntää Euroopan investointipankille, jäljempänä ’EIP’, talousarviotakuun rahoitustoimille, jotka toteutetaan unionin ulkopuolella, jäljempänä ’EU:n takuu’. EU:n takuu myönnetään yleisenä takuuna, joka kattaa EIP:lle kuuluvat mutta saamatta jääneet maksut, jotka liittyvät 2 kohdan mukaisesti tukikelpoisiin, EIP:n investointihankkeita varten myönnettyihin tai liikkeeseen laskettuihin lainoihin, lainatakauksiin ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentteihin.

2. EU:n takuun piiriin kuuluvat unionin asiaankuuluvien ulkopoliittisten tavoitteiden tukemiseksi EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen, mukaan lukien EIP:n lausunto ympäristö- ja sosiaalipoliittisista periaatteista ja normeista, tukikelpoisissa maissa toteutettavia investointihankkeita varten myönnetyt tai liikkeeseen lasketut EIP:n lainat, lainatakaukset ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentit, kun EIP:n rahoitus on myönnetty sellaisen allekirjoitetun sopimuksen perusteella, jonka voimassaolo ei ole päättynyt ja jota ei ole peruutettu, jäljempänä ’EIP:n rahoitustoimet’.

3. Unionin ulkopolitiikkaa tukevia EIP:n rahoitustoimia hallinnoidaan edelleen hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita noudattaen.

4. EU:n takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n rahoitustoimien puitteissa maksettujen ja taattujen määrien kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki maksuihin ja takauksiin liittyvät määrät.

▼M4

5. EU:n takuulla katetaan EIP:n rahoitustoimet, jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2021 välisenä ajanjaksona.

▼B

6. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole 5 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättyessä tehneet päätöstä uuden EU:n takuun myöntämisestä EIP:lle sen unionin ulkopuolella toteuttamista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta, tätä ajanjaksoa jatketaan automaattisesti kerran kuudella kuukaudella.

▼M2

2 artikla

EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärät

1. EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärä vuosina 2014–2020 on 32 300 000 000 euroa. Rahoitustoimia varten alun perin kohdennetut mutta myöhemmin peruutetut määrät eivät sisälly enimmäismäärään.

Enimmäismäärä jakautuu seuraaviin osiin:

a) yleisen valtuuden soveltamisalaan kuuluva 30 000 000 000 euron suuruinen suurin mahdollinen määrä, josta 1 400 000 000 euroa kohdennetaan julkisen sektorin hankkeisiin, jotka on suunnattu pakolaisten, muuttajien, vastaanottavien ja kauttakulkuyhteisöjen sekä alkuperäyhteisöjen pitkän aikavälin taloudellisen selviytymiskyvyn kehittämistä varten strategisena keinona puuttua muuttoliikkeen perimmäisiin syihin;

b) yksityissektorin lainanantovaltuuden soveltamisalaan kuuluva 2 300 000 000 euron suuruinen suurin mahdollinen määrä hankkeisiin, jotka on suunnattu pakolaisten, muuttajien, vastaanottavien ja kauttakulkuyhteisöjen sekä alkuperäyhteisöjen pitkän aikavälin taloudellisen selviytymiskyvyn kehittämistä varten strategisena keinona puuttua muuttoliikkeen perimmäisiin syihin.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut suurimmat mahdolliset määrät jaetaan liitteessä I vahvistetulla tavalla alueellisiin enimmäismääriin ja aluekokonaisuuden osien enimmäismääriin. EIP varmistaa alueellisten enimmäismäärien rajoissa ja tämän päätöksen kattamana ajanjaksona, että määrät jakautuvat maittain EU:n takuun kattamilla alueilla tasaisesti ja noudattaen unionin ulkopoliittisia painopisteitä, jotka on otettava huomioon 5 artiklassa tarkoitetuissa aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa.

3 artikla

Yleiset tavoitteet ja periaatteet

1. EU:n takuu myönnetään ainoastaan sellaisille EIP:n rahoitustoimille, jotka EIP:n oman arvion perusteella tuottavat lisäarvoa ja joilla tuetaan mitä tahansa seuraavista yleisistä tavoitteista: a) paikallisen yksityissektorin kehittäminen, erityisesti mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten, jäljempänä ’pk-yritykset’, tukeminen; b) sosiaalisen ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen, mukaan lukien liikenne, energia, ympäristöä koskeva infrastruktuuri sekä tieto- ja viestintätekniikka; c) ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen; d) pakolaisten, muuttajien, vastaanottavien ja kauttakulkuyhteisöjen sekä alkuperäyhteisöjen pitkän aikavälin taloudellisen selviytymiskyvyn parantaminen strategisena keinona puuttua muuttoliikkeen perimmäisiin syihin.

2. Samalla kun säilytetään EIP:n ominaisluonne investointipankkina, tämän päätöksen nojalla toteutettavien EIP:n rahoitustoimien on oltava unionin edun ja erityisesti SEU 21 artiklassa tarkoitettujen unionin ulkoista toimintaa ohjaavien yleisten periaatteiden mukaisia ja edistettävä osaltaan niiden kansainvälisten ympäristösopimusten noudattamista, joissa unioni on osapuolena. EIP:n hallintoelimiä kannustetaan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta EIP:n toiminta mukautetaan edistämään unionin ulkopolitiikkaa tehokkaalla tavalla ja sillä vastataan asianmukaisesti tässä päätöksessä asetettuihin vaatimuksiin.

3. Edellä 1 kohdassa esitettyjen yleisten tavoitteiden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla EIP:n rahoitustoimien perustavoitteena on oltava maiden alueellinen yhdentyminen, mukaan lukien erityisesti taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden ja edunsaajien, naapuruuspolitiikan kohdemaiden ja kumppanuusmaiden sekä unionin välillä. EIP toteuttaa rahoitustoimia edunsaajamaissa yleisten tavoitteiden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla tukemalla suoria ulkomaisia investointeja, jotka edistävät unionin taloudellista yhdentymistä.

4. Kehitysmaissa, sellaisina kuin ne on määritetty Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön laatimassa virallisen kehitysavun saajien luettelossa, EIP:n rahoitustoimilla on edistettävä SEUT 208 ja 209 artiklan mukaisesti unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteita, joilla pyritään etenkin vähentämään köyhyyttä edistämällä osallistavaa kasvua sekä talouden, ympäristön ja yhteiskunnan kestävää kehitystä.

5. Sen varmistamiseksi, että yksityissektorin investoinneilla on mahdollisimman suuri kehitysvaikutus, EIP pyrkii edistämään suotuisien olosuhteiden luomista yksityisille yrityksille ja investoinneille ja varmistamaan, että vahvistetaan ensisijaisesti paikallista yksityissektoria, osuuskunnat ja yhteiskunnalliset yritykset mukaan luettuina, edunsaajamaissa tukemalla 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja paikallisia investointeja. Edellä 1 kohdassa esitettyjä yleisiä tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla on pyrittävä lisäämään myös sen tukea vastaanottajamaan ja unionin pk-yritysten investointihankkeille mahdollistamalla pk-yritysten uusien investointihankkeiden rahoituksensaanti. EIP:n rahoitustoimilla on annettava pk-yrityksille mahdollisuus hyödyntää muun muassa pk-yritysten markkinoille pääsyä tukikelpoisissa maissa ja niiden integrointia globaaleihin arvoketjuihin sekä edistettävä unionin yritysten kilpailukykyä.

Jotta voidaan tehokkaasti valvoa, että varat käytetään asianomaisten pk-yritysten hyväksi, ja arvioida niiden käyttöä, EIP tekee huolellisen tarkistuksen sekä laatii ja pitää voimassa asianmukaiset sopimusmääräykset, joissa sekä rahoituksen välittäjille että lopullisille edunsaajille asetetaan vakiomuotoiset raportointivelvoitteet. EIP pyrkii tunnistamaan pk-yritysten rahoituksen esteet ja edistämään niiden ratkaisua.

EIP tekee yhteistyötä sellaisten rahoituksen välittäjien kanssa, jotka voivat tukea pk-yritysten erityistarpeita maissa, joissa toimia toteutetaan, ja jotka täyttävät 13 artiklan vaatimukset, jotka on sisällytetty kyseisen artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuihin sopimuksiin.

6. Edellä 1 kohdan b alakohdassa esitettyä yleistä tavoitetta tukevilla EIP:n rahoitustoimilla on tuettava investointihankkeita aloilla, jotka liittyvät pääasiassa liikenteeseen, energiaan, ympäristöä koskevaan infrastruktuuriin, tieto- ja viestintätekniikkaan, terveydenhuoltoon ja koulutukseen. Tähän kuuluvat uusiutuvista energialähteistä saatavan energian tuotanto ja integrointi, energiatehokkuustoimenpiteet, energiajärjestelmien muuttaminen vähähiilisiin teknologioihin ja polttoaineisiin siirtymiseksi, kestävä energiavarmuus ja energiainfrastruktuuri, myös kaasun tuotanto ja kuljetukset unionin energiamarkkinoille sekä maaseudun sähköistäminen, vesihuollon, puhtaanapidon ja vihreän infrastruktuurin kaltaiset ympäristöä koskevat infrastruktuurit sekä televiestinnän ja laajakaistaverkkojen infrastruktuurit.

7. Edellä 1 kohdan c alakohdassa esitettyjä yleisiä tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla on tuettava investointihankkeita, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen ja jotka myötävaikuttavat ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen ja kyseisen sopimuksen nojalla hyväksytyn Pariisin sopimuksen yleistavoitteisiin erityisesti siten, että niillä vältetään tai pienennetään kasvihuonekaasupäästöjä ja pienennetään hiilijalanjälkeä uusiutuvan energian, energiatehokkuuden ja kestävän liikenteen aloilla tai parannetaan haavoittuvien maiden, alojen ja yhteisöjen kykyä sietää ilmastonmuutoksen haitallisia vaikutuksia.

Ilmastonmuutoksen torjuntaan tarkoitettujen hankkeiden tukikelpoisuusperusteet määritellään EIP:n ilmastonmuutosstrategiassa. EIP:n laatimien menettelytapojen, jotka koskevat hankkeen kasvihuonekaasupäästöjen ja päästöjen vaihtelun arviointia, perusteella hiilijalanjäljen arviointi on sisällytettävä ympäristövaikutuksen arviointimenettelyyn sen määrittämiseksi, edistävätkö hanke-ehdotukset parhaalla mahdollisella tavalla energiatehokkuuden parantamista.

EIP pyrkii säilyttämään ilmastoon liittyvien toimien korkea tason, ja näihin toimiin osoitettujen määrien osuuden kaikista EIP:n unionin ulkopuolella toteuttamista rahoitustoimista on oltava vähintään 25 prosenttia tämän päätöksen kattamalla ajanjaksolla. EIP:n tämän päätöksen nojalla myöntämässä rahoituksessa on noudatettava tavoitetta, jonka mukaan vuoteen 2020 mennessä vähintään 35 prosenttia kaikista EIP:n rahoitustoimista unionin ulkopuolella toteutetaan nousevissa talouksissa ja kehitysmaissa.

EIP:n rahoitustoimiin on sisällytettävä muun muassa konkreettisia toimia, joiden avulla luovutaan vaiheittain sellaisten hankkeiden rahoittamisesta, jotka haittaavat unionin ilmastotavoitteiden saavuttamista, ja niillä on lisättävä uusiutuvien energialähteiden ja energiatehokkuuden tukemiseen tähtääviä toimia.

EIP vahvistaa ilmastonmuutokseen sopeutumista edistäviä tekijöitä osallistuessaan hankkeisiin kaikissa EIP:n ulkoisen lainanantovaltuuden piiriin kuuluvissa EIP:n rahoitustoimissa.

8. Edellä 1 kohdan d alakohdassa esitettyjä yleisiä tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla on tuettava investointihankkeita, joilla puututaan muuttoliikkeen perimmäisiin syihin ja edistetään pitkän aikavälin taloudellista sietokykyä ja Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteita sekä turvataan kestävä kehitys edunsaajamaissa.

EIP:n rahoitustoimilla on varmistettava ihmisoikeuksien sekä työhön liittyvien ja sosiaalisten oikeuksien sekä perusvapauksien täysimääräisen kunnioittaminen ja sukupuolten tasa-arvo siten, että pannaan täytäntöön oikeuksiin perustuva lähestymistapa, joka kattaa kaikki ihmisoikeudet ja sosiaaliset oikeudet avoimuutta, osallisuutta, syrjinnän vastaisuutta ja vastuuvelvollisuutta koskevien periaatteiden mukaisesti, ja kyseisillä rahoitustoimilla on

a) vastattava infrastruktuurin ja siihen liittyvien palvelujen lisääntyneisiin tarpeisiin, jotta voidaan huolehtia suoraan tai välillisesti muuttajavirrasta ja samalla hyödyttää paikallista väestöä;

b) parannettava vastaanottavien ja pakolaisyhteisöjen työllisyysmahdollisuuksia;

c) edistettävä taloudellista yhdentymistä ja annettava pakolaisille mahdollisuus tulla omavaraisiksi; tai

d) vahvistettava humanitaarisia toimia ja tuettava ihmisarvoisten työpaikkojen luomista.

EIP:n rahoitustoimilla on tuettava seuraavia:

a) yksityissektoria pk-yritysten, mid-cap-yritysten, yritysrahoituksen ja mikrorahoituksen aloilla;

b) julkista sektoria, mukaan lukien kunnat, julkisyhteisöt ja julkisoikeudelliset laitokset, jotta voidaan vastata merkittävästi lisääntyneisiin infrastruktuuri- ja palvelutarpeisiin, mukaan lukien lasten terveydenhuolto- ja erityispalvelut sekä puhtaanapito- ja koulutuspalvelut.

9. Edellä 1 kohdassa esitettyjä yleisiä tavoitteita tukevissa EIP:n rahoitustoimissa on otettava huomioon, että sukupuolten tasa-arvo on monialainen kysymys, joka on keskeisen tärkeä kestävän kehityksen saavuttamisessa ja hankkeiden huolellisen tarkistuksen kannalta tärkeä tekijä. Sukupuolinäkökulmaa on sovellettava kaikissa tällaisissa rahoitustoimissa. EIP varmistaa, että kaikki EIP:n rahoitustoimet ovat sen sukupuolten tasa-arvoa koskevassa strategiassa ja sukupuolten tasa-arvoa koskevassa toimintasuunnitelmassa esitettyjen sitoumusten mukaisia.

10. EIP pyrkii varmistamaan, että EIP:n yhteisrahoittamiin hankkeisiin osallistuvilta yrityksiltä vaaditaan palkkauksen avoimuutta ja sukupuolten tasa-arvoa koskevien periaatteiden sekä samapalkkaisuuden periaatteen noudattamista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/54/EY ( 1 ) säädetyllä tavalla. EIP ottaa hankkeiden rahoituspäätöksissään huomioon mahdollisten edunsaajayritysten toiminnan samapalkkaisuuden ja yritysten yhteiskuntavastuun alalla.

11. EU:n takuu koskee ainoastaan EIP:n rahoitustoimia, jotka toteutetaan tukikelpoisissa maissa, jotka ovat tehneet EIP:n kanssa puitesopimuksen oikeudellisista ehdoista, joiden mukaisesti nämä toimet toteutetaan ja jotka ovat ympäristö- ja sosiaalipoliittisista periaatteista ja normeista annetun EIP:n lausunnon sekä EIP:n ympäristö- ja sosiaalikäytäntöjen käsikirjan mukaisia.

▼B

4 artikla

Soveltamisalaan kuuluvat maat

1. Liitteessä II luetellaan maat, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. Liitteessä III luetellaan maat, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, ja siihen voi sisältyä ainoastaan liitteessä II lueteltuja maita. Niiden maiden, joita ei ole lueteltu liitteessä II, kelpoisuudesta saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta päätetään tapauskohtaisesti tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

2. Siirretään komissiolle valta antaa 18 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteeseen III tehtäviä muutoksia. Komission päätökset perustuvat kokonaisarviointiin, johon kuuluvat taloudelliset, sosiaaliset, ympäristöä koskevat ja poliittiset näkökohdat ja erityisesti ne, jotka liittyvät demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin sekä asiaan kuuluviin Euroopan parlamentin päätöslauselmiin ja neuvoston päätöksiin ja päätelmiin.

3. Delegoidut säädökset, joilla muutetaan liitettä III, eivät vaikuta sellaisiin EU:n takuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin, jotka on allekirjoitettu ennen kyseisten delegoitujen säädösten voimaantuloa, jollei 4 kohdasta muuta johdu.

4. Jäljempänä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kokonaistakuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin liittyviä maksuja ei suoriteta maissa, joita ei ole lueteltu liitteessä III.

5. EU:n takuu ei kata EIP:n rahoitustoimia maassa, jonka kanssa tällaisia toimia koskeva sopimus on allekirjoitettu sen jälkeen, kun kyseinen maa on liittynyt unioniin.

5 artikla

EIP:n rahoitustoimien suhde unionin politiikkoihin

1. Komissio päivittää yhdessä EIP:n kanssa EIP:n rahoitustoimiin sovellettavia aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita vuoden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta.

Aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa on noudatettava liitteessä IV esitettyä laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä. Aluekohtaisilla teknisillä toimintaohjeilla varmistetaan erityisesti se, että tämän päätöksen mukainen EIP:n rahoitus täydentää unionin vastaavia tukipolitiikkoja, -ohjelmia ja -välineitä eri alueilla.

▼M2

Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita päivittäessään komissio ja EIP ottavat huomioon asiaan liittyvät Euroopan parlamentin päätöslauselmat sekä neuvoston päätökset ja päätelmät sekä yritysten yhteiskuntavastuuta koskevat kansainvälisesti tunnustetut periaatteet ja ohjeet. Aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden on oltava johdonmukaisia edunsaajamaiden mahdollisesti laatimiin kansallisiin tai alueellisiin ohjelmiin sisältyvien painopisteiden kanssa, ja niissä on otettava asianmukaisesti huomioon näitä ohjelmia laadittaessa toteutetut paikallisen kansalaisyhteiskunnan kuulemiset.

▼B

Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle päivitetyt aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet heti, kun ne ovat valmiit.

EIP määrittää aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden puitteissa vastaavat rahoitusstrategiat ja varmistaa niiden täytäntöönpanon.

EIP:n rahoitustoimien on oltava johdonmukaisia aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden ja edunsaajamaan strategioiden kanssa.

Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita tarkistetaan 19 artiklassa tarkoitetun väliarvioinnin jälkeen.

▼M2

1 a. Siirretään komissiolle valta antaa 18 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteeseen IV tehtäviä muutoksia.

▼B

2. Komissio antaa EIP:n rahoitustoimista lausunnon pöytäkirjassa N:o 5 olevan 19 artiklan mukaisessa menettelyssä. Jos komissio antaa minkä tahansa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan EIP:n rahoitustoimen osalta kielteisen lausunnon, kyseiselle toimelle ei myönnetä EU:n takuuta.

6 artikla

Yhteistyö komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa

1. EIP:n ulkoisten toimien johdonmukaisuutta unionin ulkopoliittisten tavoitteiden kanssa on vahvistettava edelleen, jotta EIP:n rahoitustoimien ja unionin talousarviovarojen yhteisvaikutus olisi mahdollisimman suuri, erityisesti päivittämällä 5 artiklassa tarkoitettuja aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita, joiden osalta Euroopan ulkosuhdehallintoa on tarvittaessa kuultava toimintapolitiikkaan liittyvissä kysymyksissä, sekä käymällä säännöllistä ja järjestelmällistä vuoropuhelua ja järjestämällä varhaisessa vaiheessa tietojenvaihtoa seuraavista: a) komission tai tapauksen mukaan Euroopan ulkosuhdehallinnon laatimat strategiset asiakirjat, kuten maa- ja aluekohtaiset strategia-asiakirjat, maa- ja alueohjelmat, toimintasuunnitelmat ja liittymistä valmistelevat asiakirjat; b) EIP:n strategiset suunnitteluasiakirjat, investointihankkeiden valmistelu ja EIP:n vuotuinen raportointi komissiolle, c) muut poliittiset ja toiminnalliset näkökohdat.

2. Yhteistyö eriytetään aluekohtaisesti, myös unionin edustustojen tasolla, siten, että EIP:n asema ja unionin politiikat kullakin alueella otetaan huomioon.

7 artikla

Yhteistyö muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa

1. EIP:n rahoitustoimet toteutetaan tarvittaessa yhteistyössä muiden eurooppalaisten monenvälisten rahoituslaitosten ja jäsenvaltioiden rahoituslaitosten, jäljempänä ’eurooppalaiset rahoituslaitokset’, ja kansainvälisten rahoituslaitosten, aluekehityspankit mukaan lukien, jäljempänä ’kansainväliset rahoituslaitokset’, kanssa mahdollisimman suuren yhteisvaikutuksen, yhteistyön ja tehokkuuden aikaansaamiseksi ja yhteisten innovatiivisten rahoitusvälineiden kehittämiseksi ja jotta voidaan varmistaa riskien järkevä ja kohtuullinen jakautuminen sekä investointihankkeita ja aloja koskevien ehtojen johdonmukaisuus ja siten minimoida mahdolliset päällekkäisyydet kustannuksissa ja toimissa.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua yhteistyötä helpotetaan koordinoinnilla, joka toteutetaan komission, EIP:n ja eri alueilla toimivien asianomaisten eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten välillä tarvittaessa yhteistyöpöytäkirjojen tai muiden unionin alueellisten yhteistyökehysten pohjalta.

8 artikla

EU:n takuun kattavuus ja ehdot

1. EU:n takuulla katetaan kaikki EIP:lle kuuluvat mutta saamatta jääneet maksut sellaisten muiden kuin vieraan pääoman markkinoiden instrumenteista koostuvien EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus valtion kanssa tai joilla on valtion takaus, sekä muiden sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus alue- tai paikallisviranomaisten taikka valtion omistuksessa tai määräysvallassa olevien julkisten yritysten tai elinten kanssa, jos tällaisista muista EIP:n rahoitustoimista on tehty asianmukaiset, kyseisen maan luottoriskitilanteen huomioon ottavat EIP:n luottoriskianalyysit, jäljempänä ’kokonaistakuu’.

▼M2

Kokonaistakuuta sovelletaan myös 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yksityissektorin lainanantovaltuuden puitteissa toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin, joiden riskiprofiili on keskimäärin korkeampi kuin tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetun poliittisen riskin takuun kattama lainasalkku liittymistä valmistelevissa maissa ja edunsaajissa sekä naapuruuspolitiikan kohdemaissa ja kumppanuusmaissa.

▼B

2. Sovellettaessa 1 kohtaa Palestiinaa edustaa palestiinalaishallinto ja Kosovoa edustavat Kosovon viranomaiset ( 2 ).

3. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen EIP:n rahoitustoimien osalta EU:n takuulla katetaan kaikki saamatta jääneet EIP:lle kuuluvat maksut, jotka ovat jääneet maksamatta jonkin seuraavassa luetellun poliittisen riskin toteutumisen vuoksi, jäljempänä ’poliittisen riskin takuu’: a) valuutansiirtojen estyminen; b) pakkolunastus; c) sota tai kansalaislevottomuudet; d) oikeussuojan epääminen sopimusrikkomustapauksissa.

4. Vieraan pääoman markkinoiden instrumenteista koostuviin EIP:n rahoitustoimiin sovelletaan ainoastaan poliittisen riskin takuuta.

▼M2

5. Niihin EIP:n rahoitustoimiin liittyviin rahoitussopimuksiin, joilla on yksittäinen toteuttaja, on sisällytettävä myös asianmukaiset julkisia hankintoja, ympäristöä, ilmastoa ja sosiaalikysymyksiä koskevat määräykset EIP:n omien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti, myös vaatimukset EU:n takuun ja EIP:n osallistumisen tekemisestä näkyviksi lopulliselle edunsaajalle.

6. Komissio ja EIP määrittelevät 14 artiklassa tarkoitetussa takuusopimuksessa selkeät ja avoimet rahoitusperiaatteet, joiden avulla EIP voi yksilöidä ulkoisen toimintansa yhteydessä ne toimet, jotka rahoitetaan tämän päätöksen nojalla, sen varmistamiseksi, että EU:n takuuta hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti. Rahoitusperiaatteissa otetaan huomioon EIP:n oma arvio rahoitustoimiensa luottokelpoisuudesta, liitteessä I määritellyt enimmäismäärät, vastapuolen luonne, olipa kyseessä valtio, tämän artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluva valtiotason alapuolinen yhteisö tai yksityinen taho, EIP:n riskinsietokyky sekä muut keskeiset seikat, kuten EU:n takuun avulla saatava lisäarvo. Rahoitusperiaatteet annetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle 14 artiklan mukaisesti.

▼B

7. Kun EU:n takuun perusteella esitetään maksupyyntöjä, EIP siirtää unionille asiaa koskevat oikeudet kaikkien pankin rahoitustoimiin liittyvien velvoitteiden osalta 14 artiklassa tarkoitetun takuusopimuksen mukaisesti.

9 artikla

EIP:n suorittama investointihankkeiden arviointi ja seuranta

▼M2

1. EIP tarkistaa huolellisesti EU:n takuun kattamien investointihankkeiden sosiaali-, ihmisoikeus-, sukupuolten tasa-arvo-, ympäristö-, talous- ja kehityspoliittiset näkökohdat sekä tarvittaessa pyytää ympäristö- ja sosiaalipoliittisista periaatteista ja normeista annetun lausuntonsa sekä ympäristö- ja sosiaalikäytäntöjen käsikirjan mukaisesti hankkeen toteuttajia järjestämään unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden mukaisesti asiaankuuluvien kansallisten ja paikallisten sidosryhmien sekä kansalaisyhteiskunnan paikallisen julkisen kuulemisen hankkeen suunnittelu- ja täytäntöönpanovaiheessa ja antamaan tiedot, joiden perusteella voidaan arvioida unionin ulkopoliittisten ja strategisten tavoitteiden toteutumista.

EIP:n on varmistettava vapaan, tietoon perustuvan ennakkosuostumuksen periaatteen toteutuminen ennen maaperään ja luonnonvaroihin vaikuttavien rahoitustoimien täytäntöönpanoa.

Arvioinnissa on selvitettävä, olisiko EIP:n rahoitusta saavien valmiuksia vahvistettava teknisellä avulla hankkeen eri vaiheissa ja jos olisi, miten se olisi tehtävä. EIP:n omissa säännöissä ja menettelyissä on oltava tarvittavat määräykset arvioinneista, jotka koskevat investointihankkeiden sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia sekä ihmisoikeuksiin ja konfliktinestoon liittyviä näkökohtia sen varmistamiseksi, että tämän päätöksen nojalla tuetut investointihankkeet ovat ympäristön ja yhteiskunnan kannalta kestäviä ja että EIP:n selviytymiskyvyn kehittämisaloitteen ja erityisesti yksityisen sektorin lainanantovaltuuden nojalla toteutetuilla EIP:n rahoitustoimilla parannetaan pakolaisten, muuttajien, vastaanottavien ja kauttakulkuyhteisöjen sekä alkuperäyhteisöjen taloudellista selviytymiskykyä.

EIP:n on osana saatavilla olevia sisäisiä ohjeitaan huolellisen tarkistuksen soveltamisesta tarvittaessa parannettava ympäristö- ja sosiaalikäytäntöjen käsikirjan avulla käytännön ohjeistusta, joka koskee kaikkiin perusihmisoikeuksiin liittyvien näkökulmien arviointia ja jota käytetään ennakkoarvioinnissa ja jatkuvassa valvonnassa hankekohtaisesti, myös hankkeissa, joihin liittyy rahoituksen välittäjiä, ja perustuen nykyisiin kehyksiin, kuten erityisesti ihmisoikeuksia koskeviin EU:n strategiakehykseen ja toimintasuunnitelmaan, ja otettava tässä huomioon olemassa olevat unionin, asianomaisten Yhdistyneiden kansakuntien elinten ja ihmisoikeusjärjestöjen ihmisoikeuksia koskevat arviointiperusteet.

▼B

2. Kehityspoliittisia näkökohtia koskevan ennakkoarvioinnin lisäksi EIP seuraa rahoitustoimien täytäntöönpanoa. Erityisesti sen on edellytettävä hankkeiden toteuttajilta, että ne seuraavat investointihankkeiden koko täytäntöönpanon ajan huolellisesti muun muassa investointihankkeen vaikutuksia talouteen, kehitykseen, yhteiskuntaan, ympäristöön ja ihmisoikeuksiin. EIP tarkistaa säännöllisesti hankkeen toteuttajien toimittamat tiedot ja asettaa ne julkisesti saataville, mikäli hankkeen toteuttajat suostuvat tähän. EIP:n rahoitustoimiin liittyvät hankkeiden loppuraportit on mahdollisuuksien mukaan julkaistava, luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta.

▼M2

3. EIP:n toteuttaman seurannan on katettava välitystoimien täytäntöönpano sekä pk-yrityksiä tukevien rahoituksen välittäjien toiminta.

▼B

4. EIP luo kattavan järjestelmän, jonka avulla voidaan arvioida ennakolta EIP:n rahoitustoimiin liittyvien kasvihuonekaasupäästöjen suhteellista ja absoluuttista määrää, jos päästöt saavuttavat EIP:n ilmastonmuutosstrategiaan sisältyvissä asiaa koskevissa menetelmissä määritellyn merkittävän päästökynnyksen ja jos tietoja on saatavilla.

▼M2

5. Seurannan tulokset on julkistettava, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu ja edellyttäen, että asiaankuuluvat osapuolet suostuvat siihen.

▼B

10 artikla

Takuurahaston käyttötarkoitukseensa sidotut ulkoiset tulot

Määrältään enintään 110 000 000 euron suuruiset takaisinmaksut ja tulot, jotka ovat peräisin ennen vuotta 2007 päättyneistä toimista, mukaan lukien pääoman takaisinmaksut, vapautetut takuut, lainapääoman takaisinmaksut, osingot, pääomavoitot, takauspalkkiot ja lainakorot sekä varainhoitotileillä oleviin määriin liittyvät korot, jotka palautetaan Euro–Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälineelle (FEMIP) perustetulle varainhoitotilille ja jotka liittyvät unionin yleisestä talousarviosta maksettavaan tukeen, katsotaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti käyttötarkoitukseensa sidotuiksi ulkoisiksi tuloiksi ja käytetään takuurahastoa varten.

Yli 110 000 000 euron suuruiset määrät, jotka on palautettu Euro–Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälineelle (FEMIP) perustetulle varainhoitotilille, otetaan unionin yleiseen talousarvioon hallinnointikustannusten ja hoitomaksujen vähentämisen jälkeen.

▼M2

Unionin talousarvioon kohdistuva riski, joka liittyy 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yksityissektorin lainanantovaltuuden nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin, hinnoitellaan ja kaupallisen riskin hinnoittelusta saadut tulot maksetaan ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettuun takuurahastoon.

▼B

11 artikla

Vuotuinen raportointi ja kirjanpito

1. Komissio antaa vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista. Kertomus on julkistettava ja se sisältää muun muassa seuraavaa: a) arvio EIP:n rahoitustoimista hanke-, ala-, maa- ja aluekohtaisesti ja siitä, ovatko ne tämän päätöksen mukaisia; ▼M2 b) EIP:n tulosmittauskehystä koskevaan vuosikertomukseen pohjautuva arvio EIP:n rahoitustoimien lisäarvosta, arvioiduista tuotoksista ja tuloksista sekä kehitysvaikutuksesta kootusti esitettynä. Tätä varten EIP käyttää tulosindikaattoreita, jotka koskevat rahoitettujen hankkeiden kehitys-, ympäristö- ja sosiaalisia näkökohtia, ihmisoikeuksia ja sukupuolten tasa-arvoa koskevat näkökohdat mukaan lukien, ottaen huomioon avun tuloksellisuutta koskevan vuoden 2005 Pariisin julistuksen mukaiset asianmukaiset indikaattorit. On kehitettävä sukupuolten tasa-arvoa koskevia indikaattoreita EIP:n sukupuolten tasa-arvoa koskevan strategian ja sukupuolten tasa-arvoa koskevan toimintaohjelman mukaisesti; sukupuolten tasa-arvoa koskevien indikaattoreiden on otettava huomioon naisten ja miesten tasa-arvon edistäminen, ja niitä on mahdollisuuksien mukaan arvioitava sukupuolen mukaan eriteltyjen tietojen perusteella jälkikäteen. Hankkeiden ympäristönäkökohtia koskeviin indikaattoreihin on sisällyttävä ”puhdasta teknologiaa” koskevia vaatimuksia, jotka perustuvat periaatteessa energiatehokkuuteen ja päästöjen vähentämiseen käytettävään tekniikkaan. EIP laatii indikaattorit hankkeille, jotka tarjoavat strategisia keinoja puuttua muuttoliikkeen perimmäisiin syihin ja edistää vastaanottavien ja kauttakulkuyhteisöjen pitkän aikavälin taloudellista selviytymiskykyä ottaen huomioon sidosryhmien, kansalaisyhteiskunnan, asianomaisten yhteisöjen ja valtiosta riippumattomia järjestöjen näkemykset; c) arvio EIP:n rahoitustoimien vaikutuksesta unionin ulkopolitiikan ja strategisten tavoitteiden edistämiseen ottaen huomioon SEU 21 artiklassa tarkoitetut unionin ulkoista toimintaa ohjaavat yleiset periaatteet, tämän päätöksen 5 artiklassa tarkoitetut aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet sekä ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevat EU:n strategiakehys ja toimintasuunnitelma; ▼B d) arvio EIP:n rahoitustoimien edunsaajille siirtyneestä taloudellisesta edusta kootusti esitettynä; ▼M2 e) arvio EIP:n rahoitustoimien laadusta ja erityisesti siitä, missä määrin EIP on ottanut ympäristön kestävyyden ja sosiaalisen kestävyyden huomioon rahoitettujen investointihankkeiden huolellisessa tarkistuksessa ja seurannassa, sekä toimet, joilla maksimoidaan paikallinen sitoutuminen edistämällä asianomaisten yhteisöjen, kansalaisyhteiskunnan järjestöjen sekä valtiosta riippumattomien järjestöjen osallistumista; ▼B f) yksityiskohtaiset tiedot EU:n takuun maksamista koskevista pyynnöistä; g) tiedot tähän päätökseen perustuvasta ilmastonmuutoksen torjuntaan ja luonnon monimuotoisuuden suojeluun tarkoitetun rahoituksen määrästä, vaikutuksesta 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun kasvihuonekaasupäästöjen suhteelliseen ja absoluuttiseen määrään kootusti esitettynä sekä ilmastoriskin pohjalta arvioitujen hankkeiden määrästä; h) kuvaus yhteistyöstä komission ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, mukaan lukien yhteisrahoituksesta. Kertomukseen on erityisesti sisällytettävä niiden unionin rahoitusvarojen ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten varojen erittely, joita on käytetty yhdistettyinä EIP:n myöntämään rahoitukseen, ja sen pohjalta esitettävä selvitys tämän päätöksen nojalla toteutettujen EIP:n rahoitustoimien kokonaisinvestoinnista. Kertomuksessa on lisäksi mainittava sellaisten uusien yhteisymmärryspöytäkirjojen tekeminen EIP:n ja muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka vaikuttavat tämän päätöksen nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin; i) tiedot EIP:n ja Euroopan oikeusasiamiehen välillä tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan seurannasta siltä osin kuin tämä pöytäkirja koskee tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvia EIP:n rahoitustoimia; ▼M2 j) pakolaisten, muuttajien, vastaanottavien ja kauttakulkuyhteisöjen sekä alkuperäyhteisöjen pitkän aikavälin taloudellisen selviytymiskyvyn parantaminen strategisena keinona puuttua muuttoliikkeen perimmäisiin syihin. ▼B

2. EIP toimittaa 1 kohdassa tarkoitettua komission kertomusta varten vuosittain kertomukset tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista sekä niistä olennaisista seikoista, joita komissio tarvitsee voidakseen antaa 1 kohdan mukaisen kertomuksensa. EIP voi antaa komissiolle myös lisätietoja, joiden avulla Euroopan parlamentti ja neuvosto saavat kattavan kuvan EIP:n ulkoisesta toiminnasta.

3. EIP toimittaa komissiolle tilasto-, rahoitus- ja kirjanpitotiedot jokaisesta rahoitustoimestaan sekä kaikki lisätiedot siinä määrin kuin on tarpeen, jotta komissio voi täyttää raportointivelvoitteensa tai vastata tilintarkastustuomioistuimen selvityspyyntöihin, sekä tilintarkastustodistuksen laina- ja takauskannastaan. Lisäksi EIP toimittaa komissiolle kaikki muut tarpeelliset asiakirjat asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti.

4. Komission kirjanpitoa ja EU:n takuun soveltamisalaan kuuluvia riskejä koskevaa raportointia varten EIP toimittaa komissiolle riskianalyysit ja luokitustiedot rahoitustoimistaan.

5. EIP toimittaa vähintään kerran vuodessa komissiolle allekirjoitettavien EIP:n rahoitustoimien kaavailtua määrää koskevan ohjeellisen monivuotisen ohjelman, jotta voidaan varmistaa EIP:n ennakoidun rahoituksen yhteensopivuus tässä päätöksessä säädettyjen enimmäismäärien kanssa ja jotta komissio voi varmistaa neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 480/2009 perustetun takuurahaston rahoittamiseen liittyvän tarkoituksenmukaisen talousarviosuunnittelun. Komissio ottaa tämän ennakoidun määrän huomioon valmistellessaan esitystä unionin yleiseksi talousarvioksi.

6. EIP toimittaa säännöllisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kaikki riippumattomat arviointikertomuksensa, joissa arvioidaan EIP:n tämän päätöksen ja muiden ulkoisten valtuuksien nojalla toteuttamilla erityistoimilla saavutettuja käytännön tuloksia.

7. EIP toimittaa 2–6 kohdassa tarkoitetut tiedot omalla kustannuksellaan. EIP asettaa 2, 3 ja 6 kohdassa tarkoitetut tiedot yleisesti myös julkisesti saataville luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta.

12 artikla

Avoimuus ja tietojen julkistaminen

1. Avoimuuspolitiikkansa, asiakirjojen ja tietojen saatavuutta koskevien unionin periaatteiden ja vaiheittain kansainvälisen avun läpinäkyvyyttä koskevan aloitteen vaatimusten mukaisesti EIP julkistaa verkkosivuillaan seuraavat tiedot: ▼M2 a) kaikki tämän päätöksen nojalla toteutettavat EIP:n rahoitustoimet hankkeen hyväksymisvaiheen jälkeen ja erityisesti se, koskeeko EU:n takuu tiettyjä investointihankkeita, ja millä tavoin se tukee unionin ulkoisen toiminnan tavoitteita siten, että huomioon otetaan etenkin sen vaikutus talouteen, yhteiskuntaan ja ympäristöön sekä ilmastoon ja eri sukupuoliin; ▼B b) sellaiset uudet yhteisymmärryspöytäkirjat EIP:n ja muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka vaikuttavat tämän päätöksen nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu; ▼M2 c) mahdollisuuksien mukaan ja tarvittaessa EIP:n ja vastaanottajamaan väliset olemassa olevat puitesopimukset. Allekirjoittaessaan uusia sopimuksia tai muuttaessaan olemassa olevia sopimuksia EIP:n on varmistettava, että tällaisten sopimusten julkistaminen on mahdollista; ▼B d) EIP:n rahoitusperiaatteet.

2. Komissio asettaa verkkosivuilleen julkisesti saataville tarkat tiedot kaikista 14 artiklassa tarkoitetun takuusopimuksen ja 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun saatavien perintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä tehdyn sopimuksen mukaisista takaisinperintätapauksista, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu.

▼M2

3. EIP varmistaa, että tiedot suunnitelluista tai hyväksytyistä toimista tai niihin tehdyistä merkittävistä muutoksista julkaistaan ja että ne ovat paikallisen kansalaisyhteiskunnan kannalta helposti saatavilla.

4. EIP antaa pyynnöstä Euroopan parlamentille EU:n takuusta katettavia investointihankkeita koskevat tulosmittauskaavakkeet ottaen huomioon luottamuksellisten ja kaupallisesti arkaluonteisten tietojen suojelun ja edellyttäen, että Euroopan parlamentin ja EIP:n luottamuksellisten tietojen käsittelyyn sovellettavia sisäisiä sääntöjä noudatetaan.

▼M2

13 artikla

Rahanpesun estäminen, terrorismin rahoituksen torjunta, verotus ja yhteistyöhaluttomat oikeudenkäyttöalueet

1. EIP noudattaa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvissa rahoitustoimissaan sovellettavaa unionin lainsäädäntöä ja sovittuja kansainvälisiä ja unionin normeja, eikä se näin ollen tue tämän päätöksen nojalla hankkeita, jotka edistävät rahanpesua, terrorismin rahoitusta, veronkiertoa, veropetoksia tai verovilppiä.

Lisäksi EIP ei toteuta uusia toimia tai jatka toimia sellaisten yhteisöjen kanssa, jotka on rekisteröity tai jotka ovat sijoittautuneet oikeudenkäyttöalueille, jotka sisältyvät yhteistyöhaluttomia oikeudenkäyttöalueita koskevan unionin toimintaperiaatteiden puitteissa laadittuun asianomaiseen luetteloon tai jotka on yksilöity suuririskisiksi kolmansiksi maiksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849 ( 3 ) 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti tai jotka eivät tosiasiallisesti noudata avoimuutta ja tietojen vaihtoa koskevia unionin tai kansainvälisesti sovittuja veronormeja. EIP voi poiketa tästä periaatteesta ainoastaan, jos hanke toteutetaan fyysisesti jollakin näistä oikeudenkäyttöalueista eikä siihen liity mitään viitteitä siitä, että asianomainen toimi edistää rahanpesua, terrorismin rahoitusta, veronkiertoa, veropetoksia tai verovilppiä.

Tehdessään sopimuksia rahoituksen välittäjien kanssa EIP sisällyttää tässä artiklassa tarkoitetut vaatimukset asianomaisiin sopimuksiin ja pyytää rahoituksen välittäjiä raportoimaan vaatimusten noudattamisesta.

EIP tarkistaa yhteistyöhaluttomia oikeudenkäyttöalueita koskevia toimintaperiaatteitaan viimeistään sen jälkeen kun unionin luettelo verotusasioissa yhteistyöhaluttomista oikeudenkäyttöalueista on hyväksytty. Joka vuosi sen jälkeen EIP toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen yhteistyöhaluttomia oikeudenkäyttöalueita koskevien toimintaperiaatteiden soveltamisesta rahoitustoimiin, ja siihen on sisällyttävä maakohtaiset tiedot ja luettelo välittäjistä, joiden kanssa se tekee yhteistyötä.

2. EIP noudattaa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvissa rahoitustoimissaan unionin oikeuden mukaisia periaatteita ja vaatimuksia, joilla estetään rahoitusjärjestelmän käyttöä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2015/847 ( 4 ) ja direktiiviä (EU) 2015/849. EIP etenkin asettaa sekä suoran rahoituksen että tämän päätöksen nojalla välittäjien kautta tapahtuvan rahoituksen ehdoksi todellista omistajaa ja edunsaajaa koskevien tietojen ilmoittamisen direktiivin (EU) 2015/849 mukaisesti.

14 artikla

Takuusopimus

Komissio ja EIP allekirjoittavat takuusopimuksen, jossa määrätään 8 artiklan mukaisesti EU:n takuuta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä. Kyseisestä takuusopimuksesta ilmoitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle edellyttäen, että niiden luottamuksellisten tietojen käsittelyyn sovellettavia sisäisiä sääntöjä noudatetaan.

▼B

15 artikla

Komission suorittamien maksujen takaisinperintä

1. Kun komissio suorittaa EU:n takuun nojalla maksun, EIP toteuttaa suoritettujen maksujen osalta saatavien takaisinperinnän komission nimissä ja sen lukuun.

2. Komissio ja EIP allekirjoittavat saatavien takaisinperintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä erillisen sopimuksen viimeistään sinä päivänä, jona 14 artiklassa tarkoitettu takuusopimus allekirjoitetaan.

16 artikla

Tilintarkastustuomioistuimen suorittamat tarkastukset

Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa unionin yleisestä talousarviosta katettavan EU:n takuun ja siihen perustuvat maksut ja takaisinperinnät.

17 artikla

Petostentorjuntatoimet

1. EIP ilmoittaa OLAFille välittömästi ja antaa sille tarvittavat asiaa koskevat tiedot, jos sillä on EU:n takuun kattamien hankkeiden valmistelun, toteuttamisen tai päättämisen missä tahansa vaiheessa syytä epäillä, että asiassa on syyllistytty petokseen, lahjontaan, rahanpesuun tai muuhun laittomaan toimintaan, joka saattaa vaikuttaa unionin taloudellisiin etuihin.

2. Suojatakseen Euroopan unionin taloudellisia etuja OLAF voi suorittaa tutkimuksia, mukaan lukien paikalla suoritettavat todentamiset ja tarkastukset, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 ( 5 ), neuvoston asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 ( 6 ) ja neuvoston asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2988/95 ( 7 ) säädettyjä säännöksiä ja menettelyjä noudattaen, määrittääkseen, liittyykö rahoitustoimiin petos, lahjontaa, rahanpesua tai muuta laitonta toimintaa, joka vaikuttaa unionin taloudellisiin etuihin. OLAF voi toimittaa tutkimusten kuluessa saamiaan tietoja asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.

Jos tällainen laiton toiminta on näytetty toteen, EIP avustaa toimivaltansa puitteissa rahoitustoimiaan koskevia takaisinperintätoimia.

3. Tämän päätöksen nojalla tuettujen hankkeiden osalta allekirjoitetuissa rahoitussopimuksissa on oltava lausekkeita, joiden perusteella on mahdollista keskeyttää EIP:n rahoitustoimet ja tarvittaessa toteuttaa asianmukaisia takaisinperintätoimia petosten, lahjonnan tai muun laittoman toiminnan yhteydessä. EIP tekee päätöksen EIP:n rahoituksen keskeyttämisestä tai peruuttamisesta tutkittuaan perusteellisesti kaikki olosuhteet ja riskit.

4. EIP käyttää edelleen koko EIP:n henkilöstölle ja kaikille sidosryhmille tarkoitettua lahjonnan ja petosten torjunnan yhteyspistettä.

5. EIP käyttää rahoitustoimissaan mekanismia, jolla suljetaan pois petoksiin ja lahjontaan osallisina olevat vastapuolet ja joka sisältää poissulkemisia koskevan unionin keskustietokannan asiaa koskevat perusteet, varmistaen, että kaikkien osapuolten oikeuksia kunnioitetaan.

18 artikla

Siirretyn säädösvallan käyttäminen

1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.

2. Siirretään komissiolle 11 päivästä toukokuuta 2014 määräämättömäksi ajaksi 4 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.

▼M2

2 a. Siirretään komissiolle 8 päivästä huhtikuuta 2018 määräämättömäksi ajaksi 5 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.

▼M2

3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 4 ja 5 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä , tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.

▼B

4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

▼M2

5. Edellä olevan 4 ja 5 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.

▼B

19 artikla

Väliarviointi

Komissio toimittaa yhteistyössä EIP:n kanssa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän päätöksen ensimmäisiä soveltamisvuosia koskevan väliarviointikertomuksen, ja tarvittaessa myös ehdotuksen päätöksen muuttamisesta, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016. Väliarviointikertomus perustuu riippumattomaan ulkoiseen arvioon sekä EIP:n toimittamiin tietoihin.

Kertomuksen on sisällettävä erityisesti

a) arvio rahoitusperiaatteiden soveltamisesta;

b) arvio EIP:n raportoinnista ja tarvittaessa suositukset sen parantamiseksi;

c) tulosmittauskehyksen arviointi, mukaan lukien tulosindikaattorit ja -perusteet sekä niiden vaikutus tämän päätöksen tavoitteiden saavuttamiseen;

d) yksityiskohtainen selvitys perusteista, jotka otetaan huomioon annettaessa suositusta valinnaisen lisämäärän mahdolliseksi aktivoimiseksi kokonaan tai osittain.

▼M2

20 artikla

Kertomukset

Komissio toimittaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2019 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa arvioidaan tämän päätöksen soveltamista ja jonka perusteella tehdään mahdollisesti uusi päätös EIP:n ulkoisen lainanantovaltuuden piiriin kuuluvien EIP:n rahoitustoimien kattamisesta EU:n takuulla.

▼M4

Komissio esittää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2022 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta.

▼M2

20 a artikla

Siirtymäsäännös

EIP voi rahoittaa hankkeita, jotka on hyväksytty 12 päivän lokakuuta 2016 jälkeen mutta ennen 8 päivää huhtikuuta 2018 ja komission ja EIP:n välisen takuusopimuksen tekemistä. Tällaiset hankkeet voidaan sisällyttää EU:n takuun piiriin edellyttäen, että komissio vahvistaa niiden olevan 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa määritetyn tavoitteen mukaisia ja noudattavan takuusopimuksen ehtoja.

▼B

21 artikla

Voimaantulo

Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

▼M2









LIITE I

ALUEELLISET ENIMMÄISMÄÄRÄT

A. Liittymistä valmistelevat maat ja edunsaajat: 8 075 000 000 euroa, josta 7 635 000 000 euroa yleisestä valtuudesta ja 440 000 000 euroa yksityissektorin lainanantovaltuudesta.

B. Naapuruuspolitiikan kohdemaat ja kumppanuusmaat: 19 680 000 000 euroa, joka jaetaan seuraaviin aluekokonaisuuden osien enimmäismääriin:

i) Välimeren maat: 13 030 000 000 euroa, josta 11 170 000 000 euroa yleisestä valtuudesta ja 1 860 000 000 euroa yksityissektorin lainanantovaltuudesta;

ii) Itä-Eurooppa, Etelä-Kaukasia ja Venäjä: 6 650 000 000 euroa.

C. Aasia ja Latinalainen Amerikka: 4 083 000 000 euroa, joka jaetaan seuraaviin aluekokonaisuuden osien enimmäismääriin:

i) Latinalainen Amerikka: 2 694 000 000 euroa;

ii) Aasia: 1 165 000 000 euroa;

iii) Keski-Aasia: 224 000 000 euroa.

D. Etelä-Afrikka: 462 000 000 euroa.

▼M4

EIP:n hallintoelimet voivat komissiota kuultuaan päättää, että kiinteän enimmäismäärän puitteissa jaetaan uudelleen määriä alueiden sisällä ja niiden välillä.

▼M2









LIITE II

MAHDOLLISESTI TUKIKELPOISET ALUEET JA MAAT

A. Liittymistä valmistelevat maat ja edunsaajat

Albania, Bosnia ja Hertsegovina, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Kosovo ( *1 ), Montenegro, Serbia, Turkki ( 8 )

B. Naapuruuspolitiikan kohdemaat ja kumppanuusmaat

1. Välimeren alueen maat

Algeria, Egypti, Jordania, Libanon, Libya, Marokko, Palestiina, Syyria, Tunisia

2. Itä-Eurooppa, Etelä-Kaukasia ja Venäjä

Itä-Eurooppa: Moldovan tasavalta, Ukraina, Valko-Venäjä

Etelä-Kaukasia: Armenia, Azerbaidžan, Georgia

Venäjä

C. Aasia ja Latinalainen Amerikka

1. Latinalainen Amerikka

Argentiina, Bolivia, Brasilia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Kuuba, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Uruguay, Venezuela

2. Aasia

Afganistan, Bangladesh, Bhutan, Filippiinit, Indonesia, Intia, Irak, Iran, Jemen, Kambodža, Kiina, Laos, Malediivit, Malesia, Mongolia, Myanmar/Burma, Nepal, Pakistan, Sri Lanka, Thaimaa, Vietnam

3. Keski-Aasia

Kazakstan, Kirgisia, Tadžikistan, Turkmenistan, Uzbekistan

D. Etelä-Afrikka

Etelä-Afrikka









LIITE III

TUKIKELPOISET ALUEET JA MAAT

A. Liittymistä valmistelevat maat ja edunsaajat

Albania, Bosnia ja Hertsegovina, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Kosovo ( *2 ), Montenegro, Serbia, Turkki ( 9 )

B. Naapuruuspolitiikan kohdemaat ja kumppanuusmaat

1. Välimeren alueen maat

Algeria, Egypti, Jordania, Libanon, Libya, Marokko, Palestiina, Tunisia

2. Itä-Eurooppa, Etelä-Kaukasia ja Venäjä

Itä-Eurooppa: Moldovan tasavalta, Ukraina, Valko-Venäjä

Etelä-Kaukasia: Armenia, Azerbaidžan, Georgia

Venäjä

C. Aasia ja Latinalainen Amerikka

1. Latinalainen Amerikka

Argentiina, Bolivia, Brasilia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Uruguay, Venezuela

2. Aasia

▼M3

Bangladesh, Bhutan, Filippiinit, Indonesia, Intia, Irak, Iran, Jemen, Kambodža, Kiina, Laos, Malediivit, Malesia, Mongolia, Myanmar/Burma, Nepal, Pakistan, Sri Lanka, Thaimaa, Vietnam

▼M2

3. Keski-Aasia

Kazakstan, Kirgisia, Tadžikistan, Turkmenistan, Uzbekistan

D. Etelä-Afrikka

Etelä-Afrikka

▼B









LIITE IV

ALUEPOLIITTINEN TOIMINTAKEHYS

▼M2

EIP toteuttaa liittymistä valmistelevaan prosessiin osallistuvissa kumppanimaissa toimia, joilla pyritään edistämään maiden lähentymistä unioniin. Toimia ohjaava kehys on vahvistettu liittymis- ja Eurooppa-kumppanuuksissa, joissa eritellään painopisteet liittymistä valmistelevien maiden ja edunsaajien osalta ja jotka muodostavat puitteet unionin avulle. Länsi-Balkanilla unionin poliittisen toimintakehyksen muodostaa vakautus- ja assosiaatioprosessi. Se perustuu asteittain etenevään kumppanuuteen, jossa unioni tarjoaa kaupallisia myönnytyksiä, talous- ja rahoitusapua sekä sopimussuhteita vakautus- ja assosiaatiosopimusten muodossa. Liittymistä valmisteleva rahoitustuki auttaa liittymistä valmistelevia maita ja edunsaajia valmistautumaan unionin jäsenyyden tuomiin velvoitteisiin ja haasteisiin. Sillä tuetaan uudistusprosessia, myös mahdolliseen jäsenyyteen valmistautumista. Tällainen tuki keskittyy yhteiskunnan rakenteiden kehittämiseen, lainsäädännön yhdenmukaistamiseen unionin säännöstön kanssa, unionin politiikkojen noudattamisen ja välineiden käytön valmisteluun sekä sellaisten toimenpiteiden edistämiseen, joilla pyritään taloudelliseen lähentymiseen.

▼B

EIP:n toimintaa naapuruuspolitiikan kohdemaissa ohjaavat unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja komission 25 päivänä toukokuuta 2011 hyväksymässä yhteisessä tiedonannossa ”Uusi strategia muutostilassa olevia naapurimaita varten” esitetty uusi Euroopan naapuruuspolitiikka sekä neuvoston 20. kesäkuuta 2011 antamat päätelmät. Niissä kehotetaan lisäämään tukea kumppaneille, jotka ovat sitoutuneet demokraattisten yhteiskuntien rakentamiseen ja uudistusten toteuttamiseen, ”enemmällä enemmän” -periaatteen ja molemminpuolisen vastuuvelvollisuuden periaatteen mukaisesti. Mainitut asiakirjat muodostavat strategiset toimintapuitteet unionin suhteille sen naapurimaiden kanssa. Kyseisen yhteistyön puitteissa tämän päätöksen mukainen EIP:n rahoitus kohdistetaan myös toimintapolitiikkoihin, joilla edistetään osallistavaa kasvua ja työpaikkojen luomista sekä yhteiskunnallista vakautta noudattamalla kannustimiin perustuvaa lähestymistapaa, jolla tuetaan unionin ulkopoliittisia tavoitteita, myös muuttoliikkeeseen liittyvien asioiden osalta.

Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi unioni ja sen kumppanit panevat toimeen yhteisesti sovittuja kahdenvälisiä toimintasuunnitelmia, joissa määritetään painopisteet muun muassa poliittisiin ja turvallisuuteen liittyviin asioihin, kauppa- ja talousasioihin, ympäristönäkökohtiin ja sosiaalisiin näkökohtiin sekä liikenne- ja energiaverkkojen yhdentämiseen liittyen.

Välimeren unioni, itäinen kumppanuus, Mustanmeren synergia, Tonavan aluetta koskeva EU:n strategia ja Itämeri-strategia ovat monenvälisiä alueellisia aloitteita, jotka edistävät yhteistyötä unionin ja kunkin samojen haasteiden edessä olevan ja/tai saman maantieteellisen ympäristön jakavan naapuruuspolitiikan kohdemaiden ryhmän välillä. Välimeren unioni pyrkii elvyttämään Euro–Välimeri-yhdentymisprosessia tukemalla Välimeren molempien puolten vastavuoroista taloudellista, sosiaalista ja ympäristöön liittyvää kehitystä. Se edistää sosioekonomisen tilanteen parantamista, solidaarisuuden, alueellisen yhdentymisen, kestävän kehityksen ja osaamisen lisäämistä korostaen tarvetta lisätä rahoitusyhteistyötä alueellisten ja valtioiden rajat ylittävien hankkeiden tukemiseksi. Välimeren unioni tukee erityisesti merenkulku- ja tieverkostojen luomista, Välimeren puhdistamista, Välimeren aurinkoenergiasuunnitelmaa, Välimeren liiketoiminnan kehittämisaloitetta, väestönsuojelualoitteita ja Euro–Välimeri-yliopistoa.

Itäisen kumppanuuden tavoitteena on luoda tarvittavat olosuhteet unionin ja itäisten kumppanimaiden poliittisen assosiaation nopeuttamista ja taloudellisen yhdentymisen syventämistä varten. Itäinen kumppanuus antaa lisäpontta kumppanimaiden taloudelliselle, sosiaaliselle ja alueelliselle kehitykselle. Se helpottaa hyvää hallintoa, myös rahoitusalalla, edistää alueellista kehitystä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja auttaa kaventamaan kumppanimaiden sosioekonomisia eroja.

Itämeri-strategia tukee Itämeren alueen kestävää ympäristöä sekä optimaalista taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä. Tonavan aluetta koskeva EU:n strategia tukee erityisesti liikenteen, energiayhteyksien ja -varmuuden sekä kestävän ympäristön kehittämistä ja Tonavan alueen sosioekonomista kehitystä. Itäisen kumppanuuden tavoitteena on luoda tarvittavat olosuhteet unionin ja itäisten kumppanimaiden poliittisen assosiaation nopeuttamista ja taloudellisen yhdentymisen syventämistä varten. Venäjällä ja unionilla on Euroopan naapuruuspolitiikasta erillinen laaja-alainen strateginen kumppanuus, jota toteutetaan yhteisillä alueilla ja etenemissuunnitelmilla. Niitä täydentää monenvälisellä tasolla pohjoinen ulottuvuus, joka muodostaa kehyksen unionin, Venäjän, Norjan ja Islannin väliselle yhteistyölle (Kanada, Valko-Venäjä ja Yhdysvallat ovat pohjoisen ulottuvuuden tarkkailijoita).

Latinalaisessa Amerikassa EIP:n toimien kehyksenä on unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian strateginen kumppanuus. Kuten komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle 30 päivänä syyskuuta 2009 antamassa tiedonannossa ”Euroopan unioni ja Latinalainen Amerikka: globaalien toimijoiden kumppanuus” todetaan, unionin painopisteinä Latinalaisen Amerikan kanssa tehtävässä yhteistyössä on alueellisen yhdentymisen lisääminen sekä köyhyyden ja sosiaalisen eriarvoisuuden vähentäminen kestävän talous- ja yhteiskuntakehityksen edistämiseksi. Näihin tavoitteisiin pyritään ottaen huomioon Latinalaisen Amerikan maiden erilaiset kehitystasot. Kahdenvälistä vuoropuhelua ja yhteistyötä jatketaan kummallekin alueelle tärkeillä aloilla, joihin kuuluvat ympäristö, ilmastonmuutos, katastrofien riskin vähentäminen, energia, tiede, tutkimus, korkeakoulutus, teknologia ja innovointi.

Aasiassa unioni on syventämässä strategisia kumppanuuksiaan Kiinan ja Intian kanssa, ja uusista kumppanuus- ja vapaakauppasopimuksista neuvotellaan Kaakkois-Aasian maiden kanssa. Samaan aikaan kehitysyhteistyö on Aasiaa koskevassa unionin toimintasuunnitelmassa edelleen tärkeällä sijalla. Aasian aluetta koskevalla unionin kehittämisstrategialla pyritään poistamaan köyhyys tukemalla laaja-alaista kestävää talouskasvua, edistämällä alueen sisäiselle kaupalle ja yhdentymiselle suotuisia olosuhteita ja edellytyksiä, parantamalla hallintotapoja, lisäämällä poliittista ja yhteiskunnallista vakautta sekä tukemalla pyrkimyksiä saavuttaa vuosituhattavoitteet vuoteen 2015 mennessä. Yhteisiin haasteisiin laaditaan yhdessä toimintapolitiikkoja; haasteita ovat muun muassa ilmastonmuutos, kestävä kehitys, turvallisuus ja vakaus, hallintotapoihin ja ihmisoikeuksiin liittyvät kysymykset sekä luonnononnettomuuksien ja humanitaaristen katastrofien estäminen ja niihin reagoiminen.

Eurooppa-neuvoston 21 ja 22 päivänä kesäkuuta 2007 hyväksymä unionin ja Keski-Aasian uusi kumppanuusstrategia on lisännyt alueellista ja kahdenvälistä vuoropuhelua sekä unionin ja Keski-Aasian maiden välistä yhteistyötä aluetta koskevissa merkittävissä kysymyksissä, joita ovat muun muassa köyhyyden vähentäminen, kestävä kehitys ja vakaus. Strategian täytäntöönpano on tuonut mukanaan huomattavaa edistystä ihmisoikeuksien, oikeusvaltion, hyvän hallintotavan ja demokratian, koulutuksen, talouskehityksen, kaupan ja investointien, energian ja liikenteen sekä ympäristöpolitiikan aloilla.

Etelä-Afrikassa EIP:n toimien kehyksenä on yhteinen EU:n Etelä-Afrikka-strategia. Kyseisessä strategiassa keskeisiksi aloiksi todetaan työpaikkojen luominen, valmiuksien kehittäminen palveluntarjonnassa ja sosiaalinen koheesio. EIP:n toimet Etelä-Afrikassa ovat täydentäneet hyvin unionin kehitysyhteistyöohjelmaa etenkin siksi, että EIP on keskittynyt yksityissektorin tukemiseen sekä infrastruktuurilaajennuksiin ja sosiaalitoimeen (asunnot, sähköistäminen, juomaveden puhdistus ja kunnallistekniikka) kohdistuviin investointeihin. Vuosina 2009–2010 toteutetussa yhteisen EU:n Etelä-Afrikka-strategian väliarvioinnissa ehdotettiin, että ilmastonmuutosta koskevia toimia vahvistettaisiin niin kutsuttujen vihreiden työpaikkojen luomista tukevalla toiminnalla. Vuosina 2014–2020 EIP:n toimilla on tarkoitus tukea täydentävästi unionin ulkoisen yhteistyön toimia, ohjelmia ja välineitä keskittymällä edelleen EU:n ja Etelä-Afrikan keskeisiin yhteistyöaloihin, jotta voidaan edistää oikeudenmukaista ja kestävää talouskasvua sekä työpaikkojen luomista ja valmiuksien kehittämistä ja tukea perusinfrastruktuurin ja -palvelujen kestävää tarjoamista ja tasavertaista saatavuutta.