01998A0123(01) — FI — 06.12.2007 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

►B Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty YLEISSOPIMUS tullihallintojen keskinäisestä avunannosta ja yhteistyöstä (EUVL C 024 23.1.1998, s. 2)

Muutettu:





Oikaistu:









▼B

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty

YLEISSOPIMUS

tullihallintojen keskinäisestä avunannosta ja yhteistyöstä







Tämän yleissopimuksen KORKEAT SOPIMUSPUOLET, jotka ovat Euroopan unionin jäsenvaltioita ja jotka VIITTAAVAT 18 päivänä joulukuuta 1997 annettuun Euroopan unionin neuvoston säädökseen, PALAUTTAVAT MIELIIN tarpeen lujittaa tullihallintojen keskinäisestä avunannosta Roomassa 7 päivänä syyskuuta 1967 allekirjoitettuun yleissopimukseen sisältyviä velvoitteita, KATSOVAT, että tullihallinnot vastaavat paitsi yhteisön sääntöjä vastaan myös kansallista lainsäädäntöä, etenkin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 36 ja 223 artiklan alaan kuuluvaa lainsäädäntöä vastaan tehtyjen rikosten estämisestä ja tutkinnasta sekä torjunnasta yhteisön tullialueella, erityisesti sen saapumis- ja poistumispaikoissa, KATSOVAT, että kaikenlaisen laittoman kaupan lisääntyminen on vakava kansanterveyteen, julkiseen moraaliin ja yleiseen turvallisuuteen kohdistuva uhka, KATSOVAT, että olisi luotava erityisiä yhteistyömuotoja, jotka sisältävät rajojen yli ulottuvia toimia tiettyjen, niin jäsenvaltioiden kansallisiin lainsäädäntöihin kuin yhteisön tullilainsäädäntöön kohdistuvien rikkomusten estämiseksi ja tutkimiseksi ja että kyseisiä rajojen yli ulottuvia toimia toteutettaessa on aina noudatettava laillisuusperiaatetta (noudatetaan sovellettavaa lakia ja toimivaltaisten viranomaisten toimintaohjeita), toissijaisuusperiaatetta (kyseisiin toimiin ryhdytään vain, jos muut vaikutuksiltaan vähäisemmät toimet eivät ole sopivia) ja suhteellisuusperiaatetta (toimenpiteen merkitys ja kesto määritellään niin, että se on oikeassa suhteessa oletetun rikkomuksen vakavuuteen), OVAT VAKUUTTUNEITA siitä, että on tarpeen vahvistaa tullihallintojen keskinäistä yhteistyötä luomalla menettelyt, jotka mahdollistavat tullihallintojen yhteisen toiminnan ja laittomaan kauppaan liittyvien tietojen vaihdon niiden välillä, ja, OVAT TIETOISIA siitä, että tullihallintojen on päivittäisessä työssään sovellettava sekä yhteisön että kansallisia säännöksiä, minkä vuoksi on ilmeinen tarve varmistaa, että keskinäistä avunantoa ja yhteistyötä koskevat säännökset kehittyvät molemmilla alueilla mahdollisimman yhdenmukaisesti, OVAT SOPINEET SEURAAVAA:







I LUKU

YLEISET MÄÄRÄYKSET

1 artikla

Soveltamisala

1. Euroopan unionin jäsenvaltiot antavat toisilleen keskinäistä apua ja toimivat keskenään yhteistyössä tullihallintojensa välityksellä

— estääkseen ja tutkiakseen kansallisiin tullilainsäädäntöihin kohdistuvia rikkomuksia sekä — ryhtyäkseen syyte- ja rankaisutoimiin yhteisön ja kansallisiin tullilainsäädäntöihin kohdistuvissa rikkomuksissa,

— sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön toimivaltaa.

2. Tämän yleissopimuksen määräykset eivät koske säännöksiä, joita sovelletaan oikeusviranomaisten väliseen keskinäiseen oikeusapuun rikosasioissa, tai jäsenvaltioiden välillä voimassa olevien kahden- tai monenvälisten sopimusten suotuisampia määräyksiä, jotka koskevat 1 kohdan mukaista yhteistyötä jäsenvaltioiden tulliviranomaisten tai muiden toimivaltaisten viranomaisten välillä, eikä myöskään samaa alaa koskevia järjestelyjä, joista on sovittu yhdenmukaisen lainsäädännön tai erityisen järjestelyn perusteella, jossa määrätään keskinäisen avun vastavuoroista soveltamista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan soveltamista.

2 artikla

Toimivalta

Tullihallinnot soveltavat tätä yleissopimusta kansallisen lainsäädännön mukaisen toimivaltansa rajoissa. Tämän yleissopimuksen määräysten ei voida tulkita vaikuttavan tässä yleissopimuksessa tarkoitetuille tullihallinnoille kansallisen lainsäädännön mukaisesti kuuluvaan toimivaltaan.

3 artikla

Suhde oikeusviranomaisten antamaan keskinäiseen oikeusapuun

1. Tämä yleissopimus käsittää kansalliseen ja yhteisön tullilainsäädäntöön kohdistuvia rikoksia koskevan tutkinnan yhteydessä annettavan keskinäisen avun ja yhteistyön, kun nämä tutkimukset kuuluvat kyseisen jäsenvaltion kansallisten säännösten nojalla pyynnön esittävän viranomaisen toimivaltaan.

2. Jos oikeusviranomainen suorittaa rikostutkinnan tai se tehdään tämän johdolla, mainittu viranomainen päättää, esitetäänkö kyseisessä tapauksessa keskinäistä avunantoa tai yhteistyötä koskevat pyynnöt keskinäiseen oikeusapuun rikosasioissa sovellettavien määräysten mukaisesti vai tämän yleissopimuksen perusteella.

4 artikla

Määritelmät

Tässä yleissopimuksessa tarkoitetaan:

1) ”kansallisella tullilainsäädännöllä” jäsenvaltion lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joiden soveltaminen kuuluu kokonaisuudessaan tai osittain kyseisen jäsenvaltion tullihallinnon toimivaltaan ja jotka koskevat:

— sellaisten tavaroiden liikkuvuutta rajojen yli, joihin kohdistuu erityisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 36 ja 223 artiklassa tarkoitettuja kielto-, rajoitus- tai valvontatoimenpiteitä,

— yhdenmukaistamattomia valmisteveroja;

2) ”yhteisön tullilainsäädännöllä”:

— kaikkia yhteisön säännöksiä ja niiden soveltamista koskevia säännöksiä, jotka koskevat jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisessä kaupassa sekä jäsenvaltioiden välisessä kaupassa liikkuvien tavaroiden tuontia, vientiä, kauttakulkua ja alueella oloa, kun on kyse tavaroista, joilla ei ole Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua yhteisöasemaa, tai tavaroista, joiden yhteisöaseman vahvistamiseksi tarvitaan lisätarkastuksia tai -tutkimuksia,

— kaikkia yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä annettuja yhteisön säännöksiä ja erityissääntöjä, jotka koskevat maataloustuotteiden jalostamisessa tuotettuja tavaroita,

▼C1

— kaikkia yhdenmukaistettuja valmisteveroja ja tuonnin yhteydessä suoritettavaa arvonlisäveroa koskevia yhteisön säännöksiä sekä niitä koskevia kansallisia soveltamissäännöksiä;

▼B

3) ”rikkomuksilla” kansallisen tai yhteisön tullilainsäädännön vastaisia tekoja, mukaan lukien erityisesti:

— osallisuus tällaiseen rikkomukseen tai rikkomuksen yritykseen,

— osallistuminen tällaisia rikkomuksia tekevän rikollisjärjestön toimintaan,

— tässä kohdassa mainituilla rikkomuksilla saadun rahan pesu;

4) ”keskinäisellä avunannolla” jäsenvaltioiden tulliviranomaisten tämän yleissopimuksen mukaisesti toisilleen antamaa apua;

5) ”pyynnön esittäneellä viranomaisella” sen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista, joka esittää avunpyynnön;

6) ”pyynnön vastaanottaneella viranomaisella” sen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista, jolle avunpyyntö esitetään;

7) ”tullihallinnolla” jäsenvaltioiden tulliviranomaisia ja muita viranomaisia, jotka ovat toimivaltaisia panemaan täytäntöön tämän yleissopimuksen määräykset;

8) ”henkilötiedoilla” kaikkia tietoja, jotka liittyvät tunnistettuun tai tunnistettavissa olevaan luonnolliseen henkilöön; henkilö pidetään tunnistettavissa olevana, kun hänet voidaan tunnistaa suoraan tai välillisesti erityisesti henkilötunnusnumeroon tai yhden tai useamman hänen fyysiseen, fysiologiseen, psykologiseen, taloudelliseen, kulttuuriseen tai sosiaaliseen identiteettiin liittyvän erityispiirteensä avulla;

9) ”rajojen yli ulottuvalla yhteistyöllä” rajat ylittävää yhteistyötä jäsenvaltioiden tullihallintojen välillä.

5 artikla

Koordinoinnin keskusyksiköt

1. Jäsenvaltiot nimeävät tulliviranomaisistaan keskusyksikön (koordinointiyksikön). Sen tehtävänä on ottaa vastaan tämän yleissopimuksen mukaista keskinäistä avunantoa koskevat pyynnöt ja huolehtia keskinäisen avunannon koordinoinnista tämän kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista. Tämän yksikön tehtävänä on myös yhteistyö muiden viranomaisten kanssa, jotka osallistuvat tämän yleissopimuksen mukaiseen avunantoon. Jäsenvaltioiden koordinointiyksiköt pitävät keskenään yllä tarvittavia suoria yhteyksiä erityisesti IV luvussa tarkoitetuissa tapauksissa.

2. Koordinointiyksiköiden toiminta ei estä jäsenvaltioiden tulliviranomaisten muiden yksiköiden välistä suoraa yhteistyötä varsinkaan kiireellisissä tapauksissa. Toiminnan tehokkuuden ja yhdenmukaisuuden vuoksi koordinointiyksiköille on tiedotettava kaikista toimista, joissa käytetään suoraa yhteistyötä.

3. Jos pyynnön käsittely ei kuulu tulliviranomaisen toimivaltaan tai kuuluu siihen vain osittain, koordinointiyksikkö välittää pyynnön toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle ja tiedottaa tästä pyynnön esittäneelle viranomaiselle.

4. Jos pyyntöön ei voida vastata oikeudellisista tai asian luonteesta johtuvista syistä, koordinointiyksikkö lähettää pyynnön takaisin pyynnön esittäneelle viranomaiselle ja liittää siihen perustelut siitä, miksi pyyntöä ei voida käsitellä.

6 artikla

Yhteyshenkilöt

1. Jäsenvaltiot voivat sopia keskenään yhteyshenkilöiden vaihtamisesta määrätyksi tai määräämättömäksi ajaksi keskinäisesti sovittujen edellytysten mukaisesti.

2. Yhteyshenkilöillä ei ole väliintulo-oikeutta vastaanottajavaltiossa.

3. Jäsenvaltioiden tullihallintojen yhteistyön edistämiseksi yhteyshenkilöillä voi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella tai näiden pyynnöstä olla seuraavia tehtäviä:

a) helpottaa ja nopeuttaa jäsenvaltioiden välistä tietojenvaihtoa,

b) avustaa omaan tai edustamaansa jäsenvaltioon liittyvässä tutkinnassa,

c) avustaa avunantopyyntöjen käsittelyssä,

d) neuvoa ja avustaa vastaanottajavaltiota rajojen yli ulottuvien toimien valmistelussa ja toteuttamisessa,

e) hoitaa muita tehtäviä, joista jäsenvaltiot voivat keskenään sopia.

4. Jäsenvaltiot voivat sopia yhteyshenkilöiden toimeksiannoista ja asemapaikoista kahdenvälisesti tai monenvälisesti. Yhteyshenkilöt voivat myös edustaa yhden tai useamman jäsenvaltion etuja.

7 artikla

Henkilöllisyydentodistamisvelvollisuus

Jollei tässä yleissopimuksessa toisin määrätä, pyynnön esittäneen viranomaisen edustajien, jotka ovat toisessa jäsenvaltiossa käyttääkseen siellä tämän yleissopimuksen mukaisia oikeuksia, on voitava pyydettäessä esittää kirjallinen valtuutus, josta käyvät ilmi heidän henkilöllisyytensä ja virkatehtävänsä.







II LUKU

PYYNNÖSTÄ ANNETTAVA APU

8 artikla

Periaatteet

1. Annettaessa apua tämän luvun mukaisesti pyynnön vastaanottanut viranomainen tai toimivaltainen viranomainen, jolle viimeksi mainittu on toimittanut pyynnön, menettelee samalla tavoin kuin toimiessaan omaan lukuunsa tai maansa muun viranomaisen pyynnöstä. Viranomainen käyttää tällöin kaikkia kansallisen lainsäädäntönsä mukaisia laillisia toimivaltuuksiaan vastatakseen pyyntöön.

2. Pyynnön vastaanottanut viranomainen antaa apua kaikissa kyseiseen rikkomukseen liittyvissä tilanteissa, jotka selvästi ovat yhteydessä pyynnön kohteeseen, ilman että lisäpyyntöä tarvittaisiin. Epäselvissä tapauksissa pyynnön vastaanottava viranomainen ottaa ensin yhteyttä pyynnön esittäneeseen viranomaiseen.

9 artikla

Avunantopyyntöjen muoto ja sisältö

1. Avunantopyynnöt tehdään aina kirjallisesti. Niihin liitetään pyynnön täyttämiseksi tarvittavat asiakirjat.

2. Näissä 1 kohdan mukaisissa pyynnöissä on esitettävä seuraavat tiedot:

a) pyynnön esittänyt viranomainen,

b) pyydetyt toimenpiteet,

c) pyynnön tarkoitus ja syy,

d) asiaan liittyvä lainsäädäntö, määräykset ja muut oikeudelliset säännökset,

e) mahdollisimman tarkat ja laajat tiedot luonnollisista henkilöistä tai oikeushenkilöistä, joihin tutkimus kohdistuu,

f) yhteenveto asiaa koskevista seikoista, lukuun ottamatta 13 artiklassa tarkoitettuja tapauksia.

3. Pyynnöt tehdään pyynnön vastaanottaneen viranomaisen edustaman jäsenvaltion virallisella kielellä tai jollakin tämän viranomaisen hyväksymällä kielellä.

4. Suullisesti esitetyt pyynnöt hyväksytään kiireellisissä tapauksissa, mutta ne on vahvistettava viipymättä kirjallisesti.

5. Jos pyyntö ei täytä muodollisia vaatimuksia, pyynnön vastaanottanut viranomainen voi pyytää sen oikaisemista tai täydentämistä; tänä aikana voidaan kuitenkin toteuttaa pyynnön edellyttämiä toimenpiteitä.

6. Pyynnön vastaanottanut viranomainen suostuu noudattamaan pyynnön toteuttaessaan erityistä menettelyä, edellyttäen ettei menettely ole pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion lakien ja hallinnollisten määräysten vastainen.

10 artikla

Tietojen pyytäminen

1. Pyynnön vastaanottanut viranomainen antaa pyynnön esittäneen viranomaisen pyynnöstä tälle kaikki tiedot, joiden avulla pyynnön esittänyt viranomainen voi estää ja tutkia rikkomuksia sekä ryhtyä niitä koskeviin syytetoimiin.

2. Annettaviin tietoihin on liitettävä pyynnön vastaanottaneen viranomaisen hallussa olevat tai pyyntöön vastaamista varten laaditut tai saadut selvitykset ja muut asiakirjat tai otteet tai oikeaksi todistetut jäljennökset niistä selvityksistä ja asiakirjoista, joihin annettavat tiedot perustuvat.

3. Jos pyynnön esittänyt ja pyynnön vastaanottanut viranomainen niin sopivat, pyynnön esittäneen viranomaisen valtuuttamat virkamiehet voivat hankkia pyynnön vastaanottaneen viranomaisen antamia yksityiskohtaisia ohjeita noudattaen 1 kohdan mukaisia tietoja pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion virastoista. Tämä koskee kaikkia sellaisista asiakirjoista ilmeneviä tietoja, jotka ovat näiden virastojen henkilöstön käytettävissä. Kyseisillä virkamiehillä on oikeus ottaa jäljennöksiä asiakirjoista.

11 artikla

Valvontapyynnöt

Pyynnön esittäneen viranomaisen pyynnöstä pyynnön vastaanottanut viranomainen mahdollisuuksien mukaan valvoo erityisesti tai antaa tehtäväksi valvoa erityisesti henkilöä, jonka voidaan perustellusti uskoa rikkoneen tai aikovan rikkoa kansallista tai yhteisön tullilainsäädäntöä. Se myös valvoo pyynnön esittäneen viranomaisen pyynnöstä paikkoja, kuljetusvälineitä ja tavaroita, jotka liittyvät mahdolliseen edellä mainittujen tullilainsäädäntöjen vastaiseen toimintaan.

12 artikla

Tutkimuspyynnöt

1. Pyynnön esittäneen viranomaisen pyynnöstä pyynnön vastaanottanut viranomainen tekee tai huolehtii, että tehdään aiheelliset tutkimukset toimista, jotka ovat rikkomuksia tai pyynnön esittäneen viranomaisen mielestä näyttävät olevan rikkomuksia.

Pyynnön vastaanottanut viranomainen ilmoittaa näiden tutkimusten tulokset pyynnön esittäneelle viranomaiselle. Soveltuvin osin sovelletaan 10 artiklan 2 kohtaa.

2. Jos pyynnön esittänyt viranomainen ja pyynnön vastaanottanut viranomainen niin sopivat, pyynnön esittäneen viranomaisen nimeämät virkamiehet voivat olla läsnä 1 kohdassa tarkoitettuja tutkimuksia tehtäessä. Pyynnön vastaanottaneen viranomaisen virkamiehet huolehtivat koko ajan tutkimusten tekemisestä. Pyynnön esittäneen viranomaisen virkamiehet eivät voi omasta aloitteestaan käyttää pyynnön vastaanottaneen viranomaisen edustajille kuuluvia valtuuksia. Heillä on kuitenkin oikeus päästä samoihin tiloihin ja tutustua samoihin asiakirjoihin kuin viimeksi mainitut näiden välityksellä ja ainoastaan meneillään olevaa tutkimusta varten.

13 artikla

Tiedoksianto

1. Pyynnön esittäneen viranomaisen pyynnöstä pyynnön vastaanottanut viranomainen antaa tiedoksi tai huolehtii, että vastaanottajalle annetaan tiedoksi sen jäsenvaltion kansallisten säännösten mukaisesti, jossa pyynnön vastaanottaneella viranomaisella on toimipaikka, kaikista sen jäsenvaltion, jossa pyynnön esittävällä viranomaisella on toimipaikka, toimivaltaisten viranomaisten antamista määräyksistä tai päätöksistä, jotka koskevat tämän yleissopimuksen soveltamista.

2. Tiedoksiantopyyntöihin, joissa mainitaan määräyksen tai päätöksen aihe, liitetään käännös sen jäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen virallisista kielistä, jossa pyynnön vastaanottaneella viranomaisella on toimipaikka. Pyynnön vastaanottanut viranomainen voi kuitenkin ilmoittaa, ettei tarvitse käännöstä.

14 artikla

Käyttäminen todisteena

Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa pyynnön esittäneen viranomaisen toimipaikka sijaitsee, voivat käyttää pyynnön vastaanottaneen viranomaisen virkamiesten kautta näiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti hankittuja lausuntoja, todistuksia, tietoja, asiakirjoja, viralliseksi todistettuja jäljennöksiä ja muita pyynnön esittäneelle viranomaiselle 10, 11 ja 12 artiklassa tarkoitetuissa avunantotapauksissa lähetettyjä asiakirjoja todisteina kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.







III LUKU

OMA-ALOITTEINEN AVUNANTO

15 artikla

Periaate

Kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset antavat apua 16 ja 17 artiklan määräysten mukaisesti muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ilman näiden ennalta esittämää pyyntöä, jollei tälle aseteta rajoituksia kansallisessa lainsäädännössä.

16 artikla

Valvonta

Jos tämä edistää rikkomusten estämistä ja tutkimista tai niitä koskeviin syytetoimiin ryhtymistä toisessa jäsenvaltiossa, kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset

a) mahdollisuuksiensa mukaan hoitavat itse tai antavat hoidettavaksi 11 artiklassa määritellyn erityisen valvonnan,

b) toimittavat muiden asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kaikki hallussaan olevat tiedot ja erityisesti selvitykset ja muut asiakirjat tai oikeaksi todistetut jäljennökset tai otteet selvityksistä ja muista asiakirjoista, jotka koskevat suunniteltuun tai tehtyyn rikkomukseen liittyvää toimintaa.

17 artikla

Tietojen toimittaminen oma-aloitteisesti

Kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toimittavat viipymättä muiden asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kaikki tarvittavat suunniteltuja tai tehtyjä rikkomuksia koskevat tiedot, erityisesti tiedot rikkomuksiin liittyvistä tavaroista sekä rikkomusten suorittamisessa käytettävistä uusista välineistä tai menetelmistä.

18 artikla

Todisteena käyttäminen

Tiedot vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti käyttää todisteena valvontaraportteja ja tietoja, jotka jonkin jäsenvaltion virkamiehet ovat hankkineet ja toimittaneet toiselle jäsenvaltiolle 15, 16 ja 17 artiklassa tarkoitetun oma-aloitteisen avunannon yhteydessä.







IV LUKU

YHTEISTYÖN ERITYISMUODOT

19 artikla

Periaatteet

1. Tullihallintojen välillä tehdään rajojen yli ulottuvaa yhteistyötä tämän luvun mukaisesti. Tullihallinnot antavat toisilleen tarvittavaa henkilöstö- ja organisatorista apua. Yhteistyöpyynnöt on pääsääntöisesti esitettävä 9 artiklan mukaisten avunantopyyntöjen muodossa. Tässä luvussa tarkoitetuissa nimenomaisissa tapauksissa pyynnön esittäneen viranomaisen edustajat voivat pyynnön vastaanottaneen viranomaisen suostumuksella ryhtyä toimiin kyseisen jäsenvaltion alueella.

Koordinoinnin keskusyksiköt huolehtivat rajojen yli ulottuvien toimien koordinoinnista ja suunnittelusta 5 artiklan mukaisesti.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua rajojen yli ulottuvaa yhteistyötä voidaan tehdä rikkomusten estämiseksi ja tutkimiseksi tai niitä koskeviin syytetoimiin ryhtymiseksi seuraavissa tapauksissa:

a) laiton huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden, aseiden, ammuksien, räjähteiden, kulttuuriesineiden, vaarallisten ja myrkyllisten jätteiden, ydinaineiden tai sellaisten aineiden tai laitteiden kauppa jotka on tarkoitettu ydinaseiden, biologisten ja/tai kemiallisten aseiden valmistamiseen (kielletyt tavarat),

b) huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laittoman kaupan estämisestä tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen taulukoissa I ja II olevien, huumausaineiden laittomaan valmistamiseen tarkoitettujen aineiden (lähtöaineiden) kauppa,

c) rajojen yli tapahtuva verollisten tavaroiden laiton kauppa, jolla pyritään kiertämään veroja tai perusteettomasti saamaan tavaroiden tuontiin tai vientiin liittyviä maksuja julkisista varoista, kun kaupan laajuus ja siihen liittyvä riski verojen ja tukien kannalta merkitsee huomattavaa Euroopan yhteisöjen tai jäsenvaltioiden talousarvioon kohdistuvaa taloudellista rasitusta,

d) muu yhteisön tai kansallisissa tullilainsäädännöissä kiellettyjen tavaroiden kauppa.

3. Pyynnön vastaanottanut viranomainen ei ole velvollinen käyttämään jotain tiettyä, tässä luvussa mainittua yhteistyömuotoa, jos aiottu tutkinta on vastoin pyynnön vastaanottavan viranomaisen kansallista lainsäädäntöä tai siitä ei säädetä kyseisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä. Tällöin pyynnön esittänyt viranomainen voi käänteisessä tapauksessa samasta syystä kieltäytyä vastaavantyyppisestä rajojen yli ulottuvasta yhteistyöstä, jota pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion viranomainen pyytää.

4. Jos jäsenvaltioiden kansallinen lainsäädäntö niin edellyttää, kyseiset viranomaiset pyytävät kansallisten oikeusviranomaistensa hyväksynnän aiotuille tutkimuksille. Jos toimivaltaisten oikeusviranomaisten hyväksyntään liittyy ehtoja ja vaatimuksia, kyseiset viranomaiset noudattavat näitä ehtoja ja vaatimuksia tutkinnan aikana.

5. Jos jäsenvaltion virkamiehet osallistuvat toisen jäsenvaltion alueella tämän luvun nojalla toimiin ja aiheuttavat siellä toimillaan vahinkoa, jäsenvaltio, jonka alueella vahingot aiheutettiin, korvaa vahingon kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti samalla tavoin kuin se olisi tehnyt, jos sen omat virkamiehet olisivat aiheuttaneet vahingon. Kyseinen jäsenvaltio saa täyden korvauksen vahinkoa kärsineille osapuolille tai muille korvaukseen oikeutetuille henkilöille tai laitoksille maksamistaan summista siltä jäsenvaltiolta, jonka virkamiehet ovat aiheuttaneet vahingon.

6. Kukin jäsenvaltio pidättäytyy 5 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetussa tapauksessa pyytämästä kärsimiensä vahinkojen korvaamista toiselta jäsenvaltiolta, tämän kuitenkaan rajoittamatta sen oikeuksia kolmansiin osapuoliin nähden ja sen estämättä, mitä 5 kohdan toisessa virkkeessä määrätään vahinkojen korvaamisesta.

7. Tiedon saaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat käyttää virkamiesten 20-24 artiklassa tarkoitetun rajojen yli ulottuvan yhteistyön puitteissa saamia tietoja todisteina kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja tiedot antaneen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten asettamilla erityisehdoilla.

8. Jäljempänä 20-24 artiklassa tarkoitettujen toimien aikana toisen jäsenvaltion alueelle lähetetyt virkamiehet rinnastetaan kyseisen jäsenvaltion virkamiehiin niiden rikkomusten osalta, jotka mahdollisesti kohdistuvat heihin tai joita he mahdollisesti tekevät.

20 artikla

Välitön takaa-ajo

1. Jäsenvaltion tullihallinnon virkamiehet, jotka omassa maassaan seuraavat henkilöä, joka on tavattu itse teossa suorittamasta 19 artiklan 20 kohdassa tarkoitettuja, rikoksen johdosta tapahtuvan luovuttamisen mahdollistavia rikkomuksia tai joka on ollut osallisena mainituissa rikkomuksissa, saavat jatkaa takaa-ajoa toisen jäsenvaltion alueella ilman ennalta annettua lupaa, kun toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ei ole voitu ennalta ilmoittaa sen alueelle tulemisesta asian erityisen kiireellisyyden vuoksi tai kun nämä viranomaiset eivät ole voineet saapua ajoissa paikalle jatkaakseen takaa-ajoa.

Takaa-ajavien viranomaisten on viimeistään rajaa ylittäessään otettava yhteyttä sen jäsenvaltion toimivaltaisiin viranomaisiin, jonka alueella takaa-ajo tapahtuu. Takaa-ajo keskeytetään heti, kun jäsenvaltio, jonka alueella takaa-ajo tapahtuu, sitä pyytää. Toimivaltaiset viranomaiset pysäyttävät takaa-ajetun henkilön takaa-ajajien pyynnöstä hänen henkilöllisyytensä toteamiseksi tai hänen pidättämisekseen. Jäsenvaltiot ilmoittavat tallettajalle ne takaa-ajavat viranomaiset, joihin määräystä sovelletaan, ja tallettaja ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.

2. Takaa-ajossa noudatetaan seuraavia menettelyjä, jotka määritellään 6 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa:

a) takaa-ajavilla viranomaisilla ei ole kiinniotto-oikeutta,

b) kuitenkin, jos pyyntöä takaa-ajon keskeyttämisestä ei esitetä eivätkä sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jonka alueella takaa-ajo tapahtuu, voi jatkaa toimintaa riittävän nopeasti, takaa-ajavat viranomaiset voivat ottaa kiinni takaa-ajetun henkilön, kunnes mainitun jäsenvaltion virkamiehet, joille asiasta on välittömästi ilmoitettava, voivat todeta tämän henkilön henkilöllisyyden tai pidättää hänet.

3. Takaa-ajo tapahtuu 1 ja 2 kohdan mukaisesti noudattaen yhtä seuraavista menettelyistä, joka määritellään 6 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa:

a) ilmoituksessa määriteltävällä alueella tai ilmoituksessa määriteltävän, rajanylityksestä laskettavan ajan kuluessa,

b) alue- tai aikarajoituksetta.

4. Takaa-ajoon voidaan ryhtyä vain seuraavin yleisin edellytyksin:

a) takaa-ajavat virkamiehet noudattavat tämän artiklan määräyksiä ja sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka alueella he toimivat; he noudattavat toimivaltaisten paikallisten viranomaisten ohjeita,

b) merellä tapahtuvassa takaa-ajossa noudatetaan, siltä osin kuin se ulottuu aavalle merelle tai talousvyöhykkeelle, kansainvälistä merioikeutta sellaisena kuin siitä määrätään Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksessa, ja toisen jäsenvaltion aluevesillä tämän artiklan määräyksiä,

c) pääsy asuntoihin tai yleisöltä suljettuihin paikkoihin on kiellettyä,

d) takaa-ajavat virkamiehet ovat helposti tunnistettavissa virkapuvustaan, käsivarsinauhastaan tai kulkuneuvossaan käytettävistä tunnuksista; siviiliasun käyttö yhdessä edellä mainituin tunnuksin varustamattoman kulkuneuvon kanssa on kiellettyä; takaa-ajavien virkamiesten on milloin tahansa voitava todistaa toimivansa viranomaisen ominaisuudessa,

e) takaa-ajavat virkamiehet saavat kantaa virka-asettaan takaa-ajon aikana, paitsi i) jos pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on ilmoittanut yleisesti, että aseen kanto sen alueella on kokonaan kielletty tai jos ii) pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio nimenomaisesti päättää toisin. Kun toisen jäsenvaltion virkamiehet saavat kantaa virka-asettaan, sen käyttö on kiellettyä muutoin kuin hätävarjelua varten,

f) kun takaa-ajettu henkilö on otettu kiinni 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, hänelle voidaan sen jäsenvaltion, jonka alueella takaa-ajo on tapahtunut, toimivaltaisten viranomaisten kuultavaksi viemistä varten tehdä ainoastaan turvatarkastus; kyseisen henkilön kuljetuksen aikana voidaan käyttää käsirautoja; takaa-ajetun henkilön hallussa olevat esineet voidaan takavarikoida,

g) takaa-ajavien virkamiesten on ilmoittauduttava kunkin 1, 2 ja 3 kohdassa mainitun operaation jälkeen sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten luona, jonka alueella he ovat toimineet, ja annettava selvitys toimistaan; riippumatta siitä, onko takaa-ajettu voitu pidättää, virkamiesten on oltava kyseisten viranomaisten pyynnöstä näiden käytettävissä, kunnes virkamiesten toimiin liittyvät seikat on selvitetty asianmukaisesti,

h) takaa-ajavien virkamiesten kotivaltiona olevan jäsenvaltion viranomaiset osallistuvat sen jäsenvaltion viranomaisten pyynnöstä, jonka alueella takaa-ajo on tapahtunut, kuulusteluihin, jotka seuraavat operaatiota, johon he ovat osallistuneet, mukaan lukien oikeuskäsittely.

5. Henkilö, jonka sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jonka alueella takaa-ajo on tapahtunut, ovat pidättäneet 2 kohdan mukaisen toiminnan seurauksena, voidaan hänen kansallisuudestaan riippumatta pidättää kuulusteluja varten. Kansallisen lainsäädännön asiaa koskevia sääntöjä sovelletaan soveltuvin osin.

Jos tämä henkilö ei ole sen jäsenvaltion kansalainen, jonka alueella hänet on pidätetty, hänet on vapautettava viimeistään kuuden tunnin kuluttua pidättämisestä, eikä tähän aikaan lasketa keskiyön ja aamun kello yhdeksän välisiä tunteja, jolleivät mainitun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ole sitä ennen saaneet väliaikaista pidättämistä koskevaa pyyntöä, joka on esitetty missä muodossa tahansa rikoksentekijän luovutusta varten.

6. Allekirjoittaessaan tämän yleissopimuksen kukin jäsenvaltio antaa ilmoituksen, jossa se määrittelee 2, 3 ja 4 kohdan pohjalta, kuinka takaa-ajossa menetellään sen alueella.

Jäsenvaltio voi milloin hyvänsä korvata ilmoituksensa toisella ilmoituksella, jollei tämä rajoita ensiksi mainitun soveltamisalaa.

Kukin ilmoitus annetaan kunkin kyseisen jäsenvaltion kanssa näissä valtioissa sovellettavien järjestelmien vastaavuudesta sopimiseksi käytyjen neuvottelujen jälkeen.

7. Jäsenvaltiot voivat laajentaa kahdenvälisesti 1 kohdan soveltamisalaa ja antaa täydentäviä määräyksiä tämän artiklan soveltamiseksi.

8. Jäsenvaltio voi tämän yleissopimuksen hyväksymisasiakirjan tallettaessaan ilmoittaa, ettei se sitoudu noudattamaan tätä artiklaa tai osaa siitä. Tämä ilmoitus voidaan peruuttaa milloin tahansa.

21 artikla

Rajojen yli tapahtuva valvonta

1. Jäsenvaltion tullihallinnon virkamiehet, jotka tarkkailevat maassaan henkilöä, jonka voidaan perustellusti epäillä olevan osallisena 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin rikkomuksiin, saavat jatkaa tätä tarkkailua toisen jäsenvaltion alueella, kun tämä on antanut luvan rajojen kummallakin puolella tapahtuvaan tarkkailuun ennalta esitetyn oikeusapupyynnön perusteella. Lupaan voidaan liittää ehtoja.

Kukin jäsenvaltio ilmoittaa tallettajalle ne viranomaiset, joihin määräystä sovelletaan, ja tallettaja ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.

Pyydettäessä tarkkailu annetaan sen jäsenvaltion virkamiesten tehtäväksi, jonka alueella se tapahtuu.

Ensimmäisessä alakohdassa mainittu oikeusapupyyntö lähetetään kunkin jäsenvaltion nimeämälle ja pyydetyn luvan myöntämiseen tai edelleen välittämiseen toimivaltaiselle viranomaiselle.

Jäsenvaltiot ilmoittavat tallettajalle tätä varten nimetyt viranomaiset, ja tallettaja ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.

2. Jos lupaa ei voida asian erityisen kiireellisyyden vuoksi pyytää ennalta toiselta jäsenvaltiolta, tarkkailevat virkamiehet saavat jatkaa rajan toisella puolella sellaisen henkilön tarkkailua, jonka voidaan perustellusti epäillä syyllistyneen johonkin 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun rikkomukseen, seuraavin edellytyksin:

a) rajanylityksistä ilmoitetaan välittömästi tarkkailun aikana sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka alueella tarkkailua jatketaan,

b) 1 kohdan mukainen pyyntö, josta käyvät ilmi ilman ennakkolupaa tapahtuneen rajanylityksen syyt, esitetään viipymättä.

Tarkkailu lopetetaan heti, kun se jäsenvaltio, jonka alueella tarkkailu tapahtuu, sitä pyytää a alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen tai b alakohdassa tarkoitetun pyynnön saatuaan tai jos lupaa ei ole saatu viiden tunnin kuluessa rajanylityksestä.

3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu tarkkailu voi tapahtua vain seuraavin yleisin edellytyksin:

a) tarkkailevat virkamiehet noudattavat tämän artiklan määräyksiä ja sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka alueella he toimivat; heidän on noudatettava mainitun jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten määräyksiä,

b) virkamiehet pitävät 2 kohdassa tarkoitettuja tapauksia lukuun ottamatta tarkkailun aikana mukanaan asiakirjaa, josta käy ilmi, että lupa on myönnetty,

c) tarkkailevat virkamiehet voivat milloin tahansa todistaa, että he toimivat virkatehtävässä,

d) tarkkailevat virkamiehet saavat kantaa virka-asettaan tarkkailun aikana, paitsi jos i) pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on ilmoittanut yleisesti, että aseen kanto sen alueella on kokonaan kielletty tai ii) pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio nimenomaisesti päättää toisin. Kun toisen jäsenvaltion virkamiehet saavat kantaa virka-asettaan, sen käyttö on kiellettyä muutoin kuin hätävarjelua varten,

e) pääsy asuntoihin tai yleisöltä suljettuihin paikkoihin on kielletty,

f) tarkkailevat virkamiehet eivät saa pysäyttää tai pidättää tarkkailtavaa henkilöä,

g) kaikista toimista annetaan selvitys sen jäsenvaltion viranomaisille, jonka alueella ne tapahtuivat; tarkkailevia virkamiehiä voidaan pyytää tulemaan henkilökohtaisesti paikalle,

h) sen jäsenvaltion viranomaiset, joka on tarkkailevien virkamiesten kotivaltio, osallistuvat sen jäsenvaltion viranomaisten pyynnöstä, jonka alueella tarkkailu on tapahtunut, näitä toimia seuraaviin tutkimuksiin, mukaan lukien oikeuskäsittelyt.

4. Jäsenvaltiot voivat laajentaa kahdenvälisesti tämän artiklan soveltamisalaa ja antaa sen soveltamiseksi täydentäviä määräyksiä.

5. Tallettaessaan tämän yleissopimuksen ratifiointi- tai hyväksymisasiakirjansa jäsenvaltio voi ilmoittaa, ettei se sitoudu noudattamaan tätä artiklaa tai osaa siitä. Tämä ilmoitus voidaan peruuttaa milloin tahansa.

22 artikla

Valvottu läpilasku

1. Jokainen jäsenvaltio sitoutuu varmistamaan alueellaan tapahtuvien valvottujen kuljetusten sallimisen toisen jäsenvaltion pyynnöstä, kun se liittyy luovuttamisen perusteeksi käypiä rangaistavia tekoja koskevaan rikostutkintaan.

2. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tekevät tapauskohtaisesti päätöksen valvotuista kuljetuksista kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

3. Valvotut kuljetukset tapahtuvat pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion menettelytapojen mukaisesti. Operaatioiden suorittaminen ja niiden johtaminen kuuluu asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten toimivaltaan.

Pyynnön vastaanottaneet viranomaiset vastaavat läpilaskun valvonnasta rajanylityspaikalta tai muusta sovitusta paikasta lähtien, jotta valvonta ei keskeytyisi. Ne huolehtivat tavaran jatkuvasta valvonnasta siten, että ne voivat jatkokuljetuksen aikana milloin tahansa ottaa kiinni tekijät tai takavarikoida tavarat.

4. Lähetykset, joiden valvotusta läpilaskusta on sovittu, voidaan asianomaisten jäsenvaltioiden suostumuksella pysäyttää, ja niiden kuljetuksen jatkaminen voidaan sallia joko sellaisenaan tai sen jälkeen, kun niiden alkuperäinen sisältö on otettu talteen tai korvattu kokonaan tai osittain muilla tuotteilla.

23 artikla

Peitetutkinta

1. Pyynnön esittäneen viranomaisen pyynnöstä pyynnön vastaanottanut viranomainen voi valtuuttaa sellaiset pyynnön esittäneen jäsenvaltion tullihallinnon virkamiehet tai tämän hallinnon puolesta toimivat edustajat, jotka toimivat väärän henkilöllisyyden turvin (peitetutkijat), toimimaan pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion alueella. Pyynnön esittänyt viranomainen esittää pyynnön vain, jos tapausta on erittäin vaikeaa selvittää ilman suunniteltuja tutkimustoimia. Kyseiset virkamiehet ja henkilöt valtuutetaan tehtäviensä puitteissa hankkimaan tietoja ja ottamaan yhteyksiä epäiltyihin tai muihin näiden lähipiirissä oleviin henkilöihin.

2. Pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa tehtävä peitetutkinta saa kestää vain rajoitetun ajan. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion ja pyynnön esittäneen jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset valmistelevat ja valvovat tutkimuksia tiiviissä yhteistyössä.

3. Pyynnön vastaanottanut viranomainen päättää oman jäsenvaltionsa lainsäädännön mukaisesti edellytyksistä, joilla peitetutkinta sallitaan, sekä niistä edellytyksistä, joilla peitetutkinta tapahtuu. Jos peitetutkinnan kuluessa ilmenee tietoja muista kuin alkuperäisessä pyynnössä tarkoitetuista rikkomuksista, pyynnön vastaanottanut viranomainen päättää kyseisten tietojen käyttämisestä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.

4. Pyynnön vastaanottanut viranomainen antaa tarpeelliset henkilöresurssit ja teknisen tuen. Pyynnön vastaanottanut viranomainen toteuttaa toimet 1 kohdassa tarkoitettujen virkamiesten suojelemiseksi, kun nämä toimivat pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa.

5. Tallettaessaan tätä yleissopimusta koskevan hyväksymiskirjansa jäsenvaltio voi ilmoittaa, ettei se sitoudu noudattamaan tätä artiklaa tai sen osaa. Tämä ilmoitus voidaan peruuttaa milloin tahansa.

24 artikla

Yhteiset erityistutkimusryhmät

1. Useiden jäsenvaltioiden viranomaiset voivat yhteisestä sopimuksesta perustaa yhteisen erityistutkimusryhmän, joka muodostuu asianomaisiin aloihin erikoistuneista virkamiehistä ja joka sijoitetaan johonkin jäsenvaltioon.

Yhteisen erityistutkimusryhmän tehtävät ovat seuraavat:

— määrättyjen rikkomusten hankalien ja vaativien tutkimusten suorittaminen, mikä edellyttää osallistuvien jäsenvaltioiden samanaikaisia ja yhteensovitettuja toimia,

— yhteisten toimien koordinointi määrättyjen rikkomusten estämiseksi ja selvittämiseksi sekä tietojen saamiseksi asianomaisista henkilöistä, heidän lähipiiristään ja menettelytavoistaan.

2. Yhteiset erityistutkimusryhmät toimivat seuraavien yleisten edellytysten mukaisesti:

a) ne perustetaan vain tiettyä tarkoitusta varten ja määräajaksi,

b) ryhmää johtaa sen jäsenvaltion virkamies, jossa ryhmä toimii,

c) ryhmään kuuluvien virkamiesten on noudatettava sen jäsenvaltion lakia, jonka alueella ryhmä toimii,

d) se jäsenvaltio, jonka alueella ryhmä toimii, vastaa ryhmän toiminnan vaatimista järjestelyistä.

3. Ryhmän jäsenyys ei anna siihen kuuluville virkamiehille oikeutta toimia jonkin muun jäsenvaltion alueella.







V LUKU

TIETOSUOJA

25 artikla

Tietojen suojaaminen tietoja vaihdettaessa

1. Vaihtaessaan tietoja tullihallinnot ottavat kussakin tapauksessa huomioon henkilötietojen suojaa koskevat vaatimukset. Ne noudattavat Euroopan neuvoston 28 päivänä tammikuuta 1981 tekemän, yksilöiden suojelua henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä koskevan yleissopimuksen asiaa koskevia määräyksiä. Tietojen suojaamiseksi jäsenvaltio voi 2 kohdan mukaisesti määrätä edellytyksistä henkilötietojen käsittelylle jäsenvaltiossa, jolle kyseiset tiedot on annettu.

2. Tietotekniikan käyttöä tullialalla koskevan yleissopimuksen määräysten soveltamista rajoittamatta jäljempänä esitettäviä määräyksiä sovelletaan tätä yleissopimusta sovellettaessa toimitettaviin henkilötietoihin.

a) tiedot vastaanottanut viranomainen voi käsitellä henkilötietoja vain 1 artiklan 1 kohdassa määrätyssä tarkoituksessa. Viranomainen voi ilman tiedot toimittaneen jäsenvaltion etukäteen antamaa suostumusta toimittaa ne tullihallinnolleen sekä syyte- ja oikeusviranomaisille syytetoimia ja 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen rikkomusten estämistä varten. Kaikissa muissa tapauksissa, joissa tietoja toimitetaan, edellytetään tiedot toimittaneen jäsenvaltion suostumusta;

b) tiedot toimittavan jäsenvaltion viranomaiset varmistavat tietojen oikeellisuuden ja ajantasaisuuden. Jos ilmenee, että on toimitettu virheellisiä tietoja tai sellaisia tietoja, joita ei olisi pitänyt toimittaa, tai että laillisesti toimitetut tiedot on poistettava myöhemmässä vaiheessa tiedot toimittaneen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, vastaanottavalle viranomaiselle ilmoitetaan siitä viipymättä. Se on velvollinen oikaisemaan tai poistamaan kyseiset tiedot. Jos vastaanottavalla viranomaisella on aihetta epäillä, että toimitetut tiedot ovat virheellisiä tai että ne olisi poistettava, näiden on ilmoitettava tästä tiedot toimittaneelle jäsenvaltiolle;.

c) niissä tapauksissa, joissa tiedot toimittaneen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan toimitetut tiedot olisi poistettava tai niitä olisi muutettava, asianomaiselle henkilölle on varmistettava tehokkaat oikeudet tietojen oikaisemiseen;

d) asianomaiset viranomaiset pitävät kirjaa toimitetuista ja vastaanotetuista tiedoista;

e) toimittavan viranomaisen ja vastaanottavan viranomaisen on pyynnöstä annettava henkilölle tietoja häntä koskevien tietojen toimittamisesta sekä siitä tarkoituksesta, johon niitä aiotaan käyttää. Tätä velvoitetta ei ole, jos tarkastelun jälkeen ilmenee, että yleisen edun vuoksi on tärkeämpää olla antamatta henkilölle kyseisiä tietoja, vaikka henkilön etu edellyttäisi tietojen saamista. Henkilön oikeus saada tietoja häntä koskevien tietojen toimittamisesta määräytyy lisäksi sen jäsenvaltion kansallisten lakien, asetusten ja menettelyjen nojalla, jonka alueella tietoja pyydetään. Ennen kuin päätös tietojen antamisesta tehdään, toimittavan viranomaisen on saatava tilaisuus esittää kantansa;

f) jäsenvaltiot ovat vastuussa omien lakiensa, asetustensa ja menettelyjensä mukaisesti vahingosta, joka henkilölle aiheutuu toimitettujen tietojen käsittelystä asianomaisessa jäsenvaltiossa. Sama koskee virheellisten tietojen toimittamisesta tai yleissopimuksen vastaisesta toimittavan viranomaisen toiminnasta aiheutuvaa vahinkoa;

g) tietoja säilytetään vain niin kauan kuin on tarpeen sen tarkoituksen toteuttamiseksi, jota varten ne toimitettiin. Kyseinen jäsenvaltio tarkastelee sopivana ajankohtana niiden säilyttämisen tarpeellisuutta;

h) tietoja koskee joka tapauksessa vähintään sama tietosuoja kuin se, jonka tiedot vastaanottanut jäsenvaltio antaa samanluonteisille tiedoille;

i) jäsenvaltiot toteuttavat aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän artiklan noudattamista valvotaan tehokkaasti. Ne voivat antaa tämän tehtävän niille kansallisille valvontaviranomaisille, joita tarkoitetaan tietotekniikan käyttöä tullialalla koskevan yleissopimuksen 17 artiklassa.

3. Tässä artiklassa ”henkilötietojen käsittelyllä” tarkoitetaan yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 2 artiklan b kohdan mukaista käsittelyä ( 1 ).







VI LUKU

YLEISSOPIMUKSEN TULKITSEMINEN

26 artikla

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin

1. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta ratkaista tämän yleissopimuksen tulkintaa tai soveltamista koskevat jäsenvaltioiden väliset riidat, jos riitaa ei ole voitu sopia neuvostossa kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun joku neuvoston jäsenistä saattoi asian sen käsiteltäväksi.

2. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta ratkaista tämän yleissopimuksen tulkintaa tai soveltamista koskevat jäsenvaltioiden ja komission väliset riidat, joita ei ole voitu sopia neuvottelemalla. Tällainen riita voidaan saattaa tuomioistuimen ratkaistavaksi kuuden kuukauden kuluttua siitä, kun jompikumpi riidan osapuolista on ilmoittanut toiselle osapuolelle riidan olemassaolosta.

3. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on jäljempänä 4-7 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti toimivalta antaa ennakkoratkaisuja tämän yleissopimuksen tulkinnasta.

4. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan antaa ennakkoratkaisuja tämän yleissopimuksen tulkinnasta jäljempänä 5 kohdan a tai b alakohdassa määriteltyjen edellytysten mukaisesti julistuksessa, jonka ne voivat antaa joko allekirjoittaessaan tämän yleissopimuksen tai minä tahansa muuna ajankohtana sen jälkeen.

5. Jäsenvaltio, joka antaa 4 kohdan mukaisen julistuksen, mainitsee joko, että

a) kyseisen valtion tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, voi pyytää Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta antamaan asiasta ennakkoratkaisun kysymyksessä, joka tulee esille sen käsiteltävänä olevassa asiassa ja joka koskee tämän yleissopimuksen tulkintaa, jos kyseinen tuomioistuin katsoo, että kysymys on ratkaistava, jotta se voisi antaa asiassa päätöksen, tai, että

b) kyseisen jäsenvaltion tuomioistuin voi pyytää Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta antamaan ennakkoratkaisun kysymyksestä, joka tulee esille sen käsiteltävänä olevassa asiassa ja joka koskee tämän yleissopimuksen tulkintaa, jos kyseinen tuomioistuin katsoo, että kysymys on ratkaistava, jotta se voisi antaa asiassa päätöksen.

6. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännöstä tehtyä pöytäkirjaa ja tuomioistuimen työjärjestystä sovelletaan.

7. Jokainen jäsenvaltio on oikeutettu jättämään vastineita tai kirjallisia huomautuksia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle asioissa, jotka on saatettu tämän käsiteltäväksi 5 kohdan nojalla, riippumatta siitä, onko se antanut julistuksen 4 kohdan mukaisesti.

8. Yhteisöjen tuomioistuin ei ole toimivaltainen tutkimaan tämän yleissopimuksen alalla toimivaltaisen jäsenvaltion rikosten torjunnasta vastaavan viranomaisen toteuttamien toimien pätevyyttä tai oikeasuhteisuutta tai niiden velvollisuuksien täyttämistä, joita jäsenvaltioilla on yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi sekä sisäisen turvallisuuden suojaamiseksi.







VII LUKU

SOVELTAMINEN JA LOPPUMÄÄRÄYKSET

27 artikla

Salassapito

Tullihallinnot ottavat jokaisessa yksittäisessä tietojenvaihtotapauksessa huomioon tutkintasalaisuuden vaatimukset. Tämän vuoksi jäsenvaltio voi määrätä edellytykset tietojen käytölle siinä jäsenvaltiossa, jolle kyseiset tiedot on annettu.

28 artikla

Poikkeus avunantovelvollisuudesta

1. Tämä yleissopimus ei velvoita jäsenvaltioiden viranomaisia keskinäisen avun antamiseen, jos se voi vahingoittaa kyseisen jäsenvaltion yleistä järjestystä tai muita olennaisia etuja erityisesti tietosuojan alalla tai, jos pyydettyjen toimien laajuus erityisesti IV luvussa tarkoitettujen yhteistyön erityismuotojen puitteissa on ilmeisessä epäsuhteessa oletetun rikkomuksen vakavuuden kanssa. Tällaisessa tapauksessa avunannosta voidaan kieltäytyä kokonaan tai osittain tai siihen voidaan suostua tietyillä ehdoilla.

2. Kieltäytyminen avunannosta on aina perusteltava.

29 artikla

Kulut

1. Jäsenvaltiot luopuvat pääsääntöisesti kaikista tämän yleissopimuksen soveltamisesta johtuvien kulujen korvaamista koskevista vaatimuksista, lukuun ottamatta asiantuntijoille korvattavia kuluja.

2. Jos pyynnön täyttämisestä aiheutuu merkittäviä, tavallisuudesta poikkeavia kustannuksia, kyseessä olevien tulliviranomaisten on neuvottelemalla määrättävä pyynnön täyttämisen ehdot ja vaatimukset sekä kustannusten jakotapa.

30 artikla

Varaumat

1. Tähän yleissopimukseen ei voi tehdä varaumia, jollei 20 artiklan 8 kohdan, 21 artiklan 5 kohdan ja 23 artiklan 5 kohdan määräyksistä muuta johdu.

2. Ne jäsenvaltiot, jotka ovat jo tehneet keskinäisiä sopimuksia, jotka kattavat tämän yleissopimuksen IV luvussa säänneltyjä asioita, voivat tehdä varaumia 1 kohdan nojalla ainoastaan, jos ne eivät vaikuta kyseisistä sopimuksista aiheutuviin velvoitteisiin.

3. Tämä yleissopimus ei vaikuta tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn yleissopimuksen niistä määräyksistä johtuviin velvoitteisiin, joissa määrätään tehostetusta yhteistyöstä, kyseisiin määräyksiin sitoutuneiden jäsenvaltioiden välisissä suhteissa.

31 artikla

Alueellinen soveltaminen

▼M1

1. Tätä yleissopimusta sovelletaan yhteisön tullialueeseen kuuluvilla jäsenvaltioiden alueilla, mukaan lukien Saksan liittotasavallan osalta Helgolandin saari ja Büsingenin alue (Saksan liittotasavallan ja Sveitsin valaliiton välillä Büsingen am Hochrheinin kunnan sisällyttämisestä Sveitsin valaliiton tullialueeseen 23 päivänä marraskuuta 1964 tehdyn sopimuksen tai sen voimassa olevan toisinnon puitteissa ja nojalla) ja Italian tasavallan osalta Livignon ja Campione d’Italian kunnat, sekä edellä tarkoitettuihin jäsenvaltioiden alueisiin liittyvillä aluemerillä, sisäisillä merivesillä ja ilmatilassa.

▼B

2. Neuvosto voi yksimielisesti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa määrättyä menettelyä noudattaen mukauttaa 1 kohtaa siinä viitattuihin yhteisön säädöksiin tehtyjen muutosten mukaisesti.

32 artikla

Voimaantulo

1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä tämä yleissopimus valtiosääntöjensä asettamien vaatimusten mukaisesti.

2. Jäsenvaltiot ilmoittavat tallettajalle valtiosääntönsä asettamien vaatimusten mukaisten, tämän yleissopimuksen hyväksymiseksi tarvittavien menettelyjen saattamisesta päätökseen.

3. Tämä yleissopimus tulee voimaan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua siitä päivästä, jona kyseisen muodollisuuden viimeisenä suorittava valtio, joka on Euroopan unionin jäsen neuvoston antaessa säädöksensä tämän yleissopimuksen tekemisestä, on tehnyt 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen.

4. Tämän yleissopimuksen voimaantuloon saakka jokainen jäsenvaltio voi 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen antaessaan tai milloin tahansa myöhemmin antaa julistuksen, että yleissopimusta sovelletaan, lukuun ottamatta sen 26 artiklaa, asianomaisen valtion ja muiden samanlaisen julistuksen tehneiden jäsenvaltioiden välisissä suhteissa. Näitä julistuksia sovelletaan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua niiden tallettamispäivästä.

5. Tätä yleissopimusta sovelletaan vain pyyntöihin, jotka on tehty sen jälkeen, kun sopimus on tullut voimaan tai kun sitä sovelletaan pyynnön vastaanottaneen ja pyynnön esittäneen jäsenvaltion välillä.

6. Tämän yleissopimuksen voimaantulopäivänä kumotaan jäsenvaltioiden 7 päivänä syyskuuta 1967 allekirjoittama yleissopimus tullihallintojen keskinäisestä avunannosta.

33 artikla

Liittyminen

1. Tähän yleissopimukseen voi liittyä jokainen valtio, josta tulee Euroopan unionin jäsenvaltio.

2. Tämän yleissopimuksen teksti, joka on laadittu siihen liittyvän jäsenvaltion kielellä Euroopan unionin neuvostossa, on todistusvoimainen.

3. Liittymisasiakirjat talletetaan tallettajan huostaan.

4. Tämä yleissopimus tulee voimaan siihen liittyneen valtion osalta yhdeksänkymmenen päivän kuluttua sen liittymisasiakirjan tallettamispäivästä, tai tämän yleissopimuksen voimaantulopäivänä, jos se ei vielä ole tullut voimaan edellä mainitun yhdeksänkymmenen päivän määräajan päättyessä.

5. Jos tämä yleissopimus ei ole vielä tullut voimaan päivänä, jona liittyvät jäsenvaltiot tallettavat liittymisasiakirjansa, liittyviin jäsenvaltioihin sovelletaan 32 artiklan 4 kohtaa.

34 artikla

Muutokset

1. Jokainen jäsenvaltio, joka on korkea sopimuspuoli, voi ehdottaa muutoksia tähän yleissopimukseen. Kaikki muutosehdotukset toimitetaan tallettajalle, joka välittää ne neuvostolle ja komissiolle.

2. Neuvosto hyväksyy yleissopimukseen tehtävät muutokset ja suosittaa jäsenvaltioille niiden hyväksymistä niiden valtiosääntöjen asettamien vaatimusten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 31 artiklan 2 kohdan soveltamista.

3. Muutokset, jotka on tehty 2 kohdan mukaisesti, tulevat voimaan 32 artiklan 3 kohdan määräysten mukaisesti.

35 artikla

Tallettaja

1. Euroopan unionin neuvoston pääsihteeri on tämän yleissopimuksen tallettaja.

2. Tallettaja julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tiedot sen hyväksymisistä ja siihen liittymisistä, sen soveltamisesta, julistuksista ja varaumista sekä kaikista muista tähän yleissopimukseen liittyvistä ilmoituksista.

En fe de lo cual los plenipotenciarios abajo firmantes suscriben el presente Convenio.

Til bekræftelse heraf har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne konvention.

Zu Urkund dessen haben die unterzeichneten Bevollmächtigten ihre Unterschrift unter dieses Übereinkommen gesetzt.

Σε πίστωση τον ανωτερω, οι υπογράφοντες πληρεξούσιοι έθεσαν την υπογραφή τους κάτω από την παρούσα σύμβαση.

In witness whereof, the undersigned Plenipotentiaries have hereunto set their hands.

En foi de quoi, les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas de la présente convention.

Dá Fhianú sin, chuir la Lánchumhachtaigh thíos-sínithe a lámh leis an gCoinbhinsiún seo.

In fede di che, i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto le loro firme in calce alla presente convenzione.

Ten blijke waarvan de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder deze Overeenkomst hebben gesteld.

Em fé do que, os plenipotenciários abaixo-assinados apuseram as suas assinaturas no final da presente Convenção.

Tämän vakuudeksi alia mainitut täysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet tämän yleissopimuksen.

Till bekräftelse härav har undertecknade befullmäktigade ombud undertecknat denna konvention.

Hecho en Bruselas, el dieciocho de diciembre de mil novecientos noventa y siete, en un ejemplar único, en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, cuyos textos son igualmente auténticos y que será depositado en los archivos de la Secretaría General del Consejo de la Unión Europea.

Udfærdiget i Bruxelles, den attende december nitten hundrede og syvoghalvfems, i ét eksemplar på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed; de deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union.

Geschehen zu Brüssel am achtzehnten Dezember neunzehnhundertsiebenundneunzig in einer Urschrift in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, irischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache, wobei jeder Wortlaut gleichermaßen verbindlich ist; die Urschrift wird im Archiv des Generalsekretariats des Rates der Europäischen Union hinterlegt.

Έγινε οτις Βρυξέλλες, στις δέκαοκτώ Δεκεμβρίου χίλια εννιακόσια ενενήντα επτά, σε ένα μόνο αντίτυπο στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ιρλανδική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική και φινλανδική γλώσσα· κάθε κείμενο είναι εξίσου αυθεντικό και κατατίθεται στα αρχεία της Γενικής Γραμματείας του Συμβουλίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης.

Done at Brussels on the eighteenth day of December in the year one thousand nine hundred and ninety-seven in a single original, in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Irish, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each text being equally authentic, such original remaining deposited in the archives of the General Secretariat of the Council of the European Union.

Fait à Bruxelles, le dix-huit décembre mil neuf cent quatre-vingt-dix-sept, en un exemplaire unique, en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, irlandaise, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chaque texte faisant également foi, exemplaire qui est déposé dans les archives du Secrétariat général du Conseil de l’Union européenne.

Arna dhéanamh sa Bhruiséil ar an ochtú lá déag de Nollaig sa bhliain míle naoi gcéad nócha a seacht, i scríbhinn bhunaidh amháin sa Bhéarla, sa Danmhairgis, san Fhionlainnis, sa Fhraincis, sa Ghaeilge, sa Ghearmáinis, sa Ghréigis, san lodáilis, san Ollainnis, sa Phortaingéilis, sa Spáinnis agus sa tSualainnis agus comhúdarás ag na téacsanna i ngach ceann de na teangacha sin; déanfar an scríbhinn bhunaidh sin a thaisceadh i gcartlann Ardrúnaíocht Chomhairle an Aontais Eorpaigh.

Fatto a Bruxelles, addì diciotto dicembre millenovecentonovantasette, in un unico esemplare, in lingua danese, finlandese, francese, greca, inglese, irlandese, italiana, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascun testo facente ugualmente fede, e depositato negli archivi del Segretariato generale del Consiglio dell’Unione europea.

Gedaan te Brussel, de achttiende december negentienhonderd zevenennegentig, in één exemplaar, in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Ierse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek, dat wordt neergelegd in het archief van het Secretariaat-generaal van de Raad van de Europese Unie.

Feito em Bruxelas, em dezoito de Dezembro de mil novecentos e noventa e sete em exemplar único, nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo igualmente fé todos os textos, depositado nos archivos do Secretariado-Geral do Conselho da União Europeia.

Tehty Brysselissä kahdeksantenatoista päivänä joulukuuta vuonna tuhatyh- deksänsataayhdeksänkymmentäseitsemän englannin, espanjan, hollannin, iirin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä yhtenä alkuperäiskappaleena, joka talletetaan Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön arkistoon ja jonka jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen.

Som skedde i Bryssel den artonde december nittonhundranittiosju i ett enda exemplar på danska, engelska, finska, franska, grekiska, iriska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språken, vilka samtliga texter är lika giltiga, vilket skall deponeras i arkivet vid generalsekretariatet vid Europeiska unionens råd.

Pour le gouvernement du royaume de Belgique

Voor de Regering van het Koninkrijk België

Für die Regierung des Königreichs Belgien

For regeringen for Kongeriget Danmark

Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland

Για την κυβέρνηση Ελληνικής Δημοκρατίας

Por el Gobierno del Reino de España

Pour le gouvernement de la République française

Thar ceann Rialtas na hÉireann

For the Government of Ireland

Per il governo della Repubblica italiana

Pour le gouvernement du grand-duché de Luxembourg

Voor de regering van het Koninkrijk der Nederlanden

Für die Regierung der Republik Österreich

Pelo Governo da República Portuguesa

Suomen hallituksen puolesta

På finska regeringens vägnar

På Konungariket Sveriges vägnar

For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland

LIITE

YLEISSOPIMUKSEEN LIITETTÄVÄT JA EUROOPAN YHTEISÖJEN VIRALLISESSA LEHDESSÄ JULKAISTAVAT JULISTUKSET

1. 1 artiklan 1 kohdan ja 28 artiklan osalta

Italia julistaa viitaten yleissopimuksen 28 artiklassa määrättyihin keskinäistä avunantovelvollisuutta koskeviin poikkeuksiin, että avunantopyyntöjen täyttäminen yleissopimuksen perusteella sellaisten rikkomusten osalta, jotka Italian lainsäädännön mukaan eivät ole kansallisten tai yhteisön tullimääräysten rikkomuksia voi - syistä, jotka liittyvät kansallisten viranomaisten toimivallan jakoon rikosten torjunnan ja rikoksista syyttämisen alalla - haitata yleistä järjestystä tai muita olennaisia kansallisia etuja.

2. 1 artiklan 2 kohdan ja 3 artiklan 2 kohdan osalta

Tanska ja Suomi julistavat, että ne tulkitsevat yleissopimuksen 1 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa olevan termin ”oikeusviranomaiset” tai ”oikeusviranomainen” Strasbourgissa 20 päivänä huhtikuuta 1959 allekirjoitetusta, keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen mukaan antamiensa lausumien mukaisesti.

3. 4 artiklan 3 kohdan toisen luetelmakohdan osalta

Tanska julistaa omalta osaltaan, että 4 artiklan 3 kohdan toista luetelmakohtaa sovelletaan ainoastaan toimintaan, jossa henkilö osallistuu ryhmään, jonka yhteisenä tarkoituksena on kyseisen rikkomuksen tai kyseisten rikkomusten tekeminen, mukaan lukien tilanteet, joissa asianomainen henkilö ei osallistu kyseisen rikkomuksen tai kyseisten rikkomusten tekemiseen; osallistumisen on perustuttava ryhmän tarkoituksen ja yleisen rikollisen toiminnan tuntemiseen tai tietoihin ryhmän aikeesta tehdä kyseinen rikkomus tai kyseisiä rikkomuksia.

4. 4 artiklan 3 kohdan kolmannen luetelmakohdan osalta

Tanska julistaa omalta osaltaan, että 4 artiklan 3 kohdan kolmatta luetelmakohtaa sovelletaan ainoastaan sellaisiin rikkomuksiin, joiden yhteydessä varastetun tavaran kätkeminen on Tanskan lain mukaan aina rangaistava teko mukaan lukien Tanskan rikosoikeuden 191 pykälä varastettujen huumausaineiden kätkemisestä ja 284 pykälä tavaran kätkemisestä erityisen törkeän salakuljetuksen yhteydessä.

5. 6 artiklan 4 kohdan osalta

Tanska, Suomi ja Ruotsi julistavat, että 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut yhteyshenkilöt voivat edustaa myös Norjan ja Islannin etuja tai päinvastoin. Viisi Pohjoismaata ovat vuodesta 1982 lukien sopineet järjestelystä, jonka mukaan yhden asianosaisen valtion asemapaikkaan lähetetyt yhteyshenkilöt edustavat myös muita Pohjoismaita. Tällä järjestelyllä on vahvistettu huumeiden salakuljetuksen vastaista työtä ja helpotettu yksittäisille valtioille yhteyshenkilöiden asemapaikkaan lähettämisestä aiheutuvaa taloudellista taakkaa. Tanska, Suomi ja Ruotsi pitävät erittäin tärkeänä sitä, että tätä hyvin toimivaa järjestelyä jatketaan.

6. 20 artiklan 8 kohdan osalta

Tanska julistaa hyväksyvänsä 20 artiklan määräykset seuraavin edellytyksin:

Jos jonkin muun jäsenvaltion tulliviranomaiset harjoittavat välitöntä takaa-ajoa merellä tai ilmassa, kyseinen takaa-ajo voidaan ulottaa Tanskan alueelle mukaan lukien Tanskan aluevedet ja Tanskan alueen ja aluevesien yläpuolinen ilmatila ainoastaan jos Tanskan toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettu asiasta etukäteen.

7. 21 artiklan 5 kohdan osalta

Tanska julistaa hyväksyvänsä 21 artiklan määräykset seuraavin edellytyksin:

Rajat ylittävää valvontaa, johon ei ole ennalta myönnettyä lupaa, voidaan harjoittaa 21 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti ainoastaan, jos voidaan vakaasti uskoa, että tarkkailtavat henkilöt ovat syyllistyneet johonkin 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun rangaistavaan tekoon, josta voidaan luovuttaa.

8. 25 artiklan 2 kohdan i alakohdan osalta

Jäsenvaltiot sitoutuvat ilmoittamaan toisilleen neuvostossa toimenpiteistä, joita on toteutettu sen varmistamiseksi, että i alakohdassa tarkoitettuja sitoumuksia noudatetaan.

9. 26 artiklan 4 kohdan mukaisesti annettu julistus

Allekirjoittaessaan tämän pöytäkirjan jäljempänä mainitut valtiot julistavat hyväksyvänsä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan 26 artiklan 5 kohdassa määrättyjen sääntöjen mukaisesti:

— Irlanti 26 artiklan 5 kohdan a alakohdassa määrättyjen menettelyiden mukaisesti,

— Saksan liittotasavalta, Helleenien tasavalta, Italian tasavalta ja Itävallan tasavalta 26 artiklan 5 kohdan b alakohdassa määrättyjen menettelyiden mukaisesti.

JULISTUS

Saksan liittotasavalta, Italian tasavalta ja Itävallan tasavalta pidättävät itselleen oikeuden määrätä sisäisessä lainsäädännössään, että tullihallintojen keskinäistä avunantoa ja yhteistyötä koskevan yleissopimuksen tulkintaa koskevan kysymyksen tullessa esille sellaisessa kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevassa asiassa, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, kyseisen tuomioistuimen on saatettava asia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.