02006R1967 — FI — 15.07.2019 — 003.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:





Oikaistu:









▼B

▼C1

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1967/2006,

annettu 21 päivänä joulukuuta 2006,

kalavarojen kestävää hyödyntämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä, asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1626/94 kumoamisesta







I LUKU

SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Soveltamisala

1. Tätä asetusta sovelletaan

a) elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämiseen, hoitoon ja käyttöön silloin kun tällaista toimintaa

i) harjoitetaan Välimeren merivesillä, jotka sijaitsevat pituuspiirin 5o36' läntistä pituutta itäpuolella (jäljempänä ’Välimeri’) ja jotka kuuluvat jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan;

ii) harjoittavat ►M2 unionin ◄ kalastusalukset Välimerellä i alakohdassa tarkoitettujen vesien ulkopuolella;

iii) harjoittavat jäsenvaltioiden kansalaiset Välimerellä i alakohdassa tarkoitettujen vesien ulkopuolella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta lippuvaltion ensisijaista vastuuta; sekä

b) Välimerestä pyydettyjen kalastustuotteiden kaupan pitämiseen.

2. Tätä asetusta ei sovelleta kalastustoimintaan, jota harjoitetaan yksinomaan tieteellisissä tutkimustarkoituksissa asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden luvalla ja valvonnassa.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan

1) ’vedettävällä pyydyksellä’ joko kalastusaluksen koneen voimalla tai vinsseillä vedettävää pyydystä, vedettäviä uistinsiimoja lukuun ottamatta, kalastusaluksen ollessa joko ankkuroituneena tai hitaassa liikkeessä, mukaan luettuina erityisesti vedettävät verkot sekä pohjaharat;

a) ’vedettävällä verkolla’ trooliverkkoa, alukselta vedettävää nuottaa ja rannalta vedettävää nuottaa;

i) ’trooliverkolla’ verkkoa, jota vedetään aktiivisesti aluksen pääkoneella ja joka muodostuu kartion tai pyramidin muotoisesta rungosta (troolin runko), jonka takaosan sulkee troolin perä ja jonka avonaista etupäätä voidaan laajentaa sivuilla tai se voidaan asentaa jäykkään kehikkoon. Vaakatasossa trooli pysyy auki joko trooliovien, puomin tai muodoltaan ja kooltaan vaihtelevan kehikon avulla. Tällaisia verkkoja voidaan vetää joko pohjassa (pohjatrooli) tai välivedessä (pelaginen trooli);

ii) ’alukselta vedettävällä nuotalla’ saartopyydyksiä ja vedettäviä nuottia, joita käytetään ja vedetään liikkeellä olevasta tai ankkuroidusta aluksesta köysien ja vinssien avulla eikä aluksen pääkoneen avulla ja jotka muodostuvat kahdesta sivusiivekkeestä ja keskellä olevasta povesta, joka on joko lusikanmuotoinen tai päättyy pussiin, ja jota voidaan käyttää eri syvyyksillä pinnasta pohjaan riippuen kohteena olevista lajeista;

iii) ’rannalta vedettävällä nuotalla’ saartopyydyksiä ja vedettäviä nuottia, jotka lasketaan alukselta ja joita käytetään rannalta;

b) ’pohjaharalla’ pyydystä, jota vedetään joko aktiivisesti aluksen pääkoneella (veneellä vedettävä hara) tai moottoroidulla vinssillä ankkuroidusta aluksesta (pumppuhara) simpukoiden, kotiloiden tai sienien pyydystämiseksi ja joka muodostuu kooltaan ja muodoltaan vaihtelevaan jäykkään kehikkoon tai tankoon kiinnitetystä verkkopussista tai metallikorista ja jonka alaosassa voi olla joko pyöristetty, terävä tai hammastettu terä ja jossa voi olla jalaksia ja sukelluslevyjä. Jotkin pohjaharat on varustettu hydraulisella koneistolla (hydrauliset pohjaharat). Käsin tai käsikäyttöisellä vinssillä matalassa vedessä joko veneellä tai ilman venettä simpukoiden, kotiloiden tai sienien pyydystämiseksi vedettävää pohjaharaa (käsin vedettävä hara) ei pidetä tässä asetuksessa tarkoitettuna vedettävänä pyydyksenä;

2) ’kalastuksensuojelualueella’ maantieteellisesti määriteltyä merialuetta, jolla kaikki tai tietyt kalastustoimet on kielletty väliaikaisesti tai pysyvästi tai niitä on rajoitettu elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntämisen ja säilyttämisen parantamiseksi tai meriekosysteemien suojelemiseksi;

3) ’pohjaan laskettavalla verkolla’ riimuverkkoa, pohjaverkkoa tai yhdistelmäpohjaverkkoa;

a) ’riimuverkolla’ millä tahansa keinolla pohjaan kiinnitettyä tai kiinnitettävissä olevaa verkkoa, joka muodostuu kahdesta tai useammasta verkkoliinasta, jotka on kiinnitetty samansuuntaisesti samaan yläpaulaan;

b) ’pohjaverkolla’ mitä tahansa yhdestä verkkoliinasta tehtyä verkkoa, joka pysyy pystysuorassa kohojen ja painojen avulla, on millä tahansa keinolla kiinnitetty tai kiinnitettävissä pohjaan, pysyy paikallaan pohjan tuntumassa tai kelluu vesimassassa;

c) ’yhdistelmäpohjaverkolla’ pohjaverkkoa, jossa tavallinen verkko on yhdistetty riimuverkkoon, joka muodostaa yhdistelmäpohjaverkon alaosan;

4) ’saartopyydyksellä’ verkkoa, joka pyydystää kalan saartamalla sen sekä sivuilta että alhaalta päin. Se voi olla joko kurevaijerilla varustettu tai ilman sitä;

a) ’kurenuotalla’ saartopyydystä, jonka pohja kurotaan umpeen verkon pohjassa olevalla kurevaijerilla, joka kulkee pohjaköyden kanssa renkaiden läpi ja jonka avulla verkko voidaan kuroa umpeen. Kurenuottia voidaan käyttää pienten ja suurten pelagisten lajien tai pohjakalalajien pyynnissä;

5) ’sulkupyydyksellä’ pyydystä, joka kiinnitetään pohjaan tai jota käytetään pohjassa ja joka toimii ansan lailla merellisten lajien pyynnissä. Se on rakennettu korin, merran, tynnyrin tai häkin muotoiseksi ja useimmissa tapauksissa se käsittää eri materiaaleista (puu, paju, metallitangot, lankaverkko jne.) tehdyn puolijäykän kehikon, jota voi peittää tai olla peittämättä verkko. Siinä on yksi tai useampi pehmeäreunainen suppilo tai aukko, joka mahdollistaa lajien menon pyydyksen sisälle. Sitä voidaan käyttää erillisenä tai ryhmänä. Kun sitä käytetään ryhmänä, siiman tapseihin on kiinnitetty useita sulkupyydyksiä, joiden koko ja välit vaihtelevat kohdelajin mukaan;

6) ’pitkäsiimalla’ pyydystä, joka käsittää siiman, jonka tapseihin on kiinnitetty useita koukkuja, joiden koko ja välit vaihtelevat kohdelajin mukaan. Sitä voidaan käyttää pysty- tai vaakasuunnassa merenpintaan nähden; se voidaan laskea pohjaan tai lähelle pohjaa (pohjapitkäsiima) tai se voi ajelehtia välivedessä tai lähellä pintaa (pintapitkäsiima);

7) ’koukulla’ taivutettua, yleensä väkäsellä varustettua teroitettua teräslangan kappaletta. Koukun kärki voi olla joko suoraan tai vaakasuoraan taaksepäin käännetty ja kaareva; varren pituus ja muoto voi vaihdella ja sen läpileikkaus voi olla pyöreä tai litteä. Koukun kokonaispituus mitataan varren suurimman kokonaispituuden mukaan sen koukunpään kärjestä, josta koukku kiinnitetään siimaan ja joka muodostaa yleensä silmän, koukun taipeen kärkeen. Koukun leveys mitataan varren ulkoreunan ja väkäsen ulkoreunan välisen suurimman vaakasuoran etäisyyden mukaan;

8) ’vapaa-ajankalastuksella’ kalastustoimintaa, jossa elollisia vesiluonnonvaroja käytetään virkistäytymis- tai urheilutarkoituksiin;

9) ’kalojen yhteenkokoamiseen käytettävillä välineillä’ merenpinnalla kelluvia välineitä, joiden alle laajasti vaeltavien lajien nuoret tai aikuiset yksilöt kerääntyvät;

10) ’Pyhän Andreaksen ristillä’ kauhaa, joka saksimaista toimintaa käyttäen pyydystää joko Pinna nobilis -simpukoita tai jalokorallia merenpohjasta;

11) ’meriheinäpohjalla’ merenpohjan aluetta, jossa vallitsevana lajina ovat siemenkasvit tai jossa on ollut tällaista kasvillisuutta ja joka kaipaa korjaavia toimia. Meriheinä on yhteisnimitys sellaisille lajeille kuin Posidonia oceanica, Cymodocea nodosa, Zoostera marina ja Zoostera noltii;

12) ’koralleja tuottavaksi eliöyhteisöksi’ merenpohjan aluetta, jossa erityinen biologinen koralleja tuottava yhteisö on hallitsevassa asemassa tai jossa on ollut tällainen yhdyskunta ja joka kaipaa korjaavia toimia. Koralleja tuottava eliöyhteisö on yhteisnimitys hyvin mutkikkaalle biogeeniselle rakenteelle, joka syntyy aikaisemmin olemassa olleen kallio- tai kovan alustan peittyessä aina uusilla kalkkikivikerroksilla, jotka ovat pääasiassa peräisin kuorta muodostavien kalkkimaisten korallinkaltaisten punalevien ja eläinorganismien rakennustoiminnasta; kyseisiin lajeihin kuuluvat sienieläimet (Porifera), meritupet (Ascidians), polttiaiseläimet (Cnidarians: sarvikorallit, meriviuhkat jne.), sammaleläimet (Bryozoa), Serpulidis ja nivelmadot (Anelida) sekä muut kalkkikiveä sitovat organismit;

13) ’merkelipohjalla’ merenpohjan aluetta, jossa erityinen biologinen merkeliyhteisö on hallitsevassa asemassa tai jossa on ollut tällainen yhteisö ja joka kaipaa korjaavia toimia. Merkeli on yhteisnimitys useista korallimaisista punalevälajeista (Corallinaceae) johtuvalle biogeeniselle rakenteelle; näillä lajeilla on kova kalkkinen tukiranka ja ne kasvavat irrallaan olevina, vapaina, haaroittuneina, oksamaisina tai nystyräisinä korallimaisina levinä merenpohjassa muodostaen kasautumia mutaiseen tai hiekkaiseen merenpohjaan. Merkelipohjat koostuvat yleensä yhdestä punalevästä tai vaihtelevasta yhdistelmästä punaleviä, joihin kuuluvat erityisesti Lithothamnion coralloides ja Phymatolithon calcareum;

14) ’suoralla istutuksella’ tietynlajisten luonnonvaraisten eläinten päästämistä vapaaksi vesiin, joissa niitä esiintyy luonnostaan, jotta vesiympäristön luonnollista tuotantoa voidaan käyttää kalastettavien yksilöiden määrän ja/tai luonnollisen uudistumisen lisäämiseksi;

15) ’siirtoistutuksella’ menettelyä, jossa ihminen tarkoituksellisesti siirtää ja päästää lajin alueille, joilla on vakiintunut populaatio ja mahdollisesti jatkuva geenivirta;

16) ’alkuperäiseen lajistoon kuulumattomalla lajilla’ lajia, jonka historiallisesti tunnettu luonnollinen esiintymisalue ei ole kyseessä olevalla alueella;

17) ’istuttamisella’ menettelyä, jossa ihminen tarkoituksellisesti siirtää alkuperäiseen lajistoon kuulumattoman lajin ja päästää sen alueelle, joka ei ole sen historiallisesti tunnettu luonnollinen esiintymisalue;

▼M2

18) ’tahattomilla saaliilla’ sellaisten meren eliöiden satunnaisesti saatuja saaliita, jotka Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 ( 1 ) 15 artiklan nojalla on purettava sen vuoksi, että ne ovat alle säilyttämisen vähimmäisviitekoon.

▼C1







II LUKU

SUOJELTAVAT LAJIT JA LUONTOTYYPIT

3 artikla

Suojeltavat lajit

1. Asetuksen 92/43/ETY liitteessä IV tarkoitettujen merieläinlajien tarkoituksellinen pyytäminen, aluksella pitäminen, jälleenlaivaaminen ja aluksesta purkaminen on kielletty paitsi, kun poikkeuslupa on myönnetty asetuksen 92/43/ETY 16 artiklan mukaisesti.

2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, 1 kohdassa tarkoitettujen tahattomasti saaliiksi saatujen merieläinlajien yksilöiden aluksella pitäminen, jälleenlaivaaminen tai aluksesta purkaminen on sallittua, silloin kun se on tarpeen yksittäisten eläinten toipumisen auttamiseksi, ja edellyttäen, että asianomaisille kansallisille viranomaisille on siitä asianmukaisesti ilmoitettu.

4 artikla

Suojeltavat luontotyypit

1. Trooliverkoilla, pohjaharoilla, sulkupyydyksillä, kurenuotilla, alukselta vedettävillä nuotilla, rannalta vedettävillä nuotilla ja niiden kaltaisilla verkoilla kalastaminen meriheinää (erityisesti Posidonia oceanica) tai muita meressä kasvavia siemenkasveja kasvavan merenpohjan yläpuolella on kielletty.

Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, kurenuottien, alukselta vedettävien nuottien tai niiden kaltaisten verkkojen, joiden kokonaiskorkeus ja käyttäytyminen kalastustoimissa merkitsevät, että kuresiima, vetosiima tai heittoköydet eivät kosketa meriheinää kasvavaa merenpohjaa, voidaan sallia tämän asetuksen 18 artiklassa tai 19 artiklassa säädetyissä hoitosuunnitelmissa.

2. Trooliverkoilla, pohjaharoilla, rannalta vedettävillä tai niiden kaltaisilla verkoilla kalastaminen on kielletty koralleja tuottavan eliöyhteisön ja merkelipohjan yläpuolella.

▼M1 —————

▼C1

4. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 2 kohdassa säädettyä kieltoa sovelletaan tämän asetuksen voimaantulopäivästä alkaen kaikilla Natura 2000 -alueilla, erityissuojelualueilla ja Välimeren kannalta tärkeinä pidettävillä erityisillä suojelualueilla, jotka on nimetty direktiivin 92/43/ETY tai päätöksen 1999/800/EY nojalla näiden luontotyyppien säilyttämiseksi.

5. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, komissio voi asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen antaa luvan jatkaa kalastusta aluksilla, joiden kokonaispituus on enintään 12 metriä ja moottoriteho enintään 85 kW ja joilla on perinteisesti Posidoniaa kasvavan merenpohjan yläpuolella käytetyt pohjassa vedettävät verkot, seuraavin edellytyksin:

i) Kyseisiä kalastustoimia säännellään tämän asetuksen 19 artiklassa säädetyssä hoitosuunnitelmassa.

ii) Kyseiset kalastustoimet vaikuttavat enintään 33 prosenttiin Posidonia oceanica -meriheinäkasvuston kattamasta alueesta sillä alueella, jota hoitosuunnitelma koskee.

iii) Kyseiset kalastustoimet vaikuttavat enintään 10 prosenttiin asianomaisen jäsenvaltion aluevesillä olevasta meriheinää kasvavasta merenpohjasta.

Tämän kohdan mukaisesti sallittujen kalastustoimien on täytettävä seuraavat edellytykset:

a) niiden on täytettävä 8 artiklan 1 kohdan h alakohdan, 9 artiklan 3 kohdan 2 alakohdan ja 23 artiklan vaatimukset;

b) kalastustoimia on säänneltävä sen varmistamiseksi, että liitteessä III mainittujen lajien saaliit ovat mahdollisimman pienet.

Jäljempänä 9 artiklan 3 kohdan 1 alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta.

Kun tämän kohdan säännösten nojalla toimiva kalastusalus poistetaan laivastosta julkisin varoin, tämän kalastustoiminnan harjoittamiseen oikeuttava erityiskalastuslupa perutaan eikä sitä myönnetä uudelleen.

Asianomaisten jäsenvaltioiden on laadittava valvontasuunnitelma ja toimitettava komissiolle joka kolmas vuosi tämän asetuksen voimaantulosta selvitys sen Posidonia oceanica -meriheinäkasvuston tilasta, johon pohjaverkkotoiminta vaikuttaa, ja luettelo kalastukseen oikeutetuista aluksista. Ensimmäinen selvitys toimitetaan komissiolle ennen 31 päivää heinäkuuta 2009.

6. Jäsenvaltiot toteuttavat asianmukaisia toimenpiteitä, jotta varmistetaan tieteellisten tietojen kerääminen tämän artiklan nojalla suojeltavien elinympäristöjen määrittelemistä ja kartoittamista varten.







III LUKU

KALASTUKSENSUOJELUALUEET

5 artikla

Kalastuksensuojelualueiden perustamista koskeva tiedonantomenettely

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ensimmäisen kerran ennen 31 päivää joulukuuta 2007 sekä niiden lainkäyttövaltaan kuuluvien vesialueiden sisä- että ulkopuolella sijaitsevien sellaisten kalastuksensuojelualueiden perustamista sekä niissä sovellettavia mahdollisia hallintotoimenpiteitä koskevat tiedot, joilla kasvu- ja kutualueiden tai meriekosysteemin suojelu kalastuksen haitallisilta vaikutuksilta edellyttää erityistoimenpiteitä.

6 artikla

►M2 Unionin ◄ kalastuksensuojelualueet

1. Edellä 5 artiklan mukaisesti toimitettujen sekä muiden asiaa koskevien tietojen perusteella neuvosto nimeää kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen antamisesta erityisesti sellaiset kalastuksensuojelualueet, jotka sijaitsevat olennaisilta osin jäsenvaltioiden aluevesien ulkopuolella, sekä ilmoittaa, mitkä kalastustoimet ovat näillä alueilla kiellettyjä ja mitkä sallittuja.

2. Neuvosto voi myöhemmin nimetä muita kalastuksensuojelualueita tai muuttaa niiden rajoja ja hallintosääntöjä uusien asiaa koskevien tieteellisten tietojen perusteella.

3. Jäsenvaltioiden ja komission on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tieteellisen tiedon riittävän keruun varmistamiseksi tämän artiklan mukaisesti suojeltaviksi katsottavien alueiden tieteellistä tunnistamista ja kartoittamista silmällä pitäen.

7 artikla

Kansalliset kalastuksensuojelualueet

1. Jäsenvaltioiden on kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen antamisesta ja tämän asetuksen 5 artiklan mukaisesti toimitettavien tietojen perusteella nimettävä tämän asetuksen voimaantuloon mennessä jo vakiintuneiden kalastuksensuojelualueiden osalta muita niiden aluevesillä sijaitsevia kalastuksensuojelualueita, joilla kalastustoimia voidaan kieltää tai rajoittaa elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämiseksi ja hoitamiseksi tai meriekosysteemien tilan säilyttämiseksi ennallaan tai parantamiseksi. Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset päättävät näillä suojelualueilla sallittavista pyydyksistä sekä tarvittavista teknisistä säännöistä, joiden on oltava vähintään yhtä tiukkoja kuin ►M2 unionin ◄ lainsäädäntö.

2. Jäsenvaltiot voivat myöhemmin nimetä muita kalastuksensuojelualueita tai muuttaa 1 kohdan mukaisesti vahvistettuja rajoituksia ja hoitoa koskevia sääntöjä asiaa koskevien tieteellisten tietojen perusteella. Jäsenvaltioiden ja komission on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tieteellisen tiedon riittävän keruun varmistamiseksi tämän artiklan mukaisesti suojeltavien alueiden tieteellistä tunnistamista ja kartoittamista silmällä pitäen.

3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet on toimitettava tiedoksi komissiolle. Jäsenvaltioiden on 1 ja 2 kohdassa olevia säännöksiä soveltaessaan tiedotettava komissiolle erityistoimenpiteitä koskevaa vaatimusta tukevista tieteellisistä, teknisistä ja oikeudellisista perusteista.

4. Kun jonkin jäsenvaltion alueella sijaitsevalla ehdotetulla kalastuksensuojelualueella on todennäköisiä vaikutuksia jonkin toisen jäsenvaltion aluksiin, alue voidaan nimetä suojelualueeksi vasta kun komissiota, kyseistä jäsenvaltiota ja kyseessä olevaa alueellista neuvoa-antavaa toimikuntaa on kuultu asetuksen (EY) N:o 2371/2002 8 artiklan 3–6 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

5. Jos komissio katsoo, että 3 kohdan mukaisesti ilmoitetut kalastustoiminnan hallintotoimenpiteet eivät riitä takaamaan kalavarojen ja ympäristön korkeatasoista suojelua, se voi jäsenvaltiota kuultuaan pyytää sitä muuttamaan toimenpidettä tai se voi ehdottaa, että neuvosto nimeää kalastuksensuojelualueen tai säätää kyseistä vesialuetta koskevista kalastustoiminnan hallintotoimenpiteistä.







IV LUKU

PYYDYKSIÄ KOSKEVAT RAJOITUKSET

8 artikla

Kielletyt pyydykset ja kalastusmenetelmät

1. Kalastuksessa ei saa käyttää eikä aluksella saa pitää

a) myrkyllisiä, huumaavia tai syövyttäviä aineita;

b) sähköiskuja tuottavia laitteita;

c) räjähteitä;

d) aineita, jotka voivat sekoitettuina räjähtää;

e) jalokorallin tai muunlaisten korallien tai korallimaisten organismien keräämiseen tarkoitettuja vedettäviä laitteita;

f) paineilmavasaroita tai muita lyömävälineitä erityisesti kallioissa kaivavien simpukoiden keräämiseen;

g) ”pyhän Andreaksen ristiä” ja vastaavanlaisia erityisesti jalokorallin tai muunlaisten korallien tai korallimaisten organismien keräämiseen tarkoitettuja kauhoja;

h) verkon luukkuja, jotka ovat pienempiä kuin pohjatrooleille tarkoitettu 40 mm:n silmäkoon aukko.

2. Pohjaan laskettavia verkkoja ei saa käyttää seuraavien lajien pyynnissä: valkotonnikala (Thunnus alalunga), tonnikala (Thunnus thynnus), miekkakala (Xiphias gladius), merilahna (Brama brama), hait (Hexanchus griseus, Cetorhinus maximus, Alopiidae, Carcharhinidae, Sphyrnidae, Isuridae ja Lamnidae).

Edellä olevasta poiketen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen hailajien enintään kolmen yksilön tahattomia sivusaaliita voidaan pitää aluksessa tai purkaa siitä edellyttäen, että ne eivät ole ►M2 unionin ◄ oikeuden mukaisia suojeltuja lajeja.

3. Kivitaatelin (Lithophaga Lithophaga) ja nävertäjäsimpukan (Pholas dactylus) pyynti, aluksella pitäminen, jälleenlaivaus, aluksesta purkaminen, varastointi, myynti, näytteille asettaminen tai myyntiin saattaminen on kielletty.

4. Harppuunakalastus kielletään vedenalaista hengityslaitetta käyttäen (sukeltajan paineilmalaite) tai yöllä auringonlaskusta aamunkoittoon.

5. Kutevan naarasravun (Palinuridae spp.) ja kutevan naarashummerin (Homarus gammarus) pyynti, aluksella pitäminen, jälleenlaivaus, aluksesta purkaminen, varastointi, myynti, näytteille asettaminen tai myyntiin saattaminen on kielletty. Kutevat naarasravut ja -hummerit on palautettava mereen välittömästi tahattoman pyynnin jälkeen tai niitä voidaan käyttää suoraan elvyttämiseen ja siirtoistutukseen tämän asetuksen 18 tai 19 artiklassa säädettyjen hoitosuunnitelmien mukaisesti.

9 artikla

Pienin sallittu silmäkoko

1. Vedettävien verkkojen, saartopyydysten tai verkkojen käyttäminen kalastuksessa ja pitäminen aluksella on kielletty kalastuksessa, ellei verkon pienisilmäisimmän osan silmäkoko ole tämän artiklan 3–6 kohdan mukainen.

2. Silmäkoko on määriteltävä komission asetuksessa (EY) N:o 129/2003 ( 2 ) määriteltyjen menettelyjen mukaisesti.

▼M1

3. Muiden kuin 4 kohdassa tarkoitettujen vedettävien verkkojen pienin sallittu silmäkoko on seuraava:

a) neliösilmäiset verkot, joiden silmäkoko on troolinperässä 40 mm, tai

b) varustajan asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä vinoneliösilmäinen verkko, jonka silmäkoko on 50 mm ja jonka tunnustettu kokovalikoivuus vastaa vähintään a alakohdassa tarkoitettujen verkkojen kokovalikoivuutta.

Kalastusaluksilla on lupa käyttää ja pitää aluksella vain yhtä mainituista kahdesta verkkotyypistä.

Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012 kertomuksen tämän kohdan täytäntöönpanosta; kyseisen kertomuksen ja jäsenvaltioiden ennen 31 päivää joulukuuta 2011 toimittamien tietojen perusteella se ehdottaa tarvittaessa asianmukaisia muutoksia.

▼C1

4. Sardiiniin ja sardelliin kohdistuvassa kalastuksessa, missä näiden lajien osuus on vähintään 80 prosenttia saaliin elopainosta lajittelun jälkeen, käytettävien trooliverkkojen pienin sallittu silmäkoko on 20 millimetriä.

5. Saartopyydysten pienin sallittu silmäkoko on 14 millimetriä.

6.

a) Pohjaverkkojen silmäkoon aukon on oltava vähintään 16 millimetriä.

b) Pilkkupagelliin kohdistuvassa kalastuksessa, jossa kyseisen lajien osuus on vähintään 20 prosenttia saaliin elopainosta, käytettävien pohjaverkkojen pienin sallittu silmäkoko on 100 millimetriä.

7. Jäsenvaltio voi sallia poikkeamisen 3, 4 ja 5 kohdan säännöksistä alukselta vedettäville nuotille ja rannalta vedettäville nuotille, jotka kuuluvat 19 artiklassa tarkoitettujen hoitosuunnitelmien piiriin edellyttäen, että kyseiset kalastukset ovat erittäin valikoivia, että niillä ei ole mainittavia vaikutuksia meriympäristöön ja että niitä eivät koske 4 artiklan 5 kohdan säännökset.

8. Jäsenvaltioiden on toimitettava tällaista poikkeusta koskevat ajantasaiset tieteelliset ja tekniset perustelut.

10 artikla

Pienin sallittu koukkukoko

Pitkiensiimojen, joiden koukun kokonaispituus on alle 3,95 senttimetriä ja kidan leveys alle 1,65 senttimetriä, käyttö kalastukseen ja aluksella pitäminen on kielletty alukselta, joka käyttää pitkääsiimaa ja purkaa aluksesta tai pitää aluksella pilkkupagellia (Pagellus bogaraveo) määrän, joka muodostaa yli 20 prosenttia saaliin elopainosta lajittelun jälkeen.

11 artikla

Lisäkkeiden kiinnittäminen trooleihin ja troolien takilointi

1. Trooliverkon silmiä ei missään verkon osassa saa tukkia tai muulla tavoin tosiasiallisesti pienentää lukuun ottamatta komission asetuksessa (ETY) N:o 3440/84 ( 3 ) hyväksyttyjä tai tämän asetuksen liitteessä I olevassa a kohdassa lueteltuja välineitä.

2. Trooliverkkojen takiloinnin on noudatettava tämän asetuksen liitteessä I olevassa b kohdassa säädettyjä teknisiä määrittelyjä.

12 artikla

Pyydysten mitat

Aluksella ei saa pitää eikä pyyntiin saa käyttää pyydyksiä, jotka eivät ole liitteessä II määriteltyjen mittojen mukaisia.

13 artikla

Pyydysten käyttöä koskevat vähimmäisetäisyydet ja -syvyydet

1. Vedettävien pyydysten käyttö on kielletty 3 meripeninkulman päähän rannikosta ulottuvalla alueella tai 50 metrin syvyyskäyrän alueella, jos kyseinen syvyys saavutetaan jo lähempänä rannikkoa.

Ensimmäisestä alakohdasta poiketen pohjaharojen käyttö on sallittu 3 meripeninkulman päähän rannikosta ulottuvalla alueella syvyydestä riippumatta, jos muiden lajien kuin simpukoiden saalis on enintään 10 prosenttia koko saaliin elopainosta.

2. Trooliverkkojen käyttö on kielletty 1,5 meripeninkulman päähän rannikosta ulottuvalla alueella. Veneellä vedettävien harojen ja hydraulisten pohjaharojen käyttö on kielletty 0,3 meripeninkulman päähän rannikosta ulottuvalla alueella.

3. Kurenuottien käyttö on kielletty 300 metrin päähän rannikosta ulottuvalla alueella tai 50 metrin syvyyskäyrän alueella, jos kyseinen syvyys saavutetaan jo lähempänä rannikkoa.

Kurenuottaa ei saa käyttää syvyydessä, joka on alle 70 prosenttia tämän asetuksen liitteen II mukaisesti mitatun kurenuotan kokonaiskorkeudesta.

4. Sienieläinten pyyntiin tarkoitettujen pohjaharojen käyttö on kielletty 50 metrin syvyyskäyrän alueella, ja 0,5 meripeninkulman päähän rannikosta ulottuvalla alueella.

5. Jäsenvaltion pyynnöstä komissio sallii asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen poikkeamisen 1, 2 ja 3 kohdasta, jos poikkeaminen on perusteltua maantieteellisistä erityissyistä, joista esimerkkinä ►C2 mainittakoon mannerjalustan kapeus jäsenvaltion rantaviivan ◄ kaikissa kohdissa tai troolauskelpoisen pyyntialueen pienuus, tai jos kalastuksen vaikutus meriympäristöön on vähäinen ja se koskee vain joitakin aluksia ja edellyttäen, ettei kyseiseen kalastukseen voi käyttää muita pyydyksiä ja että se kuuluu jonkin 18 tai 19 artiklassa säädetyn hoitosuunnitelman piiriin. Jäsenvaltioiden on toimitettava tällaista poikkeusta varten ajantasaiset tieteelliset ja tekniset perustelut.

6. Edellä 2 kohdasta poiketen trooliverkkoja saa käyttää tilapäisesti 31 päivään joulukuuta 2007 saakka enintään 1,5 meripeninkulman päässä rannikosta edellyttäen, että syvyys on vähintään 50 metriä.

7. Edellä 3 kohdasta poiketen kurenuottia saa käyttää tilapäisesti 31 päivään joulukuuta 2007 saakka enintään 300 metrin päässä rannikosta tai enintään 50 metrin mutta vähintään 30 metrin syvyydessä. Kuorenuottia saa käyttää tilapäisesti 31 päivään joulukuuta 2007 saakka syvyydessä, joka on alle 70 prosenttia tämän asetuksen liitteen II mukaisesti mitatun kurenuotan kokonaiskorkeudesta.

8. Edellä 2 kohdasta poiketen veneellä vedettäviä haroja ja hydraulisia pohjaharoja saa käyttää tilapäisesti 31 päivään joulukuuta 2007 saakka enintään 0,3 meripeninkulman päässä rannikosta.

9. Edellä 5 kohdassa tarkoitettua poikkeusta sovelletaan ainoastaan sellaiseen kalastustoimintaan, johon jäsenvaltiot ovat jo antaneet luvan, ja sellaisiin aluksiin, joilla on aiemmin kirjattuja saaliita yli viiden vuoden ajalta, eikä poikkeus saa tarkoittaa sallitun pyyntiponnistuksen suurentamista tulevaisuudessa.

Luettelo luvan saaneista kalastusaluksista ja niiden ominaispiirteistä on toimitettava komissiolle 30 päivään huhtikuuta 2007 mennessä, ja siinä on verrattava tietoja saman kalastuslaivaston 1 päivänä tammikuuta 2000 vallinneisiin ominaispiirteisiin.

Lisäksi

a) kalastustoimien on täytettävä 4 artiklan, 8 artiklan 1 kohdan h alakohdan, 9 artiklan 3 kohdan 2 alakohdan ja 23 artiklan vaatimukset;

b) kalastustoimet eivät saa häiritä sellaisten alusten toimintaa, jotka käyttävät muita pyydyksiä kuin trooleja, nuottia tai muita vedettäviä verkkoja;

c) kalastustoimia on säänneltävä sen varmistamiseksi, että liitteessä III mainittujen lajien, lukuun ottamatta nilviäisiä, saaliit ovat mahdollisimman pienet;

d) kalastustoimet eivät saa kohdistua pääjalkaisiin.

Asianomaisten jäsenvaltioiden on laadittava valvontasuunnitelma ja toimitettava komissiolle selvitys joka kolmas vuosi tämän asetuksen voimaantulosta lähtien. Ensimmäinen selvitys on toimitettava komissiolle ennen 31 päivää heinäkuuta 2009. Komissio voi näiden selvitysten perusteella toteuttaa toimia tämän asetuksen 18 artiklan ja 19 artiklan 9 kohdan mukaisesti.

10. Poikkeaminen 1 ja 2 kohdasta sallitaan sellaisen kalastuksen osalta, johon sovelletaan tämän asetuksen 4 artiklan 5 kohdan mukaista poikkeusta, asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti.

11. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, trooliverkkojen käyttö sallitaan 0,7 –1,5 meripeninkulman päässä rannikosta ulottuvalla alueella seuraavin edellytyksin:

— syvyys on vähintään 50 metriä,

— maantieteellisistä erityissyistä, ►C2 kuten mannerjalustan kapeus jäsenvaltion rantaviivan ◄ kaikissa kohdissa tai troolauskelpoisen pyyntialueen pienuus,

— vaikutus meriympäristöön on vähäinen,

— 9 kohdan 3 alakohdan a ja b alakohtia noudatetaan,

— se ei lisää pyyntiponnistusta siihen nähden, mihin jäsenvaltiot ovat jo antaneet luvan.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 30 päivään syyskuuta 2007 mennessä tämän poikkeuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Ilmoitukseen on sisällyttävä luettelo luvan saaneista kalastusaluksista ja -alueista, jotka määritellään maantieteellisin koordinaatein niin maalla kuin merellä.

Asianomaisten jäsenvaltioiden on valvottava kalastustoimintaa kyseisillä alueilla ja varmistettava tieteellinen arviointi. Tieteellisen arvioinnin tulokset on annettava tiedoksi komissiolle joka kolmas vuosi tämän asetuksen voimaantulosta lähtien. Ensimmäinen selvitys on toimitettava komissiolle 31 päivään heinäkuuta 2009 mennessä.

Jos komissio katsoo jäsenvaltioiden toisen ja kolmannen alakohdan mukaisesti toimittamien ilmoitusten tai uusien tieteellisten ohjeiden perusteella, että poikkeuksen edellytykset eivät täyty, se voi asianomaista jäsenvaltiota kuultuaan pyytää sitä muuttamaan poikkeusta tai se voi ehdottaa neuvostolle aiheellisia toimenpiteitä kalavarojen ja ympäristön suojelemiseksi.

14 artikla

Pienintä sallittua silmäkokoa ja pyydysten käytön vähimmäisetäisyyttä rannikosta koskevat siirtymäkauden poikkeukset

1. Kaikkia 9 artiklan 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettuja pyydyksiä, joiden pienin sallittu silmäkoko on pienempi kuin kyseisissä kohdissa on säädetty ja joiden käyttö on 1 päivänä tammikuuta 1994 voimassa olleen kansallisen lainsäädännön mukaista, voidaan käyttää 31 päivään toukokuuta 2010 saakka, vaikka ne eivät täytäkään 13 artiklan 9 kohdan vaatimuksia.

2. Kaikkia 13 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja pyydyksiä, joita käytetään lyhyemmän välimatkan päästä rannikosta kuin kyseisissä kohdissa on säädetty ja joiden käyttö on 1 päivänä tammikuuta 1994 voimassa olleen kansallisen lainsäädännön mukaista, voidaan käyttää 31 päivään toukokuuta 2010 saakka, vaikka ne eivät täytäkään 13 artiklan 9 kohdan vaatimuksia.

3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovelletaan, ellei neuvosto määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ja tieteellisen näytön perusteella päätä toisin.

▼M2

14 a artikla

Teknisten toimenpiteiden hyväksymismenettely poisheittosuunnitelmien yhteydessä

Siirretään komissiolle asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen säädösten hyväksymistä varten ja siinä määrätyksi ajaksi valta hyväksyä purkamisvelvoitteen alaisia kalastuksia tai lajeja koskevia erityisiä säännöksiä, jotka käsittävät mainitun asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja teknisiä toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet hyväksytään tämän asetuksen 29 a artiklan ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan mukaisesti annetulla delegoidulla säädöksellä pyydysten valikoivuuden lisäämiseksi tai tahattomien saaliiden vähentämiseksi tai mahdollisuuksien mukaan välttämiseksi; toimenpiteet voivat tarvittaessa poiketa tässä asetuksessa säädetyistä toimenpiteistä.

▼C1







V LUKU

MEREN ELIÖIDEN VÄHIMMÄISKOOT

15 artikla

Meren eliöiden vähimmäiskoot

▼M2

1. Meren eliö on alamittainen, jos se on mitoiltaan pienempi kuin liitteessä III asianomaisen maantieteellisen alueen osalta kyseiselle lajille säädetty tai unionin lainsäädännön mukaisesti muutoin vahvistettu säilyttämisen vähimmäisviitekoko. Tämän asetuksen liitteessä III vahvistettuja säilyttämisen vähimmäisviitekokoja on sovellettava, paitsi silloin kun säilyttämisen vähimmäisviitekoot on vahvistettu asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdan mukaisesti annetussa säädöksessä.

1 a. Purkamisvelvoitteen alaiseen lajiin kuuluvien alamittaisten meren eliöiden saaliiden osalta sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklaa.

1 b. Jos 1 a kohdassa tarkoitetut saaliit on purettu, jäsenvaltioilla on oltava käytössään toimenpiteet, joilla helpotetaan niiden varastointia tai markkinoiden löytämistä niille, kuten purkupaikkojen ja suojien rakentamista ja mukauttamista koskevien investointien tukeminen ja kalastustuotteiden lisäarvoa kehittävien investointien tukeminen.

1 c. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklassa asetetun purkamisvelvoitteen alaisiin lajeihin kuulumattoman lajin alamittaisia meren eliöitä ei saa pitää aluksella, siirtää toiseen alukseen, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, pitää esillä eikä tarjota myyntiin, vaan ne on palautettava heti takaisin mereen.

▼C1

2. Meren eliöiden koko on mitattava liitteen IV mukaisesti. Jos sallittuja koon mittaamistapoja on useampi kuin yksi, meren eliön katsotaan täyttävän kokoa koskevan vaatimuksen, jos se on vähintään yhden säädetyn mittauksen mukaan kyseisen vähimmäiskoon mukainen tai sitä suurempi.

3. ►M2 Edellä olevaa 1 a kohtaa ◄ ei sovelleta ihmisravinnoksi tarkoitettuihin sardiininpoikasiin, jotka pyydetään aluksesta tai rannalta vedettävillä nuotilla, jos tällainen pyynti on 19 artiklassa tarkoitetussa hoitosuunnitelmassa vahvistettujen kansallisten säännösten mukaisesti luvallista, edellyttäen, että kyseinen sardiinikanta on turvallisissa biologisissa rajoissa.

▼M2

15 a artikla

Sallittujen viitevähimmäiskokojen määrittämismenettely poisheittosuunnitelmien yhteydessä

Siirretään komissiolle asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen säädösten hyväksymistä varten ja siinä määrätyksi ajaksi valta vahvistaa säilyttämisen vähimmäisviitekokoja lajeille, jotka ovat mainitun asetuksen 15 artiklan mukaisen purkamisvelvoitteen alaisia. Nämä koot vahvistetaan tämän asetuksen 29 a artiklan ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan mukaisesti annetulla delegoidulla säädöksellä nuorten meren eliöiden suojelemisen varmistamiseksi, ja niissä voidaan tarvittaessa poiketa tämän asetuksen liitteessä III säädetyistä säilyttämisen vähimmäisviitekoista.

▼C1

16 artikla

Kantojen suora elvyttäminen ja siirtoistutukset

▼M2

1. Poiketen siitä, mitä 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, alamittaisia meren eliöitä saa pyytää, pitää aluksella, jälleenlaivata, purkaa aluksesta, siirtää, varastoida, myydä ja asettaa tai tarjota myyntiin elävänä kantojen suoran elvyttämisen tai siirtoistutuksen tarkoituksessa ja sen jäsenvaltion luvalla ja valvonnassa, jossa näitä toimia toteutetaan.

▼C1

2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 1 kohdassa tarkoitettu alamittaisten meren eliöiden pyynti tehdään tavalla, joka sopii yhteen kaikkien kyseiseen lajiin sovellettavien yhteisön hoitotoimenpiteiden kanssa.

3. Edellä 1 kohdassa määriteltyihin tarkoituksiin pyydetyt meren eliöt on joko palautettava mereen tai käytettävä laajaperäiseen vesiviljelyyn. Jos ne myöhemmin saadaan uudelleen saaliiksi, ne voidaan myydä, varastoida ja asettaa tai tarjota myyntiin edellyttäen, että ne täyttävät 15 artiklassa säädetyt vaatimukset.

4. Muiden kuin paikallisten lajien tuominen alueelle, istuttaminen ja suora elvyttäminen on kielletty paitsi, kun näitä toimia toteutetaan neuvoston direktiivin 92/43/ETY 22 artiklan b alakohdan mukaisesti.







VI LUKU

MUU KUIN AMMATTIKALASTUS

17 artikla

Vapaa-ajankalastus

1. Vedettävien verkkojen, saartopyydysten, kurenuottien, veneellä vedettävien harojen, pumppuharojen, verkkojen, riimuverkkojen ja yhdistelmäpohjaverkkojen käyttö on kiellettyä vapaa-ajankalastuksessa. Pitkänsiiman käyttö laajasti vaeltaviin lajeihin kohdistuvassa vapaa-ajankalastuksessa on myös kiellettyä.

2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että vapaa-ajankalastusta harjoitetaan tämän asetuksen tavoitteiden ja sääntöjen kanssa yhteen sopivalla tavalla.

3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, ettei vapaa-ajankalastuksesta peräisin olevia mereneliösaaliita pidetä kaupan. Kilpailuista peräisin olevien lajien kaupan pitäminen voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti sallia edellyttäen, että niiden myyntituotot suunnataan hyväntekeväisyyteen.

4. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä neuvoston asetuksen (EY) N:o 973/2001 ( 4 ) liitteessä I lueteltujen ja Välimeressä esiintyvien laajasti vaeltavien lajien vapaa-ajankalastuksesta peräisin olevien saaliiden kirjaamiseksi ja erilliseksi keräämiseksi.

5. Jäsenvaltioiden on säänneltävä vedenalaista harppuunakalastusta erityisesti 8 artiklan 4 kohdassa säädettyjen velvoitteiden noudattamiseksi.

6. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tämän artiklan soveltamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä.







VII LUKU

HOITOSUUNNITELMAT

18 artikla

►M2 Unionin ◄ tason hoitosuunnitelmat

1. Neuvosto voi hyväksyä erityisiä Välimeren kalastuksia koskevia hoitosuunnitelmia, erityisesti alueilla, jotka ovat kokonaan tai osittain jäsenvaltioiden aluevesien ulkopuolella. Näihin suunnitelmiin voi sisältyä erityisesti seuraavia toimia:

a) pyyntiponnistuksen hallinnointia koskevia toimenpiteitä;

b) erityisiä teknisiä toimenpiteitä, myös tarvittaessa väliaikaisia poikkeuksia tämän asetuksen säännöistä, silloin kun sellaiset poikkeukset ovat kalastustoimien kannalta tarpeellisia, ja edellyttäen, että kyseisten kalavarojen kestävä käyttö on turvattu hoitosuunnitelmalla;

c) alusten satelliittiseurantajärjestelmän tai sitä vastaavien järjestelmien pakollinen käyttö ulotetaan koskemaan kokonaispituudeltaan 10–15 metriä pitkiä aluksia;

d) tilapäisiä tai pysyviä rajoituksia, jotka koskevat tietyille pyydyksille tai hoitosuunnitelman puitteissa tiettyihin velvoitteisiin sitoutuneille aluksille varattuja alueita.

Hoitosuunnitelmissa on säädettävä erityiskalastuslupien myöntämisestä annetun asetuksen (EY) N:o 1627/94 ( 5 ) mukaisesti.

Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 1627/94 1 artiklan 2 kohdassa säädetään, kokonaispituudeltaan alle 10 metriä olevilta aluksilta voidaan vaatia kalastuslupa.

2. Jäsenvaltio ja/tai jokin Välimeren alueellinen neuvoa-antava toimikunta voi tehdä komissiolle ehdotuksia hoitosuunnitelmien laatimiseen liittyvistä asioista. Komissio vastaa pyyntöihin kolmen kuukauden kuluessa niiden vastaanottamisesta.

3. Jäsenvaltioiden ja komission on huolehdittava hoitosuunnitelmien asianmukaisesta tieteellisestä seurannasta. Erityisesti lyhytikäisiin lajeihin kohdistuvaa kalastusta koskevat tietyt hoitotoimenpiteet on rekrytointivahvuuden mahdollisten muutosten huomioon ottamiseksi tarkistettava vuosittain.

19 artikla

Hoitosuunnitelmat tietyille kalastuksille aluevesillä

1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä 31 päivään joulukuuta 2007 mennessä hoitosuunnitelmat, jotka koskevat niiden aluevesillä trooliverkoilla, aluksesta vedettävillä nuotilla, rannalta vedettävillä nuotilla, saartopyydyksillä ja pohjaharoilla harjoitettavaa kalastusta. Näihin hoitosuunnitelmiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklan 2 ja 3 kohtaa ja 4 kohdan ensimmäistä alakohtaa.

2. Jäsenvaltiot voivat myöhemmin laatia muita hoitosuunnitelmia asiaa koskevien tieteellisten tietojen perusteella.

3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava hoitosuunnitelmien asianmukaisesta tieteellisestä seurannasta. Erityisesti lyhytikäisiin lajeihin kohdistuvaa kalastusta koskevat tietyt hoitotoimenpiteet on rekrytointivahvuuden mahdollisten muutosten huomioon ottamiseksi tarkistettava vuosittain.

4. Hoitosuunnitelmiin voi sisältyä tämän asetuksen säännöksiä laajempia toimenpiteitä, joiden tavoitteena on

a) pyydysten valikoivuuden lisääminen;

b) pois heitettävien saaliiden vähentäminen;

c) pyyntiponnistuksen rajoittaminen.

5. Hoitosuunnitelmiin otettavien toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa tavoitteisiin ja asetettuun aikatauluun, ja niissä on otettava huomioon

a) kannan tai kantojen tila;

b) kannan tai kantojen biologiset ominaisuudet;

c) kantojen pyynnissä harjoitettavan kalastuksen ominaisuudet;

d) toimenpiteen taloudelliset vaikutukset kyseessä olevan kalastukseen.

6. Hoitosuunnitelmissa on säädettävä erityiskalastuslupien myöntämisestä asetuksen (EY) N:o 1627/94 mukaisesti.

Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 1627/94 1 artiklan 2 kohdassa säädetään, kokonaispituudeltaan alle 10 metriä olevilta aluksilta voidaan vaatia kalastuslupa.

7. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut hoitosuunnitelmat on annettava komissiolle tiedoksi 30 päivään syyskuuta 2007 mennessä, jotta komissio voi esittää niitä koskevia huomautuksia ennen suunnitelmien hyväksymistä. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut hoitosuunnitelmat on annettava komissiolle tiedoksi kuusi kuukautta ennen suunniteltua voimaantulopäivää. Komissio toimittaa suunnitelmat muille jäsenvaltioille.

8. Kun jollakin hoitosuunnitelmalla on todennäköisiä vaikutuksia jonkin toisen jäsenvaltion aluksiin, suunnitelma voidaan hyväksyä vasta kun komissiota, kyseistä jäsenvaltiota ja kyseessä olevaa alueellista neuvoa-antavaa toimikuntaa on kuultu asetuksen (EY) N:o 2371/2002 8 artiklan 3–6 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

9. Jos komissio 7 kohdassa tarkoitetun tiedoksi antamisen tai uusien tieteellisten lausuntojen perusteella katsoo, että joko 1 kohdan tai 2 kohdan mukaisesti hyväksytty hoitosuunnitelma ei riitä takaamaan kalavarojen ja ympäristön korkeatasoista suojelua, se voi jäsenvaltiota kuultuaan pyytää sitä muuttamaan suunnitelmaa tai se voi ehdottaa neuvostolle aiheellisia toimenpiteitä kalavarojen ja ympäristön suojelemiseksi.







VIII LUKU

VALVONTATOIMENPITEET

20 artikla

Kohdelajien saaliit

1. Edellä 9 artiklan 4 ja 6 kohdassa, 10 artiklassa ja 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut prosenttiosuudet lasketaan osuutena kaikkien aluksella lajittelun jälkeen tai purettaessa olevien meren eliöiden elopainosta. Ne voidaan laskea yhden tai useamman edustavan otoksen perusteella.

2. Laskettaessa 1 kohdassa tarkoitettuja prosenttiosuuksia sellaisen aluksen osalta, jolta on siirretty toiseen alukseen meren eliöitä, siirretyt määrät on otettava huomioon.

21 artikla

Jälleenlaivaus

Ainoastaan ne alusten päälliköt, jotka täyttävät aluspäiväkirjaa asetuksen (ETY) N:o 2847/93 6 artiklan säännösten mukaisesti, saavat siirtää eläviä vesieliöitä toiseen alukseen tai ottaa vastaan kyseisten eliöiden siirtoja toisilta aluksilta.

22 artikla

Nimetyt satamat

1. Pohjatroolien, pelagisten troolien, kurenuottien, pintasiimojen, veneellä vedettävien harojen ja hydraulisten pohjaharojen avulla saadut saaliit on purettava ja saatettava myyntiin ensimmäisen kerran vain jossain jäsenvaltioiden nimeämistä satamista.

2. Jäsenvaltioiden on annettava viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2007 komissiolle tiedoksi luettelo nimetyistä satamista. Komissio toimittaa luettelon muille jäsenvaltioille.

23 artikla

Saaliita koskeva valvonta

Korvataan asetuksen (ETY) N:o 2847/93 6 artiklan 2 kohdan toinen virke seuraavasti:

”Välimeren kalastuksessa kaikki 8 kohdan mukaisesti laaditussa luettelossa mainittujen aluksella olevien lajien määrät, jotka elopainona ilmaistuna ovat yli 15 kilogrammaa, on merkittävä kalastuspäiväkirjaan.

Laajasti vaeltavien lajien ja pienten pelagisten lajien osalta kuitenkin kalastuspäiväkirjaan on merkittävä kaikki määrät, jotka elopainona ilmaistuna ovat yli 50 kilogrammaa.”

▼M1 —————

▼C1







IX LUKU

LAAJASTI VAELTAVIA LAJEJA KOSKEVAT TOIMENPITEET

25 artikla

Miekkakalan kalastus

Neuvosto päättää teknisistä toimenpiteistä miekkakalan poikasten suojelemiseksi Välimerellä ennen 31 päivää joulukuuta 2007.







X LUKU

MALTAA YMPÄRÖIVIÄ VESIÄ KOSKEVAT TOIMENPITEET

26 artikla

25 meripeninkulman hallintovyöhyke Maltan ympärillä

1. ►M2 Unionin ◄ alusten pääsyä alueelle, joka ulottuu 25 meripeninkulman päähän Maltan saarten ympärillä olevista perusviivoista (jäljempänä ’hallintovyöhyke’), ja oikeutta käyttää sen kalavaroja säännellään seuraavasti:

a) kalastus hallintovyöhykkeellä rajoitetaan kokonaispituudeltaan alle 12 metriä oleviin aluksiin, jotka käyttävät muita kuin vedettäviä pyydyksiä;

b) mainittujen alusten kokonaispyyntiponnistus ilmaistuna kokonaiskalastuskapasiteettina ei saa ylittää vuosien 2000–2001 keskimääräistä tasoa, joka vastaa 1 950 alusta, joiden kokonaiskoneteho on 83 000 kW ja kokonaisvetoisuus 4 035 GT.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, kokonaispituudeltaan alle 24 metriä pitkät troolarit saavat kalastaa hallintovyöhykkeen tietyillä, tämän asetuksen liitteessä V olevassa a kohdassa kuvatuilla alueilla seuraavin edellytyksin:

a) hallintovyöhykkeellä kalastamaan oikeutettujen troolareiden kokonaiskalastuskapasiteetti ei saa ylittää 4 800 kilowatin rajaa;

b) matalammalla kuin 200 metrin syvyydessä kalastamaan oikeutetun troolarin kalastuskapasiteetti ei saa ylittää 185 kilowattia; 200 metrin syvyyskäyrä on merkittävä katkoviivalla, jonka kauttakulkupisteet luetellaan tämän asetuksen liitteessä V olevassa b kohdassa;

c) hallintovyöhykkeellä kalastavilla troolareilla on oltava erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöksistä annetun asetuksen (EY) N:o 1627/94 7 artiklan mukainen erityiskalastuslupa, ja niiden on sisällyttävä asianomaisen jäsenvaltion vuosittain komissiolle toimittamaan luetteloon yhteisön kalastuslaivastorekisterin mukainen aluksen CFR-numero ja asetuksen (EY) N:o 26/2004 liitteessä I olevan määritelmän mukainen aluksen ulkoinen merkintä;

d) edellä 2 kohdan a ja b alakohdassa säädettyjä kapasiteettirajoja on arvioitava uudelleen säännöllisesti ja noudattaen asianomaisten tieteellisten elinten lausuntoja rajojen vaikutuksista kantojen säilymiseen.

3. Jos 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kokonaiskalastuskapasiteetti ylittää hallintovyöhykkeellä viitejaksolla 2000–2001 toimineiden, kokonaispituudeltaan enintään 24 metriä pitkien troolareiden kokonaiskalastuskapasiteetin (jäljempänä ’viitekalastuskapasiteetti’), komissio jakaa 29 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen käytettävissä olevan kalastuskapasiteetin ylijäämäosan jäsenvaltioiden kesken lupaa hakevien jäsenvaltioiden edun huomioon ottaen.

Viitekalastuskapasiteetti vastaa 3 600 :aa kilowattia.

4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettua käytettävissä olevan kalastuskapasiteetin ylijäämää koskevia erityiskalastuslupia myönnetään ainoastaan aluksiin, jotka sisältyvät tämän artiklan soveltamisajankohtana yhteisön alusrekisteriin.

5. Jos hallintovyöhykkeellä 2 kohdan c alakohdan mukaisesti kalastamaan oikeutettujen troolareiden kokonaiskalastuskapasiteetti ylittää 2 kohdan a alakohdassa säädetyn ylärajan sen vuoksi, että ylärajaa on laskettu 2 kohdan d alakohdassa säädetyn tarkistuksen jälkeen, komissio jakaa käytettävissä olevan kalastuskapasiteetin jäsenvaltioiden kesken seuraavia perusteita käyttäen:

a) etusijalla on jakson 2000–2001 aikana vyöhykkeellä kalastaneita aluksia vastaava kalastuskapasiteetti kilowatteina;

b) seuraavalla sijalla on muulloin vyöhykkeellä kalastaneita aluksia vastaava kalastuskapasiteetti kilowatteina;

c) muille aluksille mahdollisesti jäljelle jäänyt kalastuskapasiteetti jaetaan jäsenvaltioiden kesken lupaa hakevien jäsenvaltioiden etu huomioon ottaen.

6. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, kurenuotilla ja pitkilläsiimoilla kalastavat alukset sekä 27 artiklan mukaisesti dolfiinia kalastavat alukset saavat toimia hallintovyöhykkeellä. Niillä on oltava asetuksen (EY) N:o 1627/94 7 artiklan mukainen erityiskalastuslupa, ja niiden on sisällyttävä asianomaisen jäsenvaltion komissiolle toimittamaan luetteloon yhteisön kalastuslaivastorekisterin mukainen aluksen CFR-numero ja asetuksen (EY) N:o 26/2004 liitteessä I olevan määritelmän mukainen aluksen ulkoinen merkintä. Pyyntiponnistusta kuitenkin valvotaan alueen kalastuksen kestävyyden turvaamiseksi.

7. Hallintovyöhykkeellä 2 kohdan mukaisesti kalastamaan oikeutetun troolarin, jolla ei ole satelliittiseurantalaitteita, päällikön on ilmoitettava sekä omille viranomaisilleen että rannikkovaltion viranomaisille jokainen aluksen vyöhykkeelle saapuminen ja siltä poistuminen.

27 artikla

Dolfiininkalastus

▼M1 —————

▼C1

2. Vyöhykkeellä dolfiininkalastusta harjoittavien alusten lukumäärä saa olla enintään 130.

3. Maltan viranomaiset vahvistavat kalojen yhteenkokoamiseen käytettävillä välineillä kalastettaessa noudatettavat reitit ja jakavat ne ►M2 unionin ◄ kalastusaluksille viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä kesäkuuta. Muiden valtioiden kuin Maltan lipun alla purjehtivat ►M2 unionin ◄ alukset eivät saa toimia 12 meripeninkulman alueen sisäpuolella.

Komissio laatii 29 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen arviointiperusteet, joita noudatetaan reittien varmistamisessa ja jakamisessa kalojen yhteenkokoamiseen käytettävillä välineillä kalastamista varten.

▼M1 —————

▼C1







XI LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

28 artikla

Päätöksentekomenettely

Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, neuvosto toimii perustamissopimuksen 37 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

29 artikla

Soveltamissäännöt

Yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen 26 ja 27 artiklan soveltamisesta annetaan asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

▼M2

29 a artikla

Siirretyn säädösvallan käyttäminen

1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.

2. Siirretään komissiolle 1 päivästä kesäkuuta 2015 viiden vuoden ajaksi 14 a ja 15 a artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.

3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 14 a ja 15 a artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.

4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

5. Edellä 14 a ja 15 a artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.

▼C1

30 artikla

Muutokset

Muutokset liitteisiin tehdään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

31 artikla

Kumoaminen

Kumotaan asetus (EY) N:o 1626/94.

Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä VI esitetyn vastaavuustaulukon mukaisesti.

32 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kolmantenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.









LIITE I

Tekniset edellytykset lisäkkeiden kiinnittämiselle trooleihin ja troolien takiloinnille

Määritelmät

Tässä liitteessä tarkoitetaan

a) ’monilankaisesta punoksesta koostuvalla havaksella’ havasta, joka koostuu kahdesta tai useammasta langasta ja jonka langat voidaan erotella solmujen välissä ilman, että lankojen rakenteelle aiheutuu vahinkoa;

b) ’solmuttomalla havaksella’ havasta, joka on tehty nelisivuisista silmistä, joiden sivut ovat suurin piirtein yhtä pitkät ja joiden kulmat muodostuvat kahden vierekkäisen silmän yhteenpunotuista langoista;

c) ’neliösilmäisellä havaksella’ sellaista havaksen rakennetta, jossa silmän reunojen suunnista toinen on samansuuntainen ja toinen suorassa kulmassa verkon pituusakseliin nähden;

d) ’troolin rungolla’ trooliverkon suippenevaa alkuosaa;

e) ’pidennysosalla’ troolin rungon ja troolin perän välissä olevaa yhdestä tai useammasta paneelista koostuvaa suoraa osaa;

f) ’troolin perällä’ trooliverkon ulommaista, silmäkooltaan samanlaisesta verkosta muodostuvaa osaa, joka on muodoltaan joko lieriömäinen tai suippeneva, jolloin sen poikittaiset osat ovat poikkileikkaukseltaan lähes ympyrän muotoisia, säteeltään vastaavasti joko samansuuruisia tai pieneneviä;

g) ’pallomaisella troolin perällä’ troolin perää, joka muodostuu yhdestä tai useammasta vierekkäisestä silmäkooltaan samanlaisesta paneelista ja jonka silmien lukumäärä lisääntyy pyydyksen perää kohti aiheuttaen sekä troolin perän poikittaisen pituuden kasvamisen verkon pituusakseliin nähden että sen ympärysmitan kasvamisen;

h) ’taskumaisella troolin perällä’ troolin perää, joka madaltuu pystysuunnassa kohti troolin perimmäistä osaa ja jonka poikittaiset osat ovat poikkileikkaukseltaan lähes ellipsejä, akseliltaan samansuuruisia tai pieneneviä. Troolin perän perimmäinen osa muodostuu yhdestä taitetusta paneelista tai verkon pituusakseliin nähden poikittain yhteen punotuista perimmäisistä ylä- ja alapaneeleista;

i) ’poikittaisella jameköydellä’ mitä tahansa ulkopuolista tai verkkoon liittyvää köyttä, joka kulkee verkon pituusakseliin nähden poikittain troolin perän uloimmassa osassa joko pitkin ylä- ja alapaneelin välistä liitosta tai ainoan perimmäisen paneelin taitekohtaa. Se voi olla joko sivuköyden jatke tai erillinen köysi;

j) ’ympärysmitta/kehä’ trooliverkon vinoneliösilmäisen havaksen osalta lasketaan kertomalla poikkileikkauksessa olevien silmien määrä venytetyllä silmäkoolla;

k) ’ympärysmitta/kehä’ trooliverkon neliösilmäisen havaksen osalta lasketaan kertomalla poikkileikkauksessa olevien silmien määrä silmien sivun pituudella.

a) Troolin sallitut lisäkkeet

1. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 3440/84 8 artiklassa säädetään, joko verkon pituusakseliin nähden poikittaista tai pitkittäistä mekaanista vetoketjusuljinta voidaan käyttää taskumaisen troolin perän tyhjennysaukon sulkemiseen.

2. Poikittainen vetoketju on kiinnitettävä enintään 1 metrin päähän troolin perän taimmaisista silmistä.

b) Takilointia koskevat vaatimukset

1. Pallomainen troolin perä on kielletty. Minkään yksittäisen troolin perän kehän missään kohdassa ei samankokoisten silmien lukumäärä saa kasvaa etupäästä takapäähän.

2. Troolin rungon (suippenevan osan) taimmaisen osan tai pidennysosan (suora osa) ympärysmitan on oltava sama kuin suppeassa merkityksessä ymmärretyn troolin perän ympärysmitta sen etuosassa. Neliösilmäisen troolin osalta erityisesti troolin rungon taimmaisen osan tai pidennysosan on oltava 2–4 kertaa suppeassa merkityksessä ymmärretyn troolin perän ympärysmitta sen etuosassa.

3. Neliösilmäpaneeli voidaan lisätä mihin tahansa vedettävään verkkoon, ja se on sijoitettava troolin jatko-osan eteen tai mihin tahansa jatko-osan etuosan ja verkon perän takaosan väliseen kohtaan. Sitä ei saa tukkia millään tavoin sisä- tai ulkopuolisilla lisäkkeillä. Sen on oltava tehty solmuttomasta havasmateriaalista tai havasmateriaalista, jonka solmut eivät liu'u, ja se on kiinnitettävä siten, että silmät pysyvät täysin avoimina koko kalastamisen ajan. Yksityiskohtaiset säännöt neliösilmäpaneelien teknisistä ominaisuuksista annetaan tämän asetuksen 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

4. Vastaavasti voidaan sallia troolien valikoivuuden parantamiseksi tämän asetuksen 29 artiklassa mainitun menettelyn mukaisesti muita kuin edellä 3 kohdassa mainittuja teknisiä välineitä.

5. Aluksella ei saa pitää tai käyttää vedettäviä verkkoja, joiden perä on rakennettu kokonaan tai osin verkkomateriaalista, jossa on muun kuin neliön tai vinoneliön muotoisia silmiä, ellei sitä ole sallittu tämän asetuksen 29 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

6. Edellä olevaa 4–5 kohtaa ei sovelleta aluksesta vedettäviin verkkoihin, joiden perän silmäkoko on pienempi kuin 10 millimetriä.

7. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 3440/84 6 artiklan 4 kohdassa säädetään, pohjatroolien vahvistuspussien silmäkoon on oltava vähintään 120 millimetriä, jos troolin perän silmäkoko on pienempi kuin 60 millimetriä. Tätä säännöstä sovelletaan vain Välimerellä, eikä sillä ole vaikutusta muilla ►M2 unionin ◄ vesillä. Jos troolin perän silmäkoko on vähintään 60 millimetriä, sovelletaan asetuksen (ETY) N:o 3440/84 6 artiklan 4 kohtaa.

8. Taskumaisessa troolin perässä saa olla vain yksi tyhjennysaukko.

9. Poikittaisen jameköyden pituuden on oltava vähintään 20 prosenttia troolin perän ympärysmitasta.

10. Asetuksessa (ETY) N:o 3440/84 määritellyn vahvistuspussin ympärysmitan on pohjatrooliverkkojen osalta oltava vähintään 1,3 kertaa niin suuri kuin troolin perän ympärysmitta.

11. Aluksella ei saa pitää tai käyttää vedettäviä verkkoja, joiden perän rakenne on kokonaan tai osittain yksilankaista verkkomateriaalia, jonka paksuus on yli 3,0 millimetriä.

12. Aluksella ei saa pitää tai käyttää vedettäviä verkkoja, joiden perän rakenne on kokonaan tai osittain monilankaista verkkomateriaalia.

13. Missään pohjatroolin osassa ei saa käyttää verkkomateriaalia, jonka langanpaksuus on yli 6 millimetriä.









LIITE II

Pyydysten ominaisuuksia koskevat vaatimukset

Määritelmät

Tässä liitteessä:

1) Verkkojen pituus määritetään yläköyden pituuden mukaan. Pohjaan laskettavien verkkojen ja ajoverkkojen pituus voidaan määrittää myös niiden massan painon tai tilavuuden perusteella.

2) Verkkojen korkeus määritetään märkinä ja yläköyteen nähden suorassa kulmassa venytettyjen silmien (solmut mukaan luettuna) korkeuksien summana.

1. Pohjaharat

Pohjaharojen leveys saa olla sienieläinten pyyntiin tarkoitettuja haroja lukuun ottamatta enintään 3 metriä.

2. Saartopyydykset (kurenuotat ja kurevaijerittomat nuotat)

►C2 Pyydyksen verkko-osan pituus saa olla enintään ◄ 800 metriä ja verkon korkeus enintään 120 metriä, tonnikalanuottia lukuun ottamatta.

3. Pohjaan laskettavat verkot

3.1 Riimuverkot ja pohjaverkot

1) Riimuverkon korkeus saa olla enintään 4 metriä.

2) Pohjaverkon korkeus saa olla enintään 10 metriä.

3) Yhdellä aluksella ei saa säilyttää eikä siltä saa laskea veteen enempää kuin 6 000 metriä riimuverkkoa tai pohjaverkkoa ottaen huomioon, että tammikuusta 2008 alkaen, jos kalastajia on yksi, tällaista verkkoa saa olla enintään 4 000 metriä, johon voidaan lisätä 1 000 metriä, jos kalastajia on kaksi, ja vielä 1 000 metriä, jos kalastajia on kolme. Tällainen verkko saa olla 31 päivään joulukuuta 2007 asti enintään 5 000 metriä, jos kalastajia on yksi tai kaksi, ja 6 000 metriä, jos kalastajia on kolme.

4) Pohjaverkon yksisäikeen tai langan läpimitta saa olla enintään 0,5 millimetriä.

5) Poiketen siitä mitä edellä 2 kohdassa säädetään, alle 500 metrin pituisten pohjaverkkojen korkeus voi olla enintään 30 metriä. Aluksella ei saa säilyttää enempää kuin 500 metriä pohjaverkkoa, jos verkon korkeus ylittää 2 kohdassa säädetyt 10 metriä.

3.2 Yhdistelmäpohjaverkot (riimuverkko + tavallinen verkko)

1) Yhdistelmäpohjaverkon korkeus saa olla enintään 10 metriä.

2) Yhdellä aluksella ei saa säilyttää eikä siltä saa laskea veteen enempää kuin 2 500 metriä yhdistelmäpohjaverkkoa.

3) Tavallisen verkon yksisäikeen tai langan läpimitta saa olla enintään 0,5 millimetriä.

4) Poiketen siitä mitä edellä 1 kohdassa säädetään, alle 500 metrin pituisten yhdistelmäpohjaverkkojen korkeus voi olla enintään 30 metriä. Aluksella ei saa säilyttää enempää kuin 500 metriä yhdistelmäpohjaverkkoa, jos verkon korkeus ylittää 1 kohdassa säädetyt 10 metriä.

4. Pohjasiimat

1) Yhdellä aluksella ei saa säilyttää eikä siltä saa laskea veteen enempää kuin 1 000 koukkua aluksella olevaa henkilöä kohden eikä enempää kuin 5 000 koukkua alusta kohden.

2) Poiketen siitä mitä edellä 1 kohdassa säädetään, aluksella, joka lähtee yli kolmen päivän kalastusmatkalle, voi säilyttää enintään 7 000 koukkua.

5. Syvänmeren äyriäisten pyynnissä käytettävät sulkupyydykset

Aluksella ei saa säilyttää eikä siltä saa laskea veteen yli 250 sulkupyydystä alusta kohden.

6. Pintasiimat (ajosiimat)

Yhdellä aluksella ei saa säilyttää eikä siltä saa laskea veteen enempää kuin

1) 2 000 koukkua tonnikalaa (Thunnus thynnus) pyytäviltä aluksilta, missä tämän lajin osuus on vähintään 70 prosenttia saaliin elopainosta lajittelun jälkeen;

▼M3

2) 2 500 koukkua miekkakalaa (Xiphias gladius) pyytäviltä aluksilta, missä tämän lajin osuus on vähintään 70 prosenttia saaliin elopainosta lajittelun jälkeen;

▼C1

3) 5 000 koukkua valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) pyytäviltä aluksilta, missä tämän lajin osuus on vähintään 70 prosenttia saaliin elopainosta lajittelun jälkeen.

4) Poiketen siitä mitä edellä 1, 2 ja 3 kohdassa säädetään, aluksella, joka lähtee yli kahden päivän kalastusmatkalle, voi säilyttää saman määrän varakoukkuja.

7. Trooliverkot

Trooliverkkojen kohopaulojen, pohjaköysien, kehän tai ympärysmitan enimmäismittoja koskevat tekniset määritelmät sekä monirikitrooleissa olevien verkkojen enimmäismäärät annetaan lokakuuhun 2007 mennessä tämän asetuksen 30 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.









LIITE III

▼M2

Säilyttämisen vähimmäisviitekoot

▼C1







Tieteellinen nimi Lajin yleisnimi ►M2 Säilyttämisen vähimmäisviitekoot ◄ 1. Kalat Dicentrarchus labrax meribassi 25 cm Diplodus annularis rengassargi 12 cm Diplodus puntazzo nokkasargi 18 cm Diplodus sargus isosargi 23 cm Diplodus vulgaris kaulussargi 18 cm Engraulis encrasicolus (*1) sardelli 9 cm Epinephelus spp. meriahvenet 45 cm Lithognathus mormyrus marmoripagelli 20 cm Merluccius merluccius (*3) kummeliturska 20 cm Mullus spp. mullot 11 cm Pagellus acarne pagelli 17 cm Pagellus bogaraveo pilkkupagelli 33 cm Pagellus erythrinus punapagelli 15 cm Pagrus pagrus pargo 18 cm Polyprion americanus hylkyahven 45 cm Sardina pilchardus (*2) sardiini 11 cm Scomber spp. japaninmakrilli 18 cm Solea vulgaris kielikampela 20 cm Sparus aurata kultaotsa-ahven 20 cm Trachurus spp. piikkimakrillit 15 cm 2. Äyriäiset Homarus gammarus hummeri 300 mm KP105 mm SP Nephrops norvegicus keisarihummeri 20 mm SP70 mm KP Palinuridae langusti 90 mm SP Parapenaeus longirostris katkarapu 20 mm SP 3. Nilviäiset Pecten jacobeus kampasimpukka 10 cm Venerupis spp. mattosimpukka 25 mm Venus spp. venussimpukka 25 mm (*1) Sardelli: jäsenvaltiot voivat muuttaa ►M2 säilyttämisen vähimmäisviitekoon ◄ 110 yksilöksi kilogrammassa. (*2) Sardiini: jäsenvaltiot voivat muuttaa ►M2 säilyttämisen vähimmäisviitekoon ◄ 55 yksilöksi kilogrammassa. (*3) Kummeliturska: 31 päivään joulukuuta 2008 saakka sallitaan kuitenkin vaihteluväli, joka on 15 prosenttia painosta 15–20 cm:n pituiselle kummeliturskalle. Yksittäisten alusten merellä tai purkamispaikassa on noudatettava tätä vaihteluväliä ja sitä on noudatettava myös ensimmäisessä purkamisen jälkeisessä myyntipaikassa ja sen jälkeen koti- ja ulkomaankaupassa. KP = kokonaispituus; SP = selkäkilven pituus.









LIITE IV

Meren eliöiden koon mittaaminen

1. Kalan koko on mitattava kuvassa 1 esitetyllä tavalla kuonon kärjestä pyrstöevän kärkeen.

2. Keisarihummerin (Nephrops norvegicus) koko mitataan kuvassa 2 esitetyllä tavalla:

— joko selkäkilven pituutena keskiviivan suuntaisesti jommankumman silmän takaa eturuumiin eli selkäkilven uloimman selänpuoleisen reunan keskipisteeseen, tai

— kokonaispituutena otsapiikin kärjestä peräkilven uloimpaan reunaan ilman ulokkeita.

3. Hummerin (Homarus gammarus) koko mitataan kuvassa 3 esitetyllä tavalla

— joko selkäkilven pituutena keskiviivan suuntaisesti jommankumman silmän takaa eturuumiin eli selkäkilven uloimman selänpuoleisen reunan keskipisteeseen, tai

— selkäkilven pituutena otsapiikin kärjestä peräkilven uloimpaan reunaan ilman ulokkeita.

4. Langustin (Palinuridae) koko mitataan kuvassa 4 esitetyllä tavalla selkäkilven pituutena keskiviivan suuntaisesti otsapiikin kärjestä selkäkilven uloimpaan selänpuoleiseen reunaan.

5. Simpukoiden koko on mitattava kuvan 5 mukaisesti kuoren pisimmästä osasta.

Kuvio 1







Kuvio 2 Kuvio 3 (Nephrops) Keisarihummeri (Homarus) Hummeri a) Selkäkilven pituus b) Kokonaispituus

Kuvio 4

Kuvio 5









LIITE V

25 meripeninkulman hallintovyöhyke Maltan saarten ympärillä

a) Sallitut troolikalastusalueet Maltan saarten ympärillä: maantieteelliset koordinaatit







Vyöhyke A Vyöhyke H A1 — 36,0172 oN, 14,1442 oE H1 — 35,6739 oN, 14,6742 oE A2 — 36,0289 oN, 14,1792 oE H2 — 35,4656 oN, 14,8459 oE A3 — 35,9822 oN, 14,2742 oE H3 — 35,4272 oN, 14,7609 oE A4 — 35,8489 oN, 14,3242 oE H4 — 35,5106 oN, 14,6325 oE A5 — 35,8106 oN, 14,2542 oE H5 — 35,6406 oN, 14,6025 oE A6 — 35,9706 oN, 14,2459 oE Vyöhyke B Vyöhyke I B1 — 35,7906 oN, 14,4409 oE I1 — 36,1489 oN, 14,3909 oE B2 — 35,8039 oN, 14,4909 oE I2 — 36,2523 oN, 14,5092 oE B3 — 35,7939 oN, 14,4959 oE I3 — 36,2373 oN, 14,5259 oE B4 — 35,7522 oN, 14,4242 oE I4 — 36,1372 oN, 14,4225 oE B5 — 35,7606 oN, 14,4159 oE B6 — 35,7706 oN, 14,4325 oE Vyöhyke C Vyöhyke J C1 — 35,8406 oN, 14,6192 oE J1 — 36,2189 oN, 13,9108 oE C2 — 35,8556 oN, 14,6692 oE J2 — 36,2689 oN, 14,0708 oE C3 — 35,8322 oN, 14,6542 oE J3 — 36,2472 oN, 14,0708 oE C4 — 35,8022 oN, 14,5775 oE J4 — 36,1972 oN, 13,9225 oE Vyöhyke D Vyöhyke K D1 — 36,0422 oN, 14,3459 oE K1 — 35,9739 oN, 14,0242 oE D2 — 36,0289 oN, 14,4625 oE K2 — 36,0022 oN, 14,0408 oE D3 — 35,9989 oN, 14,4559 oE K3 — 36,0656 oN, 13,9692 oE D4 — 36,0289 oN, 14,3409 oE K4 — 36,1356 oN, 13,8575 oE K5 — 36,0456 oN, 13,9242 oE Vyöhyke E Vyöhyke L E1 — 35,9789 oN, 14,7159 oE L1 — 35,9856 oN, 14,1075 oE E2 — 36,0072 oN, 14,8159 oE L2 — 35,9956 oN, 14,1158 oE E3 — 35,9389 oN, 14,7575 oE L3 — 35,9572 oN, 14,0325 oE E4 — 35,8939 oN, 14,6075 oE L4 — 35,9622 oN, 13,9408 oE E5 — 35,9056 oN, 14,5992 oE Vyöhyke F Vyöhyke M F1 — 36,1423 oN, 14,6725 oE M1 — 36,4856 oN, 14,3292 oE F2 — 36,1439 oN, 14,7892 oE M2 — 36,4639 oN, 14,4342 oE F3 — 36,0139 oN, 14,7892 oE M3 — 36,3606 oN, 14,4875 oE F4 — 36,0039 oN, 14,6142 oE M4 — 36,3423 oN, 14,4242 oE M5 — 36,4156 oN, 14,4208 oE Vyöhyke G Vyöhyke N G1 — 36,0706 oN, 14,9375 oE N1 — 36,1155 oN, 14,1217 oE G2 — 35,9372 oN, 15,0000 oE N2 — 36,1079 oN, 14,0779 oE G3 — 35,7956 oN, 14,9825 oE N3 — 36,0717 oN, 14,0264 oE G4 — 35,7156 oN, 14,8792 oE N4 — 36,0458 oN, 14,0376 oE G5 — 35,8489 oN, 14,6825 oE N5 — 36,0516 oN, 14,0896 oE N6 — 36,0989 oN, 14,1355 oE

b) 200 metrin syvyyskäyrän joidenkin kauttakulkupisteiden maantieteelliset koordinaatit 25 meripeninkulman hallintovyöhykkeellä







ID Leveys Pituus 1 36,3673 oN 14,5540 oE 2 36,3159 oN 14,5567 oE 3 36,2735 oN 14,5379 oE 4 36,2357 oN 14,4785 oE 5 36,1699 oN 14,4316 oE 6 36,1307 oN 14,3534 oE 7 36,1117 oN 14,2127 oE 8 36,1003 oN 14,1658 oE 9 36,0859 oN 14,152 oE 10 36,0547 oN 14,143 oE 11 35,9921 oN 14,1584 oE 12 35,9744 oN 14,1815 oE 13 35,9608 oN 14,2235 oE 14 35,9296 oN 14,2164 oE 15 35,8983 oN 14,2328 oE 16 35,867 oN 14,4929 oE 17 35,8358 oN 14,2845 oE 18 35,8191 oN 14,2753 oE 19 35,7863 oN 14,3534 oE 20 35,7542 oN 14,4316 oE 21 35,7355 oN 14,4473 oE 22 35,7225 oN 14,5098 oE 23 35,6951 oN 14,5365 oE 24 35,6325 oN 14,536 oE 25 35,57 oN 14,5221 oE 26 35,5348 oN 14,588 oE 27 35,5037 oN 14,6192 oE 28 35,5128 oN 14,6349 oE 29 35,57 oN 14,6717 oE 30 35,5975 oN 14,647 oE 31 35,5903 oN 14,6036 oE 32 35,6034 oN 14,574 oE 33 35,6532 oN 14,5535 oE 34 35,6726 oN 14,5723 oE 35 35,6668 oN 14,5937 oE 36 35,6618 oN 14,6424 oE 37 35,653 oN 14,6661 oE 38 35,57 oN 14,6853 oE 39 35,5294 oN 14,713 oE 40 35,5071 oN 14,7443 oE 41 35,4878 oN 14,7834 oE 42 35,4929 oN 14,8247 oE 43 35,4762 oN 14,8246 oE 44 36,2077 oN 13,947 oE 45 36,1954 oN 13,96 oE 46 36,1773 oN 13,947 oE 47 36,1848 oN 13,9313 oE 48 36,1954 oN 13,925 oE 49 35,4592 oN 14,1815 oE 50 35,4762 oN 14,1895 oE 51 35,4755 oN 14,2127 oE 52 35,4605 oN 14,2199 oE 53 35,4453 oN 14,1971 oE









LIITE VI

Vastaavuustaulukko







Asetus (EY) N:o 1626/94 Tämä asetus 1 artiklan 1 kohta 1 artiklan 1 kohta 1 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta 7 artikla, 17 artikla ja 19 artikla 1 artiklan 2 kohdan toinen alakohta 3 artikla 2 artiklan 1 ja 2 kohta 8 artikla 2 artiklan 3 kohta 13 artiklan 5 kohta, 17 artikla ja 19 artikla 3 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 13 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 5 kohta 3 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 13 artiklan 5 kohta, 14 artiklan 2 ja 3 kohta ja 19 artikla 3 artiklan 1 kohdan kolmas (1 a) alakohta 4 artikla, 13 artiklan 9 ja 10 kohta ja 19 artikla 3 artiklan 2 kohta 13 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ja 8 kohta ja 19 artikla 3 artiklan 3 kohta 4 artikla, 13 artiklan 10 kohta ja 19 artikla 3 artiklan 4 kohta 13 artiklan 3 ja 7 kohta ja 19 artikla 4 artikla 7 artikla 5 artikla 12 artikla ja liite II 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 2 kohta 9 artiklan 1 ja 2 kohta 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 9 artiklan 7 kohta, 14 artiklan 1 ja 3 kohta 6 artiklan 3 kohta Liite II Määritelmät 7 artikla 22 artikla 8 artiklan 1 ja 3 kohta 15 artikla, liite III ja liite IV 8 a artikla 26 artikla 8 b artikla 27 artikla 9 artikla 1 artiklan 2 kohta 10 a artikla 29 artikla 11 artikla 32 artikla Liite I 3 artikla ja 4 artikla Liite II 11 artikla, liite I ja liite II Liite III 9 artiklan 3, 4 ja 5 kohta Liite IV Liite III Liite V b Liite V