1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 2päivänä elokuuta 1972 ,
ajoneuvojen dieselmoottoreiden päästöjen vähentämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
(72/306/ETY)
(EYVL L 190, 20.8.1972, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Komission direktiivi 89/491/ETY, annettu 17 päivänä heinäkuuta 1989 L 238 43 15.8.1989
►M2Komission direktiivi 97/20/EY, annettu 18 päivänä huhtikuuta 1997 L 125 21 16.5.1997
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 2päivänä elokuuta 1972 ,
ajoneuvojen dieselmoottoreiden päästöjen vähentämiseksi toteutet-
tavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
lähentämisestä
(72/306/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,
sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka moottoriajoneuvojen on kansallisen
lainsäädännön mukaan täytettävä, koskevat muun muassa ajoneuvojendieselmoottoreiden päästöjä,
nämä vaatimukset eroavat jäsenvaltioittain; sen vuoksi on tarpeen, että
jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko voimassa olevien määräys-tensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti, jotta moottoriajoneuvojen janiiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden
lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa
neuvoston direktiivissä 70/156/ETY(
1) säädetty ETY-tyyppihyväksyntä-
menettely voidaan ottaa käyttöön kaikkien ajoneuvotyyppien osalta, ja
teknisten vaatimusten osalta on suositeltavaa käyttää Yhdistyneiden
Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntöä N:o 24 ”ajoneuvojenhyväksyntää koskevat yhdenmukaiset määräykset, jotka koskevatdieselmoottorikäyttöisten ajoneuvojen moottoreiden päästöjä”, joka on20 päivänä maaliskuuta 1958 tehdyn moottoriajoneuvojen varusteiden ja
osien hyväksymisehtojen yhdenmukaistamista ja hyväksymisten vasta-
vuoroista tunnustamista koskevan sopimuksen liitteenä(
2),
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä ’ajoneuvolla’ tarkoitetaan kaikkia dieselmoottor-
ikäyttöisiä tieliikenteeseen tarkoitettuja, korilla varustettuja tai ilman sitäolevia vähintään nelipyöräisiä ajoneuvoja, joiden suurin rakenteellinennopeus on yli 25 km/h, lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja,maatalous- ja metsätraktoreita ja liikkuvia koneita.
2 artikla
Jäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvolta ETY-tyyppihyväksyntää tai
kansallista tyyppihyväksyntää ajoneuvon dieselmoottorin päästöihin
liittyvistä syistä, jos kyseinen moottori vastaa ►
M2asiaa koskevien
liitteiden vaatimuksia ◄.
3 artikla
Tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että se saa tiedon kaikista liitteessä I
olevassa►M21.1 kohdassa ◄tarkoitetuista osien tai ominaisuuksien
muutoksista. Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten onpäätettävä, onko muutetulle ajoneuvotyypille tehtävä uusia testejä ja1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1
(2) Asiakirja E/ECE/324 — E/ECE/TRANS/505, Rev. 1/Add. 23, 23.8.1971▼M2
▼B
▼B
laadittava uusi seloste. Jos nämä testit osoittavat, ettei muutos täytä tässä
direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, muutoksia ei saa hyväksyä.
4 artikla
Tarvittavat muutokset liitteiden mukauttamiseksi tekniseen kehitykseen
annetaan moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväk-
syntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä
helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädettyämenettelyä noudattaen.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämändirektiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolleviipymättä.
2. Lisäksi jäsenvaltioiden on tämän direktiivin tiedoksi antamisen
jälkeen huolehdittava siitä, että tieto niiden tässä direktiivissä tarkoi-
tettuja kysymyksiä koskevista keskeisistä laeista, asetuksista jahallinnollisista määräyksistä, jotka jäsenvaltiot aikovat antaa, toimite-taan komissiolle riittävän ajoissa, jotta se voi esittää huomautuksensa.
6 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 3
▼M2
LIITELUETTELO
Liite I: Määritelmät, EY-tyyppihyväksynnän hakeminen, EY-tyyppi-
hyväksynnän myöntäminen, korjatun absorptiokertoimen
tunnus, vaatimukset ja testit, tyypin muutokset ja tuotannon
vaatimustenmukaisuus
Lisäys1:IlmoituslomakeLisäys2:Tyyppihyväksyntätodistus
Liite II: Esimerkki korjatun absorptiokertoimen tunnuksesta
Liite III: Vakionopeustesti
Liite IV: Kiihdytystesti
Liite V: Polttoainejärjestelmän tekniset ominaisuudet
Liite VI: Vakionopeustestissä sovellettavat raja-arvot
Liite VII: Savutusmittarin ominaisuudet
Liite VIII: Savutusmittarin asennus ja käyttö1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 4
▼B
LIITE I►M2 ◄
MÄÄRITELMÄT, EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN, EY-
TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN; KORJATUN ABSORPTIO-
KERTOIMEN TUNNUS, VAATIMUKSET JA TESTIT, TYYPIN
MUUTOKSET, TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
►M21◄MÄÄRITELMÄT
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
►M21.1◄”ajoneuvotyypillä ajoneuvon moottorin aiheuttamien päästöjen
rajoittamisen osalta” moottoriajoneuvoja, jotka eivät olennaisesti eroa
toisistaan ►M2lisäyksessä 1 ◄määriteltyjen ajoneuvon ja moottorin
ominaisuuksien osalta;
►M21.2◄”dieselmoottorilla” puristussytytysperiaatteella toimivaa moot-
toria;
►M21.3◄”kylmäkäynnistyslaitteella” laitetta, joka toiminnallaan tilapäisesti
lisää moottoriin syötettävän polttoaineen määrää ja joka on tarkoitettu
helpottamaan moottorin käynnistymistä;
►M21.4◄”savutusmittarilla” mittalaitetta, jolla jatkuvasti mitataan
ajoneuvon tuottamien pakokaasujen kykyä absorboida valoa.
►M22◄ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN
2.1Valmistajanontehtäväajoneuvotyypindieselmoottorinpäästöjenosalta
direktiivin70/156/ETY3artiklan4kohdanmukainenEY-tyyppihyväk-syntähakemus.
2.2Ilmoituslomakkeenmalliesitetäänlisäyksessä1.
►M22.3◄Moottori jala itteet, jotkaesitetään ►M2lisäyksessä 1 ◄ja
jotka asennetaan hyväksyttävään ajoneuvoon, on toimitettava 5 kohdassa
tarkoitettuja hyväksyntätestejä suorittavalle tutkimuslaitokselle. Valmis-
tajan pyynnöstä ja hyväksyntätestejä suorittavan tutkimuslaitoksen
suostumuksella voidaan testit kuitenkin suorittaa hyväksyttäväksi
esitettyä ajoneuvotyyppiä edustavalla ajoneuvolla.
3 EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN
3.1 Jos asiaankuuluvat vaatimukset täytetään, EY-tyyppihyväksyntä
myönnetään direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 3 kohdan ja tarvittaessa
4 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
3.2 EY-tyyppihyväksyntätodistuksen malli esitetään lisäyksessä 2.
3.3 Tyyppihyväksyntänumero annetaan direktiivin 70/156/ETY liitteen VII
mukaisesti jokaiselle hyväksytylle ajoneuvotyypille. Sama jäsenvaltio ei
saa antaa samaa numeroa toiselle ajoneuvotyypille.
4 KORJATUN ABSORPTIOKERTOIMEN TUNNUS
►M24.1◄Kaikkiin tämän direktiivin mukaisesti hyväksyttyä tyyppiä oleviin
ajoneuvoihin on kiinnitettävä ►M2lisäyksessä 2 esitetyn tyyppihyväk-
syntätodistuksen lisäyksessä ◄tarkoitettuun, näkyvään ja
helppopääsyiseen paikkaan suorakulmion muotoinen tunnus, joka sisältää
hyväksyntähetkellä kiihdytystestissä saavutettua, korjattua absorptioker-
rointa osoittavan lukeman, joka lasketaan liitteessä IV olevassa 3.2
kohdassa tarkoitetulla menetelmällä ja joka ilmaistaan yksiköinä m−1.
►M24.2◄Tunnuksen on oltava helposti luettavissa ja pysyvästi merkitty.
►M24.3◄Esimerkki tästä tunnuksestaesitetään ►M2liitteessä II ◄.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 5
▼M2
▼B
▼M2
▼B▼B
▼M2
▼B
5 VAATIMUKSET JA TESTIT
5.1Yleistä
Osien, jotka voivat vaikuttaa päästöjen määrään, on oltava siten
suunniteltuja, valmistettuja ja asennettuja, että ajoneuvo on tavanomai-
sessa käytössä, siihen kohdistuvasta tärinästä huolimatta, tämän
direktiivin säännösten mukainen.
5.2Kylmäkäynnistyslaitteita koskevat vaatimukset
5.2.1 Kylmäkäynnistyslaite on oltava siten suunniteltu ja rakennettu, ettei sitä
voida käynnistää tai pitää käynnissä moottorin käydessä tavanomaisesti.
5.2.2 Edellä 5.2.1 kohtaa ei sovelleta tapauksiin, joissa jokin seuraavista
edellytyksistä täyttyy:
5.2.2.1 Moottorin vakiokierrosnopeudella tuottamien pakokaasujen valonabsorp-
tiokertoimet, mitattuna liitteessä III esitetyllä menetelmällä,
kylmäkäynnistyslaite toiminnassa, eivät ylitä liitteessä VI vahvistettuja
raja-arvoja.
5.2.2.2 Kylmäkäynnistyslaitteen toiminnassa pitäminen aiheuttaa moottorin
sammumisen kohtuullisen ajan kuluessa.
5.3Päästöjä koskevat vaatimukset
5.3.1 Hyväksyntätestiin toimitetun ajoneuvon päästöt on mitattava liitteissä III
ja IV esitetyllä kahdella menetelmällä, nimittäin vakionopeuksilla ja
kiihdyttämällä suoritetuillatesteillä(1).
5.3.2 Jäljempänä liitteessä III selostetullamenetelmällä mita tut päästöt eivät
saa ylittää liitteessä VI vahvistettuja raja-arvoja.
5.3.3 Sellaisten moottoreiden, joita käytetään pakokaasuahtimella, kiihdytys-
testissä mitattu absorptiokerroin ei saa ylittää liitteessä VI vahvistettuja
raja-arvoja nimellisvirtauksella, joka vastaa suurinta vakionopeustestissä
mitattua absorptiokerrointa, lisättynä 0,5−1:llä.
5.4 Vastaavien mittauslaitteiden käyttö on sallittua. Jos käytetään muuta kuin
liitteessä VII esitetyn mukaista mittauslaitetta, sillä saatujen mittaustu-
losten vastaavuus kyseistä moottoria käytettäessä on kuitenkin
osoitettava.
6 TYYPIN JA TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MUUTOKSET
6.1 Muutettaessa tämän direktiivin mukaisesti annettua tyyppiä ja tyyppi-
hyväksyntää sovelletaan direktiivin 70/156/ETY 5 artiklan säännöksiä.
7 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
7.1 Toimenpiteet tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi toteu-
tetaan direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan säännösten mukaisesti.
7.2 Erityisesti ajoneuvon vastaavuus hyväksyttyä tyyppiä olevan ajoneuvon
kanssa dieselmoottorien päästöjen osalta tarkastetaan lisäyksessä 2
esitetyn tyyppihyväksyntätodistuksen lisäyksen liitteessä lueteltujen
tietojen perusteella. Sen lisäksi:
►M27.2.1◄jos tarkastus tehdään sarjasta otetulle ajoneuvolle, testit on
tehtävä seuraavasti:
►M27.2.1.1◄jos ajoneuvolle ei ole suoritettu sisäänajoa, suoritetaan
liitteen IV mukainen kiihdytystesti. Ajoneuvon katsotaan olevan
tyyppihyväksytyn ajoneuvon mukainen, jos mitattu absorptiokerroin ei
ylitä enempää kuin 0,5 m−1:ä hyväksyntämerkissä olevaa lukemaa.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 6
(1) Kiihdytystesti on suoritettava sen vuoksi, että viranomiset, jotka tarkastavat käytössä
olevia ajoneuvoja tällä menetelmällä, saavat käyttöönsä vertailuluvun▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
►M27.2.1.2◄jos►M27.2.1.1◄kohdan mukaisessa testissä mitattu
arvo ylittää enemmän kuin 0,5 m−1:iä hyväksyntämerkissä olevan
lukeman, kyseistä tyyppiä olevalle ajoneuvolle tai sen moottorille on
suoritettava liitteen III mukainen vakionopeustesti, jonka tulokset eivät
saa ylittää liitteessä VI vahvistettuja raja-arvoja.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 7
▼M2
▼M2
Lisäys 1
ILMOITUSLOMAKE N:o …
Neuvoston direktiivin 70/156/ETY liitteen i mukaan ajoneuvon EY-tyyppihyväksynnästä
dieselmoottoreiden päästöjen vähentämiseksi toteutettavien toimenpiteiden osalta
(Direktiivi 72/306/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä …/…/EY)
1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 8
(1) Tässä ilmoituslomakkeessa käytetyt kohtien numerot ja alaviitteet vastaavat direktiivin 70/156/ETY liittessä I
olevia numeroja ja alakohtia. Tämän direktiivin kannalta tarpeettomat kohdat on jätetty pois.
▼M2
1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 9
▼M2
1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 10
▼M2
1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 11
▼M2
Lisäyksen 1 lisäys
LISÄTIETOJA TESTAUSOLOSUHTEISTA
1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 12
▼M2
Lisäys 2
MALLI
(enimmäiskoko: 4A (210 × 297))
1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 13
▼M2
1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 14
▼M2
Lisäys ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntätodistukseen N:o …
direktiivin 72/306/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä …/…/EY mukaisen
ajoneuvon tyyppihyväksynnän osalta
1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 15
▼M2
LIITE II
ESIMERKKI KORJATUN ABSORPTIOKERTOIMEN TUNNUKSESTA
Edellä esitetty tunnus osoittaa, että korjattu absorptiokerroin on 1,30 m−1.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 16
▼B
LIITE III
VAKIONOPEUSTESTI RAJAMOMENTILLA
1 JOHDANTO
1.1 Tässä liitteessä esitetään menetelmä päästöjen määrittämiseksi vakiono-
peuksilla.
1.2 Testi voidaan suorittaa joko moottorille tai ajoneuvolle.
2 MITTAUSPERIAATE
2.1 Moottorin tuottamien pakokaasujen läpinäkymättömyys mitataan täydellä
kuormalla moottorin käydessä vakionopeudella. Mittaukset tehdään
kuudessa pisteessä, jotka ovat tasaisesti jakautuneet säätimen täydellä
kuormalla salliman suurimman kierrosnopeuden ja seuraavista kahdesta
suuremman kierrosnopeuden välille:
— 45 % suurimman tehon kierrosnopeudesta,
— 1 000 r/min.
Mittausten ääripisteiden on sijaittava edellä määritettyjä rajanopeuksia
vastaavissa pisteissä.
2.2 Vapaavalintaisesti kytkettävällä ahtimella varustetulle dieselmoottorille,
jonka käyttöönotto automaattisesti lisää moottoriin syötettävän polttoaineen
määrää, mittaukset on suoritettava sekä ahdin toiminnassa että se pois
kytkettynä.
Jokaisella moottorin kierrosnopeudella mittaustulos on suurempi saadusta
kahdesta arvosta.
3 TESTAUSOLOSUHTEET3.1Ajoneuvo tai moottori
3.1.1 Moottorin tai ajoneuvon on oltava mekaanisesti hyvässä kunnossa.
Moottorin on oltava sisäänajettu.
3.1.2 Moottori on testattava ►
M2liitteen I lisäyksessä 1 ◄määrätyillä
laitteilla.
3.1.3 Moottorin säätöjen on oltava valmistajan ilmoittamissa ja ►M2liitteen I
lisäyksessä 1 ◄vahvistetuissa arvoissa.
3.1.4 Pakojärjestelmässä ei saa olla kuristimia, joiden läpi menevä pakokaasu
voisi laimentua.
3.1.5 Moottorin on oltava valmistajan ilmoittamassa tavanomaisessa käyttökun-
nossa. Erityisesti jäähdytysnesteen ja moottoriöljyn on oltava valmistajan
ilmoittamassa tavanomaisessa käyntilämpötilassa.
3.2Polttoaine
Polttoaineen on oltava vertailupolttoainetta, jonka eritelmät on määritelty
liitteessä V.
3.3Testauslaboratorio
3.3.1 Laboratorion absoluuttinen lämpötila T ilmaistuna Kelvin-asteina, ja
ilmanpaine H ilmaistuna torr-asteina on mitattava ja tuloksista on
laskettava muuttuja F seuraavien yhtälöiden avulla.
F¼750
H/C18/C190;65
/C2T
298/C18/C190;5
3.3.2 Testi voidaan hyväksyä, jos kerroin F täyttää ehdon: 0,98 ≤F≤1,02.
3.4Näytteenotto- ja mittauslaitteet
Pakokaasujen valonabsorptiokerroin on mitattava savutusmittarilla, joka
täyttää liitteen VII vaatimukset ja joka on asennettu liitteen VIII
mukaisesti.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 17
▼B
4 RAJA-ARVOT
4.1 Jokaiselle kuudelle mittausnopeudelle, jolla absorptiokerroin on mitattu 2.1
kohdan mukaisesti, lasketaan nimelliskaasuvirtaus G litraa/s seuraavia
kaavoja käyttäen:
— kaksitahtimoottorit: G ¼Vn
60
— nelilahtimoottorit: G ¼Vn
120
jossa:
V = moottorin sylinteritilavuus litroina,
n = moottorin kierrosnopeus r/min.
4.2 Pakokaasujen absorptiokerroin ei saa yhdessäkään kuudesta mittauspis-
teestä ylittää liitteen VI taulukossa vahvistettuja raja-arvoja. Jos
nimellisvirtaus ei ole mikään taulukossa mainituista arvoista, raja-arvo
määritetään interpoloimalla suhteellisten osien periaatteella.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 18
▼B
LIITE IV
KIIHDYTYSTESTI
1 TESTAUSOLOSUHTEET
1.1 Testi on suoritettava ajoneuvolle tai moottorille, jolle on tehty liitteen III
mukainen vakionopeustesti.
1.1.1 Jos moottoria testataan moottoritestipenkissä, testi on suoritettava mahdol-
lisimman pian vakionopeuksilla tehdyn savutusmittauksen jälkeen.
Erityisesti jäähdytysnesteen ja voiteluöljyn on oltava valmistajan ilmoitta-
missa tavanomaisissa käyntilämpötiloissa.
1.1.2 Jos testi suoritetaan paikallaan olevalle ajoneuvolle, moottori on ensin
ajettava tavanomaiseen käyntilämpötilaan ajamalla tiellä tavanomaisissa
toimintaolosuhteissa. Testi on suoritettava mahdollisimman pian ajon
jälkeen.
1.2 Palotilaa ei saa jäähdyttää tai liata pitkällä joutokäynnillä ennen testin
suorittamista.
1.3 Testausolosuhteiden on oltava liitteessä III olevassa 3.1, 3.2 ja 3.3 kohdassa
määritettyjen mukaiset.
1.4 Testausolosuhteiden on oltava liitteessä III olevan 3.4 kohdan määritetyt ja
näytteenotossa ja mittauksessa on käytettävä kohdassa tarkoitettua laitetta.
2 TESTAUSMENETELMÄT
2.1 Jos testi suoritetaan testipenkissä, moottori on irrotettava jarrusta, joka
korvataan joko osilla, jotka pyörivät ajoneuvossa vaihteen ollessa vapaalla,
tai kappaleella, joka hitausmomentiltaan vastaa niitä.
2.2 Jos testi suoritetaan ajoneuvolle, vaihteen on oltava vapaalla ja voiman-
siirto moottorin java ihteiston välillä kytkettynä.
2.3 Moottorin käydessä joutokäyntiä kaasupoljinta painetaan nopeasti, mutta ei
rajusti, ruiskutuspumpun suurimman mahdollisen syötön aikaansaamiseksi.
Kaasupoljin pidetään pohjassa, kunnes moottori saavuttaa suurimman
kierrosnopeutensa ja säädin alkaa toimia. Heti tämän nopeuden saavutta-
misen jälkeen kaasupoljin vapautetaan ja odotetaan, kunnes moottori
palautuu joutokäyntinopeuteen ja savutusmittarin lukema laskee vastaa-
vasti.
2.4 Edellä 2.3 kohdan mukainen toimenpide toistetaan vähintään kuusi kertaa
pakojärjestelmän puhdistamiseksi ja mahdollisesti tarvittavien mittauslait-
teen säätöjen suorittamiseksi. Kussakin peräkkäisessä kiihdytyksessä luettu
savutuksen suurin arvo merkitään muistiin ja testiä toistetaan, kunnes arvot
vakiintuvat tietylle tasolle. Kiihdytysten välisten joutokäyntijaksojen
aikana syntyviä lukemia ei oteta huomioon. Arvojen katsotaan vakiin-
tuneen, kun neljä peräkkäistä lukemaa ei eroa toisistaan enempää kuin 0,25
m−1:ä eikä muodosta laskevaa sarjaa. Absorptiokertoimeksi XMmerkitään
näiden neljän arvon aritmeettinen keskiarvo.
2.5 Ahtimella varustetuissa moottoreissa noudatetaan tarvittaessa seuraavia
erityisvaatimuksia:
2.5.1 Moottoreille, joissa käytetään mekaanista, toiminnasta poiskytkettävää
ahdinta, suoritetaan kaksi täydellistä testisarjaa, joista toisessa ahdin on
käytössä jatoisessairtikytkettynä. Testin tulokseksi merkitään suurempi
edellä tarkoitetuista arvoista.
2.5.2 Moottoreille, joissa ahdin voidaan kytkeä pois toiminnasta kuljettajan
käyttämällä ohitusventtiilillä, suoritettavat testit on tehtävä ohitusventtiili
avattuna ja suljettuna. Testin tulokseksi merkitään suurempi näin saaduista
arvoista.
3 ABSORPTIOKERTOIMEN KORJATUN ARVON MÄÄRITTÄMINEN
3.1Merkinnät
XM= absorptiokertoimen arvo kiihdytystestissä, mitattuna tässä liit-
teessä olevan 2.4 kohdan mukaisesti.
XL= absorptiokertoimen korjattu arvo kiihdytystestissä.
SM= vakionopeudella mitattu absorptiokertoimen arvo (liitteessä III
oleva 2.1 kohta), joka on lähinnä samaa nimellisvirtausta
vastaavaa raja-arvoa.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 19
▼B
SL= absorptiokertoimen arvo nimellisvirtaukselle (liitteessä III oleva
4.2 kohta), joka vastaa arvon SMantanutta mittauspistettä.
L = savutusmittarin tehollinen valon kulkema matka.
3.2 Kun absorptiokerroin ilmaistaan yksiköinä m1java lon kulkematehollinen
matka metreinä, korjatun arvon XLantaa pienempi seuraavasta kahdesta
lausekkeesta:
X0
L¼SL
SM/C1XMtai X00
L¼XMþ0;51972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 20
▼B
LIITE V
HYVÄKSYNTÄTESTEISSÄ JA TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKAS-
TAMISESSA KÄYTETTÄVÄN OHJEPOLTTOAINEEN TEKNISET OMINAISUUDET
Vertailupolttoaine CEC RF-03-A-84 (1)(3)(7)
Raja-arvot ja yksiköt Vertailumenetelmä
Setaaniluku (4) väh. 49 ASTM D 613
enint. 53
Tiheys 15 ºC (kg/l) väh. 0,835 ASTM D 1298
enint. 0,845
Tislautu-
minen (2),50 % väh. 245 ºC ASTM D 86
90 % väh. 320 ºC
enint. 340 ºC
Lopullinen kiehumispiste enint. 370 ºC
Leimahduspiste väh. 55 ºC ASTM D 93
Samepiste väh. - EN 116 (CEN)
enint. − 5 ºC
Viskositeetti 40 ºC väh. 2,5 mm2/S ASTM D 445
enint. 3,5 mm2/S
Rikkipitoisuus (vähimmäispitoisuus
ilmoitettava)ASTM D 1266/D 2622
D 2785
max. 0,05 % painosta
Kuparikorroosiokoe enint. 1 ASTM D 130
Hiiltojäte 10 %:n pohjasta enint. 0,2 % painosta ASTM D 189Tuhkapitoisuus enint. 0,01 % painosta ASTM D 482
Vesipitoisuus enint. 0,05 % painosta ASTM D 95/D 1744
Vahva happoluku enint. 0,2 mg KPH/g
Hapettuminen (
6) enint. 2,5 mg/100 m ASTM D 2274
Lisäaineet (5)
Hiilivetysuhde (ilmoitettava)
(1) Vastaavia ISO:n menetelmiä sovelletaan, kun ne julkaistaan niiden kattaessa kaikki edellä luetellut ominaisuudet.
(2) Taulukossa annetut luvut esittävät haihtuneita määriä (tuottoprosentti + häviöprosentti).
(3) Taulukon luvut ovat ”todellisia arvoja”. Niiden raja-arvot määritellään ”Öljytuotteiden laadun määritystä”
koskevan ASTM D 3244 mukaan; enimmäisarvon määrityksessä otetaan huomioon 2R:n vähimmäispoikkeamanollasta ylöspäin; enimmäis- ja vähimmäisarvoa määritettäessä vähimmäispoikkeama on 4R (R = toistettavuus).
Huolimatta tästä tilastointitarkoituksiin tarvittavasta toimenpiteestä, polttoaineen valmistajan on aina pyrittävä
nolla-arvoon, kun vaadittu enimmäisarvo on 2R, ja keskiarvoon, kun polttoaineen ominaisuudelle on annettuenimmäis- ja vähimmäisarvo. Jos on tarpeen selventää täyttääkö polttoaine eritelmän vaatimukset, sovelletaanASTM D 3244.
(
4) Setaanilukualueeseen sovelletaan 4R:n vähimmäisvaatimusta. Jos polttoaineen toimittajan ja käyttäjän välille
syntyy asiasta erimielisyyttä, se voidaan ratkaista ASTM D 3244 perustuvien vertailumittausten avulla; tulos onyksittäisten määritysten asemasta perustettava riittävään moneen mittaukseen.
(
5) Polttoaine saa koostua ainoastaan suoratislauksella tuotettujen krakattujen mineraaliöljytisleiden osista, joista
rikinpoisto on sallittu. Polttoaine ei saa sisältää metallisia lisäaineita eikä syttymisherkkyyttä parantavialisäaineita.
(
6) Vaikka polttoaineen hapettuminen estetään varsin tehokkaasti, sen varastointiaika on yleensä rajallinen.
Polttoaineen toimittajan on annettava tiedot varastointiajasta ja -olosuhteista.
(7) Jos moottorin tai ajoneuvon lämpöteho on laskettava, voidaan polttoaineen lämpöarvo laskea kaavasta:
Ominaisenergiasisältö (lämpöarvo) (netto) MJ/kg =
(46,423 − 8,792d2+ 3,170d) (1 − (x+y+s)) + 9,420s − 2,499x
jossa: d = tiheys 15 ºC lämpötilassa
x = vesipitoisuus painosta (%/100)y = tuhkapitoisuus painosta (%/100)
s = rikkipitoisuus painosta (%/100).1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 21
▼M1
▼M2
▼M1
▼B
LIITE VI
VAKIONOPEUSTESTISSÄ SOVELLETTAVAT RAJA-ARVOT
Nimellisvirtaus G
1/sAbsorptiokerroin K
m−1
≤42 2,26
45 2,19
50 2,08
55 1,985
60 1,90
65 1,84
70 1,775
75 1,72
80 1,665
85 1,62
90 1,575
95 1,535
100 1,495
105 1,465
110 1,425
115 1,395
120 1,37
125 1,345130 1,32
135 1,30
140 1,27
145 1,25
150 1,225
155 1,205
160 1,19
165 1,17
170 1,155
175 1,14
180 1,125
185 1,11
190 1,095
195 1,08
≥200 1,065
Huomautus: Vaikkaedelläolevatarvotonpyöristettylähimpään0,01tai0,005
arvoon, tämä ei kuitenkaan tarkoita, että mittaukset olisi suoritettava
tällä tarkkuudella.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 22
▼B
LIITE VII
SAVUTUSMITTARIN OMINAISUUDET
1 SOVELTAMISALA
Tässä liitteessä määritetään liitteiden III jaIV muka isissatesteissä
käytettävälle savutusmittarille asetettavat vaatimukset.
2 SAVUTUSMITTARIN PERUSVAATIMUKSET
2.1 Mitattava kaasu on suljettava tilaan, jonka sisäseinät ovat valoa
heijastamattomat.
2.2 Mitattaessa valon kaasun läpi kulkemaa tehollista matkaa, on otettava
huomioon myös valolähteen ja valokennon suojarakenteiden vaikutus.
Tämä tehollinen matka on merkittävä laitteeseen.
2.3 Savutusmittarin näyttölaitteessa on oltava kaksi asteikkoaluetta, joista
toinen osoittaa valon absoluuttisen absorption alueella 0— ∞(m−1)j a
toinen lineaarisesti alueella 0—100. Molempien alueiden on näytettävälukemaa 0, kun valon kulku on täysin estetty.
3 RAKENNETTA KOSKEVAT VAATIMUKSET
3.1Yleistä
Savutusmittarin rakenteen on oltava sellainen, että vakionopeudella
suoritettavissa mittauksissa mittaustila on täyttynyt tasaisesti savulla.
3.2Savukammio ja savutusmittarin kotelo
3.2.1 Ulkopuolisen valon tai heijastumien pääsy valokennolle on oltava
mahdollisimman vähäistä (esimerkiksi savukammion sisäpinnat onpäällystettävä mattamustalla ja rakenteen on oltava valoa läpäisemätön).
3.2.2 Mittarin optisten ominaisuuksien on oltava sellaiset, että ulkoisen
hajavalon ja heijastumien yhteinen vaikutus ei ylitä yhtä lineaarisenasteikon yksikköä kammion ollessa täytetty savulla, jonka absorptioker-
roin on likimain 1,7 m
−1.
3.3Valolähde
Valolähteenä on oltava hehkulamppu, jonka värilämpötila on
2 800—3 250 ºK.
3.4Vastaanotin
3.4.1 Vastaanottimeen on kuuluttava valokenno, jonka spektrinen vastekäyrä
vastaa ihmissilmän valoherkkyyttä (suurin vaste alueella 550/570 nm;
vähemmän kuin 4 % suurimmasta vasteesta, joka on vähemmän kuin 430
nm jaenemmän kuin 680 nm).
3.4.2 Mittarin sähköisen rakenteen, mukaan lukien näyttölaite, on oltava
sellainen, että valokennon ulostulovirta on mahdollisimman lineaarinen
vastaanotetun valon tiheyteen nähden valokennon koko toiminta-alueella.
3.5Mittausasteikot
3.5.1 Valon absorptiokerroin k lasketaan kaavalla Φ=Φ·e−kL, jossaL on va lon
mitattavassa kaasussa kulkema tehollinen matka, Φoominaisvalovuo ja
Φhetkellinen valovuo. Jos matkaa L ei voida suoraan mitata
savutusmittarin geometrisesta rakenteesta, se määritetään
— joko kuvatulla menettelyllä 4 kohdassa, taikka
— vertaamalla toiseen savutusmittariin, jonka tehollinen matka tunne-
taan.
3.5.2 Lineraarisen 0—100 -asteikon ja valon absorptiokertoimen k välinen
suhde saadaan kaavalla:
k¼/C01
Llogc1/C0N
100/C18/C19
jossa N on lineaarisen asteikon lukema ja k absorptiokertoimen vastaava
arvo.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 23
▼B
3.5.3 Asteikolta on voitava lukea absorptiokerroin, jonka arvo on 1,7 m−1,
0,025 m−1tarkkuudella.
3.6Mittauslaitteen säätö ja testaus
3.6.1 Mittauslaitteen sähköisen osan ja näyttölaitteen on oltava siten säädettä-
vissä, että osoitin voidaan nollata, kun valo kulkee puhtaalla ilmalla
täytetyn savukammion läpi tai kammiolla on muuten vastaavat ominai-
suudet.
3.6.2 Lampun ollessa sammutettuna ja mittauspiiri avattuna tai oikosuljettuna,
absorptiokertoimen on osoitettava lukemaa ∞jasen on pysyttävä
lukemassa ∞, kun mittauspiiri kytketään uudelleen toimintaan.
3.6.3 Väliarvon tarkastus suoritetaan sijoittamalla mittauskammioon varjostin,
jonka valon absorptiokerroin k tunnetaan ja joka on alueella 1,6 m−1—
1,8 m−1, mitattuna 3.5.1 kohdan mukaisesti. Kerroin k on tunnettava 0,025
m−1tarkkuudella. Tarkastuksella todetaan, että laitteella mitattu arvo ei
poikkeaenempää kuin 0,05 m−1todellista arvosta.
3.7Savutusmittarin vaste
3.7.1 Sähköisen piirin vasteajan on oltava 0,9 — 1,1 s. Vasteajalla tarkoitetaan
aikaa, joka kuluu siihen asti, kun laite osoittaa 90 % täydestä näyttämästä,
kun laitteeseen asennetaan täysin valoa läpäisemätön varjostin.
3.7.2 Sähköisen piirin on oltava siten vaimennettuna, että ensimmäinen
ylitysheilahdus hetkellisen muutoksen (esimerkiksi kalibrointivarjostimen
asennus) jälkeen ei ole enempää kuin 4 % todellisesta lukemasta
lineaarisella asteikolla.
3.7.3 Savukammion fyysisistä ominaisuuksista johtuva vasteaika on aika, joka
kuluu kaasun virtauksen alkuhetkestä siihen hetkeen, kun kammio on
täysin täyttynyt. Tämä aika saa olla enintään 0,4 s.
3.7.4 Tämän kohdan määräyksiä sovelletaan ainoastaan kiihdytystesteissä
käytettäviin savutusmittareihin.
3.8Mitattavan kaasun ja huuhteluilman paine
3.8.1 Mittauskammiossa olevan pakokaasun paine saa poiketa ulkoilman
paineesta enintään 75 mmH20.
3.8.2 Mitattavan kaasun ja huuhteluilman paine ei saa aiheuttaa absorptioker-
toimeen yli 0,05 m−1muutosta kaasulla, jonka absorptiokerroin on 1,7 m−
1.
3.8.3 Savutusmittarissa on oltava mittauskammion paineenmittauslaitteisto.
3.8.4 Kaasun ja huuhteluilman paineen sallitut vaihtelurajat mittauskammiossa
määrää laitteen valmistaja.
3.9Mitattavan kaasun lämpötila
3.9.1 Mittaushetkellä mitattavan kaasun lämpötilan on oltava mittauskammion
kaikissa kohdissa vähintään 70 ºC:n ja laitteen valmistajan ilmoittaman
enimmäislämpötilan välillä siten, etteivät lukemat tällä lämpötila-alueella
muutu enempää kuin 0,1 m−1, kun kammio on täytetty kaasulla, jonka
absorptiokerroin on 1,7 m−1
3.9.2 Savutusmittarissa on oltava mittauskammion lämpömittari.
4 SAVUTUSMITTARIN TEHOLLINEN MATKA ”L”
4.1Yleistä
4.1.1 Joissakin savutusmittarityypeissä valolähteen ja valokennon tai niitä
suojaavien läpinäkyvien osien välissä oleva kaasu ei ole tasaisen
läpikuultamatonta. Tällöin käytetään arvoa, jolla tasaisen läpikuultamaton
kaasupatsas antaa saman absorptiokertoimen kuin kammioon tavallisesti
jakautunut kaasu.
4.1.2 Tehollinen matka saadaan vertaamalla tavanomaisesti toimivan savutus-
mittarin lukemaa N savutusmittariin, jonka kammio on muotoiltu siten,
että vertailukaasu täyttää kammion hyvin ja sen tehollinen matka Loon
tarkkaan tunnettu. Tällaisen savutusmittarin lukema merkitään No.
4.1.3 Nollakohdan siirtymän vaikutuksen poistamiseksi on suoritettava useita
mittauksia nopeasti peräkkäin.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 24
▼B
4.2Matkan määritysmenetelmä
4.2.1 Testauskaasuna käytetään tasaisesti läpäisevää pakokaasua tai valoa
absorboivaa kaasua, joka tiheydeltään vastaa pakokaasua.
4.2.2 Kaasupatsas, jonka pituus vastaa savutusmittarin matkaa Lo, joka voidaan
täyttää tasaisesti testikaasulla ja jonka päät ovat kohtisuorassa valonsä-dettä vastaan, on määritettävä tarkasti. Pituuden L
oon likimain vastattava
savutusmittarin tehollista matkaa.
4.2.3 Mittauskammiossa olevan vertailukaasun lämpötila on mitattava.
4.2.4 Näytteenottolinjaan voidaan tarvittaessa asentaa kompaktirakenteinen
vaimennuskammio, jonka tilavuus on riittävä pakokaasujen painevaihte-
lujen tasaamiseksi. Se asennetaan mahdollisimman lähelle keräysputkea.
Myös jäähdytintä voidaan käyttää. Vaimennuskammio ja jäähdytin eivät
saa vaikuttaa pakokaasun koostumukseen.
4.2.5 Tehollisen matkan määritystestiin sisältyy mittaus vuorotellen vertailu-
kaasulla tavanomaisesti toimivalla savutusmittarilla ja 4.1.2 kohdan
mukaisesti muutetulla laitteella.
4.2.5.1 Savutusmittarin lukema rekisteröidään jatkuvasti piirturilla, jonka
vasteaika on sama tai lyhyempi kuin savutusmittarin vasteaika.
4.2.5.2 Savutusmittarin toimiessa tavanomaisesti, lukema lineaarisella asteikolla
on N ja kaasun keskilämpötila Kelvin-asteina on T.
4.2.5.3 Samalla vertailukaasulla täytetyllä kaasupatsaalla, jonka pituus on Lo,
lukemaon Noja kaasun keskilämpötila To.
4.2.6 Tehollinen matka lasketaan kaavasta:
4.2.7 Testi on toistettava vähintään neljällä vertailukaasulla, jotka antavat
tasaisesti jakautuneet lukemat lineaarisen asteikon alueella 20—80.
4.2.8 Savutusmittarin tehollinen matka L on 4.2.6 kohdan mukaisesti saatujen
tehollisten pituuksien aritmeettinen keskiarvo.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 25
▼B
LIITE VIII
SAVUTUSMITTARIN ASENNUS JA KÄYTTÖ
1 SOVELTAMISALA
Tässä liitteessä määritetään savutusmittareiden asennus ja käyttö liitteissä
III jaIV esitettyjä testejä va rten.
2 NÄYTTEITÄ OTTAVA SAVUTUSMITTARI
2.1Asennus vakionopeustestejä varten
2.1.1 Keräysputken poikkipinta-alan suhde pakoputken poikkipinta-alaan on
oltava vähintään 0,05. Pakoputken[008e] vastapaine keräysputken sisään-
menosta mitattuna ei saa olla yli 75 mm vettä.
2.1.2 Keräysputken on oltava putki, jonka etupään avoin aukko on pakoputken
tai mahdollisen jatkoputken akselin suuntainen. Se on sijoitettava paikkaan,
jossa savun jakautuminen pakokaasuissa on likimain tasainen. Tämän
saavuttamiseksi keräysputki on sijoitettava mahdollisimman etäälle pako-
putkistosta tai tarvittaessa jatkoputkeen siten, että jos D on pakoputken
pään halkaisija, niin ennen keräysputkea on vähintään 6 D:n ja sen jälkeen
vähintään 3 D:n pituinen suoraosuus. Jos ja tkoputkeakäytetään, liitoksen
on oltava tiivis.
2.1.3 Pakoputken paineen ja näytteenottolinjassa tapahtuvan paineenalennuksen
vaikutusten on oltava sellaiset, että keräysputken ottama näyte vastaa
melko tarkasti isokineettisellä menetelmällä otettua näytettä.
2.1.4 Näytteenottolinjaan voidaan tarvittaessa asentaa kompaktirakenteinen
riittävän suuri paisuntasäiliö painevaihtelujen vaimentamiseksi. Se on
asennettava mahdollisimman lähelle keräysputkea. Myös jäähdytintä
voidaan käyttää. Vaimennin ja jäähdytin eivät saa vaikuttaa pakokaasun
koostumukseen.
2.1.5 Pakoputkistoon voidaan keräysputken jälkeen asentaa läppäventtiili ja
vastaava, vähintään 3 D:n etäisyydelle keräysputkesta pakokaasujen
paineen nostamiseksi.
2.1.6 Keräysputken, jäähdyttimen, paisuntasäiliön (jos sellainen vaaditaan) ja
savutusmittarin välillä olevien yhdysputkien on oltava mahdollisimman
lyhyitä liitteessä VII olevassa 3.8 ja 3.9 kohdassa tarkoitettujen paine- ja
lämpötilavaatimusten täyttämiseksi. Putken on oltava nouseva keräysput-
kesta savutusmittariin päin ja siinä ei saa olla jyrkkiä mutkia. Jos
savutusmittariin ei kuulu ohitusventtiiliä, sellainen on asennettava putkeen.
2.1.7 Testin aikana on huolehdittava, että liitteessä VII olevan 3.8 kohdan
painevaatimukset ja 3.9 kohdan lämpötilavaatimukset täyttyvät.
2.2Asennus kiihdytystestejä varten
2.2.1 Keräysputken poikkipinta-alan suhde pakoputken poikkipinta-alaan on
oltava vähintään 0,05. Pakoputken vastapaine keräysputken sisäänmenosta
mitattuna ei saa olla yli 75 mm vettä.
2.2.2 Keräysputken on oltava putki, jonka etupään avoin aukko on pakoputken
tai mahdollisen jatkoputken akselin suuntainen. Se on sijoitettava paikkaan,
jossa savun jakautuminen pakokaasuissa on likimain tasainen. Tämän
saavuttamiseksi keräysputki on sijoitettava mahdollisimman etäälle pako-
putkistosta tai tarvittaessa jatkoputkeen siten, että jos D on pakoputken
pään halkaisija, niin ennen keräysputkea on vähintään 6 D:n ja sen jälkeen
vähintään 3 D:n pituinen suoraosuus. Jos ja tkoputkeakäytetään, liitoksen
on oltava tiivis.
2.2.3 Näytteenottojärjestelmän on oltava sellainen, että kaikilla mittauskierros-
nopeuksilla savutusmittarin mittaaman näytteen paine täyttää liitteessä VII
olevassa 3.8.2 kohdassa vahvistetut vaatimukset. Tämä voidaan tarkastaa
mittaamalla paine moottorin joutokäynnillä ja sen suurimmalla kierrosno-
peudella kuormittamattomana. Savutusmittarin rakenteen mukaan paine
säädetään pakoputkessa olevalla läppäventtiilillä sen kuristuspinta-alaa
muuttamalla. Pakoputkiston vastapaine keräysputken suulla ei saa olla
enempää kuin 75 mm vettä.
2.2.4 Savutusmittarin liitosputkien on oltava mahdollisimman lyhyitä. Putken on
oltava nouseva keräysputkesta savutusmittariin päin ja siinä ei saa olla
jyrkkiä mutkia. Putkeen voidaan asentaa ohitusventtiili ennen savutusmit-1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 26
▼B
taria mittarin erottamiseksi pakokaasuvirtauksesta silloin, kun mittauksia ei
suoriteta.
3 TÄYSVIRTAUSSAVUTUSMITTARI
Vakionopeus- ja kiihdytysmittauksissa on kiinnitettävä huomiota
ainoastaan seuraaviin yleisiin seikkoihin:
3.1 Savutusmittarin ja pakoputkiston välisten liitosten on oltava tiiviit.3.2 Savutusmittarin liitosputkien on oltava mahdollisimman lyhyet, kuten
näytteitä ottavilta savutusmittareilta vaaditaan. Putkiston on oltava nouseva
pakoputkesta savutusmittariin päin ja siinä ei saa olla jyrkkiä mutkia.
Putkeen voidaan asentaa ohitusventtiili ennen savutusmittaria mittarin
erottamiseksi pakokaasuvirtauksesta silloin, kun mittauksia ei suoriteta.
3.3 Ennen savutusmittaria voi myös olla tarpeen asentaa jäähdytin.1972L0306 — FI — 05.06.1997 — 002.001 — 27
▼M2