1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2092/91,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 1991,
maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maata-
loustuotteissa ja elintarvikkeissa
(EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Komission asetus (ETY) N:o 1535/92, annettu 15 päivänä kesäkuuta
1992L 162 15 16.6.1992
►M2 Neuvoston asetus (ETY) N:o 2083/92, annettu 14 päivänä heinäkuuta
1992L 208 15 24.7.1992
►M3 Komission asetus (ETY) N:o 207/93, annettu 29 päivänä tammikuuta
1993L 25 5 2.2.1993
►M4 Komission asetus (ETY) N:o 2608/93, annettu 23 päivänä syyskuuta
1993L 239 10 24.9.1993
►M5 Komission asetus (EY) N:o 468/94, annettu 2 päivänä maaliskuuta 1994 L 59 1 3.3.1994
►M6 Neuvoston asetus (EY) N:o 1468/94, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1994 L 159 11 28.6.1994
►M7 Komission asetus (EY) N:o 2381/94, annettu 30 päivänä syyskuuta 1994 L 255 84 1.10.1994
►M8 Komission asetus (EY) N:o 1201/95, annettu 29 päivänä toukokuuta
1995L 119 9 30.5.1995
►M9 Komission asetus (EY) N:o 1202/95, annettu 29 päivänä toukokuuta
1995L 119 11 30.5.1995
►M10►C1Neuvoston asetus (EY) N:o 1935/95, annettu 22 päivänä
kesäkuuta 1995 ◄L 186 1 5.8.1995
►M11 Komission asetus (EY) N:o 418/96, annettu 7 päivänä maaliskuuta 1996 L 59 10 8.3.1996
►M12 Komission asetus (EY) N:o 1488/97, annettu 29 päivänä heinäkuuta
1997L 202 12 30.7.1997
►M13 Komission asetus (EY) N:o 1900/98, annettu 4 päivänä syyskuuta 1998 L 247 6 5.9.1998
►M14 Komission asetus (EY) N:o 330/1999, annettu 12 päivänä helmikuuta
1999L 40 23 13.2.1999
►M15 Neuvoston asetus (EY) N:o 1804/1999, annettu 19 päivänä heinäkuuta
1999L 222 1 24.8.1999
►M16 Komission asetus (EY) N:o 331/2000, annettu 17 päivänä joulukuuta
1999L 48 1 19.2.2000
►M17 Komission asetus (EY) N:o 1073/2000, annettu 19 päivänä toukokuuta
2000L 119 27 20.5.2000
►M18 Komission asetus (EY) N:o 1437/2000, annettu 30 päivänä kesäkuuta
2000L 161 62 1.7.2000
►M19 Komission asetus (EY) N:o 2020/2000, annettu 25 päivänä syyskuuta
2000L 241 39 26.9.2000
►M20 Komission asetus (EY) N:o 436/2001, annettu 2 päivänä maaliskuuta
2001L 63 16 3.3.2001
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 2
►M21 Komission asetus (EY) N:o 2491/2001, annettu 19 päivänä joulukuuta
2001L 337 9 20.12.2001
►M22 Komission asetus (EY) N:o 473/2002, annettu 15 päivänä maaliskuuta
2002L 75 21 16.3.2002
►M23 Komission asetus (EY) N:o 223/2003, annettu 5 päivänä helmikuuta
2003L 31 3 6.2.2003
►M24 Komission asetus (EY) N:o 599/2003, annettu 1 päivänä huhtikuuta 2003 L 85 15 2.4.2003
►M25 Neuvoston asetus (EY) N:o 806/2003, annettu 14 päivänä huhtikuuta
2003L 122 1 16.5.2003
►M26 Komission asetus (EY) N:o 2277/2003, annettu 22 päivänä joulukuuta
2003L 336 68 23.12.2003
Muutettu:
►A1 Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja C 241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
Oikaistu:►
C1 Oikaisu, EYVL L 311, 14.11.1997, s. 34 (1935/95)
▼B
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2092/91,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 1991,
maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen
viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettäkuluttajat kysyvät luonnonmukaisesti tuotettuja maataloustuotteita ja
elintarvikkeita yhä enemmän; tämä ilmiö on luomassa uudet markkinatmaataloustuotteille,
näiden tuotteiden markkinahinta on korkeampi, vaikka tälle tuotantota-
valle on ominaista vähemmän voimaperäinen maaperän hyväksikäyttö;sen vuoksi tämä tuotantotapa voi yhteisen maatalouspolitiikan uudel-leen suuntautumisessa edistää osaltaan paremman tasapainonsaavuttamista maataloustuotteiden tarjonnan ja kysynnän välillä samoin
kuin ympäristönsuojelua ja maaseudun säilymistä,
kasvavaan kysyntään vastaamiseksi maataloustuotteita ja elintarvikkeita
saatetaan markkinoille merkinnöin, joissa todetaan tai annetaan ostajanymmärtää, että ne on tuotettu luonnonmukaisesti tai ilman synteettisiä
kemiallisia tuotteita,
jotkut jäsenvaltiot ovat jo antaneet säännöksiä ja ottaneet käyttöön
tarkastusjärjestelyjä, jotka koskevat tällaisia merkintöjä,
yhteisön säännöt tuotannosta, etiketöinnistä ja valvonnasta mahdollis-
tavat luonnonmukaisen maatalouden suojelemisen, kun ne takaavat
rehellisen kilpailun edellytykset näillä merkinnöillä varustettujen tuot-
teiden tuottajien välillä ja estävät tuntemattomaksi jäämisenluonnonmukaisten tuotteiden markkinoilla varmistamalla avoimuudenkaikissa tuotanto- ja valmistusvaiheissa, jolloin näiden tuotteidenluotettavuus kuluttajan kannalta paranee,
luonnonmukainen tuotantotapa on tiloilla erityinen tuotantotapa; sen
vuoksi olisi säädettävä, että luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaa-vien merkintöjen olisi jalosteiden etiketöinnissä liityttävä niidenainesosien merkintöihin, jotka on tuotettu tämän tuotantotavan mukai-sesti,
suunniteltujen säännösten täytäntöönpanossa on huolehdittava jousta-
vasta menettelystä, jolloin tiettyjä yksityiskohtaisia teknisiä sääntöjätai toimenpiteitä voidaan mukauttaa, täydentää tai täsmentää edelleensaadun kokemuksen perusteella; sopivan ajan kuluessa tätä asetustatäydennetään vastaavilla kotieläintuotannon alaa koskevilla
säännöksillä,
luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavia merkintöjä tuotteissaan
käyttävien tuottajien sekä näiden tuotteiden ostajien etujen vuoksi olisivahvistettava vähimmäisperiaatteet, joita on noudatettava, ennen kuintuotteita saa tarjota näillä merkinnöillä varustettuina,
luonnonmukainen tuotantotapa aiheuttaa huomattavia rajoituksia sell-
aisten lannoitteiden ja torjunta-aineiden käytölle, joilla saattaa ollahaitallinen vaikutus ympäristöön tai jotka aiheuttavat jäämiä maatalous-tuotteisiin; tähän liittyvästi yhteisössä tätä asetusta annettaessahyväksyttyjä käytäntöjä olisi noudatettava yhteisössä tuolloin voimassa1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 3
(1) EYVL N:o C 4, 9.1.1990, s. 4 ja EYVL N:o C 101, 18.4.1991, s. 13
(2) EYVL N:o C 106, 22.4.1991, s. 27
(3) EYVL N:o C 182, 23.7.1990, s. 12
▼B
olevien käytännesääntöjen mukaisesti; lisäksi olisi tulevaisuutta varten
vahvistettava periaatteet sellaisten tuotteiden hyväksymisestä, joita saakäyttää tällaisessa maataloudessa,
lisäksi luonnonmukaisessa maataloudessa käytetään erilaisia viljelyta-
poja ja rajoitetusti hidasliukoisia muita kuin kemiallisia lannoitteita ja
maanparannusaineita; nämä käytännöt olisi täsmennettävä ja olisi
säädettävä tiettyjen muiden kuin synteettisten kemiallisten tuotteidenkäytön edellytyksistä,
säädetyt menettelyt mahdollistavat sen, että liitettä I voidaan tarvit-
taessa täydentää tarkemmilla määräyksillä, joilla pyritään välttämääntiettyjen muualta kuin maataloudesta peräisin olevien synteettistenkemiallisten tuotteiden jäämien esiintyminen (ympäristön saastuminen)
tällä tuotantotavalla tuotetuissa tuotteissa,
tuotantosääntöjen noudattamisen valvomiseksi tarvitaan tarkastuksia
periaatteessa kaikissa tuotantovaiheissa ja kaupan pitämisen vaiheissa,
ja
toimijoihin, jotka tuottavat, valmistavat, tuovat tai pitävät kaupan tuot-
teita, joiden merkinnöissä viitataan luonnonmukaisiin tuotantotapoihin,on sovellettava yhteisön vähimmäisvaatimukset täyttävää säännöllistätarkastusjärjestelmää, jossa tarkastusta suorittavat nimetyt tarkastusvira-nomaiset ja/tai hyväksytyt ja valvotut tarkastuslaitokset; yhteisöntarkastusmerkintä olisi liitettävä niiden tuotteiden etiketöintiin, joita
tämä tarkastusjärjestelmä koskee,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
Soveltamisala
1 artikla
1. Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin tuotteisiin, jos niissä on tai on
tarkoitus olla merkintöjä, joilla viitataan luonnonmukaiseen tuotantota-paan:
a) jalostamattomiin kasvinviljelytuotteisiin; myös tuotantoeläimiin ja
jalostamattomiin eläintuotteisiin, jos niitä koskevat tuotantoperiaat-teet ja erityiset tarkastussäännöt on esitetty liitteissä I ja III;
b) sellaisiin ihmisravinnoksi tarkoitettuihin jalostettuihin kasvinviljely-
tuotteisiin ja eläintuotteisiin, jotka on valmistettu pääosin yhdestä tai
useammasta kasvi- ja/tai eläinperäisestä ainesosasta;
c) jäljempänä 3 kohdassa tarkoitetun asetuksen voimaantulosta alkaen
sellaisiin rehuihin, rehuseoksiin ja rehuaineisiin, jotka eivät kuulu aalakohdan piiriin.
2. Jos liitteessä I ei ole vahvistettu yksityiskohtaisia tuotantosääntöjä
tiettyjen eläinlajien osalta, sovelletaan 1 kohdasta poiketen 5 artiklassavahvistettuja merkintöjä koskevia sääntöjä sekä 8 ja 9 artiklassa vahvis-
tettuja tarkastuksia koskevia sääntöjä näihin eläinlajeihin ja niistä
saatuihin tuotteisiin, lukuun ottamatta vesiviljelyä ja sen tuotteita.Ennen yksityiskohtaisten tuotantosääntöjen sisällyttämistä sovelletaankansallisia sääntöjä tai niiden puuttuessa jäsenvaltioissa hyväksyttyjätai tunnustettuja yksityisiä tuotantoehtoja.
3. Komission on viimeistään 24 päivänä elokuuta 2001 annettava
14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ehdotus asetukseksi,
joka koskee 1 kohdan c alakohdassa mainittuihin tuotteisiin sovellet-
tavia merkintävaatimuksia, tarkastusvaatimuksia ja varotoimenpiteitä,sikäli kuin kyseiset vaatimukset koskevat luonnonmukaista tuotanto-tapaa.
Kunnes edellisessä alakohdassa tarkoitettu asetus annetaan, 1 kohdan c
alakohdassa mainittuihin tuotteisiin sovelletaan kansallisia sääntöjäyhteisön lainsäädännön mukaisesti tai niiden puuttuessa jäsenvaltioissahyväksyttyjä tai tunnustettuja yksityisiä tuotantoehtoja.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 4
▼M15
▼M15
2 artikla
Tämän asetuksen mukaisesti tuotteessa katsotaan olevan luonnonmu-
kaiseen tuotantotapaan viittaavia merkintöjä, jos pakkausmerkinnöissä,
mainosmateriaalissa tai kaupallisissa asiakirjoissa tuotetta, sen ainesosia
tai rehuaineita kuvataan merkinnöin, joita kussakin jäsenvaltiossakäytetään antamaan ostajalle se käsitys, että tuote, sen ainesosat tairehuaineet on tuotettu 6 artiklassa vahvistettujen tuotantosääntöjenmukaisesti, ja erityisesti, jos käytetään seuraavia nimityksiä tai niidentavallisia johdoksia (kuten bio-, eko- jne.) tai diminutiiveja yksin tai
yhdistettyinä, paitsi jos nimitykset eivät koske maataloudesta saatuja
elintarvikkeiden tai rehujen raaka-aineita tai niillä selvästi ei oleyhteyttä tuotantotapaan:
— espanjaksi: ecológico,
— tanskaksi: økologisk,
— saksaksi: ökologisch, biologisch,
— kreikaksi: βιολογικό,
— englanniksi: organic,
— ranskaksi: biologique,
— hollanniksi: biologisch,
— italiaksi: biologico,
— portugaliksi: biológico,
— suomeksi: luonnonmukainen,— ruotsiksi: ekologisk.
3 artikla
Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta 1 artiklassa tarkoitettuihin tuot-
teisiin sovellettavien muiden yhteisön säännösten tai yhteisön
lainsäädännön mukaisten kansallisten säännösten kuten tuotantoa,
valmistusta, kaupan pitämistä, merkintää ja tarkastusta koskeviensäännösten soveltamista, mukaan lukien elintarvikkeita ja eläintenravitsemusta koskeva lainsäädäntö.
Määritelmät
4 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1. ”etiketöinnillä” mainintoja, merkintöjä, tavaramerkkejä, kaupallisia
merkkejä, kuvia tai tunnuksia pakkauksissa, asiakirjoissa, kylteissä,
etiketeissä, renkaissa tai kauluksissa, jotka liittyvät 1 artiklassa
tarkoitettuun tuotteeseen tai jolla viitataan siihen;
2. ”tuotannolla” maatilalla harjoitettuja toimintoja, joiden tarkoituk-
sena on tässä viljelyssä tuotettujen maataloustuotteiden jaluonnonmukaisella tavalla tuotettujen maataloustuotteiden tuotta-minen, pakkaus ja ensimmäinen merkintä;
3. ”valmistuksella” maataloustuotteiden säilömistä ja/tai jalostusta
(myös teurastus ja eläintuotteiden paloittelu) ja myös pakkaamistaja/tai merkintöihin tehtyjä muutoksia tuoreiden, säilöttyjen ja/taijalostettujen tuotteiden luonnonmukaisen tuotantotavan esille
tuomiseksi;
4. ”kaupan pitämisellä” pitämistä tai esille panemista myyntiä varten,
myytäväksi tarjoamista, myyntiä, toimittamista tai muulla tavoin
kaupan pitämistä;
5. ”toimijalla” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tuottaa,
valmistaa tai tuo kolmannesta maasta 1 artiklassa tarkoitettuja tuot-teita pitääkseen niitä kaupan tai joka pitää kaupan näitä tuotteita;1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 5
▼B
▼M10
▼C1
▼M15
▼B
▼M10
6. ”ainesosilla” aineita (lisäaineet mukaan lukien), joita on käytetty 1
artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden valmis-tuksessa ja jotka on määritelty kuluttajalle myytäväksi
tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa
koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetundirektiivin 79/112/ETY 6 artiklan 4 kohdassa;
7. ”kasvinsuojeluaineilla” tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-
aineiden markkinoille saattamisesta ja käytön kieltämisestä 21päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/117/ETY (
1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä
89/365/ETY (2), 2 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä tuotteita;
8. ”pesuaineilla” pesuaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
lähentämisestä 22 päivänä marraskuuta 1973 annetussa neuvostondirektiivissä 73/404/ETY (
3), sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna direktiivillä 86/94/ETY (4), tarkoitettuja aineita ja valmisteita,
joita aiotaan käyttää tiettyjen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassatarkoitettujen tuotteiden puhdistamiseen.
9. ”valmiiksi pakatulla elintarvikkeella” direktiivin 79/112/ETY 1
artiklan 3 kohdan b alakohdassa määriteltyä myyntiyksikköä;
10. ”ainesosaluettelolla” direktiivin 79/112/ETY 6 artiklassa tarkoi-
tettua ainesosaluetteloa;
11. ”eläintuotannolla” maalla elävien kotieläinten tai domestikoitujen
eläinten (hyönteiset mukaan lukien) sekä makeassa, suolaisessa tai
murtovedessä viljeltävien lajien tuotantoa; tuotteita, jotka on saatumetsästämällä ja kalastamalla luonnonvaraisia eläimiä, ei voidapitää luonnonmukaisesti tuotettuina;
12. ”geneettisesti muunnetulla organismilla (GMO)” kaikkia geneetti-
sesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä
ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annetun neuvoston direk-
tiivin 90/220/ETY (
5) 2 artiklassa määriteltyjä organismeja;
13. ”GMO-johdannaisella” ainetta, joka on joko tuotettu GMO:eista tai
GMO:ien tuottama mutta joka ei sisällä GMO:eja;
14. ”GMO:ien ja GMO-johdannaisten käytöllä” niiden käyttöä elintar-
vikkeina, elintarvikkeiden ainesosina (myös lisäaineet jaaromiaineet) valmistuksen apuaineina (myös uuttoliuottimet),
rehuina, rehuseoksina, rehuaineina, rehun lisäaineina, rehujen
valmistuksen teknisinä apuaineina, tiettyinä eläinten ruokinnassakäytettävinä direktiivissä 82/471/ETY (
6) tarkoitettuina tuotteina,
kasvinsuojeluaineina, eläinlääkkeinä, lannoitteina, maanparannusai-neina, siemeninä, kasvullisena lisäysaineistona ja eläiminä;
15. ”eläinlääkkeillä” lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja
hallinnollisten määräysten lähentämisestä 26 päivänä tammikuuta
1965 annetun neuvoston direktiivin 65/65/ETY (
7) 1 artiklan
2 kohdassa tarkoitettuja valmisteita;1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 6
(1) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 36
(2) EYVL N:o L 159, 10.6.1989, s. 58
(3) EYVL N:o L 347, 17.12.1973, s. 51
(4) EYVL N:o L 80, 25.3.1986, s. 51
(5) EYVL L 117, 8.5.1990, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 97/35/EY (EYVL L 169, 27.6.1997, s. 72).
(6) EYVL L 213, 21.7.1982, s. 8, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 1999/20/EY (EYVL L 80, 25.3.1999, s. 20).
(7) EYVL 22, 9.2.1965, s. 369/65, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 93/39/ETY (EYVL L 214, 24.8.1993, s. 22).▼C1
▼B
▼M10
▼C1
▼M15
▼M15
16. ”homeopaattisilla eläinlääkkeillä” eläinlääkkeitä koskevien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetundirektiivin 81/851/ETY soveltamisalan laajentamisesta ja homeo-
paattisia eläinlääkkeitä koskevista lisäsäännöksistä 22 päivänä
syyskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/74/ETY (
1)
1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita;
17. ”rehuilla” rehuseosten pitämisestä kaupan 2 päivänä huhtikuuta
1979 annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY (2) 2 artiklan a
alakohdassa tarkoitettuja tuotteita;
18. ”rehuaineilla” rehuaineiden liikkuvuudesta, direktiivien 70/524/
ETY, 74/63/ETY, 82/471/ETY ja 93/74/ETY muuttamisesta sekädirektiivin 77/101 /ETY kumoamisesta 29 päivänä huhtikuuta1996 annetun neuvoston direktiivin 96/25/EY (
3) 2 artiklan a
alakohdassa tarkoitettuja tuotteita;
19. ”rehuseoksilla” direktiivin 79/373/ETY 2 artiklan b alakohdassa
tarkoitettuja tuotteita;
20. ”rehun lisäaineella” rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta
1970 annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY (4) 2 artiklan a
alakohdassa tarkoitettuja tuotteita;
21. ”tietyillä eläinten ruokinnassa käytettävillä tuotteilla” tietyistä
eläinten ruokinnassa käytettävistä tuotteista 30 päivänä kesäkuuta1982 annetun neuvoston direktiivin 82/471/ETY soveltamisalaankuuluvia tuotteita;
22. ”luonnonmukaisella tuotantoyksiköllä / tuotantotilalla / eläintuotan-
totilalla” tämän asetuksen sääntöjen mukaista yksikköä, tilaa taieläintilaa;
23. ”luonnonmukaisesti tuotetulla rehulla/rehuaineella” 6 artiklassa
vahvistettuja tuotantosääntöjä noudattaen tuotettuja rehuja/rehuai-neita;
24. ”siirtymävaiheen rehulla/rehuaineella” 6 artiklassa vahvistettujen
tuotantosääntöjen mukaista rehua/rehuainetta, paitsi siltä osin kuinon kyse siirtymävaiheesta, jolloin kyseisiä sääntöjä sovelletaan
vähintään yhden vuoden ajan ennen sadonkorjuuta;
25. ”tavanomaisella rehulla/rehuaineella” rehuja/rehuaineita, jotka eivät
kuulu 23 ja 24 kohdassa mainittuihin luokkiin.
Merkinnät
5 artikla
1. Edellä 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tuotteen
etiketöinnissä ja mainonnassa saa viitata luonnonmukaiseen tuotantota-paan ainoastaan, jos:
a) merkinnöistä käy selvästi ilmi, että ne liittyvät maatalouden tuotan-
totapaan;
b) tuote on tuotettu ►
M10►C1 6 artiklassa ◄◄ esitettyjen
sääntöjen mukaisesti tai tuotu kolmannesta maasta 11 artiklassasäädetyn järjestelmän mukaisesti;
c) tuotteen on tuottanut tai tuonut maahan toimija, jota koskevat 8 ja 9
artiklassa säädetyt tarkastustoimenpiteet.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 7
(1) EYVL L 297, 13.10.1992, s. 12.
(2) EYVL L 86, 6.4.1979, s. 30, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 98/87/EY (EYVL L 318, 27.11.1998, s. 43).
(3) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 35, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 98/67/EY (EYVL L 261, 24.9.1998, s. 10).
(4) EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 45/1999 (EYVL L 6,
21.1.1999, s. 3).▼B
▼M10
d) pakkausmerkinnöissä 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen tuotteiden
osalta mainitaan sen tarkastusviranomaisen tai -laitoksen nimi ja/taitunnusnumero, jonka valvontaan toimija kuuluu. Nimeä tai tunnus-numeroa koskevan maininnan valinta kuuluu jäsenvaltiolle, joka
ilmoittaa päätöksestään komissiolle;
3. Edellä 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun tuotteeenmerkinnöissä ja mainonnassa saa elintarvikkeen nimessä viitata luon-
nonmukaiseen tuotantotapaan ainoastaan, jos:
a) vähintään 95 prosenttia tuotteen maataloudesta peräisin olevista
ainesosista on tuotteita tai ne on saatu tuotteista, jotka on tuotettu 6
artiklassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti, tai ne on tuotu kolman-
sista maista 11 artiklassa säädetyn järjestelmän mukaisesti;
b) tuotteen kaikki muut maataloudesta peräisin olevat ainesosat sisäl-
tyvät liitteessä VI olevaan C kohtaan tai jäsenvaltio on tilapäisestiantanut luvan käyttää niitä minkä tahansa 7 kohdassa säädetyntoteutustoimenpiteen mukaisesti;
c) tuotteessa on muina kuin maataloudesta peräisin olevina ainesosina
ainoastaan liitteessä VI olevassa A kohdassa lueteltuja aineita;
d) tuote tai sen edellä a kohdassa tarkoitetut maataloudesta peräisin
olevat ainesosat eivät ole olleet alttiina käsittelyille, jotka on tehtysellaisten aineiden avulla, joita ei ole lueteltu liitteessä VI olevassaB kohdassa;
e) tuote tai sen ainesosat eivät ole olleet alttiina ionisoivien säteiden
avulla tehtäville käsittelyille;
f) tuotteen on valmistanut tai maahantuonut toimija, jota koskevat 8 ja
9 artiklassa säädetyt tarkastustoimenpiteet.
g) 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen valmistettujen tuotteiden osalta
merkinnöissä on viimeisen jalostustoimen toteuttanutta toimijaa
koskevan tarkastusviranomaisen tai -laitoksen nimeä ja/tai tunnusnu-meroa koskeva maininta. Nimeä tai tunnusnumeroa koskevanmaininnan valinta kuuluu jäsenvaltiolle, joka ilmoittaapäätöksestään komissiolle.
Luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavista merkinnöistä on
selvästi käytävä ilmi, että on kyse maatalouden tuotantotavasta, ja
niiden yhteydessä on oltava maininta kyseisistä maataloudesta peräi-
sin olevista ainesosista, jollei tämä maininta käy selvästi ilmiainesosaluettelosta.
h) Tuotteen tuottamisessa ei ole käytetty geneettisesti muunnettuja
organismeja ja/tai tällaisista organismeista johdettuja tuotteita.
3a. Jos tavaramerkeillä on 2 artiklan mukainen merkintä, niiden
käyttöä voidaan 1-3 kohdasta poiketen jatkaa 1 päivään heinäkuuta2006 asti sellaisten tuotteiden pakkausmerkinnöissä ja mainon-nassa, jotka eivät ole tämän asetuksen mukaisia, edellyttäen, että:
— tavaramerkin rekisteröintiä on haettu ennen 22 päivää heinä-
kuuta 1991 — ja Suomessa, Itävallassa ja Ruotsissa ennen1 päivää tammikuuta 1995 — ja se on jäsenvaltioiden tavara-
merkkeihin liittyvien lakien lähentämisestä 21 päivänä
joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin89/104/ETY (
1) mukainen, ja
— tavaramerkki toistetaan aina selkeällä, näkyvällä ja helposti
luettavalla maininnalla, jossa ilmoitetaan, että tuotteet eivät ole
tässä asetuksessa mainitun luonnonmukaisen tuotantotavanmukaisesti tuotettuja.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 8
(1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna
päätöksellä 92/10/ETTY (EYVL L 6, 11.1.1992, s. 35).▼C1
▼M10
▼C1
▼M15
▼M10
4. Maataloudesta peräisin olevia ainesosia voidaan sisällyttää liit-
teessä VI olevaan C kohtaan ainoastaan, jos käy ilmi, että nämäainesosat ovat peräisin maataloustuotannosta, eikä niitä tuoteta
yhteisössä 6 artiklassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti riittävästi, eikä
niitä voida tuoda kolmansista maista 11 artiklassa säädettyjen sääntöjenmukaisesti;
5. Luonnonmukaiseen maatalouteen siirtymiseen viittaavia
merkintöjä saa olla 1 tai 3 kohdan mukaisesti merkityissä tai mainoste-
tuissa kasviperäisissä tuotteissa, jos:
a) edellä 1 kohdassa tai 3 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia noudate-
taan täysin, lukuun ottamatta liitteessä I olevassa 1 kohdassatarkoitetun siirtymävaiheen pituutta;
b) siirtymävaihe on kestänyt vähintään 12 kuukautta ennen sadonkor-
juuta;
c) merkinnät eivät johda tuotteen ostajaa harhaan kyseisen tuotteen ja
edellä 1 tai 3 kohdan kaikki vaatimukset täyttävien tuotteiden
välisistä eroista. Mainitut merkinnät on 1 päivän tammikuuta 1996jälkeen muotoiltava ilmaisulla ”luonnonmukaiseen maatalouteensiirtymässä oleva tuote” ja ne on esitettävä sellaisella värillä ja sell-aisia kirjainkokoja ja tyylejä käyttäen, jotka eivät ole näkyvämpiäkuin tuotteen myyntinimike; tässä esitysmuodossa ilmaisu ”luonnon-
mukainen maatalous” ei saa olla näkyvämpi kuin ilmaisu
”siirtymässä oleva tuote”;
d) tuote sisältää ainoastaan yhden maataloudesta peräisin olevan kasvi-
peräisen aineosan;
e) 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen valmistettujen tuotteiden
pakkausmerkinnöissä on viimeisen jalostustoimen toteuttanutta
toimijaa koskevan tarkastusviranomaisen tai -laitoksen nimeä ja/tai
tunnusnumeroa koskeva maininta. Nimeä tai tunnusnumeroakoskevan maininnan valinta kuuluu jäsenvaltiolle, joka ilmoittaapäätöksestään komissiolle;
f) tuotteen tuottamisessa ei ole käytetty geneettisesti muunnettuja orga-
nismeja ja/tai tällaisista organismeista johdettuja tuotteita.
5. a. Edellä 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun tuotteen
merkinnöissä ja mainonnassa saa olla luonnonmukaiseen tuotanto-tapaan viittaavia merkintöjä ainoastaan, jos seuraavat edellytyksettäyttyvät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä 3 kohdan
säännöksiä:
a) vähintään 70 prosenttia maataloudesta peräisin olevista ainesosista
on tuotteita tai on peräisin tuotteista, jotka on tuotettu edellä 6 artik-lassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti tai jotka on tuotu kolmansistamaista 11 artiklassa säädetyn järjestelmän mukaisesti;
b) kaikki muut tuotteen maataloudesta peräisin olevat ainesosat sisäl-
tyvät liitteessä VI olevaan C kohtaan tai jäsenvaltio on tilapäisesti
antanut luvan niitä varten tarvittaessa minkä tahansa 7 kohdassasäädetyn toteutustoimenpiteen mukaisesti;
c) luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavat merkinnät esiintyvät
ainesosaluettelossa ja liittyvät selvästi ainoastaan niihin ainesosiin,
jotka on saatu 6 artiklassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti tai jotka
on tuotu kolmansista maista 11 artiklassa säädetyn järjestelmänmukaisesti; ne ovat samanvärisiä ja -kokoisia ja samoilla kirjasi-milla tehtyjä kuin muut ainesosaluettelon merkinnät. Näidenmerkintöjen on myös esiinnyttävä erillisessä maininnassa samassanäkökentässä kuin myyntinimike ja niihin on sisällyttävä niiden1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 9
▼C1
▼M10
▼C1
▼M15
▼C1
▼M15
▼C1
▼M15
▼M10
▼C1
▼C1
maataloudesta peräisin olevien ainesosien tai niistä saatujen tuot-
teiden prosenttiosuus, jotka on saatu 6 artiklassa esitettyjensääntöjen mukaisesti tai jotka on tuotu kolmansista maista 11 artik-
lassa säädetyn järjestelmän mukaisesti. Tätä mainintaa ei saa esittää
sen värisenä tai kokoisena tai sellaisin kirjaimin, jotka tekevät sennäkyvämmäksi kuin tuotteen myyntinimike. Tämä maininta on seur-aavan muotoinen: ”X % maataloudesta peräisin olevista ainesosistaon tuotettu luonnonmukaista tuotantoa koskevien sääntöjen mukai-
sesti”;
d) tuotteessa on muina kuin maataloudesta peräisin olevina ainesosina
ainoastaan liitteessä VI olevassa A kohdassa lueteltuja aineita;
e) tuotetta tai sen edellä a kohdassa tarkoitettuja maataloudesta peräi-
sin olevia ainesosia ei ole käsitelty tavalla, johon kuuluu sellaistenaineiden käyttö, joita ei ole lueteltu liitteessä VI olevassa Bkohdassa;
f) tuotetta tai sen ainesosia ei ole käsitelty ionisoivan säteilyn käyttöä
edellyttävällä tavalla;
g) tuotteen on valmistanut tai maahantuonut toimija, jota koskevat 8 ja
9 artiklassa säädetyt tarkastustoimenpiteet;
h) merkinnöissä on 1 päivän tammikuuta 1997 jälkeen valmistettujen
tuotteiden osalta viimeisen jalostustoimen toteuttanutta toimijaakoskevan tarkastusviranomaisen tai -laitoksen nimeä ja/tai tunnusnu-meroa koskeva maininta. Nimeä tai tunnusnumeroa koskevanmaininnan valinta kuuluu jäsenvaltiolle, joka ilmoittaapäätöksestään komissiolle;
i) tuotteen tuottamisessa ei ole käytetty geneettisesti muunnettuja orga-
nismeja ja/tai tällaisista organismeista johdettuja tuotteita.
6. Siirtymäkautena, joka päättyy 31 päivänä joulukuuta 1997, edellä
1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun tuotteen, joka on valmis-
tettu osittain ainesosista, jotka eivät vastaa 3 kohdan a alakohdassaesitettyjä vaatimuksia, merkinnöissä ja mainonnassa voidaan viitataluonnonmukaiseen tuotantotapaan, jos seuraavat ehdot täyttyvät:
a) vähintään 50 prosenttia maataloudesta peräisin olevista ainesosista
täyttää 3 kohdan a alakohdan vaatimukset;
b) tuote täyttää 3 kohdan c, d, e ja f alakohdan vaatimukset;
c) luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavat merkinnät:
— ovat ainoastaan direktiivissä 79/112/ETY, sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 89/395/ETY, säädetyssä aineso-
saluettelossa,
— viittaavat selvästi ainoastaan niihin ainesosiin, jotka on tuotettu 6
artiklassa tarkoitettujen sääntöjen mukaisesti tai jotka on tuotu11 artiklassa säädetyn järjestelmän mukaisesti;
d) ainesosat ja niiden pitoisuudet käyvät ilmi ainesosaluettelossa
painon mukaan alenevassa järjestyksessä;
e) ainesosaluettelon merkinnät ovat samanvärisiä, -kokoisia ja samoilla
kirjasimilla tehtyjä.
7. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan täytäntöönpanosta
voidaan antaa 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
8. Edellä 3 kohdan b, c ja d alakohdassa ja 5 a kohdan b, d ja e
alakohdassa tarkoitetuista aineista ja tuotteista laaditaan liitteessä VIolevaan A, B ja C kohtaan rajoittavat luettelot 14 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
Ainesosien ja aineiden käytön edellytykset ja koostumukseen liittyvät
vaatimukset voidaan eritellä.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 10
▼M15
▼M10
▼C1
▼B
▼M10
▼C1
▼B
▼B
Jos jäsenvaltio arvioi, että jokin tuote pitäisi lisätä edellä tarkoitettuihin
luetteloihin tai että niihin olisi tehtävä muutoksia, sen on varmistettava,että asiakirja-aineisto, jossa esitetään lisäyksen tai muutoksen perus-
telut, toimitetaan virallisesti jäsenvaltioille ja komissiolle, joka esittää
ne 14 artiklassa tarkoitetulle komitealle.
9. Edellä 3 ja 6 kohdassa tarkoitettujen prosenttiosuuksien laske-
minen toteutetaan direktiivin 79/112/ETY 6 ja 7 artiklassa säädettyjä
sääntöjä soveltaen.
10. Jäljempänä 6 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti
tuotettua ainesosaa ei voida käyttää edellä 1 artiklan 1 kohdan a ja balakohdassa tarkoitetussa tuotteessa koostumukseen samanaikaisestisellaisen saman ainesosan kanssa, jota ei ole tuotettu näiden sääntöjen
mukaisesti.
11. Komissio tarkastelee ennen 1 päivää heinäkuuta 1999 uudelleen
tämän artiklan ja 10 artiklan säännöksiä ja tekee tarvittaessa aiheellisetehdotukset niiden muuttamiseksi.
Tuotantosäännöt
6 artikla
1. Luonnonmukainen tuotantotapa edellyttää, että 1 artiklan 1 kohdan
a alakohdassa tarkoitettuja muita tuotteita kuin siemeniä ja kasvullisia
lisäysaineistoja tuotettaessa:
a) vähintään liitteessä I määrättyjä vaatimuksia ja tarvittaessa siihen
liittyviä yksityiskohtaisia sääntöjä on noudatettava;
b) ainoastaan liitteessä I mainituista tai liitteessä II luetelluista aineista
koostuvia tuotteita saa käyttää kasvinsuojeluaineina, lannoitteina,maanparannusaineina, rehuina, rehuaineina, rehuseoksina, rehujen
lisäaineina, eläinten ruokinnassa käytettävinä direktiivin 82/471/
ETY soveltamisalaan kuuluvina tuotteina, eläinsuojien ja eläintenpidossa käytettävien laitteiden puhdistus- ja desinfiointiaineina,tuholaisten ja tautien torjunta-aineina eläinsuojien ja eläintenpidossa käytettävien laitteiden osalta tai tiettyjen tuotteiden osalta
muuhun liitteessä II määrättyyn tarkoitukseen. Niitä saa käyttää
ainoastaan liitteissä I ja II tarkoitetuin erityisin edellytyksin siinämäärin kuin vastaava käyttö on sallittu kyseisten jäsenvaltioidenyleisessä maataloudessa asiaa koskevien yhteisön säännösten taiyhteisön oikeuden mukaisten kansallisten säännösten nojalla;
c) käytetään ainoastaan sellaisia siemeniä ja kasvullisia lisäysaineis-
toja, jotka on tuotettu 2 kohdassa tarkoitetun luonnonmukaisentuotantotavan mukaisesti;
d) geneettisesti muunnettuja organismeja ja/tai tällaisista organismeista
johdettuja tuotteita ei saa käyttää, kuitenkaan lukuun ottamatta
eläinlääkkeitä.
2. Luonnonmukainen tuotantotapa edellyttää, että siementen ja
kasvullisten lisäysaineistojen osalta siementen kohdalla emokasvia jakasvullisten lisäysaineistojen kohdalla kantakasvia (tai -kasveja) on
tuotettu:
a) käyttämättä geneettisesti muunnettuja organismeja ja/tai mitään
tällaisista organismeista johdettuja tuotteita, ja
b) edellä 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti vähintään yhden suku-
polven ajan tai, jos kyseessä ovat monivuotiset viljelmät, kahdenkasvaukauden ajan.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 11
▼M10
▼C1
▼M15
▼C1
▼B
▼M10
▼C1
▼M15
▼C1
3. a). Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään, siemeniä
ja kasvullisia lisäysaineistoja, joita ei ole tuotettu luonnonmu-kaisen tuotantotavan mukaisesti ►
M15 31 päivänä joulukuuta
2003◄päättyvän siirtymäkauden aikana jäsenvaltion toimival-
taisen viranomaisen suostumuksella, voidaan käyttää, joställaisten lisäysaineistojen käyttäjät voivat todistaa jäsenvaltiontarkastusviranomaisen tai -laitoksen riittäväksi katsomallatavalla, että heidän oli mahdotonta hankkia yhteisön markki-
noilta kyseisen lajin jonkin sopivan lajikkeen lisäysaineistoja 2
kohdan vaatimusten mukaisesti. Tällöin on käytettävä, josyhteisön markkinoilla on niitä saatavissa, lisäysaineistoja, joitaei ole käsitelty sellaisilla tuotteilla, joita ei ole lueteltu liitteessäII olevassa B kohdassa. Jäsenvaltiot ilmoittavat muille jäsenval-tioille ja komissiolle tämän kohdan mukaisesti myönnetyt luvat.
b) Jäljempänä 14 artiklassa säädetty menettely voidaan toteuttaa
määrättäessä:
— edellä a kohdassa tarkoitettua väliaikaista toimenpidettä
koskevien rajoitusten käyttöönotosta ►
M15 31 päivänä
joulukuuta 2003 ◄mennessä tiettyjen lisäysaineistojen
lajien ja/tai tyyppien ja/tai kemiallisen käsittelyn puuttumisenosalta,
— edellä a kohdassa säädetyn poikkeuksen säilyttämisestä
►
M15 31 päivänä joulukuuta 2003 ◄jälkeen tiettyjen
lisäysaineistojen lajien ja/tai tyyppien ja yhteisön kokoalueen tai sen osan osalta,
— edellä 1 kohdassa tarkoitettua poikkeusta koskevien menette-
lyyn ja perusteisiin liittyvien sääntöjen käyttöönotosta jasiihen liittyvistä kyseisille ammatillisille järjestöille, muille
jäsenvaltioille ja komissiolle ilmoitettavista tiedoista.
4. Komissio tarkastelee ►
M15 31 päivään joulukuuta 2002 ◄
mennessä uudelleen tämän artiklan säännöksiä, erityisesti 1 kohdan ckohtaa ja 2 kohtaa, ja tekee tarvittaessa aiheelliset ehdotukset niidenmuuttamiseksi.
6 a artikla
1. Tässä artiklassa tarkoitetaan ”taimilla” kokonaisia taimia, jotka on
tarkoitettu viljelmälle kasvien tuotantoa varten.
2. Luonnonmukainen tuotantotapa edellyttää, että tuottajien käytet-
täessä kasveja niiden on oltava tuotettu 6 artiklan mukaisesti.
3. Poiketen siitä, mitä edellä 2 kohdassa säädetään, taimia, joita ei
ole tuotettu luonnonmukaisen tuotantotavan mukaisesti, voidaankäyttää 31 päivänä joulukuuta 1997 päättyvän siirtymäkauden aikanaedellyttäen, että seuraavat edellytykset täyttyvät:
a) jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on antanut luvan käyttöön
sen jälkeen, kun tällaisten ainesten käyttäjä(t) ovat osoittautuneetjäsenvaltion tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen hyväksymällä
tavalla, että niiden oli mahdotonta hankkia yhteisön markkinoilta
kyseisen lajin jotakin sopivaa lajiketta;
b) taimia ei ole käsitelty kylvöstä lähtien muilla kuin liitteessä II
olevassa A ja B osassa luetelluilla tuotteilla;
c) taimet tulevat tuottajalta, joka on hyväksynyt tarkastusjärjestelmän,
joka vastaa 9 artiklassa säädettyä järjestelmää, ja joka on suostunutsoveltamaan b alakohdan rajoitusta; tämä säännös tulee voimaan 1päivänä tammikuuta 1996;
d) istutuksen jälkeen taimia on viljeltävä 6 artiklan 1 kohdan a ja b
alakohdan säännösten mukaisesti kuuden viikon pituisen vähimmäi-sajanjakson ajan ennen sadonkorjuuta;
e) tällaisista taimista saatuja ainesosia sisältävän tuotteen merkinnöissä
ei saa olla 10 artiklassa tarkoitettua merkintää;1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 12
▼M10
▼C1
▼C1
f) tämän kohdan nojalla myönnetty lupa peruutetaan heti puutteen
loputtua ja sen voimassaolo päättyy viimeistään 31 päivänä joulu-kuuta 1997, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdassa
tarkoitetusta menettelystä johtuvia eräitä rajoituksia.
4. a) Kun 3 kohdassa tarkoitettu lupa on myönnetty, jäsenvaltion on
ilmoitettava välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolleseuraavat tiedot:
— päivämäärä, jona lupa on myönnetty;
— kyseisen lajikkeen ja lajin nimi;— vaadittavat määrät ja näiden määrien perustelu;
— puutteen oletettu kesto;
— kaikki muut komission tai jäsenvaltioiden pyytämät tiedot.
b) Jos jäsenvaltion komissiolle tai luvan myöntäneelle jäsenvaltiolle
toimittamat tiedot osoittavat, että sopiva lajike on saatavissapuutteen keston aikana, jäsenvaltio voi harkita luvan peruutta-mista tai sen keston lyhentämistä, ja se ilmoittaa komissiolle jamuille jäsenvaltioille niistä toimenpiteistä, joita se on toteuttanutkymmenen päivän kuluessa siitä päivästä, jolloin se on vastaanot-
tanut kyseiset tiedot.
c) Jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta asia annetaan 14
artiklassa tarkoitetun komitean tutkittavaksi. Voidaan päättää
mainitussa 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, ettälupa peruutetaan tai sen kestoa muunnetaan.
7 artikla
1. Tuotteet, joiden käyttö ei tätä asetusta annettaessa ole sallittu
6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ilmoitettuun tarkoitukseen, voidaanottaa liitteeseen II, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a) niitä käytetään kasvin tuholaisten tai tautien torjuntaan tai eläinsuo-
jien ja eläinten pidossa käytettävien laitteiden puhdistukseen ja
desinfiointiin:
— ne ovat välttämättömiä haitallisen organismin tai erityisen taudin
torjumiseksi, jota varten ei ole saatavilla muita biologisia, vilje-
lyteknisiä, fysikaalisia tai jalostuksellisia vaihtoehtoja; ja
— niitä käytetään sillä tavoin, että ne eivät joudu suoraan kosketuk-
seen siementen, kasvien, kasvituotteiden tai eläinten jaeläintuotteiden kanssa; monivuotisten kasvien osalta suora
kosketus sallitaan ainoastaan muulloin kuin syötävien osien
(hedelmien) kasvukaudella, jos käyttö ei epäsuorasti johdajäämiin tuotteen syötävissä osissa; ja
— niiden käyttö ei johda ympäristövaikutuksiin, joita ei voida
hyväksyä, tai osaltaan edistä ympäristön saastumista;
b) jos niitä käytetään lannoitukseen tai maanparannukseen:
— ne ovat välttämättömiä viljelykasvien erityisiin ravinnetarpeisiin
tai erityiseen maanparannustarkoitukseen, joita ei voi tyydyttää
liitteessä I esitetyillä tavoilla,
ja
— niiden käyttö ei johda ympäristövaikutuksiin, joita ei voida
hyväksyä, tai osaltaan edistä ympäristön saastumista.
1 a. Edellä 1 kohdassa säädetyt edellytykset eivät koske tuotteita, joita
käytettiin yleisesti ennen tämän asetuksen käyttöönottoa yhteisönalueella sovellettujen luonnonmukaisen maanviljelyn käytäntöjenmukaisesti.
1 b. Eläinten ruokinnassa käytettävien kivennäis- ja hivenaineiden
osalta liitteeseen II voidaan sisällyttää näiden tuotteiden lisälähteitäedellyttäen, että niiden on oltava peräisin luonnosta tai muussa tapauk-1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 13
▼B
▼M15
▼B
▼M10
▼C1
▼M15
▼M15
sessa synteettisesti valmistettuja mutta samassa muodossa kuin luon-
nontuotteet.
2. Jokaisesta liitteessä II olevasta tuotteesta voidaan tarvittaessa
eritellä seuraavat seikat:
— tuotteen yksityiskohtainen kuvaus;
— sen käytön edellytykset ja koostumukseen tai liukoisuuteen liittyvät
vaatimukset erityisesti sen varmistamiseksi, että tuote aiheuttaamahdollisimman vähän jäämiä syötäviin kasvinosiin ja syötäviinkasvituotteisiin sekä vaikuttaa mahdollisimman vähän ympäristöön;
— edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden etiketöintiä koskevat
erityiset vaatimukset, jos tuotteita tuotetaan tiettyjen liitteessä IItarkoitettujen tuotteiden avulla.
3. Komissio säätää 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
liitteen II muutoksista, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettujen tuot-teiden lisäämistä tai poistamista taikka 2 kohdassa tarkoitettujenvaatimusten lisäämistä tai muuttamista.
4. Kun jäsenvaltio arvioi, että tuote olisi lisättävä liitteeseen II tai
että liitteeseen II olisi tehtävä muutoksia, sen on varmistettava, ettäasiakirja-aineisto lisäyksen tai korjauksen perusteluista toimitetaanvirallisesti muille jäsenvaltioille ja komissiolle, joka esittelee ne 14artiklassa tarkoitetulle komitealle.
Tarkastusjärjestelmä
8 artikla
1. Toimijan, joka tuottaa, valmistaa tai tuo kolmannesta maasta 1
artiklassa tarkoitettuja tuotteita pitääkseen niitä kaupan on:
a) ilmoitettava tästä toiminnasta sen jäsenvaltion toimivaltaiselle vira-
nomaiselle, jossa toiminta tapahtuu; ilmoituksessa on oltava
liitteessä IV määrätyt seikat;
b) saatettava toimintansa 9 artiklassa säädetyn tarkastusjärjestelmän
mukaisesti tarkastettavaksi.
2. Jäsenvaltioiden on nimettävä viranomainen tai laitos, joka vastaa-
nottaa ilmoituksia.
Jäsenvaltiot voivat säätää kyseisten toimijoiden tehokkaaksi valvomi-
seksi välttämättöminä pitämiensä lisätietojen ilmoittamisesta.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että niillä, joita
asia koskee, on käytettävissään ajantasainen luettelo niiden toimijoidennimistä ja osoitteista, joita tarkastusjärjestelmä koskee.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on luotava yhden tai useamman nimetyn tarkas-
tusviranomaisen ja/tai tehtävään hyväksytyn yksityisentarkastuslaitoksen hoitama tarkastusjärjestelmä, joka koskee
►
M10►C1 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita tuottavia, valmistavia
tai kolmansista maista tuovia toimijoita. ◄◄
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että tämän asetuksen säännöksiä noudattava ja osuu-
tensa tarkastuskuluista maksava toimija pääsee kuulumaan
tarkastusjärjestelmään.
3. Tarkastusjärjestelmässä on oltava vähintään liitteessä III määrätyt
varo- ja tarkastustoimenpiteet.
4. Yksityisten laitosten hoitaman tarkastusjärjestelmän soveltami-
seksi jäsenvaltioiden on nimettävä viranomainen, jonka vastuulla onlaitosten hyväksyminen ja tarkastus.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 14
▼B
▼B
5. Yksityisen tarkastuslaitoksen hyväksymisessä on otettava
huomioon:
a) laitoksen vakiotarkastussuunnitelma, joka sisältää yksityiskohtaisen
kuvauksen tarkastustoimenpiteistä ja varotoimenpiteistä, joita laitos
soveltaa tarkastettaviin toimijoihin;
b) seuraamukset, joita laitos aikoo määrätä, kun ►M10►C1
sääntöjenvastaisuuksia ja/tai väärinkäytöksiä ◄◄ todetaan;
c) pätevän henkilöstön sekä hallinnollisten että teknisten edellytysten
riittävyys, kokemus tarkastuksesta ja luotettavuus;
d) tarkastuslaitoksen puolueettomuus tarkastettaviin toimijoihin
nähden.
6. Kun tarkastuslaitos on hyväksytty, toimivaltaisen viranomaisen
on:
a) varmistuttava siitä, että tarkastuslaitoksen tekemät tarkastukset ovat
puolueettomia;
b) tarkastettava sen tekemien tarkastusten tehokkuus;
c) hankittava tieto todetuista ►M10►C1 sääntöjenvastaisuuksista
ja/tai väärinkäytöksistä ◄◄ ja määrätyistä seuraamuksista;
d) peruutettava tarkastuslaitoksen hyväksyntä, jos laitos ei täytä a ja b
alakohdassa säädettyjä vaatimuksia tai ei enää täytä 5 kohdassaesitettyjä perusteita taikka ei täytä ►
M10►C1 7, 8, 9 ja 11
kohdassa säädettyjä ◄◄ vaatimuksia.
6 a. Jäsenvaltioiden on annettava 1 päivään tammikuuta 1996
mennessä tunnusnumero jokaiselle tämän artiklan säännöstenmukaisesti hyväksytylle tai nimetylle tarkastuslaitokselle tai -vira-nomaiselle. Näiden on ilmoitettava siitä muille jäsenvaltioille jakomissiolle, joka julkaisee nämä tunnusnumerot 15 artiklanviimeisessä alakohdassa tarkoitetussa luettelossa.
7. Tarkastusviranomaisen ja 1 kohdassa tarkoitettujen hyväksyttyjen
tarkastuslaitosten on:
a) huolehdittava siitä, että ainakin liitteessä III tarkoitettuja tarkastus-
ja varotoimenpiteitä sovelletaan maatiloihin, joita ne tarkastavat;
b) oltava antamatta tietoa ja aineistoa, jota ne saavat tarkastustyössään,
muille henkilöille kuin maatilasta vastuussa oleville henkilöille jatoimivaltaisille viranomaisille.
8. Hyväksyttyjen tarkastuslaitosten on:
a) sallittava toimivaltaisen viranomaisen pääsy tarkastustarkoituksessa
laitoksen toimistoihin ja tiloihin sekä annettava kaikki tieto ja apu,jota toimivaltainen viranomainen pitää tarpeellisena tässä asetuk-sessa sille säädettyjen velvoitteiden täyttämiseksi;
b) toimitettava jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle viimeistään
31 päivänä tammikuuta vuosittain luettelo toimijoista, joita niidentarkastukset koskivat 31 päivänä joulukuuta edellisenä vuonna,sekä esitettävä mainitulle viranomaiselle suppea vuosikertomus.
9. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusviranomaisten ja
-laitosten on:
a) varmistuttava siitä, että jos 5 ja ►
M10►C16 artiklassa ◄◄
tai liitteessä III tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanossatodetaan sääntöjenvastaisuutta, 2 artiklassa tarkoitetut luonnonmu-kaiseen tuotantotapaan viittaavat merkinnät poistetaan kokosääntöjenvastaisesta tuote-erästä tai tuotannosta;
b) todettuaan huomattavan tai pitkään vaikuttavan rikkomisen,
estettävä jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän ajankyseistä toimijaa pitämästä kaupan tuotteita, joissa on luonnonmu-kaiseen tuotantotapaan viittaavia merkintöjä.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 15
▼M10
▼C1
▼B
▼B
10. Noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan antaa:
a) edellä 5 kohdassa esitettyjä vaatimuksia ja 6 kohdassa lueteltuja
toimenpiteitä koskevat yksityiskohtaiset soveltamissäännöt;
b) edellä 9 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskevat yksityiskoh-
taiset soveltamissäännöt.
11. Hyväksyttyjen tarkastuslaitosten on täytettävä
►M15 ◄annetun standardin EN 45011 edellytyksissä
vahvistetut vaatimukset 1 päivästä tammikuuta 1998 lukien ja sanotunkuitenkaan rajoittamatta 5 ja 6 kohdan säännöksiä.
12. a) Jäsenvaltioiden on varmistettava eläinten lihantuotannon osalta,
että tarkastukset koskevat kaikkia tuotantovaiheita, joita ovat
teurastus, paloittelu ja mikä tahansa muu valmistus ennenmyyntiä kuluttajalle, jotta taattaisiin eläintuotteiden jäljitettä-vyys niin pitkälle kuin se on teknisesti mahdollista tuotannon,jalostuksen ja missä muussa valmistusketjun vaiheessa tahansa
eläinten tuotantoyksiköstä aina siihen yksikköön asti, jossa
lopullinen pakkaaminen ja/tai pakkausmerkintä tehdään, sanotunkuitenkaan rajoittamatta liitteen III määräysten soveltamista.Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi toteutetuttoimenpiteet sekä niiden seuranta 15 artiklassa säädetyn valvon-takertomuksen kanssa.
b) Muiden eläintuotteiden kuin lihan osalta lisämääräykset jälji-
tettävyyden varmistamiseksi niin pitkälle, kuin se on teknisesti
mahdollista, vahvistetaan liitteessä III.
c) Kuluttajien on joka tapauksessa 9 artiklan mukaisten toimenpi-
teiden nojalla saatava takeet siitä, että tuotteet on tuotettu tämänasetuksen mukaisesti.
Merkinnät tuotteiden tarkastusjärjestelmän vaatimusten mukaisuu-
desta
10 artikla
1. Liitteessä V esitetty merkintä ja/tai tunnus, joka osoittaa, että
tuotteet ovat tarkastusjärjestelmän mukaiset, saavat olla 1 artiklassa
tarkoitettujen tuotteiden merkinnöissä ainoastaan, jos kyseiset tuotteet:
a) ovat 5 artiklan 1 tai 3 kohdan mukaiset;
b) ovat kuuluneet 9 artiklassa säädettyyn tarkastusjärjestelmään kaik-
kien tuotanto- ja valmistusvaiheiden ajan;
c) myydään suoraan tuottajalta tai valmistajalta kuluttajalle suljetuissa
pakkauksissa tai saatetaan markkinoille esipakattuina elintarvik-
keina; kun kyseessä on myynti tuottajalta tai valmistajalta suoraan
kuluttajalle, suljettuja pakkauksia ei vaadita, kun merkinnöistä käyselvästi ilmi ilman tulkinnanvaraisuutta tämän merkinnän osoittamakyseinen tuote;
d) on varustettu merkinnöillä, jossa näkyy tuottajan, valmistajan tai
myyjän nimi ja/tai toiminimi, samoin kuin tarkastusviranomaisentai tarkastuslaitoksen nimi tai tunnusnumero ja elintarvikkeidenmerkintöjä koskevien määräysten mukaisesti vaaditut merkinnät
yhteisön lainsäädännön mukaisesti.
2. Etiketöinnissä tai mainonnassa ei saa esittää väitteitä, joissa anne-
taan ostajan ymmärtää, että liitteen V mukainen merkintä on taetuotteen tavanomaista paremmasta aistinvaraisesta tai ravitsemukselli-sesta laadusta tai terveydellisyydestä.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 16
▼M10
▼C1
▼M15
▼B
▼M10
▼C1
▼B
▼B
3. Edellä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusviranomaisten
ja laitosten on:
a) varmistuttava siitä, että jos ►M10►C15 ja 6 artiklan ◄◄ tai
liitteessä III tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanossa tode-taan sääntöjenvastaisuutta, liitteen V merkintä poistetaan kokosääntöjenvastaisesta tuote-erästä tai tuotannosta;
b) todettuaan huomattavan tai pitkään vaikuttavan rikkomisen peruutet-
tava kyseiseltä toimijalta oikeus käyttää liitteessä V esitettyämerkintää jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymänajan.
4. Jäljempänä 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan
antaa yksityiskohtaiset säännöt liitteessä V olevan merkinnän peruutta-misesta, kun todetaan 5, 6, ja 7 artiklaa tai liitteen III vaatimuksia jatoimenpiteitä koskevia rikkomisia.
Yleiset täytäntöönpanotoimenpiteet
10 a artikla
1. Kun jäsenvaltio toteaa toisesta jäsenvaltioista tulevassa tuotteessa,
jossa on 2 artiklassa ja/tai liitteessä V määrätyt merkinnät, tämänasetuksen soveltamiseen liittyviä väärinkäytöksiä tai sääntöjenvastai-suuksia, se ilmoittaa niistä sille jäsenvaltiolle, joka on nimennyttarkastusviranomaisen tai hyväksynyt tarkastuslaitoksen, sekä komis-
siolle.
2. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet 2 artiklassa ja/tai
liitteessä V säädettyjen ja määrättyjen merkintöjen petollisen käytönvälttämiseksi.
Tuonti kolmansista maista
11 artikla
1. Kolmansista maista tuotuja 5 artiklassa tarkoitettuja tuotteita
voidaan pitää kaupan ainoastaan, jos:
a) ne ovat peräisin komission päätöksellä 14 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen laaditussa luettelossa mainitusta kolmannestamaasta ja jos ne tulevat tuotantoalueelta tai -yksiköstä, jonka ontarkastanut kyseistä kolmatta maata koskevassa päätöksessä tarvit-taessa täsmennettävä tarkastuslaitos;
b) kolmannen maan toimivaltainen viranomainen tai laitos on antanut
tarkastustodistuksen, jossa todetaan, että todistuksessa tarkoitettuerä:
— on saatu aikaan tuotantomenetelmällä, johon sovelletaan
►
M10►C16 artiklassa ◄◄ esitettyjä sääntöjä vastaavia
sääntöjä,
ja
— on kuulunut sellaiseen tarkastusjärjestelmään, jonka vastaavuus
on todettu 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tutkimuksella,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan soveltamista.
2. Sen päättämiseksi, otetaanko tiettyjen 1 artiklassa tarkoitettujen
tuotteiden osalta kolmas maa pyynnöstään 1 kohdan a alakohdassa
tarkoitettuun luetteloon, otetaan huomioon erityisesti:
a) takeet, jotka kolmas maa voi antaa ainakin yhteisöön vietäväksi
tarkoitetun tuotannon osalta ►M10►C16 artiklassa ◄◄
tarkoitettuja sääntöjä vastaavien sääntöjen noudattamisesta;
b) niiden toteutettujen tarkastustoimenpiteiden tehokkuus, joiden on
ainakin yhteisöön vietäväksi tarkoitetun tuotannon osalta vastattava8 ja 9 artiklassa tarkoitetun tarkastusjärjestelmän toimenpiteitä akohdassa tarkoitettujen säännösten noudattamisen varmistamiseksi.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 17
▼M10
▼C1
▼B
▼B
Näiden seikkojen perusteella alkuperäiset tuotantoalueet ja yksiköt tai
laitokset, joiden tarkastusta pidetään vastaavana, voidaan täsmentääkomission päätöksessä.
3. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun todistuksen on:
a) seurattava alkuperäiskappaleena tuotetta ensimmäiselle vastaanotta-
jalle; sen jälkeen maahantuojan on pidettävä todistus►
M10►C1 tarkastuslaitosten ja/tai
tarkastusviranomaisten ◄◄ saatavissa vähintään kahden vuoden
ajan;
b) oltava 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laadittujen
yksityiskohtaisten sääntöjen ja mallin mukainen.
4. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset
säännöt voidaan antaa 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Tutkiessaan kolmannen maan pyyntöä komissio edellyttää sen
antavan kaikki tarvittavat tiedot; se voi myös käyttää asiantuntijoita,joiden tehtävänä on komission valtuuttamana tarkastaa paikalla
kolmannessa maassa tosiasiallisesti sovellettavia tuotantosääntöjä ja
tarkastustoimenpiteitä.
6. a) Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltion maahan-
tuoja saa jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta luvan►
M15 31 päivään joulukuuta 2005 ◄asti pitää kaupan
kolmansista maista tuotuja tuotteita, joita ei ole 1 kohdan aalakohdassa tarkoitetussa luettelossa, jos maahantuoja toimittaatuovan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille riittävät todis-
teet siitä, että maahantuodut tuotteet on tuotettu sellaisten
tuotantoa koskevien vaatimusten mukaisesti, jotka vastaavat►
M10►C16 artiklassa ◄◄ säädettyjä tuotantoa koskevia
vaatimuksia ja että niihin on sovellettu 8 ja 9 artiklassa tarkoitet-tuja tarkastustoimenpiteitä vastaavia yhtä tehokkaita
tarkastustoimenpiteitä ja että näitä tarkastustoimenpiteitä sovelle-
taan jatkuvasti ja tehokkaasti.
Edellä tarkoitettu lupa on voimassa ainoastaan niin kauan kuin
edellä tarkoitettujen edellytysten voidaan todeta täyttyvän.►
M10►C1 Se päättyy, kun tehdään päätös merkitä kolmas
maa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun luetteloon, jollei se
koske tuotetta, joka tulee alueelta, jota ei ole määritetty 1 kohdan
a alakohdassa tarkoitetussa päätöksessä ja jota ei ole tutkittukolmannen maan esittämän pyynnön yhteydessä. Tämä kolmasmaa on hyväksynyt tässä kohdassa säädetyn lupajärjestelmänjatkamisen. ◄◄
b) Kun jäsenvaltio on saanut maahantuojalta riittävät todisteet, sen
on ilmoitettava viipymättä komissiolle ja muille jäsenvaltioillekolmas maa, josta tuotteita tuodaan, ja toimi tettava yksityiskoh-taiset tiedot tuotanto- ja tarkastussäännöistä ja takeet siitä, ettäniitä sovelletaan jatkuvasti ja tehokkaasti.
c) Jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta asia saatetaan 14
artiklassa tarkoitetun komitean tutkittavaksi. Jos tässä tutkimuk-
sessa todetaan, että maahantuotuja tuotteita ei ole tuotettuvastaavien tuotantovaatimusten ja/tai tehokkuudeltaan vastaavientarkastussääntöjen mukaisesti, komissio kehottaa jäsenvaltiota,joka on antanut luvan, peruuttamaan sen. Kyseisen tuonnin
kieltämisestä ja siitä, että tuonnin jatkaminen riippuu tiettyjen
tuonnin edellytysten muuttamisesta asetetussa määräajassa,voidaan päättää 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
d) Edellä b kohdassa tarkoitettua ilmoitusta ei tarvita, jos se koskee
yksityiskohtaisia tuotanto- ja tarkastussääntöjä, joista joku toinenjäsenvaltio on jo ilmoittanut b kohdan mukaisesti, ellei toimiteta
olennaisia uusia todisteita, joiden perusteella c kohdassa tarkoi-
tettu tutkimus ja päätös olisi käsiteltävä uudelleen.
Komissio tarkastelee uudelleen ennen 31 päivää heinäkuuta 1
kohdan säännöksiä ja tekee aiheelliset ehdotukset niiden muutta-miseksi.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 18
▼M2
▼M10
7. Komissio voi 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
hyväksyä jäsenvaltion pyynnöstä kolmannen maan tarkastuslaitoksen,
jonka asianomainen jäsenvaltio on ennalta hyväksynyt, ja liittää sen 1kohdan a alakohdassa tarkoitettuun luetteloon. Komissio ilmoittaajäsenvaltion pyynnöstä asianomaisille kolmansille maille.
Vaapa liikkuvuus yhteisössä
12 artikla
Jäsenvaltiot eivät saa tuotantotapaan, etiketöintiin tai tuotantotavan
esittämiseen liittyvistä syistä estää tai rajoittaa 1 artiklassa tarkoitet-tujen tuotteiden pitämistä kaupan, jos tuotteet täyttävät tässä
asetuksessa säädetyt vaatimukset.
Kuitenkin liitteessä I olevassa B osassa tarkoitettujen eläintuotantoa
koskevien sääntöjen osalta jäsenvaltiot voivat soveltaa alueellaantuotettuihin eläimiin ja eläintuotteisiin tiukempia sääntöjä edellyttäen,että nämä säännöt ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia eikä niissä
kielletä tai rajoiteta tämän asetuksen vaatimukset täyttävien muiden
eläinten ja eläintuotteiden kaupan pitämistä.
Hallinnolliset määräykset ja täytäntöönpano
13 artikla
Noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan hyväksyä:
— yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta,
— muutokset liitteisiin I-IV, VI, VII ja VIII,— muutokset liitteeseen V sellaisen yhteisön tunnuksen määrittelemi-
seksi, joka liitetään merkintään tai joka korvaa merkinnän siitä,että tuotteet kuuluvat tarkastusjärjestelmän piiriin,
— 6 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun eläinlääkkeitä
koskevan poikkeuksen soveltamista koskevat rajoitukset jatäytäntöönpanotoimenpiteet,
— täytäntöönpanotoimenpiteet GMO:ien ja GMO-johdannaisten
käyttökiellon soveltamiseksi tieteellisen aineiston tai teknisen edis-
tymisen perusteella ja erityisesti raja-arvon osalta, jota ei saa ylittää,
ja joka kuvaa saastumista, joka ei ole vältettävissä.
14 artikla
1. Komissiota avustaa komitea.2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/
EY (
1) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
15 artikla
Jäsenvaltioiden on vuosittain ennen 1 päivää heinäkuuta ilmoitettava
komissiolle tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi edellisenä vuonna
toteutetut toimenpiteet ja toimitettava erityisesti:
— luettelo toimijoista, jotka olivat viimeistään edellisen vuoden 31
päivänä joulukuuta tehneet 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 19
(1) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.▼C1
▼B
▼M15
▼B
▼M15
▼M25
▼B
▼B
tarkoitetun ilmoituksen ja joita koskee 9 artiklassa tarkoitettu
tarkastusjärjestelmä;
— kertomus 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti suoritetusta valvonnasta.
Lisäksi jäsenvaltioiden on vuosittain ennen 31 päivää maaliskuuta
ilmoitettava komissiolle luettelo viimeistään edellisen vuoden 31päivänä joulukuuta hyväksytyistä tarkastuslaitoksista, josta ilmenee
niiden oikeudellinen ja toiminnallinen rakenne, vakiotarkastussuunni-
telma, seuraamusjärjestelmä ja, tarvittaessa, niiden merkki.
Komissio julkaisee vuosittain Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-
sarjassa luettelot niistä hyväksytyistä laitoksista, jotka on ilmoitettusille toisessa alakohdassa säädetyssä määräajassa.
15 a artikla
Tässä asetuksessa säädetyille, erityisesti komission toimesta toteutetta-
ville toimenpiteille, joilla pyritään saavuttamaan 9 ja 11 artiklassa ja
teknisissä liitteissä vahvistetut tavoitteet, hyväksytään vuosittain tarvit-
tavat määrärahat budjettimenettelyn yhteydessä.
16 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
2. Jäsenvaltioiden on pantava 8 ja 9 artikla täytäntöön yhdeksän
kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
3. Edellä 5 artiklaa, 8 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklan 1 kohtaa
sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1993.
Noudattaen 14 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan 11 artiklan 1
kohdan täytäntöönpanoa koskevaa määräaikaa siirtää määräajaksikolmannesta maasta tulevan tuonnin osalta, jos kolmannen maanpyynnöstä aloitettu selvitys ei ole edennyt niin pitkälle, että voitaisiin
tehdä päätös maan ottamisesta 11 artiklan 1 kohdan a alakohdassa
säädettyyn luetteloon ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetunmääräajan päättymistä.
Liitteessä I olevassa 1 kohdassa tarkoitetun siirtymävaiheen noudatta-
mista varten ennen tämän asetuksen voimaantuloa kulunut jaksootetaan huomioon, jos toimija voi osoittaa tarkastuslaitostatyydyttävällä tavalla, että sen aikana toimijan tuotanto on ollut
voimassa olleiden kansallisten säännösten mukainen tai, jos niitä ei
ole, luonnonmukaista tuotantoa koskevien tunnustettujen kansainvä-listen standardien mukainen.
4. Poiketen siitä, mitä 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot
voivat kahdentoista kuukauden ajan tämän asetuksen voimaantulostasallia alueellaan sellaisten tuotteiden käytön, joissa on muita kuin liit-
teessä II lueteltuja aineita, jos jäsenvaltiot katsovat, että 7 artiklan 1
kohdan edellytykset täyttyvät.
5. Kahdentoista kuukauden ajan siitä, kun liite VI on 5 artiklan 7
kohdan mukaisesti vahvistettu, jäsenvaltiot voivat edelleen salliakansallisten säännösten mukaisesti muiden kuin mainitussa liitteessälueteltujen aineiden käytön.
6. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komis-
siolle aineista, joiden käyttö on sallittua 4 ja 5 kohdan nojalla.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 20
▼M15
▼B
▼M2
▼B
▼B
LIITE I
LUONNONMUKAISEN TUOTANNON PERIAATTEET TILOILLA
A. KASVIT JA KASVITUOTTEET
1.1. Asetuksen 6 artiklan 1 kohdan a, b ja d alakohdassa ja erityisesti tässä
liitteessä esitettyjä periaatteita on tavallisesti pitänyt noudattaa viljely-
lohkolla ainakin kahden vuoden siirtymävaiheen ajan ennen kylvöä tai
nurmialojen osalta ainakin kahden vuoden ajan ennen niiden käyttöä
luonnonmukaisesti tuotettuna rehuna tai monivuotisten kasvien osalta,
nurmikasveja lukuun ottamatta, vähintään kolme vuotta ennen 1 artiklan
1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden ensimmäistä satoa.
Siirtymävaihe alkaa aikaisintaan päivänä, jona tuottaja on ilmoittanut
toiminnastaan 8 artiklan mukaisesti ja suostunut siihen, että hänen
tilaansa sovelletaan 9 artiklassa säädettyä tarkastusjärjestelmää.
1.2. Tarkastusviranomainen tai -laitos voi kuitenkin päättää toimivaltaisen
viranomaisen suostumuksella, että siirtymävaiheeseen katsotaan takau-
tuvasti kuuluvan myös aiemmat ajanjaksot, joiden aikana:
a) joko lohkot kuuluvat ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseu-
tuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista
maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (1) tai Euroopan
maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun
kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta
17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o
1257/1999 (2) VI luvun mukaisesti toteutettuun ohjelmaan tai
muuhun viralliseen ohjelmaan, jos kyseisessä ohjelmassa saadaan
takeet siitä, että näillä lohkoilla ei ole käytetty liitteessä II olevaan
A ja B osaan kuulumattomia tuotteita;
b) tai lohkot ovat olleet luonnontilassa olevia aloja tai maatalousmaata,
joita ei ole käsitelty liitteessä II olevaan A ja B osaan kuulumatto-
milla tuotteilla. Kyseinen ajanjakso voidaan ottaa huomioon
takautuvasti ainoastaan, jos tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle
on toimitettu riittävät todisteet, jotta se voi vakuuttua siitä, että edel-
lytykset ovat täyttyneet vähintään kolmen vuoden ajan.
1.3. Tarkastusviranomainen tai -laitos voi toimivaltaisen viranomaisen
hyväksynnällä joissakin tapauksissa pidentää 1.1 kohdassa vahvistettua
siirtymävaiheen kestoa ottaen huomioon lohkojen aiemman käytön.
1.4. Jäsenvaltio voi sellaisten lohkojen osalta, jotka on jo siirretty luonnon-
mukaiseen tuotantoon tai joita ollaan siihen siirtämässä ja joita
käsitellään liitteeseen II kuulumattomalla tuotteella, lyhentää 1.1
kohdassa vahvistettua siirtymävaiheen kestoa seuraavissa kahdessa
tapauksessa:
a) lohkoja on käsitelty liitteessä II olevaan B osaan kuulumattomalla
tuotteella jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen alueellaan tai
joillakin alueensa osilla tietyn kasvintuotannon osalta pakolliseksi
tekemien taudin tai tuholaisen torjumistoimien vuoksi;
b) lohkoja on käsitelty liitteessä II olevaan A tai B osaan kuulumatto-
malla tuotteella jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen
hyväksymien tieteellisten kokeilujen yhteydessä.
Siirtymävaiheen kesto vahvistetaan tällöin kaikkia seuraavia edelly-
tyksiä noudattaen:
— asianomaisen kasvinsuojeluaineen on hajottava niin, että siirtymä-
vaiheen päättyessä jäämien määrä maaperässä, ja jos kyseessä on
monivuotinen viljelmä, kasvissa on merkityksetön,
— käsittelyn jälkeen korjattua satoa ei saa myydä luonnonmukaiseen
tuotantoon viittaavin merkinnöin,
— asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja
komissiolle pakollista käsittelyä koskevasta päätöksestään.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 21
(1) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85.
(2) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80.▼M15
▼M22
▼M17
2.1. Maan viljavuutta ja elävyyttä on ylläpidettävä tai sitä on lisättävä ensi-
sijaisesti seuraavilla tavoilla:
a) viljelemällä palkokasveja, viherlannoituskasveja tai syväjuurisia
kasveja sopivassa monivuotisessa viljelykierroksessa;
b) sekoittamalla maahan luonnonmukaisesta karjantuotannosta saatua
karjanlantaa tämän liitteen B osan 7.1 kohdan säännösten ja rajoi-
tusten mukaisesti;
c) sekoittamalla maahan muita kompostoituja tai kompostoimattomia
eloperäisiä aineksia tiloilta, jotka viljelevät tämän asetuksen
säännösten mukaisesti.
2.2. Lisäksi muita liitteessä II mainittuja eloperäisiä lannoitteita tai kiven-
näislannoitteita saa poikkeuksellisesti käyttää, jos
— riittävää ravinnemäärää ei voida saavuttaa käyttämällä edellä a, b ja
c alakohdassa tarkoitettua viljelykiertoa tai maanparannusta,
— liitteen II lantaan ja/tai eläinten ulosteeseen liittyvät tuotteet: näitä
tuotteita saa käyttää vain, jos ne edellä olevan 2.1 kohdan b alakoh-
dassa tarkoitettuun karjanlantaan yhdistettyinä ovat tämän liitteen B
osan 7.1 kohdan rajoitusten mukaisia.
2.3. Kompostoitumisen edistämiseksi voidaan käyttää sopivia kasvipohjaisia
valmisteita tai mikro-organismivalmisteita, jotka eivät ole geneettisesti
muunnettuja 4 artiklan 12 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Myös
kivijauho-, karjanlanta- tai kasvipreparaatteja, joita kutsutaan ”biody-
naamisiksi preparaateiksi”, voidaan käyttää tässä ja 2.1 kohdassa
tarkoitettuihin tarkoituksiin.
2.4. Sopivia mikro-organismivalmisteita, joita ei ole muunnettu geneettisesti
4 artiklan 12 kohdassa tarkoitetulla tavalla ja jotka ovat sallittuja ylei-
sessä maanviljelyksessä asianomaisessa jäsenvaltiossa, voidaan käyttää
maaperän yleiskunnon taikka maaperän tai viljelykasvien ravinteiden
saatavuuden parantamiseen, jos tarkatuslaitos tai tarkastusviranomainen
on hyväksynyt tällaisen käyttötarpeen.
3. Tuholaisia, tauteja ja rikkakasveja torjutaan seuraavilla toimenpiteillä:
— sopivan lajin ja lajikkeen valinta;
— sopivan viljelykierron käyttö;— mekaanisten torjuntamenetelmien käyttö;— tuholaisten luontaisten vihollisten suojelu niitä suosivilla järjestel-
millä (säästämällä aitoja ja pesimispaikkoja, levittämällä
petohyönteisiä),
— rikkakasvien liekitys.
Liitteessä II lueteltuja tuotteita saa käyttää ainoastaan, jos kasvustoa
uhkaa välitön tuhoutuminen.
4. Luonnonalueilla, metsissä tai maatalousalueilla kasvavien luonnonvar-
aisten syötävien kasvien tai niiden osien keräilyä pidetään
luonnonmukaisena tuotantotapana, jos:
— näitä alueita ei ole käsitelty muilla kuin liitteessä II tarkoitetuilla
tuotteilla keräilyä edeltävänä kolmena vuonna,
— keräilytapa ei vaikuta lajien luonnollisen elinympäristön tasapainoon
eikä niiden säilymiseen keräilyalueella.
5. Sienten tuotannossa voidaan käyttää kasvualustaa, joka koostuu
ainoastaan seuraavista aineksista:
5.1 karjanlanta ja virtsa (mukaan lukien asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liit-
teessä II olevan A osan 1-4 luetelmakohdassa tarkoitetut tuotteet), jotka
joko
a) ovat peräisin luonnonmukaista tuotantoa harjoittavilta tiloilta;
b) tai täyttävät asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä II olevan A
osan 1-4 luetelmakohdassa tarkoitetut vaatimukset, siten että niiden
osuus on enintään 25 prosenttia (
1) ja ainoastaan silloin kun 5.1
kohdan a alakohdassa tarkoitettua tuotetta ei ole saatavilla;1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 22
(1) Tämä prosenttiosuus lasketaan kaikkien kasvualustaan käytettävien ainesten painosta
(lukuun ottamatta kateaineita ja lisättyä vettä ennen kompostointia.▼B
▼M4
▼M13
▼M13
5.2 muut kuin 5.1 kohdassa tarkoitetut maataloudesta saatavat tuotteet
(esimerkiksi olki), jotka ovat peräisin luonnonmukaista tuotantoa
harjoittavilta tiloilta;
5.3 turve, jota ei ole käsitelty kemiallisesti;
5.4 puu, jota ei ole käsitelty kemiallisilla aineilla kaadon jälkeen;
5.5 asetuksen (ETY) N:o 2092/91 liitteessä II olevassa A osassa tarkoitetut
mineraaliaineet, vesi ja maa.
B. ELÄIMET JA NIISTÄ SAATAVAT ELÄINTUOTTEET SEURAAVISTA
LAJEISTA: NAUTAELÄIMET (MUKAAN LUKIEN PUHVELI- JA
BIISONILAJIT), SIAT, LAMPAAT JA VUOHET, HEVOSELÄIMET JA
SIIPIKARJA.
1. Yleiset periaatteet
1.1 Eläintuotanto on lukuisilla maatiloilla luonnonmukaisen maatalouden
erottamaton osa.
1.2 Eläintuotannolla on voitava edistää maatalouden tuotantojärjestelmien
tasapainoa varmistamalla kasvien ravinteiden tarpeen tyydyttäminen ja
parantamalla maaperän orgaanista ainesta. Eläintuotannolla vahviste-
taan näin ollen maaperän ja kasvien, kasvien ja eläinten sekä eläinten
ja maaperän toisiaan täydentävää vuorovaikutusta ja sen säilymistä.
Tämän määritelmän mukaisesti tuotantoa ilman yhteyttä maahan
('production hors sol') ei pidetä tämän asetuksen sääntöjen mukaisena.
1.3 Käyttämällä uusiutuvia luonnonvaroja (karjanlanta, palko- ja rehu-
kasvit), yhdistämällä kasvinviljelyä ja eläintuotantoa sekä
laiduntamisjärjestelmiä maaperän hedelmällisyyttä voidaan ylläpitää
ja parantaa pitkällä aikavälillä sekä edistää kestävän maatalouden
kehittymistä.
1.4 Luonnonmukainen eläintuotanto on maaperään liittyvää toimintaa.
Paitsi tässä liitteessä sallituissa poikkeustapauksissa, eläimillä on
oltava mahdollisuus liikkua vapaasti ja eläinten lukumäärää pinta-
alayksikköä kohden on rajoitettava siten, että varmistetaan se, että
eläintuotanto ja kasvinviljely muodostavat tuotantoyksikössä sellaisen
kokonaisuuden, jolla vältetään kaikin tavoin saastumista ja erityisesti
maaperän sekä pinta- ja pohjavesien saastumista. Eläinten lukumäärä
on suhteutettava tarkasti käytettävissä olevaan pinta-alaan liiallisen
laiduntamisen ja eroosion ongelmien välttämiseksi ja jotta karjan-
lannan levitys voisi tapahtua siten, ettei aiheudu haitallisia
ympäristövaikutuksia. Karjanlannan käyttöä koskevat yksityiskohtaiset
säännöt esitetään 7 jaksossa.
1.5 Luonnonmukaisessa eläintuotannossa saman tuotantoyksikön kaikkien
eläinten kasvatuksessa on noudatettava tämän asetuksen säännöksiä.
1.6 Tilalla saa kuitenkin olla eläimiä, joita ei ole kasvatettu tämän
asetuksen mukaisesti, jos niiden kasvatus toteutetaan yksiköissä, joiden
rakennukset ja lohkot on selvästi erotettu yksiköistä, joissa tämän
asetuksen mukaista tuotantoa harjoitetaan, ja jos yksiköiden eläimet
ovat eri lajia.
1.7 Tästä periaatteesta poiketen eläimiä, joita ei ole kasvatettu tämän
asetuksen säännösten mukaisesti, voidaan vuosittain rajoitetun ajan
laiduntaa sellaisessa yksikössä, jossa noudatetaan tämän asetuksen
säännöksiä, sillä edellytyksellä, että eläimet ovat peräisin laajaperäi-
sestä karjankasvatuksesta (asetuksen (EY) N:o 950/97 (1) 6 artiklan
5 kohdassa määritellyn mukaisesti tai muiden lajien osalta, joita ei
mainita kyseisessä asetuksessa, että eläinten lukumäärä vastaa 170 kilo-
grammaa typpeä vuodessa hehtaaria kohden tämän asetuksen liitteen
VII mukaisesti) ja että muita eläimiä, joihin tämän asetuksen vaati-
muksia sovelletaan, ei ole laitumella samanaikaisesti.
Tarkastusviranomaisen tai -laitoksen on annettava lupa poikkeukselle
etukäteen.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 23
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY)
N:o 2331/98 (EYVL L 291, 30.10.1998, s. 10).▼M15
▼M15
1.8 Toisena poikkeuksena tästä periaatteesta eläimiä, jotka on kasvatettu
tämän asetuksen säännösten mukaisesti, voidaan laiduntaa yhteislaitu-
mella sillä edellytyksellä, että
a) laidunaluetta ei ole käsitelty muilla kuin tämän asetuksen liitteessä
II sallituilla aineilla vähintään kolmeen vuoteen;
b) kyseisellä alueella laiduntavat eläimet, joihin ei sovelleta tämän
asetuksen vaatimuksia, ovat peräisin laajaperäisestä karjankasvatuk-
sesta asetuksen (EY) N:o 950/97 6 artiklan 5 kohdassa määritellyn
mukaisesti; tai muiden lajien osalta, joita ei mainita kyseisessä
asetuksessa, eläinten lukumäärä vastaa 170 kilogrammaa typpeä
vuodessa hehtaaria kohden tämän asetuksen liitteen VII mukaisesti;
c) kun tämän asetuksen säännösten mukaisesti kasvatettavia eläimiä
pidetään kyseisillä laitumilla, niistä saatavia eläintuotteita pidetään
luonnonmukaisesti tuotettuina ainoastaan sillä edellytyksellä, että
tarkastusviranomaista tai -laitosta tyydyttävällä tavalla voidaan
todistaa, että eläimet on tarkoituksenmukaisella tavalla pidetty
erillään eläimistä, jotka eivät täytä tämän asetuksen vaatimuksia.
2. Siirtymävaihe
2.1 Luonnonmukaiseen eläintuotantoon tarkoitetun maan siirtäminen luon-
nonmukaiseen tuotantoon
2.1.1 Kun tuotantoyksikkö on siirretty, tuotantoyksikön koko rehunviljelya-
lalla on noudatettava luonnonmukaisen maatalouden sääntöjä ja
noudatettava tässä liitteessä olevassa A osassa kasvien ja kasvituot-
teiden osalta vahvistettuja siirtymävaiheaikoja.
2.1.2 Tästä periaatteesta poiketen siirtymävaihetta voidaan lyhentää yhteen
vuoteen sellaisten laitumien, ulkotarhojen ja ulkojaloittelualueiden
kohdalla, joilla laidunnetaan muita lajeja kuin kasvinsyöjiä. Tätä
vaihetta voidaan lyhentää kuuteen kuukauteen, jos kyseistä maata ei
viime aikoina ole käsitelty muilla kuin tämän asetuksen liitteessä II
tarkoitetuilla aineilla. Tarkastusviranomaisen tai -laitoksen on annet-
tava lupa tälle poikkeukselle.
2.2 Siirtyminen luonnonmukaiseen tuotantoon eläinten ja eläintuotteiden
osalta
2.2.1 Jos eläintuotteita aiotaan myydä luonnonmukaisina tuotteina, eläimiä
on kasvatettava tämän asetuksen sääntöjen mukaisesti vähintään
— 12 kuukauden ajan lihantuotantoon käytettävien hevos- ja nautae-
läinten (mukaan lukien puhveli- ja biisonilajit) osalta ja joka
tapauksessa vähintään 3/4 niiden eliniästä,
— 6 kuukauden ajan pienten märehtijöiden ja sikojen osalta; 24
päivänä elokuuta 2003 päättyvän kolmen vuoden siirtymäkauden
ajan, sikojen osalta sovelletaan kuitenkin 4 kuukauden aikaa,
— 6 kuukauden ajan maidontuotantoon käytettävien eläinten osalta;
24 päivänä elokuuta 2003 päättyvän kolmen vuoden siirtymä-
kauden ajan sovelletaan 3 kuukauden aikaa,
— 10 viikon ajan alle kolmen päivän ikäisinä tilalle tuodun ja lihan-
tuotantoon käytettävän siipikarjan osalta,
— 6 viikon ajan munantuotantoon käytettävän siipikarjan osalta.
2.2.2 Edellä 2.1.1 kohdasta poiketen lauman tai parven perustamista varten
lihantuotantoon käytetyt vasikat ja pienet märehtijät voidaan myydä
luonnonmukaisella tavalla kasvatettuina 31 päivänä joulukuuta 2003
päättyvän siirtymäkauden ajan sillä edellytyksellä, että
— ne ovat peräisin laajaperäisestä karjankasvatuksesta,
— ne on kasvatettu luonnonmukaisessa tuotantoyksikössä myynti- tai
teurastusvaiheeseen asti, mikä tarkoittaa vasikoiden kohdalla
vähintään kuutta kuukautta ja pienten märehtijöiden kohdalla
vähintään kahta kuukautta,
— eläinten alkuperä on 3.4 kohdan neljännessä ja viidennessä luetel-
makohdassa esitettyjen vaatimusten mukainen.
2.3 Samanaikainen siirtyminen
2.3.1 Poiketen 2.2.1, 4.2 ja 4.4 kohdasta, jos siirtyminen koskee koko
tuotantoyksikön kohdalla samanaikaisesti sekä eläintuotantoa, laitumia
ja/tai mitä tahansa rehunviljelyyn käytettyä alaa, kokonaissiirtymävai-
hetta eläintuotannon sekä laitumien ja/tai minkä tahansa rehunviljelyyn1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 24
▼M15
käytettävän alan osalta lyhennetään 24 kuukauteen seuraavin edelly-
tyksin:
a) poikkeusta sovelletaan ainoastaan olemassa oleviin eläimiin ja
niiden jälkeläisiin ja samoin myös rehunviljelyyn tai laiduntami-
seen ennen siirtymistä käytettyihin aloihin;
b) eläimet ruokitaan pääosin tuotantoyksikön tuotteilla.
3. Eläinten alkuperä
3.1 Rotujen tai linjojen valinnassa on otettava huomioon eläinten kyky
sopeutua paikallisiin olosuhteisiin, niiden elinvoimaisuus ja taudinvas-
tustuskyky. Lisäksi eläinten rodut tai linjat on valittava siten, että
pyritään välttämään joitakin intensiivisessä tuotannossa käytettyjä
rotuja tai linjoja, joihin liittyy erityisiä sairauksia tai terveysongelmia
(esimerkiksi sikojen stressialttius, PSE-syndrooma, äkillinen kuolema,
äkilliset luomiset, keisarinleikkauksia vaativat vaikeat poikimiset jne.).
Etusijalle olisi asetettava alkuperäisrodut ja -linjat.
3.2 Eläinten on oltava peräisin tuotantoyksiköistä, jotka täyttävät 6 artik-
lassa ja tässa liitteessä erityyppiselle eläintuotannolle vahvistetut
vaatimukset. Kyseistä tuotantotapaa on noudatettava eläinten osalta
koko niiden eliniän ajan.
3.3 Ensimmäisenä poikkeuksena, johon vaaditaan tarkastusviranomaisen
tai -laitoksen ennakkolupa, tuotantoyksikössä olevat eläimet, jotka
eivät täytä tämän asetuksen vaatimuksia, voidaan siirtää luonnonmu-
kaiseen tuotantoon.
3.4►M26 Toisena poikkeuksena silloin kun lauma tai parvi muodoste-
taan ensimmäistä kertaa ja jos luonnonmukaisella tuotantotavalla
kasvatettuja eläimiä ei ole käytettävissä riittävästi, muutoin kuin luon-
nonmukaisella tuotantotavalla kasvatettuja eläimiä voidaan tuoda
luonnonmukaisiin tuotantoyksiköihin seuraavin edellytyksin:
— munantuotantoon tarkoitettuja kananuorikoita, jos ne ovat enintään
18 viikon ikäisiä,
— lihantuotantoon tarkoitettua siipikarjaa, jos se on alle kolmen
päivän ikäistä,
— nuoria siitospuhveleita, jos ne ovat alle kuuden kuukauden ikäisiä,
— jalostukseen tarkoitettuja vasikoita ja varsoja, jos ne kasvatetaan
tämän asetuksen sääntöjen mukaisesti vieroituksesta lähtien ja
joka tapauksessa, jos ne ovat alle kuuden kuukauden ikäisiä,
— jalostukseen tarkoitettuja karitsoja ja kilejä, jos ne kasvatetaan
tämän asetuksen sääntöjen mukaisesti vieroituksesta lähtien ja
joka tapauksessa, jos ne ovat alle 60 päivän ikäisiä,
— jalostukseen tarkoitettuja porsaita, jos ne kasvatetaan tämän
asetuksen sääntöjen mukaisesti vieroituksesta lähtien ja jos ne
painavat alle 35 kg. ◄
3.5►M26 Tätä poikkeusta, johon on oltava tarkastusviranomaisen tai
-laitoksen ennakolta antama lupa, sovelletaan 31 päivänä joulukuuta
2004 päättyvän siirtymäkauden aikana. ◄
3.6►M26 Kolmantena poikkeuksena tarkastusviranomainen tai -laitos
voi, jos luonnonmukaisesti kasvatettuja eläimiä ei ole saatavissa, sallia
lauman tai parven uudistamisen tai uudelleen perustamisen, jos
a) eläinten kuolleisuus on suuri tautien tai katastrofien seurauksena;
b) munantuotantoon tarkoitetut kananuorikot ovat enintään 18 viikon
ikäisiä;
c) lihantuotantoon tarkoitettu siipikarja on alle kolmen päivän ikäistä;
d) juuri vieroitetut jalostukseen tarkoitetut porsaat painavat enintään
35 kg.
Edellä b, c ja d alakohtien mukaiset tapaukset sallitaan 31 päivänä
joulukuuta 2004 päättyvän siirtymäkauden ajan. ◄
3.7 Sikojen, kananuorikoiden ja lihantuotantoon tarkoitetun siipikarjan
osalta tätä siirtymäkautena sovellettavaa poikkeusta tarkastellaan vielä
uudelleen ennen siirtymäkauden päättymistä sen arvioimiseksi, onko
olemassa perusteita kauden jatkamiselle.
3.8 Neljäntenä poikkeustapauksena lauman tai parven luonnollisen kasvun
täydentämiseksi ja uudistamisen varmistamiseksi silloin, jos luonnon-
mukaisesti kasvatettuja eläimiä ei ole saatavissa, ja ainoastaan
tarkastusviranomaisen tai -laitoksen luvalla tilalle voidaan tuoda
muilla kuin luonnonmukaisilla eläintuotantotiloilla kasvatettuja naaras-1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 25
▼M15
puolisia (poikimattomia) eläimiä enintään 10 prosenttia täysikasvuis-
tenAR:1 .AND. AX:0;PT:1;PT:ahevosten ja nautojen (mukaan lukien
puhveli- ja biisonilajit) määrästä ja enintään 20 prosenttia täysikas-
vuisten sikojen, lampaiden ja vuohien määrästä vuotta kohden.
3.9 Edellä olevassa poikkeuksessa esitettyjä prosenttilukuja ei sovelleta
tuotantoyksiköihin, joissa on alle 10 hevosta tai nautaa tai alle viisi
sikaa, lammasta tai vuohta. Näissä tuotantoyksiköissä edellä maini-
tussa uudistamisessa on rajoituttava enintään yhteen eläimeen vuotta
kohden.
3.10►M26 Kyseisiä prosenttilukuja on mahdollista korottaa 40 prosenttiin
asti tarkastusviranomaisen tai -laitoksen lausunnon perusteella ja
hyväksynnällä seuraavissa tapauksissa:
— eläintuotantotilan merkittävä laajentaminen,
— rodun vaihtaminen,
— eläintuotannossa tapahtuvan uuden erikoistumisen kehittäminen,
— rotujen uhanalaisuus kasvatuksesta luopumisen vuoksi. Näihin
rotuihin kuuluvien eläinten ei tarvitse välttämättä olla
poikimattomia. ◄
3.11 Viidentenä poikkeustapauksena muilla kuin luonnonmukaisilla eläin-
tuotantotiloilla kasvatettujen siitoseläimiksi tarkoitettujen
urospuolisten eläinten tuonti sallitaan, jos kyseisiä eläimiä tämän
jälkeen kasvatetaan ja ruokitaan aina tämän asetuksen sääntöjen
mukaisesti.
3.12 Kun eläimet ovat peräisin yksiköistä, jotka eivät noudata tämän
asetuksen sääntöjä 3.3-3.11 kohdassa esitettyjen vaatimusten ja rajoi-
tusten mukaisesti, on noudatettava 2.2.1 kohdassa esitettyjä vaiheita,
jos tuotteita aiotaan myydä luonnonmukaisesti tuotettuina tuotteina ja
näiden vaiheiden aikana kaikkia tässä asetuksessa asetettuja vaati-
muksia on noudatettava.
3.13 Kun eläimet hankitaan yksiköistä, jotka eivät ole tämän asetuksen
mukaisia, on kiinnitettävä erityistä huomiota eläinten terveyttä koske-
viin toimenpiteisiin. Tarkastusviranomaisella tai -laitoksella on lupa
soveltaa paikallisten olosuhteiden mukaan erityisiä toimenpiteitä kuten
seulontatestejä ja karanteeniaikoja.
3.14 Komissio esittää 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä selvityksen
luonnonmukaisella tavalla kasvatettujen eläinten saatavuudesta voidak-
seen tehdä tarvittaessa pysyvälle komitealle ehdotuksen sen
varmistamiseksi, että kaikki luonnonmukainen lihantuotanto on peräi-
sin eläimistä, jotka ovat luonnonmukaisilla eläintuotantotiloilla
syntyneitä ja kasvatettuja.
4. Ruokinta
4.1 Ruokinnan tarkoituksena on varmistaa korkealaatuinen tuotanto sen
sijaan, että pyrittäisiin edistämään mahdollisimman tehokasta
tuotantoa, täyttäen samalla eläinten eri kehitysvaiheisiin liittyvät ravin-
nontarpeet. Lihotusmenetelmät hyväksytään, jos ne voidaan keskeyttää
missä tahansa kasvatuksen vaiheessa. Pakkosyöttö on kielletty.
4.2 Eläimet on ruokittava luonnonmukaisesti tuotetuilla rehuilla.
4.3►M26 Lisäksi eläimet on kasvatettava noudattaen tässä liitteessä
vahvistettuja sääntöjä ja niiden ruokinnassa on käytettävä tuotantoyk-
sikössä tuotettua rehua, tai jos tämä ei ole mahdollista, muista
sellaisista tuotantoyksiköistä tai sellaisista yrityksistä peräisin olevaa
rehua, johon sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä. Tämän lisäksi
ja vuodenaikojen mukaista eläinten vuotuista laiduntamisjaksoa lukuun
ottamatta kasvinsyöjien rehusta vähintään 50 prosenttia olisi oltava
tuotantoyksikössä tuotettua, tai jos tämä ei ole mahdollista, yhteis-
työssä muiden luonnonmukaisten tilojen kanssa tuotettua. ◄
4.4 Rehuannos voi sisältää keskimäärin enintään 30 prosenttia siirtymä-
vaiheen rehuja. Jos siirtymävaiheen rehut ovat peräisin omaan tilaan
kuuluvasta yksiköstä, prosenttilukua voidaan korottaa 60 prosenttiin.
►M23 Nämä luvut on ilmoitettava prosenttiosuutena maataloustuot-
teista valmistetun rehun kuiva-aineesta. ◄
4.5 Nuorten nisäkkäiden ruokinnan on perustuttava luonnolliseen maitoon
ja mieluiten emänmaitoon. Kaikki nisäkkäät on ruokittava luonnolli-
sella maidolla vähimmäisajan, jonka pituus riippuu kyseisestä lajista
ja joka on kolme kuukautta naudoilla (mukaan lukien puhveli- ja
biisonilajit) ja hevosilla, 45 päivää lampailla ja vuohilla ja 40 päivää
sioilla.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 26
▼M15
4.6 Tarvittaessa jäsenvaltioiden on määriteltävä alueet, joissa voidaan
harjoittaa vuodenaikojen mukaista siirtymistä laitumelta toiselle
(myös eläinten siirtyminen vuoristolaitumille), sanotun kuitenkaan
rajoittamatta tässä liitteessä vahvistettuja, eläinten ruokintaa koskevia
määräyksiä.
4.7 Kasvinsyöjillä kasvatusmenetelmien on perustuttava laitumien mahdol-
lisimman laajaan hyödyntämiseen vuoden eri aikoina käytössä olevien
laiduntamismahdollisuuksien mukaan. Päivittäisen annoksen
sisältämästä kuiva-aineesta vähintään 60 prosenttia on oltava karkear-
ehua tuore-, kuiva- tai säilörehuna. Tarkastusviranomainen tai -laitos
voi kuitenkin sallia määrän vähentämisen 50 prosenttiin enintään
kolmen kuukauden ajaksi maidon tuottamiseksi pidettäville eläimille
lypsykauden alussa.
4.8►M26 Poiketen siitä, mitä 4.2 kohdassa säädetään, tavanomaisesti
tuotetun rehun käyttö rajoitetussa määrin on 24 päivänä elokuuta
2005 päättyvän siirtymäkauden aikana sallittua, jos viljelijät voivat
osoittaa jäsenvaltion tarkastuslaitosta tai -viranomaista tyydyttävällä
tavalla, että he eivät pysty saamaan yksinomaan luonnonmukaisella
tuotantotavalla tuotettua rehua. Tavanomaisesti tuotettujen rehujen
sallittu vuotuinen enimmäisosuus on kasvinsyöjillä 10 prosenttia ja
muilla lajeilla 20 prosenttia. Nämä luvut lasketaan vuosittain maata-
loudesta peräisin olevien rehujen sisältämästä kuiva-aineesta.
Tavanomaisesti tuotettujen rehujen sallittu enimmäisosuus päivittäi-
sestä annoksesta saa olla vuodenaikojen mukaista eläinten vuotuista
laiduntamisjaksoa lukuun ottamatta 25 prosenttia kuiva-aineesta
laskettuna. ◄
4.9►M22 Edellä 4.8 kohdasta poiketen jos rehusato menetetään tai
tuotannolle asetetaan rajoituksia erityisesti poikkeuksellisten
sääilmiöiden, tartuntataudin puhkeamisen, myrkyllisten aineiden
aiheuttaman saastumisen tai tulipalon vuoksi, jäsenvaltioiden toimival-
taiset viranomaiset voivat sallia rajoitetun ajan ja erityisillä alueilla,
että tavanomaista rehua käytetään perustelluista syistä suurempia
prosenttimääriä. Tarkastusviranomaisen tai -laitoksen on sovellettava
tätä poikkeusta toimijoihin toimivaltaisen viranomaisen hyväksynnän
saatuaan. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja
komissiolle myöntämistään poikkeuksista. ◄
4.11 Sikojen ja siipikarjan päivittäisiin rehuannoksiin on lisättävä karkear-
ehua tuore-, kuiva- tai säilörehuna.
4.12 Säilörehun valmistuksessa voidaan käyttää lisäaineina ainoastaan liit-
teessä II olevan D osan 1.5 jaksossa lueteltuja tuotteita ja teknisinä
apuaineina ainoastaan liitteessä II olevan D osan 3.1 jaksossa luetel-
tuja tuotteita.
4.13 Maataloudesta peräisin olevia tavanomaisesti tuotettuja rehuaineita
voidaan käyttää eläinten ruokinnassa ainoastaan, jos ne mainitaan liit-
teessä II olevan C osan 1 jaksossa (kasviperäiset rehuaineet), jollei
tässä liitteessä asetetuista määrällisistä rajoituksista muuta johdu, ja
ainoastaan, jos ne on tuotettu tai valmistettu käyttämättä kemiallisia
liuottimia.
4.14 Eläinperäisiä rehuaineita voidaan käyttää (riippumatta siitä, ovatko ne
tavanomaisesti tai luonnonmukaisesti tuotettuja) ainoastaan, jos ne
mainitaan liitteessä II olevan C osan 2 jaksossa, ja jollei tässä liitteessä
asetetuista määrällisistä rajoituksista muuta johdu.
4.15 Liitteessä II olevat C ja D osat tarkistetaan viimeistään 24 päivänä
elokuuta 2003, jotta niistä poistettaisiin erityisesti maataloudesta peräi-
sin olevat tavanomaisesti tuotetut rehuaineet, joita on tuotettu
yhteisössä tarpeeksi luonnonmukaisen tuotantotavan mukaisesti.
4.16 Eläinten ravinnontarpeiden tyydyttämiseksi eläinten ruokinnassa
voidaan käyttää ainoastaan liitteessä II olevan C osan 3 jaksossa
(kivennäisperäiset rehuaineet) ja D osan 1.1 (hivenaineet) ja 1.2 (vita-
miinit, niiden esiasteet ja kemiallisesti tarkkaan määritellyt, samalla
tavoin vaikuttavat aineet) jaksoissa lueteltuja tuotteita.
4.17►M26 Eläinten ruokinnassa voidaan käyttää ainoastaan liitteessä II
olevan D osan 1.3 (entsyymit), 1.4 (mikro-organismit), 1.5 (säilöntäai-
neet), 1.6 (sidonta-aineet, paakkuuntumisenestoaineet ja
sakeuttamisaineet), 1.7 (antioksidantit), 1.8 (säilörehun valmistuksessa
käytettävät lisäaineet), 2 (tietyt eläinten ruokinnassa käytettävät tuot-
teet) ja 3 (rehujen valmistuksen tekniset apuaineet) jaksoissa
lueteltuja tuotteita ja niihin tarkoituksiin, jotka mainitaan edellä main-1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 27
▼M26
▼M15
▼M15
ituissa ryhmissä. Eläinten ruokinnassa ei saa käyttää antibiootteja,
kokkidiostaatteja, lääkkeenkaltaisia aineita, kasvunedistäjiä tai muita
kasvun ja tuotannon edistämiseen tarkoitettuja aineita. ◄
4.18 Rehujen, rehuaineiden, rehuseosten, rehun lisäaineiden, rehujen
valmistuksen teknisten apuaineiden ja tiettyjen eläinten ruokinnassa
käytettävien tuotteiden valmistuksessa ei saa käyttää geneettisesti
muunnettuja organismeja tai niistä johdettuja tuotteita.
5. Tautien ennaltaehkäisy ja eläinlääkinnälliset hoidot
5.1 Tautien ennaltaehkäisyn on perustuttava luonnonmukaisessa eläintuo-
tannossa seuraaviin periaatteisiin:
a) valitaan tarkoituksenmukaiset eläinrodut ja -linjat 3 jakson
määräysten mukaisesti;
b) sovelletaan kunkin lajin tarpeiden mukaisia karjankasvatus-
käytäntöjä, joiden avulla voidaan varmistaa hyvä vastustuskyky
tauteja vastaan ja ennaltaehkäistä infektioita;
c) käytetään korkealaatuista rehua ja mahdollistetaan eläinten
säännöllinen jaloittelu ja laiduntaminen, joiden kautta voidaan
vahvistaa eläinten luontaista immuunijärjestelmää;
d) pidetään eläintiheys asianmukaisella tasolla ja vältetään näin liian
suurta eläintiheyttä ja siitä eläinten terveydelle aiheutuvia
ongelmia.
5.2 Edellä mainittujen periaatteiden olisi mahdollistettava terveysongel-
mien rajoittaminen siten, että eläinten terveyttä voidaan hoitaa
pääosin ennaltaehkäisevästi.
5.3 Jos eläin mainituista ennaltaehkäisevistä toimenpiteistä huolimatta
sairastuu tai loukkaantuu, se on hoidettava viipymättä, tarvittaessa
eristettynä, ja tähän soveltuvissa tiloissa.
5.4 Eläinlääkkeiden käytössä on luonnonmukaisessa tuotannossa noudatet-
tava seuraavia sääntöjä:
a) kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allopaattisten eläinlääk-
keiden tai antibioottien sijasta käytetään mieluummin
fytoterapeuttisia tuotteita (esim. kasviuutteet (poislukien anti-
biootit), esanssit jne.), homeopaattisia tuotteita (esim. kasvi-,
eläin- tai kivennäisperäiset aineet) ja hivenaineita sekä liitteessä II
olevan C osan 3 jaksossa lueteltuja tuotteita sillä edellytyksellä,
että niillä on todellista terapeuttista vaikutusta eläinlajin kohdalla
tai ne ovat soveltuvia hoidon kannalta;
b) jos edellä mainittujen tuotteiden käytöllä ei ole tai ei todennäköi-
sesti tule olemaan vaikutusta sairauden tai loukkaantumisen
hoidossa ja hoitotoimenpide on välttämätön eläimen kärsimysten
tai hädän välttämiseksi, voidaan käyttää kemiallisilla synteeseillä
valmistettuja allopaattisia eläinlääkkeitä tai antibiootteja
eläinlääkärin vastuulla;
c) ennaltaehkäisevien, kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allo-
paattisten eläinlääkkeiden tai antibioottien käyttö on kielletty.
5.5 Edellä mainittujen periaatteiden lisäksi sovelletaan seuraavia sääntöjä:
a) kielletään kasvun tai tuotannon edistämiseen tarkoitettujen aineiden
(myös antibiootit, kokkidiostaatit ja muut kasvun edistämiseen
tarkoitetut keinotekoiset valmisteet), hormonien tai vastaavien
aineiden käyttö lisääntymisen säätelemiseksi (esim. kiima-aikojen
käynnistäminen tai samanaikaistaminen) tai muihin tarkoituksiin.
Hormonit sallitaan kuitenkin annettaessa eläinlääkinnällistä hoitoa
yksittäiselle eläimelle;
b) eläinlääkinnälliset hoidot tai rakennuksille, laitteille tai välineille
tehtävät käsittelyt sallitaan, jos ne on kansallisessa tai yhteisön
lainsäädännössä määrätty pakollisiksi, mukaan lukien vastustus-
kykyä vahvistavien eläinlääkkeiden käyttö, jos alueella, jolla
tuotantoyksikkö sijaitsee, tiedetään esiintyvän tauteja.
5.6 Kun on käytettävä eläinlääkkeitä, käytetty valmistetyyppi on selvästi
mainittava (myös maininta vaikuttavista lääkeaineosista), samoin kuin
diagnoosiin liittyvät yksityiskohdat, annostukset ja antotapa, hoidon
kesto ja lainmukainen varoaika. Kyseiset tiedot on ilmoitettava tarkas-
tusviranomaiselle tai -laitokselle ennen kuin eläimiä tai eläintuotteita
voidaan pitää kaupan luonnonmukaisella tavalla tuotettuina. Hoidetut
eläimet on tunnistemerkittävä selvästi. Suuret eläimet merkitään yksit-
täisesti. Siipikarjan ja pienten eläinten osalta merkitään yksittäiset
eläimet tai erä.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 28
▼M15
5.7 Eläimelle normaaleissa käyttöolosuhteissa allopaattisen eläinlääkkeen
avulla suoritetun viimeisen hoitokerran jälkeen noudatettava lainmu-
kainen varoaika, ennen kuin kyseisestä eläimestä voidaan valmistaa
luonnonmukaisesti tuotettuja elintarvikkeita on kaksinkertainen lain-
mukaiseen varoaikaan nähden tai, jos varoaikaa ei ole asetettu,
48 tuntia.
5.8 Jos eläimelle tai kasvatuserälle annetaan useampi kuin kaksi tai
enintään kolme kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allopaattisten
eläinlääkkeiden tai antibioottien avulla suoritettavaa hoitokertaa
vuodessa (tai enemmän kuin yksi hoitokerta, jos eläimen tuotantoelin-
kaari on alle vuoden mittainen), paitsi, kun on kyse rokotteista,
käsittelystä loisia vastaan tai jäsenvaltioiden toteuttamista pakollisista
taudinhävittämisohjelmista, kyseisiä eläimiä tai niistä peräisin olevia
eläintuotteita ei saa myydä tuotteina, jotka on tuotettu tämän asetuksen
mukaisesti, ja eläimiin on sovellettava tässä liitteessä olevassa jaksossa
2 määriteltyjä siirtymävaiheita, jolleivät tarkastusviranomaiset tai
-laitokset toisin katso.
6. Käytännöt eläinten hoidossa, kuljetus ja eläintuotteiden tunnista-
minen
6.1 Käytännöt eläinten hoidossa
6.1.1 Luonnonmukaisella tavalla kasvatettujen eläinten lisääntymisen on
periaatteessa perustuttava astutukseen. Keinosiemennys kuitenkin salli-
taan. Muut keinohedelmöitysmuodot (esim. alkionsiirrot) ovat
kuitenkin kiellettyjä.
6.1.2 Sellaisia toimia kuin kuminauhojen kiinnittämistä lampaiden häntiin,
hännän tai hampaiden leikkaamista tai nokan katkaisemista ja sarvien
poistamista ei saa luonnonmukaisessa maataloudessa toteuttaa järjes-
telmällisenä toimenpiteenä. Tarkastusviranomainen tai -laitos voi
kuitenkin antaa luvan joihinkin näistä toimista turvallisuussyistä
(esimerkiksi sarvien poistaminen nuorilta eläimiltä) tai jos niiden
tarkoituksena on eläinten terveyden, hyvinvoinnin tai puhtauden para-
ntaminen. Tällöin pätevän henkilöstön on suoritettava kyseiset toimet
eläimen kannalta soveltuvimmassa iässä siten, että eläimille aiheute-
taan mahdollisimman vähän kärsimystä.
6.1.3 Tuotteiden laadun ja perinteisten tuotantomenetelmien säilyttämiseksi
(lihasiat, härät, syöttökukot jne.) sallitaan fyysinen kastraatio, mutta
ainoastaan 6.1.2 kohdan viimeisessä virkkeessä mainituin edellytyksin.
6.1.4 Eläinten pitäminen kytkettyinä on kiellettyä. Poikkeuksena tästä peri-
aatteesta tarkastusviranomainen tai -laitos voi sallia käytännön
yksittäisten eläinten kohdalla, jos se on toimijan mukaan välttämätöntä
turvallisuus- tai hyvinvointisyistä ja jos eläimet ovat ainoastaan rajoi-
tetun ajan kytkettyinä.
6.1.5 Edellä 6.1.4 kohdan määräyksistä poiketen nautakarjaa saa pitää
kytkettynä ennen 24 päivää elokuuta 2000 olemassa olevissa raken-
nuksissa sillä edellytyksellä, että eläimet pääsevät säännöllisesti
jaloittelemaan ja että kasvatuksessa noudatetaan eläinten hyvinvointiin
liittyviä vaatimuksia, joiden mukaan eläimillä on käytössään riittävästi
kuivitettuja alueita ja niitä hoidetaan yksilöllisesti. Tätä poikkeusta,
johon on oltava tarkastusviranomaisen tai -laitoksen lupa, sovelletaan
siirtymäkauden ajan, joka päättyy 31 päivänä joulukuuta 2010.
6.1.6 Lisäpoikkeuksena nautakarjaa voidaan pienillä tiloilla pitää kytkettynä,
jos karjaa ei ole mahdollista pitää niiden käyttäytymistarpeiden
kannalta sopivissa ryhmissä, sillä edellytyksellä, että niillä on
vähintään kahdesti viikossa pääsy laitumelle, ulkotarhaan tai jaloitte-
lualueille. Tätä poikkeusta, johon on oltava tarkastusviranomaisen tai-laitoksen lupa, sovelletaan tiloihin, jotka täyttävät ne luonnonmu-
kaista eläintuotantoa koskevat kansalliset tuotantoehdot, jotka olivat
voimassa ennen 24 päivää elokuuta 2003, tai niiden puuttuessa jäsen-
valtioiden hyväksymät tai tunnustamat yksityiset tuotantoehdot.
6.1.7 Komissio esittää ennen 31 päivää joulukuuta 2006 kertomuksen
6.1.5 kohdan säännösten täytäntöönpanosta.
6.1.8 Jos eläimiä kasvatetaan ryhmissä, ryhmän koko on määritettävä
eläinten kehitysvaiheen ja kyseisen lajin käyttäytymistarpeiden perus-
teella. Eläinten kasvattaminen sellaisissa olosuhteissa tai sellaista
ravintoa käyttäen, joka saattaa aiheuttaa anemian, on kiellettyä.
6.1.9 Siipikarjan teurastusikä on vähintään
81 vuorokautta kananpojilla,
150 vuorokautta salvukukoilla,1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 29
▼M15
49 vuorokautta Pekingin ankoilla,
70 vuorokautta myskisorsanaarailla,
84 vuorokautta myskisorsauroksilla,92 vuorokautta myskisorsa-ankoilla,94 vuorokautta helmikanoilla,140 vuorokautta kalkkunoilla ja paistiksi kasvatettavilla hanhilla.
Jos tuottajat eivät sovella näitä vähimmäisteurasikärajoja, heidän on
käytettävä hitaasti kasvavia linjoja.
6.2 Kuljettaminen
6.2.1 Eläinten kuljettaminen on suoritettava eläinten stressiä rajoittavalla
tavalla asiaa koskevaa ja voimassa olevaa kansallista tai yhteisön
lainsäädäntöä noudattaen. Kuormaaminen ja kuormasta purkaminen
on tehtävä varovaisuutta noudattaen ja pakottamatta eläimiä sähköisin
apuvälinein. Rauhoittavien allopaattisten lääkkeiden käyttö ennen
kuljetusta ja sen aikana on kielletty.
6.2.2 Ennen teurastusta ja teurastuksen aikana eläimiä on käsiteltävä siten,
että niille aiheutuu mahdollisimman vähän stressiä.
6.3 Eläintuotteiden tunnistaminen
6.3.1 Eläimet ja eläintuotteet on voitava tunnistaa niiden tuotannon, valmis-
tuksen, kuljetuksen ja kaupanpidon kaikissa vaiheissa.
7. Karjanlanta
7.1 Tilalla levitettävän lannan kokonaismäärä, kuten direktiivissä 91/676/
ETY (
1) määritellään, saa olla enintään 170 kilogrammaa typpeä
vuodessa maatalousmaana käytettävää hehtaaria kohden siten kuin
määrä määritellään edellä mainitun direktiivin liitteessä III. Tarvit-
taessa kokonaiseläintiheyttä on pienennettävä, jotta vältettäisiin edellä
mainitun rajan ylittyminen.
7.2 Edellä tarkoitetun sopivan eläintiheyden määrittämiseksi jäsenval-
tioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava käyttäen
ohjeellisesti hyväkseen liitteessä VII esitettyjä lukuja eri eläinluokkien
osalta ne eläinyksikkömäärät, jotka vastaavat 170 kilogrammaa typpeä
vuodessa maatalousmaana käytettävää hehtaaria kohti.
7.3 Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
tiedoksi lukuja koskevat poikkeamat ja tällaisten muutosten perustelut.
Tämä vaatimus liittyy ainoastaan eläinten enimmäismäärän laskemi-
seen sen varmistamiseksi, että karjanlannasta peräisin olevaa typpeä
koskeva raja 170 kg/vuosi hehtaaria kohden ei ylity. Tämä ei kuiten-
kaan rajoita jaksossa 8 ja liitteessä VIII vahvistettuja eläintiheyksiä,
joissa otetaan huomioon eläinten terveyteen ja hyvinvointiin liittyvät
näkökohdat.
7.4 Luonnonmukaiset tuotantotilat voivat toimia yhteistyössä
►M22 yksinomaan ◄muiden tämän asetuksen mukaisten tilojen ja
yritysten kanssa luonnonmukaisesta tuotannosta peräisin olevan ylijää-
mäisen karjanlannan levittämisessä. Enimmäismäärä 170 kilogrammaa
karjanlannasta peräisin olevaa typpeä vuodessa maatalousmaana
käytettävää hehtaaria kohden lasketaan kaikkien yhteistyöhön osallis-
tuvien luonnonmukaisten tuotantoyksiköiden perusteella.
7.5 Jäsenvaltio voi vahvistaa 7.1-7.4 kohdassa määriteltyjä rajoja alhai-
semmat rajat kyseisen alueen ominaispiirteiden, muiden kyseisellä
alueella käytettävien typpilannoitteiden käytön ja maaperästä kasveihin
siirtyvän typpimäärän perusteella.
7.6 Karjanlannan varastointitilojen kapasiteetin on oltava sellainen, että
sillä voidaan estää vesien pilaantuminen siten, että suora virtaaminen,
valuminen ja maahan imeytyminen ei ole mahdollista.
7.7 Karjanlannan varastointitilojen kapasiteetin on oltava lannoituksen
moitteettoman hoidon varmistamiseksi suurempi kuin varastointikapa-
siteetti, joka tarvitaan vuoden pisimmälle ajanjaksolle, jonka aikana
alueella ei joko ole sopivaa levittää lannoitetta (jäsenvaltioissa nouda-
tettavan hyvän maatalouskäytännön mukaisesti) tai levittäminen on
kielletty, koska tuotantoyksikkö sijaitsee nitraattiherkäksi määritellyllä
alueella.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 30
(1) EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.
▼M15
8. Vapaat liikkuma-alat ja eläinsuojat
8.1 Yleiset periaatteet
8.1.1 Eläinsuojien on vastattava karjan biologisia ja etologisia tarpeita
(esim. käyttäytymistarpeet mitä tulee tarkoituksenmukaiseen vapauteen
liikkua ja eläinten hyvinvointiin). Eläinten on voitava helposti päästä
ruokinta- ja vedensaantipaikoille. Rakennuksen eristyksen, lämmi-
tyksen ja ilmanvaihdon avulla on varmistettava, että ilmankierto,
pölytaso, lämpötila, suhteellinen ilmankosteus ja kaasupitoisuus
pysyvät tasoilla, joista ei ole haittaa eläimille. Rakennuksessa on
oltava runsaasti luonnollista ilmanvaihtoa ja valoa.
8.1.2 Vapailla liikkuma-aloilla, ulkojaloittelualueilla ja ulkotarhoissa
eläimillä on tarvittaessa oltava paikallisiin sääolosuhteisiin ja kysei-
seen rotuun nähden riittävä suoja sateelta, tuulelta, auringolta ja liian
korkeilta tai alhaisilta lämpötiloilta.
8.2 Eläintiheydet ja ylilaiduntamisen välttäminen
8.2.1 Eläimille ei vaadita eläinsuojia alueilla, joilla on sopivat ilmasto-
olosuhteet eläinten ulkokasvatukseen.
8.2.2 Rakennuksissa eläintiheys on järjestettävä ottaen huomioon eläinten
mukavuus ja hyvinvointi, jotka ovat riippuvaisia erityisesti eläinten
lajista, rodusta ja iästä. Sitä määriteltäessä on otettava huomioon
myös eläinten käyttäytymistarpeet, jotka riippuvat erityisesti kasvatu-
serän koosta ja eläinten sukupuolesta. Parhaan mahdollisen
eläintiheyden tarkoituksena on eläinten hyvinvoinnin turvaaminen
varaamalla niiden käyttöön riittävästi tilaa seisoa luonnollisessa asen-
nossa, asettua helposti makuulle, kääntyä ympäri, ruokota itseään,
asettua kaikkiin luonnollisiin asentoihin ja tehdä kaikkia luonnollisia
liikkeitä, kuten venyttely ja siipien räpyttely.
8.2.3 Sisäkasvatustilojen ja ulkojaloittelualueiden vähimmäispinta-alat sekä
muut eri lajien ja luokkien kasvatukseen liittyvät erityispiirteet vahvis-
tetaan liitteessä VIII.
8.2.4 Laitumella, muilla nurmilla, nummilla tai kanervakankailla, kosteik-
koalueilla ja muissa luonnollisissa tai osittain luonnollisissa
elinympäristöissä pidettävän karjan osalta eläintiheyden on ulkona
oltava riittävän alhainen, jotta estetään maaperän tallautuminen ja
kasvillisuuden liiallinen kuluminen.
8.2.5 Eläinsuojat, karsinat, laitteet ja välineet on puhdistettava ja desinfioi-
tava asianmukaisesti ristitartuntojen ja tauteja kantavien organismien
muodostumisen ehkäisemiseksi. Ainoastaan liitteessä II olevassa E
osassa lueteltuja tuotteita voidaan käyttää eläinsuojien ja eläintenpidossa käytettävien laitteiden puhdistuksessa ja desinfioimisessa.
Ulosteet, virtsa ja tähteeksi jäänyt tai haaskaantunut rehu on poistet-
tava riittävän usein hajujen muodostumisen ja hyönteisten tai
jyrsijöiden houkuttamisen välttämiseksi. Ainoastaan liitteessä II
olevassa B osan 2 jaksossa lueteltuja tuotteita voidaan käyttää
hyönteisten ja muiden tuholaisten poistamisessa eläinsuojista ja
eläinten pidossa käytettävistä laitteista.
8.3 Nisäkkäät
8.3.1 Jollei edellä 5.3 kohdasta muuta johdu, kaikilla nisäkkäillä on oltava
mahdollisuus päästä laitumelle tai ulkojaloittelualueelle tai ulkotar-
haan, joka voi olla osittain katettu, ja niiden on voitava käyttää
kyseisiä alueita aina, kun se on eläimen fyysisen tilan, sääolosuhteiden
tai maaperän tilan puolesta mahdollista, jollei ole olemassa eläinten
terveyteen liittyviä erityisiä ongelmia koskevia yhteisön tai kansallisen
tason vaatimuksia, joiden perusteella tämä on mahdotonta. Kasvinsyö-
jien on päästävä laitumelle aina, kun olosuhteet sen sallivat.
8.3.2 Jos kasvinsyöjillä on pääsy laitumelle laidunkaudella ja jos talvella
käytössä olevat kasvatustilat mahdollistavat eläinten vapaan liikku-
misen, voidaan talvikuukausien osalta luopua ulkojaloittelualueiden
tai ulkotarhojen vaatimuksesta.
8.3.3 Sen estämättä, mitä 8.3.1 kohdan viimeisessä virkkeessä säädetään, yli
vuoden ikäisten sonnien on päästävä laitumelle tai ulkojaloittelua-
lueelle tai ulkotarhaan.
8.3.4 Edellä 8.3.1 kohdasta poiketen lihantuotantoon tarkoitettuja nautoja,
sikoja ja lampaita voidaan loppulihotusvaiheessa pitää sisätiloissa
sillä edellytyksellä, että sisälläpitojakso on pituudeltaan enintään 1/5
niiden elinajasta ja kaikissa tapauksissa korkeintaan kolmen
kuukauden ajan.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 31
▼M15
8.3.5 Eläinsuojissa lattioiden on oltava sileitä muttei liukkaita. Vähintään
puolet kokonaislattiapinta-alasta on oltava kiinteää lattiaa, joka ei
muodostu raoista tai ritilöistä.
8.3.6 Eläinsuojissa on oltava mukava, puhdas ja kuiva makuu-/lepoalue,
joka on kooltaan riittävän suuri ja rakenteeltaan kiinteä, ei rakopoh-
jainen. Lepoalueella on oltava tilava ja kuiva makuupaikka, joka on
kuivitettu. Kuivikkeen on oltava olkea tai muuta soveltuvaa luonnon-
materiaalia. Kuivikkeiden parantamiseksi ja niiden lisänä voidaan
käyttää kaikkia liitteessä II olevan A osan mukaisesti luonnonmukai-
sessa viljelyssä lannoitteina käytettäviksi sallittavia
kivennäisvalmisteita.
8.3.7 Kaikilla vasikoiden kasvatusta harjoittavilla tiloilla on 24 päivän
elokuuta 2000 jälkeen poikkeuksetta noudatettava vasikoiden suojelun
vähimmäisvaatimuksista annettua neuvoston direktiiviä 91/629/
ETY (1). Vasikoiden kasvattaminen yksittäiskarsinoissa on kiellettyä
siitä lähtien kun ne ovat yhden viikon ikäisiä.
8.3.8 Kaikilla sikojen kasvatusta harjoittavilla tiloilla on 24 päivän elokuuta
2000 jälkeen noudatettava sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista
annettua neuvoston direktiiviä 91/630/ETY (2). Emakot on kuitenkin
pidettävä ryhmissä lukuun ottamatta tiineysajan loppuvaihetta ja
imetysvaihetta. Porsaita ei saa pitää päällekkäin olevissa karsinoissa
tai häkeissä. Eläinten on voitava ulostaa ja tonkia jaloittelualueilla.
Tonkimisen mahdollistamiseksi voidaan käyttää erilaisia alustoja.
8.4 Siipikarja
8.4.1 Siipikarja on kasvatettava lattiaolosuhteissa, eikä siipikarjaa saa pitää
häkeissä.
8.4.2 Vesikanalinnuilla on oltava pääsy puroon, lammikkoon tai järveen
aina, kun sääolosuhteet sen sallivat, jotta otettaisiin huomioon eläinten
hyvinvointia koskevat vaatimukset tai hygieeniset olosuhteet.
8.4.3 Kaikkien siipikarjalle tarkoitettujen rakennusten on täytettävä seur-
aavat vähimmäisvaatimukset:
— Vähintään 1/3 lattiapinta-alasta on oltava kiinteää lattiaa, joka ei
muodostu raoista tai ritilöistä, ja sen on oltava peitetty olkien,
puulastujen, hiekan tai turpeen kaltaisella kuivikkeella.
— Muniville kanoille tarkoitetuissa siipikarjarakennuksissa riittävän
suurta osaa kanojen käytössä olevasta lattiapinta-alasta on voitava
käyttää lintujen ulosteiden keräämiseen.
— Niissä on oltava orsia, jotka on mitoiltaan ja lukumäärältään
mukautettu kasvatuserän suuruuteen ja lintujen kokoon liitteen
VIII mukaisesti.
— Niissä on oltava siipikarjan kokoon nähden soveltuvat ulosmeno-
ja sisääntuloluukut, joiden yhteenlaskettu pituus on vähintään
neljä metriä siipikarjan käytössä olevan rakennuksen sataa pinta-
alaneliömetriä kohden.
— Kussakin siipikarjarakennuksessa saa olla enintään
4 800 kananpoikaa,
3 000 munivaa kanaa,5 200 helmikanaa,
4 000 naaraspuolista myskisorsaa tai Pekingin ankkaa taikka 3 200
urospuolista myskisorsaa tai Pekingin ankkaa tai muita ankkoja,
2 500 salvukukkoa, hanhea tai kalkkunaa.
— Lihasiipikarjalle tarkoitetuissa siipikarjarakennuksissa kokonais-
käyttöpinta-ala ei saa yksittäisessä tuotantoyksikössä ylittää 1 600
neliömetriä.
8.4.4 Munivien kanojen osalta päivänvaloa voidaan täydentää keinovalais-
tuksella enintään 16 tunnin pituisen valoisan ajan varmistamiseksi
päivittäin siten, että yön yhtäjaksoinen lepoaika, jolloin ei käytetä
keinovalaistusta, on vähintään kahdeksan tuntia.
8.4.5 Siipikarjan on päästävä ulkotarhaan aina, kun sääolosuhteet sen
sallivat ja aina kun mahdollista, sen on oltava vähintään 1/3:aa siipi-
karjan elinajasta. Ulkotilojen on oltava pääosin kasvuston peitossa,1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 32
(1) EYVL L 340, 11.12.1991, s. 28, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 97/2/EY (EYVL L 25, 28.1.1997, s. 24).
(2) EYVL L 340, 11.12.1991, s. 33.
▼M15
niissä on oltava suojaavat tilat ja eläimillä on oltava niissä vaivaton
pääsy riittävälle määrälle juottopaikkoja ja ruokinta-astioita.
8.4.6 Terveyssyistä rakennuksia on pidettävä tyhjillään jokaisen kasvatetun
siipikarjaerän jälkeen. Tänä aikana rakennus laitteineen on puhdistet-
tava ja desinfioitava. Ulkotarhat on niin ikään pidettävä tyhjillään
kunkin kasvatetun siipikarjaerän jälkeen kasvuston takaisinkasvun
mahdollistamiseksi ja terveyssyistä. Jäsenvaltioiden on asetettava
aika, jonka ajan ulkotilat on pidettävä tyhjillään, ja niiden on annet-
tava päätöksensä tiedoksi komissiolle ja muille jäsenvaltioille. Näitä
vaatimuksia ei kuitenkaan sovelleta vähäisiin siipikarjamääriin, joita
ei pidetä ulkotarhassa ja jotka voivat liikkua vapaasti koko päivän
ajan.
8.5 Eläinsuojia koskeva yleinen poikkeus
8.5.1 Edellä 8.3.1, 8.4.2, 8.4.3 ja 8.4.5 kohdassa esitetyistä vaatimuksista ja
liitteessä VIII vahvistetuista eläintiheyksistä poiketen jäsenvaltioiden
toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia poikkeamisen mainituissa
kohdissa ja liitteessä VIII esitetyistä vaatimuksista 31 päivänä joulu-
kuuta 2010 päättyvän siirtymäkauden ajaksi. Poikkeusta voidaansoveltaa ainoastaan eläimiä kasvattavien tilojen sellaisiin olemassa
oleviin rakennuksiin, jotka on rakennettu ennen 24 päivää elokuuta
1999 ja sikäli kuin eläinsuojat ovat ennen kyseistä päivää luonnonmu-
kaisessa eläintuotannossa voimassa olevien kansallisten
luonnonmukaista eläintuotantoa koskevien sääntöjen tai niiden puut-
tuessa jäsenvaltioissa hyväksyttyjen tai tunnustettujen yksityisten
tuotantoehtojen mukaisia.
8.5.2 Poikkeusta hyödyntävien toimijoiden on esitettävä tarkastusviranomai-
selle tai -laitokselle suunnitelma toimenpiteistä, joiden avulla
varmistetaan poikkeuksen päättyessä yhdenmukaisuus tämän asetuksen
kanssa.
8.5.3 Komissio esittää ennen 31 päivää joulukuuta 2006 kertomuksen
8.5.1 kohdan säännösten täytäntöönpanosta.
C. MEHILÄISHOITO JA MEHILÄISHOIDON TUOTTEET
1.Yleiset periaatteet
1.1 Mehiläishoito edistää merkittävästi ympäristösuojelua sekä maa- ja
metsätaloustuotantoa mehiläispölytyksen vuoksi.
1.2 Mehiläishoidon tuotteiden luonnonmukaisiksi kvalifiointi riippuu lähei-
sesti sekä pesien käsittelytavoista että ympäristön laadusta. Kyseinen
kvalifiointi riippuu myös mehiläishoidon tuotteiden linkoamiseen, käsit-
telyyn ja varastointiin liittyvistä olosuhteista.
1.3 Jos toimijalla on samalla alueella useita mehiläishoitoyksiköitä, on kaik-
kien yksiköiden oltava tämän asetuksen vaatimusten mukaisia. Tästä
periaatteesta poiketen toimijalla voi olla yksiköitä, jotka eivät ole
tämän asetuksen mukaisia, edellyttäen, että kaikki tämän asetuksen
vaatimukset on täytetty lukuun ottamatta 4.2 kohdassa olevia mehiläis-
tarhojen sijaintia koskevia säännöksiä. Tällöin tuotetta ei voida myydä
luonnonmukaiseen tuotantoon viittaavin merkinnöin.
2.Siirtymävaihe
2.1 Mehiläishoidon tuotteet voidaan myydä liittäen niihin maininta luonnon-
mukaisesta tuotantotavasta ainoastaan, jos tämän asetuksen mukaisia
säännöksiä on noudatettu vähintään vuoden ajan. Siirtymävaiheessa
vaha on korvattava 8.3 kohdassa esitettyjä vaatimuksia noudattaen.
3.Mehiläisten alkuperä
3.1 Rotujen valinnassa on otettava huomioon eläinten kyky sopeutua paikal-
lisiin olosuhteisiin, niiden elinvoimaisuus ja kyky vastustaa tauteja. Apis
melliferan eurooppalaisten rotujen ja niiden paikallisten ekotyyppien
käyttöä on suosittava.
3.2 Mehiläistarhat on muodostettava yhteiskuntia jakamalla tai hankkimalla
parvia tai pesiä tämän asetuksen säännösten mukaisista yksiköistä.
3.3 Ensimmäisenä poikkeuksena, joka edellyttää tarkastusviranomaisen tai
-laitoksen ennakkohyväksyntää, tuotantoyksikössä, joka ei ole tämän
asetuksen säännösten mukainen, voidaan siirtyä luonnonmukaiseen
tuotantotapaan.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 33
▼M15
3.4 Toisena poikkeuksena, noudattaen siirtymävaiheen sääntöjä, mehiläis-
parvia voidaan hankkia mehiläistarhoista, jotka eivät tuota tämän
asetuksen mukaisesti 24 päivänä elokuuta 2002 päättyvän siirtymä-
kauden ajan.
3.5 Kolmantena poikkeuksena, noudattaen siirtymävaiheen sääntöjä, valvon-
taviranomainen tai -laitos voi antaa luvan mehiläistarhojen uudelleen
muodostamiseen, jos tämän asetuksen mukaisia mehiläistarhoja ei ole
saatavilla ja eläinten kuolleisuus on korkea terveydellisistä tai katastro-
faalisista olosuhteista johtuen.
3.6 Neljäntenä poikkeuksena mehiläistarhojen uudistamista varten luonnon-
mukaiseen tuotantoyksikköön voidaan liittää vuosittain 10 prosenttia
sellaisia kuningattaria ja mehiläisparvia, jotka eivät ole tämän asetuksen
mukaisia, edellyttäen, että kuningattaret ja mehiläisparvet sijoitetaan
pesiin, joiden hunajakakut tai vahapohjukkeet ovat peräisin luonnonmu-
kaisista tuotantoyksiköistä. Tässä tapauksessa siirtymävaihetta ei
sovelleta.
4.Mehiläistarhojen sijainti
4.1 Jäsenvaltiot voivat nimetä alueita tai vyöhykkeitä, joilla tämän asetuksen
mukaista mehiläishoitoa ei ole mahdollista harjoittaa. Mehiläistenhoi-
tajan on toimitettava tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle
asianmukaista mittakaavaa käyttäen kartalle tehty selvitys pesien sijoi-
tuspaikoista liitteessä III olevan A.1 osan 2 jakson ensimmäisen
luetelmakohdan mukaisesti. Jos tällaisia alueita ei ole nimetty, mehiläis-
tenhoitajan on toimitettava tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle
asianmukaiset analyysit ja todisteet sekä tarvittaessa asianmukaiset
arvioinnit siitä, että hänen yhteiskuntiensa käytettävissä olevat alueet
ovat tässä asetuksessa vaadittujen edellytysten mukaisia.
4.2 Mehiläistarhojen on sijaittava siten, että
a) mehiläisillä on riittävästi luonnollisia mesi-, mesikaste- ja siite-
pölylähteitä ja mahdollisuus saada vettä.
b) kolmen kilometrin säteellä tarhan sijaintipaikasta mesi- ja siite-
pölylähteet ovat pääasiassa tämän asetuksen 6 artiklan ja liitteen I
vaatimusten mukaisesti luonnonmukaisesti tuotettuja kasveja ja/tai
luonnonvaraisia kasveja sekä kasveja, joita tämän asetuksen
säännökset eivät koske, mutta jotka on käsitelty menetelmin, joiden
ympäristövaikutus on vähäinen, kuten asetuksen (ETY) N:o 2078/
92 (1) nojalla kehitetyissä ohjelmissa kuvatut menetelmät, jotka eivät
voi merkittävästi vaikuttaa mehiläishoidon luonnonmukaiseksi kvali-
fiointiin.
c) se on riittävän kaukana kaikista muista kuin maatalouden tuotan-
tolähteistä, jotka saattavat aiheuttaa saastumista, kuten
asutuskeskuksista, moottoriteistä, teollisuusalueista, kaatopaikoista,
jätteenpolttolaitoksista. Tarkastusviranomaisten tai -laitosten on
toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämä vaatimus
täyttyy.
Tämän kohdan vaatimuksia ei sovelleta alueisiin, joissa ei ole kukintaa
tai kun pesät ovat lepotilassa.
5.Ruokinta
5.1 Tuotantokauden lopussa pesiin on jätettävä riittävän suuret hunaja- ja
siitepölyvarastot, jotta mehiläiset selviävät talvehtimisesta.
5.2 Yhteiskuntien keinoruokinta on sallittua, jos pesien eloonjääminen on
äärimmäisten ilmasto-olosuhteiden vuoksi vaarassa. Lisäruokintana on
käytettävä luonnonmukaisesti tuotettua hunajaa, joka on mieluiten peräi-
sin samasta luonnonmukaisesta tuotantoyksiköstä.
5.3 Ensimmäisenä poikkeuksena 5.2 kohtaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset
viranomaiset voivat sallia lisäruokinnassa luonnonmukaisesti tuotetun
sokerisiirapin tai sokerimelassin käytön luonnonmukaisesti tuotetun
hunajan tilalla erityisesti hunajan kristallisoitumista aiheuttavien ilmas-
tollisten olosuhteiden sitä vaatiessa.
5.4 Toisena poikkeuksena tarkastusviranomainen tai -laitos voi sallia
lisäruokinnassa tämän asetuksen piiriin kuulumattoman sokerisiirapin,
sokerimelassin ja hunajan käytön 24 päivänä elokuuta 2002 päättyvän
siirtymäkauden ajan.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 34
(1) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuk-
sella (EY) N:o 2772/95 (EYVL L 288, 1.12.1995, s. 35).
▼M15
5.5 Mehiläistarhoja koskevaan rekisteriin on merkittävä seuraavat tiedot
lisäruokinnan käytöstä: tuotetyyppi, päivämäärät, määrät ja pesät, joissa
sitä on käytetty.
5.6 Muita kuin 5.1-5.4 kohdassa mainittuja tuotteita ei voi käyttää tämän
asetuksen mukaisessa mehiläishoidossa.
5.7 Lisäruokintaa voidaan käyttää ainoastaan viimeisen hunajasadon jälkeen,
ja se on lopetettava kaksi viikkoa ennen seuraavaan mesi- tai mesikaste-
kauden alkamista.
6.Tautien ennaltaehkäisy ja eläinlääkinnälliset hoidot
6.1 Mehiläishoidossa tautien ennaltaehkäisyn on perustuttava seuraaviin
periaatteisiin:
a) Valitaan sopivia kestäviä rotuja.
b) Sovelletaan tiettyjä sellaisia käytäntöjä, jotka lisäävät kykyä
vastustaa sairauksia ja ehkäisevät tulehduksia: kuningatarmehiläisten
säännöllinen uusiminen, pesien järjestelmällinen tarkastaminen
terveysongelmien havaitsemiseksi, pesän kuhnurisikiöiden seuranta,
materiaalien ja laitteiden desinfioiminen säännöllisin väliajoin, saas-
tuneiden materiaalien tai lähteiden tuhoaminen, mehiläisvahan
säännöllinen uusiminen ja pesien riittävät siitepöly- ja hunajavarastot.
6.2 Jos yhteiskunnat kaikista edellä mainituista ennaltaehkäisevistä toimen-
piteistä huolimatta sairastuvat tai saavat loistartunnan, on ne hoidettava
välittömästi ja tarvittaessa siirrettävä eristettyihin mehiläistarhoihin.
6.3 Tämän asetuksen mukaisessa mehiläishoidossa eläinlääkkeiden käytössä
on noudatettava seuraavia periaatteita:
a) Niitä voidaan käyttää siinä määrin kuin vastaava käyttö on sallittu
jäsenvaltiossa asiaa koskevien yhteisön säännösten tai yhteisön
lainsäädännön mukaisten kansallisten säännösten mukaisesti.
b) Kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allopaattisten tuotteiden
sijaan on suosittava ensisijaisesti fytoterapeuttisten ja homeopaat-
tisten tuotteiden käyttöä sillä edellytyksellä, että ne vaikuttavat
tehokkaasti siihen tautiin, jonka hoitoon ne tarkoitettu.
c) Jos edellä mainittujen tuotteiden käyttö osoittautuu tehottomaksi tai
on todennäköistä, että se on tehotonta sellaisen taudin tai loistar-
tunnan hävittämisessä, joka on vaarassa tuhota yhteiskunnat,
kemiallisilla synteeseillä valmistettuja allopaattisia lääkevalmisteita
voidaan käyttää eläinlääkärin tai jäsenvaltion valtuuttamien muiden
henkilöiden vastuulla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä a ja b
alakohdassa esitettyjen periaatteiden noudattamista.
d) Kemiallisilla synteeseillä valmistettujen allopaattisten lääkevalmis-
teiden käyttö ennaltaehkäisevään hoitoon on kielletty.
e) Muurahais-, maito-, etikka- ja oksaalihappoa sekä seuraavia aineita
voidaan käyttää Varroa jacobsoni -punkin hävittämistapauksissa:
mentoli, tymoli, eukalyptoli tai kamferi, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta edellä a alakohdassa esitetyn periaatteen noudattamista.
6.4 Edellä mainittujen periaatteiden lisäksi sallitaan sellaiset eläinlääkinnäl-
liset hoidot tai pesään tai kennoihin jne. kohdistuvat hoidot, jotka ovat
kansallisen tai yhteisön lainsäädännön mukaan pakollisia.
6.5 Jos hoidossa käytetään kemiallisilla synteeseillä valmistettuja allopaat-
tisia valmisteita, hoitoa saavat yhteiskunnat on hoidon ajaksi
sijoitettava eristettyihin mehiläistarhoihin ja kaikki vahat on korvattava
tässä asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisella vahalla. Tämän
jälkeen kyseisiin yhteiskuntiin sovelletaan yhden vuoden siirtymävai-
hetta.
6.6 Edellisessä kohdassa esitettyjä vaatimuksia ei sovelleta 6.3 kohdan e
alakohdassa mainittuihin tuotteisiin.
6.7 Jos on käytettävä eläinlääkkeitä, valmistetyyppi on selvästi mainittava
(myös maininta vaikuttavista lääkeaineosista) samoin kuin diagnoosiin
liittyvät yksityiskohdat, annostukset ja antotapa, hoidon kesto ja lainmu-
kainen varoaika ennen tuotteiden saattamista kulutukseen. Kyseiset
tiedot on ilmoitettava tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle ennen kuin
tuotteita voidaan pitää kaupan luonnonmukaisesti tuotettuina.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 35
▼M15
7.Mehiläishoitotoimenpiteet ja tunnistaminen
7.1 Mehiläisten tuhoaminen kennoihin mehiläishoidon tuotteita kerättäessä
on kielletty.
7.2 Silpominen, esimerkiksi mehiläiskuningatarten siipien typistäminen, on
kielletty.
7.3 Kuningatar voidaan korvata uudella tappamalla vanha kuningatar.
7.4 Koirassikiöiden tuhoaminen on sallittu ainoastaan Varroa jacobsoni
-punkin hävittämiseksi.
7.5 Kemiallisten synteettisten karkotteiden käyttö hunajaa kerättäessä on
kielletty.
7.6 Mehiläistarhan sijaintipaikasta ja pesien tunnistemerkinnöistä on
pidettävä kirjaa. Tarhojen siirrosta on ilmoitettava tarkastuslaitokselle
tai -viranomaiselle tarkastusviranomaisen tai -laitoksen kanssa sovitta-
vassa määräajassa.
7.7 Erityisesti on varmistettava mehiläishoidon tuotteiden keruun, käsittelyn
ja varastoinnin asianmukaisuus. Kaikista näiden vaatimusten täyttämi-
seen liittyvistä toimenpiteistä on pidettävä kirjaa.
7.8 Tiedot pesäosastojen poistamisesta ja hunajan keräämistoimista on
merkittävä mehiläistarhasta pidettävään kirjaan.
8.Mehiläishoidossa käytettyjen pesien ja materiaalien ominaisuudet
8.1 Mehiläispesät on valmistettava pääosin luonnollisista materiaaleista,
jotka eivät aiheuta ympäristölle tai mehiläishoidon tuotteille saastumis-
vaaraa.
8.2 6.3 kohdan e alakohdassa mainittuja tuotteita lukuun ottamatta pesissä
voidaan käyttää ainoastaan luonnollisia aineita kuten kittivahaa, vahaa
ja kasviöljyjä.
8.3 Uusiin pohjukkeisiin tarvittavan mehiläisvahan on oltava peräisin luon-
nonmukaisista tuotantoyksiköistä. Tarkastusviranomainen tai -laitos voi
poikkeuksellisesti antaa luvan sellaisen mehiläisvahan käyttöön, joka ei
ole peräisin kyseisenlaisesta yksiköstä erityisesti uusissa tuotantolaitok-
sissa tai siirtymävaiheen aikana, jollei luonnonmukaisesti tuotettua
mehiläisvahaa ole markkinoilla saatavissa ja edellyttäen, että vaha on
kuorimavahaa.
8.4 Sikiöitä sisältävien hunajakakkujen käyttö on kielletty hunajan keruussa.
8.5 Materiaalien suojaamiseksi (kehät, mehiläispesät ja kakusto) erityisesti
tuholaisilta saa käyttää ainoastaan liitteessä II olevassa B osan jaksossa
2 lueteltuja asianmukaisia valmisteita.
8.6 Fysikaalinen käsittely esimerkiksi höyryllä tai avotulella on sallittu.8.7 Mehiläishoidossa käytettävien materiaalien, rakennusten, laitteiden,
välineiden tai tuotteiden puhdistamiseen ja desinfioimiseen saa käyttää
ainoastaan liitteessä II olevassa E osassa lueteltuja asianmukaisia aineita.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 36
▼M7
LIITE II
A Osa
Lannoitteet ja maanparannusaineet
Kaikkia tuotteita koskevat yleiset edellytykset:
— käyttö ainoastaan liitteen I säännösten mukaisesti,
— käyttö siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotetta käytetään, yleisessä maataloudessa
sovellettavan kyseisten tuotteiden markkinoille saattamista ja käyttöä
koskevan lainsäädännön mukaisesti.
Nimitys Kuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edellytykset
Yhdistelmätuotteet tai tuotteet, jotka sisältävät
yksinomaan jäljempänä olevassa luettelossa
mainittuja aineita:
— Lanta Eläinten ulosteiden ja kasviaineen (kuivikkeet)
sekoituksesta koostuva tuote
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Eläinlajit ilmoitettava
Yksinomaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o
2328/91 (1), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3669/93 (2), 6
artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta laajaperäisestä
karjankasvatuksesta tuleva
— Kuivattu lanta ja siipikarjan dehydratoitu
lantaTarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Eläinlajit ilmoitettava
Yksinomaan asetuksen (ETY) N:o 2328/91 6
artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta laajaperäisestä
karjankasvatuksesta tuleva
— Eläinten kiinteän ulosteen komposti, mukaan
lukien siipikarjan lanta ja kompostoitu lantaTarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Eläinlajit ilmoitettavaTeollisesta eläinten kasvatuksesta tulevat kiel-
lettyjä
— Eläinten nestemäinen uloste (lietelanta,
virtsa…)Käyttö valvotun fermentoinnin ja/tai asianmu-
kaisen laimennuksen jälkeen
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Eläinlajit ilmoitettava
Teollisesta eläinten kasvatuksesta tulevat kiel-
lettyjä
— Kompostoitu tai fermentoitu kotitalousjäte Syntypaikalla erotellusta kotitalousjätteestä, joka
on kompostoitu tai anaerobisesti fermentoitu
biokaasun tuottamiseksi, saatu tuote
Ainoastaan kasvi- ja eläinperäinen kotitalousjäte
Ainoastaan, jos tuotettu jäsenvaltion hyväk-
symässä suljetussa ja valvotussa keräysjärjes-
telmässä
Kuiva-aineen enimmäispitoisuudet milligram-
moina kilogrammaa kohti: kadmium: 0,7; kupari:
70; nikkeli: 25; lyijy: 45; sinkki: 200; elohopea
0,4; kromi (kokonaismäärä): 70; kromi (VI): 0 (
3)
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
Vain►M22 31 päivä maaliskuuta 2006 ◄asti1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 37
▼M12
▼M17
▼M7
▼M20
▼M7
Nimitys Kuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edellytykset
— Turve Käyttö rajattu puutarhatalouteen (kauppapuu-
tarhat, kukkaviljely, puiden kasvatus, taimitarhat)
Savimineraalit (perliitti, vermikuliitti jne.).
— Sienten kasvatuksessa käytetyt kompostit Kasvualustan alkuperäisen koostumuksen on
rajoituttava tässä luettelossa esiintyviin tuotteisiin
— Matojen (matokomposti) ja hyönteisten ulos-
teet
— Guano Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Sekakomposti kasviaineksista tai fermentoitu
kasviainesten seosSellaisten kasviainesten seoksesta, jotka on
kompostoitu tai anaerobisesti fermentoitu
biokaasun tuottamiseksi, saatu tuote
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Seuraavat eläinperäiset tuotteet ja sivutuot-
teet:
— Verijauho
— Sarveisluujauho
— Sarveisjauho
— Luujauho tai degelatinoitu luujauho►
M17 ◄
— Kalajauho— Lihajauho— Höyhenjauho— VillaTarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Turkki
— Karvat— Maitotuotteet►
M12 Kromin (VI) enimmäispitoisuus: 0 (3)
mg/kg kuiva-ainetta ◄
— Lannoitteina käytetyt kasviperäiset orgaaniset
tuotteet ja sivutuotteet
(esimerkiksi: öljykakkujauho, kaakaopavun
kuoret, mallasidut…)
— Merilevä ja merilevätuotteet Jos ne saadaan suoraan:
(i) fysikaalisissa prosesseissa, joihin sisältyy
kuivaus, jäädytys ja jauhaminen
(ii) uuttamalla veden tai nestemäisen hapon ja/
tai alkaalisen liuoksen kanssa
(iii) käymisellä
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Sahanpuru ja lastut Puu, jota ei kaatamisen jälkeen ole käsitelty
kemiallisesti
— Kompostoitu kuorike Puu, jota ei kaatamisen jälkeen ole käsitelty
kemiallisesti
— Puun tuhka Puusta, jota ei kaatamisen jälkeen ole käsitelty
kemiallisesti
— Luonnonfosfaatti Neuvoston direktiivissä 76/116/ETY (4), sellai-
sena kuin se on muuttettuna direktiivillä 89/284/
ETY (5), määritelty tuote
Kadmiumpitoisuus enintään 90 mg/kg P2O5:tä
— Alumiinipitoinen kalsiumfosfaatti Direktiivissä 76/116/ETY, sellaisena kuin se on
muuttettuna direktiivillä 89/284/ETY, määritelty
tuote
Kadmiumpitoisuus enintään 90 mg/kg P2O5:tä
Käyttö rajattu emäksiseen maaperään (ph 7,5)1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 38
▼M12
▼M7
▼M20
▼M7
▼M12
▼M7
▼M7
Nimitys Kuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edellytykset
—►M20 Kuona◄ Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Käsittelemättömät kaliumsuolat (esimerkiksi:
kainiitti, sylviini…)Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Magnesiumsuolaa mahdollisesti sisältävä
kaliumsulfaattiRaa'asta kaliumsuolasta fyysisesti uuttamalla
saatu tuote, joka sisältää mahdollisesti myös
magnesiumsuolaa
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Tislausjäte ja sen uutteet Lukuun ottamatta ammoniumtisleitä
— Luonnon kalsiumkarbonaatti
(esimerkiksi: liitu, merkeli, jauhettu kalkki-
mineraali, kalkkipitoinen leväjauho (maerl),
fosfaattikalkki)
— Luonnon kalsium- ja magnesiumkarbonaatti
(esimerkiksi: magnesiumliitu, jauhettu dolo-
miitti kalkki)
— Magnesiumsulfaatti
(esimerkiksi: kiseriitti)Yksinomaan luonnosta peräisin oleva
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Kalsiumkloridiliuos Omenapuille lehtilannoitteena havaitun kalsiumin
puutoksen vuoksi
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Kalsiumsulfaatti (kipsi) Neuvoston direktiivissä 76/116/ETY, sellaisena
kuin se on muuttettuna direktiivillä 89/284/ETY,
määritelty tuote
Yksinomaan luonnosta peräisin oleva
— Sokerintuotannosta saatu liejukalkki Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Rikki Neuvoston direktiivissä 76/116/ETY, sellaisena
kuin se on muuttettuna direktiivillä 89/284/ETY,
määritelty tuote
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Hivenaineet Direktiivissä 89/530/ETY (6) olevat aineet
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Natriumkloridi Yksinomaan vuorisuola
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusviranomaisen
hyväksyttävä käyttötarve
— Kivijauho
(1) EYVL N:o L 218, 6.8.1991, s. 1
(2) EYVL N:o L 338, 31.12.1993, s. 26
►M12 (3) Määritysraja. ◄
(4) EYVL N:o L 24, 30.1.1976, s. 21
(5) EYVL N:o L 111, 22.4.1989, s. 34
(6) EYVL N:o L 281, 30.9.1989, s. 1161991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 39
▼M17
▼M7
▼M20
▼M7
▼M15
B. TORJUNTA-AINEET
1.Kasvinsuojeluaineet
Yleiset edellytykset, joita sovelletaan kaikkiin seuraavista tehoaineista
koostuviin tai niitä sisältäviin tuotteisiin:
— käyttö ainoastaan liitteen I määräysten mukaisesti
— käyttö ainoastaan voimassa olevan torjunta-aineita koskevan
lainsäädännön erityisten säännösten ja määräysten mukaisesti jäsen-
valtiossa, jossa tuotetta käytetään (mikäli aiheellista (*)).
I. Kasvi- tai eläinperäiset aineet
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
Azadirachta indica -lajista (neempuu)
uuttamalla saatu atsadiraktiiniTuhohyönteisten torjunta-aine
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
(*) Mehiläisvaha Leikkaushaavojen käsittelyaine
Gelatiini Tuhoeläinten torjunta-aine
(*) Hydrolysoituneet proteiinit Houkuttimena
Käyttö ainoastaan hyväksyttyinä yhdis-
telminä muiden tässä liitteessä II olevassa
B osassa lueteltujen asianmukaisten tuot-
teiden kanssa
Lesitiini Sienitautien torjunta-aine
Nicotiana tabacum -lajista tehty uutos
(vesiliuos)Tuhoeläinten torjunta-aine,
ainoastaan kirvoja vastaan subtrooppisilla
hedelmäpuilla (esim. appelsiini ja sitruuna)
ja trooppisilla lajeilla (esim. banaanit);
voidaan käyttää ainoastaan kasvukauden
alussa
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
Voidaan käyttää ainoastaan 31 päivään
maaliskuuta 2002 asti
Kasviöljyt (mm. minttuöljy, mäntyöljy,
kuminaöljy)Hyönteisten, punkkien ja sienitautien
torjunta-aine ja itämisen estoaine
Chrysanthemum cinerariaefolium -lajista
uutetut pyretriinitHyönteisten torjunta-aine
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
Quassia amara -lajista uutettu kvassia Tuhoeläinten torjunta-aine, karkote
Derris eliptica-, Lonchocarpus - tai Cubé-
ja Terphrosia -lajeista uutettu rotenoniTuhoeläinten torjunta-aine
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
(*) Tietyissä jäsenvaltioissa tähdellä (*) merkittyjä tuotteita ei pidetä kasvinsuojeluaineina eikä niihin
sovelleta torjunta-aineita koskevaa lainsäädäntöä.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 40
(*) Tietyissä jäsenvaltioissa tähdellä (*) merkittyjä tuotteita ei pidetä kasvinsuojeluaineina
eikä niihin sovelleta torjunta-aineita koskevaa lainsäädäntöä.▼M12
▼M17
▼M12
▼M20
▼M12
▼M12
II. Tuhoeläinten biologiseen torjuntaan käytetyt mikro-organismit
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
Mikro-organismit (bakteerit, virukset ja
sienet) esim. Bacillus thuringensis ,Granu-
losis virus jne.Ainoastaan tuotteet, joita ei ole neuvoston
direktiivin 90/220/ETY (1) mukaisesti
geneettisesti muunnettu
(1) EYVL N:o L 117, 8.5.1990, s. 15.
III. Ainoastaan pyydyksissä ja/tai haihduttimissa käytettävät aineet
Yleiset edellytykset:
— pyydysten ja/tai haihduttimien on estettävä aineiden pääsy
ympäristöön ja aineiden kosketus viljeltävien kasvien kanssa
— pyydykset on kerättävä käytön jälkeen ja hävitettävä turvallisesti
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
(*) Diammoniumfosfaatti Houkuttimena
ainoastaan pyydyksissä
Metaldehydi Nilviäisten torjunta-aine
Käytettäväksi ainoastaan pyydyksissä,
joissa käytetään kehittyneempien eläinla-
jien karkotetta.
Voidaan käyttää ainoastaan ►M22 31
päivä maaliskuuta 2006 ◄
Feromonit Houkutin; seksuaalisen käyttäytymisen
häirintäaine
ainoastaan pyydyksissä ja haihduttimissa
Pyretroidit (deltametriini ja lambda-syhalo-
triini)Tuhoeläinten torjunta-aine;
ainoastaan pyydyksissä, joissa on erityisiä
houkuttimia
Ainoastaan Batrocera olea -lajin ja Cera-
titis capitata wied -lajin tuholaisiin
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
(*) Tietyissä jäsenvaltioissa tähdellä (*) merkittyjä tuotteita ei pidetä kasvinsuojeluaineina eikä niihin
sovelleta torjunta-aineita koskevaa lainsäädäntöä.
III a Viljelykasvien väliin pintasiroteltavat valmisteet
KuvausKuvaus, koostumusta koskevat vaatimukset,
käyttöedellytykset
Rauta(III)ortofosfaatti Nilviäisten torjunta-aine1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 41
▼M17
▼M12
▼M22
▼M12
▼M22
▼M12
IV. Muita luonnonmukaisessa viljelyssä käytettäviä aineita
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
Kuparisuolat kuparihydroksidin, kupariok-
sikloridin, kolmiemäksisen kuparisulfaatin,
kuparioksidin muodossaSienitautien torjunta-aine
31 päivään joulukuuta 2005 asti enintään 8
kilogrammaa kuparia hehtaarille vuodessa
ja 1 päivästä tammikuuta 2006 alkaen
enintään 6 kilogrammaa kuparia hehtaarille
vuodessa, rajoittamatta kuitenkaan alhai-
semman määrän soveltamista, jos sellainen
johtuu sen jäsenvaltion kasvinsuojeluai-
neita koskevan yleislainsäädännön
erityissäännöksistä, jossa tuotetta käytetään
Jäsenvaltiot voivat edellisestä kohdasta
poiketen sallia, että monivuotisiin viljel-
miin sovelletaan seuraavia enimmäisrajoja:
— 23 päivän maaliskuuta 2002 ja 31
päivän joulukuuta 2006 välisenä aikana
käytetty kokonaismäärä on enintään 38
kiloa kuparia hehtaaria kohden
— 1 päivästä tammikuuta 2007 vuosittain
käytettäväksi sallittu enimmäismäärä
hehtaaria kohden lasketaan
vähentämällä aiempien neljän vuoden
aikana tosiasiallisesti käytetyt määrät
määristä, jotka ovat 36 kiloa kuparia
vuonna 2007, 34 kiloa kuparia vuonna
2008, 32 kiloa kuparia vuonna 2009 ja
30 kiloa kuparia vuonna 2010 ja sitäseuraavina vuosina
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
(*) EtyleeniBanaanien kypsytys
Rasvahapon kaliumsuola (pehmeä saippua) Tuhoeläinten torjunta-aine
(*) Kaliumalumiinisulfaatti (Kaliniitti) Banaanien kypsymisen estäminen
Rikkikalkki (kalsiumpolysulfidi)Sienitautien, hyönteisten ja punkkien
torjunta-aine
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-
maisen hyväksyttävä käyttötarve
ParfiiniöljyHyönteisten ja punkkien torjunta-aine
Mineraaliöljyt Tuholaisten ja sienitautien torjunta-aine,
käytettäväksi ainoastaan hedelmäpuilla,
viiniköynnöksillä, oliivipuilla ja trooppi-
silla lajikkeilla (esim. banaanit)
Tarkastuslaitoksen tai tarkastusvirano-maisen hyväksyttävä käyttötarve
Kaliumpermanganaatti Sienitautien ja bakteerien torjunta-aine,
käytettäväksi ainoastaan hedelmä- ja oliivi-
puilla, ja viiniköynnöksillä
(*) Kvartsihiekka Karkote1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 42
▼M22
▼M12
▼M17
▼M12
▼M22
▼M12
▼M12
NimitysKuvaus, koostumusvaatimukset, käytön edelly-
tykset
Rikki Sienitautien ja punkkien torjunta-aine,
karkote
(*) Tietyissä jäsenvaltioissa tähdellä (*) merkittyjä tuotteita ei pidetä kasvinsuojeluaineina eikä niihin
sovelleta torjunta-aineita koskevaa lainsäädäntöä.
2. Eläinsuojien ja eläinten pidossa käytettävien laitteiden tuholaisten ja
tautien torjunta-aineet:
Jaksossa 1 luetellut tuotteet
Jyrsijöiden torjuntaan käytettävät torjunta-aineet.
C. REHUAINEET
1.Kasviperäiset rehuaineet
1.1 Viljat, jyvät, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän luokkaan
kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Kaura jyvinä, hiutaleina, rehujauhona, kuorina ja leseinä; ohra jyvinä,
proteiinina ja rehujauhona; riisinalkiokakku; hirssi jyvinä; ruis jyvinä ja
rehujauhona; durra jyvinä; vehnä jyvinä, rehujauhona, leseinä, gluteenir-
ehuna, gluteenina ja alkioina; spelttivehnä jyvinä; ruisvehnä jyvinä;
maissi jyvinä, leseinä, rehujauhona, alkiokakkuna ja gluteenina; malla-
sidut; mäski.
1.2 Öljykasvien siemenet tai öljypitoiset hedelmät, niistä saatavat tuotteet ja
sivutuotteet. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Rypsi siemeninä, kakkuna ja kuorina; soijapavut papuina, paahdettuina,
kakkuna ja kuorina; auringonkukansiemenet siemeninä ja kakkuna;
puuvilla siemeninä ja siemenkakkuna; pellavansiemenet siemeninä ja
kakkuna; seesaminsiemenet kakkuna; palmunydin kakkuna; kurpitsansie-
menet kakkuna; oliivit, oliivimassa, kasviöljyt (fyysisesti uuttamalla
saadut).
1.3 Palkokasvien siemenet, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän
luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Kahviherne siemeninä, rehujauhona ja leseinä; linssivirvilä siemeninä,
rehujauhona ja leseinä; peltonätkelmä lämpökäsiteltyinä siemeninä,
rehujauhona ja leseinä; herne siemeninä, rehujauhona ja leseinä;
härkäpapu siemeninä, rehujauhona ja leseinä; härkäpapu siemeninä,
rehujauhona ja leseinä; virnat siemeninä, rehujauhona ja leseinä sekä
lupiini siemeninä, rehujauhona ja leseinä.
1.4 Juurimukulat ja juurekset, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän
luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Sokerijuurikasleike, peruna, bataatti mukuloina, perunapulppa (peru-
natärkkelyksen uuton sivutuote), perunatärkkelys, perunaproteiini ja
maniokki.
1.5 Muut siemenet ja hedelmät, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän
luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Johanneksenleipä, johanneksenleipäpuun palot ja jauhot, kurpitsat,
sitrushedelmämassa; omenat, kvittenit, päärynät, persikat, viikunat,
viinirypäleet ja viinirypälemassa, saksanpähkinät kakkuna, hasselpäh-
kinät kakkuna, kaakaopavun kuoret ja kaakaopavut kakkuna,
tammenterhot.
1.6 Nurmirehut ja karkearehu. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seur-
aavat:
Sinimailanen, sinimailasjauho, apila, apilajauho, ruoho (rehukasveista),
viherjauho, heinä, säilörehu, viljakasvien oljet ja rehuna käytettävät
juurikasvit.
1.7 Muut kasvit, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän luokkaan
kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Melassi, merileväjauho (merilevästä kuivaamalla ja murskaamalla saatu
tuote, joka on pesty jodipitoisuuden alentamiseksi), kasvijauheet ja1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 43
▼M15
▼M26
▼M26
-uutteet, kasviproteiiniuutteet (yksinomaan nuorille eläimille), mausteet
ja yrtit.
1.8 Seuraavia rehuaineita voidaan käyttää 30 päivään kesäkuuta 2004: riisi
jyvinä, riisi rouheena, riisilese, ruisrehu, ruislese, rypsinsiemenet
kakkuna, rypsinsiementen kuoret ja tapioka.
2.Eläinperäiset rehuaineet
2.1 Maito ja maitotuotteet. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Neuvoston direktiivin 92/46/ETY (1) 2 artiklassa määritelty raakamaito,
maitojauhe, rasvaton maito, rasvaton maitojauhe, kirnupiimä, kirnu-
piimäjauhe, hera, herajauhe, vähäsokerinen herajauhe,
heravalkuaisjauhe (fysikaalisella menetelmällä uutettu), kaseiinijauhe,
laktoosijauhe, juustoaine ja hapatettu maito.
2.2 Kalat, muut merieläimet, niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet. Tähän
luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Kala, kalaöljy ja kalanmaksaöljy, joita ei ole puhdistettu; entsyymien
avulla tuotetut kala-, nilviäis- tai äyriäisautolysaatit, hydrolysaatit japroteolysaatit liukoisessa tai liukenemattomassa muodossa, yksinomaan
nuorille eläimille; kalajauho.
2.3 Munat ja munatuotteet siipikarjan ravinnoksi, mieluiten samalta tilalta
peräisin olevat.
3.Kivennäisperäiset rehuaineet
Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:Natrium:
puhdistamaton merisuola
karkea vuorisuolanatriumsulfaattinatriumkarbonaattinatriumbikarbonaattinatriumkloridiKalium:kaliumkloridiKalsium:
lithothamneae ja kalkkipitoinen merilevä (maerl)
vesieläinten kuoret (seepian luut mukaan luettuina)kalsiumkarbonaattikalsiumlaktaattikalsiumglukonaattiFosfori:
defluorinoitu dikalsiumfosfaatti
defluorinoitu monokalsiumfosfaatti
mononatriumfosfaatti
kalsiummagnesiumfosfaattikalsiumnatriumfosfaattiMagnesium:
magnesiumoksidi (vedetön magnesiumoksidi)
magnesiumsulfaattimagnesiumkloridimagnesiumkarbonaattimagnesiumfosfaattiRikki:
natriumsulfaatti1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 44
(1) EYVL L 268, 14.9.1992, s. 1.
▼M26
Luujauhosta saostettua dikalsiumfosfaattia voidaan käyttää 30 päivään
kesäkuuta 2004.
D. REHUN LISÄAINEET, TIETYT ELÄINTEN RUOKINNASSA
KÄYTETTÄVÄT TUOTTEET (DIREKTIIVI 82/471/ETY) JA REHUISSA
KÄYTETTÄVÄT VALMISTUKSEN TEKNISET APUAINEET
1. Rehun lisäaineet
1.1 Hivenaineet. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
E1 Rauta:
ferro(II)karbonaatti
ferro(II)sulfaattimonohydraatti ja/tai -heptahydraattiferri(III)oksidi
E2 Jodi:
kalsiumjodaatti, vedetön
kalsiumjodaatti, heksahydraatti
natriumjodidi
E3 Koboltti:
koboltti(II)sulfaattimonohydraatti ja/tai -heptahydraatti
emäksinen koboltti(II)karbonaatti, monohydraatti
E4 Kupari:
kupari(II)oksidi
emäksinen kupari(II)karbonaatti, monohydraattikupari(II)sulfaatti, pentahydraatti
E5 Mangaani:
mangaani(II)karbonaatti
mangaani(II)oksidi ja mangaani(III)oksidimangaani(II)sulfaatti, mono- ja/tai tetrahydraatti
E6 Sinkki:
sinkkikarbonaatti
sinkkioksidi
sinkkisulfaattimono- ja/tai -heptahydraatti
E7 Molybdeeni:
ammoniummolybdaatti, natriummolybdaatti
E8 Seleeni:
natriumselenaatti
natriumseleniitti.
1.2 Vitamiinit, niiden esiasteet ja kemiallisesti tarkkaan määritellyt, samalla
tavoin vaikuttavat aineet. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seur-
aavat:
Neuvoston direktiivin 70/524/ETY (
1) nojalla sallitut vitamiinit:
— mieluiten saatuina raaka-aineista, joita luonnostaan esiintyy
rehuissa, tai
— synteettiset vitamiinit, jotka ovat identtisiä luonnollisten vitamiinien
kanssa ainoastaan yksimahaisille.
Ensimmäisestä alakohdasta poiketen kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset
viranomaiset voivat sallia synteettisten A-, D- ja E-vitamiinien käytön
märehtijöiden ruokinnassa 31 päivänä joulukuuta 2005 päättyvän siir-
tymäkauden ajan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
— synteettiset vitamiinit ovat luonnonvitamiinien kanssa identtiset, ja1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 45
(1) EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1. Direktiivi 70/524/ETY kumotaan 19 päivästä lokakuuta
2004 alkaen. Kyseisestä päivämäärästä lähtien sovelletaan eläinten ruokinnassakäytettävistä lisäaineista 22 päivänä syyskuuta 2003 annettua Euroopan parlamentin ja
neuvoston asetusta (EY) N:o 1831/2003 (EUVL L 268, 18.10.2003, s. 29).▼M15
▼M26
▼M26
— jäsenvaltioiden antama lupa perustuu täsmällisiin kriteereihin, ja ne
on annettava komissiolle tiedoksi.
Tämä lupa voidaan myöntää tuottajille ainoastaan, jos ne ovat osoitta-
neet jäsenvaltion tarkastuslaitosta tai -viranomaista tyydyttävällä
tavalla, että eläinten terveyttä ja hyvinvointia ei voida taata ilman
kyseisten synteettisten vitamiinien käyttöä.
1.3 Entsyymit. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Direktiivin 70/524/ETY nojalla sallitut entsyymit.
1.4 Mikro-organismit. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat
mikro-organismit:
direktiivin 70/524/ETY nojalla sallitut mikro-organismit.
1.5 Säilöntäaineet. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
E 200 Sorbiinihappo
E 236 Muurahaishappo
E 260 Etikkahappo
E 270 Maitohappo
E 280 PropionihappoE 330 Sitruunahappo.
Maito-, muurahais-, propioni- ja etikkahappoa voidaan sallia
käytettävän säilörehun tuotannossa ainoastaan, jos sääolot eivät mahdol-
lista riittävää käymistä.
1.6. Sidonta-aineet, paakkuuntumisenestoaineet ja sakeuttamisaineet. Tähän
luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
E 470 Luonnollisista lähteistä peräisin oleva kalsiumstearaatti
E 551b Kolloidinen silikaatti
E 551c Piimaa
E 558 Bentoniitti
E 559 Kaoliinit
E 560 Steatiitin ja kloriitin luonnossa esiintyvä seosE 561 Vermikuliitti
E 562 Sepioliitti
E 599 Perliitti.
1.7 Antioksidantit. Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
E 306 Luonnollisista lähteistä peräisin olevat tokoferoliuutteet.
1.8 Säilörehun valmistuksessa käytettävät lisäaineet Tähän luokkaan
kuuluvat ainoastaan seuraavat:
19 päivästä lokakuuta 2004 alkaen eläinten ruokinnassa käytettävistä
lisäaineista annetussa asetuksessa (EY) N:o 1831/2003 sallitut
entsyymit, hiivat ja bakteerit
2. Tietyt eläinten ruokinnassa käytettävät tuotteet
Tähän luokkaan kuuluvat ainoastaan seuraavat:
Oluthiivat
3. Rehujen valmistuksessa käytettävät tekniset apuaineet
3.1 Tekniset apuaineet säilörehun valmistuksessa. Tähän luokkaan kuuluvat
ainoastaan seuraavat:
— Merisuola, karkea vuorisuola, hera, sokeri, sokerijuurikasleike,
viljasta jauhetut jauhot ja melassit,
— päivään lokakuuta 2004 entsyymit, hiivat sekä maitohappo-, etikka-
happo-, muurahaishappo- ja propionihappobakteerit.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 46
▼M15
E. ELÄINSUOJIEN JA ELÄINTEN PIDOSSA KÄYTETTÄVIEN JA LAIT-
TEIDEN (ESIM. KALUSTO JA VÄLINEET) PUHDISTAMISESSA JA
DESINFIOINNISSA SALLITUT AINEET
Kalium- ja natriumsaippua
Vesi ja vesihöyry
KalkkimaitoKalkkiSammuttamaton kalkki
Natriumhypokloriitti (esim. nestemäinen valkaisuaine)
NatriumhydroksidiKaliumhydroksidi
Vetyperoksidi
Luontaiset kasviuutteetSitruuna-, peretikka-, muurahais-, maito-, oksaali- ja etikkahappoAlkoholi
Typpihappo (maitolaitteistot)
Fosforihappo (maitolaitteistot)Formaldehydi
Vedinten ja lypsyvälineiden puhdistus- ja desinfiointiaineet
Natriumkarbonaatti
F. MUUT AINEET1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 47
▼M21
LIITE III
TARKASTUSTA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET JA VARO-
TOIMENPITEET 8 JA 9 ARTIKLASSA TARKOITETUSSA
TARKASTUSJÄRJESTELMÄSSÄ
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1.Tarkastuksen vähimmäisvaatimukset
Tässä liitteessä vahvistettuja tarkastusvaatimuksia sovelletaan rajoittamatta
sellaisten toimenpiteiden soveltamista, joita jäsenvaltiot toteuttavat 9
artiklan 12 kohdan a ja c alakohdan mukaisesti tuotteiden jäljitettävyyden
varmistamiseksi koko tuotantoketjussa ja sen varmistamiseksi, että tämän
asetuksen säännöksiä noudatetaan.
2.Täytäntöönpano
Jäljempänä 3 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä ja tässä liitteessä olevien
erityissäännösten A, B, C, D ja E osassa säädettyjä alkutarkastusta koskevia
säännöksiä sovelletaan myös toimijoihin, jotka jo harjoittavat toimintaa
asetuksen (EY) N:o 2491/2001 2 artiklassa mainittuna päivämääränä.
3.Alkutarkastus
Kun tarkastusjärjestelmää aletaan soveltaa, vastuullisen toimijan on:
— laadittava yksikön ja/tai tuotantopaikkojen ja/tai toiminnan täydellinen
kuvaus,
— esitettävä kaikki käytännön toimenpiteet, joita toteutetaan yksikössä ja/
tai tuotantopaikoissa ja/tai toiminnassa, jotta varmistetaan tämän
asetuksen ja erityisesti tämän liitteen vaatimusten noudattaminen.
Asianomainen kuvaus ja käytännön toimenpiteet on sisällytettävä ilmoituk-
seen, jonka vastaava toimija allekirjoittaa.
Lisäksi tähän ilmoitukseen on sisällyttävä toimijan sitoumus:
— toimia 5, 6 ja 6 a artiklassa ja tarvittaessa 11 artiklassa ►M23 ja/tai
asetuksessa (EY) N:o 223/2003 ◄säädetyllä tavalla,
— hyväksyä seuraamuksena rikkomisesta tai sääntöjenvastaisuudesta 9
artiklan 9 kohdassa ja tarvittaessa 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen
toimenpiteiden soveltaminen, ja
— ilmoittaa asiasta tuotteen ostajille kirjallisesti sen varmistamiseksi, että
luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavat merkinnät poistetaan kysei-
sestä tuotannosta.
Tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen on tarkastettava tämä ilmoitus ja
laadittava kertomus, jossa todetaan mahdolliset puutteet ja tämän asetuksen
säännösten noudattamatta jättäminen. Toimijan on varmennettava tämä
kertomus allekirjoituksellaan ja toteutettava tarvittavat korjaavat toimenpi-
teet.
4.Ilmoitukset
Vastaavan toimijan on ilmoitettava hyvissä ajoin tarkastuslaitokselle tai
-viranomaiselle muutoksista 3 kohdassa tarkoitetussa kuvauksessa tai tarkoi-
tetuissa käytännön toimenpiteissä ja tässä liitteessä olevien erityissäännösten
A, B, C, D ja E osassa säädetyssä alkutarkastuksessa.
5.Tarkastuskäynnit
Tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen on tarkastettava tuotanto-/valmistusyk-
siköt tai muut tuotantopaikat täydellisesti vähintään kerran vuodessa.
Tarkastuslaitos tai -viranomainen voi ottaa näytteitä sellaisten tuotteidenlöytämiseksi, joita ei tässä asetuksessa sallita, tai sellaisten tuotantomenetel-
mien havaitsemiseksi, jotka eivät ole tämän asetuksen mukaisia. Näytteitä
voidaan myös ottaa ja analysoida muiden kuin sallittujen tuotteiden mahdol-
lisesti aiheuttaman kontaminaation havaitsemiseksi. Tällaisia analyysejä on
tehtävä, jos epäillään muiden kuin sallittujen tuotteiden käyttöä. Jokaisesta
tarkastuskäynnistä on laadittava tarkastuskertomus, ja sen on oltava yksikön
vastuuhenkilön tai hänen edustajansa nimikirjoituksellaan varmentama.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 48
▼M23
▼M21
▼M23
▼M21
▼M21
Lisäksi tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen on tehtävä satunnaisesti joko
ennalta ilmoitettuja tai ilmoittamattomia tarkastuskäyntejä. Käyntejä tulee
tehdä erityisesti sellaisille tiloille tai sellaisissa tilanteissa, joissa saattaa
olla erityisiä riskejä tai tapahtua luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden
vaihtamista muihin tuotteisiin.
6.Kirjanpitoasiakirjat
Yksikössä tai tiloissa on pidettävä varastosta ja varoista kirjanpitoa, jonka
avulla toimija sekä tarkastuslaitos tai -viranomainen voivat jäljittää:
— toimittajan sekä, jos eri kuin toimittaja, tuotteiden myyjän tai viejän,
— yksikköön toimitettujen 1 artiklassa tarkoitettujen maataloustuotteiden
luonteen ja määrät ja tarvittaessa kaikki ostetut ainekset ja niiden
käytön►M23 sekä tarvittaessa rehuseosten koostumuksen ◄,
— yksiköstä, ensimmäisen vastaanottajan tiloista tai varastointitiloista
toimitettujen 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden luonteen, määrät,
vastaanottajat ja ostajat (jos ostaja eri kuin vastaanottaja),
— muut tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen vaatimat tiedot asianmukaisen
tarkastuksen suorittamiseksi.
Kirjanpitoon sisällytettävät tiedot on näytettävä oikeiksi asianmukaisilla
tositteilla.
Kirjanpidosta on käytävä ilmi tuotantopanosten ja tuotoksen tase.
7.Tuotteiden pakkaaminen ja kuljetus toisiin tuotanto-/valmistusyksi-
köihin tai tiloihin
Rajoittamatta muiden lainsäädännössä säädettyjen merkintöjen soveltamista,
toimijoiden on varmistettava, että 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita saa
kuljettaa toisiin yksiköihin, myös tukkukauppoihin ja vähittäiskauppoihin,
ainoastaan sellaisissa pakkauksissa, säiliöissä tai ajoneuvoissa, jotka on
suljettu siten, että sisältöä ei voida korvata toisella tuotteella sinettiä vilpil-
lisesti käsittelemättä tai rikkomatta, ja varustettuna merkinnöillä, joista käy
ilmi:
a) toimijan nimi ja osoite sekä, jos eri kuin toimija, tuotteen omistajan tai
myyjän nimi ja osoite;
b)►M23 tuotteen nimi, tai jos kyseessä on rehuseos, rehuseoksen kuvaus,
sekä viittaus luonnonmukaiseen tuotantotapaan joko tämän asetuksen 5
artiklan tai asetuksen (EY) N:o 223/2003 3 artiklan mukaisesti ◄;
c) toimijan tarkastavan tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen nimi ja/tai
tunnusnumero; ja
d) tarvittaessa erätunnus, joka on joko kansallisesti hyväksytyn tai tarkas-
tuslaitoksen tai -viranomaisen kanssa sovitun merkintäjärjestelmän
mukainen ja joka mahdollistaa erän yhdistämisen 6 kohdassa tarkoitet-
tuun kirjanpitoon.
Edellä a, b, c ja d alakohdassa vaaditut tiedot voidaan myös esittää saatea-
siakirjassa, jos tällainen asiakirja voidaan kiistatta yhdistää tuotteen
pakkaukseen, säiliöön tai sitä kuljettavaan ajoneuvoon. Saateasiakirjaan onmerkittävä toimittajaa ja/tai kuljetusliikettä koskevat tiedot.
Pakkauksen, säiliöiden tai ajoneuvojen sulkeminen ei ole kuitenkaan
tarpeen, jos:
— kuljetus tapahtuu suoraan tuottajan ja muun toimijan välillä, jotka
molemmat kuuluvat 9 artiklassa tarkoitettuun tarkastusjärjestelmään, ja
— tuotteiden saatteena on asiakirja, josta käy ilmi edellisessä alakohdassa
vaaditut tiedot, ja
— lähettävän ja vastaanottavan toimijan tarkastuslaitokselle tai -viranomai-
selle on ilmoitettu tällaisista kuljetuksista, ja ne ovat antaneet niille
suostumuksensa. Kyseinen suostumus voidaan antaa yhdelle tai useam-
malle kuljetukselle.
8.Tuotteiden varastointi
Varastointialueita on hoidettava niin, että erien tunnistaminen varmistuu ja
sekoittuminen tuotteisiin ja/tai aineisiin, jotka eivät täytä tämän asetuksen
vaatimuksia, tai tällaisten tuotteiden tai aineiden aiheuttama kontaminaatio
vältetään.
9.Tuotteet, joiden osalta epäillään, että ne eivät täytä tämän asetuksen
vaatimuksia
Jos toimija katsoo tai epäilee, että sen tuottama, valmistama, maahantuoma
tai toiselta toimijalta saama tuote ei täytä tämän asetuksen vaatimuksia, sen1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 49
▼M21
on aloitettava menettelyt joko luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavien
merkintöjen poistamiseksi kyseisestä tuotteesta tai tuotteen siirtämiseksi
erilleen ja tunnistamiseksi. Toimija voi jalostaa tai pakata tuotteen tai
saattaa sen markkinoille ainoastaan tämän epäilyksen poistamisen jälkeen,
jollei tuotetta saateta markkinoille ilman luonnonmukaiseen tuotantotapaan
viittaavia merkintöjä. Toimijan on välittömästi ilmoitettava tarkastuslaitok-
selle tai -viranomaiselle tällaisista epäilyttävistä tapauksista. Tarkastuslaitos
tai -viranomainen voi vaatia, että tuotetta ei saa saattaa markkinoille niin,
että siinä on viittauksia luonnonmukaiseen tuotantotapaan, jolleivät toimijan
toimittamat tai jostain muusta lähteestä saadut tiedot saa sitä vakuuttuneeksi
siitä, että tällainen epäilys on poistettu.
Jos tarkastuslaitos tai -viranomainen epäilee perustellusti, että toimija aikoo
saattaa markkinoille tuotteen, joka ei täytä tämän asetuksen vaatimuksia,
mutta jossa on viittaus luonnonmukaiseen tuotantotapaan, kyseinen tarkas-
tuslaitos tai -viranomainen voi vaatia, että toimija ei tilapäisesti saa pitää
tuotetta kaupan kyseisellä viittauksella varustettuna. Tämän päätöksen
lisäksi on vaadittava, että luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavat
merkinnät on poistettava, jos tarkastuslaitos tai -viranomainen on varma,
ettei tuote täytä tämän asetuksen vaatimuksia. Jos epäilylle ei saada varmis-
tusta, edellä tarkoitettu päätös on kumottava viimeistään tietyn ajan kuluttua
sen tekemisestä. Tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen on määriteltävä
kyseinen ajanjakso. Toimijan on toimittava täydellisessä yhteistyössä tarkas-
tuslaitoksen tai -viranomaisen kanssa epäilyn selvittämiseksi.
10.Pääsy tiloihin
Toimijan on päästettävä tarkastuslaitos tai -viranomainen tarkastamaan
yksikön kaikki osat ja kaikki tuotantopaikat sekä kirjanpito ja siihen liittyviä
asiakirjoja. Hänen on annettava tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle
kaikki tiedot, joita pidetään tarpeellisina tarkastuksen tekemistä varten.
Tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen niin pyytäessä toimijan on esitettävä
vapaaehtoisten tarkastus- ja näytteenotto-ohjelmiensa tulokset.
Maahantuojien ja ensimmäisten vastaanottajien on lisäksi esitettävä kaikki
11 artiklan 6 kohdan mukaiset tuontiluvat sekä kolmansista maista tuontia
koskevat tarkastustodistukset.
11.Tietojenvaihto
Jos toimijan ja hänen alihankkijoidensa tarkastajina ovat eri tarkastuslai-
tokset tai -viranomaiset, 3 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on
sisällytettävä toimijan omasta puolestaan ja alihankkijoidensa puolesta
antama suostumus siihen, että eri tarkastuslaitokset tai -viranomaiset voivat
vaihtaa tarkastamiaan toimintoja koskevia tietoja, sekä tapa, jolla tämä tieto-
jenvaihto voidaan toteuttaa.
ERITYISSÄÄNNÖKSET
A. Kasvien, kasvituotteiden, eläinten ja/tai eläintuotteiden tuotanto
Tätä jaksoa sovelletaan kaikkiin yksiköihin, jotka ovat mukana 1 artiklan 1
kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden 4 artiklan 2 kohdassa
määritellyssä tuotannossa omaan tai kolmannen osapuolen lukuun.
Tuotannon on tapahduttava yksikössä, jossa tuotantopaikat, viljelylohkot,
laitumet, ulkojaloittelualueet, ulkotarhat, eläinten kasvatuksessa käytetyt
rakennukset ja tarpeen mukaan kasvituotteiden varastoinnissa käytetyt tilat,
kasvituotteet, eläintuotteet, raaka-aineet ja tuotantopanokset ovat selvästi
erillään muiden yksiköiden tiloista, joiden tuotanto ei ole tämän asetuksen
mukaista.
Jalostus, pakkaaminen ja/tai kaupan pitäminen voivat tapahtua tuotantoyk-
sikössä, jos nämä toiminnot rajoittuvat yksikön omaan
maataloustuotantoon.
Kuluttajalle suoraan myydyistä tuotteista on pidettävä päivittäin kirjaa.Yksikössä saa varastoida ainoastaan 6 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan
sekä 6 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisia tuotantopanoksia.
Edellä 1 artiklassa tarkoitettua tuotetta vastaanottaessaan toimijan on
tarkastettava, että pakkaus tai säiliö on suljettu, jos sitä vaaditaan, ja että
tässä liitteessä olevien yleisten säännösten 7 kohdassa tarkoitetut merkinnät
on tehty. Tämän tarkastuksen tulos on mainittava selvästi yleisten
säännösten 6 kohdassa tarkoitetuissa kirjanpitoasiakirjoissa.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 50
▼M21
A.1 Maataloustuotannosta tai keräilystä peräisin olevat kasvit ja kasvituotteet
1.Alkutarkastus
Tässä liitteessä olevien yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoitetun
yksikön täydellisen kuvauksen on täytettävä seuraavat edellytykset:
— Se on laadittava vaikka tuottajan toiminta rajoittuisi ainoastaan luon-
nonvaraisten kasvien keruuseen.
— Siitä on käytävä ilmi varastointi- ja tuotantopaikat sekä viljelylohkot
ja/tai keräilyalueet ja tarvittaessa paikat, joissa tiettyjä jalostus- ja/tai
pakkaamistoimia suoritetaan.
— Siinä on täsmennettävä päivä, jona kyseisillä lohkoilla ja/tai keräi-
lyalueilla on viimeksi käytetty tuotteita, joiden käyttö ei ole 6
artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaista.
Luonnonvaraisten kasvien keräilyn osalta tässä liitteessä olevien yleisten
säännösten 3 kohdassa tarkoitettuihin käytännön toimenpiteisiin on sisäl-
lyttävä kolmansien osapuolten antamat takeet, joiden avulla tuottaja voi
osoittaa, että liitteessä I olevan A jakson 4 kohdan säännöksiä noudate-
taan.
2.Ilmoitukset
Tuottajan on tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen osoittamaan päivään
mennessä ilmoitettava vuosittain laitokselle tai viranomaiselle kasvituot-
teittensa tuotantosuunnitelma lohkoittain eriteltynä.
3.Saman toimijan johtamat useat tuotantoyksiköt
Kun toimijalla on useita tuotantoyksikköjä samalla alueella, alueen
niihin yksiköihin, jotka tuottavat muita kuin 1 artiklan soveltamisalaan
kuuluvia viljelykasveja tai viljelykasvituotteita, sekä tuotantopanosten
(esimerkiksi lannoitteet, kasvinsuojeluaineet, siemenet) varastointipaik-
koihin on myös sovellettava tämän liitteen yleisten säännösten yleisiä
tarkastusjärjestelyitä sekä erityisiä tarkastussäännöksiä 1, 2, 3, 4 ja 6
kohdan osalta.
Näissä yksiköissä ei saa tuottaa samaa lajiketta tai lajiketta, jota ei voi
helposti erottaa edellä A jakson toisessa kohdassa tarkoitetussa
yksikössä tuotetuista lajikkeista.
Tuottajat voivat kuitenkin poiketa edellisen alakohdan viimeisessä virk-
keessä tarkoitetusta säännöksestä:
a) monivuotisten kasvien tuotannon osalta (syötäviä hedelmiä tuottavat
puut, viiniköynnökset ja humala), jos seuraavat edellytykset
täyttyvät:
1. kyseinen tuotanto kuuluu siirtymäsuunnitelmaan, johon tuottaja on
muodollisesti sitoutunut ja jossa kyseisten maa-alueiden viimeisen
osuuden siirtäminen luonnonmukaiseen tuotantoon aloitetaan
mahdollisimman pian mutta viimeistään viiden vuoden kuluessa,
2. kaikkia kyseisestä yksiköstä saatuja tuotteita pidetään pysyvästi
erillään asianmukaisilla toimenpiteillä,
3. tarkastusviranomaiselle tai -laitokselle on ilmoitettu jokaisen
kyseisen tuotteen korjuusta vähintään 48 tuntia ennakolta,
4. tuottaja antaa viipymättä korjuun jälkeen tarkastusviranomaiselle
tai -laitokselle tiedoksi kyseisissä yksiköissä korjatut täsmälliset
määrät ja samanaikaisesti kaikki ominaisuudet, joiden avulla
tuotanto voidaan tunnistaa (esimerkiksi laatu, väri, keskipaino
jne.); tuottaja varmistaa, että erillään pitämisen varmistamiseksi
tarkoitetut toimenpiteet on toteutettu,
5. tarkastusviranomainen tai -laitos on hyväksynyt 1 kohdassa ja
yleisten säännösten 3 kohdassa mainitun siirtymäsuunnitelman ja
mainitut toimenpiteet. Tämä hyväksyminen on varmistettava
vuosittain siirtymäsuunnitelman käynnistymisen jälkeen;
b) jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymien maata-
loustutkimukseen tarkoitettujen maa-alueiden osalta, jos a
alakohdassa mainitut edellytykset 2, 3, 4 ja edellytyksen 5 asiaankuu-
luva osa täyttyvät;
c) siementen, kasvullisesti lisätyn aineiston ja taimien osalta, jos a
alakohdassa mainitut edellytykset 2, 3, 4 ja edellytyksen 5 asiaankuu-
luva osa täyttyvät;
d) ainoastaan laiduntamiseen käytetyn nurmen osalta.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 51
▼M21
A.2 Eläintuotannosta peräisin olevat eläimet ja eläintuotteet
1.Alkutarkastus
Kun eläintuotantoa koskevaa erityistä tarkastusjärjestelmää aletaan
soveltaa, tässä liitteessä olevien yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoi-
tetun yksikön täydellisen kuvauksen on sisällettävä:
— eläinten kasvatuksessa käytettävien rakennusten, laidunten, ulkoja-
loittelualueiden, ulkotarhojen jne. sekä tarvittaessa eläinten ja
eläintuotteiden, raaka-aineiden ja tuotantopanosten varastointi-,
pakkaamis- ja jalostustilojen täydellinen kuvaus,
— karjanlannan varastointijärjestelmän täydellinen kuvaus.
Tässä liitteessä olevien yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoitettujen
käytännön toimenpiteiden on sisällettävä:
— karjanlannan levitystä koskeva suunnitelma, josta on sovittu tarkas-
tuslaitoksen tai -viranomaisen kanssa, ja samassa yhteydessä
kasvintuotantoon tarkoitettujen pinta-alojen täydellinen kuvaus,
— tarvittaessa karjanlannan levityksen osalta muiden tämän asetuksen
säännöksiä noudattavien tilojen kanssa tehdyt kirjalliset sopimukset,
— luonnonmukaisen tuotantoyksikön eläinten hoitosuunnitelma (esim.
ruokintaan, lisääntymiseen ja terveyteen liittyvät toimenpiteet).
2.Eläinten tunnistetiedot
Eläimet on tunnistettu pysyvällä tavalla kullekin lajille soveltuvaa mene-
telmää käyttäen siten, että suurten nisäkkäiden osalta merkitään
yksittäiset eläimet ja siipikarjan sekä pienten nisäkkäiden osalta yksit-
täiset eläimet tai erät.
3.Eläinrekisterit
Eläimiä koskeva kirjanpito on laadittava rekisterin muotoon ja säily-
tettävä tilalla sellaisessa paikassa, että se on jatkuvasti
tarkastusviranomaisten tai -laitosten saatavilla.
Kyseisiin rekistereihin, joiden tarkoituksena on antaa täydellinen kuvaus
karjan tai parven hoitotavasta, on sisällytettävä seuraavat tiedot:
— tilalle tuotavat uudet eläimet lajeittain: niiden alkuperä ja saapu-
mispäivä, siirtymävaihe, tunnistemerkki, suoritetut
eläinlääkinnälliset toimenpiteet,
— tilalta vietävät eläimet: ikä, lukumäärä ja paino teuraseläimen osalta,
tunnistemerkki ja määräpaikka,
— yksityiskohtaiset tiedot kuolleista eläimistä ja tähän liittyvät syyt,
— rehut: tyyppi, täydennysrehut mukaan luettuina, eri rehuaineiden
osuudet rehuannoksessa, ajat, jolloin eläimet voivat liikkua vapaasti
jaloittelualueilla, vuodenaikojen mukainen siirtyminen laitumelta
toiselle, jos mahdollisuutta on rajoitettu,
— tautien ehkäisy, hoitotoimenpiteet ja eläinlääkinnälliset hoidot:
hoitopäivä, taudinmääritys, hoitoon käytetty valmiste, hoitomene-
telmä, eläinlääkärin hoitoa varten määräämä lääkitys perusteluineen
ja varoaika, joka on odotettava ennen kuin eläintuotteita on lupa
pitää kaupan.
4.Saman toimijan johtamat useat tuotantoyksiköt
Jos tuottajalla on liitteessä I olevan B jakson 1.6 kohdan ja C jakson 1.3
kohdan mukaisesti useita tuotantoyksiköitä, on myös niihin yksiköihin,
joissa tuotetaan muita kuin 1 artiklan soveltamisalaan kuuluvia eläimiä
tai eläintuotteita, sovellettava tarkastusjärjestelmää tämän eläimiä ja
eläintuotteita koskevan alajakson 1 kohdan osalta sekä eläinten hoitoa,
eläinrekistereitä sekä eläinten kasvatuksessa käytettävien valmisteiden
varastoinnissa noudatettavia periaatteita koskevien säännösten osalta.
Tarkastuslaitos tai -viranomainen voi yhteistyössä jäsenvaltion toimival-
taisen viranomaisen kanssa myöntää poikkeuksen liitteessä I olevan B
osan 1.6 kohdan vaatimukseen erilajisista eläimistä maataloustutkimusta
suorittaville tiloille, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
— yksikköjen eläimiä, eläintuotteita, lantaa ja rehuja pidetään pysyvästi
erillään asianmukaisilla tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen hyväk-
symillä toimenpiteillä,
— tuottaja ilmoittaa tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle ennakolta
eläinten tai eläintuotteiden toimittamisesta tai myynnistä,
— toimija ilmoittaa tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle yksiköissä
tuotetut tarkat määrät ja kaikki ominaispiirteet, joiden avulla tuotteet
voidaan tunnistaa, sekä vahvistaa, että kaikkia toimenpiteitä tuot-
teiden pitämiseksi erillään on sovellettu.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 52
▼M21
5.Muut vaatimukset
Kyseisistä säännöistä poiketen tilalla saa olla eläinlääkintään tarkoitet-
tuja allopaattisia lääkevalmisteita ja antibiootteja, jos nämä ovat
eläinlääkärin liitteessä I tarkoitettujen hoitojen yhteydessä määräämiä,
niitä säilytetään valvotussa paikassa ja niistä pidetään maatilalla kirjaa.
B. Kasvituotteiden ja eläintuotteiden sekä kasvi- ja eläintuotteita sisältävien
elintarvikkeiden valmistusyksiköt
Tätä jaksoa sovelletaan kaikkiin yksiköihin, jotka ovat mukana 1 artiklan 1
kohdassa tarkoitettujen tuotteiden 4 artiklan 3 kohdassa määritellyssä
valmistustoiminnassa omaan tai kolmannen osapuolen lukuun, ja erityisesti
seuraaviin yksiköihin:
— tuotteiden pakkaamisessa ja/tai uudelleenpakkaamisessa mukana olevat
yksiköt,
— tuotteiden merkitsemisessä ja/tai uudelleenmerkitsemisessä mukana
olevat yksiköt.
1.Alkutarkastus
Tämän liitteen yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoitetusta yksikön
täydellisestä kuvauksesta on käytävä ilmi maataloustuotteiden vastaanot-
toon, jalostukseen, pakkaamiseen, merkitsemiseen ja varastointiin ennen
ja jälkeen näitä toimintoja käytettävät tilat sekä näiden tuotteiden kulje-
tusta koskevat menettelyt.
2.Kirjanpitoasiakirjat
Yleisten säännösten 6 kohdassa tarkoitettuihin kirjanpitoasiakirjoihin on
sisällyttävä tämän alajakson 5 kohdassa tarkoitettu tarkastus.
3.Valmistusyksiköt, jotka käsittelevät myös muita kuin luonnonmukai-
sesti tuotettuja tuotteita
Jos valmistusyksikössä valmistetaan, pakataan tai varastoidaan myös
muita kuin 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita:
— yksikössä on oltava ajallisesti tai paikallisesti erilliset alueet 1 artik-
lassa tarkoitettujen tuotteiden varastoimiseksi ennen ja jälkeen
toimintojen,
— toiminnot on suoritettava yhtenäisenä jaksona kokonaisina erinä ajal-
lisesti tai paikallisesti erillään vastaavista, 1 artiklan soveltamisalaan
kuulumattomille tuotteille suoritettavista toiminnoista,
— jos mainittuja toimintoja ei suoriteta säännönmukaisesti tai tiettynä
päivänä, niistä on ilmoitettava ennakolta tarkastuslaitoksen tai -vira-nomaisen kanssa vahvistetussa määräajassa,
— on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet erien tunnistamiseksi
sekä sekoittumisen tai vaihtumisen estämiseksi sellaisten tuotteiden
kanssa, joita ei ole tuotettu tässä asetuksessa vahvistettujen sääntöjen
mukaisesti,
— tämän asetuksen sääntöjen mukaisia tuotteita koskevat toiminnot saa
suorittaa ainoastaan tuotantovälineiden puhdistuksen jälkeen. Puhdis-
tustoimenpiteiden tehokkuus on tarkastettava ja kirjattava.
4.Tuotteiden pakkaaminen ja kuljetus valmistusyksiköihin
Luonnonmukaisesti tuotettu maito, munat ja munatuotteet on kerättävä
erillään tuotteista, joita ei ole tuotettu tämän asetuksen mukaisesti.
Edellä sanotusta poiketen ja jos tarkastuslaitokselta tai -viranomaiselta
on saatu tähän suostumus etukäteen, tuotteet voidaan kerätä samanaikai-
sesti, jos toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet mahdollisen
sekaantumisen tai vaihtumisen estämiseksi tuotteiden kanssa, joita ei
ole tuotettu tämän asetuksen mukaisesti ja tämän asetuksen mukaisesti
valmistettujen tuotteiden tunnistamisen varmistamiseksi. Toimijan on
pidettävä tuotteiden keräyspäiviin, -aikoihin, -reittiin sekä vastaanotto-
päivään ja -aikaan liittyvät tiedot tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen
saatavilla.
5.Tuotteiden vastaanottaminen muista yksiköistä
1 artiklassa tarkoitettua tuotetta vastaanottaessaan toimijan on tarkastet-
tava, että pakkaus tai säiliö on suljettu, jos sitä vaaditaan, ja että tämän
liitteen yleisten säännösten 7 kohdassa tarkoitetut merkinnät on tehty.
Toimijan on ristiintarkastettava yleisten säännösten 7 kohdassa tarkoite-
tuissa merkinnöissä olevat tiedot saateasiakirjoissa olevien tietojen
kanssa. Näiden tarkastusten tulokset on mainittava selvästi yleisten
säännösten 6 kohdassa tarkoitetuissa kirjanpitoasiakirjoissa.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 53
▼M23
C. Kasvien, kasvituotteiden, eläinten, eläintuotteiden, kasvi- ja/tai eläintuot-
teita sisältävien elintarvikkeiden, rehujen, rehuseosten ja rehuaineiden
tuonti kolmansista maista
Tätä jaksoa sovelletaan kaikkiin toimijoihin, jotka ovat maahantuojina ja/tai
ensimmäisinä vastaanottajina mukana 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen
tuotteiden maahantuonnissa ja/tai vastaanotossa omaan tai toisen toimijan
lukuun. Tässä jaksossa tarkoitetaan:
— maahantuojalla luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä Euroopan
yhteisössä, joka esittää lähetyksen luovutettavaksi vapaaseen liikkeeseen
Euroopan yhteisössä joko itse tai edustajan välityksellä,
— ensimmäisellä vastaanottajalla 11 artiklan 3 kohdan a alakohdassa
tarkoitettua luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolle lähetys toimi-
tetaan ja joka ottaa sen vastaan jatkojalostusta ja/tai kaupan pitämistä
varten.
1.Alkutarkastus
Maahantuojat— Tämän liitteen yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoitetun yksikön
täydellisen kuvauksen on sisällettävä maahantuojan tilojen ja
maahantuontitoiminnan täydellinen kuvaus, josta käy ilmi yhteisöön
tuotavien tuotteiden yhteisöön saapumispaikat sekä kaikki muut tilat,
joita maahantuoja aikoo käyttää maahantuotujen tuotteiden varas-
tointiin ennen niiden toimittamista ensimmäiselle vastaanottajalle.
— Lisäksi yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on
sisällyttävä tuojan sitoumus taata, että tarkastuslaitos tai -virano-
mainen pääsee tarkastamaan kaikki tuotteiden varastointitilat, joita
maahantuoja aikoo käyttää, tai jos nämä varastointitilat sijaitsevat
jossakin toisessa jäsenvaltiossa tai jollakin toiselle alueella, taata,
että tarkastuksen voi suorittaa tässä jäsenvaltiossa tai tällä alueellatarkastustoimintaa varten hyväksytty tarkastuslaitos tai -virano-
mainen.
Ensimmäinen vastaanottaja
— Yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoitetusta yksikön täydellisestä
kuvauksesta on käytävä ilmi vastaanottoon ja varastointiin
käytettävät tilat. Tämän liitteen B jakson asianmukaisia säännöksiä
sovelletaan muihin toimiin, kuten maataloustuotteiden valmistuk-
seen, pakkaamiseen, merkitsemiseen ja varastointiin ennen ja
jälkeen näitä toimintoja, sekä tuotteiden kuljetukseen.
Jos maahantuoja ja ensimmäinen vastaanottaja ovat sama, yhdessä
yksikössä toimiva oikeushenkilö, yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoi-
tetut kertomukset voidaan yhdistää yhdeksi kertomukseksi.
2.Kirjanpitoasiakirjat
Jos tuoja ja ensimmäinen vastaanottaja eivät toimi samassa yksikössä,
kummankin on pidettävä varastoista ja varoista kirjanpitoa.
Tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen pyynnöstä on toimitettava yksityis-
kohtaiset tiedot kuljetusjärjestelyistä, jotka koskevat kuljetusta
kolmannessa maassa toimivalta viejältä ensimmäiselle vastaanottajalle
sekä ensimmäisen vastaanottajan tiloista tai varastointitiloista Euroopan
yhteisössä oleville vastaanottajille.
3.Tuontilähetyksiä koskevat tiedot
Maahantuojan on viimeistään siinä vaiheessa, kun todistus toimitetaan
asianomaisen jäsenvaltion viranomaisille tarkastustodistusta koskevien
säännösten soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maata-
loustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista
merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 2092/91 11 artiklan mukaisessa tuonnissa kolman-
sista maista 7 päivänä syyskuuta 2001 annetun komission asetuksen
(EY) N:o 1788/2001 (
1) 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ilmoitettava
tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle jokaisesta yhteisöön tuotavasta
lähetyksestä ja esitettävä:
— ensimmäisen vastaanottajan nimi ja osoite,
— kaikki yksityiskohtaiset tiedot, joita tämä laitos tai viranomainen voi
edellyttää, kuten jäljennös luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden
tarkastustodistuksesta. Tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 54
(1) EYVL L 243, 13.9.2001, s. 3.▼M21
▼M21
pyynnöstä maahantuojan on välitettävä tiedot ensimmäisen vastaa-
nottajan tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle.
4.Maahantuojat ja ensimmäiset vastaanottajat, jotka käsittelevät myös
muita kuin luonnonmukaisesti tuotettuja tuotteita
Jos 1 artiklassa tarkoitetut tuontituotteet varastoidaan tiloihin, joissa
varastoidaan myös muita maataloustuotteita tai elintarvikkeita:
— 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet on pidettävä erillään muista maata-
loustuotteista ja/tai elintarvikkeista,
— on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet lähetysten tunnistami-
seksi sekä sekoittumisen tai vaihtumisen estämiseksi sellaisten
tuotteiden kanssa, joita ei ole tuotettu tässä asetuksessa vahvistet-
tujen sääntöjen mukaisesti.
5.Tarkastuskäynnit
Tarkastuslaitoksen tai -viranomaisen on tarkastettava C jakson 2
kohdassa tarkoitettu varastoista ja varoista pidetty kirjanpito ja 11artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 3 kohdassa tarkoitetut tarkastustodis-
tukset, joista säädetään asetuksessa (EY) N:o 1788/2001.
Jos maahantuoja suorittaa tuontitoimia eri yksiköissä tai tiloissa, sen on
pyynnöstä esitettävä tämän liitteen yleisten säännösten 3 ja 5 kohdassa
tarkoitetut raportit kunkin tällaisen tilan osalta.
6.Kolmansista maista tuotavien tuotteiden vastaanotto
1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita voidaan tuoda kolmansista maista
ainoastaan sellaisissa pakkauksissa ja säiliöissä, jotka on suljettu tavalla,
joka estää niiden sisällön korvaamisen toisella tuotteella ja joissa on
viejän tiedot sekä muita merkkejä ja numeroita, joiden perusteella erä
voidaan tunnistaa kolmansista maista tapahtuvalle tuonnille myönnetystä
tarkastustodistuksesta.
Vastaanottaessaan 1 artiklassa tarkoitetun, kolmannesta maasta tuodun
tuotteen ensimmäisen vastaanottajan on tarkastettava pakkauksen tai
säiliön sulkeminen ja lähetyksen tunnistetietojen vastaavuus asetuksessa
(EY) N:o 1788/2001 tarkoitetun tarkastustodistuksen kanssa. Tämän
tarkastuksen tulos on mainittava selvästi C jakson 2 kohdassa tarkoite-
tussa kirjanpidossa.
D. Asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotannossa,
valmistuksessa tai maahantuonnissa mukana olevat yksiköt, jotka ovat
antaneet kolmansille osapuolille osittain tai kokonaan tehtäväksi asiano-
maiset varsinaiset toimet
AlkutarkastusKolmansien osapuolten tehtäväksi sopimuksella annettujen toimien osalta
yleisten säännösten 3 kohdassa tarkoitetun täydellisen kuvauksen on sisäl-
lettävä:
— luettelo alihankkijoista, myös kuvaus niiden toiminnasta sekä tieto niitä
valvovista tarkastuslaitoksista tai -viranomaisista; näiden alihankki-
joiden on täytynyt suostua siihen, että niiden tiloihin sovelletaan 9
artiklassa säädettyä tarkastusjärjestelmää liitteen III asianomaisten
jaksojen mukaisesti,
— kaikki käytännön toimenpiteet, muun muassa yksikkötasolla sovellet-
tava asianmukainen kirjanpitojärjestelmä sen varmistamiseksi, että
toimijan markkinoille saattamat tuotteet voidaan jäljittää tuotteiden
toimittajiin ja myyjiin (jos eri kuin toimittaja) sekä vastaanottajiin ja
ostajiin (jos eri kuin vastaanottaja).
E. Rehujen, rehuseosten ja rehuaineiden valmistusyksiköt
Tätä jaksoa sovelletaan kaikkiin yksiköihin, jotka ovat mukana 1 artiklan 1
kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden 4 artiklan 3 kohdassa
määritellyssä valmistuksessa omaan tai kolmannen osapuolen lukuun.
1.Alkutarkastus
Tässä liitteessä olevien yleisten säännösten 3 kohdassa mainitun yksikön
täydellisessä kuvauksessa on:
— esitettävä rehun vastaanottoon, valmistukseen ja varastointiin ennen
näitä toimintoja ja niiden jälkeen käytettävät tilat,
— esitettävä rehujen valmistuksessa käytettyjen muiden tuotteiden
varastoinnissa käytettävät tilat,1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 55
▼M23
▼M23
— esitettävä puhdistuksessa ja desinfioinnissa käytettävien tuotteiden
varastoinnissa käytettävät tilat,
— esitettävä tarvittaessa rehuseoksen, jonka toimija aikoo valmistaa,
kuvaus direktiivin 79/373/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan
säännösten mukaisesti sekä eläinlaji tai eläinluokka, jolle rehuseos
on tarkoitettu,
— esitettävä tarvittaessa niiden rehuaineiden nimi, jotka toimija aikoo
valmistaa.
Yleisten säännösten 3 kohdassa mainittujen toimenpiteiden, jotka
toimijan on toteutettava, on sisällettävä:
— erityisesti varotoimenpiteet, joita on toteutettava vähentämään riskiä
muiden kuin sallittujen aineiden ja tuotteiden aiheuttamasta kontami-
naatiosta, sekä puhdistustoimenpiteet, joita on otettu käyttöön, ja
niiden tehokkuuden valvonta,
— toimijan toiminnan kaikkien sellaisten näkökohtien yksilöiminen,
jotka ovat ratkaisevassa asemassa varmistettaessa, että näissä yksi-
köissä valmistetut, 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut
tuotteet täyttävät aina tämän asetuksen ja asetuksen (EY) N:o 223/
2003 vaatimukset,
— HACCP-järjestelmään (vaarojen analysointi ja kriittiset kohdat
niiden hallitsemiseksi) perustuvien tarkoituksenmukaisten menette-
lyjen vahvistaminen, käyttöönotto, noudattaminen ja saattaminen
ajantasalle.
Tarkastusviranomaisen tai -laitoksen on hyödynnettävä näitä menettelyjä
arvioidakseen yleisesti kuhunkin valmistusyksikköön liittyviä riskejä
sekä laatiakseen tarkastussuunnitelman. Tarkastussuunnitelmassa on
ilmaistava analysoitavien satunnaisotosten vähimmäismäärä oletettujen
riskien perusteella.
2.Kirjanpitoasiakirjat
Toimintojen riittävää valvontaa varten tämän liitteen yleisten säännösten
6 kohdassa mainittujen kirjanpitoasiakirjojen on sisällettävä tiedot
rehuaineiden ja lisäaineiden alkuperästä, luonteesta ja määristä samoin
kuin tiedot lopputuotteiden myynnistä.
3.Valmistusyksiköt
Tuotteiden valmistuksen aikana toimijan on valvottava, että:
a) luonnonmukaisesti tuotetut rehut tai niistä johdetut aineet, siirtymä-
vaiheessa saadut rehut tai niistä johdetut aineet sekä tavanomaisesti
tuotetut rehut erotetaan toisistaan tehokkaasti fyysisesti;
b) kaikki tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia rehuseoksia valmis-
tavissa yksiköissä käytettävät laitteistot erotetaan kokonaan
laitteistoista, joita käytetään tämän asetuksen soveltamisalaan kuulu-
mattomien rehuseosten valmistuksessa.
Edellä olevan ensimmäisen alakohdan b alakohdan säännöksistä
poiketen ja 31 päivään joulukuuta 2007 saakka toiminnat voidaan tehdä
samoilla laitteistoilla edellyttäen, että:
— toiminnat tehdään eri aikaan ja tuotantolinja puhdistetaan tarkoituk-
senmukaisella tavalla, jonka tehokkuus on tarkastettu, ennen kuin
tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuotanto aloi-
tetaan; toimijan on pidettävä kirjaa näistä toiminnoista,
— toimija varmistaa, että kaikki 1 kohdan säännösten mukaisesti arvioi-
tuihin riskeihin suhteutetut tarkoituksenmukaiset toimenpiteet
toteutetaan, ja varmistaa tarvittaessa, ettei tuotteita, jotka eivät täytä
vaatimuksia, pidetä kaupan niin, että niissä on viittaus luonnonmu-
kaiseen tuotantoon.
Toisessa alakohdassa säädetty poikkeus edellyttää valvontalaitoksen tai
-viranomaisen antamaa ennakkolupaa. Kyseinen lupa voidaan antaa
yhdelle tai useammalle valmistustoiminnalle.
Komissio aloittaa ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettujen
säännösten tarkastelun ennen 31 päivää joulukuuta 2003. Tämän tarkas-
telun perusteella 31 päiväksi joulukuuta 2007 vahvistettua päivämäärää
voidaan tarvittaessa muuttaa.
4.Tarkastuskäynnit
Vuotuisen täydellisen tarkastuskäynnin lisäksi tarkastuslaitoksen tai
-viranomaisen on tehtävä kohdennettuja tarkastuskäyntejä, jotka perus-
tuvat yleiseen arvioon mahdollisista riskeistä tämän asetuksen
säännösten noudattamatta jättämisestä; tarkastuslaitoksen tai -virano-
maisen on kiinnitettävä erityistä huomiota toimijan esille tuomiin1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 56
▼M23
kriittisiin kohtiin, jotta voitaisiin määritellä, toteutetaanko seuranta- ja
tarkastustoimia asianmukaisesti. Kaikkien toimijan käytössä olevien
tilojen tarkastustiheys voidaan suhteuttaa niihin liittyviin riskeihin.
5.Tuotteiden kuljetus toisiin tuotanto-/valmistusyksiköihin tai varas-
tointitiloihin
Toimijan on varmistettava, että seuraavia edellytyksiä noudatetaan:
a) luonnonmukaisesti tuotetut rehut tai niistä johdetut aineet, siirtymä-
vaiheessa saadut rehut tai niistä johdetut aineet sekä tavanomaisesti
tuotetut rehut erotetaan kuljetuksen aikana toisistaan tehokkaasti
fyysisesti;
b) ajoneuvoja ja/tai säiliöitä, joilla on kuljetettu tämän asetuksen sovel-
tamisalaan kuulumattomia tuotteita, voidaan käyttää tämän asetuksen
soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden kuljetukseen ainoastaan, jos:
— ne on puhdistettu perusteellisesti ja puhdistuksen tehokkuus on
tarkastettu ennen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien
tuotteiden kuljetusta; toimijan on todistettava nämä toiminnat
asiakirjoin;
— toimija valvoo, että kaikki 1 kohdan säännösten mukaisesti
arvioituihin riskeihin suhteutetut tarkoituksenmukaiset toimenpi-
teet toteutetaan, ja varmistaa tarvittaessa, ettei tuotteita, jotka
eivät täytä vaatimuksia, pidetä kaupan niin, että niissä on viittaus
luonnonmukaiseen tuotantoon.
— toimijan tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle on ilmoitettu
tällaisesta kuljetuksesta, ja ne ovat antaneet sille suostumuksensa;
kyseinen suostumus voidaan antaa yhdelle tai useammalle kulje-
tukselle;
c) tässä asetuksessa tarkoitetut lopputuotteet on kuljetettava fyysisesti
tai ajallisesti erillään muista lopputuotteista;
d) tuotteiden määrä kuljetuksen alkaessa ja kuljetuksen aikana kullekin
vastaanottajalle toimitetut määrät on kirjattava aina kuljetuksen
yhteydessä.
6.Tuotteiden vastaanotto
Edellä 1 artiklassa tarkoitettua tuotetta vastaanottaessaan toimijan on
tarkastettava, että pakkaus tai säiliö on suljettu, jos sitä vaaditaan, ja
että tässä liitteessä olevien yleisten säännösten 7 kohdassa tarkoitetut
merkinnät on tehty. Toimijan on ristiintarkastettava yleisten säännösten
7 kohdassa tarkoitetussa pakkausmerkinnässä olevat tiedot saateasiakir-
joissa olevien tietojen kanssa. Tämän tarkastuksen tulos on mainittava
selvästi yleisten säännösten 6 kohdassa tarkoitetuissa kirjanpitoasiakir-
joissa.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 57
▼B
LIITE IV
EDELLÄ 8 ARTIKLAN 1 KOHDAN A ALAKOHDASSA SÄÄDETYN
ILMOITUKSEN TIEDOT
a) Toimijan nimi ja osoite;
b) niiden viljelysten ja tarvittaessa lohkojen sijainti (maarekisteritiedot), joilla
toiminta tapahtuu;
c) toimintojen ja tuotteiden luonne;
d) toimijan sitoumus toimintojen hoitamiseksi 5, 6, 7 ja/tai 11 artiklan mukai-
sesti;
e) maatilan osalta päivä, jona tuottaja lakkasi käyttämästä aineita, joiden käyttö
kyseisillä lohkoilla ei ole 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan
mukaista;
f) sen hyväksytyn tarkastuslaitoksen nimi, jolle toimija on antanut toimintansa
tarkastettavaksi, jos jäsenvaltio on toteuttanut tarkastusjärjestelmän tällaisia
laitoksia hyväksymällä.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 58
▼M16
LIITE V
A OSA: MERKINTÄ TUOTTEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄN VAATI-
MUSTEN MUKAISUUDESTA
Merkintä tuotteiden tarkastusjärjestelmän vaatimusten mukaisuudesta on
esitettävä samalla kielellä tai samoilla kielillä kuin pakkausmerkinnät.
ES: Agricultura Ecológica — Sistema de control CE
DA: Økologisk Jordbrug — EF-kontrolordning
DE: Ökologischer Landbau — EG-Kontrollsystem tai Biologische Land-
wirtschaft — EG-Kontrollsystem
EL:Βιολογικήγεωργία —ΣύστηµαελέγχουΕΚ
EN: Organic Farming — EC Control System
FR: Agriculture biologique — Système de contrôle CEIT: Agricoltura Biologica — Regime di controllo CENL: Biologische landbouw — EG-controlesysteem
PT: Agricultura Biológica — Sistema de Controlo CE
FI: Luonnonmukainen maataloustuotanto — EY:n valvontajärjestelmäSV: Ekologiskt jordbruk — EG-kontrollsystem
B OSA: YHTEISÖN TUNNUS
B.1 Yhteisön tunnuksen ulkoasua ja käyttöä koskevat edellytykset.
B.1.1 Edellä tarkoitetun yhteisön tunnuksen on oltava tämän liitteen B.2 osassa
olevien mallien mukainen.
B.1.2 Tunnukseen liitettävät pakolliset merkinnät luetellaan tämän liitteen B.3
osassa. Yhdessä tunnuksen kanssa voidaan myös käyttää tämän liitteen A
osassa mainittua merkintää.
B.1.3 Yhteisön tunnuksen sekä tämän liitteen B.3 osassa tarkoitettujen
merkintöjen käytössä on noudatettava tämän liitteen B.4 osassa olevissagraafisissa ohjeissa vahvistettuja jäljentämistä koskevia teknisiä sääntöjä.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 59
▼M16
B.2 Mallit
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 60
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 61
▼M16
B.3 Yhteisön tunnukseen liitettävät merkinnät
B.3.1 Yksi ainoa merkintä:
ES: AGRICULTURA ECOLÓGICA
DA: ØKOLOGISK JORDBRUG
DE: BIOLOGISCHE LANDWIRTSCHAFT tai ÖKOLOGISCHER
LANDBAU
EL:ΒΙΟΛΟΓΙΚΗΓΕΩΡΓΙΑ
EN: ORGANIC FARMING
FR: AGRICULTURE BIOLOGIQUEIT: AGRICOLTURA BIOLOGICANL: BIOLOGISCHE LANDBOUW
PT: AGRICULTURA BIOLÓGICA
FI: LUONNONMUKAINEN MAATALOUSTUOTANTOSV: EKOLOGISKT JORDBRUK
B.3.2 Kaksi merkintää:
Edellä B.3.1 kohdassa mainituista erikielisistä merkinnöistä voidaan
yhdistää kaksi seuraavien esimerkkien mukaisesti:
NL/FR: BIOLOGISCHE LANDBOUW - AGRICULTURE BIOLO-
GIQUE
FI/SV: LUONNONMUKAINEN MAATALOUSTUOTANTO -
EKOLOGISKT JORDBRUK
FR/DE: AGRICULTURE BIOLOGIQUE - BIOLOGISCHE LAND-
WIRTSCHAFT1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 62
▼M16
B.4 Graafiset ohjeet
SISÄLLYS
1. Johdanto .......................................................
2. Yleistä tunnuksen käytöstä ........................................
2.1 Värillinen tunnus (viitevärit) . ..................................
2.2 Tunnus yksivärisenä: mustavalkoinen tunnus ......................
2.3 Erottuvuus pohjaväreistä ......................................
2.4 Typografia ..................................................
2.5 Kielitoisinnot . . .............................................
2.6 Pienimmät sallitut käyttökoot ..................................
2.7 Tunnuksen käyttöä koskevat erityiset edellytykset . .................
3. Alkuperäiset vedokset ............................................
3.1 Kaksivärinen toteutus . ........................................
3.2 Tunnuksen ääriviivat . ........................................
3.3 Tunnus yksivärisenä: mustavalkoinen tunnus ......................
3.4 Värien näytearkki (vihreä ja sininen) ............................1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 63
▼M16
1. JOHDANTO
Graafiset ohjeet on tarkoitettu välineeksi tunnusta jäljentäville toiminnan-
harjoittajille.
2. TUNNUKSEN TAVANOMAINEN KÄYTTÖ
2.1 VÄRILLINEN TUNNUS (viitevärit)
Värillinen tunnus on painettava joko suoraväreillä (Pantone) tai neliväripai-
natuksena. Viitevärit mainitaan alla.
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 64
▼M16
2.2 TUNNUS YKSIVÄRISENÄ: MUSTAVALKOINEN TUNNUS
Tunnusta voidaan käyttää mustavalkoisena seuraavasti:
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 65
▼M16
2.3 EROTTUVUUS POHJAVÄREISTÄ
Jos tunnusta käytetään värillisenä tai värillisellä pohjalla siten, että
tunnuksen havaitseminen vaikeutuu, tunnuksen ääriviivojen ympärillä
käytetään jäljempänä olevan mallin mukaisesti tausta-aluetta, jotta tunnus
erottuisi paremmin värilliseltä pohjalta.
TUNNUS VÄRIPOHJALLA
2.4 TYPOGRAFIA
Tekstissä käytetään kirjasimena Frutiger lihavoitu tiivistetty -suuraakkosia.
Tekstin kirjainkokoa pienennetään 2.6 kohdassa esitetyllä tavalla.
2.5 KIELITOISINNOT
Voidaan käyttää yhtä tai useampaa kielitoisintoa B.3 kohdan sääntöjen
mukaisesti.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 66
▼M16
2.6 PIENIMMÄT SALLITUT KÄYTTÖKOOT
Jos tunnuksen käyttö pakkausmerkinnöissä edellyttää tunnuksen koon
pienentämistä, pienin sallittu käyttökoko on:
a) tunnuksessa, jossa yksi merkintä: 20 mm (halkaisija).
b) tunnuksessa, jossa kaksi merkintää yhdistettyinä: 40 mm (halkaisija).
2.7 TUNNUKSEN KÄYTTÖÄ KOSKEVAT ERITYISET EDELLYTYKSET
Tunnusta käytetään tuotteissa osoittamaan niiden erityisarvoa. Siksi tunnus
on tehokkain värillisenä, koska tällöin se erottuu parhaiten, ja kuluttaja
tunnistaa sen helpommin ja nopeammin.
Tunnusta suositellaan käytettäväksi yksivärisenä (mustavalkoisena) 2.2
osassa esitetyllä tavalla vain silloin, kun värien käyttö ei käytännöllisistä
syistä ole mahdollista.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 67
▼M16
3. ALKUPERÄISET VEDOKSET
3.1 KAKSIVÄRINEN TOTEUTUS
— Yksi merkintä kaikilla kielillä
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 68
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 69
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 70
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 71
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 72
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 73
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 74
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 75
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 76
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 77
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 78
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 79
▼M16
— Esimerkit B.3.2 kohdassa tarkoitetuista kieliyhdistelmistä
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 80
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 81
▼M16
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 82
▼M16
3.2 TUNNUKSEN ÄÄRIVIIVAT
3.3 TUNNUS YKSIVÄRISENÄ: MUSTAVALKOINEN TUNNUS
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 83
▼M16
3.4 VÄRIEN NÄYTEARKKI (vihreä ja sininen)
PANTONE REFLEX BLUE
PANTONE 367
1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 84
▼M3
LIITE VI
JOHDANTO
Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1. Ainesosat: tämän asetuksen 4 artiklassa määritellyt aineet, ottaen huomioon
kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esille-
panoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY (1)6
artiklan 4 kohdassa tarkoitetut rajoitukset.
2. Maataloudesta peräisin olevat ainesosat:
a) Perusmaataloustuotteet ja niistä saatavat tuotteet, jotka on saatu aikaan
pesemällä, puhdistamalla tai mekaanisella- ja/tai lämpö- ja/tai fysikaali-
sella käsittelyllä, joiden tavoitteena on vähentää tuotteen vesipitoisuutta.
b) Edellä a kohdassa tarkoitetuista tuotteista saatavat tuotteet, jotka on
saatu käyttämällä muita elintarvikkeiden jalostusmenetelmiä, jos nämä
tuotteet eivät kuulu jäljempänä 5 ja 7 kohdassa määriteltyihin elintarvi-
kelisäaineiden tai aromien ryhmiin.
3. Muusta kuin maataloudesta peräisin olevat ainesosat: muut ainesosat kuin
maataloudesta peräisin olevat ainesosat, jotka kuuluvat vähintään yhteen
seuraavista ryhmistä:
3.1. Elintarvikelisäaineet, mukaan lukien jäljempänä 5 ja 6 kohdassa määritel-
tyjen elintarvikelisäaineiden kantaja-aineet
3.2. Aromit, määritelty jäljempänä 7 kohdassa
3.3. Vesi ja suola
3.4. Mikro-organismipohjaiset valmisteet
3.5. Mineraalit, hivenaineet ja vitamiinit4. Teknologiset apuaineet: elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988
annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY (
2) 1 artiklan 3 kohdan a alakoh-
dassa määritellyt aineet.
5. Elintarvikelisäaineet: direktiivin 89/107/ETY 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa
määritellyt aineet, jotka kuuluvat mainitun direktiivin tai jonkin laaja-
alaisen direktiivin soveltamisalaan direktiivin 89/107/ETY 3 artiklan 1
kohdan säännösten mukaisesti.
6. Kantaja-aineet, mukaan lukien kantajaliuottimet: elintarvikelisäaineet, joita
käytetään elintarvikelisäaineen liuottamiseen, laimentamiseen, hajottami-
seen tai muuttamiseen muilla fysikaalisilla menetelmillä muuttamatta sen
teknologista tehtävää sen käsittelyn, levittämisen tai käytön helpottami-
seksi.
7. Aromit: elintarvikkeissa sallittuja aromeja ja niiden valmistusaineita
koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä
kesäkuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/388/ETY (3) 1 artiklan 2
kohdassa määritellyt aineet ja tuotteet, jotka kuuluvat mainitun direktiivin
soveltamisalaan.
YLEISET PERIAATTEET
Jäljempänä A, B ja C osa käsittää ainesosat ja teknologiset apuaineet, jotka ovat
sallittuja pääosin yhdestä tai useammasta, tämän asetuksen 1 artiklan 1 kohdan b
alakohdassa tarkoitetusta kasviperäisestä ainesosasta koostuvien elintarvikkeiden
valmistuksessa, lukuun ottamatta viinejä.
Ennen tässä liitteessä olevaa A ja B osaa koskevien sääntöjen hyväksymistä ja
erityisesti sellaisten elintarvikkeiden valmistuksen kattamiseksi, jotka sisältävät
yhden tai useamman eläintuotteen, sovelletaan kansallisia sääntöjä.
►M17 Viittaus ainesosaan A ja C osassa tai tekniseen apuaineeseen B osassa
ei poista velvollisuutta noudattaa valmistusmenetelmässä, kuten esimerkiksi
savustamisessa, tai ainesosan tai teknisen apuaineen käytössä asianomaista
yhteisön lainsäädäntöä ja/tai perustamissopimuksen mukaista kansallista
lainsäädäntöä, tai, jos tällaista ei ole, hyvää elintarvikkeiden valmistustapaa. ◄
Erityisesti lisäaineita on käytettävä direktiivin 89/107/ETY säännösten mukai-1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 85
(1) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1.
(2) EYVL N:o L 40, 11.2.1989, s. 27.
(3) EYVL N:o L 184, 15.7.1988, s. 61.▼M15
▼M3
▼M3
sesti ja tarvittaessa direktiivin 89/107/ETY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun
laaja-alaisen direktiivin säännösten mukaisesti; aromeja on käytettävä direktiivin
88/388/ETY säännösten mukaisesti ja liuottimia elintarvikkeiden ja elintarvik-
keiden ainesosien valmistuksessa käytettäviä uuttamisliuottimia koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 13 päivänä kesäkuuta 1988
annetun neuvoston direktiivin 88/344/ETY (1) säännösten mukaisesti.
A OSA — ASETUKSEN (ETY) N:o 2092/91 5 ARTIKLAN 3 KOHDAN C
ALAKOHDASSA JA 5 ARTIKLAN 5 A KOHDAN D
ALAKOHDASSA TARKOITETUT MUUT KUIN MAATA-
LOUDESTA PERÄISIN OLEVAT AINESOSAT
A.1. Elintarvikelisäaineet mukaan lukien kantaja-aineet
Nimitys Erityisedellytykset (*)
E 170 Kalsiumkarbonaatti Kaikki sallitut käytöt, lukuun ottamatta
käyttöä väriaineena
E 270 Maitohappo —
E 290 Hiilidioksidi —
E 296 Omenahappo —
E 300 1-Askorbiinihappo —
E 306 Runsaasti tokoferolia sisältävä uute Rasvojen ja öljyjen sisältämä antioksi-
dantti
E 322 Lesitiinit —
E 330 Sitruunahappo —
E 333 Kalsiumsitraatit —E 334 Viinihappo (L (+)-) —
E 335 Natriumtartraatit —
E 336 Kaliumtartraati —
E 341 (i) Monokalsiumfosfaatti Nostatusainetta sisältävän jauhon
nostatusaine
E 400 Algiinihappo —
E 401 Natriumalginaatti —E 402 Kaliumalginaatti —
E 406 Agar-agar —
E 407 Karrageeni —
E 410 Karobijauho —
E 412 Guarkumi —
E 413 Traganttikumi —E 414 Arabikumi —
E 415 Ksantaanikumi —
E 416 Karajakumi —
E 422 Glyseroli Kasviuutteisiin1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 86
(1) EYVL N:o L 157, 24.6.1988, s. 28.▼M17
▼M3
▼M17
▼M3
▼M5
▼M3
▼M5
▼M3
▼M5
▼M3
▼M5
▼M3
▼M17
▼M17
Nimitys Erityisedellytykset (*)
E 440 (i) Pektiinit —
E 500 Natriumkarbonaatit —E 501 Kaliumkarbonaatit —
E 503 Ammoniumkarbonaatit —
E 504 Magnesiumkarbonaatit —
E 516 Kalsiumsulfaatti Kantaja-aineE 524 Natriumhydroksidi Laugengebäckin pintakäsittely
E 551 Piidioksidi Paakkuuntumisenestoaine yrteille ja
mausteille
E 938 Argon —
E 941 Typpi —E 948 Happi —
(*) KA Kantaja-aine.
A.2. Direktiivin 88/388/ETY mukaiset aromit
Direktiivin 88/388/ETY 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa ja c
alakohdassa määritellyt aineet ja tuotteet, jotka luokitellaan luontaisten
aromiaineiden tai luontaisten aromivalmisteiden ryhmään mainitun direk-
tiivin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 2 kohdan mukaisesti.
A.3. Vesi ja suola
Juomavesi
Tavanomaisesti elintarvikkeiden jalostuksessa käytetty suola (perusaineso-
sana natriumkloridi tai kaliumkloridi).
A.4. Mikro-organismipohjaiset valmisteet
i) Tavanomaisesti elintarvikkeiden jalostuksessa käytetyt mikro-organis-
mipohjaiset valmisteet, lukuun ottamatta direktiivin 90/220/ETY 2
artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja geneettisesti muunnettuja organismeja.
A.5. Mineraalit (mukaan lukien hivenaineet), vitamiinit, aminohapot ja muut
typpiyhdisteet
Mineraalit (mukaan lukien hivenaineet), vitamiinit, aminohapot ja muut
typpiyhdisteet ovat sallittuja ainoastaan, jos niiden käyttö on lakisääteistä
elintarvikkeissa, joihin niitä lisätään.
B OSA — ASETUKSEN (ETY) N:o 2092/91 5 ARTIKLAN 3 KOHDAN D
ALAKOHDASSA JA 5 ARTIKLAN 5 A KOHDAN E
ALAKOHDASSA TARKOITETUT TEKNISET APUAINEET
JA MUUT TUOTTEET, JOITA VOIDAAN KÄYTTÄÄ LUON-
NONMUKAISESTI TUOTETTUJEN MAATALOUDESTA
PERÄISIN OLEVIEN AINESOSIEN JALOSTUKSEEN
Nimitys Erityisedellytykset
Vesi
Kalsiumkloridi Hyydyttämisaine1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 87
▼M3
▼M17
▼M5
▼M17
▼M3
▼M17
▼M12
▼M17
▼M3
▼M3
Nimitys Erityisedellytykset
Kalsiumkarbonaatti
Natriumkarbonaatti SokerintuotantoSitruunahappo Öljyn tuottaminen ja tärkkelyksen hydrolysointiNatriumhydroksidi ►
M12 — Sokerintuotanto
— öljyn tuottaminen rypsistä ( Brassica -lajit)
►M22 ◄◄
Rikkihappo Sokerintuotanto
Isopropanoli (2-propanoli) Kiteyttämiseen sokerintuotannossa
direktiivin 88/344/ETY, sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 97/60/ETY,
säännöksiä asianmukaisesti noudattaen
31 päivään joulukuuta 2006 asti
Kalsiumhydroksidi
Kalsiumsulfaatti Hyydyttämisaine
Magnesium- (tai nigari-) kloridi HyydyttämisaineKaliumkarbonaatti Viinirypäleiden kuivaus
Hiilidioksidi
TyppiEtanoli Liuotin
Parkkihappo Suodatuksen lisäaine
MunanvalkuainenKaseiini
Gelatiini
KalanliimaKasvisöljyt ►
M5Rasvaus-, voitelu- tai vaahdonestoaine ◄
Hyytelömäinen piidioksidigeeli tai -liuos
AktiivihiiliTalkki
Bentoniitti
KaoliiniPiimaa
Perliitti
Pähkinänkuori
Riisijauho —Mehiläisvaha Voiteluaine
Karnaubavaha Voiteluaine
Mikro-organismivalmisteet ja entsyymit:
Elintarvikkeiden jalostuksessa tavanomaisesti teknisinä apuaineina käytetyt
mikro-organismipohjaiset ja entsymaattiset valmisteet, lukuun ottamatta direk-
tiivin 90/220/ETY 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja geneettisesti muunnettuja
mikro-organismeja ja direktiivin 90/220/ETY 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista
geneettisesti muunnelluista organismeista saatuja entsyymejä.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 88
▼M5
▼M12
▼M5
▼M17
▼M3
▼M5
▼M3
▼M17
▼M19
C OSA — ASETUKSEN (ETY) N:o 2092/91 5 ARTIKLAN 4 KOHDASSA
TARKOITETUT MAATALOUDESTA PERÄISIN OLEVAT
TUOTTEET, JOITA EI OLE TUOTETTU LUONNONMUKAI-
SESTI
C.1 Jalostamattomat kasvituotteet ja niistä tämän liitteen johdannossa olevan
2 määritelmän a kohdassa tarkoitetuilla menetelmillä saadut tuotteet:
C.1.1 Syötävät hedelmät, pähkinät ja siemenet:
Tammenterhot Quercus spp
Kolapähkinät Cola auminata
Karviaismarjat Ribes uva-crispa
Passionhedelmät Passiflora edulis
Vadelmat (kuivatut) Rubus idaeus
Punaherukat (kuivatut) Ribes rubrum
C.1.2 Syötävät mausteet ja yrtit:
Muskottipähkinä Myristica fragrans , ainoastaan
31.12.2000 saakka
Viherpippuri Piper nigrum , ainoastaan
30.4.2001 saakka
Rosépippuri Schinus molle L .
Piparjuuren siemenenet Armoracia rusticana
Galangajuuri Alpinia officinarum
Saflorin kukat Carthamus tinctorius
Vesikrassi Nasturtium officinale
C.1.3 Muut:
Tavanomaisessa elintarvikkeiden valmistuksessa sallitut levät, mukaan
lukien merilevä.
C.2. Kasvituotteet, jotka on valmistettu tämän liitteen johdannossa olevan 2
määritelmän b kohdassa tarkoitetuilla menetelmillä
C.2.1 Rasvat ja öljyt, myös puhdistetut mutta kemiallisesti muuntamattomat,
jotka on saatu muista kuin seuraavista kasveista:
Kaakao Theobroma cacao
Kookos Cocos nucifera
Oliivi Olea europaea
Auringonkukka Helianthus annuus
Palmu Elaeis guineensis
Rapsi, Rypsi Brassica napus, rapa
Saflori Carthamus tinctorius
Seesami Sesamum indicum
Soija Glycine max
C.2.2 Seuraavat sokerit, tärkkelykset ja muut viljasta ja mukuloista saatavat
tuotteet:
Juurikassokeri, ainoastaan 1.4.2003 saakka
Fruktoosi
Kuivatusta riisijauhosta- tai -tärkkelyksestä valmistettu paperi
Nostattamattomasta leivästä valmistettu paperi
Riisi- tai vahamaissitärkkelys, kemiallisesti muuntamaton1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 89
▼M19
C.2.3 Muut:
Korianteri, savustettu Coriandrum sativum , ainoastaan
31.12.2000 saakka
Hernevalkuainen Pisum spp
Rommi: ainoastaan ruokosokerista valmistettu
Kirsikkaviina, valmistettu hedelmistä ja tämän liitteen A.2 kohdassa
tarkoitetuista aromeista
Tavanomaisten elintarvikkeiden valmistuksessa sallitut kasvituotteiden
seokset, joita käytetään ainoastaan makeisten väri- ja makuaineina,
ainoastaan ”Gummi Bärchenin” valmistukseen ja ainoastaan 30.9.2000
saakka
Seuraaavien pippurien seokset: Piper nigrum ,Schinus molle jaSchinus
terebinthifolium , ainoastaan 31.12.2000 saakka
C.3 Eläintuotteet:
Vedessä elävät organismit, jotka eivät ole peräisin vesiviljelystä ja jotka
ovat sallittuja tavanomaisessa elintarvikkeiden valmistuksessa
Kirnupiimäjauhe ainoastaan 31.8.2001 saakka
Gelatiini
Hunaja ainoastaan 28.2.2001 saakka
Laktoosi ainoastaan 31.8.2001 saakkaHerasuola
Eläinten suolet ainoastaan 1 päivään huhtikuuta
20041991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 90
▼M22
▼M15
LIITE VII
Eläinten enimmäislukumäärä hehtaaria
kohden
Luokka tai lajitEläinten enimmäislukumäärä hehtaaria
kohden, joka vastaa 170 kilogrammaa
typpeä vuodessa
hehtaaria kohden
Hevoseläimet, yli 6 kuukauden ikäiset 2
Vasikat, teuraaksi kasvatettavat 5Muut alle vuoden ikäiset nautaeläimet 5Urospuoliset nautaeläimet, 1- alle 2-
vuotiaat3,3
Naaraspuoliset nautaeläimet, 1- alle 2-
vuotiaat3,3
Urospuoliset nautaeläimet, vähintään
2-vuotiaat2
Siitoshiehot 2,5
Lihahiehot 2,5Lypsylehmät 2Poistolehmät 2Muut lehmät 2,5Naaraspuoliset siitoskanit 100
Uuhet 13,3
Vuohet 13,3Porsaat 74Siitosemakot 6,5Lihasiat 14Muut siat 14Broilerikananpojat 580Munivat kanat 2301991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 91
▼M15
LIITE VIII
Vähimmäistilat sisätiloissa ja ulkona sekä erti lajien kohdalla eri tuotantomuodoissa käytettäviä
eläinsuojia koskevat muut erityispiirteet
1. NAUTAELÄIMET, LAMPAAT JA SIAT
Sisätilat
(eläinten käytettävissä varsinaisesti oleva tila)Ulkotilat
(jaloittelualue laidunta
lukuun ottamatta)
Vähimmäiselopaino
(kg)Tila (m2/eläin) Tila (m2/eläin)
Nautaeläimet ja hevoset,
siitokseen ja lihotukseenenintään 100 1,5 1,1
enintään 200 2,5 1,9
enintään 350 4,0 3yli 350 5 ja vähintään 1 m
2/
100 kg3,7 ja vähintään
0,75 m2/100 kg
Lypsylehmät 6 4,5Sonnit, siitokseen 10 30
Lampaat ja vuohet 1,5 lammasta/
vuohta kohden2,5
0,35 karitsaa/kiliä
kohdenja 0,5 karitsaa/kiliä
kohden
Porsineet emakot enintään
40 päivän ikäisine porsaineen7,5 emakkoa
kohden2,5
Lihasiat enintään 50 0,8 0,6
enintään 85 1,1 0,8
enintään 110 1,3 1
Porsaat yli 40 päivän
ikäiset, enintään 30
kg0,6 0,4
Siitossiat 2,5/naaras 1,9
6,0/uros 8,01991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 92
▼M15
2. SIIPIKARJA
Sisätilat
(eläinten käytettävissä varsinaisesti oleva tila)Ulkotilat (m2vuor-
otteluun käytössä
olevaa pinta-alaa/
eläin) eläintä/m2 orren pituus cm/
eläinpesä
Munivat kanat 6 18 8 munivaa
kanaa pesässä
tai yhteispesä
(120 cm2lintua
kohden)4, sillä edelly-
tyksellä, että raja
170 kg typpeä
hehtaaria kohti
vuodessa ei ylity
Lihasiipikarja (kiinteät
kasvatustilat)10, siten, että
elopaino on
enintään 21 kg
neliömetriä
kohden20 (ainoastaan
helmikanat)4 broileri ja
helmikana
4,5 ankka
10 kalkkuna
15 hanhiKaikkien edellä
mainittujen lajien
kohdalla raja
170 kg typpeä
hehtaaria kohti
vuodessa ei saa
ylittyä
Liihasiipikarja (siir-
rettävät kasvatustilat)16 (*) siirrettä-
vissä kana-
loissa siten,
että elopainoon enintään 30
kg neliömetriä
kohden2,5, kaikkien
edellä mainit-
tujen lajien
kohdalla raja 170kg typpeä
hehtaaria kohti
vuodessa ei saa
ylittyä
(*) Ainoastaan siirrettävissä eläinsuojissa, joissa lattiapinta-ala on enintään 150 m2ja joita ei suljeta yön ajaksi.1991R2092 — FI — 30.12.2003 — 017.001 — 93