01979A1113(01) — FI — 17.05.2005 — 001.002

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:









▼B

YLEISSOPIMUS

Valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksienkaukokulkeutumista koskeva







PARTERNA I DENNA KONVENTION TÄMÄN YLEISSOPIMUKSEN SOPIMUSPUOLET, PÄÄTTÄEN edistää kanssakäymistä ja yhteistyötä ympäristönsuojelun alalla, TIETOISINA Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission toiminnasta tämän kanssakäymisen ja yhteistyön lujittamiseksi erityisesti ilman pilaantumisen alalla, mukaan luettuna myös valtiosta toiseen tapahtuva ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutuminen, TUNNUSTAEN Euroopan talouskomission panoksen Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssin päätösasiakirjan asianmukaisten määräysten toteuttamisessa kansainvälisellä tasolla, TIETOISINA Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssin päätösasiakirjan ympäristönsuojelua koskevassa luvussa tarkoitetusta yhteistyön tarpeesta ilman pilaantumisen ja sen vaikutusten torjumiseksi, mukaan luettuna ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutuminen, sekä viittauksesta tätä koskevan laajamittaisen tarkkailu- ja arviointiohjelman kehittämiseen kansainvälisen yhteistyön avulla, alkaen rikkidioksidista ja ottaen huomioon mahdollisuuden laajentaa ohjelmaa muihin epäpuhtauksiin, OTTAEN HUOMIOON Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristönsuojelukonferenssin julkilausuman asianomaiset kohdat ja erityisesti sen 21 periaatteen, joka ilmaisee yhteisen vakaumuksen siitä, että kaikilla valtioilla Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan sekä kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti on oikeus hyödyntää luonnonvaransa oman ympäristöpolitiikkansa mukaisesti ja vastuu varmistaa, ettei mikään toiminta niiden lainkäyttövallan piirissä tai niiden valvonnassa aiheuta ympäristövaurioita muissa valtioissa tai alueilla, jotka ovat niiden lainkäyttövallan ulkopuolella, TIETOISINA ilman pilaantumisen mahdollisista lyhyen ja pitkän aikavälin haitallisista vaikutuksista mukaan luettuna myös valtiosta toiseen tapahtuva ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutuminen, HUOLESTUNEINA siitä, että ilman epäpuhtauksia tuottavien päästöjen määrän ennustettu kasvu sopimuspuolten alueella saattaa lisätä tällaisia haittavaikutuksia, TUNNUSTAEN tarpeen tutkia epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen vaikutuksia sekä todettujen ongelmien ratkaisumahdollisuuksia, TODETEN halukkuutensa lujittaa kansainvälistä yhteistyötä asianmukaisten kansallisten ohjelmien kehittämiseksi tietojenvaihdon, neuvotteluiden, tutkimustyön ja tarkkailun avulla sekä yhtenäistää kansallisia toimia ilman pilaantumisen torjumiseksi, mukaan luettuna valtiosta toiseen tapahtuva ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutuminen, OVAT SOPINEET SEURAAVASTA:







Määritelmät

1 artikla

Tässä yleissopimuksessa:

a) ”ilman pilaantuminen” tarkoittaa aineiden tai energian välitöntä tai välillistä päästämistä ihmisen toimin ilmaan siten, että siitä aiheutuu haitallisia vaikutuksia, kuten vaaraa ihmisen terveydelle, vahinkoa elollisille luonnonvaroille, eliöyhteisöille tai aineelliselle omaisuudelle tai ympäristön virkistys- tai muiden laillisten käyttömahdollisuuksien vähenemistä tai estymistä; käsitteellä ”ilman epäpuhtaus” on vastaava merkitys;

b) ”valtiosta toiseen tapahtuva ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutuminen” tarkoittaa pilaantumista, joka fyysisesti on kokonaan tai osittain peräisin tietyn valtion kansallisen lainkäyttövallan alueelta ja jonka haitalliset vaikutukset ulottuvat toisen valtion lainkäyttövallan alueelle niin kauas, ettei yksittäisten päästölähteiden tai -lähderyhmien vaikutuksia voi erottaa toisistaan.







Perusperiaatteet

2 artikla

Sopimuspuolet ovat vakaasti päättäneet, ottaen asiaa koskevat tosiasiat ja ongelmat tarkoin huomioon, suojella ihmistä ja ihmisen elinympäristöä ilman pilaantumiselta ja ottavat tavoitteekseen rajoittaa sekä mahdollisuuksien mukaan vähitellen vähentää ja ehkäistä ilman pilaantumista, mukaan luettuna myös valtiosta toiseen tapahtuva ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutuminen.

3 artikla

Sopimuspuolet kehittävät tämän yleissopimuksen puitteissa turhitta viivytyksittä tietojenvaihdon, neuvotteluiden, tutkimusten ja tarkkailun avulla toimintasuunnitelmia ja -ohjelmia, joita toteutetaan epäpuhtauksien ilmaan päästämisen torjumiseksi, ja ottavat tällöin huomioon jo suoritetut kansalliset ja kansainväliset toimet.

4 artikla

Sopimuspuolet vaihtavat keskenään tietoja ja laativat uudelleenarviointeja toimintasuunnitelmistaan, tieteellisistä toiminnoistaan ja teknisistä toimenpiteistään, joiden tarkoituksena on mahdollisuuksien mukaan torjua sellaisten ilman epäpuhtauksien päästöjä, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia, edistäen siten ilman pilaantumisen ja siihen kuuluvan valtiosta toiseen tapahtuvan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen vähentämistä.

5 artikla

Neuvotteluja järjestetään pyynnöstä aikaisessa vaiheessa yhtäältä sellaisten sopimuspuolten, jotka välittömästi kärsivät tai ovat huomattavan alttiina valtiosta toiseen tapahtuvalle ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumiselle, ja toisaalta sellaisten sopimuspuolten välillä, joiden lain käyttövallan alaisuudessa tapahtuvasta tai siellä harjoitettavaksi aiotusta toiminnasta aiheutuu tai saattaisi aiheutua merkityksellistä ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista valtiosta toiseen.







Ilmansuojelu

6 artikla

Jokainen sopimuspuoli sitoutuu, ottaen huomioon 2-5 artiklan, käynnissä olevat tutkimukset, tietojenvaihdon, tarkkailun ja niiden tulokset sekä paikallisten ja muiden parantamistoimien kustannukset ja tehokkuuden sekä torjuakseen ilman pilaantumista varsinkin silloin, kun se on peräisin uusista tai uusituista laitoksista, kehittämään parhaita mahdollisia toimintasuunnitelmia ja -ohjelmia, joihin kuuluvat myös ilmansuojelujärjestelmät ja niiden osana tasapainoisen kehityksen huomioon ottavat päästöjen vähentämistoimet, käyttämällä erityisesti parasta saatavilla olevaa tekniikkaa, joka on taloudellisesti toteuttamiskelpoinen, ja säästävää tekniikkaa.







Tutkimus- ja kehittämistyö

7 artikla

Sopimuspuolet tekevät tarpeen mukaan aloitteita ja ovat yhteistyössä tutkimus- ja kehittämistyön suhteen. Tällainen tutkimus- ja kehittämistyö kohdistuu:

a) nykyisiin ja ehdotettuihin teknisiin keinoihin rikkiyhdisteiden ja muiden merkityksellisimpien ilman epäpuhtauksien päästöjen vähentämiseksi, jolloin huomioon otetaan myös tekninen ja taloudellinen toteutettavuus sekä vaikutukset ympäristöön;

b) laitteisiin ja muihin välineisiin, joita käytetään ilmaan tulevien päästöjen ja ilmassa olevien epäpuhtauksien tarkkailuun ja määrittämiseen;

c) valtiosta toiseen tapahtuvan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen entistä parempaa tuntemusta edistävien mallien kehittämiseen;

d) rikkiyhdisteiden ja muiden merkityksellisimpien ilman epäpuhtauksien vaikutuksiin ihmisen terveyteen ja ympäristöön, mihin kuuluvat vaikutukset maa- ja metsätalouteen, materiaaleihin, vesien ja muun luonnon eliöyhteisöihin sekä näkyvyyteen, tieteellisten perusteiden luomiseksi ympäristönsuojelun edellyttämien annoksen ja vaikutuksen suhteiden määrittämiselle;

e) sellaisten vaihtoehtoisten toimien arvioimiseen yhteiskunnan, talouden ja ympäristön kannalta, joilla pyritään saavuttamaan ympäristönsuojelun tavoitteita, mukaan luettuna valtiosta toiseen tapahtuvan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen vähentäminen;

f) koulutusohjelmiin, jotka liittyvät rikkiyhdisteitä ja muita ilman merkityksellisimpiä epäpuhtauksia koskeviin ympäristönsuojelun näkökohtiin.







Tietojenvaihto

8 artikla

Sopimuspuolet vaihtavat saatavissa olevia tietoja yhteiseksi edukseen 10 artiklassa tarkoitetun toimeenpanevan elimen toiminnassa ja kahdenkeskisesti:

a) sovittujen ilman epäpuhtauksien, aluksi rikkidioksidin, sovittavina ajanjaksoina sovitunkokoisista ruudukon yksiköistä tapahtuvista päästöistä; tai sovittujen ilman epäpuhtauksien, aluksi rikkidioksidin, valtion rajat ylittävästä vuosta sovittavilla välimatkoilla ja sovittavina ajanjaksoina;

b) huomattavista muutoksista kansallisiin suunnitelmiin ja toimiin sekä teollisuuden yleiseen kehitykseen ja niiden mahdollisista vaikutuksista, jotka saattaisivat aiheuttaa merkityksellisiä muutoksia valtiosta toiseen tapahtuvaan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumiseen;

c) valtiosta toiseen tapahtuvan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen kannalta merkityksellisen ilman pilaantumisen vähentämiseen tähtäävästä torjuntatekniikasta;

d) rikkiyhdisteiden ja muiden merkityksellisimpien ilman epäpuhtauksien päästöjen torjunnan arvioiduista kansantalouden kustannuksista;

e) kulkeutumisilmiön eri vaiheita koskevista ilmatieteellisistä ja fysikaalis-kemiallisista tiedoista;

f) valtiosta toiseen tapahtuvan ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen fysikaalis-kemiallisia ja biologisia vaikutuksia koskevista tiedoista sekä niiden vahinkojen laajuudesta, joiden nämä tiedot osoittavat voivan johtua valtiosta toiseen tapahtuvasta ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta ( 1 );

g) valtion, osa-alueen ja alueen toimintasuunnitelmista ja -ohjelmista rikkiyhdisteiden ja muiden merkityksellisimpien ilman epäpuhtauksien rajoittamiseksi.







Ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailua ja arviointia koskevan Euroopan yhteistyöohjelman täytäntöönpano ja edelleen kehittäminen

9 artikla

Sopimuspuolet tähdentävät nykyisen ”ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailua ja arviointia koskevan Euroopan yhteistyöohjelman” (jäljempänä EMEP) toteuttamisen tärkeyttä ja painottavat sen kehittämiseksi edelleen:

a) toivomusta kaikkien sopimuspuolten liittymisestä EMEPiin ja sen täydellisestä toteutumisesta, mikä ensi kädessä perustuu rikkidioksidin ja sen kaltaisten aineiden tarkkailuun;

b) tarvetta käyttää tarkkailussa toisiinsa rinnastettavia tai standardoituja menetelmiä mahdollisuuksien mukaan;

c) sitä, että tarkkailuohjelman olisi perustuttava sekä kansallisiin että kansainvälisiin ohjelmiin. Tarkkailuasemat perustetaan ja tiedot kerätään sen maan kansallisen lainkäyttövallan alaisuudessa, missä tarkkailuasemat sijaitsevat;

d) sitä, että olisi luotava edellytykset yhteistyöhön pohjautuvalle ympäristöntarkkailuohjelmalle, joka perustuisi ja jossa otettaisiin huomioon nykyiset ja vastaiset valtion, osa-alueen, alueen ja muut kansainväliset ohjelmat;

e) tarvetta vaihtaa sovittavin väliajoin tietoja sovittujen ilman epäpuhtauksien päästöistä, aluksi rikkidioksidista, jotka ovat peräisin sovitun kokoisista ruudukon yksiköistä, tai sovittujen ilman epäpuhtauksien, aluksi rikkidioksidin, valtion rajat ylittävästä vuosta sovittavilla välimatkoilla ja sovittavina ajanjaksoina. Menetelmien ja leviämismallien, joita käytetään vuon määrittämiseen tai ruudukon yksiköistä peräisin olevien päästöjen määrittämiseen, on oltava saatavilla ja ne on ajoittain tarkistettava, jotta niitä voitaisiin parantaa;

f) halukkuuttaan jatkaa sovittuja epäpuhtauksien, aluksi rikkidioksidin, kokonaispäästöjä koskevien kansallisten tietojen vaihtoa ja ajoittaista tarkistusta;

g) tarvetta hankkia ilmatieteellisiä ja fysikaalis-kemiallisia tietoja ilman epäpuhtauksien leviämisen yhteydessä esiintyvistä ilmiöistä;

h) tarvetta tarkkailla kemiallisia aineita ympäristön muissa aineksissa, kuten vedessä, maaperässä ja kasvillisuudessa ja saada aikaan vastaava tarkkailuohjelma terveyteen ja ympäristöön vaikuttavien tekijöiden kirjaamiseksi;

i) toivomusta, että kansallisia EMEP-verkkoja laajennettaisiin siten, että niitä voitaisiin käyttää tarkkailu- ja valvontatarkoituksiin.







Toimeenpanevaelin

10 artikla

1. Sopimuspuolten edustajat muodostavat ECE:n ympäristökomitean (SAEP) puitteissa tämän yleissopimuksen toimeenpanevan elimen ja kokoontuvat tässä ominaisuudessa vähintään kerran vuodessa.

2. Toimeenpanevan elimen tehtäviin kuuluu:

a) seurata tämän yleissopimuksen täytäntöönpanoa;

b) perustaa tarpeen mukaan työryhmiä käsittelemään tämän yleissopimuksen täytäntöönpanoon ja kehittämiseen liittyviä asioita ja tässä tarkoituksessa valmistelemaan asianmukaisia selvityksiä ja muuta aineistoa sekä laatimaan suosituksia toimeenpanevan elimen harkittavaksi;

c) suorittaa muut tämän yleissopimuksen määräyksiin perustuvat tehtävät.

3. Toimeenpaneva elin käyttää EMEPin johtoelintä voidakseen täysimittaisesti osallistua tämän yleissopimuksen edellyttämään toimintaan erityisesti tietojenkeruun ja tieteellisen yhteistoiminnan osalta.

4. Toimeenpaneva elin käyttää harkintansa mukaan tehtäviensä suorittamiseksi myös muilta asianomaisilta kansainvälisiltä järjestöiltä saatavia tietoja.







Sihteeristö

11 artikla

Euroopan talouskomission toimeenpaneva sihteeri vastaa seuraavista toimeenpanevan elimen sihteeristön tehtävistä:

a) kutsuu koolle ja valmistelee toimeenpanevan elimen kokoukset;

b) toimittaa sopimuspuolille tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti vastaanottamansa raportit ja muut tiedot;

c) suorittaa toimenpanevan elimen määräämät tehtävät.







Yleissopimuksen muutokset

12 artikla

1. Jokainen sopimuspuoli voi esittää muutosehdotuksia tähän yleissopimukseen.

2. Muutosehdotusten teksti toimitetaan kirjallisena Euroopan talouskomission toimeenpanevalle sihteerille, joka ilmoittaa niistä kaikille sopimuspuolille. Toimeenpaneva elin käsittelee muutosehdotukset seuraavassa vuosikokouksessaan edellyttäen, että Euroopan talouskomission toimeenpaneva sihteeri on lähettänyt muutosehdotuksen kaikille sopimuspuolille vähintään yhdeksänkymmentä päivää ennen kokousta.

3. Muutokset tähän yleissopimukseen hyväksytään sopimuspuolten edustajien ollessa niistä yksimielisiä ja ne tulevat voimaan niiden sopimuspuolten osalta, jotka ovat ne hyväksyneet yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona kaksi kolmasosaa sopimuspuolista on tallettanut hyväksymiskirjansa tallettajan huostaan. Tämän jälkeen muutos tulee voimaan muiden sopimuspuolten osalta yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona asianomainen sopimuspuoli on tallettanut muutosta koskevan hyväksymiskirjansa.







Riitojen ratkaisu

13 artikla

Jos kahden tai useamman tämän yleissopimuksen sopimuspuolen välillä syntyy riita tämän yleissopimuksen tulkinnasta tai soveltamisesta, ne pyrkivät ratkaisemaan riidan neuvottelemalla tai millä tahansa muulla riitojen ratkaisumenetelmällä, jonka riidan osapuolet hyväksyvät.







Allekirjoittaminen

14 artikla

1. Tämä yleissopimus on avoinna allekirjoittamista varten Yhdistyneiden Kansakuntien Geneven toimistossa 13-16 päivänä marraskuuta 1979 Euroopan talouskomission korkean tason ympäristönsuojelukokouksen yhteydessä Euroopan talouskomission jäsenvaltioille sekä valtioille, joilla on neuvoa-antava asema ECE:nen nähden YK:n talous- ja sosiaalineuvoston 28 maaliskuuta 1947 hyväksymän päätöslauselman 36 (IV) 8 kappaleen mukaisesti, ja alueellisille, itsenäisistä ECE:n jäsenvaltioista koostuville taloudellisille yhtenäistämisjärjestöille, joilla on toimivalta neuvotella sekä tehdä ja soveltaa kansainvälisiä sopimuksia tämän yleissopimuksen alaan kuuluvissa asioissa.

2. Toimivaltaansa kuuluvissa asioissa nämä alueelliset yhtenäistämisjärjestöt omalta osaltaan harjoittavat niitä oikeuksia ja täyttävät ne velvollisuudet, jotka tämä yleissopimus niiden jäsenvaltioille asettaa. Kyseisissä tapauksissa yhtenäistämisjärjestöjen jäsenvaltiot eivät erikseen saa harjoittaa näitä oikeuksia.







Ratifiointi, hyväksyminen ja liittyminen

15 artikla

1. Tämä yleissopimus on ratifioitava tai hyväksyttävä.

2. Tämä yleissopimus on avoinna liittymistä varten 17 päivästä marraskuuta 1979 alkaen 14 artiklan 1 kappaleessa mainituille valtioille ja järjestöille.

3. Ratifioimis-, hyväksymis- ja liittymiskirjat talletetaan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huostaan, joka toimii tallettajana.







Voimaantulo

16 artikla

1. Tämä yleissopimus tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona kahdeskymmenesneljäs ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirja on talletettu.

2. Jokaisen sopimuspuolen osalta, joka ratifioi tai hyväksyy tämän yleissopimuksen tai liittyy siihen sen jälkeen kun kahdeskymmenesneljäs ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirja on talletettu, tämä yleissopimus tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona asianomainen sopimuspuoli on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa.







Irtisanominen

17 artikla

Milloin tahansa viiden vuoden kuluttua siitä päivästä, jona tämä yleissopimus on jonkin sopimuspuolen osalta tullut voimaan, asianomainen sopimuspuoli voi irtisanoa tämän yleissopimuksen jättämällä kirjallisen irtisanomisilmoituksen tallettajalle. Irtisanominen tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona tallettaja on vastaanottanut ilmoituksen.







Todistusvoimaiset tekstit

18 artikla

Tämän yleissopimuksen alkuperäiskappale, jonka englannin-, ranskan- ja venäjänkieliset tekstit ovat yhtä todistusvoimaiset, talletetaan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huostaan.

▼M4

(KÄÄNNÖS)

Vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen pöytäkirja happamoitumisen, rehevöitymisen ja alailmakehän otsonin vähentämisestä







SOPIMUSPUOLET, jotka OVAT PÄÄTTÄNEET panna täytäntöön valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen, OVAT TIETOISIA siitä, että typen oksideilla, rikillä, haihtuvilla orgaanisilla yhdisteillä sekä pelkistetyillä typpiyhdisteillä on katsottu olevan haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön, OVAT HUOLESTUNEITA siitä, että happamoitumisen kriittiset kuormitukset, ravinnetyppien kriittiset kuormitukset sekä otsonin kriittiset tasot ihmisten terveydelle ja kasvillisuudelle ylittyvät edelleen monilla Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission alueilla, OVAT HUOLESTUNEITA MYÖS siitä, että typen oksidien, rikin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöt sekä sekundaariset epäpuhtaudet kuten otsoni ja ammoniakin reaktiotuotteet kulkeutuvat ilmakehässä pitkiä matkoja ja niillä voi olla valtioiden rajojen yli ulottuvia haitallisia vaikutuksia, TIEDOSTAVAT, että Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sopimuspuolten päästöt vaikuttavat osaltaan ilman epäpuhtauksiin hemisfäärissä ja maailmanlaajuisesti ja että epäpuhtaudet kulkeutuvat mahdollisesti maanosien välillä ja tämän mahdollisuuden tarkempi tutkiminen on tarpeen, TIEDOSTAVAT MYÖS, että Kanada ja Amerikan yhdysvallat käyvät kahdenvälisiä neuvotteluja typen oksidien ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämiseksi, jotta valtioiden rajojen yli ulottuvia otsonin vaikutuksia voitaisiin estää, TIEDOSTAVAT LISÄKSI, että Kanada toteuttaa rikkipäästöjen lisävähennyksiä vuoteen 2010 mennessä panemalla täytäntöön Kanadan laajuisen happaman sateen strategian vuoden 2000 jälkeiselle ajalle ja että Yhdysvallat on sitoutunut toteuttamaan ohjelman typen oksidien päästöjen vähentämiseksi itäisissä osavaltioissa sekä vähentämään päästöjä saavuttaakseen hiukkasia koskevat kansalliset ilmanlaatutavoitteensa, OVAT PÄÄTTÄNEET soveltaa kriittisten kuormitusten ja tasojen ylittymisten ehkäisemiseksi tai minimoimiseksi lähestymistapaa, joka koskee monia vaikutuksia ja epäpuhtauksia, OTTAVAT HUOMIOON tietyistä olemassa olevista toimista ja laitoksista peräisin olevat päästöt, jotka ovat syynä nykyisiin ilman epäpuhtauksien tasoihin, sekä tulevien toimien ja laitosten kehityksen, OVAT TIETOISIA siitä, että käytettävissä on erilaisia tekniikoita ja käsittelyvaihtoehtoja näistä aineista johtuvien päästöjen vähentämiseksi, OVAT PÄÄTTÄNEET toteuttaa toimenpiteitä näistä aineista johtuvien päästöjen ennakoimiseksi, ehkäisemiseksi tai minimoimiseksi, ottaen huomioon varovaisuusperiaatteen, joka sisältyy ympäristöä ja kehitystä koskevan Rion julistuksen 15. periaatteeseen, VAHVISTAVAT UUDESTAAN, että valtioilla on Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti täysivaltaiset oikeudet hyödyntää omia luonnonvarojaan ympäristö- ja kehityspolitiikkansa mukaisesti ja velvollisuus varmistaa, että niiden lainkäyttövaltaan tai valvontaan kuuluva toiminta ei vahingoita muiden valtioiden tai kansallisen lainkäyttöalueen ulkopuolisten alueiden ympäristöä, OVAT TIETOISIA siitä, että ilman epäpuhtauksien torjuntaa tulee lähestyä alueellisesti tavalla, joka on kustannustehokas ja jossa huomioidaan vaikutusten ja torjuntakustannusten erilaisuus maiden välillä, PANEVAT MERKILLE yksityisen ja valtiosta riippumattoman sektorin merkittävän osallistumisen näihin aineisiin liittyviä vaikutuksia ja vähennystekniikoita koskevan tiedon lisäämiseen sekä näiden sektoreiden merkityksen ilmakehän päästöjen vähentämisessä, PITÄVÄT MIELESSÄ, että rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämiseen tähtäävien toimenpiteiden ei tulisi olla mielivaltainen tai perusteeton syrjintäkeino tai naamioitu kansainvälisen kilpailun tai kaupan rajoittamiskeino, OTTAVAT HUOMIOON parhaan käytettävissä olevan tieteellisen ja teknisen osaamisen ja tiedon näiden aineiden päästöistä, ilmakehäprosesseista ja vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön sekä päästöjen vähentämisestä aiheutuvista kustannuksista ja tunnustavat tarpeen parantaa tätä osaamista ja jatkaa tieteellistä ja teknistä yhteistyötä näitä kysymyksiä koskevan ymmärryksen parantamiseksi, PANEVAT MERKILLE, että Sofiassa 31 päivänä lokakuuta 1988 typen oksidien päästöjen tai niiden valtiosta toiseen kulkeutuvan vuon rajoittamisesta tehdyssä pöytäkirjassa sekä Genevessä 18 päivänä marraskuuta 1991 haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen tai niiden valtioista toiseen kulkeutuvan vuon rajoittamisesta tehdyssä pöytäkirjassa on jo määräyksiä typen oksidien ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen valvonnasta ja että näiden pöytäkirjojen tekniset liitteet sisältävät jo teknisiä ohjeita näiden päästöjen vähentämiseksi, PANEVAT MERKILLE MYÖS, että Oslossa 14 päivänä kesäkuuta 1994 rikkipäästöjen edelleen vähentämisestä tehty pöytäkirja sisältää jo rikkipäästöjen vähentämistä koskevia määräyksiä, jotta voitaisiin rajoittaa happamia laskeumia vähentämällä kriittisten rikkilaskeumien ylityksiä, jotka on johdettu happamuuden kriittisestä kuormituksesta sen mukaan, miten hapettuneet rikkiyhdisteet vaikuttivat happamaan kokonaislaskeumaan vuonna 1990, PANEVAT MERKILLE LISÄKSI, että tämä pöytäkirja on ensimmäinen yleissopimukseen liittyvä sopimus, jossa käsitellään erityisesti pelkistettyjä typpiyhdisteitä, PITÄVÄT MIELESSÄ, että näistä aineista johtuvien päästöjen vähentämisestä saattaa olla hyötyä myös muiden epäpuhtauksien valvonnalle, mukaan luettuina erityisesti valtioiden rajojen yli kulkeutuvat sekundääriset aerosolihiukkaset, jotka osaltaan lisäävät ilmassa oleville hiukkasille altistumisesta johtuvia vaikutuksia ihmisten terveyteen, PITÄVÄT MIELESSÄ MYÖS, että sellaisia tämän pöytäkirjan tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavia toimenpiteitä, jotka pahentavat muita terveyteen ja ympäristöön liittyviä ongelmia, on mahdollisuuksien mukaan vältettävä, PANEVAT MERKILLE, että typen oksidien ja ammoniakin päästöjen vähentämiseksi toteutettavissa toimenpiteissä olisi otettava huomioon koko biogeokemiallinen typpikierto sekä mahdollisuuksien mukaan vältettävä reaktiivisen typen, mukaan luettuna typpioksiduulin, päästöjen lisäämistä, joka voisi pahentaa muita typpeen liittyviä ongelmia, OVAT TIETOISIA siitä, että ihmisten toiminnasta johtuvat metaani- ja hiilimonoksidipäästöt vaikuttavat osaltaan typen oksidien ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden läsnäollessa alailmakehän otsonin muodostumiseen, ja OVAT TIETOISIA MYÖS sitoumuksista, jotka sopimuspuolet ovat tehneet Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen mukaisesti, OVAT SOPINEET SEURAAVASTA:







1 artikla

Määritelmät

Tässä pöytäkirjassa

1. ”yleissopimus” tarkoittaa Genevessä 13 päivänä marraskuuta 1979 hyväksyttyä, valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaa yleissopimusta;

2. ”EMEP” tarkoittaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailun ja arvioinnin Euroopan yhteistyöohjelmaa;

3. ”toimeenpaneva elin” tarkoittaa yleissopimuksen toimeenpanevaa elintä, joka on perustettu yleissopimuksen 10 artiklan 1 kappaleen nojalla;

4. ”komissio” tarkoittaa Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiota;

5. ”sopimuspuolet” tarkoittaa tämän pöytäkirjan sopimuspuolia, ellei asiayhteydestä muuta ilmene;

6. ”EMEP:n maantieteellinen soveltamisala” tarkoittaa aluetta, joka on määritelty vuoden 1979 valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvän, ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailun ja arvioinnin Euroopan yhteistyöohjelman (EMEP) pitkän aikavälin rahoittamista koskevan, Genevessä 28 päivänä syyskuuta 1984 tehdyn pöytäkirjan 1 artiklan 4 kappaleessa;

7. ”päästö” tarkoittaa aineen leviämistä ilmakehään jostakin piste- tai hajakuormituslähteestä;

8. ”typen oksidit” tarkoittaa typpioksidia ja typpidioksidia typpidioksidina (NO2) ilmaistuna;

9. ”pelkistetyt typpiyhdisteet” tarkoittaa ammoniakkia ja sen reaktiotuotteita;

10. ”rikki” tarkoittaa kaikkia rikkiyhdisteitä rikkidioksidina (SO2) ilmaistuna;

11. ”haihtuva orgaaninen yhdiste” (VOC) tarkoittaa, ellei toisin määritellä, metaania lukuun ottamatta kaikkia ihmistoiminnan aiheuttamia orgaanisia yhdisteitä, jotka pystyvät tuottamaan valokemiallisia hapettimia typen oksidien kanssa tapahtuvissa reaktioissa auringonvalossa;

12. ”kriittinen kuormitus” tarkoittaa määrällistä arvioita yhdelle tai useammalle epäpuhtaudelle altistumisesta, jota pienemmät määrät eivät nykyisten tietojen mukaan aiheuta merkittäviä haitallisia vaikutuksia tiettyihin ympäristön herkkiin tekijöihin;

13. ”kriittiset tasot” tarkoittaa ilmakehässä olevia epäpuhtauksien pitoisuuksia, jotka ylittävällä määrällä voi nykyisen tiedon mukaan olla välittömiä haitallisia vaikutuksia kohteeseen, kuten ihmisiin, kasveihin, ekosysteemeihin tai materiaaleihin;

14. ”epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alue” (PEMA) tarkoittaa liitteessä III olevan 3 artiklan 9 kappaleen perusteiden mukaan nimettyä aluetta;

15. ”kiinteä lähde” tarkoittaa mitä tahansa kiinteää rakennusta, rakennelmaa, laitosta, laitteistoa tai laitetta, joka päästää tai saattaa päästää rikkiä, typen oksideita, haihtuvia orgaanisia yhdisteitä tai ammoniakkia suoraan tai välillisesti ilmakehään;

16. ”uusi kiinteä lähde” tarkoittaa mitä tahansa kiinteätä lähdettä, jota ryhdytään rakentamaan tai olennaisesti muuttamaan sen jälkeen, kun tämän pöytäkirjan voimaantulopäivästä on kulunut vuosi. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tehtävänä on päättää, onko muutos olennainen, ottaen huomioon sellaiset tekijät kuin muutoksesta johtuvat ympäristöhyödyt.

2 artikla

Tavoite

Tämän pöytäkirjan tavoitteena on valvoa ja vähentää rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä, jotka aiheutuvat ihmisten toiminnasta ja joilla todennäköisesti on haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen, luonnon ekosysteemeihin, materiaaleihin ja kasveihin kaukokulkeutumisesta johtuvan happamoitumisen, rehevöitymisen tai alailmakehän otsonin vuoksi, sekä varmistaa, sikäli kuin mahdollista, että pitkällä aikavälillä ja vaiheittain, ottaen huomioon tieteellisen tiedon edistyminen, laskeumat tai - pitoisuudet eivät ylitä

a) EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluvien sopimuspuolten ja Kanadan osalta happamuuden kriittistä kuormitusta, sellaisena kuin se on kuvattu liitteessä I;

b) EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluvien sopimuspuolten osalta ravinnetypen kriittistä kuormitusta, sellaisena kuin se on kuvattu liitteessä I; sekä

c) että otsonipitoisuus ei ylitä i) EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluvien sopimuspuolten osalta otsonin kriittisiä tasoja, sellaisena kuin ne on kuvattu liitteessä I; ii) Kanadan osalta Kanadan laajuista otsonimääräystä; sekä iii) Amerikan yhdysvaltojen osalta otsonia koskevia kansallisia ilmanlaatutavoitteita.

3 artikla

Perusvelvoitteet

1. Kukin sopimuspuoli, jota varten on asetettu päästöraja jossakin liitteen II taulukossa, vähentää vuotuisia päästöjään sekä säilyttää ne vähennetyllä tasolla kyseisen päästörajan sekä liitteessä määritetyn aikataulun mukaisesti. Kukin sopimuspuoli valvoo ainakin vuotuisia ilmaa pilaavien yhdisteiden päästöjä liitteen II mukaisten velvoitteiden mukaisesti.

2. Kukin sopimuspuoli soveltaa liitteissä IV, V ja VI määritettyjä raja-arvoja kuhunkin uuteen kiinteään lähteeseen, joka kuuluu johonkin kyseisissä liitteissä luetelluista kiinteiden lähteiden luokista, viimeistään liitteessä VII esitetyssä määräajassa. Vaihtoehtoisesti sopimuspuoli voi soveltaa erilaisia päästöjen vähentämisstrategioita, joilla saavutetaan vastaava päästöjen kokonaisvähennys kaikkien lähdeluokkien osalta.

3. Kukin sopimuspuoli soveltaa, siinä määrin kuin se on teknisesti ja taloudellisesti toteutettavissa ja kustannukset ja hyödyt huomioon ottaen, liitteissä IV, V ja VI määritettyjä raja- arvoja kuhunkin olemassa olevaan kiinteään lähteeseen, joka kuuluu johonkin kyseisissä liitteissä luetelluista kiinteiden lähteiden luokista, viimeistään liitteessä VII esitetyssä määräajassa. Vaihtoehtoisesti sopimuspuoli voi soveltaa erilaisia päästöjen vähentämisstrategioita, joilla saavutetaan vastaava päästöjen kokonaisvähennys kaikkien lähdeluokkien osalta, ja EMEP:n maantieteellisen soveltamisalan ulkopuolella olevat sopimuspuolet voivat soveltaa strategioita, jotka ovat tarpeen happamoitumisen vähentämisen kansallisten tai alueellisten tavoitteiden sekä kansallisten ilmanlaatustandardien saavuttamiseksi.

4. Sopimuspuolet arvioivat liitteiden IV, V ja VIII muuttamiseksi raja-arvot uusille ja käytössä oleville kattiloille ja prosessi- lämmittimille, joiden lämpöteho on yli 50 MWth, sekä uusille raskaille hyötyajoneuvoille toimeenpanevan elimen kokouksessa viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän pöytäkirjan voimaantulosta.

5. Kukin sopimuspuoli soveltaa liitteessä VIII polttoaineille ja uusille liikkuville lähteille asetettuja raja-arvoja viimeistään liitteessä VII esitettyinä määräaikoina.

6. Kunkin sopimuspuolen olisi sovellettava parasta käyttökelpoista tekniikkaa liikkuviin lähteisiin ja kuhunkin uuteen tai olemassa olevaan kiinteään lähteeseen, ottaen huomioon toimeenpanevan elimen 17. kokouksessaan hyväksymät ohje- asiakirjat I-V (päätös 1999/1) ja kaikki niiden mahdolliset muutokset.

7. Kukin sopimuspuoli toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet, jotka perustuvat muun muassa tieteellisiin ja taloudellisiin perusteisiin, vähentääkseen haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä, jotka liittyvät sellaisten tuotteiden käyttöön, jotka eivät sisälly liitteeseen VI tai VIII. Sopimuspuolet harkitsevat viimeistään toimeenpanevan elimen toisessa kokouksessa tämän pöytäkirjan voimaantulon jälkeen raja-arvoja haihtuville orgaanisille yhdisteille sellaisissa tuotteissa, jotka eivät sisälly liitteeseen VI tai VIII, sekä määräaikoja näiden raja-arvojen soveltamiselle, jotta voitaisiin laatia tuotteita koskeva liite, joka sisältää myös perusteet tuotteiden valitsemiselle.

8. Kunkin sopimuspuolen on 10 kappaleen mukaisesti:

a) toteutettava vähintään liitteessä IX määritettyjä ammoniakin rajoittamistoimenpiteitä; ja

b) sovellettava tarpeelliseksi katsoessaan ammoniakkipäästöjen ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi parasta käyttökelpoista tekniikkaa, joka on esitetty toimeenpanevan elimen 17. kokouksessa hyväksymässä ohjeasiakirjassa V (päätös 1999/1) ja kaikissa sen mahdollisissa muutoksissa.

9. Tämän artiklan 10 kappaletta sovelletaan sopimuspuoleen

a) jonka koko maa-alue on yli kaksi miljoonaa neliökilometriä;

b) jonka rikin, typen oksidien, ammoniakin ja/tai haihtuvien orgaanisten yhdisteiden vuosittaiset päästöt, jotka vaikuttavat happamoitumiseen, rehevöitymiseen tai otsonin muodostumiseen yhden tai useamman muun sopimuspuolen lainkäyttövallan alaisuuteen kuuluvilla alueilla, ovat peräisin pääasiassa sen lainkäyttövallan alaisuuteen kuuluvalta alueelta, joka on määritelty epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueeksi liitteessä III, ja joka on tätä varten esittänyt asiakirja-aineistoa c kohdan mukaisesti;

c) joka on toimittanut allekirjoittaessaan, ratifioidessaan tai hyväksyessään tämän pöytäkirjan tai siihen liittyessään kuvauksen yhden tai useamman epäpuhtauden päästöjen hallinta-alueen maantieteellisestä toimeenpanoalueesta sekä asiaa tukevat asiakirjat sisällytettäväksi liitteeseen III; sekä

d) joka on tämän pöytäkirjan allekirjoittaessaan, ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään ilmoittanut aikovansa toimia tämän kappaleen mukaisesti.

10. Sopimuspuolen, johon tätä kappaletta sovelletaan, on

a) mikäli se sijaitsee EMEP:n maantieteellisellä soveltamisalalla, noudatettava tämän artiklan ja liitteen II määräyksiä, ainoastaan kyseisellä epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueella kunkin epäpuhtauden osalta, jota varten liitteessä III on määritelty sen lainkäyttövallan alaisuuteen kuuluva hallinta-alue; tai

b) mikäli se ei sijaitse EMEP:n maantieteellisellä soveltamisalalla, noudatettava 1, 2, 3, 5, 6 ja 7 kappaleen sekä liitteen II määräyksiä ainoastaan kyseisellä epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueella kunkin epäpuhtauden (typen oksidien, rikin ja/tai haihtuvien orgaanisten yhdisteiden) osalta, jota varten liitteessä III on määritelty sen lainkäyttövallan alaisuuteen kuuluva hallinta-alue, eikä sen ole noudatettava 8 kappaletta millään lainkäyttövaltansa alaisuuteen kuuluvalla alueella.

11. Kanadan ja Amerikan yhdysvaltojen on tämän pöytäkirjan ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään toimitettava toimeenpanevalle elimelle rikin, typen oksidien ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämiseksi tekemänsä sitoumukset, jotka sisällytetään automaattisesti liitteeseen II.

12. Sopimuspuolten on 10 artiklan 2 kappaleen mukaisen ensimmäisen tarkastuksen lopputuloksen perusteella ja viimeistään vuoden kuluttua tarkastuksen päätymisestä aloitettava neuvottelut lisävelvoitteista päästöjen vähentämiseksi.

4 artikla

Tietojen ja teknologian vaihto

1. Kukin sopimuspuoli luo valtionsisäisten lakiensa, määräystensä ja käytäntöjensä sekä tämän pöytäkirjan mukaisten velvoitteidensa mukaisesti suotuisat olosuhteet tietojen, teknologian ja tekniikan vaihdolle rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämiseksi, edistämällä muun muassa:

1. sellaisten tietokantojen kehittämistä ja päivittämistä, joissa on tietoja parhaasta käyttökelpoisesta tekniikasta, mukaan luettuna energian tehokasta käyttöä parantava tekniikka, vähäpäästöisistä polttimista ja maatalouden hyvistä ympäristökäytännöistä;

2. vähemmän saastuttavien liikennejärjestelmien kehittämistä koskevien tietojen ja kokemuksen vaihtoa;

3. teollisuuden välittömiä yhteyksiä ja yhteistyötä, mukaan luettuina yhteisyritykset; sekä

4. teknistä avunantoa.

2. Edistäessään 1 kappaleessa määriteltyjä toimia sopimuspuolten tulee luoda suotuisat olosuhteet helpottamalla yhteyksiä ja yhteistyötä sellaisten asianmukaisten yksityisen tai julkisen sektorin järjestöjen ja henkilöiden välillä, jotka pystyvät toimittamaan teknologiaa, suunnittelu- ja insinööripalveluja, laitteita tai rahoitusta.

5 artikla

Tiedottaminen yleisölle

1. Kunkin sopimuspuolen tulee valtionsisäisten lakiensa, määräystensä ja käytäntöjensä mukaisesti edistää tiedottamista yleisölle, mukaan luettuna tiedottaminen:

a) rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden kansallisista vuosittaisista päästöistä sekä edistymisestä kansallisten päästörajojen tai muiden 3 artiklassa esitettyjen velvoitteiden noudattamisessa;

b) asianmukaisten epäpuhtauksien laskeumista ja pitoisuuksista sekä tarvittaessa näistä laskeumista ja pitoisuuksista suhteessa 2 artiklassa tarkoitettuihin kriittisiin kuormituksiin ja tasoihin;

c) alailmakehän otsonin tasoista; sekä

d) 6 artiklassa määritetyistä strategioista ja toimenpiteistä, joita toteutetaan tai joita on tarkoitus toteuttaa tässä pöytäkirjassa käsiteltävien ilmanpilaantumisongelmien vähentämiseksi.

2. Lisäksi kukin sopimuspuoli voi päästöjen minimoimiseksi tiedottaa laajasti yleisölle muun muassa:

a) vähemmän saastuttavista polttoaineista, uusiutuvista energialähteistä ja energian tehokkaasta käytöstä, mukaan lukien niiden käyttö liikenteessä;

b) tuotteiden sisältämistä haihtuvista orgaanisista yhdisteistä, mukaan luettuina merkinnät;

c) käsittelyvaihtoehdoista yleisön toiminnasta johtuvalle jätteelle, joka sisältää haihtuvia orgaanisia yhdisteitä;

d) hyvistä maatalouskäytännöistä, joiden avulla vähennetään ammoniakkipäästöjä;

e) tässä pöytäkirjassa käsiteltyihin epäpuhtauksiin liittyvistä terveys- ja ympäristövaikutuksista; sekä

f) toimenpiteistä, joita yksittäisten henkilöiden ja teollisuuden on toteutettava tässä pöytäkirjassa käsiteltyjen epäpuhtauksien päästöjen vähentämiseksi.

6 artikla

Strategiat, politiikat, ohjelmat, toimenpiteet ja tiedottaminen

1. Kunkin sopimuspuolen tulee tarpeen mukaan sekä vakaiden tieteellisten ja taloudellisten perusteiden mukaisesti 3 artiklan mukaisten velvoitteidensa noudattamisen helpottamiseksi:

a) hyväksyä asiaa tukevat strategiat, politiikat ja ohjelmat viipymättä sen jälkeen, kun tämä pöytäkirja tulee sen osalta voimaan;

b) toteuttaa toimenpiteitä rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjensä valvomiseksi ja vähentämiseksi;

c) toteuttaa toimenpiteitä energian tehokkaan käytön ja uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämisen edistämiseksi;

d) toteuttaa toimenpiteitä saastuttavien polttoaineiden käytön vähentämiseksi;

e) kehittää ja ottaa käyttöön vähemmän saastuttavia liikennejärjestelmiä sekä edistää liikenteenhallintajärjestelmiä, joilla vähennetään tieliikenteestä aiheutuvia kokonaispäästöjä;

f) toteuttaa toimenpiteitä vähän saastuttavien prosessien ja tuotteiden kehittämiseksi ja käyttöönottamiseksi, ottaen huomioon toimeenpanevan elimen 17. kokouksessaan hyväksymät ohjeasiakirjat I-V (päätös 1999/1) ja kaikki niiden mahdolliset muutokset;

g) edistää päästöjen vähentämiseksi hallintaohjelmien täytäntöönpanoa, vapaaehtoiset ohjelmat mukaan luettuina, sekä taloudellisten välineiden käyttöä, ottaen huomioon toimeenpanevan elimen 17. kokouksessaan hyväksymä ohjeasiakirja VI (päätös 1999/1) ja kaikki sen mahdolliset muutokset;

h) toteuttaa ja edelleen kehittää kansallisten olosuhteidensa mukaisesti politiikkoja ja toimenpiteitä, joihin kuuluvat muun muassa markkinoiden puutteellisen toiminnan, verokannustimien, vero- ja tullivapautusten sekä tukien vähentäminen tai poistaminen vähitellen kaikilla aloilla, jotka aiheuttavat tämän pöytäkirjan vastaisesti rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä sekä soveltaa markkinavälineitä; sekä

i) toteuttaa toimenpiteitä, sikäli kun ne ovat kustannustehokkaita, haihtuvia orgaanisia yhdisteitä sisältävistä jätteistä aiheutuvien päästöjen vähentämiseksi.

2. Kukin sopimuspuoli kerää ja kirjaa tietoja

a) rikin, typpiyhdisteiden ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden tämänhetkisistä tasoista sekä näiden yhdisteiden ja otsonin pitoisuuksista ja laskeumista; EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluvien sopimuspuolten on tällöin otettava huomioon EMEP:n työsuunnitelma; sekä

b) rikin, typpiyhdisteiden, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja otsonin ilmassa olevien pitoisuuksien ja laskeumien vaikutuksista ihmisten terveyteen, maa- ja vesiekosysteemeihin sekä materiaaliin.

3. Sopimuspuolet voivat ryhtyä tiukempiin toimiin kuin tämä pöytäkirja edellyttää.

7 artikla

Raportointi

1. Valtionsisäisten lakiensa ja määräystensä sekä tämän pöytäkirjan mukaisten velvoitteidensa mukaisesti:

a) Kukin sopimuspuoli toimittaa komission toimeenpanevan sihteerin välityksellä toimeenpanevalle elimelle sopimuspuolten toimeenpanevan elimen kokouksessa asettamin määräajoin tietoja toimenpiteistä, joita se on toteuttanut tämän pöytäkirjan panemiseksi täytäntöön. Lisäksi: i) mikäli sopimuspuoli soveltaa 3 artiklan 2 ja 3 kappaleen mukaisesti erilaisia strategioita päästöjen vähentämiseksi, sen on dokumentoitava käytetyt strategiat sekä niiden yhdenmukaisuus kyseisten kappaleiden kanssa; ii) mikäli sopimuspuoli katsoo, että jotkin 3 artiklan 3 kappaleen mukaisesti asetetut raja-arvot eivät ole teknisesti tai taloudellisesti toteutettavissa, kun otetaan huomioon kustannukset ja hyödyt, sen on ilmoitettava ja perusteltava tämä.

b) Kunkin EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluvan sopimuspuolen on ilmoitettava komission toimeenpanevan sihteerin välityksellä EMEP:lle tämän johtoelimen määräämin ja toimeenpanevan elimen kokouksessa sopimuspuolten hyväksymin määräajoin seuraavat tiedot: i) rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen tasot käyttäen vähintään sellaisia menetelmiä ja sellaista ajan ja tilan erottelutarkkuutta, jotka EMEP:n johtoelin on määrittänyt; ii) kunkin aineen päästöjen tasot vertailuvuonna (1990) käyttäen samoja menetelmiä ja samaa ajan ja tilan erottelutarkkuutta; iii) tiedot ennustetuista päästöistä ja tämänhetkisistä vähentämissuunnitelmista; sekä iv) mikäli se katsoo sen asianmukaiseksi, kaikki poikkeukselliset olosuhteet, joilla voidaan perustella päästöt, jotka väliaikaisesti ovat korkeampia kuin sen osalta yhdelle tai useammalle epäpuhtaudelle määritetyt raja-arvot; ja lisäksi

c) EMEP:n maantieteellisen soveltamisalan ulkopuolella olevat sopimuspuolet toteuttavat b kohdassa esitettyjä tietoja vastaavat tiedot, jos toimeenpaneva elin sitä pyytää.

2. Tämän artiklan 1 kappaleen a kohdan mukaisesti ilmoitettujen tietojen on muodoltaan ja sisällöltään oltava sellaisia kuin sopimuspuolet toimeenpanevan elimen kokouksessa päättävät. Mainittu päätös tarkistetaan tarvittaessa siten, että uudet, raportteihin sisältyvien tietojen muotoa tai sisältöä koskevat seikat otetaan huomioon.

3. Hyvissä ajoin ennen kutakin toimeenpanevan elimen vuosikokousta EMEP:n tulee tiedottaa:

a) rikin ja typpiyhdisteiden ilmassa olevista pitoisuuksista sekä laskeumista sekä, mikäli ne ovat käytettävissä, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja otsonin pitoisuuksista; sekä

b) rikin sekä hapettuneen ja pelkistetyn typen taseita koskevista laskelmista sekä otsonin ja sen prekursorien kaukokulkeutumisesta.

EMEP:n maantieteellisen soveltamisalan ulkopuolella olevat sopimuspuolet toimittavat vastaavat tiedot, jos toimeenpaneva elin sitä pyytää.

4. Toimeenpaneva elin huolehtii yleissopimuksen 10 artiklan 2 kappaleen b kohdan mukaisesti rikin ja typpiyhdisteiden laskeumien vaikutuksia sekä otsonin pitoisuuksia koskevan tiedon valmistelusta.

5. Toimeenpanevan elimen kokoukseen osallistuvat sopimuspuolet huolehtivat siitä, että EMEP:n soveltamisalaan kuuluville valtioille laaditaan säännöllisin aikavälein tarkistetut tiedot lasketuista ja kansainvälisesti optimoiduista päästöjenvähentämisosuuksista käyttäen yhdennetyn arvioinnin malleja, mukaan luettuina kulkeutumismallit, jotta 3 artiklan 1 kappaleen tarkoituksia varten voitaisiin pienentää entisestään eroa todellisten rikin ja typen yhdisteiden laskeumien ja kriittisten kuormitusarvojen välillä sekä todellisten otsonipitoisuuksien ja liitteessä I määriteltyjen otsonin kriittisten tasojen välillä, tai vastaavat arviointimenetelmät, jotka sopimuspuolet ovat hyväksyneet toimeenpanevan elimen kokouksessa.

8 artikla

Tutkimus, kehitystyö ja tarkkailu

Sopimuspuolet edistävät sellaista tutkimusta, kehitystyötä, tarkkailua ja yhteistyötä, jonka tavoitteena on

a) yhdenmukaistaa kansainvälisesti menetelmiä, joita käytetään tässä pöytäkirjassa käsiteltyihin aineisiin liittyvien haitallisten vaikutusten laskentaan ja arviointiin kriittisten kuormitusten ja tasojen määrittämiseksi, sekä tarvittaessa laatia menettelyjä kyseistä yhdenmukaistamista varten;

b) parantaa tietokantoja, jotka sisältävät tietoja päästöistä, erityisesti ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöistä;

c) parantaa rikin, typen yhdisteiden ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden pitoisuuksien ja laskeumien sekä otsonin ja sekundaaristen hiukkasten muodostumisen tarkkailu- tekniikkaa ja -järjestelmiä sekä mallintamista;

d) parantaa tieteellisiä tietoja päästöjen pitkäaikaisesta kehityksestä sekä niiden vaikutuksesta hemisfäärissä esiintyviin rikin, typen, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden, otsonin ja hiukkasten taustapitoisuuksiin siten, että keskitytään erityisesti vapaan troposfäärin kemiaan sekä epäpuhtauksien mahdolliseen kulkeutumiseen maanosien välillä;

e) kehittää edelleen yleistä strategiaa, jonka avulla vähennetään happamoitumisen, rehevöitymisen sekä valokemiallisen pilaantumisen haitallisia vaikutuksia, mukaan luettuina yhteisvaikutukset;

f) kehittää rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen edelleen vähentämiseen tähtääviä strategioita, jotka perustuvat kriittisiin kuormituksiin, kriittisiin tasoihin ja tekniikan kehitykseen, sekä parantaa yhdennetyn arvioinnin mallintamista, jonka avulla voidaan laskea kansainvälisesti optimoitu päästövähennysten osuus ja ottaa samalla huomioon, että on tarpeen välttää millekään sopimuspuolelle aiheutuvia kohtuuttomia kustannuksia. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä maataloudesta ja liikenteestä aiheutuviin päästöihin;

g) määritellä pitkän aikavälin kehityslinjat sekä hankkia tieteellistä tietoa rikin, typen ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja valokemiallisen pilaantumisen laajoista vaikutuksista ihmisten terveyteen, ottaen huomioon niiden vaikutus hiukkaspitoisuuksiin, ympäristöön, erityisesti happamoitumiseen ja rehevöitymiseen, sekä materiaaleihin, joihin luetaan historialliset ja kulttuuriset muistomerkit, ottaen huomioon rikin ja typen oksidien, ammoniakin, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja alailmakehän otsonin väliset yhteydet;

h) kehittää päästöjen vähentämistekniikkaa sekä teknologiaa ja tekniikoita, jotka parantavat energian käytön tehostamista, energian säästöä ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä;

i) varmistaa ammoniakin rajoittamistekniikoiden tehokkuus maatiloilla sekä niiden vaikutus paikalliseen ja alueelliseen laskeumaan;

j) hallita liikenteen tarvetta sekä kehittää ja edistää vähemmän saastuttavia liikennemuotoja;

k) suorittaa määrällinen ja mahdollisuuksien mukaan taloudellinen arviointi hyödyistä, joita ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheutuu rikin, typen oksidien, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöistä; sekä

l) kehittää välineitä, joiden avulla tästä työstä saatavat menetelmät ja tulokset voidaan tehdä laajasti sovellettavaksi ja käytettäviksi.

9 artikla

Pöytäkirjan mukaisten velvoitteiden noudattaminen

Tämän pöytäkirjan mukaisten velvoitteiden noudattamista tarkastellaan kunkin sopimuspuolen osalta säännöllisesti. Toimeenpanevan elimen 15. kokouksessaan päätöksellä 1997/2 perustama täytäntöönpanokomitea suorittaa kyseiset tarkastelut ja raportoi toimeenpanevan elimen kokouksessa kokoontuville sopimuspuolille kyseisen päätöksen liitteessä määritettyjen ehtojen mukaisesti, kaikki liitteeseen tehdyt muutokset mukaan lukien.

10 artikla

Toimeenpanevan elimen kokouksessa suoritettavat tarkastelut

1. Toimeenpanevan elimen kokouksissa sopimuspuolet tarkastavat yleissopimuksen 10 artiklan 2 kappaleen a kohdan mukaisesti sopimuspuolten, EMEP:n sekä EMEP:iä avustavien elinten antamat tiedot, rikin ja typpiyhdisteiden pitoisuuksien ja laskeumien sekä valokemiallisen pilaantumisen vaikutuksia koskevat tiedot sekä edellä tämän pöytäkirjan 9 artiklassa mainitun täytäntöönpanokomitean raportit.

2.

a) Sopimuspuolet tarkastelevat säännöllisesti toimeenpanevan elimen kokouksissa tästä pöytäkirjasta johtuvia velvoitteita, joihin luetaan i) edellä 7 artiklan 5 kappaleessa mainituista lasketuista ja kansainvälisesti optimoiduista päästöjenvähentämisosuuksista johtuvat velvoitteet; sekä ii) velvoitteiden riittävyys ja toteutunut edistys tämän pöytäkirjan tavoitteiden saavuttamisen kannalta;

b) kyseisissä tarkasteluissa on otettava huomioon paras käytettävissä oleva tieteellinen tieto happamoitumisen, rehevöitymisen sekä valokemiallisen pilaantumisen vaikutuksista, mukaan luettuina arviot kaikista asiaan liittyvistä terveysvaikutuksista, kriittisistä tasoista ja kuormituksesta, yhdennetyn arvioinnin mallien kehittäminen ja parantaminen, tekniikan kehittäminen, muuttuvat taloudelliset olosuhteet, edistyminen päästöjä ja vähennystekniikoita, erityisesti ammoniakkia ja haihtuvia orgaanisia yhdisteitä, koskevien tietokantojen kehittämisessä sekä päästötasoihin liittyvien velvoitteiden noudattaminen.

c) Sopimuspuolet määrittävät tällaisissa tarkasteluissa noudatettavat menettelyt, menetelmät ja aikataulut toimeenpanevan elimen kokouksessa. Ensimmäinen näistä tarkasteluista on aloitettava viimeistään vuoden kuluttua tämän pöytäkirjan voimaantulosta.

11 artikla

Riitojen ratkaiseminen

1. Jos kahden tai useamman sopimuspuolen välille syntyy riita tämän pöytäkirjan tulkinnasta tai soveltamisesta, ne pyrkivät ratkaisemaan riidan neuvottelemalla tai muulla valitsemallaan rauhanomaisella keinolla. Riidan osapuolten tulee ilmoittaa riidasta toimeenpanevalle elimelle.

2. Sopimuspuoli, joka ei ole alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö, voi tämän pöytäkirjan ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään taikka koska tahansa sen jälkeen selittää tallettajalle toimitettavassa kirjallisessa asiakirjassa, että se tunnustaa pöytäkirjan tulkintaa tai soveltamista koskevien riitojen osalta toisen tai molemmat seuraavista riitojen ratkaisukeinoista pakolliseksi ipso facto ja ilman eri sopimusta muiden, saman velvoitteen hyväksyvien sopimuspuolten kanssa:

a) riidan saattaminen Kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistavaksi;

b) välimiesmenettely sellaisten menettelytapojen mukaisesti, jotka sopimuspuolet hyväksyvät välimiesmenettelyä koskevaksi liitteeksi toimeenpanevan elimen kokouksessa heti, kun se on käytännössä mahdollista.

Sopimuspuoli, joka on alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö, voi antaa selityksen, jolla on edellä b kohdassa tarkoitettujen menettelytapojen mukaisen välimiesmenettelyn osalta vastaava vaikutus.

3. Edellä 2 kappaleen nojalla annettu selitys on voimassa, kunnes sen voimassaolo päättyy siinä mainittujen ehtojen mukaisesti tai siihen saakka, kunnes on kulunut kolme kuukautta siitä, kun selityksen peruuttamisesta on talletettu kirjallinen ilmoitus tallettajan huostaan.

4. Uusi selitys, peruuttamisilmoitus tai selityksen voimassaolon päättyminen ei millään tavoin vaikuta Kansainvälisessä tuomioistuimessa vireillä olevaan oikeudenkäyntiin tai vireillä olevaan välimiesmenettelyyn, elleivät riidan osapuolet toisin sovi.

5. Lukuun ottamatta tapausta, jossa riidan osapuolet ovat hyväksyneet saman 2 kappaleessa mainitun riitojen ratkaisutavan, riita, jota osapuolet eivät ole saaneet ratkaistuksi edellä 1 kappaleessa mainitulla tavalla kahdentoista kuukauden kuluessa siitä, jolloin toinen riidan osapuolista on ilmoittanut toiselle osapuolelle niiden välisen riidan olemassaolosta, alistetaan vähintään yhden riidan osapuolen pyynnöstä sovittelumenettelyyn.

6. Edellä 5 kappaleen a kohdassa mainittua tarkoitusta varten perustetaan sovittelukomissio. Komissioon kuuluu yhtä monta kunkin asianosaisen nimittämää jäsentä tai, milloin sovitteluun osallistuvilla sopimuspuolilla on yhteinen etu valvottavana, tämän eturyhmän nimittämää jäsentä, sekä puheenjohtaja, jonka näin nimitetyt jäsenet valitsevat. Komissio antaa suosituspäätöksen, jota osapuolten tulee harkita vilpittömässä mielessä.

12 artikla

Liitteet

Tämän pöytäkirjan liitteet ovat pöytäkirjan erottamaton osa.

13 artikla

Muutokset ja tarkistukset

1. Jokainen sopimuspuoli voi tehdä tätä pöytäkirjaa koskevia muutosehdotuksia. Jokainen yleissopimuksen sopimuspuoli voi esittää tarkistusta tämän pöytäkirjan liitteeseen II lisätäkseen siihen nimensä sekä päästötasot, päästörajat ja päästöjen vähentämisprosentit.

2. Muutos- ja tarkistusehdotukset toimitetaan kirjallisina komission toimeenpanevalle sihteerille, joka välittää ne kaikille sopimuspuolille. Sopimuspuolet käsittelevät muutos- ja tarkistusehdotuksia seuraavassa toimeenpanevan elimen kokouksessa, kuitenkin sillä edellytyksellä, että toimeenpaneva sihteeri on toimittanut esitykset kaikille sopimuspuolille vähintään 90 päivää aikaisemmin.

3. Tähän pöytäkirjaan ja sen liitteisiin II—IX ehdotetut muutokset edellyttävät toimeenpanevan elimen kokouksessa läsnäolevien sopimuspuolten yksimielistä hyväksymistä, ja ne tulevat voimaan niiden sopimuspuolten osalta, jotka ovat hyväksyneet ne, yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona kaksi kolmasosaa sopimuspuolista on tallettanut niitä koskevan hyväksymiskirjan tallettajan huostaan. Muutokset tulevat voimaan muiden sopimuspuolten osalta yhdeksän- tenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona asianomainen sopimuspuoli on tallettanut muutosta koskevan hyväksymis- kirjansa.

4. Muutokset tämän pöytäkirjan liitteisiin, lukuun ottamatta edellä 3 kappaleessa mainittuja liitteitä, edellyttävät toimeenpanevan elimen kokouksessa läsnäolevien sopimuspuolten yksimielistä hyväksymistä. Kun on kulunut 90 päivää päivästä, jona komission toimeenpaneva sihteeri on antanut liitteen muutoksen tiedoksi kaikille sopimuspuolille, se tulee voimaan niiden sopimuspuolten osalta, jotka eivät ole jättäneet tallettajalle tämän artiklan 5 kappaleen mukaista ilmoitusta, edellyttäen kuitenkin, että vähintään 16 sopimuspuolta ei ole jättänyt mainittua ilmoitusta.

5. Sopimuspuoli, joka ei voi hyväksyä muuhun kuin edellä 3 kappaleessa tarkoitettuun liitteeseen esitettyä muutosta, ilmoittaa tästä kirjallisesti tallettajalle 90 päivän kuluessa hyväksytyn muutoksen tiedoksiannosta. Tallettaja ilmoittaa viipymättä kaikille sopimuspuolille tällaisesta ilmoituksesta. Sopimuspuoli voi milloin tahansa korvata antamansa ilmoituksen hyväksymisellä, jolloin muutos asianomaiseen liitteeseen tulee voimaan tämän sopimuspuolen osalta, kun hyväksymis- kirja talletetaan tallettajan huostaan.

6. Liitteen II tarkistukset edellyttävät toimeenpanevan elimen kokouksessa läsnäolevien sopimuspuolten yksimielistä hyväksymistä, ja tarkistukset tulevat voimaan kaikkien tämän pöytäkirjan sopimuspuolten osalta yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona komission toimeenpaneva sihteeri on kirjallisesti ilmoittanut asianomaisille sopimuspuolille tarkistuksen hyväksymisestä.

14 artikla

Allekirjoittaminen

1. Tämä pöytäkirja on avoinna allekirjoittamista varten Göteborgissa (Ruotsissa) 30 päivänä marraskuuta ja 1 päivänä joulukuuta 1999 ja sen jälkeen Yhdistyneiden Kansakuntien päämajassa New Yorkissa 30 päivään toukokuuta 2000 kaikille komission jäsenvaltioille ja valtioille, joilla on 28 maaliskuuta 1947 annetun talous- ja sosiaalikomission päätöslauselman 36 (IV) 8 kappaleen mukaisesti neuvoa-antava asema komissiossa sekä alueellisille taloudellisen yhdentymisen järjestöille, jotka koostuvat täysivaltaisista komission jäsenvaltioista ja joilla on toimivalta neuvotella kansainvälisistä sopimuksista sekä tehdä ja panna täytäntöön kansainvälisiä sopimuksia tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, kuitenkin sillä edellytyksellä, että asianomaiset valtiot ja järjestöt ovat yleissopimuksen sopimuspuolia ja mainitaan liitteessä II.

2. Toimivaltaansa kuuluvissa asioissa mainitut alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt käyttävät jäsenvaltioidensa puolesta niitä oikeuksia ja täyttävät ne velvollisuudet, jotka tämän pöytäkirjan nojalla kuuluvat näiden järjestöjen jäsenvaltioille. Tällöin näiden järjestöjen jäsenvaltiot eivät saa erikseen käyttää näitä oikeuksia.

15 artikla

Ratifioiminen, hyväksyminen ja liittyminen

1. Allekirjoittajien on ratifioitava tai hyväksyttävä tämä pöytäkirja.

2. Tämä pöytäkirja on avoinna liittymistä varten 31 päivästä toukokuuta 2000 lähtien niille valtioille ja järjestöille, jotka täyttävät 14 artiklan 1 kappaleessa mainitut edellytykset.

3. Ratifioimis-, hyväksymis- ja liittymiskirjat talletetaan tallettajan huostaan.

16 artikla

Tallettaja

Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri toimii tallettajana.

17 artikla

Voimaantulo

1. Tämä pöytäkirja tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä lukien, jona kuudestoista ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirja on talletettu tallettajan huostaan.

2. Kunkin 14 artiklan 1 kappaleen vaatimukset täyttävän valtion ja järjestön osalta, joka ratifioi tai hyväksyy tämän pöytäkirjan tai liittyy siihen sen jälkeen, kun kuudestoista ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirja on talletettu, pöytäkirja tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä lukien, jona asianomainen sopimuspuoli on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa.

18 artikla

Irtisanominen

Sopimuspuoli voi milloin hyvänsä viiden vuoden kuluttua siitä, kun tämä pöytäkirja on tullut sen osalta voimaan, sanoa pöytäkirjan irti ilmoittamalla tästä kirjallisesti tallettajalle. Irtisanominen tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä, kun tallettaja on saanut siitä tiedon, tai irtisanomisilmoituksessa mainittuna myöhempänä ajankohtana.

19 artikla

Todistusvoimaiset tekstit

Tämän pöytäkirjan alkuperäiskappale, jonka englannin-, ranskan- ja venäjänkieliset tekstit ovat yhtä todistusvoimaiset, talletetaan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huostaan.

LIITE I

KRIITTISET KUORMITUKSET JA TASOT

I HAPPAMUUDEN KRIITTISET KUORMITUKSET

A. EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluvat sopimuspuolet

1. Happamuuden kriittiset kuormitukset (sellaisina kuin ne on määritelty pöytäkirjan 1 artiklassa) ekosysteemeille määritetään kaukokulkeutumissopimuksen käsikirjan "Manual on methodologies and criteria for mapping critical levels/loads and geographical areas where they are exceeded" mukaisesti. Kriittisillä kuormituksilla tarkoitetaan happamoittavan laskeuman suurinta määrää, jonka ekosysteemi pitkällä aikavälillä sietää vaurioitumatta. Typen osalta happamuuden kriittisissä kuormituksissa otetaan huomioon ekosysteemin sisäiset typpeä poistavat prosessit (esim. kasvit). Rikin osalta näin ei tehdä. Rikistä ja typestä yhdessä muodostuvassa happamuuden kriittisessä kuormituksessa typpi otetaan huomioon ainoastaan, kun typen laskeuma on suurempi kuin typen poistoprosessit ekosysteemissä. Tiedot kaikkien sopimuspuolten ilmoittamista kriittisistä kuormituksista kootaan yhteen, jotta niitä voidaan käyttää yhdennetyissä arviointimalleissa, joita hyödynnetään liitteeseen II sisältyvien päästörajojen asettamisessa.

B. Sopimuspuolet Pohjois-Amerikassa

2. Itäisessä Kanadassa rikin ja typen yhdistetyt kriittiset kuormitukset metsien ekosysteemeille on määritetty noudattamalla tieteellisiä menetelmiä ja perusteita (1997 Canadian Acid Rain Assessment), jotka vastaavat kaukokulkeutumissopimuksen käsikirjaan "Manual on methodologies and criteria for mapping critical levels/ loads and geographical areas where they are exceeded" sisältyviä menetelmiä ja perusteita. Itäisessä Kanadassa happamuuden kriittiset kuormitukset (sellaisina kuin ne on määritelty pöytäkirjan 1 artiklassa) ilmaistaan sulfaattilaskeuman osalta yksikkönä kg/ha/vuosi. Alberta läntisessä Kanadassa, jossa laskeumatasot ovat tällä hetkellä ympäristörajojen alapuolella, on ottanut käyttöön yleiset kriittisten kuormitusten luokittelujärjestelmät, joita Euroopassa sovelletaan maaperän mahdolliseen happamuuteen. Mahdollinen happamuus määritetään vähentämällä emäskationien kokonaislaskeuma (sekä märkä että kuiva) rikin ja typen laskeumasta. Mahdollisen happamuuden kriittisten kuormitusten lisäksi Albertassa on määritetty tavoite- ja tarkkailukuormitukset happamoittavien päästöjen käsittelemiseksi.

3. Amerikan yhdysvalloissa happamuuden vaikutuksia arvioidaan tarkastelemalla ekosysteemien herkkyyttä, happamoittamien yhdisteiden kokonaiskuormitusta ekosysteemeissä sekä epävarmuutta, joka liittyy typen poistoprosesseihin ekosysteemeissä.

4. Näitä kuormituksia ja vaikutuksia käytetään yhdennetyissä arviointimalleissa ja niitä on hyödynnetty asetettaessa Kanadaa ja Amerikan yhdysvaltoja koskevia päästörajoja ja/tai vähennyksiä liitteessä II.

II TYPPIRAVINTEIDEN KRIITTISET KUORMITUKSET

EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluvat sopimuspuolet

5. Typpiravinteiden (rehevöitymisen) kriittiset kuormitukset (sellaisina kuin ne on määritelty pöytäkirjan 1 artiklassa) ekosysteemeille määritetään kaukokulkeutumissopimuksen käsikirjan "Manual on methodologies and criteria for mapping critical levels/loads and geographical areas where they are exceeded" mukaisesti. Kriittisillä kuormituksilla tarkoitetaan rehevöittävän typpilaskeuman suurinta määrää, jonka ekosysteemi pitkällä aikavälillä sietää vaurioitumatta. Tiedot kaikkien sopimuspuolten ilmoittamista kriittisistä kuormituksista kootaan yhteen, jotta niitä voidaan käyttää yhdennetyissä arviointimalleissa, joita käytetään liitteeseen II sisältyvien päästörajojen asettamisessa.

III OTSONIN KRIITTISET TASOT

A. EMEP:n maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluvat sopimuspuolet

6. Otsonin kriittiset kuormitukset (sellaisina kuin ne on määritelty pöytäkirjan 1 artiklassa) määritetään kasvien suojelemiseksi kaukokulkeutumissopimuksen käsikirjan "Manual on methodologies and criteria for mapping critical levels/loads and geographical areas where they are exceeded" mukaisesti. Kriittiset kuormitukset ilmaistaan kertyneenä otsonialtistumisena, joka ylittää 40 ppb:n (miljardisosaa tilavuudesta) kynnysarvon. Tämä altistumisindeksi ilmaistaan AOT40:nä (accumulated exposure over a threshold of 40 ppb, kynnystason 40 ppb ylityksistä kertynyt otsonialtistus). AOT40 saadaan laskemalla yhteen tuntipitoisuuden (ppb) ja 40 ppb väliset erot kultakin tunnilta, jolloin pitoisuus ylittää 40 ppb.

7. Määritettäessä riskialueita, joilla kriittinen taso ylittyy, viljelykasveja koskevan otsonin pitkän aikavälin kriittisenä tasona käytetty AOT40-arvo oli 3 000 ppbh touko-heinäkuun välisenä aikana (tyypillinen kasvukausi) ja päivänvalon tunteina. Erityisesti ylitysten vähentämistä käsiteltiin yhdennetyissä arviointimalleissa, jotka tehtiin tätä pöytäkirjaa varten ja joita käytettiin liitteeseen II sisältyvien päästörajojen asettamisessa. Viljakasveja koskevaa otsonin pitkän aikavälin kriittistä tasoa tarkastellaan myös muiden kasvien kuten puiden ja alkuperäisen luonnon kasvien suojelemiseksi. Parhaillaan tehdään lisää tutkimusta, jotta voitaisiin tulkita monipuolisemmin kasvien saaman otsoniannoksen kriittisten tasojen ylityksiä.

8. Otsonin kriittisenä tasona ihmisten terveydelle pidetään ilmanlaatua koskeviin WHO:n suosituksiin sisältyvää ohjearvoa 120 μg/m3 kahdeksan tunnin keskiarvona. Yhdessä Maailman terveysjärjestön WHO:n Euroopan aluetoimiston kanssa on otettu käyttöön kriittinen taso, joka ilmaistaan AOT60:nä (accumulated exposure over a threshold of 60 ppb, kynnystason 60 ppb ylityksistä kertynyt otsonialtistus) ja jonka arvona on 120 μg/m3 yhden vuoden kuluessa, vastineeksi ilmanlaatua koskeviin WHO:n suosituksiin yhdennettyjä arviointimalleja varten. Tätä käytettiin määritettäessä riskialueita, joilla kriittiset tasot ylittyvät. Erityisesti niiden ylitysten vähentämistä käsiteltiin yhdennetyissä arviointimalleissa, jotka tehtiin tätä pöytäkirjaa varten ja joita käytettiin liitteeseen II sisältyvien päästörajojen asettamisessa.

B. Sopimuspuolet Pohjois-Amerikassa

9. Kanadaa varten otsonin kriittiset tasot määritetään ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi ja niitä käytetään Kanadan laajuisen otsonimääräyksen määrittämistä varten. Liitteeseen II sisältyvät päästörajat määritetään sen tavoitetason mukaisesti, jota tarvitaan Kanadan laajuisen otsonimääräyksen saavuttamiseksi.

10. Amerikan yhdysvaltojen osalta otsonin kriittiset tasot määritetään ihmisten terveyden suojelemiseksi riittävin turvallisuusmarginaalein, jotta voitaisiin suojella kansalaisten hyvinvointia kaikilta tunnetuilta tai odotetuilta haitallisilta vaikutuksilta, ja niitä käytetään kansallisen ilmanlaatumääräyksen asettamiseen. Asetettaessa liitteeseen II sisältyviä päästörajoja ja/tai vähennyksiä Kanadaa ja Amerikan yhdysvaltoja varten hyödynnetään yhdennettyjä arviointimalleja ja ilmanlaatumääräystä.

LIITE II

PÄÄSTÖRAJAT

Jäljempänä taulukoissa luetellut päästörajat liittyvät tämän pöytäkirjan 3 artiklan 1 ja 10 kappaleen määräyksiin. Vuosien 1980 ja 1990 päästörajat ja prosentteina esitetyt päästövähennykset luetellaan ainoastaan tiedottamistarkoituksessa.







Taulukko 1. Päästörajat rikille (tuhat tonnia SO2:ta vuodessa) Sopimuspuoli Päästötasot Päästörajat 2010 Päästöjen vähentämisprosentit vuodelle 2010 (vertailuvuosi 1990) 1980 1990 Armenia 141 73 73 0 % Itävalta 400 91 39 -57 % Valko-Venäjä 740 637 480 -25 % Belgia 828 372 106 -72 % Bulgaria 2 050 2 008 856 -57 % Kanada, kansallinen () 4 643 3 236 PEMA (SOMA) 3 135 1 873 Kroatia 150 180 70 -61 % Tsekin tasavalta 2 257 1 876 283 -85 % Tanska 450 182 55 -70 % Suomi 584 260 116 -55 % Ranska 3 208 1 269 400 -68 % Saksa 7 514 5 313 550 -90 % Kreikka 400 509 546 7 % Unkari 1 633 1 010 550 -46 % Irlanti 222 178 42 -76 % Italia 3 757 1 651 500 -70 % Latvia — 119 107 -10 % Liechtenstein 0,39 0,15 0,11 -27 % Liettua 311 222 145 -35 % Luxemburg 24 15 4 -73 % Alankomaat 490 202 50 -75 % Norja 137 53 22 -58 % Puola 4 100 3 210 1 397 -56 % Portugali 266 362 170 -53 % Moldovan tasavalta 308 265 135 -49 % Romania 1 055 1 311 918 -30 % Venäjän federaatio () 7 161 4 460 PEMA 1 062 1 133 635 -44 % Slovakia 780 543 110 -80 % Slovenia 235 194 27 -86 % Espanja () 2 959 2 182 774 -65 % Ruotsi 491 119 67 -44 % Sveitsi 116 43 26 -40 % Ukraina 3 849 2 782 1 457 -48 % Yhdistynyt kuningaskunta 4 863 3 731 625 -83 % Amerikan yhdysvallat () Euroopan yhteisö 26 456 16 436 4 059 -75 % (1) Kanadan on tämän pöytäkirjan ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään ilmoitettava päästöraja rikille joko kansallisella tasolla tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen osalta ja sen on pyrittävä asettamaan raja-arvo vuotta 2010 varten. Rikin epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueena on rikkioksidien hallinta-alue (SOMA), joka on nimetty rikkipäästöjen edelleen vähentämisestä Oslossa 14. kesäkuuta 1994 tehdyn pöytäkirjan mukaisesti Kaakkois-Kanadan SOMA-alueeksi. Tämä on 1 000 000 km2 käsittävä alue, johon kuuluu koko Prinssi Edwardin saaren provinssin, Nova Scotian provinssin ja New Brunswickin provinssin alue, koko Quebecin provinssin alue sen suoran eteläpuolella, joka kulkee Saint Lawrencen lahden pohjoisrannikolla sijaitsevasta Havre-St.Pierrestä siihen Quebecin ja Ontarion väliseen rajankohtaan, joka leikkaa James Bayn rantaviivan, sekä koko Ontarion provinssin alue sen suoran eteläpuolella, joka kulkee siitä Quebecin ja Ontarion välisestä rajankohdasta, joka leikkaa James Bayn rantaviivan, lähellä Yläjärven pohjoisrantaa sijaitsevaan Nipigonjokeen. (2) Luvut koskevat EMEP:n soveltamisalan eurooppalaista osaa. (3) Amerikan yhdysvaltojen on tämän pöytäkirjan ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään ilmoitettava tähän liitteeseen sisällytettäväksi: a) rikin kiinteitä ja liikkuvia lähteitä koskevat erityiset päästöjen vähentämistoimenpiteet, joita sovelletaan joka kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueella, mikäli Yhdysvallat on ilmoittanut rikkiä varten epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen sisällytettäväksi liitteeseen III; b) arvion rikin päästöjen kokonaismäärästä vuotta 1990 varten joko kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen osalta; c) ohjeellisen arvon rikin päästöjen kokonaismäärästä vuotta 2010 varten joko kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen osalta; ja d) tähän liittyvät arviot rikkipäästöjen prosenttimääräisistä vähennyksistä. Kohta b sisällytetään taulukkoon ja kohdat a, c ja d taulukon alaviitteeseen.







Taulukko 2. Päästörajat typen oksideille (tuhat tonnia NO2:ta vuodessa) Sopimuspuoli Päästötasot 1990 Päästörajat 2010 Päästöjen vähentämisprosentit vuodelle 2010 (vertailuvuosi 1990) Armenia 46 46 0 % Itävalta 194 107 -45 % Valko-Venäjä 285 255 -11 % Belgia 339 181 -47 % Bulgaria 361 266 -26 % Kanada () 2 104 Kroatia 87 87 0 % Tsekin tasavalta 742 286 -61 % Tanska 282 127 -55 % Suomi 300 170 -43 % Ranska 1 882 860 -54 % Saksa 2 693 1 081 -60 % Kreikka 343 344 0 % Unkari 238 198 -17 % Irlanti 115 65 -43 % Italia 1 938 1 000 -48 % Latvia 93 84 -10 % Liechtenstein 0,63 0,37 -41 % Liettua 158 110 -30 % Luxemburg 23 11 -52 % Alankomaat 580 266 -54 % Norja 218 156 -28 % Puola 1 280 879 -31 % Portugali 348 260 -25 % Moldovan tasavalta 100 90 -10 % Romania 546 437 -20 % Venäjän federaatio () 3 600 PEMA 360 265 -26 % Slovakia 225 130 -42 % Slovenia 62 45 -27 % Espanja () 1 113 847 -24 % Ruotsi 338 148 -56 % Sveitsi 166 79 -52 % Ukraina 1 888 1 222 -35 % Yhdistynyt kuningaskunta 2 673 1 181 -56 % Amerikan yhdysvallat () Euroopan yhteisö 13 161 6 671 -49 % (1) Kanadan on tämän pöytäkirjan ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään toimitettava typen oksidien vuoden 1990 päästötasot ja vuoden 2010 päästörajat joko kansallisella tasolla tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-aluettaan varten, mikäli se on sellaisen ilmoittanut. (2) Luvut koskevat EMEP:n soveltamisalan eurooppalaista osaa. (3) Amerikan yhdysvaltojen on tämän pöytäkirjan ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään toimitettava tähän liitteeseen sisällytettäväksi: a) typen oksidien kiinteitä ja liikkuvia lähteitä koskevat erityiset päästöjen vähentämistoimenpiteet, joita sovelletaan joko kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueella, mikäli se on ilmoittanut typen oksideja varten epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen sisällytettäväksi liitteeseen III; b) arvion typen oksidien päästöjen kokonaismäärästä vuotta 1990 varten joko kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-aluetta (PEMA) varten; c) alustavan arvon typen oksidien päästöjen kokonaismäärästä vuotta 2010 varten joko kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen osalta; ja d) tähän liittyvät arviot rikkipäästöjen prosenttimääräisistä vähennyksistä. Kohta b sisällytetään taulukkoon ja kohdat a, c ja d sisällytetään taulukon alaviitteeseen.







Taulukko 3. Päästörajat ammoniakille (tuhat tonnia NH3:a vuodessa) Sopimuspuoli Päästötasot 1990 Päästörajat 2010 Päästöjen vähentämisprosentit vuodelle 2010 (vertailuvuosi 1990) Armenia 25 25 0 % Itävalta 81 66 -19 % Valko-Venäjä 219 158 -28 % Belgia 107 74 -31 % Bulgaria 144 108 -25 % Kroatia 37 30 -19 % Tsekin tasavalta 156 101 -35 % Tanska 122 69 -43 % Suomi 35 31 -11 % Ranska 814 780 -4 % Saksa 764 550 -28 % Kreikka 80 73 -9 % Unkari 124 90 -27 % Irlanti 126 116 -8 % Italia 466 419 -10 % Latvia 44 44 0 % Liechtenstein 0,15 0,15 0 % Liettua 84 84 0 % Luxemburg 7 7 0 % Alankomaat 226 128 -43 % Norja 23 23 0 % Puola 508 468 -8 % Portugali 98 108 10 % Moldovan tasavalta 49 42 -14 % Romania 300 210 -30 % Venäjän federaatio () 1 191 PEMA 61 49 -20 % Slovakia 62 39 -37 % Slovenia 24 20 -17 % Espanja () 351 353 1 % Ruotsi 61 57 -7 % Sveitsi 72 63 -13 % Ukraina 729 592 -19 % Yhdistynyt kuningaskunta 333 297 -11 % Euroopan yhteisö 3 671 3 129 -15 % (1) Luvut koskevat EMEP:n soveltamisalan eurooppalaista osaa.







Taulukko 4. Päästörajat haihtuville orgaanisille yhdisteille (tuhat tonnia haihtuvia orgaanisia yhdisteitä vuodessa) Sopimuspuoli Päästötasot 1990 Päästörajat 2010 Päästöjen vähentämisprosentit vuodelle 2010 (vertailuvuosi 1990) Armenia 81 81 0 % Itävalta 351 159 -55 % Valko-Venäjä 533 309 -42 % Belgia 324 144 -56 % Bulgaria 217 185 -15 % Kanada () 2 880 Kroatia 105 90 -14 % Tsekin tasavalta 435 220 -49 % Tanska 178 85 -52 % Suomi 209 130 -38 % Ranska 2 957 1 100 -63 % Saksa 3 195 995 -69 % Kreikka 373 261 -30 % Unkari 205 137 -33 % Irlanti 197 55 -72 % Italia 2 213 1 159 -48 % Latvia 152 136 -11 % Liechtenstein 1,56 0,86 -45 % Liettua 103 92 -11 % Luxemburg 20 9 -55 % Alankomaat 502 191 -62 % Norja 310 195 -37 % Puola 831 800 -4 % Portugali 640 202 -68 % Moldovan tasavalta 157 100 -36 % Romania 616 523 -15 % Venäjän federaatio () 3 566 PEMA 203 165 -19 % Slovakia 149 140 -6 % Slovenia 42 40 -5 % Espanja () 1 094 669 -39 % Ruotsi 526 241 -54 % Sveitsi 292 144 -51 % Ukraina 1 369 797 -42 % Yhdistynyt kuningaskunta 2 555 1 200 -53 % Amerikan yhdysvallat () Euroopan yhteisö 15 353 6 600 -57 % (1) Kanadan on tämän pöytäkirjan ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään toimitettava haihtuvien orgaanisten yhdisteiden vuoden 1990 päästötasot ja vuoden 2010 päästörajat joko kansallisella tasolla tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta- alueen osalta, mikäli se on sellaisen ilmoittanut. (2) Luvut koskevat EMEP:n soveltamisalan eurooppalaista osaa. (3) Amerikan yhdysvaltojen on tämän pöytäkirjan ratifioidessaan tai hyväksyessään tai siihen liittyessään toimitettava tähän liitteeseen sisällytettäväksi: a) haihtuvien orgaanisten yhdisteiden kiinteitä ja liikkuvia lähteitä koskevat erityiset päästöjen vähentämistoimenpiteet, joita sovelletaan joko kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueella, mikäli se on ilmoittanut haihtuvia orgaanisia yhdisteitä varten epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen sisällytettäväksi liitteeseen III; b) arvion haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen kokonaismäärästä vuotta 1990 varten joko kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen osalta; c) alustavan arvon haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen kokonaismäärästä vuotta 2010 varten joko kansallisesti tai epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen osalta; ja d) tähän liittyvät arviot haihtuvien orgaanisten yhdisteidenpäästöjen prosenttimääräisistä vähennyksistä. Kohta b sisällytetään taulukkoon ja kohdat a, c ja d taulukon alaviitteeseen.

LIITE III

EPÄPUHTAUKSIEN PÄÄSTÖJEN HALLINTA-ALUE (PEMA)

Tämän pöytäkirjan soveltamista varten nimetään seuraava epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alue:

Venäjän federaation epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alue

Alue kattaa Murmanskin oblastin (hallinnollisen alueen), Karjalan tasavallan, Leningradin oblastin (Pietari mukaan luettuna), Pskovin oblastin, Novgorodin oblastin ja Kaliningradin oblastin. Epäpuhtauksien päästöjen hallinta-alueen rajat ovat samat kuin näiden Venäjän federaation osien valtiolliset ja hallinnolliset rajat.

LIITE IV

KIINTEISTÄ LÄHTEISTÄ PERÄISIN OLEVIEN RIKKIPÄÄSTÖJEN RAJA-ARVOT

1. Osaa A sovelletaan muihin sopimuspuoliin kuin Kanadaan ja Amerikan yhdysvaltoihin, osaa B sovelletaan Kanadaan ja osaa C Amerikan yhdysvaltoihin.

A. Muut sopimuspuolet kuin Kanada ja Amerikan yhdysvallat 2. Osan A soveltamiseksi, taulukkoa 2 sekä 11 ja 12 kappaleita lukuun ottamatta, raja-arvolla tarkoitetaan laitoksesta vapautuviin poistokaasuihin sisältyvän kaasumaisen aineen enimmäismäärää, joka ei saa ylittyä. Jollei toisin ilmoiteta, raja-arvo lasketaan epäpuhtauden massana poistokaasujen tilavuutta kohden (mg/m3) olettaen, että kuivan kaasun lämpötila ja paine vastaavat vakio-olosuhteita (tilavuusolosuhteissa 273,15 K, 101,3 kPa). Poistokaasun happisisältöön sovelletaan jäljempänä taulukossa kutakin lähdeluokkaa varten annettuja arvoja. Laimennus poistokaasujen sisältämien epäpuhtauksien pitoisuuksien pienentämiseksi on kielletty. Laitteiston käynnistys-, alasajo- ja huoltovaiheita ei oteta huomioon. 3. Päästöjä tarkkaillaan ( 2 ) kaikissa tapauksissa. Raja-arvojen noudattaminen on tarkistettava. Valvontamenetelmiin voi kuulua jatkuvia tai jaksoittaisia mittauksia, tyyppihyväksyntä tai muita teknisesti luotettavia menetelmiä. 4. Näytteenotto kaikista epäpuhtauksista ja niiden analysoiminen sekä mittausjärjestelmien kalibrointiin käytettävät vertailumittaukset on suoritettava Euroopan standardointikomitean (CEN) tai Kansainvälisen standardointijärjestön (ISO) standardien mukaisesti. Odotettaessa CEN- tai ISO-standardien kehittämistä sovelletaan kansallisia standardeja. 5. Päästöjen mittauksia olisi tehtävä jatkuvasti silloin, kun SO2-päästöt ylittävät 75 kg/h. 6. Kun mitataan jatkuvasti uuden laitoksen päästöjä, päästörajoja noudatetaan, mikäli vuorokauden keskiarvot eivät ylitä raja-arvoa eikä mikään tunnin keskiarvo ylitä raja-arvoa 100 prosentilla. 7. Kun mitataan jatkuvasti olemassa olevan laitoksen päästöjä, päästörajoja noudatetaan, mikäli a) mikään kuukauden keskiarvoista ei ylitä raja-arvoja; ja b) 97 prosenttia kaikista 48 tunnin keskiarvoista ei ylitä raja- arvoja yli 110 prosentilla. 8. Kun tehdään jatkuvia mittauksia, päästönormien noudattamista koskevana vähimmäisvaatimuksena on, että keskiarvo, joka perustuu asianmukaiseen määrään edustavissa olosuhteissa suoritettuja mittauksia, ei ylitä päästöraja-arvoa. 9. Kattilat ja prosessiuunit, joiden lämpöteho on yli 50 MWth:



Taulukko 1. Kattiloiden SOx-päästöjen raja-arvot () Lämpöteho (MWth) Raja-arvo () (mg SO2/Nm3) Vaihtoehto kotimaisten kiinteiden polttoaineiden vähennystehokkuuksille Kiinteät ja nestemäiset polttoaineet, uudet laitokset 50-100 850 90 % () 100-300 850-200 () (lineaarinen vähennys) 92 % () > 300 200 () 95 % () Kiinteät polttoaineet, olemassa olevat laitokset 50-100 2 000 100-500 2 000 -400 (lineaarinen vähennys) > 500 400 50-150 40 % 150-500 40-90 % (lineaarinen suureneminen) > 500 90 % Kiinteät polttoaineet, olemassa olevat laitokset 50-300 1 700 300-500 1 700 -400 (lineaarinen vähennys) > 500 400 Kaasumaiset polttoaineet yleensä, uudet ja olemassa olevat laitokset 35 Nestekaasut, uudet ja olemassa olevat laitokset 5 Lämpöarvoltaan alhaiset kaasut (esim. jalostamoiden jäämien kaasutus tai koksauskaa- sujen polttaminen) Uudet 400 Olemassa olevat 800 Masuunikaasut Uudet 200 Olemassa olevat 800 Uudet polttolaitokset jalostamoissa (kaikkien uusien polttolaitosten keskiarvo) > 50 (jalostamoiden kokonaiskapasiteetti) 600 Olemassa olevat polttolaitokset jalostamoissa (kaikkien olemassa olevien polttolaitosten keskiarvo) 1 000 ( 1 ) Raja-arvoja ei sovelleta seuraaviin laitoksiin: — laitokset, joissa polttotuotteita käytetään välitöntä kuumentamista, kuivatusta tai muuta esineiden tai materiaalin käsittelyä varten, kuten toistokuumennusuunit ja lämpökäsittelyuunit, — jälkipolttolaitokset, ts. kaikki sellaiset tekniset laitteet, jotka on suunniteltu puhdistamaan poistokaasuja polttamalla ja jotka eivät toimi itsenäisenä polttolaitoksena, — katalyyttisten krakkauskatalyyttien talteenottoon tarkoitetut laitteet, — laitteet, joilla rikkivety muunnetaan rikiksi, — kemian teollisuuden reaktorit, — koksausuunit, — Cowperin uunit, — jätteidenpolttouunit, sekä — diesel-, bensiini- tai kaasumoottorilla toimivat laitokset tai polttoturbiinilla toimivat laitokset polttoaineesta riippumatta. (2) Referenssitila kuusi prosenttia happea kiinteille polttoaineille ja kolme prosenttia muille. (3) 400, kun raskaassa polttoöljyssä on rikkiäalle 0,25 %. (4) Mikäli laitos saavuttaa 300 Mg/Nm3 SO2, sen ei tarvitse täyttää vähennystehokkuuden vaatimuksia. 10. Kaasuöljy:



Taulukko 2. Raja-arvot kaasuöljyn rikkisisällölle () Rikkisisältö (prosentteina painosta) Kaasuöljy < 0,2 1.7.2000 jälkeen < 0,1 1.1.2008 jälkeen (1) ”Kaasuöljy” tarkoittaa öljytuotetta HS 2710:n rajoissa tai öljytuotetta, joka tislausrajojensa vuoksi kuuluu polttoaineeksi tarkoitettujen keskitisleiden ryhmään ja jonka määrästä vähintään 85 prosenttia, tislaushäviöt mukaan luettuna, tislautuu 350 °C:n lämpötilassa. Tämä määritelmä ei sisällä tieliikenteeseen tarkoitetuissa ajoneuvoissa ja liikkuvissa työkoneissa sekä maataloustraktoreissa käytettyjä polttoaineita. Meriliikenteessä käytettäväksi tarkoitettu kaasuöljy sisältyy määritelmään, mikäli se on edellä annetun kuvauksen mukainen tai sen viskositeetti tai tiheys on ISO 8217:ssa (1996) olevassa taulukossa 1 meriliikenteessä käytettäviksi tarkoitetuille tisleille määritetyn viskositeetin tai tiheyden mukainen. 11. Claus-laitos: laitokset, jotka tuottavat yli 50 tonnia rikkiä päivässä. a) rikin talteenotto 99,5 % uudessa laitoksessa; b) rikin talteenotto 97 % olemassa olevassa laitoksessa. 12. Titaanidioksidin tuotanto: uusissa ja olemassa olevissa laitoksissa titaanidioksidin tuotannossa mineralisointija kalsinointivaiheessa syntyvät päästöt on vähennettävä arvoon, joka on enintään 10 kiloa SO2:ta tuotettua titaanidioksiditonnia kohden.

B. Kanada 13. Seuraaviin lähdeluokkiin kuuluvista uusista kiinteistä lähteistä peräisin olevia päästöjä koskevat raja-arvot määritetään seuraavin perustein: käytettävissä olevat rajoittamistekniikkaa ja -tasoja, myös muissa maissa sovellettavia raja-arvoja, koskevat tiedot sekä asiakirja Canada Gazette, Part I. Department of the Environment. Thermal Power Generation Emissions - National Guidelines for New Stationary Sources, 15.5.1993, s. 1633-1638.

C. Amerikan yhdysvallat 14. Seuraaviin lähdeluokkiin kuuluvista uusista kiinteistä lähteistä peräisin olevia rikkidioksidien päästöjä koskevat raja-arvot määritetään seuraavissa asiakirjoissa: 1) Electric Utility Steam Generating Units - 40 Code of Federal Regulations (C.F.R.) Part 60, Subpart D, and Subpart Da; 2) Industrial-Commercial-Institutional Steam Generating Units - 40 C.F.R. Part 60; 3) Sulphuric Acid Plants - 40 C.F.R. Part 60, Subpart H; 4) Petroleum Refineries- 40 C.F.R. Part 60, Subpart J; 5) Primary Copper Smelters - 40 C.F.R. Part 60, Subpart P; 6) Primary Zinc Smelters - 40 C.F.R. Part 60, Subpart Q; 7) Primary Lead Smelters - 40 C.F.R. Part 60, Subpart R; 8) Stationary Gas Turbines - 40 C.F.R. Part 60, Subpart GG; 9) Onshore Natural Gas Processing - 40 C.F.R. Part 60, Subpart LLL; 10) Municipal Waste Combustors - 40 C.F.R. Part 60, Subpart Ea, and Subpart Eb; sekä 11) Hospital/Medical/Infectious Waste Incinerators - 40 C.F.R. Part 60, Subpart Ec.

LIITE V

KIINTEISTÄ LÄHTEISTÄ PERÄISIN OLEVIEN TYPEN OKSIDIEN PÄÄSTÖJEN RAJA-ARVOT

1. Osaa A sovelletaan muihin sopimuspuoliin kuin Kanadaan ja Amerikan yhdysvaltoihin, osaa B sovelletaan Kanadaan ja osaa C Amerikan yhdysvaltoihin.

A. Muut sopimuspuolet kuin Kanada ja Amerikan yhdysvallat 2. Osan A soveltamiseksi raja-arvolla tarkoitetaan laitoksen poistokaasuissa olevaa kaasumaisten aineiden määrää, joka ei saa ylittyä. Jollei muuta ilmoiteta, se lasketaan epäpuhtauksien määränä poistokaasujen määrästä (mg/ m3) siten, että oletuksena on kuivan kaasun lämpötilan ja paineen vakio-olosuhteet (tilavuusolosuhteissa 273,15 K, 101,3 kPa). Poistokaasun happisisältöön sovelletaan jäljempänä taulukossa kutakin lähdeluokkaa varten annettuja arvoja. Laimennus poistokaasujen sisältämien epäpuhtauksien pitoisuuksien pienentämiseksi on kielletty. Raja-arvot koskevat yleensä typpioksidia (NO) ja typpidioksidia (NO2), yhteiseltä nimeltään typen oksidit (NOx), ja ne ilmaistaan yleensä typpidioksidina. Laitteiston käynnistys-, alasajo-ja huoltovaiheita ei oteta huomioon. 3. Päästöjä tarkkaillaan ( 3 ) kaikissa tapauksissa. Raja-arvojen noudattaminen on tarkistettava. Valvontamenetelmiin voi kuulua jatkuvia tai jaksoittaisia mittauksia, tyyppihyväksyntä tai muita teknisesti luotettavia menetelmiä. 4. Näytteenotto kaikista epäpuhtauksista ja niiden analysoiminen sekä mittausjärjestelmien kalibrointiin käytettävät vertailumittaukset on suoritettava Euroopan standardointikomitean (CEN) tai Kansainvälisen standardointijärjestön (ISO) standardien mukaisesti. Odotettaessa CEN- tai ISO-standardien kehittämistä sovelletaan kansallisia standardeja. 5. Päästöjen mittauksia olisi tehtävä jatkuvasti silloin, kun NO2-päästöt ylittävät 75 kg/h. 6. Kun mittauksia tehdään jatkuvasti, lukuun ottamatta taulukkoon I sisältyvää olemassa olevaa polttolaitosta, päästörajoja noudatetaan, mikäli mitatut vuorokauden keskiarvot eivät ylitä raja-arvoa ja mikäli arvo minkään tunnin aikana ei ylitä raja-arvoa sadalla prosentilla. 7. Kun mitataan jatkuvasti taulukkoon 1 sisältyvän olemassa olevan laitoksen päästöjä, päästörajoja noudatetaan, mikäli a) mikään kuukauden keskiarvoista ei ylitä raja-arvoja; ja b) 95 prosenttia kaikista 48 tunnin keskiarvoista ei ylitä päästöjen raja-arvoja yli 110 prosentilla. 8. Kun tehdään jatkuvia mittauksia, päästönormien noudattamista koskevana vähimmäisvaatimuksena on, että asianmukainen määrä edustavissa olosuhteissa suoritetuista mittauksista ei ylitä päästöjen raja-arvoa. 9. Kattilat ja prosessiuunit, joiden lämpöteho on yli 50 MWth.



Taulukko 1. Kattiloiden NOx-päästöjen raja-arvot () Raja-arvo (mg/Nm3) () Kiinteät polttoaineet, uudet laitokset — Kattilat 50-100 MWth 400 — Kattilat 100-300 MWth 300 — Kattilat > 300 MWth 200 Kiinteät polttoaineet, olemassa olevat laitokset — Kiinteät polttoaineet yleensä 650 — Kiinteät polttoaineet, joissa on alle 10 % haihtuvia yhdisteitä 1 300 Nestemäiset polttoaineet, uudet laitokset — Kattilat 50-100 MWth 400 — Kattilat 100-300 MWth 300 — Kattilat > 300 MWth 200 Nestemäiset polttoaineet, olemassa olevat laitokset 450 Kaasumaiset polttoaineet, uudet laitokset Polttoaineet: maakaasu — Kattilat 50-300 MWth 150 — Kattilat > 300 MWth 100 Polttoaineet: kaikki muut kaasut 200 Kaasumaiset polttoaineet, olemassa olevat laitokset 350 ( 1 ) Raja-arvoja ei sovelleta seuraaviin laitoksiin: — laitokset, joissa polttotuotteita käytetään välitöntä kuumentamista, kuivatusta tai muuta esineiden tai materiaalin käsittelyä varten, kuten toistokuumennusuunit ja lämpökäsittelyuunit, — jälkipolttolaitokset, ts. kaikki sellaiset tekniset laitteet, jotka on suunniteltu puhdistamaan poistokaasuja polttamalla ja jotka eivät toimi itsenäisenä polttolaitoksena, — katalyyttisten krakkauskatalyyttien talteenottoon tarkoitetut laitteet, — laitteet, joilla rikkivety muunnetaan rikiksi, — kemian teollisuuden reaktorit, — koksausuunit, — Cowperin uunit, — jätteidenpolttouunit, sekä — diesel-, bensiini- tai kaasumoottorilla toimivat laitokset tai kaasuturbiinit polttoaineesta riippumatta. (2) Nämä arvot eivät koske kattiloita, joita käytetään alle 500 tuntia vuodessa. Referenssitila on kuusi prosenttia happea kiinteille polttoaineille ja kolme prosenttia muille. 10. Rannikoilla sijaitsevat kaasuturbiinit, joiden lämpöteho on yli 50 Mwth: NOx-päästöjen raja-arvoja, jotka ilmaistaan yksikkönä mg/Nm3 (O2-sisältö 15 %), sovelletaan yksittäiseen turbiiniin. Taulukossa 2 olevia raja- arvoja sovelletaan ainoastaan kuormituksen ollessa yli 70 prosenttia.



Taulukko 2. Rannikoilla sijaitsevien kaasuturbiinien NOx-päästöjen raja-arvot 50 MWth (Lämpöteho ISO:n ehtojen perusteella) Raja-arvo (mg/Nm3) Uudet laitokset, maakaasu () 50 () Uudet laitokset, nestemäiset polttoaineet () 120 Olemassa olevat laitokset, kaikki polttoaineet () — Maakaasu 150 — Nestekaasu 200 (1) Maakaasu on luonnossa esiintyvä metaani, jonka tilavuudesta enintään 20 prosenttia on inerttejä kaasuja ja muita aineosia. ( 2 ) 75 mg/Nm 3 seuraavissa tapauksissa: — lämmön ja sähkön yhdistetyn tuotannon järjestelmässä käytetty kaasuturbiini, tai — julkisessa kaasunjakeluverkossa käytetty kaasuturbiinikäyttöinen kompressori. (3) Tätä päästörajaa sovelletaan ainoastaan kevyt- ja keskitisleitä polttaviin kaasuturbiineihin. (4) Nämä arvot eivät koske kaasuturbiineita, joita käytetään alle 150 tuntia vuodessa. 11. Sementin tuotanto:



Taulukko 3. Sementin tuotannosta aiheutuvien NOx-päästöjen raja-arvot () Raja-arvo (mg/Nm3) Uudet laitokset (10 % O2) — Kuivat polttouunit 500 — Muut polttouunit 800 Olemassa olevat laitokset (10 % O2) 1 200 (1) Laitokset, joissa valmistetaan sementtiklinkkeriä kiertouuneissa, joiden tuotantokapasiteetti on yli 500 tonnia päivässä, tai muissa uuneissa, joiden tuotantokapasiteetti on yli 50 tonnia päivässä. 12. Kiinteät moottorit:



Taulukko 4. Uusien kiinteiden moottorien NOx-päästöjen raja-arvot Kapasiteetti, tekniikka, polttoaine-eritelmä Raja-arvo () (mg/Nm3) Kipinäsytytysmoottorit (= Otto), 4-tahtimoottorit, > 1 MWth — Laihaa polttoaineseosta käyttävät moottorit 250 — Kaikki muut moottorit 500 Puristussytytys (= Diesel) moottorit > 5 MWth — Polttoaine: maakaasu (ruiskutussytytysmoottori) 500 — Polttoaine: raskas polttoöljy 600 — Polttoaine: dieselöljy tai kaasuöljy 500 (1) Nämä arvot eivät koske moottoreita, joita käytetään alle 500 tuntia vuodessa. Referenssitila viisi prosenttia happea. 13. Metallien tuotanto ja prosessointi:



Taulukko 5. Raudan ja teräksen alkutuotannosta aiheutuvien NOx-päästöjen raja-arvot () Kapasiteetti, tekniikka, polttoaine-eritelmä Raja-arvo (mg /Nm3) Uudet ja olemassa olevat sintrauslaitokset 400 (1) Metallien tuotanto ja jalostus: metallin pasutus- ja sintrauslaitokset, raakaraudan tai -teräksen tuotantolaitokset (primaari- tai sekundaarifuusio), mukaan luettuna jatkuva valu, jonka kapasiteetti on yli 2,5 tonnia tunnissa, rautametallien jalostuslaitos (kuumavalssauksella kapasiteetin ylittäessä 20 tonnia raakaterästä tunnissa). 14. Typpihapon valmistus:



Taulukko 6. Typpihapon valmistuksesta, happokonsentraatioyksiköitä lukuun ottamatta, aiheutuvien NOx-päästöjen raja-arvot Kapasiteetti, tekniikka, polttoaine-eritelmä Raja-arvo (mg /Nm3) — Uudet laitokset 350 — Olemassa olevat laitokset 450

B. Kanada 15. Seuraaviin lähdeluokkiin kuuluvista uusista kiinteistä lähteistä peräisin olevia typen oksidien päästöjä koskevat raja-arvot määritetään seuraavin perustein: käytettävissä olevat rajoittamistekniikkaa sekä -tasoja, myös muissa maissa sovellettavia raja-arvoja koskevat tiedot sekä seuraavat asiakirjat: a) Canadian Council of Ministers of the Environment (CCME). National Emission Guidelines for Stationary Combustion Turbines. December 1992. PN1072; b) Canada Gazette, Part I. Department of the Environment. Thermal Power Generation Emissions - National Guidelines for New Stationary Sources. 15.5.1993, s. 1633-1638; sekä c) CCME. National Emission Guidelines for Cement Kilns. Maaliskuu 1998. PN1284.

C. Amerikan yhdysvallat 16. Seuraaviin lähdeluokkiin kuuluvista uusista kiinteistä lähteistä peräisin olevia typen oksidien päästöjä koskevat raja-arvot määritetään seuraavissa asiakirjoissa: a) Coal-fired Utility Units - 40 Code of Federal Regulations (C.F.R.) Part 76; b) Electric Utility Steam Generating Units - 40 Code of Federal Regulations (C.F.R.) Part 60, Subpart D, and Subpart Da; c) Industrial-Commercial-Institutional Steam Generating Units - 40 C.F.R. Part 60; Subpart Db; d) Nitric Acid Plants - 40 C.F.R. Part 60, Subpart G; e) Stationary Gas Turbines - 40 C.F.R. Part 60, Subpart GG; f) Municipal Waste Combustors - 40 C.F.R. Part 60, Subpart Ea, and Subpart Eb; sekä g) Hospital/Medical/Infectious Waste Incinerators - 40 C.F.R. Part 60, Subpart Ec.

LIITE VI

KIINTEISTÄ LÄHTEISTÄ PERÄISIN OLEVIEN HAIHTUVIEN ORGAANISTEN YHDISTEIDEN PÄÄSTÖJEN RAJA-ARVOT

1. Osaa A sovelletaan muihin sopimuspuoliin kuin Kanadaan ja Amerikan yhdysvaltoihin, osaa B sovelletaan Kanadaan ja osaa C Amerikan yhdysvaltoihin.

A. Muut sopimuspuolet kuin Kanada ja Amerikan yhdysvallat 2. Liitteen tämä osa koskee muiden haihtuvien orgaanisten yhdisteiden kuin metaanin (NMVOC-yhdisteiden) päästöjä, jotka ovat peräisin jäljempänä 8-21 kappaleessa lueteltavista kiinteistä lähteistä. Tämä osa ei koske laitoksia tai laitosten osia, jotka on tarkoitettu uusien tuotteiden ja prosessien tutkimiseen, kehittämiseen ja testaamisen. Kynnysarvot annetaan jäljempänä olevissa alakohtaisissa taulukoissa. Ne viittaavat yleensä liuottimien kulutukseen tai päästöjen massavirtaan. Kun yksi toiminnanharjoittaja suorittaa samassa paikassa ja samassa laitoksessa useita saman alaotsikon alle kuuluvia toimintoja, näihin toimintoihin liittyvä liuottimien kulutus tai päästöjen massavirta lasketaan yhteen. Jos kynnysarvoa ei ilmoiteta, annettu raja-arvo koskee kaikkia kyseisiä laitoksia. 3. Tämän liitteen osassa A: a) ’bensiinin varastointi ja jakelu’ tarkoittaa bensiinin lastaamista rekkoihin, rautatievaunuihin, proomuihin ja merialuksiin varastoissa ja öljynjalostamoiden lähettämöissä, lukuun ottamatta liikkuvia lähteitä koskevien asianomaisten asiakirjojen soveltamisalaan kuuluvaa ajoneuvojen tankkaamista huoltoasemilla; b) ’liimaus’ tarkoittaa prosessia, jossa liima levitetään johonkin pintaan, lukuun ottamatta painatusprosesseihin sekä puun ja muovin laminointiin liittyvää liimausta ja laminointia; c) ’puun ja muovin laminointi’ tarkoittaa puun ja/tai muovin kiinnittämistä yhteen laminoitujen tuotteiden valmistamiseksi; d) ’maalaus- ja pinnoitusprosessit’ tarkoittaa metalli- ja muovipintojen levittämistä henkilöautoihin, rekkojen ohjaamoihin, rekkoihin, linja-autoihin tai puupintoihin ja käsittää prosessit, joissa levitetään yksi tai useampia kerroksia jatkuvaa kalvoa: i) uusiin ajoneuvoihin, jotka on määritelty (katso jäljempänä) ajoneuvoluokkaan M1 sekä ajoneuvoluokkaan N1, jos ne maalataan samassa laitoksessa kuin M1-luokan ajoneuvot; ii) rekkojen ohjaamoihin, jotka on määritelty ajajan majoitustilaksi, sekä kaikkeen ajoneuvoluokkien N2 ja N3 mukaiseen majoitukseen liittyvään tekniseen välineistöön; iii) pakettiautoihin ja rekkoihin, jotka on määritelty ajoneuvoluokkiin N1, N2 ja N3 mutta jotka eivät sisällä rekkojen ohjaamoita; iv) linja-autoihin, jotka on määritelty ajoneuvoluokkiin M2 ja M3; ja v) muihin metalli- ja muovipintoihin, mukaan luettuina muun muassa lentokoneiden, laivojen ja junien pinnat, sekä puupintoihin ja tekstiili-, folio- ja paperipintoihin. Tämä lähdeluokka ei sisällä kappaleiden pinnoitusta metallilla elektroforeesi- tai kemiallista sumutustekniikkaa käyttäen. Jos maalaus- tai pinnoitusprosessi käsittää vaiheen, jossa sama kappale painetaan, kyseistä painatusvaihetta pidetään maalaus- tai pinnoitusprosessin osana. Erillisinä toimintoina suoritettuja painatusprosesseja ei kuitenkaan lueta kuuluviksi tähän kohtaan. Tässä määritelmässä — Ml-luokan ajoneuvot ovat matkustajien kuljettamiseen käytettäviä ajoneuvoja, joissa on kuljettajan istuimen lisäksi istuimet enintään kahdeksalle matkustajalle, — M2-luokan ajoneuvot ovat matkustajien kuljettamiseen käytettäviä ajoneuvoja, joissa on kuljettajan istuimen lisäksi istuimet yli kahdeksalle matkustajalle ja joiden suurin massa on enintään 5 tonnia, — M3-luokan ajoneuvot ovat matkustajien kuljettamiseen käytettäviä ajoneuvoja, joissa on kuljettajan istuimen lisäksi istuimet yli kahdeksalle matkustajalle ja joiden suurin massa on yli 5 tonnia, — Nl-luokan ajoneuvot ovat tavaroiden kuljettamiseen käytettäviä ajoneuvoja, joiden suurin massa on enintään 3,5 tonnia, — N2-luokan ajoneuvot ovat tavaroiden kuljettamiseen käytettäviä ajoneuvoja, joiden suurin massa on yli 3,5 tonnia mutta enintään 12 tonnia, — N3-luokan ajoneuvot ovat tavaroiden kuljettamiseen käytettäviä ajoneuvoja, joiden suurin massa on yli 12 tonnia; e) ’jatkuvatoiminen nauhapinnoitus’ tarkoittaa prosessia, jossa rulla terästä, ruostumatonta terästä, päällystettyä terästä, kupariseoksia tai alumiininauhaa pinnoitetaan joko kalvon muodostuksella tai laminoinnilla jatkuvassa prosessissa; f) ’kemiallinen pesu’ tarkoittaa teollista tai kaupallista prosessia, jossa käytetään haihtuvia orgaanisia yhdisteitä vaatteiden, huonekalujen tai vastaavien kulutustavaroiden puhdistamiseen tarkoitetussa laitoksessa, lukuun ottamatta tahrojen ja jälkien poistamista manuaalisesti tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa; g) ’maalien, pinnoitteiden, lakkojen, painovärien ja liimojen valmistus’ tarkoittaa maalien, pinnoitteiden, lakkojen, painovärien ja liimojen sekä niiden välituotteiden valmistusta, kun se tapahtuu samassa laitoksessa sekoittamalla pigmenttejä, hartseja ja liima-aineita orgaanisiin liuottimiin tai muihin kantoaineisiin. Tähän luokkaan kuuluvat myös dispergointi ja esidispergointi, tietyn viskositeetin tai värisävyn säätäminen sekä lopputuotteiden pakkaaminen; h) ’painatus’ tarkoittaa tekstin ja/tai kuvien jäljentämistä, jossa painoväri siirretään painopinnan avulla jollekin pinnalle, ja se käsittää seuraavat osaprosessit: i) fleksopaino: painatusprosessi, jossa painopintana käytetään kumia tai kimmoisia valopolymeerejä, joiden päällä painovärit ovat painamatta jätettävien alueiden yläpuolella, ja jossa käytetään haihtumalla kuivuvia nestemäisiä painovärejä; ii) heatset-rainaoffset: rainapainatusprosessi, jossa käytetään painopintaa siten, että painettava ja painamatta jätettävä alue ovat samassa tasossa; raina tarkoittaa sitä, että painettava materiaali syötetään koneeseen rullalta eikä erillisinä arkkeina. Painamatta jätettävä alue käsitellään vettä imeväksi ja siten painoväriä hylkiväksi. Painettava alue käsitellään siten, että se ottaa vastaan ja välittää edelleen painovärin painettavalle pinnalle. Haihtuminen tapahtuu uunissa, jossa käytetään kuumaa ilmaa painetun materiaalin kuumentamiseksi; iii) julkaisusyväpaino: syväpaino, jota käytetään aikakausilehdissä, esitteissä, luetteloissa tai vastaavissa tuotteissa olevan paperin painatukseen tolueenipohjaisia painovärejä käyttäen, iv) syväpaino: painatusprosessi, jossa käytetään lieriömäistä painopintaa, jolloin painettava alue on painamatta jätettävän alueen alapuolella, ja jossa käytetään nestemäisiä painovärejä, jotka kuivuvat haihtumalla. Syvennykset täytetään painovärillä ja painamatta jätettävät alueet puhdistetaan ylimääräisestä painoväristä ennen kuin painettava pinta koskettaa lieriötä ja nostaa painovärin syvennyksistä, v) rotaatioseripaino: rainapainatusprosessi, jossa painoväri puristetaan painettavalle pinnalle huokoisen painopinnan läpi, jolloin painettava alue on avoinna ja painamatta jätettävä alue on eristetty, ja jossa käytetään nestemäisiä painovärejä, jotka kuivuvat ainoastaan haihtumalla. Raina tarkoittaa sitä, että painettava materiaali syötetään koneeseen rullalta eikä erillisinä arkkeina, vi) painatusprosessiin liittyvä laminointi: kahden tai useamman joustavan materiaalin liittäminen yhteen laminaattien tuottamiseksi, ja vii) lakkaus: prosessi, jossa lakka tai liima levitetään joustavalle materiaalille pakkausmateriaalin myöhempää sulkemista varten; i) ’lääketeollisuus’ tarkoittaa lääkkeiden kemiallista synteesiä, käymisprosessia, uuttoa, formulointia ja viimeistelyä sekä raaka-aineiden valmistusta, jos se tapahtuu samassa paikassa; j) ’luonnon tai synteettisen kumin jalostus’ tarkoittaa luonnonkumin tai synteettisen kumin sekoitus-, jauhamis-, seostus-, kalanterointi-, ekstrudointi- ja vulkanointiprosessia sekä kaikkia lisäprosesseja, joissa luonnonkumia tai synteettistä kumia käsitellään lopputuotteen saamiseksi; k) ’pintojen puhdistus’ tarkoittaa kemiallista pesua lukuun ottamatta prosessia, jossa käytetään orgaanisia liuottimia epäpuhtauksien poistamiseksi materiaalin pinnalta rasvanpoisto mukaan luettuna; puhdistusprosessia, johon kuuluu useampi kuin yksi vaihe ennen jotakin muuta prosessin vaihetta tai sen jälkeen, pidetään yhtenä pinnanpuhdistusprosessina. Prosessilla tarkoitetaan tuotteiden pinnan puhdistusta eikä prosessissa käytettävän laitteiston puhdistusta; l) ’kasviöljyjen ja eläinrasvojen uutto sekä kasviöljyjen jalostustoiminnot’ tarkoittaa kasviöljyjen uuttamista siemenistä ja muista kasviaineksista, kuivajäämien käsittelyä rehun tuottamiseksi sekä siemenistä, kasvi- ja/tai eläinaineksista saatujen rasvojen ja kasviöljyjen jalostusta; m) ’ajoneuvojen korjausmaalaus’ tarkoittaa teollista tai kaupallista maalaustoimintoa ja siihen liittyviä rasvanpoistotoimintoja, joilla tehdään: i) maantieajoneuvojen tai niiden osien maalaus, joka suoritetaan osana ajoneuvon korjausta, entistämistä tai koristelua tuotantolaitoksen ulkopuolella; tai ii) maantieajoneuvojen tai niiden osien alkuperäinen maalaus korjaustyyppisillä materiaaleilla, kun se suoritetaan alkuperäisten tuotantolinjojen ulkopuolella; tai iii) perävaunujen (myös puoliperävaunujen) maalaus; n) ’puupintojen kyllästäminen’ tarkoittaa prosessia, jossa puutavara kyllästetään suoja-aineella; o) ’vakio-olosuhteet’ tarkoittaa 273,15 K:n lämpötilaa ja 101,3 kPa:n ilmanpainetta; p) ’NMVOC-yhdisteet’ tarkoittaa metaania lukuun ottamatta kaikkia haihtuvia orgaanisia yhdisteitä, joiden höyrynpaine on 273,15 K:n lämpötilassa vähintään 0,01 kPa tai joilla on vastaava haihtuvuus tietyissä käyttöolosuht