02011R0327 — FI — 09.01.2017 — 002.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

►B KOMISSION ASETUS (EU) N:o 327/2011, annettu 30 päivänä maaliskuuta 2011, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/125/EY täytäntöönpanemisesta ottoteholtaan vähintään 125 watin ja enintään 500 kilowatin moottoreilla varustettujen puhaltimien ekologista suunnittelua koskevien vaatimusten osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 090 6.4.2011, s. 8)

Muutettu:









▼B

KOMISSION ASETUS (EU) N:o 327/2011,

annettu 30 päivänä maaliskuuta 2011,

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/125/EY täytäntöönpanemisesta ottoteholtaan vähintään 125 watin ja enintään 500 kilowatin moottoreilla varustettujen puhaltimien ekologista suunnittelua koskevien vaatimusten osalta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)







1 artikla

Kohde ja soveltamisala

1. Tällä asetuksella vahvistetaan ekosuunnitteluvaatimukset puhaltimien markkinoille saattamiselle ja käyttöönotolle, mukaan lukien puhaltimet, jotka on rakenteellisesti integroitu muihin direktiivin 2009/125/EY soveltamisalaan kuuluviin energiaan liittyviin tuotteisiin.

2. Tätä asetusta ei sovelleta puhaltimiin, jotka on rakenteellisesti integroitu

i) tuotteisiin, joissa on ainoastaan yksi enintään 3 kilowatin sähkömoottori ja joissa puhallin on kytketty samaan akseliin, jota käytetään päätoiminnon käyttämiseen;

ii) kuivausrumpuihin ja kuivaaviin pyykinpesukoneisiin, joiden suurin ottoteho on enintään 3 kilowattia;

iii) liesituulettimiin, joiden suurin puhaltimeen (puhaltimiin) liittyvä kokonaisottoteho on alle 280 wattia.

3. Tätä asetusta ei sovelleta puhaltimiin, jotka

a) on erityisesti suunniteltu toimimaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/9/EY ( 1 ) määritellyissä räjähdysvaarallisissa tiloissa;

b) on suunniteltu käytettäviksi ainoastaan lyhytaikaisesti hätätilanteissa neuvoston direktiivissä 89/106/EY ( 2 ) asetettujen paloturvallisuusvaatimusten mukaisesti;

c) on erityisesti suunniteltu toimimaan

i) a) siirrettävän kaasun käyttölämpötilojen ollessa yli 100 °C; b) puhallinta käyttävän moottorin ympäristön lämpötilan ollessa yli 65 °C, jos moottori on sijoitettu kaasuvirran ulkopuolelle;

ii) siirrettävän kaasun vuotuisen keskilämpötilan ja/tai moottorin ympäristön lämpötilan, jos moottori on sijoitettu kaasuvirran ulkopuolelle, ollessa alle – 40 °C;

iii) syöttöjännitteellä > 1 000 V AC tai > 1 500 V DC;

iv) myrkyllisissä, voimakkaasti syövyttävissä tai helposti syttyvissä ympäristöissä taikka ympäristöissä, joissa on hankaavaa ainesta;

d) saatetaan markkinoille ennen 1 päivää tammikuuta 2015 varaosana samanlaisille puhaltimille, jotka on rakenteellisesti integroitu tuotteisiin, jotka saatetaan markkinoille ennen 1 päivää tammikuuta 2013;

jolloin pakkauksessa, tuotetiedoissa ja teknisessä dokumentaatiossa on kuitenkin selvästi ilmoitettava a, b ja c alakohdan tapauksessa, että puhallinta saa käyttää ainoastaan sen suunniteltuun käyttötarkoitukseen, ja d alakohdan tapauksessa tuotteet, joiden kanssa sitä on tarkoitus käyttää;

▼M1

e) on suunniteltu toimimaan siten, että optimaalinen energiatehokkuus saavutetaan kierrosnopeuden ollessa vähintään 8 000 kierrosta minuutissa.

▼B

2 artikla

Määritelmät

Direktiivissä 2009/125/EY annettujen määritelmien lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan

1) ”puhaltimella” pyörivillä siivillä varustettua konetta, jota käytetään pitämään yllä sen läpi kulkevaa jatkuvaa kaasuvirtaa (yleensä ilmavirtaa), jonka voima massayksikköä kohti on enintään 25 kJ/kg, ja joka

— on suunniteltu käytettäväksi tai varustettavaksi ottoteholtaan vähintään 125 watin ja enintään 500 kilowatin (≥ 125 W ja ≤ 500 kW) sähkömoottorilla, joka pyörittää siipipyörää optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä,

— on aksiaalipuhallin, keskipakopuhallin, ristivirtapuhallin tai sekavirtauspuhallin,

— on mahdollisesti varustettu moottorilla, kun se saatetaan markkinoille tai otetaan käyttöön;

2) ”siipipyörällä” sitä puhaltimen osaa, joka tuottaa energiaa kaasuvirtaan ja josta käytetään myös nimitystä ”puhallinpyörä”;

3) ”aksiaalipuhaltimella” puhallinta, joka puhaltaa kaasua yhden tai useamman siipipyörän pyörimisakselin suuntaisesti pyörivän siipipyörän (pyörivien siipipyörien) aikaansaamalla pyörivällä sivuttaissuuntaisella liikkeellä. Aksiaalipuhallin on mahdollisesti varustettu sylinterimäisellä kotelolla, imu- tai paineaukon johdesiivillä taikka suutinlevyllä tai -renkaalla;

4) ”imuaukon johdesiivillä” siipiä, jotka on sijoitettu siipipyörän eteen kaasuvirran ohjaamiseksi kohti siipipyörää ja jotka voivat olla säädettävissä;

5) ”paineaukon johdesiivillä” siipiä, jotka on sijoitettu siipipyörän jälkeen kaasuvirran ohjaamiseksi poispäin siipipyörästä ja jotka voivat olla säädettävissä;

6) ”suutinlevyllä” levyä, joka on varustettu aukolla, johon puhallin sijoitetaan, ja jonka avulla puhallin voidaan kiinnittää muihin rakenteisiin;

7) ”suutinrenkaalla” rengasta, joka on varustettu aukolla, johon puhallin sijoitetaan, ja jonka avulla puhallin voidaan kiinnittää muihin rakenteisiin;

8) ”keskipakopuhaltimella” puhallinta, jossa kaasu johdetaan siipipyörään (-pyöriin) pääasiassa akselin suuntaisesti ja johdetaan pois kohtisuoraan akseliin nähden. Siipipyörässä on mahdollisesti yksi tai kaksi imuaukkoa tai kotelo;

9) ”radiaalisilla siivillä varustetulla keskipakopuhaltimella” keskipakopuhallinta, jossa siipipyörän (-pyörien) siipien suunta kehällä on kohtisuora (radiaalinen) pyörimisakseliin nähden;

10) ”eteenpäin kaartuvilla siivillä varustetulla keskipakopuhaltimella” keskipakopuhallinta, jossa siipipyörän (-pyörien) siipien suunta kehällä on eteenpäin pyörimisakseliin nähden;

11) ”taaksepäin kaartuvilla siivillä varustetulla keskipakopuhaltimella” keskipakopuhallinta, jossa siipipyörän (-pyörien) siipien suunta kehällä on taaksepäin pyörimisakseliin nähden;

12) ”kotelolla” siipipyörän ympärillä olevaa suojusta, joka ohjaa kaasuvirran kohti siipipyörää, siipipyörän läpi ja pois siipipyörästä;

13) ”taaksepäin kaartuvilla siivillä varustetulla koteloidulla keskipakopuhaltimella” siipipyörällistä keskipakopuhallinta, jossa siipien suunta kehällä on taaksepäin pyörimisakseliin nähden ja joka on koteloitu;

14) ”ristivirtapuhaltimella” puhallinta, jossa sekä siipipyörään sen kehältä tuleva että sieltä lähtevä kaasuvirta siipipyörän läpi kulkee pääasiassa kohtisuorassa siipipyörän akseliin nähden;

15) ”sekavirtauspuhaltimella” puhallinta, jossa kaasuvirta siipipyörän läpi on keskipako- ja aksiaalityyppisten puhaltimien kaasuvirtojen välimuoto;

16) ”lyhytaikaiskäytöllä” moottorin käyttöä vakiokuormituksella ajan, joka ei ole riittävän pitkä normaalin käyntilämpötilan saavuttamiseksi;

17) ”ilmanvaihtopuhaltimella” puhallinta, jota ei käytetä seuraavissa energiaan liittyvissä tuotteissa:

— kuivausrummut ja kuivaavat pyykinpesukoneet, joiden suurin ottoteho on yli 3 kilowattia,

— kotitalouksien ilmastointituotteiden sisätiloihin sijoitettavat yksiköt ja sisätiloihin sijoitettavat ilmastointilaitteet, joissa ilmastoinnin suurin antoteho on enintään 12 kilowattia,

— tietotekniikkatuotteet;

18) ”ominaissuhteella” puhaltimen paineaukolla mitattua tyhjäkäyntipainetta jaettuna puhaltimen imuaukolla mitatulla tyhjäkäyntipaineella puhaltimen optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä.

3 artikla

Ekosuunnitteluvaatimukset

1. Puhaltimien ekosuunnitteluvaatimukset asetetaan liitteessä I.

2. Kutakin liitteessä I olevassa 2 kohdassa asetettua puhaltimien energiatehokkuusvaatimusta sovelletaan seuraavan aikataulun mukaisesti:

a) Ensimmäinen vaihe : 1 päivästä tammikuuta 2013 ilmanvaihtopuhaltimien tavoite-energiatehokkuus ei saa olla liitteessä I olevan 2 kohdan taulukossa 1 määriteltyä tavoite-energiatehokkuutta alhaisempi.

b) Toinen vaihe : 1 päivästä tammikuuta 2015 kaikkien puhaltimien tavoite-energiatehokkuus ei saa olla liitteessä I olevan 2 kohdan taulukossa 2 määriteltyä tavoite-energiatehokkuutta alhaisempi.

3. Puhaltimien tuotetietoja ja niiden esitystapaa koskevat vaatimukset asetetaan liitteessä I olevassa 3 kohdassa. Näitä vaatimuksia sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013.

4. Liitteessä I olevassa 2 kohdassa asetettuja puhaltimien energiatehokkuusvaatimuksia ei sovelleta puhaltimiin, jotka on suunniteltu toimimaan

▼M1 —————

▼B

b) sovelluksissa, joissa ominaissuhde on yli 1,11;

c) kuljetuspuhaltimina, joita käytetään ei-kaasumaisten aineiden siirtämiseen teollisuusprosessien sovelluksissa.

5. Liitteessä I olevassa 2 kohdassa asetettujen sovellettavien hyötysuhdetasojen arvoja alennetaan 10 prosentilla taulukossa 1 ja 5 prosentilla taulukossa 2 sellaisten kaksikäyttöisten puhaltimien osalta, jotka on suunniteltu käytettäviksi ilmanvaihtoon sekä tavanomaisissa olosuhteissa että lyhytaikaisesti hätätilanteissa direktiivissä 89/106/EY asetettujen paloturvallisuusvaatimusten mukaisesti.

6. Ekosuunnitteluvaatimusten noudattamista koskevat mittaukset ja laskelmat on tehtävä liitteessä II vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.

4 artikla

Vaatimustenmukaisuuden arviointi

Direktiivin 2009/125/EY 8 artiklassa tarkoitettu vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely on joko mainitun direktiivin liitteessä IV säädetty sisäinen suunnittelun valvonta tai mainitun direktiivin liitteessä V säädetty vaatimustenmukaisuuden arvioinnin hallintajärjestelmä.

5 artikla

Tarkastusmenettely markkinavalvontaa varten

Suorittaessaan direktiivin 2009/125/EY 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja markkinavalvontatarkastuksia jäsenvaltioiden viranomaisten on noudatettava tämän asetuksen liitteessä III kuvattua tarkastusmenettelyä.

6 artikla

Ohjeelliset viitearvot

Markkinoiden parhaiten suoriutuvia puhaltimia tämän asetuksen voimaantuloajankohtana edustavat ohjeelliset viitearvot esitetään liitteessä IV.

7 artikla

Uudelleentarkastelu

Komissio tarkastelee tätä asetusta uudelleen viimeistään neljän vuoden kuluttua sen voimaantulosta ja esittää uudelleentarkastelun tulokset ekologisen suunnittelun kuulemisfoorumille. Uudelleentarkastelussa olisi erityisesti arvioitava mahdollisuuksia vähentää puhallintyyppien määrää, jotta voitaisiin lisätä energiatehokkuuteen perustuvaa kilpailua toiminnoiltaan samankaltaisten puhallinten kesken. Uudelleentarkastelussa olisi arvioitava myös sitä, voidaanko poikkeusten soveltamisalaa rajoittaa, mukaan lukien kaksikäyttöisiä puhaltimia koskevat vähennykset.

8 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.









LIITE I

PUHALTIMIEN EKOSUUNNITTELUVAATIMUKSET

1. Liitteessä I käytettävät määritelmät

1) ’Liitäntätapa’ tarkoittaa testi-, liitäntä- tai käyttöjärjestelyä, jolla määritellään testattavan puhaltimen imu- ja paineolosuhteet.

2) ’Liitäntätapa A’ tarkoittaa järjestelyä, jossa puhallin on vapaasti imevä ja vapaasti puhaltava.

3) ’Liitäntätapa B’ tarkoittaa järjestelyä, jossa puhallin on vapaasti imevä ja sen paineaukkoon on kiinnitetty kanava.

4) ’Liitäntätapa C’ tarkoittaa järjestelyä, jossa puhaltimen imuaukkoon on kiinnitetty kanava ja puhallin on vapaasti puhaltava.

5) ’Liitäntätapa D’ tarkoittaa järjestelyä, jossa puhaltimen imu- ja paineaukkoon on kiinnitetty kanava.

6) ’Hyötysuhdeluokka’ tarkoittaa puhaltimen kaasunpoistossa käytettävää energiamuotoa, jota käytetään puhaltimen energiatehokkuuden, joko staattisen hyötysuhteen tai kokonaishyötysuhteen, määrityksessä, jossa

a) ’puhaltimen staattista painetta’ (psf) on käytetty puhaltimen kaasutehon määritykseen puhaltimen staattisen hyötysuhteen määritykseen käytettävässä yhtälössä;

b) ’puhaltimen kokonaispainetta’ (pf) on käytetty puhaltimen kaasutehon määritykseen kokonaishyötysuhteen määritykseen käytettävässä yhtälössä.

7) ’Staattinen hyötysuhde’ tarkoittaa puhaltimen energiatehokkuutta, joka perustuu puhaltimen staattisen paineen (psf) mittaukseen.

8) ’Puhaltimen staattinen paine’ (psf) tarkoittaa puhaltimen kokonaispainetta (pf), josta vähennetään puhaltimen dynaaminen paine korjattuna Machin kertoimella.

9) ’Tyhjäkäyntipaine’ tarkoittaa painetta, joka mitataan virtaavan kaasun pisteessä, jos se pysähtyy isentrooppisen prosessin kautta.

10) ’Dynaaminen paine’ tarkoittaa painetta, jonka laskenta perustuu massavirtaan, kaasun keskimääräiseen tiheyteen puhaltimen paineaukolla ja paineaukon pinta-alaan.

11) ’Machin kerroin’ tarkoittaa tietyssä pisteessä vallitsevaan dynaamiseen paineeseen sovellettavaa korjauskerrointa, ja se määritellään tyhjäkäyntipaineeksi, josta on vähennetty paine, joka on suhteutettu absoluuttiseen nollapaineeseen, joka kohdistuu pisteeseen, joka on levossa suhteessa sitä ympäröivään kaasuun, jaettuna dynaamisella paineella.

12) ’Kokonaishyötysuhde’ tarkoittaa puhaltimen energiatehokkuutta, joka perustuu puhaltimen kokonaispaineen (pf) mittaukseen.

13) ’Puhaltimen kokonaispaine’ (pf) tarkoittaa puhaltimen paineaukolla vallitsevan tyhjäkäyntipaineen ja puhaltimen imuaukolla vallitsevan tyhjäkäyntipaineen välistä erotusta.

14) ’Hyötysuhdetaso’ tarkoittaa parametria, jota käytetään tietyn ottotehon puhaltimen tavoite-energiatehokkuuden laskennassa sen optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä (ilmaistaan parametrina ”N” puhaltimen energiatehokkuuden laskennassa).

15) ’Tavoite-energiatehokkuus’ ηtavoite tarkoittaa vähimmäisenergiatehokkuutta, joka puhaltimen on saavutettava täyttääkseen vaatimukset ja joka perustuu puhaltimen ottotehoon sen optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä, missä ηtavoite on arvo, joka saadaan liitteessä II olevassa 3 kohdassa olevasta asianmukaisesta yhtälöstä, kun energiatehokkuutta koskevassa kaavassa käytetään sovellettavaa hyötysuhdetason kokonaislukua N (liitteessä I olevan 2 kohdan taulukot 1 ja 2) ja puhaltimen kilowatteina ilmaistua ottotehoa Pe(d) sen optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä.

16) ’Taajuusmuuttaja’ tarkoittaa moottoriin ja puhaltimeen integroitua – tai yhtenä järjestelmänä toimivaa – sähköistä tehonmuunninta, joka jatkuvasti muuntaa sähkömoottoriin syötettävää sähkötehoa, jotta moottorin mekaanista lähtötehoa voidaan ohjata moottorilla käytettävän kuorman momentti- ja nopeusominaisuuksien mukaan, lukuun ottamatta jännityksensäätimiä, joissa muutetaan ainoastaan moottorin syöttöjännitettä.

17) ’Yleinen hyötysuhde’ on joko ’staattinen hyötysuhde’ tai ’kokonaishyötysuhde’ riippuen siitä, kumpaa sovelletaan.

2. Puhaltimen energiatehokkuusvaatimukset

Puhaltimien energiatehokkuutta koskevat vähimmäisvaatimukset esitetään taulukoissa 1 ja 2.







Taulukko 1 Puhaltimien energiatehokkuutta koskevat vähimmäisvaatimukset ensimmäisessä vaiheessa 1 päivästä tammikuuta 2013 Puhallintyypit Liitäntätapa (A–D) Hyötysuhdeluokka (staattinen tai kokonaishyötysuhde) Tehoalue P kilowatteina Tavoite-energiatehokkuus Hyötysuhdetaso (N) Aksiaalipuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N 36 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N 50 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N Eteenpäin kaartuvilla siivillä varustettu keskipakopuhallin ja radiaalisiivillä varustettu keskipakopuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N 37 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N 42 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N Taaksepäin kaartuvilla siivillä varustettu koteloimaton keskipakopuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 58 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N Taaksepäin kaartuvilla siivillä varustettu koteloitu keskipakopuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 58 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 61 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N Sekavirtauspuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 47 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 58 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N Ristivirtapuhallin B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 1,14 · ln(P) – 2,6 + N 13 10 < P ≤ 500 ηtavoite = N







Taulukko 2 Puhaltimien energiatehokkuutta koskevat vähimmäisvaatimukset toisessa vaiheessa 1 päivästä tammikuuta 2015 Puhallintyypit Liitäntätapa (A–D) Hyötysuhdeluokka (staattinen tai kokonaishyötysuhde) Tehoalue P kilowatteina Tavoite-energiatehokkuus Hyötysuhdetaso (N) Aksiaalipuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N 40 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N 58 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N Eteenpäin kaartuvilla siivillä varustettu keskipakopuhallin ja radiaalisiivillä varustettu keskipakopuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N 44 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N 49 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N Taaksepäin kaartuvilla siivillä varustettu koteloimaton keskipakopuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 62 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N Taaksepäin kaartuvilla siivillä varustettu koteloitu keskipakopuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 61 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 64 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N Sekavirtauspuhallin A, C staattinen 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 50 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N 62 10 < P ≤ 500 ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N Ristivirtapuhallin B, D kokonaishyötysuhde 0,125 ≤ P ≤ 10 ηtavoite = 1,14 · ln(P) – 2,6 + N 21 10 < P ≤ 500 ηtavoite = N

3. Puhaltimien tuotetietovaatimukset

1. Jäljempänä 2 kohdan 1–14 alakohdassa luetellut tiedot puhaltimista on esitettävä

a) puhaltimien teknisessä dokumentaatiossa

b) vapaasti käytettävissä olevilla puhaltimien valmistajien internetsivustoilla.

2. Seuraavat tiedot on esitettävä:

1) yleinen hyötysuhde (η) pyöristettynä yhteen desimaaliin

2) energiatehokkuuden määrityksessä käytetty liitäntätapa (A–D)

3) hyötysuhdeluokka (staattinen tai kokonaishyötysuhde)

4) hyötysuhdetaso optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä

5) onko puhaltimen hyötysuhteen laskennassa oletettu, että puhaltimen kanssa käytetään taajuusmuuttajaa, ja jos näin on, onko taajuusmuuttaja integroitu puhaltimeen vai onko se asennettava puhaltimen kanssa

6) valmistusvuosi

7) valmistajan nimi tai tavaramerkki, kaupparekisterinumero ja valmistuspaikka

8) tuotteen mallinumero

9) moottorin nimellinen ottoteho (nimelliset ottotehot) (kW), virtausnopeus(-nopeudet) ja paine(-et) optimaalisella energiatehokkuudella

10) kierrosnopeus minuutissa optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä

11) ominaissuhde

12) purkamista, kierrätystä tai käytön jälkeistä käsittelyä helpottavat tiedot

13) puhaltimen asentamiseen, käyttöön ja huoltoon liittyvät tiedot, joiden avulla voidaan minimoida puhaltimen ympäristövaikutukset ja taata sen optimaalinen käyttöikä

14) kuvaus muista puhaltimen energiatehokkuuden määrityksessä käytetyistä seikoista, kuten putkista, joita ei kuvailla liitäntätavassa ja joita ei toimiteta puhaltimen kanssa.

3. Tekniseen dokumentaatioon sisältyvät tiedot on annettava 2 kohdan 1–14 alakohdan mukaisessa järjestyksessä. Luettelossa käytettyjä sanamuotoja ei tarvitse noudattaa sanatarkasti. Tekstin sijaan tiedot voidaan esittää kaavioina, kuvina tai symboleina.

4. Edellä 2 kohdan 1, 2, 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitetut tiedot on merkittävä kestävällä tavalla puhaltimen arvokilpeen tai sen läheisyyteen ja 2 kohdan 5 alakohdan osalta on käytettävä jompaakumpaa seuraavista sanamuodoista:

— ”Puhaltimen kanssa on asennettava taajuusmuuttaja.”

— ”Puhaltimeen on integroitu taajuusmuuttaja.”

5. Valmistajien on annettava käyttöohjeissa tiedot puhaltimia koottaessa, asennettaessa tai huollettaessa noudatettavista varotoimista. Jos tuotetietovaatimuksia koskevan 2 kohdan 5 alakohdan mukaisesti ilmoitetaan, että puhaltimen kanssa on asennettava taajuusmuuttaja, valmistajien on annettava yksityiskohtaiset tiedot taajuusmuuttajan ominaisuuksista, jotta voidaan varmistaa kokoonpanon optimaalinen käyttö.









LIITE II

MITTAUKSET JA LASKELMAT

1. Liitteessä II käytettävät määritelmät

1) ”Imuaukon tilavuusvirta tyhjäkäynnillä” (q) on puhaltimen läpi tiettyä aikayksikköä kohti kulkevan kaasun määrä (m3/s), joka lasketaan jakamalla puhaltimen liikuttaman kaasun massa (kg/s) kyseisen kaasun tiheydellä puhaltimen imuaukolla (kg/m3).

2) ”Puristuvuuskerroin” on dimensioton luku, jolla kuvataan kaasuvirran puristuvuutta testin aikana ja joka lasketaan puhaltimen kaasuun kohdistaman mekaanisen työn suhteena työhön, joka kohdistuisi puristumattomaan fluidiin samalla massavirralla, kaasun tiheydellä imuaukolla ja painesuhteella ottaen huomioon puhaltimen paine ’kokonaispaineena’ (kp) tai ’staattisena paineena’ (kps).

3) kps tarkoittaa puhaltimen staattisen kaasutehon laskennassa käytettävää puristuvuuskerrointa.

4) kp tarkoittaa puhaltimen kokonaiskaasutehon laskennassa käytettävää puristuvuuskerrointa.

5) ”Loppukokoonpano” tarkoittaa puhaltimen loppuun saatettua tai paikalla suoritettua kokoonpanoa, joka sisältää kaikki tarvittavat osatekijät puhaltimen sähköenergian muuntamiseksi kaasutehoksi ilman, että puhaltimeen on tarpeen lisätä osia tai komponentteja.

6) ”Ei lopullinen kokoonpano” tarkoittaa ainakin siipipyörän sisältävää puhaltimen osien kokoonpanoa, joka edellyttää yhtä tai useampaa ulkopuolelta toimitettua komponenttia, jotta sähkövirta voitaisiin muuntaa puhaltimen kaasutehoksi.

7) ”Suora käyttö” tarkoittaa puhaltimen käyttöjärjestelyä, jossa siipipyörä kiinnitetään moottorin akseliin joko suoraan tai koaksiaalikytkimillä ja jossa siipipyörän nopeus on identtinen moottorin pyörimisnopeuden kanssa.

8) ”Voimansiirto” tarkoittaa puhaltimen käyttöjärjestelyä, jossa ei ole kyse edellä määritellystä suorasta käytöstä. Tällaisia käyttöjärjestelyjä ovat esimerkiksi hihnakäyttö taikka vaihteiston tai liukumuhvien käyttö.

9) ”Alhaisen hyötysuhteen käyttö” tarkoittaa voimansiirtoa hihnalla, jonka leveys on alle kolminkertainen suhteessa sen korkeuteen, tai käyttäen jotakin muuta voimansiirron muotoa, ei kuitenkaan korkean hyötysuhteen käyttöä.

10) ”Korkean hyötysuhteen käyttö” tarkoittaa voimansiirtoa hihnalla, jonka leveys on vähintään kolminkertainen suhteessa sen korkeuteen, tai käyttäen hammashihnaa tai hammasvaihteita.

2. Mittausmenetelmä

Tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten noudattamiseksi ja niiden noudattamisen varmentamiseksi tarvittavissa mittauksissa ja laskelmissa on käytettävä luotettavaa, tarkkaa ja toistettavissa olevaa menetelmää, jossa otetaan huomioon yleisesti parhaana pidetyt menetelmät ja jonka tulosten epävarmuuden katsotaan olevan alhainen, mukaan luettuina sellaisissa asiakirjoissa vahvistetut menetelmät, joiden viitenumerot on julkaistu tätä tarkoitusta varten Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

3. Laskentamenetelmä

Tietyn puhaltimen energiatehokkuuden laskentamenetelmä perustuu kaasutehon suhteeseen moottorin ottotehoon, jolloin puhaltimen kaasuteho saadaan kertomalla kaasun tilavuusvirta paine-erolla puhaltimen yli. Paine on joko staattinen tai kokonaispaine, joka on staattisen ja dynaamisen paineen summa riippuen liitäntätavasta ja hyötysuhdeluokasta.

3.1 Jos puhallin toimitetaan loppukokoonpanona, puhaltimen kaasuteho ja ottoteho mitataan sen optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä:

a) Jos puhaltimessa ei ole taajuusmuuttajaa, yleisen hyötysuhteen laskennassa käytetään seuraavaa yhtälöä:

ηe = Pu(s) / Pe ,

jossa:

ηe on yleinen hyötysuhde;

Pu(s) on 3.3 kohdan mukaisesti määritetty puhaltimen kaasuteho sen toimiessa optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä;

Pe on puhaltimen moottorin tulonavoissa mitattu teho puhaltimen toimiessa optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä.

b) Jos puhaltimessa on taajuusmuuttaja, yleisen hyötysuhteen laskennassa käytetään seuraavaa yhtälöä:

ηe = (Pu(s) / Ped) · Cc ,

jossa:

ηe on yleinen hyötysuhde;

Pu(s) on 3.3 kohdan mukaisesti määritetty puhaltimen kaasuteho sen toimiessa optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä;

Ped on puhaltimen taajuusmuuttajan tulonavoissa mitattu teho puhaltimen toimiessa optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä.

Cc on osakuorman kompensointitekijä seuraavasti: — moottorissa on taajuusmuuttaja ja Ped ≥ 5 kW, jolloin Cc = 1,04 — moottorissa on taajuusmuuttaja ja Ped < 5 kW, jolloin Cc = – 0,03 ln(Ped) + 1,088.

3.2 Jos puhallinta ei toimiteta lopullisessa kokoonpanossa, puhaltimen yleinen hyötysuhde lasketaan siipipyörän optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä käyttäen seuraavaa yhtälöä:

ηe = ηr · ηm · ηT · Cm · Cc ,

jossa:

ηe on yleinen hyötysuhde;

ηr on puhaltimen siipipyörän hyötysuhde, joka lasketaan kaavalla Pu(s) / Pa , jossa Pu(s) on 3.3 kohdan mukaisesti määritetty puhaltimen kaasuteho siipipyörän optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä; Pa on puhaltimen akseliteho siipipyörän optimaalisessa energiatehokkuuspisteessä;

ηm on moottorin nimellishyötysuhde asetuksen (EY) N:o 640/2009 mukaisesti, jos sitä sovelletaan. Jos moottori ei kuulu asetuksen (EY) N:o 640/2009 soveltamisalaan tai jos moottoria ei toimiteta, lasketaan moottorin nimellishyötysuhteen ηm oletusarvo käyttäen seuraavia arvoja: — jos suositeltu ottoteho ”Pe” on ≥ 0,75 kW, — ηm = 0,000278*(x3) – 0,019247*(x2) + 0,104395*x + 0,809761 — jossa x = Lg (Pe) — ja Pe määritellään 3.1 kohdan a alakohdassa; — jos suositeltu ottoteho ”Pe” on < 0,75 kW, — ηm = 0,1462*ln(Pe) + 0,8381 — ja Pe määritellään 3.1 kohdan a alakohdassa, jolloin puhaltimen valmistajan suositteleman ottotehon Pe olisi oltava riittävän suuri, jotta puhallin voi saavuttaa optimaalisen energiatehokkuuspisteensä, ottaen huomioon siirtojärjestelmistä mahdollisesti aiheutuvat häviöt;

ηT on käyttöjärjestelyn hyötysuhde, josta on käytettävä seuraavia oletusarvoja: — suoran käytön osalta ηT = 1,0; — jos kyse on 1 kohdan 9 alakohdassa määritellystä alhaisen hyötysuhteen käytöstä ja — — Pa ≥ 5 kW, ηT = 0,96 tai — 1 kW < Pa < 5 kW, ηT = 0,0175 * Pa + 0,8725 tai — Pa < 1 kW, ηT = 0,89 — jos kyse on 1 kohdan 10 alakohdassa määritellystä korkean hyötysuhteen käytöstä ja — — Pa ≥ 5 kW, ηT = 0,98 tai — 1 kW < Pa < 5 kW, ηT = 0,01 * Pa + 0,93 tai — Pa < 1 kW, ηT = 0,94

Cm on kompensointitekijä komponenttien yhteensovittamisen huomioon ottamiseksi = 0,9;

Cc on osakuorman kompensointitekijä: — jos moottorissa ei ole taajuusmuuttajaa Cc = 1,0 — moottorissa on taajuusmuuttaja ja Ped ≥ 5 kW, jolloin Cc = 1,04 — moottorissa on taajuusmuuttaja ja Ped < 5 kW, jolloin Cc = – 0,03 ln(Ped) + 1,088.

3.3 Puhaltimen kaasuteho Pu(s) (kW) lasketaan puhaltimen toimittajan valitseman liitäntätavan testimenetelmän mukaisesti:

a) Jos puhallin on mitattu liitäntätavan A mukaan, testauksessa käytettävä puhaltimen staattinen kaasuteho Pus saadaan yhtälöstä Pus = q · psf · kps.

b) Jos puhallin on mitattu liitäntätavan B mukaan, testauksessa käytettävä puhaltimen kaasuteho Pu saadaan yhtälöstä Pu = q · pf · kp.

c) Jos puhallin on mitattu liitäntätavan C mukaan, testauksessa käytettävä puhaltimen staattinen kaasuteho Pus saadaan yhtälöstä Pus = q · psf · kps.

d) Jos puhallin on mitattu liitäntätavan D mukaan, testauksessa käytettävä puhaltimen kaasuteho Pu saadaan yhtälöstä Pu = q · pf · kp.

4. Tavoite-energiatehokkuuden laskentamenetelmä

Tavoite-energiatehokkuus on energiatehokkuus, joka tiettyyn puhallintyyppiin kuuluvan puhaltimen on saavutettava tässä asetuksessa asetettujen vaatimusten noudattamiseksi (ilmaistu täysinä prosentteina). Tavoite-energiatehokkuus lasketaan hyötysuhdekaavoilla, jotka sisältävät sähköisen ottotehon Pe(d) ja liitteessä I määritellyn vähimmäishyötysuhdetason. Koko tehoalue katetaan kahdella kaavalla: ensimmäistä sovelletaan puhaltimiin, joiden ottoteho on vähintään 0,125 kW ja enintään 10 kW ja toista puhaltimiin, joiden ottoteho on yli 10 kW ja enintään 500 kW.

Energiatehokkuuden laskentakaavat on kehitetty kolmelle puhallintyyppiryhmälle eri puhallintyyppien erilaisten ominaisuuksien mukaan:

4.1 Aksiaalipuhaltimien, eteenpäin kaartuvilla siivillä varustettujen keskipakopuhaltimien ja radiaalisiivillä varustettujen keskipakopuhaltimien tavoite-energiatehokkuus lasketaan seuraavilla yhtälöillä:







Tehoalue 0,125 kW ≤ P ≤ 10 kW Tehoalue 10 kW < P ≤ 500 kW ηtavoite = 2,74 · ln(P) – 6,33 + N ηtavoite = 0,78 · ln(P) – 1,88 + N

jossa ottoteho P on sähköinen ottoteho Pe(d) ja N on vaaditun energiatehokkuustason kokonaisluku.

4.2 Taaksepäin kaartuvilla siivillä varustettujen koteloimattomien keskipakopuhaltimien, taaksepäin kaartuvilla siivillä varustettujen koteloitujen keskipakopuhaltimien ja sekavirtauspuhaltimien tavoite-energiatehokkuus lasketaan seuraavilla yhtälöillä:







Tehoalue 0,125 kW ≤ P ≤ 10 kW Tehoalue 10 kW < P ≤ 500 kW ηtavoite = 4,56 · ln(P) – 10,5 + N ηtavoite = 1,1 · ln(P) – 2,6 + N

jossa ottoteho P on sähköinen ottoteho Pe(d) ja N on vaaditun energiatehokkuustason kokonaisluku.

4.3 Ristivirtapuhaltimien tavoite-energiatehokkuus lasketaan seuraavilla yhtälöillä:







Tehoalue 0,125 kW ≤ P ≤ 10 kW Tehoalue 10 kW < P ≤ 500 kW ηtavoite = 1,14 · ln(P) – 2,6 + N ηtavoite = N

jossa ottoteho P on sähköinen ottoteho Pe(d) ja N on vaaditun energiatehokkuustason kokonaisluku.

5. Tavoite-energiatehokkuuden soveltaminen

Jotta energiatehokkuutta koskevat vähimmäisvaatimukset täyttyisivät on liitteessä II olevassa 3 kohdassa määritellyllä asianmukaisella menetelmällä lasketun puhaltimen yleisen hyötysuhteen ηe oltava yhtä suuri tai suurempi kuin hyötysuhdetason mukaan määräytyvä tavoitearvo ηtavoite.

▼M2









LIITE III

Markkinavalvontaviranomaisten suorittama tuotteiden vaatimustenmukaisuuden tarkastaminen

Tässä liitteessä määritellyt tarkastuksissa sallitut poikkeamat koskevat ainoastaan jäsenvaltioiden viranomaisten suorittamia mitattujen parametrien tarkastuksia, eikä valmistaja tai maahantuoja saa käyttää niitä sallittuna poikkeamana teknisessä dokumentaatiossa annettuja arvoja määrittäessään tai tulkitessaan näitä arvoja, jotta vaatimukset saataisiin täytettyä, tai ilmoittaakseen paremman suorituskyvyn jollain muulla tavoin.

Tarkastaessaan direktiivin 2009/125/EY 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti sitä, onko tuotemalli tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten mukainen, jäsenvaltioiden viranomaisten on tässä liitteessä tarkoitettujen vaatimusten osalta noudatettava seuraavaa menettelyä:

1) Jäsenvaltion viranomaisten on tarkastettava yksi mallia edustava laite.

2) Mallin katsotaan olevan sovellettavien vaatimusten mukainen, jos

a) teknisessä dokumentaatiossa direktiivin 2009/125/EY liitteessä IV olevan 2 kohdan mukaisesti annetut arvot (ilmoitetut arvot) ja tapauksen mukaan kyseisten arvojen laskemiseen käytetyt arvot eivät ole valmistajan tai maahantuojan kannalta suotuisampia kuin mainitun kohdan g alakohdan mukaisesti tehtyjen vastaavien mittausten tulokset; ja

b) ilmoitetut arvot ovat tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten mukaiset eivätkä vaaditut valmistajan tai maahantuojan julkaisemat tuotetiedot sisällä arvoja, jotka ovat valmistajan tai maahantuojan kannalta suotuisampia kuin ilmoitetut arvot; ja

c) kun jäsenvaltion viranomaiset testaavat mallia edustavaa laitetta, määritetyt arvot (testauksessa mitatut asiaankuuluvien parametrien arvot ja näiden mittausten perusteella lasketut arvot) ovat taulukossa 3 annettujen vastaavien tarkastuksissa sallittujen poikkeamien rajoissa.

3) Jos 2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitettuja tuloksia ei saavuteta, on katsottava, ettei kyseinen malli ole tämän asetuksen mukainen.

4) Jos 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua tulosta ei saavuteta:

a) sellaisten mallien osalta, joita valmistetaan alle viisi kappaletta vuodessa, on katsottava, ettei malli ole tämän asetuksen mukainen;

b) sellaisten mallien osalta, joita valmistetaan vähintään viisi kappaletta vuodessa, jäsenvaltion viranomaisten on testattava vielä kolme satunnaisesti valittua saman mallin laitetta. Mallin katsotaan olevan sovellettavien vaatimusten mukainen, jos näille kolmelle laitteelle määritettyjen arvojen aritmeettinen keskiarvo on taulukossa 3 annettujen vastaavien tarkastuksissa sallittujen poikkeamien rajoissa.

5) Jos 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettua tulosta ei saavuteta, on katsottava, ettei kyseinen malli ole tämän asetuksen mukainen.

6) Jäsenvaltion viranomaisten on toimitettava kaikki asiaa koskevat tiedot muiden jäsenvaltioiden viranomaisille ja komissiolle viipymättä sen jälkeen, kun mallin vaatimustenvastaisuutta koskeva päätös on tehty 3 kohdan, 4 kohdan a alakohdan ja 5 kohdan mukaisesti.

Jäsenvaltioiden viranomaisten on käytettävä liitteessä II vahvistettuja mittaus- ja laskentamenetelmiä.

Jäsenvaltion viranomaisten on tässä liitteessä tarkoitettujen vaatimusten osalta sovellettava ainoastaan taulukossa 3 esitettyjä tarkastuksissa sallittuja poikkeamia ja käytettävä ainoastaan 1–6 kohdassa kuvattua menettelyä. Muita poikkeamia, kuten yhdenmukaistetuissa standardeissa tai muissa mittausmenetelmissä sallittuja poikkeamia, ei saa soveltaa.







Taulukko 3 Tarkastuksissa sallitut poikkeamat Parametri Tarkastuksissa sallittu poikkeama Yleinen hyötysuhde (ηe ) Määritetyn arvon on oltava vähintään 90 prosenttia vastaavasta ilmoitetusta arvosta.

▼B









LIITE IV

6 ARTIKLASSA TARKOITETUT OHJEELLISET VIITEARVOT

Tämän asetuksen antamisajankohtana puhallinten paras markkinoilla saatavilla oleva teknologia esitetään taulukossa 1. Näitä viitearvoja ei välttämättä aina pystytä saavuttamaan kaikissa sovelluksissa tai koko tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvalla tehoalueella.







Taulukko 1 Puhallinten ohjeelliset viitearvot Puhallintyypit Liitäntätapa (A–D) Hyötysuhdeluokka (staattinen tai kokonaishyötysuhde) Hyötysuhdetaso Aksiaalipuhallin A, C staattinen 65 B, D kokonaishyötysuhde 75 Eteenpäin kaartuvilla siivillä varustettu keskipakopuhallin ja radiaalisiivillä varustettu keskipakopuhallin A, C staattinen 62 B, D kokonaishyötysuhde 65 Taaksepäin kaartuvilla siivillä varustettu koteloimaton keskipakopuhallin A, C staattinen 70 Taaksepäin kaartuvilla siivillä varustettu koteloitu keskipakopuhallin A, C staattinen 72 B, D kokonaishyötysuhde 75 Sekavirtauspuhallin A, C staattinen 61 B, D kokonaishyötysuhde 65 Ristivirtapuhallin B, D kokonaishyötysuhde 32