1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B KOMISSION ASETUS (EY)N:o 2316/1999,
annettu 22 päivänä lokakuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun neuvoston asetuksen (EY)N:o 1251/
1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
(EYVL L 280, 30.10.1999, s. 43)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Komission asetus (EY) N:o 1454/2000, annettu 3 päivänä heinäkuuta
2000L 163 28 4.7.2000
►M2 Komission asetus (EY) N:o 1157/2001, annettu 13 päivänä kesäkuuta
2001L 157 8 14.6.2001
►M3 Komission asetus (EY) N:o 2860/2000, annettu 27 päivänä joulukuuta
2000L 332 63 28.12.2000
►M4 Komission asetus (EY) N:o 556/2001, annettu 21 päivänä maaliskuuta
2001L 82 13 22.3.2001
►M5 Komission asetus (EY) N:o 327/2002, annettu 21 päivänä helmikuuta
2002L 51 14 22.2.2002
Oikaistu:
►C1 Oikaisu, EYVL L 328, 23.12.2000, s. 55 (2316/1999)
▼B
KOMISSION ASETUS (EY)N:o 2316/1999,
annettu 22 päivänä lokakuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun
neuvoston asetuksen (EY)N:o 1251/1999 soveltamista koskevista
yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 17
päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 (
1) ja erityisesti sen 9 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
1) Neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/92 (2), sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1624/98 (3), säädetty
tiettyjen peltokasvien viljelijöille tarkoitettu tukijärjestelmä onkorvattu asetuksella (EY) N:o 1251/1999. Uuteen järjestelmään
kuuluvien muutosten johdosta ja ottaen huomioon saatu kokemus
olisi yhdenmukaistettava ja tarvittaessa yksinkertaistettava pinta-alatukijärjestelmän soveltamista koskevia yksityiskohtaisiasääntöjä. Selkeyden vuoksi olisi laadittava uudelleen asetus jakoottava yhtenäiseksi tekstiksi erityisasetusten säännökset, jotka
käsittelevät tämän järjestelmän eri näkökohtia, nimittäin komis-
sion asetukset (ETY) N:o 2467/92 (
4), sellaisena kuin se on
muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3798/92 (5), (ETY) N:o 2836/
93 (6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY)
N:o 1503/97 (7), (EY) N:o 762/94 (8), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1981/98 (9), (EY) N:o
1098/94 (10) sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella
(EY) N:o 1945/1999 (11), (EY) N:o 1237/95 (12), sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2017/97 (13), (EY)
N:o 658/96 (14), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksilla (EY) N:o 610/1999 (15) ja (EY) N:o 1577/98 (16),
2) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklassa tarkoitetut pinta-alatuet olisi rajoitettava tiettyihin aloihin, jotka olisi täsmen-nettävä. Olisi säädettävä, että yhdestä viljelylohkosta saa saman
markkinointivuoden osalta jättää ainoastaan yhden pinta-alatuki-
hakemuksen; viljelylohkoa, josta on jätetty jonkin muun yhteisenmarkkinajärjestelyn alainen pinta-alatukea koskeva hakemussamana markkinointivuonna, ei voida hyväksyä tähän pinta-alajärjestelmään. Pinta-alatukea voidaan kuitenkin myöntääviljelyalalle, johon sovelletaan yhteisön rakenne- tai ympäristö-
politiikkaan kuuluvaa muuta tukijärjestelmää.
3) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklassa määritellään pinta-
alatukiin oikeutetut maa-alueet. Mainitussa artiklassa sallitaan
tiettyjä poikkeuksia, joita jäsenvaltioiden on hallinnoitava, mutta
ne eivät saa vaikuttaa vastoin asetuksen (EY) N:o 1251/1999säännöksiä. Tämän vaaran estämiseksi olisi säädettävä asianmu-1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 2
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 1.
(2) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 12.
(3) EYVL L 210, 28.7.1998, s. 3.
(4) EYVL L 246, 27.8.1992, s. 11.
(5) EYVL L 380, 24.12.1992, s. 24.
(6) EYVL L 260, 19.10.1993, s. 3.
(7) EYVL L 202, 30.7.1997, s. 48.
(8) EYVL L 90, 7.4.1994, s. 8.
(9) EYVL L 256, 19.9.1998, s. 8.
(10) EYVL L 121, 12.5.1994, s. 12.
(11) EYVL L 241, 11.9.1999, s. 14.
(12) EYVL L 121, 1.6.1995, s. 29.
(13) EYVL L 284, 16.10.1997, s. 36.
(14) EYVL L 91, 12.4.1996, s. 46.
(15) EYVL L 75, 20.3.1999, s. 24.
(16) EYVL L 206, 23.7.1998, s. 17.
▼B
kaisista toimenpiteistä, jotta voitaisiin pitää tukikelpoisen maan
kokonaispinta-ala muuttumattomana tai estää sitä kasvamastamerkittävästi. Tätä varten tietyt monivuotiset kasvit olisi otettava
mukaan viljelykiertoon. Myös rakenneuudistusohjelmaan
kuuluvat pinta-alat voidaan ottaa huomioon pinta-alatukeamyönnettäessä. Olisi määriteltävä rakenneuudistus, viljelypinta-alan merkittävä lisääntyminen sekä tukikelpoisen maan vaihta-mista tukikelvottomaan maahan koskevan velvoitteen käsite.
4) Olisi estettävä viljely ainoastaan pinta-alatuen saamiseksi;kylvöön ja viljelyn jatkamiseen liittyvät tietyt edellytykset olisimääriteltävä erityisesti öljy- ja valkuaiskasvien, pellavan jadurumvehnän osalta. Yhteisön viljelymenetelmien moninaisuudenhuomioon ottamiseksi olisi noudatettava paikallisia vaatimuksia.
5) Yhteisön laadun parantamiseen tähtäävän politiikan jatkamiseksi
pinta-alatuen hakijoiden oikeus tukeen rypsin- ja rapsinsiemenistä
olisi rajoitettava tiettyjä siemenlajikkeita ja -laatuja kylväneisiinviljelijöihin. Johdonmukaisuuden, yksinkertaisuuden ja hyvänhallinnon vuoksi tukikelpoisten lajikkeiden määrittelyssä olisikäytettävä viljelykasvien yhteistä lajikeluetteloa, joka on perus-
teltu neuvoston direktiivillä 70/457/ETY (
1), sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 98/96/EY (2), kuitenkin siten,
että selkeyden ja jatkuvuuden vuoksi markkinointivuodeksi 2000/2001 säilytetään viittaus edellisen järjestelmän mukaisesti tuki-kelpoisiin lajikkeisiin. Olisi täsmennettävä yhteisössänoudatettavat rypsin- ja rapsinsiementen glukosinolaatti- ja
erukahappo- pitoisuuksia koskevat vaatimukset ja määriteltävä
kokeet, joita tehdään glukosinolaatti- ja erukahappopitoisuudenmäärittämiseksi siemennäytteistä. Olisi selvennettävä rypsin- jarapsinsiementen lajikeyhdistelmien sekä eräiden muiden siemen-luokkien järjestelmää. Olisi määriteltävä syötäviksi tarkoitettujen
auringonkukansiementen lajikkeet.
6) Niiden jäsenvaltioiden osalta, joissa ei perinteisesti viljellä
maissia, olisi määriteltävä nurmisäilörehun perusala. Nurmisäilö-rehun käsite olisi määriteltävä.
7) Olisi määriteltävä makeita lupiineja koskevat vaatimukset jakokeet lupiinien karvauden määrittämiseksi.
8) Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään, että kyseisenasetuksen 5 artiklassa tarkoitettu pinta-alatuen lisäkorvausmyönnetään perinteisillä tuotantovyöhykkeillä toimiville durum-vehnän tuottajille kussakin jäsenvaltiossa taatun enimmäispinta-alan rajoissa. Kyseinen enimmäispinta-ala voidaan jakaa tuotan-
toalueiden kesken. On tarpeen säätää kyseisten alueiden
vähimmäiskoosta tuotantoalueiden pirstoutumisen välttämiseksija suhteellisuusperiaatteen noudattamiseksi sovellettaessamahdollisia seuraamuksia ylitystapauksissa. Tietyissä jäsenval-tioissa on jaettu durumvehnän erityistukeen oikeuttaviaviljelyaloja muille kuin perinteisille alueille. Olisi määriteltävä
tähän oikeutetut jäsenvaltioiden alueet. Asetuksessa (EY) N:o
1251/1999 säädetään velvoitteesta käyttää varmennettuja durum-vehnän siemeniä. Olisi toteutettava erityisiä toimenpiteitäkyseisen käytön varmistamiseksi. Olisi vahvistettava vähim-mäismäärä sekä siirtymäkausi kyseisen määrän saavuttamiseksi,jotta vältetään varmennettujen siementen hankintavaikeudet ja
markkinahäiriöt. Ottaen huomioon maatalouden monimuotoisuus
eri jäsenvaltioissa ja jäsenvaltioiden eri alueilla tämän määränvahvistaminen ja mahdollisten siirtymäkauden toimenpiteidensäätäminen olisi jätettävä asianomaisille jäsenvaltioille.
9) Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään muun muassa
alueellisten perusalojen järjestelmään sisältyvän pinta-alatukijär-
jestelmän soveltamisesta. Toisaalta tarvittavan avoimuuden jatoisaalta mainittujen alojen sopusointuisen hallinnoinnin vuoksi1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 3
(1) EYVL L 225, 12.10.1970, s. 1.
(2) EYVL L 25, 1.2.1999, s. 27.
▼B
jokaiselle jäsenvaltiolle olisi vahvistettava pinta-alatukijärjes-
telmään oikeuttavien hehtaarien määrä ja niiden jakautuminen.
10) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklassa säädetään, ettäaluejakosuunnitelmissa voidaan eritellä kastellut ja kastelemat-
tomat alueet. Kastelun käsite olisi määriteltävä. Maissille voidaan
myös vahvistaa erillinen perusala. Tietyissä jäsenvaltioissakyseinen viljelyala voi liittyä pääasiallisesti maissisäiliörehuun.Maissisäiliörehun satoa ei voida sen ominaispiirteiden vuoksiilmoittaa tonneina hehtaaria kohden. Näin ollen olisi määriteltävä
kyseiseen tapaukseen sovellettava sato. Jäsenvaltioille olisi
annettava mahdollisuus määritellä maissisäiliörehuun sovellettavasato suhteessa kyseisellä alueella viljeltävien vertailukelpoistenpeltokasvien satoon.
11) Olisi täsmennettävä perusalan mahdollisen ylityksen arvioinnissahuomioon otettavat alat sekä kyseisen määrän vahvistamistakoskevat yksityiskohtaiset säännöt. Siinä tapauksessa, että
maissille, kastelluille viljelyaloille tai nurmisäilörehulle vahvis-
tetaan erikseen perusala, olisi säädettävä yksityiskohtaisistaerityissäännöistä kyseisen perusalan mahdollisen ylittymisenlaskemisessa huomioon otettavista pinta-aloista. Perusalanmahdollista ylittämistä koskevan osuuden vahvistamisesta anne-tuilla yksityiskohtaisilla säännöillä on aina taattava, että perusalaa
noudatetaan. Olisi myös vahvistettava durumvehnän taattujen
enimmäispinta-alojen ylityksen määrän laskutapa.
12) Sen välttämiseksi, että monimutkaiset aluejakosuunnitelmatjohtavat viitesadon selvästi ylittävään todelliseen satoon, asetuk-sessa (EY) N:o 1251/1999 säädetään pinta-alatuen tarkistuksestaseuraavan markkinointivuoden aikana suhteessa aluejakosuunni-telmasta aiheutuvan keskisadon ylitykseen. Viitesatojen
mahdollisen ylityksen laskemista koskevien tietojen pitäisi olla
ajoissa käytettävissä. Olisi täsmennettävä ylitysten toteamisessakäytettävä menettely ja vahvistettava erityisesti asetuksen (EY)N:o 1251/1999 3 artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaisestimääriteltyjen aluejakosuunnitelmien tuloksena olevat viitesadot.
13) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklassa tarkoitetusta pinta-
alatuesta osalliseksi pääseminen edellyttää, että asianomainen
viljelijä kesannoi osan viljelyalastaan. Sen varmistamiseksi, ettäkesannoinnilla osaltaan edistetään markkinoiden tasapainoa, olisiannettava soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä kesan-noinnilta edellytetyn tehokkuuden varmistamiseksi jayhdenmukaisuuden säilyttämiseksi mainitussa asetuksessa (EY)
N:o 1251/1999 luodun kokonaisjärjestelmän kanssa. Tämän
vuoksi olisi säädettävä, jättämättä kuitenkaan lopullisesti järjes-telmän ulkopuolelle muita kuin asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7artiklassa säädetyt alat, että kesannoinnissa huomioon olettavatpinta-alat ovat verrattavissa alueellista perusalaa laskettaessahuomioon otettuihin aloihin. Järjestelmän tehokkuutta voidaan
myös edistää säätämällä, että tuotannosta poistetaan yhtenäisiä
vähimmäisaloja. Olisi annettava myös ympäristönsuojelua, kesan-noitujen alojen hoitoa ja käyttöä koskevia säännöksiä; asetuksella(EY) N:o 1251/1999 sellaiset tuottajat, joiden hakemus ei ylitä92:ta tonnia viljaa, vapautetaan kesannointivelvoitteesta. Olisi
täsmennettävä 92 tonnin tuotantorajan laskentamenetelmä. Selk-
eyden vuoksi olisi annettava säännökset tapauksessa, jossakesannointivelvoitetta ei täytetä.
14) Kesannoinnin vähimmäiskeston olisi käsitettävä ajanjakso, jokavastaa asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 tarkoitettujen peltokas-vien viljelykiertoa. Tiettyjen erikoistapausten huomioonottamiseksi olisi kuitenkin säädettävä mahdollisuudesta ottaa
tuotannosta poistetut alueet käyttöön ennen kesannoinnin vähim-
mäisajan päättymistä.
15) Olisi otettava käyttöön järjestelmä, jolla varmistetaan vähimmäis-korvaus viljelijöille, jotka sitoutuvat poistamaan tietyt alattuotannosta enintään viiden markkinointivuoden ajaksi. Olisisäädettävä tämän järjestelmän puitteissa sovellettavista mukau-tuksista ja seuraamuksista.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 4
▼B
16) Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjen siir-
tymäsäännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetussa
neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3653/90 (1), sellaisena kuin se
on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1664/95 (2),
säädetään tiettyjen viljojen suorasta hehtaarituesta siirtymäkaudenajan Portugalissa. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 4kohdan mukaisesti tämä tuki voidaan ottaa huomioon ainoastaan
laskettaessa korvausta velvoitekesannoinnille.
17) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 8 artiklan 2 kohdassa edelly-
tetään, että viljan, öljykasvien ja valkuaiskasvien tuottajatkylvävät siemenet ennen 31 päivää toukokuuta. Tietyissätapauksissa kylvöä voidaan siirtää 31 päivän toukokuuta jälkei-
seksi ajaksi ilmasto-olosuhteiden vuoksi. On
tarkoituksenmukaista siirtää tiettyjen kasvien viimeistäkylvöpäivää ja hakemusten jättöpäivää tietyillä alueilla; piden-netty kylvökausi ei saisi vaarantaa tukijärjestelmän tehokkuuttatai valvontajärjestelmää, josta säädetään neuvoston asetuksessa
(ETY) N:o 3508/92 (
3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 1036/1999 (4).
18) Sokerimaissin säännöllisen tarjonnan varmistamiseksi jalostajillekoko markkinointivuoden ajan olisi annettava tuottajille mahdol-lisuus pidentää kylvökauttaan. Sen vuoksi sokerimaissin
viimeinen kylvöpäivä olisi siirrettävä 15 päivään kesäkuuta.
19) Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 7 kohdassa säädetään,
että niiden jäsenvaltioiden, joissa kansallinen viiteala uhkaaylittyä merkittävästi, on rajoitettava alaa, jolta yksittäinen viljelijävoi hakea erityistä pinta-alaperusteista öljykasvitukea. Tämä
rajoitus olisi vahvistettava objektiivisin perustein ja ilmaistava
prosentteina viljelijän tukikelpoisesta pinta-alasta. Tämä raja voivaihdella alueellisten perusalojen mukaan. Rajoituksesta olisiilmoitettava viljelijöille ennen erikseen vahvistettavaapäivämäärää ja ennen öljykasvien kylvön aloittamista. Josviljelijä hakee pinta-alaperusteista öljykasvitukea, joka ylittää
tämän rajan, kyseinen alue olisi jätettävä hänen hakemuksensa
ulkopuolelle. Tämän vuoksi aluetta, jolta viljelijä voi saadakesannoinnin vuoksi pinta-alatukea, saattaa olla tarpeen vähentää.
20) Yhtä markkinointivuotta koskevien pinta-alatukien sujuvanmaksatuksen vuoksi pinta-alatukijärjestelmän soveltamista
tiettynä markkinointivuonna on välttämätöntä seurata tilastolli-
sesti. Yhteisön talousarvion laatimisen vuoksi olisi tarpeen, ettäväliaikaiset tiedot ovat käytettävissä viimeistään meneilläänolevan markkinointivuoden 15 päivänä syyskuuta. Olisi myösvahvistettava mahdollisen ylityksen lopullisen määrän ilmoitta-
mispäivä. On tarpeen saada hyvissä ajoin käyttöön tiedot, joiden
perusteella lasketaan durumvehnän perusalojen ja tiettyjenenimmäispinta-alojen mahdolliset ylitykset ja niiden mahdollinenjakautuminen osaperusalojen tai alueiden välillä.
21) Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 säädettyä järjestelmää sovelle-
taan markkinointivuodesta 2000/2001. Jotta asianomaiset tuottajat
voivat tehdä kyseisen markkinointivuoden kylvönsä ja mahdol-lisen kesannointinsa ja jättää pinta-alatukihakemuksensa uudenjärjestelmän soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjenmukaisesti, tämän asetuksen säännösten olisi tultava voimaan,kun ne julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
22) Viljan hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa
asettamassa määräajassa,1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 5
(1) EYVL L 362, 27.12.1990, s. 28.
(2) EYVL L 158, 8.7.1995, s. 13.
(3) EYVL L 355, 5.12.1992, s. 1.
(4) EYVL L 127, 21.5.1999, s. 4.
▼B
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
Oikeus pinta-alatukiin
1 JAKSO
Yleiset säännökset
1 artikla
1. Asetuksessa (EY) N:o 1251/1999 tarkoitetut pinta-alatuet
myönnetään tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin.
2. Yhdestä viljelylohkosta saa saman markkinointivuoden osalta
tehdä ainoastaan yhden hakemuksen pinta-alatuesta.
3. Pinta-alatukea ei myönnetä viljelylohkolle, jolle on saman
markkinointivuoden aikana haettu neuvoston asetuksen (EY) N:o
1258/1999 (1) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti rahoitetun
järjestelmän mukaista hehtaaritukea muiden kuin asetuksessa (EY) N:o1251/1999 tarkoitettujen peltokasvien osalta.
2 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklaa sovellettaessa käytetään
tämän asetuksen liitteessä I esitettyjä pysyvän laitumen, pysyvienviljelysten, monivuotisten viljelykasvien ja rakenneuudistusohjelmienmääritelmiä.
2. Alat, jotka ovat olleet tukikelpoisia neuvoston asetuksen (ETY)
N:o 2328/91 (
2) I osastossa tai neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3766/
91 (3) säädetyn tukijärjestelmän mukaisesti, tai, Suomen ja Ruotsin
osalta, jotka on kesannoitu kansallisen kesannointijärjestelmän perus-teella, ovat oikeutettuja pinta-alatukeen.
3. Jäsenvaltioiden rakenneuudistusohjelman puitteissa äskettäin tuki-
kelpoisiksi ilmoittamien alojen pinta-ala saa olla enintään viisiprosenttia suurempi kuin saman ohjelman mukaisesti äskettäin tukikel-vottomiksi jätettyjen alojen pinta-ala. Pinta-alan lisäystä arvioitaessa eikuitenkaan oteta huomioon:
a) Saksan uusissa osavaltioissa sijaitsevia 1 päivän tammikuuta ja 30
päivän kesäkuuta 1992 välisenä aikana toteutettuun maatalousmaanrakenneuudistukseen kuuluvia 2 500:aa hehtaaria, joilla viljeltiinsatovuonna 1993 korjattuja peltokasveja,
b) viinivuodelle 1991/92 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1442/88 (
4)j a
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2239/86 (5) mukaisesti ennen 31
päivää joulukuuta 1991 hyväksytyissä ja mainituissa asetuksissa
säädetyissä määräajoissa täytäntöönpannuissa viinitilojen raivaus-suunnitelmissa tarkoitettujen maa-alueiden jäännöstä.
4. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklan kolmannen kohdan
säännösten soveltamiseksi jäsenvaltio voi joko väliaikaisesti tai
pysyvästi lisätä tukikelpoisen viljelymaansa kokonaispinta-alaa enintään0,1 prosenttia jäsenvaltion perusalan kokonaismäärästä.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 7 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti myönnetyistä luvista
vuosittain luettelo, jossa ilmoitetaan viljelijöiden määrä, vastaavat pinta-alat ja lupien perusteet.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 6
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103.
(2) EYVL L 218, 6.8.1991, s. 1.
(3) EYVL L 356, 24.12.1991, s. 17.
(4) EYVL L 132, 28.5.1988, s. 3.
(5) EYVL L 196, 18.7.1986, s. 1.
▼B
Asianmukaisesti perustelluissa erityistapauksissa voidaan ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettua prosenttirajaa tarkistaa neuvoston asetuksen(ETY) N:o 1766/92 (
1) 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklan neljännessä kohdassa
tarkoitetut tapaukset ovat tapauksia, joissa tuottaja voi antaa asianmu-kaisia ja objektiivisia syitä sille, että hän vaihtaa tilansa tukikelvottomiamaita tukikelpoisiin maihin, edellyttäen kuitenkin, että jäsenvaltio ontarkistanut, ettei ole muita päteviä perusteita, joiden perusteella esitettyä
vaihtoa on vastustettava, erityisesti ympäristövaarojen takia. Vaihto ei
missään tapauksessa saa johtaa tilan tukikelpoisen viljelymaan koko-naispinta-alan kasvuun. Jäsenvaltioiden on säädettävä järjestelmästätällaisten vaihtojen ennalta ilmoittamiseksi ja hyväksymiseksi.
Jäsenvaltioiden on toimitettava suunnitelmansa, luettelo perusteista,
joilla vaihdot on hyväksytty, sekä todisteet siitä, että tukikelpoisen maan
kokonaispinta-ala ei ole vaihtojen vuoksi lisääntynyt, komission
hyväksyttäviksi viimeistään jokaisen vuoden 31 päivänä toukokuuta.
3 artikla
1. Peltokasvien pinta-alatukea myönnetään ainoastaan aloista:
a) jotka sijaitsevat alueilla, jotka jäsenvaltio on ilmoittanut ilmasto-
olojen ja maatalouden harjoittamisen kannalta peltokasvinviljelyynsoveltuviksi. Jäsenvaltiot saavat määrätä, ettei tietty alue sovellu
tiettyjen peltokasvien viljelyyn;
b) jotka on kokonaisuudessaan kylvetty paikallisten normien mukai-
sesti. Silloin kun viljaa kylvetään yhdessä öljy- tai valkuaiskasvien
kanssa tai kun öljykasveja kylvetään yhdessä valkuaiskasvien kanssa,
pinta-alatuki on alin säädetty korvaus;
c) joilla viljelyä jatketaan vähintään tavanomaisissa kasvuolosuhteissa
paikallisten vaatimusten mukaisesti tapahtuvan kukinnan alkuun asti.
Öljysiementen, valkuaiskasvien, pellavansiementen, kuiduntuotan-
toon tarkoitetun pellavan ja durumvehnän viljelyä on lisäksi
jatkettava tavanomaisissa kasvuolosuhteissa paikallisten vaatimusten
mukaisesti vähintään kyseistä markkinointivuotta edeltävän kesäkuun30 päivään, jollei satoa korjata täysin kypsyneenä ennen tätä päivää.Valkuaiskasvien sato saadaan korjata vasta niiden ohitettua maito-tuleentumisasteen.
Jotta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 2 kohdassa säädetyt
tarkastukset voidaan tehdä, kuiduntuotantoon tarkoitetun hampunviljelyä on jatkettava tavanomaisissa kasvuolosuhteissa paikallistenvaatimusten mukaisesti vähintään kymmenen päivää kukinnan
loppumisen jälkeen. Jäsenvaltio voi kuitenkin sallia, että kuiduntuo-
tantoon tarkoitettu hamppu korjataan kukinnan alkamisen jälkeen,mutta ennen kuin kukinnan loppumisesta on kulunut kymmenenpäivää, jos tarkastajat ilmoittavat kullekin lohkolle edustavat osat,joiden viljelyä on jatkettava kymmenen päivää kukinnan loppumi-sesta tarkastusta varten liitteessä XIII tarkoitetun menettelyn
mukaisesti;
d) joita hakemus koskee vähintään 0,3 hehtaarilta ja joka ylittää
kyseisellä alueella jäsenvaltion vahvistaman vähimmäiskoon jokaisenviljelylohkon osalta.
1 a. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään,
kokonaisuudessaan kylvetyt pinta-alat, joiden paikallisten vaatimusten
mukaisesti yllä pidetty viljely ei kyseisessä alakohdassa säädettyjen erikasvien osalta jatku vahvistettuihin määräaikoihin asti jäsenvaltioidentunnustamien poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi, ovat pinta-alatukikelpoisia, jos kyseisillä pinta-aloilla ei viljellä mitään main-ittuihin määräaikoihin asti.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 7
(1) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21.▼M5
▼B
▼M2
▼B
2. Jos tuottajan tukikelpoiset alat sijaitsevat useilla tuotantoalueilla,
maksettavan tuen määrä määritetään jokaisen hakemukseen sisältyvänalan sijainnin mukaan.
3. Jäsenvaltioilla, jotka soveltavat erillistä käsittelyä maissille
alueella, jolla maissi on tarkoitettu erityisesti säilörehuksi, on oikeus
soveltaa kyseisen alueen rehuviljan satoa kaikkiin kyseisen alueenmaissipinta-aloihin.
2 JAKSO
Erityissäännökset tietyistä peltokasveista
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on ennen mitään maksuja pantava täytäntöön
rapsin- ja rypsinsiemeniä koskeva laatupolitiikka rajoittamalla tukioi-
keus vain sellaisiin viljelyaloihin, joille on kylvetty direktiivillä 70/457/ETY perustettuun viljelykasvien yhteiseen lajikeluetteloon ilmoitettujaja kirjattuja varmennettuja 00-lajikkeisiin kuuluvia rypsin- ja rapsinsie-meniä. Kyseisillä 00-lajikkeilla tarkoitetaan lajikkeita, joiden on
osoitettu tuottavan siemeniä, joissa glukosinolaattien enimmäispitoisuus
on 25 mikromoolia grammalta ja kosteuspitoisuus 9 prosenttiastandardin EN ISO 9167-1: 1995 mukaisesti määritettynä ja joissaerukahappopitoisuus on enintään 2 prosenttia rasvahappojen kokonais-pitoisuudesta standardin EN ISO 5508: 1995 mukaisesti määritettynä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
laajentaa rapsin ja rypsin kylvöalojen pinta-alatukikelpoisuuden yhteen
tai useaan seuraavista siemenluokista:
a) 00-lajikeyhdistelmien varmennetut siemenet, jotka on tarvittaessa
ilmoitettu ja kirjattu viljelykasvien yhteiseen lajikeluetteloon;
b) siemenet, jotka on korjattu samalla tilalla kylvetyistä 00-lajikkeisiin
kuuluvista siemenistä;
c) siemenet, jotka on ennen kylvämistä rekisteröity tarkastusta ja
valvontaa varten sellaisten kasvien saamiseksi, joiden siemenet on
tarkoitettu joko käytettäviksi jalostajansiemeninä, esiperussiemeninä,perussiemeninä tai varmennettuina siemeninä kylvöä, tutkimusta taikoekäyttöä varten sen määrittämiseksi, voidaanko lajike lisätä jonkinjäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon ja sitten yhteisön luetteloon
00-lajikkeena;
d) Bienvenu- ja Jet Neuf -lajikkeiden varmennetut siemenet, joista
tuottaja ja jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen erityisesti tätätarkoitusta varten hyväksymä ostaja ovat ennen kylvämistä tehneetsopimuksen, jonka tarkoituksena on tuottaa erityisiin elintarvike-
käyttöihin tarkoitetun öljyn tuottamiseen käytettäviä siemeniä;
e) sellaisten lajikkeiden siemenet, joiden erukahappopitoisuus on
suurempi kuin 40 prosenttia rasvahappojen kokonaispitoisuudesta jajoista on ennen kylvämistä tehty hyväksytyn ensimmäisen ostajankanssa viljelysopimus, jonka tarkoituksena on tuottaa kasveja joko
erityiseen muuhun kuin elintarvikekäyttöön tai käytettäviksi kylvö-
siemeninä tällaisten kasvien saamiseksi.
4. Markkinointivuonna 2000/2001 sellaiset alat, joille on kylvettyasetuksen (EY) N:o 658/96 liitteessä II lueteltuihin lajikkeisiin tailajikeyhdistelmiin kuuluvia varmennettuja siemeniä, ovat oikeutettujapinta-alatukeen.
5. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 9 kohtaa sovellettaessa
pidetään syötäväksi tarkoitettujen auringonkukansiementen lajikkeinaliitteessä II mainittuja lajikkeita.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 8
▼M5
▼B
▼M5
▼B
▼B
5 artikla
Makeilla lupiineilla tarkoitetaan lupiinilajikkeita, joiden tuottamista
siemenistä enintään 5 prosenttia on karvaita. Karvaiden siementenpitoisuus lasketaan soveltamalla liitteessä III säädettyä koetta.
6 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan ensimmäisen kohdan
soveltamiseksi mainitun asetuksen liitteessä II tarkoitettujen vyöhyk-keiden tuottajat saavat pinta-alatuen lisäkorvauksen enintään mainitunasetuksen liitteessä III tarkoitetun enimmäispinta-alan hehtaarimäärälle.
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitettä II sovellettaessa Itävallan
Pannoniaan kuuluvat tämän asetuksen liitteessä IV luetellut alueet.
2. Jos taattu enimmäispinta-ala jaetaan asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 5 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettujen tuotantoalueiden ja
-vyöhykkeiden kesken, sovelletaan seuraavia säännöksiä:
a) ja jos tuotantoalueen pinta-ala on alle 500 hehtaaria, asianomaiset
jäsenvaltiot voivat liittää sen viereiseen tuotantoalueeseen;
b) Italia voi ottaa huomioon durumvehnän perinteiset viljelyalat, joilla
sovellettiin viisivuotista viljelykäytöstä poistoa vuosina 1993—1997;
c) asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava tuottajille ja komis-
siolle taatun enimmäispinta-alan jakautuminen viimeistään 15
päivänä syyskuuta sitä markkinointivuotta edeltävänä markkinointi-
vuonna, jolle pinta-alatukea haetaan.
3. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan neljännessä kohdassa
tarkoitettua erityistukea myönnetään tämän asetuksen liitteessä V
tarkoitetuilla alueilla asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitteessä IVmainittujen hehtaarimäärien rajoissa kaikille viljelylohkoille, joillevoidaan myöntää asetuksen (EY) N:o 1251/1999 1 artiklassa tarkoitettuapeltokasveista maksettavaa pinta-alatukea ja joille on kylvetty durum-vehnää.
4. Durumvehnälle myönnettävän 1 ja 3 kohdassa tarkoitetun
erityistuen myöntämiseksi komission asetuksen (ETY) N:o 3887/92 (
1)
4 artiklassa tarkoitetussa pinta-alatukihakemuksessa on mainittavakaikki sellaisten lohkojen, joille on kylvetty durumvehnää, tunnista-
misen mahdollistavat seikat ja sen liitteenä on oltava todistus
varmennettujen siementen käyttämisestä.
Durumvehnää koskevan tuen hakeminen edellyttää, että:
a) samalle hehtaarimäärälle durumvehnää haetaan pinta-alatukea;
b) on käytetty neuvoston direktiivin 66/402/ETY (
2) mukaisesti varmen-
nettuja siemeniä.
5. Jäsenvaltioiden on vahvistettava varmennettujen siementen vähim-
mäismäärä, joka on käytettävä kyseisen jäsenvaltion vallitsevien
viljelykäytäntöjen mukaisesti.
Tämä määrä voidaan saavuttaa 1 päivänä heinäkuuta 1998 alkaneena
enintään kolmen vuoden pituisena siirtymäaikana jäsenvaltioidenkomissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1998 ilmoittamien
erityistoimenpiteiden mukaisesti.
Jos jäsenvaltion vahvistaman varmennettujen siementen vähim-
mäismäärän ja tosiasiallisesti käytetyn määrän välillä todetaanpoikkeama, pinta-ala lasketaan jakamalla sellaisten varmennettujensiementen kokonaismäärä, joista tuottaja on esittänyt käyttötodistuksen,jäsenvaltion kyseessä olevan tuottajan alueen osalta vahvistamalla
hehtaarikohtaisella vähimmäismäärällä. Tällä tavoin määritettyä pinta-
alaa käytetään edellä mainittujen vähennysten jälkeen lisä- taierityistukioikeuden laskemiseen.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 9
(1) EYVL L 391, 31.12.1992, s. 36.
(2) EYVL 125, 11.7.1966, s. 2309/66.▼M5
▼B
6. Pinta-alatuen lisäkorvaus ja durumvehnän erityistuki maksetaan
samaan aikaan kuin pinta-alatuki.
7 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 1 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi
nurmisäilörehulla tarkoitetaan pääasiassa nurmisiemenillä kylvettyäviljelyalaa, jonka sato korjataan vähintään kerran vuodessa tuoreena
sen säilömiseksi suljetussa tilassa anaerobisella käymisellä.
►
M2Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, jotka on otettu varmen-
nettujen nurmisiementen tuotantoon markkinointivuonna direktiivin 66/401/ETY mukaisesti. ◄
2. Nurmisäilörehuun sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä lukuun
ottamatta 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua kukintaakoskevaa edellytystä.
3. Nurmisäilörehun pinta-alatukeen ovat oikeutettuja niiden jäsen-
valtioiden tuottajat, joissa säädetään erityisestä nurmisäilörehualasta
liitteen VI mukaisesti.
7 a artikla
1. Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 1 kohtaa
kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatuen edelly-tyksenä on, että
a) neuvoston asetuksen (EY) N:o 1673/2000 (
1) 2 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetusta sopimuksesta tai sitoumuksesta toimitetaan jäljennösviimeistään asetuksen (EY) N:o 1251/1999 8 artiklan 2 kohdassatarkoitetun maksupyynnön jättämistä seuraavana 15 päivänä syys-
kuuta tai jäsenvaltion vahvistamana aikaisempana määräpäivänä ja
b) käytetään sellaisten lajikkeiden siemeniä, jotka sisältyvät liitteeseen
XII sitä markkinointivuotta edeltävänä 15 päivänä toukokuuta, jota
koskevaa pinta-alatukea haetaan. Kuiduntuotantoon tarkoitetunhampun siementen on myös oltava varmennettuja neuvostondirektiivin 69/208/ETY (
2) mukaisesti.
2. Käytettyjen kuiduntuotantoon tarkoitettujen pellavansiementen ja
varmennettujen hampunsiementen valvonnan varmistamiseksi asetuksen(ETY) N:o 3887/92 4 artiklassa tarkoitettuun pinta-alatukihakemukseenon liitettävä neuvoston direktiivin 69/208/ETY ja erityisesti sen 10artiklan sekä kyseisen direktiivin nojalla annettujen säännösten mukai-sesti vahvistetut käytettyjen siementen pakkausten viralliset etiketit tai
muu asianomaisen jäsenvaltion vastaavaksi tunnustama asiakirja,
mukaan luettuina tämän direktiivin 14 artiklan mukaiset todistukset.Jos kylvö on tehty pinta-alatukihakemuksen jättöpäivän jälkeen, etiketittai vastaaviksi tunnustetut asiakirjat on toimitettava viimeistäänhakemuksen jättämistä seuraavana 30 päivänä kesäkuuta.
Kun kyseessä ovat kuiduntuotantoon tarkoitettujen hampunsiementen
etiketit, jäsenvaltiot voivat säätää, että sen jälkeen kun etiketit on esitettytoimivaltaisille viranomaisille pinta-alatukihakemuksen yhteydessä, nelähetetään viljelijälle takaisin, jos kyseiset etiketit on toimitettava muille
kansallisille viranomaisille.
3. Jotta kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun pinta-alatuki voidaan
myöntää, asetuksen (ETY) N:o 3887/92 4 artiklassa tarkoitettuun pinta-alatukihakemukseen on merkittävä
a) kaikki tiedot kustakin kylvetystä hamppulajikkeesta niiden lohkojen
tunnistamiseksi, joille on kylvetty hamppua,
b) tiedot siemenmäärästä, joka on käytetty kilogrammoina hehtaarilta.
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäiskylvömäärän, joka on
yhdenmukainen hyvän viljelykäytännön kanssa. Tästä on annettavatieto komissiolle viimeistään 15 päivänä toukokuuta 2001.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 10
(1) EYVL L 193, 29.7.2000, s. 16.
(2) EYVL L 169, 10.7.1969, s. 3.▼M3
▼M3
7 b artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 2 kohdan soveltami-
seksi liitteessä XIII esitetään menetelmä, jota jäsenvaltioidentoimivaltaisten viranomaisten on käytettävä määritelläkseen THC-
pitoisuuden tietystä prosenttiosuudesta pinta-aloja, joille on kylvetty
kuiduntuotantoon tarkoitettua hamppua, josta on tehty tukihakemus.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään asianomaisen
markkinointivuoden 15 päivänä marraskuuta kertomus THC-pitoisuuk-sien määrityksistä. Tähän kertomukseen on sisällyttävä kustakinlajikkeesta erityisesti seuraavat tiedot:
a) käytäntö A:n osalta näytteenottohetki;
b) tehtyjen testien määrä;
c) saadut tulokset eriteltyinä THC-pitoisuustason mukaan asteikolla,
jonka välit ovat 0,1 prosenttia;
d) kansallisella tasolla toteutetut toimenpiteet.
Jos määritykset osoittavat, että huomattavassa osassa jonkin lajikkeen
näytteitä THC-pitoisuudet ovat suuremmat kuin asetuksen (EY) N:o
1251/1999 5 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyt rajat,
komissio voi päättää asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassasäädettyä menettelyä noudattaen, että seuraavana markkinointivuonnakyseisen lajikkeen osalta on noudatettava käytäntöä B, sanotunkuitenkaan rajoittamatta muiden toimenpiteiden soveltamista.
Tämän asetuksen liitteessä XII olevassa 2 b kohdassa lueteltujen
kuiduntuotantoon tarkoitettujen hamppulajikkeiden osalta on markki-
nointivuonna 2002/2003 sovellettava käytäntöä B kaikissa niissäjäsenvaltiossa, joissa kyseisiä lajikkeita viljellään.
2. THC-pitoisuuden tarkastuksen, joka tehdään vähintään 30 prosen-
tille sellaisista kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun pinta-aloista, joistaon tehty tukihakemus, on koskettava vähintään 30:tä prosenttiakyseisistä hakemuksista ja kaikkia käytettyjä siemenlajikkeita.
Jäsenvaltion on annettava komissiolle tiedoksi viimeistään 15 päivänä
toukokuuta 2001 yksityiskohtaiset säännöt ja edellytykset, jotka liittyvät
viljelmien ennakkolupajärjestelmään, jonka avulla voidaan laskea 30prosentista 20 prosenttiin tarkastettava vähimmäismäärä sellaistenkuiduntuotantoon tarkoitetun hampun viljelyalojen osalta, joista ontehty tukihakemus ja joiden THC-pitoisuus tarkastetaan. Komissiolle onilmoitettava yksityiskohtaisten sääntöjen ja edellytysten muutoksista.
Tällaista järjestelmää sovellettaessa kyseisistä hakemuksista on tarkas-
tettava vähintään 20 prosenttia kaikkien käytettyjen siemenlajikkeidenosalta.
3. Hakemuksiin hamppulajikkeen sisällyttämiseksi liitteessä XII
esitettyyn luetteloon on liitettävä kertomus liitteessä XIII kuvatunkäytännön B mukaisesti tehtyjen määritysten tuloksista ja kyseisenlajikkeen kuvaus.
II LUKU
Perusalat ja viitesadot
1 JAKSO
Yleiset säännökset
8 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut perusalat
vahvistetaan liitteessä VI.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 11
▼M5
▼M3
▼B
▼B
9 artikla
1. Jos sadot on aluejakosuunnitelmassa eritelty kastelluille ja
kastelemattomille viljelyaloille asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklan3 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt sen
määrittelemiseksi, kastellaanko alaa kyseisen kauden aikana. Niissä on
vahvistettava erityisesti:
a) luettelo peltokasveista, joille saadaan myöntää pinta-alatukea kastel-
luilta aloilta saadun sadon mukaan;
b) kuvaus kasteluvälineistä, jotka viljelijällä on oltava käytössä;
välineiden on oltava oikeassa suhteessa asianomaisiin kasteltaviin
aloihin ja niiden on mahdollistettava riittävä veden saanti kasvin
tavanomaisen kehityksen varmistamiseksi koko kasvukauden ajaksi;
c) huomioon otettava kastelukausi.
2. Edellä 1 kohdan säännöksiä ei sovelleta silloin kun kastelu liittyy
perinteisesti viljelylohkoihin, jolloin ne voidaan erottaa ja luetella, kuten
on laita esimerkiksi Espanjan ”regadío” -tuotantoalueella.
2 JAKSO
Pinta-alojen ylitykset
10 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun
alueellisen perusalan mahdollisen ylityksen toteamiseksi jäsenvaltion
toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon toisaalta liitteessä VIvahvistettu alueellinen perusala ja toisaalta niiden alojen summa, joistaon kunkin kasvin osalta jätetty pinta-alatukihakemuksia mukaan lukienvelvoitekesannointihakemukset. Vapaaehtoista kesannointia sovelletaanmuuhun kuin kasteltuun alaan, muuhun kuin maissin alaan ja/tai
muuhun kuin nurmisäiliörehun alaan.
2. Määritettäessä niiden alojen kokonaismäärää, joista on jätetty
tukihakemuksia, ei oteta huomioon hakemuksia eikä hakemusten osia,jotka hallinnollisissa tarkastuksissa on havaittu selvästi perusteettomiksi.
Hakemuksista otetaan tarvittaessa huomioon ne todelliset alat, jotka on
määritetty asetuksen (ETY) N:o 3887/92 6 artiklan soveltamiseksipaikan päällä tehdyissä tarkastuksissa.
3. Niiden pinta-alojen summaan, joiden osalta on jätetty hakemukset
ja jota on mukautettu 2 kohdan mukaisesti, lisätään asetuksen (EY) N:o
1251/1999 mukaiset peltokasvien kylvöalat, joita käytetään neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (
1) mukaisen hakemuksen perusteena.
4. Ylityksen määrä vahvistetaan liitteessä VII esitetyn kaavion
mukaisesti.
11 artikla
1. Pinta-alatuen lisäkorvaukseen oikeutetun durumvehnän taatun
enimmäispinta-alan ylittymisen toteamiseksi jäsenvaltion toimivaltaisenviranomaisen on otettava huomioon toisaalta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 liitteessä III vahvistettu, mahdollisesti alueiden välille jaettu taattuenimmäispinta-ala ja toisaalta niiden pinta-alojen yhteismäärä, joille
haetaan durumvehnän pinta-alatuen lisäkorvausta, mukautettuna tämän
asetuksen 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja tarvittaessa vähennettynäasetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan soveltamisenseurauksena.
2. Edellä 1 kohdan säännöksiä sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 liitteessä IV vahvistettuun durumvehnän erityistukeen oikeutetuntaatun enimmäispinta-alan mahdollisen ylityksen toteamiseen.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 12
(1) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21.
▼B
12 artikla
1. Jos todetaan 10 ja 11 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys,
jäsenvaltion on määriteltävä viimeistään meneillä olevan markkinointi-vuoden 31 päivänä lokakuuta lopullinen ylityksen määrä pyöristettynäkahteen desimaaliin.
2. Näin saatua lopullista määrää käytetään tukikelpoisen alan
suhteellisen vähennyksen laskemiseen:
a) pinta-alatuen osalta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4
kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti;
b) lisäkorvauksen ja durumvehnän erityistuen osalta asetuksen (EY) N:o
1251/1999 2 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamisenjälkeen.
13 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi
jäsenvaltioiden on määriteltävä seuraavat tekijät ja ilmoitettava niistäkomissiolle viimeistään sen markkinointivuoden 15 päivänä syyskuuta,jolta pinta-alatukea haetaan:
a) jaettava kansallinen perusala;
b) jäsenvaltioiden perusteet, joiden mukaan osaperusalat jaetaan;
c) osaperusalat (lukumäärä, nimitys ja pinta-ala),
d) yksityiskohtaiset säännöt niiden toimenpiteiden keskittämisestä, joita
sovelletaan ylityksissä.
3 JAKSO
Viitesadon ylitys
14 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklan 7 kohdan soveltamiseksi
jäsenvaltioiden on toimitettava tämän asetuksen 26 artiklan mukaisestiluettelot tukihakemuksista ja niihin liittyvistä tiedoista.
Tätä varten viitesadot vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä VIII.
15 artikla
Tietyn markkinointivuoden tukihakemusten keskisadon laskemiseksi
menetellään seuraavasti:
a) viljelyalat otetaan huomioon sen jälkeen, kun niihin on sovellettu
tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdanensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua suhteellista vähennystä;
b) öljykasvien, joiden tuki perustuu markkinointivuosina 2000/2001 ja
2001/2002 öljykasvien historialliseen alueelliseen satoon, alat otetaanhuomioon alueen viljan keskisadon perusteella;
c) rehualoiksi naudan- ja lampaanliha-alan palkkioita varten ilmoitetut
peltokasvien pinta-alat otetaan huomioon alueen kastelemattoman
viljan keskisadon perusteella.
16 artikla
Komissio tekee asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa tarkoitettua
menettelyä noudattaen joka vuosi ennen 31 päivää toukokuuta tämän
asetuksen 14 ja 15 artiklassa tarkoitettuja tietoja koskevan vertailututki-muksen ja vahvistaa tarvittavat korjauskertoimet.
17 artikla
Edellä 16 artiklassa tarkoitettuja kertoimia sovelletaan kaikkiin
jäsenvaltion tai kyseessä olevaa perusalaa vastaavan alueen pinta-alatukiin lukuun ottamatta pinta-alatuen lisäkorvausta ja durumvehnänerityistukea.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 13
▼B
III LUKU
Kesannointi
18 artikla
’Kesannoinnilla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 7 artiklassa
tarkoitetun pinta-alatukeen oikeutetun pinta-alan poistamista viljely-
käytöstä.
19 artikla
1. Tämän luvun mukaisesti kesannoitujen alojen yhtäjaksoisen alan
on oltava vähintään 0,3 hehtaaria ja leveyden vähintään 20 metriä.
Jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon:
a) pienempiä aloja, jos kyseessä ovat yhtenäiset lohkot, jotka on
pysyvästi rajattu esimerkiksi muureilla, pensasaidoilla tai vesiuo-
milla;
b) yhtenäiset alle 20 metrin levyiset lohkot alueilla, joilla tämänkokoisia
lohkoja on perinteisesti ollut;
c) vähintään 10 metrin levyiset lohkot, jotka sijaitsevat pysyvien
vesiuomien ja järvien varrella edellyttäen, että niitä erityisestivalvotaan tavalla, jonka tarkoituksena on varmistaa ympäristönsuo-
jelullisten tavoitteiden täyttyminen. ►
M3Tällöin edellisessä
alakohdassa tarkoitetuksi vähimmäispinta-alaksi voidaan vahvistaa0,1 hehtaaria. ◄
2. Kesannoitujen alojen on oltava poistettuina tuotannosta
viimeistään 15 päivänä tammikuuta alkavan ja aikaisintaan 31 päivänä
elokuuta päättyvän kauden ajan. Jäsenvaltioiden on kuitenkin vahvis-
tettava edellytykset, joilla tuottajille voidaan antaa lupa aloittaakylväminen seuraavan vuoden sadonkorjuuta varten 15 päivästäheinäkuuta, sekä edellytykset, jotka on täytettävä luvan saamiseksilaiduntamiselle 15 päivästä heinäkuuta jäsenvaltioissa, joissa siirtolai-
duntaminen on perinteistä.
3. Kesannoituja aloja saa käyttää vain asetuksen (EY) N:o 1251/1999
6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun maataloustuotantoon, eikä niitä saa
ottaa peltokasviviljelyn kanssa ristiriidassa olevaan maatalous- tai
hyötykäyttöön.
4. Jäsenvaltioiden on sovellettava kesannoitujen alojen erityistilan-
netta vastaavia aiheellisia toimenpiteitä niiden ylläpidon jaympäristönsuojelun varmistamiseksi. Nämä toimenpiteet voivat koskeamyös kasvustoa; tässä tapauksessa näillä toimenpiteillä on varmistettava,että kasvustoa ei ole tarkoitettu siementen tuottamiseen ja että sitä eivoida käyttää missään tapauksessa maataloustarkoituksiin ennen 31
päivää elokuuta eikä tuottamaan kaupan pidettäväksi tarkoitettua satoa,
seuraavan vuoden 15 päivään tammikuuta asti.
5. Edellä 3 ja 4 kohdan säännöksiä ei sovelleta asetuksen (EY) N:o
1257/1999 22, 23, 24 ja 31 artiklan mukaisesti kesannoituihin taimetsitettyihin aloihin, jotka luetaan velvoitekesannoksi paitsi, jos niiden
ei katsota täyttävän näissä artikloissa vaadittuja ympäristöllisiä tai
metsittämistä koskevia vaatimuksia.
20 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi
jäsenvaltiot voivat myöntää tukea kesannoiduille maille enintään viisi
markkinointivuotta kestäväksi monivuotiskaudeksi.
2. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan
soveltamista ja asetuksen (EY) N:o 1251/1999 4 artiklan 3 kohdassavahvistetun perusmäärän myöhempiä korotuksia tuottajat, jotka sitou-tuvat kesannoimaan samat lohkot 1 kohdassa tarkoitetuksi ajaksi ►
C1,1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 14
▼M4
▼B
▼M5
▼B
▼B
saavat tältä ajalta sitoutumisajankohtana voimassa olleiden perusmäärän
ja aluejakosuunnitelman sadon perusteella laskettua pinta-alatukea. ◄
3. Jos tuottaja pinta-alatukea koskevassa hakemuksessaan luopuu
tarkoituksellisesti sitoumuksestaan ennen 1 kohdassa tarkoitetun ajan-jakson päättymistä, hänen on palautettava 5 prosenttia edeltävänämarkkinointivuonna maksetusta pinta- alatuesta sitoumuksestaan pois-
tettujen alojen osalta kerrottuna vuosien määrällä, joiden osalta hän ei
täytä alkuperäistä sitoumustaan.
4. Edellä 2 kohdassa säädetyn järjestelmän valinnut tuottaja voi
luopua sitoumuksestaan ilman 3 kohdassa tarkoitettua seuraamusta:
a) jos hän päättää kesannoida tai metsittää kyseiset pinta-alat asetuksen
(EY) N:o 1257/1999 22, 23, 24 ja 31 artiklassa säädetyn järjestelmänmukaisesti;
b) jäsenvaltion sallimissa erikoistapauksissa, joista aiheutuu tuottajan
tahdosta riippumaton tilan rakenteen muutos, kuten tilojen yhdistä-
minen.
5. Jos sitoumuksen aikana tilan rakennemuutoksen vuoksi tämän
artiklan mukaisesti viljelykäytöstä poistettu ala ylittää prosentuaalisen
rajoituksen, jonka jäsenvaltiot ovat vahvistaneet asetuksen (EY) N:o1251/1999 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti aikana, jolloin tuottaja tekisitoumuksen, kohteena olevat pinta-alat mukautetaan noudattamaanmainittua rajoitusta.
21 artikla
1. Jos ilmoitettu kesantoala on pienempi kuin kyseiseksi markki-
nointivuodeksi vahvistettu velvoitekesannoinnin prosenttimääriä
vastaava ala, velvoitekesannoinnin alaisten peltokasvien tuottajien
pinta-alatukeen oikeutettu pinta-ala lasketaan ilmoitetun kesannonperusteella ja suhteessa eri viljelmiin, mukaan lukien nurmisäilörehu.Pinta-alaa ei voida kuitenkaan alentaa pienempään alaan kuin asetuksen(EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 7 kohdassa tarkoitettuun 92 viljatonnintuotantoon tarvittavaan alaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu viljantuotanto lasketaan pinta-alatuen
laskemisessa käytetyn sadon perusteella. Jos jäsenvaltio on valinnutkäyttävänsä historiallista öljykasvien alueellista satoa, tämä kerrotaan
1,95:llä.
22 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti
velvoitekesannoinnin pinta-alatukea korotetaan Portugalin osalta liit-teessä IX säädetyillä määrillä. Nämä määrät rahoitetaan asetuksen(ETY) N:o 3653/90 5 artiklan mukaisesti.
23 artikla
1. Asetuksessa (ETY) N:o 3887/92 tarkoitettu hakemus pinta-
alatuesta eritellään alueittain asetuksen (EY) N:o 1251/1999 3 artiklanmukaisesti.
2. Jokaista tiettyä tuotantoaluetta koskevaa pinta-alatukihakemusta
kohti on tehtävä kesannointi-ilmoitus, joka vastaa vähintään samallatuotantoalueella viljeltyjen hehtaarien määrää.
3. Edellä 2 kohdasta voidaan poiketa jäsenvaltion vahvistamien
objektiivisten perusteiden perusteella.
4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, pinta-alatukihakemusta
vastaava velvoitekesanto voidaan toteuttaa kokonaan tai osittain:
a) Espanjassa tilan sijaitessa niin kutsutulla ”secano” tai ”regadío” -
tuotantoalueella;
b) toisella tuotantoalueella edellyttäen, että kesannoitavat pinta-alat
sijaitsevat viljeltyjen alojen viereisillä tuotantoalueilla.
5. Edellä 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa kesannoitavaa alaa on
mukautettava kyseisten alueiden kesantokorvauksien määrittelyssä1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 15
▼B
käytettyjen satojen eron huomioon ottamiseksi. Tämän kohdan sovelta-
minen ei saa kuitenkaan johtaa velvoitekesannon hehtaarimääränalittumiseen.
23 a artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 3 kohdan toisen
luetelmakohdan soveltamiseksi ’rehupalkokasvien viljelyksellä’ tarkoi-tetaan pinta-alaa, jolle on kylvetty yhtä tai useampaa liitteessä XIVmainittua lajia. Sekoittaminen viljaan ja/tai nurmisiemeniin on sallittua,
jos:
a) pinta-alalle kylvetään pääasiassa rehupalkokasvien siemeniä;
b) satoja ei ole mahdollista korjata erikseen.
Jos rehupalkokasvien kylvämiselle vahvistetaan jäsenvaltioiden vahvis-
tamissa ympäristöön liittyvissä alueellisissa erityisvaatimuksissa
enimmäistaso luonnonmukaisen maanviljelyn osalta, edellisenalakohdan a alakohdassa vahvistettu edellytys täyttyy, jos jäsenval-tioiden vahvistamasta enimmäistasosta noudatetaan vähintään 85:täprosenttia.
2. Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, joille kylvetyt 1 kohdassa
tarkoitetut rehupalkokasvit kuuluvat 15 päivän tammikuuta ja 31 päivän
elokuuta välisenä aikana kuivarehualan yhteisestä markkinajärjestelystä
annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 603/95 (
1) säädettyyn
tukijärjestelmään.
IV OSASTO
Erityiset säännökset
24 artikla
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1251/1999 8 artiklan 2 kohdassa
säädetään, jäsenvaltiot voivat siirtää kylvön määräpäivää viimeistäänkesäkuun 15 päivään liitteessä X tarkoitetuilla viljelmillä ja kyseisten
jäsenvaltioiden määrittämillä, mainitussa liitteessä täsmennetyillä erityi-
sillä alueilla.
Jos kylvöpäivän siirto koskee kaikkia peltokasveja, jäsenvaltiot voivat
myös siirtää pinta-alatukihakemusten jättöpäivää kyseessä olevienalueiden tuottajien osalta viimeistään 15 päivään kesäkuuta tai kylvönmääräpäivään, jos se on aikaisemmin.
25 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 10 artiklan 7 kohdassa säädetty
enimmäismäärä lasketaan ottaen huomioon kansallinen viitepinta-ala,tukeen oikeutetun maan kokonaispinta-ala ja tavoite välttääkylvömäärää, joka johtaisi öljykasvien viljelystä myönnettävienerityisten pinta-alatukien kohtuuttomaan alentamiseen.
2. Enimmäismäärä ja sen laskemisessa käytettävät perusteet on
ilmoitettava komissiolle viipymättä ja viimeistään sitä markkinointi-
vuotta edeltävän markkinointivuoden 31 päivänä heinäkuuta, jolta pinta-
alatukea haetaan.
3. Määrittääkseen tuottajan oikeuden pinta-alatukeen toimivaltaisen
viranomaisen on selvitettävä, onko tuottajan tukihakemus vahvistettujenmäärien mukainen. Maa-alue, jolle tuottaja hakee öljykasvien viljelystämyönnettävää erityistä pinta-alatukea ja joka ylittää kyseisen enim-mäismäärän, jätetään hakemuksen ulkopuolelle.
4. Tapauksissa, joissa maa-alueen jättäminen hakemuksen ulkopuo-
lelle 3 kohdan mukaisesti johtaisi siihen, että tuottajan kesannoidut alatylittävät asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 16
(1) EYVL L 63, 21.3.1995, s. 1.▼M2
▼B
▼B
kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavan enimmäismäärän, niitä kesannoi-
tuja aloja, joille tuottaja on hakenut pinta-alatukea, on vähennettävävahvistettuun rajaan saakka.
5. Maa-aluetta, joka on jätetty tuottajan pinta-alatukea koskevan
hakemuksen ulkopuolelle 3 ja 4 kohdan mukaisesti, ei oteta huomioonsovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 4 ja 6 kohtaa.
V LUKU
Loppusäännökset
26 artikla
Ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle liitteessä XI esitetyissä
taulukoissa luetellut tiedot niissä esitetyssä vakioidussa muodossatuotantoalueittain, perusaloittain ja koko maan tasolla seuraavanaikataulun mukaisesti:
a) kuluvan markkinointivuoden 15 päivään syyskuuta mennessä: tiedot,
jotka on saatu ottamalla huomioon jo tehdyt tarkastukset ja
tarkistukset;
b) viimeistään seuraavan lokakuun 31 päivänä: lopulliset tiedot, jotka
vastaavat 12 artiklassa tarkoitetun lopullisen ylityksen määrän
laskemisessa käytettyjä tietoja; ja
c) viimeistään seuraavan helmikuun 15 päivänä: tiedot todellisesti
maksetuista pinta-aloista, sen jälkeen kun niistä on tehty vähennyksetasetuksen (ETY) N:o 3887/92 9 artiklassa tarkoitettujen pinta-ala
vähennysten perusteella.
2. Jos todetaan 10 ja 11 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys,
jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viipymättä ja viimeistäänmeneillä olevan markkinointivuoden 31 päivänä lokakuuta lopullinenylityksen määrä. Perusalan ylityksen määrän perustana olevat tiedotilmoitetaan liitteen VII kaavion mukaisesti.
3. Jos ylityksen määrä jaetaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2
artiklan 6 kohdan ja 5 artiklan kolmannen alakohdan mukaisesti,
jäsenvaltion on ilmoitettava tästä jakamisesta komissiolle viimeistään 31
päivänä lokakuuta.
27 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän asetuksen soveltamiseksi tarvit-
tavat toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle kuukauden kuluessaniiden hyväksymisestä tai niiden muuttamisesta.
28 artikla
Kumotaan 1 päivästä heinäkuuta 2000 asetukset (ETY) N:o 2467/92,
(ETY) N:o 2836/93, (EY) N:o 762/94, (EY) N:o 1098/94, (EY) N:o1237/95, (EY) N:o 658/96 ja (EY) N:o 1577/98.
Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetuk-
seen.
29 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Sitä sovelletaan tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukeen markkinointi-
vuonna 2000/2001 ja sitä seuraavina markkinointivuosina.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan
sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 17
▼B
LIITE I
(2 artiklan 1 kohta)
MÄÄRITELMÄT
1.Pysyvät laitumet
Maa, jota ei vuoroviljellä ja jota käytetään pysyvästi (viiden vuoden ajan tai
pidempään) ruohontuotantoon (viljelty tai luonnon heinänurmi).
2.Pysyvät viljelykset
Muut viljelykset kuin pysyvät laitumet, joita ei vuoroviljellä ja joihin maata
käytetään viiden vuoden ajan tai pidempään ja joista saadaan toistuvia satoja,
monivuotisia viljelykasveja lukuun ottamatta.
3.Monivuotiset viljelykasvit
CN-koodi
0709 10 00 Artisokat
0709 20 00 Parsat
ex 0709 90 90 Raparperi
0810 20 Vadelmat, karhunvatukat, mulperinmarjat, loganinmarjat
0810 30 Musta-, valko-, ja punaherukat sekä karviaiset
0810 40 Karpalot, puolukat, mustikat ja muut Vaccinium -suvun
hedelmät:
4.Rakenneuudistusohjelma
Viranomaisten määräämä maatilan rakenteen ja/tai tukikelpoisen pinta-alan
muutos.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 18
▼B
LIITE II
(4 artiklan 5 kohta)
SYÖTÄVIKSI TARKOITETUT AURINGONKUKKALAJIKKEET
Agripro 3450
Agrosur
Dahlgren D-131 (Toma)Dahlgren D-151Dahlgren D-171
Dahlgren D-181
Dahlgren 954Dahlgren D-1950
Dahlgren D-1998
DisetHagen Seed SG 9011Hagen Seed SG 9054
Hagen Seed SG 9211
Interstate (IS)8004Kelisur
RoyalHybrid 381
RoyalHybrid 2141RoyalHybrid 3801RoyalHybrid 3831
RoyalHybrid 4381
RRC 995RRC 2211RRC 2232
RRC 4211
SIGCO 826SIGCO 828
SIGCO 829
SIGCO 830SIGCO 954SIGCO 964
SIGCO 974
SIGCO 995Toma
Triumph 660C
Triumph 505C+Triumph 520CTriumph 515C
USDA Hybrid 9241999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 19
▼B
LIITE III
(5 artikla)
LUPIINIEN KARVAUDEN MÄÄRITTÄMINEN
Tehdään 200 siemenen näytteelle kustakin enintään 20 tonnin erästä otetusta 1
kilogramman määrästä.
Koe rajoittuu näytteessä olevien karvaiden siementen laadulliseen toteamiseen.
Tasalaatuisuuden raja on enintään 1 karvas siemen sataa siementä kohti. Von
Sengbuschin (1942), Ivanovin ja Smirnovan (1932) ja Eggebrechtin (1949)
siementen leikkausmenetelmää sovelletaan testausmenetelmänä. Kuivat taiturvotetut siemenet halkaistaan poikittain. Siementen puolikkaat upotetaan
siivilässä 10 sekunniksi jodiliuokseen, ja niitä huuhdellaan sen jälkeen vedellä
5 sekuntia. Karvaissa siemenissä leikkauspinta muuttuu ruskeaksi, mutta vähän
alkaloideja sisältävissä siemenissä se pysyy keltaisena.
Jodiliuoksen valmistamiseksi liuotetaan 14 grammaa kaliumjodidia mahdolli-
simman pieneen vesimäärään, lisätään 10 grammaa jodia ja laimennetaan liuos
vedellä 1 000 cm
3:iin. Liuoksen annetaan seistä viikon ajan ennen käyttöä. Sitä on
säilytettävä savulasipulloissa. Tätä emoliuosta laimennetaan ennen käyttöä
suhteessa 1:3—1:5.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 20
▼M5
LIITE IV
(6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)
ITÄVALLAN ALUEET, JOTKA OVAT OIKEUTETTUJA DURUM-
VEHNÄN LISÄTUKEEN
PANNONIA
1.Gebiete der Bezirksbauernkammern
2046 Tullnerfeld-Klosterneuburg
2054 Baden
2062 Bruck/Leitha-Schwechat2089 Baden
2101 Gänserndorf
2241 Hollabrunn2275 Tullnerfeld-Klosterneuburg2305 Korneuburg
2321 Mistelbach
2330 Krems/Donau2364 Gänserndorf
2399 Mistelbach
2402 Mödling2470 Mistelbach2500 Hollabrunn
2518 Hollabrunn
2551 Bruck/Leitha-Schwechat2577 Korneuburg
2585 Tullnerfeld-Klosterneuburg
2623 Wr. Neustadt2631 Mistelbach2658 Gänserndorf
2.Gebiete der Bezirksreferate
3018 Neusiedl/See
3026 Eisenstadt3034 Mattersburg
3042 Oberpullendorf
3.Gebiete der Landwirtschaftskammer
1007 Wien1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 21
▼B
LIITE V
(6 artiklan 3 kohta)
ALUEET, JOTKA OVAT OIKEUTETTUJA DURUMVEHNÄN ERITYIS-
TUKEEN
SAKSA:
Kreise und Kreisfreie Städte:Baden-Württemberg:
Stadt Stuttgart, Ludwigsburg, Rems-Murr-Kreis, Stadt Heilbronn, Heilbronn,
Hohenlohekreis, Main-Tauber-Kreis, Stadt Karlsruhe, Karlsruhe, Stadt Baden-
Baden, Rastatt, Stadt Heidelberg, Stadt Mannheim, Rhein-Neckar-Kreis, Stadt
Pforzheim, Enzkreis, Ortenaukreis.
Baijeri:Stadt Ingolstadt, Dachau, Eichstätt, Freising, Fürstenfeldbrück, Neuburg-Schro-
benhausen, Pfaffenhofen a.d.Ilm, Kelheim, Stadt Ansbach, Ansbach, Neustadt-
Bad Windsheim, Stadt Aschaffenburg, Aschaffenburg, Bad Kissingen, Rhön-
Grabfeld, Haßberge, Kitzingen, Main-Spessart, Stadt Schweinfurt, Schweinfurt,
Stadt Würzburg, Würzburg.
Rheinland-Pfalz:
Ahrweiler, Stadt Koblenz, Mayen-Koblenz, Bad Kreuznach, Rhein-Lahn-Kreis,
Westerwald-Kreis, Bernkastel-Wittlich, Bitburg-Prüm, Daun, Trier-Saarburg,
Stadt Trier, Stadt Frankenthal, Landau i.d.P., Ludwigshafen, Mainz, Neustadt/
Weinstr., Speyer, Worms, Alzey-Worms, Bad Dürkheim, Donnersbergkreis,
Germersheim, Südl, Weinstraße, Ludwigshafen, Mainz-Bingen.
Hessen:
Stadt Frankfurt/Main, Wiesbaden, Bergstraße, Stadt Darmstadt, Darmstadt-
Dieburg, Groß-Gerau, Hochtaunuskreis, Main-Kinzig-Kreis, Main-Taunus-Kreis,
Stadt Offenbach, Offenbach, Rheingau-Taunus-Kreis, Wetteraukreis, Lahn-Dill-
Kreis, Limburg-Weilburg.
Saarland:
Stadt Saarbrücken, Merzig-Wadern, Neunkirchen, Saarlouis, Sankt Wendel.
Sachsen:Mittweida, Muldentalkreis.
Sachsen-Anhalt:
Bernburg, Köthen, Burgenlandkreis, Mansfelder Land, Merseburg-Querfurt,
Saalkreis, Sangerhausen, Aschersleben-Straßfurt, Halberstadt, Jerichower Land,
Quedlinburg, Schönebeck.
Thüringen:
Unstrut-Hainich-Kreis, Kyffhäuserkreis, Gotha, Sömmerda, Hildburghausen,
Stadt Weimar, Weimarer Land, Altenburger Land, Stadt Erfurt.
ESPANJA
Comarcas Agrícolas
Almazán (SO), Bajo Aragón (TE), Campiña (GU), Campo de Gómara (SO),
Centro (AB), ElCerrato (P), Hoya de Huesca (HU), La Montaña (A), Las Vegas
(M), Logrosán (CC), Monegros (HU), Noroeste (MU), Requena-Utiel(V), Rioja
Baja (LO), Segría (L), Sierra Rioja Baja (LO), Sur (VA), Suroeste y Valle de
Guadalentín (MU), Trujillo (CC), Urgel (L), Valle de Ayora (V).
RANSKA
DepartementitAisne, Aube, Charente, Charente-Maritime, Cher, Deux-Sèvres, Essonne, Eure,
Eure-et-Loire, Indre, Indre-et-Loire, Loir-et-Cher, Loiret, Lot-et-Garonne, Maine-
et-Loire, Marne, Nièvre, Orne, Sarthe, Seine-et-Marne, Vendée, Vienne, Yonne,
Yvelines.
ITALIA
ProvinceAlessandria, Bologna, Brescia, Cremona, Ferrara, Forli, Gorizia, Lodi, Mantova,
Milano, Modena, Padova, Parma, Pavia, Piacenza, Pordenone, Ravenna, Reggio1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 22
▼B
Emilia, Rimini, Rovigo, Torino, Treviso, Udine, Venezia, Vercelli, Verona,
Vicenza.
YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA
Englanti.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 23
▼M3
LIITE VI
(8 artikla)
PERUSALAT
(1000 ha)
Alue Kaikki peltokasvit Joista maissiJoista nurmisäilö-
rehu
BELGIA
Yhteensä 489,5I vyöhyke 97,0
TANSKA 2 018,6SAKSA 10 159,4 (
3) 540,3 (3)
Schleswig-Holstein 506,2
Hampuri 5,1Niedersachsen 1 424,7
Bremen 1,8
Nordrhein-Westfalen 948,5Rheinland-Pfalz 368,6
Hessen 461,4
Baden-Württemberg 735,5 122,1Baijeri 1 776,0 418,2
Saarland 36,6
Berliini 2,9Brandenburg 889,6
Mecklenburg-Vorpommern 968,2
Sachsen 599,0Sachsen-Anhalt 880,9
Thüringen 554,4
KREIKKA 1 491,7 222,1ESPANJA
Regadío 1 371,1 403,4
Secano 7 849,0
RANSKA
Yhteensä 13 582,1Maissin perusala 613,8 (
2)
Kasteltu perusala 1 209,7 (2)
IRLANTI 345,6 0,2
ITALIA 5 801,2 400,8
LUXEMBURG 42,8ALANKOMAAT 441,7 208,3
ITÄVALTA 1 203,51999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 24
▼M5
▼M3
▼M5
▼M3
▼M3
(1000 ha)
Alue Kaikki peltokasvit Joista maissiJoista nurmisäilö-
rehu
PORTUGALI
Azorit 9,7
Madeira
— kastellut 0,31 0,29
— muut 0,30
Manner-Portugali
— kastellut 293,4 221,4
— muut 687,9
SUOMI 1 591,5 200,0
RUOTSI 1 737,1 130,0
YHDISTYNYT KUNINGAS-
KUNTA
Englanti 3 794,6 33,2 (1)
Skotlanti 551,6
Pohjois-Irlanti 52,9
Wales 61,4 1,2 (1)
(1) Sokerimaissia lukuun ottamatta.
(2) Mukaan lukien 284 000 ha kasteltua maissia.
(3) Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohtaa.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 25
▼M5
▼M3
▼M5
▼M3
▼M5
LIITE VII
(10 artiklan 4 kohta)
1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 26
▼M5
1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 27
▼B
LIITE VIII
(14 artiklan toinen kohta)
ASETUKSEN (EY)N:o 1251/1999 3 ARTIKLAN 7 KOHDASSA TARKOI-
TETUT VIITESADOT
Belgia 6,24
Tanska 5,22
Saksa 5,66 (1)
— Schleswig-Holstein 6,81
— Hampuri 6,01
— Niedersachsen 5,33
— Bremen 5,34
— Nordrhein-Westfalen 5,81
— Hessen 5,50
— Rheinland-Pfalz 4,78
— Baden-Württemberg 5,48
— Baijeri 5,94
— Saarland 4,38
— Berliini 4,52
— Brandenburg 4,54— Mecklenburg-Vorpommern 5,45
— Sachsen 6,23
— Sachsen-Anhalt 6,14
— Thüringen 6,13
Kreikka 3,39
Espanja 2,9
Ranska 6,02
Irlanti 6,08
Italia 3,9
Luxemburg 4,26
Alankomaat 6,66
Portugali 2,90
Yhdistynyt kuningaskunta 5,83
Itävalta 5,27
Ruotsi 4,02
Suomi 2,82
(1) Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1251/1999 2 artiklan 6 kohtaaa.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 28
▼B
LIITE IX
(22 artikla)
KESANNOINNISTA MAKSETTAVA LISÄTUKI PORTUGALISSA
(euroa)
Markkinointivuosi 2000/2001 2001/2002 2002/2003
Täydentävä lisätuki 9,64 ►M29,64◄ 3,411999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 29
▼M3
LIITE X
(24 artiklan ensimmäinen kohta)
Viimeinen kylvöpäivä 15 päivä kesäkuuta:
Kasvit Jäsenvaltio Alueet
Kaikki kasvit Suomi Koko alue
Ruotsi Koko alue
Sokerimaissi
Kuiduntuotantoon tarkoitettu
hamppuKaikki jäsenvaltiot Koko alue1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 30
▼M2
LIITE XI
(26 artiklan 1 kohta)
KOMISSIOLLE ILMOITETTAVAT TIEDOT
Tiedot on esitettävä sarjana seuraavan mallin mukaan laadittuja taulukoita:
— ensimmäisessä taulukkoryhmässä esitetään tiedot asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 3 artiklassa tarkoitettujen tuotantoalueiden tasolla,
— toisessa taulukkoryhmässä esitetään tiedot tämän asetuksen liitteessä VI
tarkoitettujen perusviljelysalojen tasolla,
— yhdessä taulukossa esitetään yhteenveto kutakin jäsenvaltiota koskevista
tiedoista.
Taulukot on toimitettava sekä paperilla että atk-muodossa.
Kaavat pinta-aloille: 5 = 1 + 2 + 3 + 4
1 0=7+8+9
16 = 17 + 1821 = 5 + 10 + 11 + 12 + 13 + 14 + 15 + 16 + 20
Huomautuksia:
Kussakin taulukossa on nimettävä kyseinen alue.
Sato on asetuksen (EY) N:o 1251/1999 mukaista pinta-alatukea laskettaessa
käytettävä sato.
Kasteltu ja kastelematon erotetaan toisistaan ainoastaan, jos kyse on yhdistetyistä
alueista. Tällöin:
d=e+f
j=k+lRivi 1 koskee ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan ensimmäisessä
kohdassa tarkoitettuun lisätukeen oikeutettua durumvehnää.
Rivi 2 koskee ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 artiklan neljännessä
kohdassa tarkoitettuun lisätukeen oikeutettua durumvehnää.
Rivi 19 koskee ainoastaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22, 23, 24 ja
31 artiklan mukaisia kesannoituja tai metsitettyjä viljelyaloja, jotka luokitellaan
kesannoiduiksi peltoviljelyaloiksi asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 8
kohdan mukaisesti.
Rivi 20 koskee ainoastaan asetuksen (EY) 1251/1999 2 artiklan 4 kohdan toisessa
alakohdassa tarkoitettuja aloja.
Tiedot on toimitettava myös niiden tuottajien osalta, jotka eivät hae hehtaaritukea
tiettyjä peltokasveja koskevassa tukijärjestelmässä (asetus (EY) N:o 1251/1999).
Nämä tiedot on annettava sarakkeissa ”m” ja ”n” otsakkeella ”Muut”, ja ne
koskevat pääasiassa naudan- ja lampaanlihapalkkiota varten rehupinta-aloiksi
ilmoitettuja peltokasveja.
Rivi 23 koskee ainoastaan sellaisten kasvien viljelyyn käytettävää kesantoa, joita
voidaan käyttää muuhun kuin elintarviketuotantoon ja joista ei makseta korvausta
komission asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 3 kohdan soveltamista
koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti (esim. sokerijuurikas, maa-
artisokka, juurisikuri).
Rivi 24 koskee kesannoituja pinta-aloja, joita käytetään rehupalkokasvien
viljelyyn asetuksen (EY) N:o 1251/1999 6 artiklan 3 kohdan toisen luetelma-
kohdan mukaisesti.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 31
▼M2
1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 32
▼M5
LIITE XII
(7 a artiklan 1 kohta)
TUKIJÄRJESTELMÄÄN KUULUVAT KUIDUNTUOTANTOON
TARKOITETUT PELLAVA- JA HAMPPULAJIKKEET
1.Kuiduntuotantoon tarkoitetut pellavalajikkeet
Adelie
AgathaAngelinArgosAriane
Aurore
BelinkaCeasar AugustusDianeDiva
Electra
EliseEscalinaEvelinExel
Hermes
IlonaLauraLiflaxLiviola
Marina
MarylinNikeOpalineRosalin
Venus
VeralinVikingViola
2a.Kuiduntuotantoon tarkoitetut hamppulajikkeet
Carmagnola
BenikoCsDelta-IlosaDelta 405
Dioica 88
Epsilon 68Fedora 17Fédrina 74
Felina 32
Felina 34 — Félina 34Ferimon- FérimonFibranovaFibrimon 24
Fibrimon 561999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 33
▼M5
Futura
Futura 75Juso 14Santhica 23
Uso 31
2b.Markkinointivuonna 2002/2003 sallitut kuiduntuotantoon tarkoitetut
hamppulajikkeet
Bialobrzeskie
FasamoFedora 19
Santhica 271999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 34
▼M5
LIITE XIII
(7 b artiklan 1 kohta)
YHTEISÖN MENETELMÄ HAMPPULAJIKKEIDEN ∆9-THC:N KVAN-
TITATIIVISEKSI MÄÄRITTÄMISEKSI
1.Tarkoitus ja käyttöalue
Menetelmää käytetään hamppulajikkeiden ( Cannabis sativa L.) ∆9-tetrahy-
drokannabinolipitoisuuden (THC-pitoisuuden) määrittämiseen. Sitä
sovelletaan jäljempänä kuvailtujen käytäntöjen A tai B mukaisesti.
Menetelmä perustuu ∆9-THC:n kvantitatiiviseen määritykseen kaasukroma-
tografialla (GC) sen jälkeen, kun näytettä on uutettu liuottimella.
1.1Käytäntö A
Käytäntöä A noudatetaan määritettäessä pitoisuuksia tuotantotiloilla
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 2 kohdassa säädetyllä
tavalla.
1.2Käytäntö B
Käytäntöä B noudatetaan 7 b artiklan ensimmäisen kohdan kolmannessa
alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja sen todentamiseen, että asetuksen
(EY) N:o 1251/1999 5 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettyjä
vaatimuksia noudatetaan, jotta lajike voitaisiin sisällyttää markkinointivuo-
desta 2001/2002 alkaen tukikelpoisten kuiduntuotantoon tarkoitettujen
hamppulajikkeiden luetteloon.
2.Näytteenotto
Jos jäsenvaltio käyttää 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan kolmannessa
alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, vähintään kolmen erillisen lohkon
osan, joissa on vähintään 4 000 kasvia, viljelyä on jatkettava tarkastajan
ohjeiden mukaan vähintään 10 päivää kukinnan loppumisesta näytteenottoa
varten.
2.1Näytteenotto
— Käytäntö A: Tietyssä hamppulajikeviljelmässä kerätään kustakin valitusta
kasvista vähintään 30 senttimetrin mittainen osa, jossa on vähintään yksi
emikukinto. Näytteet on kerättävä päiväsaikaan ajanjaksona, joka alkaa
20 päivän kuluttua kukinnan alkamisesta ja päättyy 10 päivän kuluttua
kukinnan loppumisesta. Keruu on tehtävä järjestelmällisesti siten, että
lohkosta saadaan edustava otos; näytteitä ei kuitenkaan kerätä lohkon
reunoilta.
Jäsenvaltio voi sallia, että näyte otetaan ennen kuin kukinnan alkamisesta
on kulunut 20 päivää, jos kunkin viljellyn lajikkeen osalta otetaan muita
edustavia näytteitä edellä kuvattujen sääntöjen mukaan ajanjaksona, joka
alkaa 20 päivän kuluttua kukinnan alkamisesta ja päättyy 10 päivän
kuluttua kukinnan loppumisesta.
— Käytäntö B: Tietyssä hamppulajikeviljelmässä kerätään kustakin valitusta
kasvista sen yläkolmannes. Näytteet kerätään päiväsaikaan 10 päivän
sisällä kukinnan loppumisesta systemaattisesti siten, että lohkosta saadaan
edustava näyte; näytteitä ei kuitenkaan kerätä reunoilta. Jos kyseessä on
kaksikotinen lajike, näytteeseen kerätään ainoastaan emikasveja.
2.2Otoksen koko
— Käytäntö A: otokseen kerätään kustakin lohkosta 50 näytettä.
— Käytäntö B: otokseen kerätään kustakin lohkosta 200 näytettä.
Näytteet pakataan väljästi kangas- tai paperipussiin ja lähetetään määritysla-
boratorioon.
Jäsenvaltio voi säätää, että tarkistusmääritystä varten kerätään toinen näyte,
jonka tuottaja tai määrityksestä vastaava laitos säilyttää.
2.3Näytteen kuivaus ja varastointi
Näytteiden kuivaaminen on aloitettava mahdollisimman pian ja joka
tapauksessa 48 tunnin kuluessa millä tahansa menetelmällä, jossa lämpötila
on alle 70 ºC. Näytteet kuivataan vakiopainoon, jolloin kosteus on 8—13 %.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 35
▼M5
Kuivatut näytteet säilytetään väljästi pimeässä ja alle 25 ºC:n lämpötilassa.
3.THC-pitoisuuden määrittäminen
3.1Määritysnäytteiden valmistaminen
Kuivatuista näytteistä irrotetaan varret ja yli 2 mm:n kokoiset siemenet.Kuivatut näytteet jauhetaan puolikarkeaksi jauheeksi (seula, jossa on 1 mm:n
reiät).
Jauhetta voidaan säilyttää enintään 10 viikkoa kuivassa, pimeässä ja alle
25 ºC:n lämpötilassa.
3.2Reagenssit, uuttoliuos
Reagenssit
— kromatografisesti puhdas ∆
9-tetrahydrokannabinoli ( ∆9-THC),
— kromatografisesti puhdas skvalaani sisäisenä standardina.
Uuttoliuos
— 35 mg skvalaania 100 ml:ssa heksaania.
3.3∆9-THC:n uuttaminen
Punnitaan 100 mg jauhettua määritysnäytettä sentrifugiputkeen; lisätään 5 ml
uuttoliuosta, joka sisältää sisäistä standardia.
Upotetaan nämä 20 minuutiksi ultraäänihauteeseen. Sentrifugoidaan 5
minuutin ajan 3 000 kierrosta minuutissa ja otetaan talteen THC-super-
natantti. Injektoidaan liuos kromatografiin ja suoritetaan kvantitatiivinen
määritys.
3.4Kaasukromatografia (GC)
a) Välineistö
— kaasukromatografi, jossa on liekki-ionisaatiodetektori ja split/splitless-
injektori,
— kolonni, jossa kannabinoidit voidaan erottaa hyvin, esimerkiksi
lasinen kapillaarikolonni, jonka pituus on 25 m ja halkaisija
0,22 mm ja joka on kyllästetty 5-prosenttisella fenyylimetyylisilok-
saani-tyyppisellä poolittomalla faasilla.
b) Kalibrointiasteikot
Käytäntö A: vähintään 3 astetta ja käytäntö B: vähintään 5 astetta, joihin
on sisällyttävä 0,04 ja 0,50 mg/ml ∆9-THC:tä uuttoliuoksessa.
c) Koeolosuhteet
Seuraavat olosuhteet ovat esimerkkejä a alakohdassa mainitulle kolonnille:
uunin lämpötila: 260 ºC
injektorin lämpötila: 300 ºC
detektorin lämpötila: 300 ºC.
d) Injektiotilavuus: 1 mikrolitra ( µl)
4.Tulokset
Tulos ilmoitetaan kahden desimaalin tarkkuudella grammoina ∆9-THC:tä
100 grammassa analyysinäytettä, joka on kuivattu vakiopainoon. Tuloksen
sallittu mittapoikkeama on 0,03 % absoluuttisena arvona ilmoitettuna.
— Käytäntö A: Tuloksena ilmoitetaan yksi määritys analyysinäytettä kohti.
Jos näin saatu tulos on kuitenkin suurempi kuin asetuksen (EY) N:o 1251/
1999 5 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetty raja-arvo,
kustakin analyysinäytteestä tehdään toinen määritys. Tällöin tuloksena
ilmoitetaan näiden kahden määrityksen keskiarvo.
— Käytäntö B: Tuloksena ilmoitetaan kahden analyysinäytteestä tehdyn
määrityksen keskiarvo.1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 36
▼M2
LIITE XIV
23 a artiklassa tarkoitetut rehupalkokasvit
CN-koodi
0713 90 Täysin kypsyneinä korjatut Vicia -lajin
kasvit, ei kuitenkaan Vicia faba ja
Vicia sativa
Vicia sativa , muut kuin täysin kypsy-
neinä korjatut
ex 1209 29 50 Lupinus -lajin kasvit, muut kuin makea
lupiini
ex 1214 90 99 Medicago -lajin kasvit
Trifolium -lajin kasvit
Lathyrus -lajin kasvit
Melilotus -lajin kasvit
Onobrychis -lajin kasvit
Ornithopus sativus
Hedysarum coronarium
Lotus corniculatusGalega orientalis
Trigonella foenum-graecum
Vigna sinensis1999R2316 — FI — 01.07.2002 — 004.001 — 37