2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 1
Tämäasiakirjaonainoastaandokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivätvastaasensisällöstä.
►B EUROOPANPARLAMENTINJANEUVOSTONDIREKTIIVI2000/12/EY,
annettu20päivänämaaliskuuta2000,
luottolaitostenliiketoiminnanaloittamisestajaharjoittamisesta
(EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:osivu päivämäärä
►M1Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/28/EY, annettu 18
päivänä syyskuuta 2000 L 275 37 27.10.2000
▼B
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI
2000/12/EY,
annettu20päivänämaaliskuuta2000,
luottolaitostenliiketoiminnanaloittamisestajaharjoittamisesta
EUROOPAN UNIONIN PARLAMENTTI JA NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityi-
sesti sen 47 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(1),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menet-
telyä(2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Itsenäistä toimintaa harjoittavia pankkeja ja muita rahoituslai-
toksia koskevien, sijoittautumisvapauden ja palvelujentarjoamisen vapauden rajoitusten poistamisesta 28 päivänä
kesäkuuta 1973 annettua neuvoston direktiiviä 73/183/ETY(
3),
luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseenliittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteen-sovittamisesta 12 päivänä joulukuuta 1977 annettua ensimmäistäneuvoston direktiiviä 77/780/ETY(
4), luottolaitosten omista
varoista 17 päivänä huhtikuuta 1989 annettua neuvoston direk-
tiiviä 89/299/ETY(5), luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen
ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollistenmääräysten yhteensovittamisesta ja direktiivin 77/780/ETYmuuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annettua toistaneuvoston direktiiviä 89/646/ETY(
6), luottolaitosten vakavarai-
suussuhteesta 18 päivänä joulukuuta 1989 annettua neuvoston
direktiiviä 89/647/ETY(7), luottolaitosten konsolidoidusta
valvonnasta 6 päivänä huhtikuuta 1992 annettua neuvostondirektiiviä 92/30/ETY(
8), luottolaitosten suurten riskikeskitty-
mien valvonnasta ja tarkastamisesta 21 päivänä joulukuuta 1992annettua neuvoston direktiiviä 92/121/ETY(
9) on muutettu useita
kertoja ja huomattavilta osin, sen vuoksi olisi selkeyden ja
järkeistämisen takia kodifioitava mainitut direktiivit saattamallane yhtenäiseksi tekstiksi.
(2) Perustamissopimuksen mukaisesti kielletään palvelutoiminnan
aloittamiseen ja palvelujen tarjoamiseen liittyvä syrjivä kohtelujoko kansallisuuden perusteella tai sen perusteella, ettei yritys olesijoittautunut jäsenvaltioon, jossa palveluja tarjotaan.
(3) Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisen ja sen harjoittamisen
helpottamiseksi on tarpeen poistaa jäsenvaltioiden väliltä
vaikeimpina esteinä olevat näitä laitoksia koskevienlainsäädäntöjen väliset erot.
(4) Tämän direktiivin tarkoituksena on olla keskeinen keino
sisämarkkinoiden toteuttamiseksi sekä sijoittautumisvapauden2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 2
(1) EYVL C 157, 25.5.1998, s. 13.
(2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 18. tammikuuta 2000 (ei vielä
julkaistu virallisessa lehdessä) ja neuvoston päätös, tehty 13. maaliskuuta
2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
(3) EYVL L 194, 16.7.1973, s. 1.
(4) EYVL L 322, 17.12.1977, s. 30, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 98/33/EY (EYVL L 204, 21.7.1998, s. 29).
(5) EYVL L 124, 5.5.1989, s. 16, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 92/30/ETY (EYVL L 110, 28.4.1992, s. 52).
(6) EYVL L 386, 30.12.1989, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 95/26/EY (EYVL L 168, 18.7.1995, s. 7).
(7) EYVL L 386, 30.12.1989, s. 14, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 98/33/EY.
(8) EYVL L 110, 28.4.1992, s. 52.
(9) EYVL L 29, 5.2.1993, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna vuoden
1994 liittymisasiakirjalla.
▼B
että palvelujen tarjoamisen vapauden suhteen luottolaitosten
osalta, josta on päätetty Euroopan yhtenäisasiakirjalla ja jonkaaikataulu on määritelty komission valkoisessa kirjassa.
(5) Talletuksien suojaamiseksi ja tasavertaisten kilpailuolojen luomi-
seksi luottolaitosten kesken yhteensovittamistoimien on
koskettava kaikkia luottolaitoksia. Tarvittaessa on otettavakuitenkin huomioon kansalliseen lainsäädäntöön perustuvatobjektiiviset, niiden yhtiöjärjestyksessä ja toiminnan tarkoituk-sessa ilmenevät erot.
(6) Näitä yhteensovittamistoimia olisi sen vuoksi sovellettava
mahdollisimman laajalla alalla, joka käsittää kaikki laitokset,
joiden toimintaan kuuluu vastaanottaa yleisöltä takaisin makset-
tavia varoja joko talletuksina tai muussa muodossa kutenlaskemalla jatkuvasti liikkeeseen joukkovelkakirjoja tai muitavastaavia arvopapereita sekä myöntämällä luottoja omaanlukuunsa. On säädettävä poikkeuksista tiettyjen luottolaitostenosalta, joihin tätä direktiiviä ei voida soveltaa. Tämän direktiivin
säännökset eivät rajoita sellaisen kansallisen lainsäädännön
soveltamista, jossa säädetään, että edellytyksenä on erityinenlisätoimilupa luottolaitosten erityisten liiketoimien harjoittami-selle tai tietyntyyppisten liiketapahtumien toteuttamiselle.
(7) Omaksutun lähtökohdan mukaisesti tarkoituksena on saada aikaan
sellainen olennainen yhdenmukaistaminen, joka on tarpeellinen jariittävä varmistamaan toimilupien ja toiminnan vakavaraisuuteen
kohdistuvien valvontajärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen
toimilupien myöntämiseksi siten, että on mahdollista myöntääyksi koko yhteisön alueella hyväksytty toimilupa ja soveltaakotijäsenvaltion valvonnan periaatetta. Vaatimusta toimintasuun-nitelman laatimisesta tulisi sen vuoksi pitää ainoastaan keinona
tarkempien ja objektiivisiin perusteisiin pohjautuvien tietojen
saamiseksi toimivaltaisten viranomaisten päätösten perusteeksi.Tietty joustavuus voi kuitenkin olla mahdollista luottolaitostenoikeudellista muotoa koskevien vaatimusten ja pankkinimiensuojelun osalta.
(8) Luottolaitoksia koskevat samankaltaiset taloudelliset vaatimukset
ovat tarpeen samanlaisen säästäjien suojan takaamiseksi ja
tasapuolisten kilpailun edellytysten varmistamiseksi toisiinsa
verrattavissa olevien luottolaitosryhmien kesken. Kunnes yhteen-sovittamista on jatkettu, olisi määritettävä rakenteellisetsuhdeluvut, joiden avulla kansallisten viranomaisten yhteistyönäon mahdollista vakiomenetelmin tehdä havaintoja toisiinsaverrattavissa olevien luottolaitostyyppien asemasta. Tällä menet-
telyllä tulisi edistää jäsenvaltioiden määrittelemien ja soveltamien
kerroinjärjestelmien asteittaista lähentämistä. On kuitenkintarpeen erottaa toisistaan sellaiset kertoimet, joiden tarkoituksenaon taata luottolaitosten järkevä hallinto, ja ne, jotka on luotutalous- ja rahapolitiikkaa varten.
(9) Vastavuoroisen tunnustamisen ja kotijäsenvaltion valvonnan
periaatteet edellyttävät, että minkään jäsenvaltion toimivaltaiset
viranomaiset eivät myönnä toimilupaa tai että toimivaltaiset
viranomaiset peruuttavat toimiluvan, jos esimerkiksi toiminta-suunnitelman, toiminnan alueellisen sijoittamisen tai tosiasiassaharjoitetun toiminnan perusteella on ilmeistä, että luottolaitos onvalinnut yhden jäsenvaltion oikeusjärjestelmän kiertääkseen
ankarammat vaatimukset, jotka ovat voimassa siinä jäsenval-
tiossa, jossa se pääasiallisesti harjoittaa tai aikoo harjoittaatoimintaansa. Luottolaitoksella, joka on oikeushenkilö, on oltavasen jäsenvaltion toimilupa, jossa sillä on sääntömääräinenkotipaikka. Sellaisen luottolaitoksen, joka ei ole oikeushenkilö,hallinnollisen keskustoimipaikan on oltava siinä jäsenvaltiossa,
joka on myöntänyt sille toimiluvan. Lisäksi jäsenvaltioiden on
vaadittava, että luottolaitoksen hallinnollinen keskustoimipaikkasijaitsee aina sen kotijäsenvaltiossa ja että se tosiasiassa toimiisiellä.
(10) Toimivaltaisten viranomaisten ei tulisi myöntää eikä pitää
voimassa luottolaitoksen toimilupaa, jos tuon yrityksen ja muidenluonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden väliset läheiset2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 3
▼B
sidokset ovat laadultaan sellaisia, että ne estävät viranomaisia
suorittamasta valvontatehtäväänsä tehokkaasti. Toimiluvan josaaneiden luottolaitosten on myös oltava toimivaltaisten virano-
maisten kannalta tässä suhteessa vaatimukset täyttäviä. Tässä
direktiivissä oleva ”läheisten sidosten” määritelmä muodostaavähimmäisvaatimukset eikä se estä jäsenvaltioita soveltamastasitä muihinkin kuin määritelmässä tarkoitettuihin tilanteisiin.Huomattavan osuuden hankkimista yhtiön pääomasta ei sell-
aisenaan pidetä ”läheisten sidosten” määritelmän mukaisena
omistusyhteytenä, jos tuo omistusyhteys on hankittu ainoastaanväliaikaisena sijoituksena, jonka perusteella ei ole mahdollistavaikuttaa yrityksen rakenteeseen tai rahoituspolitiikkaan.
(11) Viittauksella valvontaviranomaisten valvontatehtävien tehokkaa-
seen hoitamiseen tarkoitetaan myös luottolaitoksen konsolidoituavalvontaa, jota on harjoitettava silloin, kun yhteisön oikeudessaniin säädetään. Tässä tapauksessa niiden viranomaisten, joilta
toimilupaa haetaan, on pystyttävä nimeämään kyseisen luottolai-
toksen konsolidoitua valvontaa varten toimivaltaiset viranomaiset.
(12) Kotijäsenvaltio voi lisäksi antaa 5 artiklan 1 kohdan ensimmäi-
sessä alakohdassa ja 2 kohdassa sekä 7, 16, 30, 51 ja 65 artiklassa
säädettyjä ankarampia säännöksiä sellaisten luottolaitosten osalta,joille sen toimivaltainen viranomainen on myöntänyt toimiluvan.
(13) Yhteisössä toimivien luottolaitosten sivukonttoreita koskevan
toimilupavaatimuksen poistamisen seurauksena tuleevälttämättömäksi poistaa vaatimus sivukonttorin perustamispääo-masta.
(14) Vastavuoroisen tunnustamisen ansiosta noudatettu lähestymistapa
antaa mahdollisuuden sallia kotijäsenvaltiossa toimiluvansaaneiden luottolaitosten harjoittaa kaikkia tai joitain liitteessä Ilueteltuja toimia koko yhteisössä perustamalla sivukonttorin tai
tarjoamalla palveluja. Sellaisen toiminnan harjoittamiseen, jota ei
ole lueteltu liitteessä, sovelletaan perustamissopimuksen yleisiäsijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapauttakoskevia määräyksiä.
(15) On kuitenkin suotavaa ulottaa vastavuoroinen tunnustaminen
koskemaan liitteessä lueteltuja toimia, kun niitä harjoittaarahoituslaitos, joka on luottolaitoksen tytäryhtiö, edellyttäen,että kyseinen tytäryhtiö kuuluu emoyhtiönsä konsolidoidun
valvonnan piiriin ja täyttää tietyt tiukat edellytykset.
(16) Vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia, että käytettäessä sijoittautu-
misoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta laitokset, joille ei
ole myönnetty toimilupaa toimia luottolaitoksena niiden kotijä-senvaltiossa, noudattavat tiettyjä vastaanottavan jäsenvaltionkansallisten lakien ja asetusten erityisiä säännöksiä sellaisentoiminnan suhteen, jota ei ole lueteltu liitteessä, edellyttäen, ettäkyseiset säännökset toisaalta ovat yhteisön lainsäädännön
mukaisia ja niiden tarkoituksena on yleisen edun suojeleminen,
ja toisaalta, ettei laitoksiin tai toimintaan sovelleta kyseisenlaitoksen kotijäsenvaltion vastaavanlaisia lakeja tai asetuksia.
(17) Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava, ettei ole esteitä harjoittaa
vastavuoroisesti tunnustettua toimintaa vastaanottavassa jäsenval-tiossa samalla tavoin kuin kotijäsenvaltiossa, sikäli kuin toimintaei ole ristiriidassa yleisen edun suojelemiseksi vastaanottavassajäsenvaltiossa annettujen lakien säännösten kanssa.
(18) Tämän direktiivin tavoitteilla ja yhteisön muulla lainsäädännöllä
toteutettavalla pääomanliikkeiden vapauttamisella on välttämätönkeskinäinen yhteys. Pankkipalvelujen vapauttamista koskevien
toimenpiteiden on joka tapauksessa oltava yhdenmukaisia
pääomanliikkeiden vapauttamista koskevien toimenpiteidenkanssa.
(19) Säännöksien, jotka koskevat sellaisten luottolaitosten sivukonttor-
eita, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella, tulisi ollayhdenmukaiset kaikissa jäsenvaltioissa. On tärkeää huolehtia,etteivät nämä säännökset saa olla edullisempia kuin jäsenval-tioista olevien laitosten sivukonttoreita koskevat säännökset.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 4
▼B
Tulisi erityisesti täsmentää, että yhteisö voi tehdä kolmansien
maiden kanssa sopimuksia sellaisten säännösten soveltamisesta,joilla taataan tällaisten sivukonttoreiden samanlainen kohtelu
kaikkialla sen alueella ottaen huomioon vastavuoroisuuden
periaate. Luottolaitoksen sivukonttoreita, joiden kotipaikka onyhteisön ulkopuolella, koskee perustamissopimuksen 49 artiklan 2kohdassa tarkoitettu vapaus tarjota palveluja ja sijoittautumisva-paus ainoastaan niissä jäsenvaltioissa, joihin ne jo ovat
sijoittautuneet. Kolmannen maan oikeuden alaisen yrityksen
hakemuksen, joka koskee toimiluvan myöntämistä tytäryhtiölletai luvan saamista omistusyhteyden hankintaan, sovelletaankuitenkin menettelyä, jolla pyritään varmistamaan, että yhteisönluottolaitokset saavat vastavuoroisen kohtelun kyseisissä kolman-sissa maissa.
(20) Toimivaltaisen kansallisen viranomaisen luottolaitokselle tämän
direktiivin mukaisesti myöntämä toimilupa koskee koko yhteisöäeikä enää ainoastaan yhtä valtiota eikä olemassa olevilla
vastavuoroisuuslausekkeilla siten vastedes ole vaikutusta. Sen
vuoksi joustava menettely vastavuoroisuuden arvioimiseksi kokoyhteisössä on tarpeen. Tämän menettelyn tavoitteena ei ole sulkeayhteisön rahoitusmarkkinoita ulkopuolisilta vaan, koska yhteisöntarkoituksena on pitää rahoitusmarkkinansa muulle maailmalleavoimina, ennemminkin edistää maailmanlaajuisten rahoitus-
markkinoiden vapautumista muissa kolmansissa maissa. Tässä
direktiivissä säädetään neuvottelumenettelyistä kolmansienmaiden kanssa ja — viimeisenä keinona — mahdollisuudestatoteuttaa toimenpiteet, joihin kuuluu uusien toimilupahakemustenlykkääminen tai uusien toimilupien rajoittaminen.
(21) On aiheellista, että vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti solmi-
taan yhteisön ja kolmansien maiden väliset sopimukset, jottakonsolidoitua valvontaa voitaisiin käytännössä toteuttaa maantie-teellisesti mahdollisimman laajasti.
(22) Vastuu luottolaitoksen talouden vakauden valvonnasta ja erityi-
sesti sen vakavaraisuuden valvonnasta on luottolaitoksenkotijäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella. Vastuu maksu-
valmiuden ja rahapolitiikan valvonnasta säilyy vastaanottavan
jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla. Markkinariskiä tuleekotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaistenviranomaisten valvoa läheisessä yhteistyössä.
(23) Sisäisten pankkimarkkinoiden häiriöttömän toiminnan edelly-
tyksenä on lainsäädännön lisäksi, että jäsenvaltioidentoimivaltaiset viranomaiset harjoittavat tiivistä ja säännöllistäyhteistyötä. Yksittäisten luottolaitosten ongelmien tarkastelu ontarkoituksenmukaisinta suorittaa pankkivalvontaviranomaisten
välille perustetussa yhteysryhmässä (groupe de contact). Mainittu
ryhmä on sopiva toimielin 28 artiklassa tarkoitettuun keskinäiseentietojen vaihtoon.
(24) Keskinäinen tiedotusmenettely ei missään tapauksessa korvaa 28
artiklassa säädettyä kahdenvälistä yhteistyötä. Vastaanottavan
jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi, joko kiireellisessätapauksessa omasta aloitteestaan tai kotijäsenvaltion toimival-taisen viranomaisen aloitteesta, edelleenkin tarkastaa, että senalueella olevien luottolaitosten toiminnassa noudatetaan lakeja
sekä hyvien hallinto- ja kirjanpitomenetelmien ja riittävän
sisäisen tarkastuksen periaatteita, edellä sanotun kuitenkaanrajoittamatta viranomaisen varsinaisen valvontavallan käyttä-mistä.
(25) Olisi säädettävä tietojen vaihdosta toimivaltaisten viranomaisten
ja sellaisten viranomaisten tai toimielinten kesken, joidentehtävänä on tehostaa rahoitusjärjestelmän toiminnan vakautta.Toimitettavien tietojen luottamuksellisuuden säilyttämiseksitietojen vastaanottajien määrän on pysyttävä erittäin rajoitettuna.
(26) Tietynlainen vilpillinen käyttäytyminen, esimerkiksi petos ja
sisäpiiririkkomukset saattavat vaikuttaa rahoitusjärjestelmänvakauteen ja sen eheyteen silloinkin, kun ne koskevat muitayrityksiä kuin luottolaitoksia.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 5
▼B
(27) On tarpeen säätää, millä edellytyksillä annetaan valtuudet edellä
mainittujen tietojen vaihtamiseen.
(28) Silloin kun on säädetty, että tietoja saa ilmaista ainoastaan
toimivaltaisten viranomaisten erityisellä luvalla, viranomaiset
voivat tarvittaessa asettaa suostumuksessaan ankaria rajoituksia.
(29) Olisi myös annettava valtuudet tietojen vaihtamiseen toisaalta
toimivaltaisten viranomaisten ja toisaalta keskuspankkien jarahapoliittisina viranomaisina samanlaisen tehtävän omaavienmuiden elinten ja tarvittaessa maksujärjestelmien valvonnasta
vastuussa olevien viranomaisten kesken.
(30) Luottolaitosten toiminnan vakauden valvonnan tehostamiseksi ja
luottolaitosten asiakkaiden suojaamiseksi olisi säädettävä siitä,että tilintarkastaja on velvollinen viipymättä ilmoittamaantoimivaltaisille viranomaisille, kun hän tässä direktiivissäsäädetyllä tavalla saa tehtäväänsä suorittaessaan tietoonsa seik-
koja, joilla saattaa olla vakava vaikutus rahoitusalan yrityksen
rahoitustilanteeseen tai sen hallinnon ja kirjanpidon järjestelmään.Tavoitellun päämäärän kannalta jäsenvaltioiden olisi säädettävä,että tämä velvollisuus koskee kaikkia tapauksia, joissa tilintar-kastaja saa tietoonsa tällaisia seikkoja suorittaessaan tehtäväänsäyrityksessä, jolla on läheiset sidokset luottolaitokseen. Tilintar-
kastajien velvollisuus ilmoittaa tarvittaessa toimivaltaisille
viranomaisille luottolaitosta koskevista seikoista ja päätöksistä,jotka tulevat heidän tietoonsa heidän suorittaessaan tehtäviäänmuussa yrityksessä kuin luottolaitoksessa, ei sinänsä vaikutaheidän tehtäviensä luonteeseen tuossa yrityksessä eikä tapaan,
jolla heidän on tehtävänsä hoidettava tällaisessa yrityksessä.
(31) Pankkialan sisämarkkinoita luotaessa keskeisenä tekijänä ovat
luottolaitosten omille varoille asetettavat yhteiset perussäännöt,sen vuoksi, että omilla varoilla voidaan taata luottolaitostentoiminnan jatkuvuus ja suojata säästöt. Tämä yhdenmukaista-minen vahvistaa luottolaitosten valvontaa ja edistää
yhteensovittamista pankkialalla.
(32) Tällaisia sääntöjä on sovellettava kaikkiin yhteisössä toimiluvan
saaneisiin luottolaitoksiin.
(33) Luottolaitoksen omilla varoilla voidaan kattaa tappioita, joiden
kattamiseksi voittojen määrä ei ole riittävä. Viranomaisille omatvarat ovat myös tärkeä peruste, erityisesti luottolaitosten vakavar-aisuuden arvioimisessa ja valvontaan muutoin liittyen.
(34) Luottolaitokset kilpailevat suoraan toistensa kanssa sisäisillä
pankkimarkkinoilla, ja sen vuoksi omiin varoihin liittyvienmääritelmien ja sääntöjen on oltava yhteneviä. Siksi omienvarojen koostumusta koskevien perusteiden määrittelemisen eitule jäädä yksinomaan jäsenvaltioiden tehtäväksi. Yhteistenperussääntöjen hyväksyminen on yhteisön edun mukaista, koska
siten estetään kilpailun vääristymistä ja vahvistetaan yhteisön
pankkijärjestelmää.
(35) Tämän direktiivin määritelmässä asetetaan erien enimmäis- ja
vähimmäismäärät siten, että kunkin jäsenvaltion harkittavaksi jää,käyttävätkö ne kaikkia tai joitakin eriä vai hyväksyvätkö ne erienmäärille alemmat ylärajat.
(36) Tässä direktiivissä täsmennetään perusteet tiettyjen omien varojen
erien määrittelemiseksi niin, että jäsenvaltioilla säilyy oikeussoveltaa ankarampia säännöksiä ja määräyksiä.
(37) Alkuvaiheessa yhteiset perussäännöt määritellään väljästi, jotta ne
käsittäisivät kaikki yhteisön eri valtioissa omiin varoihin kuuluvaterät.
(38) Omiin varoihin kuuluvien erien laadun mukaan tässä direktiivissä
erotetaan toisistaan toisaalta ne erät, joista muodostuu perus-
pääoma, ja toisaalta ne erät, joista muodostuu lisäpääoma.
(39) Sen osoittamiseksi, että ne erät, joista lisäpääoma muodostuu,
eivät ole samanlaatuisia kuin ne erät, joista peruspääomamuodostuu, on suotavaa, ettei omiin varoihin sisältyvänlisäpääoman määrä ylitä 100 prosentilla peruspääomaa. Lisäksi2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 6
▼B
eivät tietyt omiin varoihin sisältyvät lisäpääoman erät saa olla
suurempia kuin 50 prosenttia peruspääomasta.
(40) Kilpailun vääristymisen välttämiseksi julkiset luottolaitokset eivät
saa sisällyttää omiin varoihinsa jäsenvaltioiden tai niiden alue- taipaikallishallintoviranomaisten niille myöntämiä takauksia.
(41) Aina kun valvonnan yhteydessä on tarpeen määrätä luottolai-
tosten ryhmän konsolidoitu omien varojen määrä, tämä laskelmaon tehtävä tämän direktiivin mukaisesti.
(42) Omien varojen ja vakavaraisuussuhdeluvun laskemisessa sekä
riskien keskittymisen arvioimisessa käytettävässä täsmällisessä
laskentatekniikassa on otettava huomioon pankkien ja muidenrahoituslaitosten tilinpäätöksestä ja konsolidoidusta tilinpäätök-sestä 8 päivänä joulukuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi 86/635/ETY(
1) johon sisältyy tiettyjä muutoksia perustamissopi-
muksen 44 artiklan 2 kohdan g alakohdan nojalla konsolidoiduista
tilinpäätöksistä 13 päivänä kesäkuuta 1983 annettuun neuvostondirektiiviin 83/349/ETY(
2).
(43) Tämä direktiivi on osa laajempaa kansainvälistä pyrkimystä
lähentää toisiinsa tärkeimmissä maissa voimassa olevia omien
varojen riittävyyttä koskevia säännöksiä ja määräyksiä.
(44) Komissio laatii kertomuksen ja tarkastelee määräajoin omia
varoja koskevia säännöksiä niiden tiukentamiseksi ja siten
selkeämmin yhdenmukaisen yhteisen omien varojen määritelmän
saavuttamiseksi. Sellainen yhdenmukaistaminen antaa mahdolli-suuden omien varojen riittävyyden parantamiselle.
(45) Vakavaraisuussuhdetta koskevat säännöt ovat tulos neuvoa-
antavan pankkikomitean työstä; komitean tehtävänä on tehdä
ehdotuksia komissiolle jäsenvaltioissa sovellettavien kertoimienyhteensovittamisesta.
(46) Luottolaitosten valvonnassa sopivan vakavaraisuussuhteen
määrittämisellä on keskeinen merkitys.
(47) Sellainen suhdeluku, jossa varoja ja taseen ulkopuolisia eriä
painotetaan niihin sisältyvän luottoriskin mukaisesti, on erityisenhyödyllinen vakavaraisuuden mitta.
(48) Tämän vuoksi yhteisten standardien kehittäminen ilmaisemaan
omien varojen suhdetta luottoriskille alttiisiin varoihin ja taseenulkopuolisiin eriin on olennainen osa sitä yhdenmukaistamista,joka on välttämätöntä valvontamenetelmien vastavuoroiseksi
tunnustamiseksi ja siten pankkialan sisämarkkinoiden aikaansaa-
miseksi.
(49) Tässä suhteessa vakavaraisuussuhdetta koskevia sääntöjä on
tarkasteltava yhdessä muiden, luottolaitosten valvonnan perusme-
netelmien yhdenmukaistamisessa käytettävien erityisasiakirjojen
kanssa.
(50) Luottolaitosten edellytetään kilpailevan välittömästi keskenään
sisäisillä pankkimarkkinoilla. Hyväksymällä yhteiset vakavarai-
suutta koskevat standardit vakavaraisuussuhteelle asetetun
vähimmäissuhdeluvun muodossa estetään kilpailun vääristymiäja vahvistetaan yhteisön pankkijärjestelmää.
(51) Tässä direktiivissä säädetään erilaisia painotuksia erilaisten
rahoituslaitosten myöntämille takauksille. Sen vuoksi komissio
sitoutuu selvittämään, vääristetäänkö tällä direktiivillä huomatta-vasti luottolaitosten ja vakuutusyritysten välistä kilpailuakokonaisuudessaan, ja harkitsemaan mainitun selvityksen perus-teella, onko aihetta toteuttaa toimenpiteitä asian korjaamiseksi.
(52) Liitteessä III määritetään, miten taseen ulkopuolisia eriä on
käsiteltävä luottolaitosten pääomavaatimuksia laskettaessa.Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja erityisesti tasapuo-listen kilpailuedellytysten varmistamiseksi jäsenvaltioiden on2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 7
(1) EYVL L 372, 31.12.1986, s. 1.
(2) EYVL L 193, 18.7.1983, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 90/605/ETY (EYVL L 317, 16.11.1990, s. 60).
▼B
pyrittävä siihen, että niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväk-
syvät yhdenmukaisin perustein sopimusnettoutukset. Liite III onerään toisen kahdenvälisen nettoutuksen hyväksymistä rahoitus-
valvonnan toimesta käsittelevän rahoitusvalvonnan
kansainvälisen foorumin työn tulosten mukainen erityisestisiinä, että tiettyjen toimien kohdalla on mahdollista laskeavaadittavat omat varat nettosumman eikä bruttosumman perus-teella edellyttäen, että on olemassa laillisesti sitovia sopimuksia,
joilla varmistetaan luottoriskin rajoittuminen nettosummaan.
Kansainvälisesti toimivia, yhteisön luottolaitosten kanssa monissakolmansissa maissa kilpailevia luottolaitoksia ja luottolaitos-ryhmiä koskevat, laajemmalla kansainvälisellä tasollahyväksytyt säännöt johtavat pörssien ulkopuolisten (OTC-)johdannaissopimusten tarkempaan valvontaan. Näistä tarkennuk-
sista seuraa entistä tarkoituksenmukaisemmat vaatimukset
vähimmäispääomasta, joissa otetaan huomioon valvojien hyväk-symien nettoutussopimusten riskejä alentavat vaikutuksetmahdollisiin tulevaisuuden luottoriskeihin. Keskitettynä vasta-puolena toimivien selvitysyhteisöjen suorittamalla OTC-
johdannaissopimusten selvityksellä on keskeinen asema tietyissä
jäsenvaltioissa. On asianmukaista tunnustaa tällaisen selvityksenedut luottoriskin ja siihen liittyvän järjestelmäriskin alenemisenkannalta laskettaessa luottoriskiin liittyvää vakavaraisuusvaati-musta; on tarpeen, että selvitettävänä olevista OTC-johdannaissopimuksista aiheutuvalle nykyhetken ja mahdolliselle
tulevaisuuden luottoriskille on täysi vakuus ja että riski
selvitysyhteisön riskien kasvamisesta yli asetetun vakuudenmarkkina-arvon poistetaan, jotta selvitettävänä olevia OTC-johdannaisia käsitellään siirtymäkautena vakavaraisuuslasken-nassa samalla tavalla kuin johdannaisia, joilla käydään kauppaa
pörssissä. Toimivaltaisten viranomaisten on oltava vakuuttuneita
siitä, että alkuperäisten vakuusvaatimusten ja lisävakuusvaati-musten tasosekä asetetun vakuuden antaman suo jan laatu ja tasoovat riittävät. Liite III antaa niille luottolaitoksille, jotkasijaitsevat jossakin jäsenvaltiossa, saman mahdollisuuden saadaviranomaishyväksyntä kahdenväliselle nettoutukselle ja näin
antaa niille samat kilpailuedellytykset. Sääntöjen on oltava
tasapainoisia ja omiaan edelleen tehostamaan toiminnan varo-vaisen valvonnan soveltamista luottolaitosalalla. Jäsenvaltioidentoimivaltaisten viranomaisten olisi varmistettava, että korjauste-kijöiden laskenta perustuu tosiasiallisiin eikä nimellisiin määriin.
(53) Tässä direktiivissä säädetty vakavaraisuussuhteen vähim-
mäismäärä nostaa yhteisön luottolaitosten omien varojen tasoa.
On hyväksytty kahdeksan prosentin taso vuoden 1988 alussa
voimassa olleita pääomavaatimuksia koskevan tilastoselvityksenperusteella.
(54) On suotavaa, että luottolaitosten suurten riskikeskittymien
seurantaa koskevat keskeiset säännöt yhdenmukaistetaan. Ontärkeää jättää jäsenvaltioille mahdollisuus antaa tiukempiasäännöksiä kuin tässä direktiivissä säädetyt.
(55) Luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvonta ja tarkasta-
minen on olennainen osa niiden valvontaa. Riskien liiallinenkeskittyminen yhteen asiakkaaseen tai keskenään sidossuhteessa
oleviin asiakkaisiin voi johtaa sellaisten tappioiden mahdollisuu-
teen, joita ei voida hyväksyä. Tällaisen tilanteen voidaan katsoaolevan haitallinen luottolaitoksen vakavaraisuudelle.
(56) Luottolaitokset kilpailevat itse asiassa suoraan keskenään sisäi-
sillä pankkimarkkinoilla, ja sen vuoksi sovellettavienvalvontavelvoitteiden on oltava samanlaisia koko yhteisössä.Sen vuoksi niistä perusteista, joita sovelletaan suurten riskikes-
kittymien määrittelemiseksi, olisi oltava oikeudellisesti sitovia
määräyksiä yhteisössä eikä niitä voida jättää täysin jäsenval-tioiden harkintavaltaan. Yhteisten säännösten antaminen edistääparemmin yhteisön etuja, koska siten estetään eroavuuksiakilpailun edellytyksissä ja samalla vahvistetaan yhteisön pank-kijärjestelmää.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 8
▼B
(57) Luottolaitosten vakavaraisuussuhdetta koskevissa säännöksissä on
luettelo luottolaitosten luottoriskeistä. Sen vuoksi on suotavaa,että tätä luetteloa käytetään riskien määrittelemiseksi, jotta suuria
riskikeskittymiä voidaan rajoittaa. Ei ole kuitenkaan suotavaa
viitata periaatteessa kyseisissä säännöksissä vahvistettuihinpainotuksiin tai riskiryhmiin. Nämä painotukset ja riskiryhmäton tarkoitettu yleisen vakavaraisuuden vaatimuksen toteuttami-seksi, jotta katettaisiin luottolaitosten luottoriski. Suuria
riskikeskittymiä koskevan sääntelyn tavoitteena on rajoittaa
luottolaitokselle yhdestä asiakkaasta tai keskenään sidossuhteessaolevista asiakkaista aiheutuvaa riskiä, joka aiheutuu tappionenimmäismäärästä. Sen vuoksi on tarpeen päättää varovaisestamenettelystä, jossa pääsääntöisesti otetaan huomioon riskiennimellisarvo soveltamatta painotuksia tai riskiryhmiä.
(58) On noudatettava erityistä varovaisuutta, kun luottolaitos ottaa
oman emoyhtiön tai muiden tämän emoyhtiön tytäryhtiöiden
osalta riskin. Luottolaitoksen ottamien riskien hallinta on
suoritettava täysin itsenäisesti noudattaen vakaan pankkijohta-misen periaatteita kiinnittämättä huomiota mihinkään muihintämän periaatteen ulkopuolisiin seikkoihin. Tässä direktiivissäsäädetään tapauksista, joissa henkilöllä suoraan tai välillisesti
määräosuuden välityksellä oleva määräämisvalta luottolaitoksessa
on omiaan aiheuttamaan haittaa laitoksen järkevälle ja vakaallehoidolle, jolloin toimivaltaisten viranomaisten on toteutettavatilanteen lopettamiseksi aiheelliset toimenpiteet. Suurten riski-keskittymien ollessa kyseessä on myös tarpeen antaaluottolaitoksen omassa ryhmässään ottamia riskejä koskevia
erityisiä säännöksiä ja asettaa tällaisissa tapauksissa erityisesti
tiukempia rajoituksia kuin muille riskeille. Tätä tiukkaa rajoitustaei kuitenkaan pidä soveltaa silloin, kun emoyhtiö on rahoitush-allintayhtiö tai luottolaitos, ja kun muut tytäryhtiöt ovatluottolaitoksia, rahoituslaitoksia tai pankkitoimintaa avustavia
palveluja tarjoavia yrityksiä sikäli, että kaikki nämä yritykset ovat
luottolaitoksen konsolidoidun valvonnan kohteena. Tässä tapauk-sessa näin muodostetun kokonaisuuden konsolidoitu valvonta itseasiassa mahdollistaa riittävän tehokkaan ja sellaisen valvonnan,ettei se vaadi tiukempia riskien rajoitusta koskevia säädöksiä,Samalla tavoin kannustetaan pankkiryhmittymiä järjestämään
rakenteensa siten, että konsolidoitu valvonta voidaan toteuttaa,
mikä on toivottavaa, koska siten on mahdollista saada aikaankattavampi valvonta.
(59) Konsolidoitua valvontaa, jotta se olisi tehokas, on voitava
soveltaa kaikkiin pankkiryhmiiin, mukaan lukien emoyritys,joka ei ole luottolaitos. Toimivaltaisilla viranomaisilla on oltavatarpeelliset oikeudelliset keinot tällaisen valvonnan toteuttami-
seksi.
(60) Niiden ryhmien osalta, jotka toimivat usealla alalla ja joiden
emoyrityksellä on ainakin yhdessä luottolaitoksena toimivassa
tytäryhtiössä määräysvalta, tomivaltaisten viranomaisten onkyettävä arvioimaan luottolaitoksen taloudellinen tila tällaisessaryhmässä. Jäsenvaltiot voivat siihen asti, kunnes myöhempiyhteensovittaminen on toteutettu, päättää aiheellisista konsoli-dointimenetelmistä tämän direktiivin tavoitteen toteuttamiseksi.
Toimivaltaisilla viranomaisilla on ainakin oltava käytettävissään
keinot, jotka tekevät mahdolliseksi saada tehtävän hoitamiseksitarpeelliset tiedot kaikista ryhmän yrityksistä. On järjestettävä erirahoitusalojen valvonnasta vastuussa olevien viranomaistenvälinen yhteistoiminta niiden yritysryhmien osalta, jotka harjoit-
tavat monia rahoitustoiminnan muotoja.
(61) Jäsenvaltiot voivat myös kieltäytyä myöntämästä pankkitoimi-
lupaa tai peruuttaa myöntämänsä pankkitoimiluvan, kun on kyse
rakenteeltaan tietynlaisista ryhmistä, jotka ne arvioivat sopimat-tomiksi pankkitoiminnan harjoittamiseen nimenomaan, koskasellaisia rakenteita ei voida valvoa tyydyttävästi. Tältä osintoimivaltaisilla viranomaisilla on tämän direktiivin 7 artiklan 1kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 2 kohdassa, 14 artiklan 12000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 9
▼B
kohdan c alakohdassa ja 16 artiklassa mainittu toimivalta, jotta
taataan luottolaitosten järkevä ja vakaa hoito.
(62) Jäsenvaltiot voivat myös järjestää soveltuvin menettelyin niiden
ryhmien valvonnan, joiden rakennetta tämä direktiivi ei koske. Onaiheellista huolehtia tämän direktiivin säännösten täydentämi-sestä, jotta voitaisin kattaa tällaiset rakenteet sikäli kuin neyleistyvät.
(63) Konsolidoidun valvonnan on katettava kaikki liitteessä I
määritellyt liiketoimet. Sen vuoksi kaikki yritykset, jotkaharjoittavat pääasiallisesti näitä toimia, on sisällytettävä konsoli-doituun valvontaan. Sen vuoksi rahoituslaitoksen määritelmän onkatettava kaikki nämä liiketoimet.
(64) Direktiivissä 86/635/ETY sekä direktiivissä 83/349/ETY
säädetään luottolaitosten konsolidoitujen tilinpäätösten julkaise-mista koskevista konsolidointisäännöksistä. Sen vuoksi onmahdollista määritellä tarkemmin toiminnan vakauden konsoli-
doidussa valvonnassa käytettävät menetelmät.
(65) Luottolaitosten konsolidoidun valvonnan tavoitteena on nimeno-
maan näiden laitosten tallettajien etujen suojelu jarahoitusjärjestelmän vakauden varmistaminen.
(66) Tämän direktiivin alaan sekä muiden luottolaitoksia koskevien
direktiivien alaan kuuluvien ongelmien tutkiminen edellyttäätoimivaltaisten viranomaisten ja komission yhteistyötä neuvoa-antavassa komiteassa etenkin pyrittäessä tiiviimpään yhteenso-vittamiseen. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaistenneuvoa-antavan komitean perustaminen ei estä luottolaitosten
liiketoiminnan aloittamista ja sen harjoittamista valvovien
viranomaisten muunlaista yhteistyötä eikä etenkään yhteistyötäyhteysryhmässä (groupe de contact), joka on perustettu pankki-toimintaa valvovien viranomaisten välille.
(67) Tämän direktiivin teknisiin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi
määräajoin olla tarpeen pankkialan uusien kehityspiirteidenhuomioon ottamiseksi tehdä teknisiä muutoksia. Komissio tekeesille perustamissopimuksen mukaan siirretyn täytäntöönpano-vallan nojalla tällaiset tarpeelliset muutokset kuultuaan neuvoa-antavaa pankkikomiteaa. Tämän direktiivin täytäntöönpanemi-
seksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä
komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(
1) mukaisesti.
(68) Tämän direktiivin 36 artiklan 1 kohdan mukaan sallitaan
osuuskunta- tai rahastomuotoisten luottolaitosten käsitellä laina-
nottajien yhteisvastuullisia sitoumuksia, 34 artiklan 2 kohdan 7alakohdassa tarkoitettuina omina varoina. Tanskan hallitus onilmaissut olevansa erittäin kiinnostunut siitä, että sen muutamatosuuskunta- tai rahastomuotoiset kiinnitysluottolaitokset muun-
nettaisiin julkisiksi osakeyhtiöiksi. Tämän muutoksen
helpottamiseksi tai sen mahdollistamiseksi on välttämätöntäsäätää tilapäisesti poikkeuksesta, jolla sallitaan niiden sisällyttääosan yhteisvastuullisista sitoumuksista omiin varoihin. Tällätilapäisellä poikkeuksella ei saisi olla haitallisia vaikutuksialuottolaitosten väliseen kilpailuun.
(69) Luottolaitosten asunto-obligaatioiden omistuksen painottaminen
20 prosentilla saattaa aiheuttaa häiriöitä sellaisilla kansallisillarahoitusmarkkinoilla, joilla nämä sijoitusvälineet ovat keskeisiä.Siinä tapauksessa toteutetaan väliaikaiset toimenpiteet 10
prosentin riskipainotuksen soveltamiseksi. Arvopaperistamis-
markkinat kehittyvät nopeasti. Sen vuoksi on toivottavaa, ettäkomissio tarkastelee jäsenvaltioiden kanssa esinevakuudellistenarvopapereiden vakavaraisuusvalvonnan kannalta asianmukaistakohtelua ja esittää ennen 22 päivää kesäkuuta 1999 ehdotuksia,joiden tarkoituksena on mukauttaa olemassa oleva lainsäädäntö2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 10
(1) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.
▼B
vakavaraisuusvalvonnan kannalta asianmukaisen kohtelun
määrittämiseksi esinevakuudellisille arvopapereille. Toimival-taiset viranomaiset voivat sallia 50 prosentin painotuksen
sellaisten varojen osalta, joiden vakuutena on kiinnitys toimisto-
tai monitoimiliiketiloihin 31 päivään joulukuuta 2006 saakka.Kiinnitetty omaisuus on arvioitava erittäin tiukkoja perusteitanoudattaen ja arviointi on uusittava säännöllisesti liiketilamarkki-noiden kehityksen huomioon ottamiseksi. Omaisuuden on oltava
omistajan käytössä tai tämän vuokralle antama. Tämä 50
prosentin painotus ei koske kiinteistönjalostukseen annettujalainoja.
(70) Suuria riskikeskittymiä koskevien säännösten sopusointuisen
täytäntöönpanon varmistamiseksi on suotavaa, että jäsenvaltioille
sallitaan säätää kaksivaiheisesti uusien rajoituksien soveltami-sesta. Pienten luottolaitosten osalta pidempi siirtymäkausi voi ollaperusteltu siltä osin kuin 25 prosentin säännön liian pikainensoveltaminen voi vähentää niiden luotonantotoimintaa liiannopeasti.
(71) Myös luottolaitosten uudelleenorganisoinnin ja toiminnan lopet-
tamisen edellytysten yhdenmukaistaminen jatkuu.
(72) On myös yhdenmukaistettava tarpeelliset välineet luottolaitosten
maksuvalmiusriskien valvomiseksi.
(73) Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioita velvoittaviin määräai-
koihin, joiden kuluessa niiden on saatettava osaksi kansallistalainsäädäntöä liitteessä V olevassa B osassa tarkoitetut direktiivit,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 11
▼B
SISÄLLYSLUETTELO
Sivu
IOSASTO MÄÄRITELMÄTJASOVELTAMISALA .............. 12
1 artikla Määritelmät .. ........................................ 12
2 artikla Soveltamisala ........................................ 14
3 artikla Muita yrityksiä kuin luottolaitoksia koskeva kielto vastaanottaa
yleisöltä talletuksia tai muita takaisin maksettavia varoja ..... 15
IIOSASTO TOIMINNAN ALOITTAMISTA JA HARJOITTAMISTA
KOSKEVATEDELLYTYKSET ....................... 16
4 artikla Toimilupa ... ........................................ 16
5 artikla Perustamispääoma .. .................................. 16
6 artikla Johdon vastuuhenkilöt ja luottolaitosten keskushallinnon sijainti 16
7 artikla Osakkeenomistajat ja jäsenet ............................ 17
8 artikla Toimintaohjelma ja organisaatiorakenne .. ................. 17
9 artikla Liiketoiminnan harjoittamisen taloudellinen tarkoitus .. ...... 17
10 artikla Toimiluvan hylkääminen .. ............................. 17
11 artikla Toimiluvan tiedoksi antaminen komissiolle ................ 17
12 artikla Muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kuule-
minen ennakolta ...................................... 17
13 artikla Toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten
sivukonttorit . ........................................ 18
14 artikla Toimiluvan peruuttaminen . ............................. 18
15 artikla Toiminimi ... ........................................ 18
16 artikla Määräosuus luottolaitoksessa ............................ 18
17 artikla Sisäisen tarkastuksen järjestelyt ja menetelmät . ............ 19
IIIOSASTO SÄÄNNÖKSET SIJOITTAUTUMISOIKEUDESTA JA
PALVELUJENTARJOAMISENVAPAUDESTA ........ 19
18 artikla Luottolaitokset ....................................... 19
19 artikla Rahoituslaitokset ...................................... 19
20 artikla Sijoittautumisoikeuden käyttö ........................... 20
21 artikla Palvelujen tarjoamisen vapauden käyttö .. ................. 21
22 artikla Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten toimi-
valta ................................................ 21
IVOSASTO SUHTEETKOLMANSIINMAIHIN ................... 22
23 artikla Kolmansien maiden yritysten tytäryrityksistä ilmoittaminen ja
näiden maiden markkinoille pääsyn edellytykset ............ 22
24 artikla Yhteisön ulkopuolisten luottolaitosten sivukonttorit .......... 23
25 artikla Konsolidoinnin perusteella tapahtuvaa valvontaa koskeva yhteis-
toiminta kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten
kanssa .............................................. 23
VOSASTO TOIMINNANVAKAUDENVALVONNANPERIAATTEET
JATEKNISETVÄLINEET ........................... 24
1luku Toiminnanvakaudenvalvonnanperiaatteet .............. 24
26 artikla Kotijäsenvaltion toimivalta valvonnassa .. ................. 24
27 artikla Vastaanottavan jäsenvaltion toimivalta ... ................. 24
28 artikla Yhteistoiminta valvonnassa ............................. 242000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 12
▼B
Sivu
29 artikla Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden sivukonttorien tarkastus
paikalla............................................. 24
30 artikla Tietojenvaihto ja salassapitovelvollisuus .. ................. 24
31 artikla Lakisääteisen tilinpäätöksen ja konsolidoidun tilinpäätöksen
tarkastuksesta vastuussa olevien henkilöiden velvollisuudet .. . 26
32 artikla Toimivaltaisten viranomaisten toimivalta määrätä seuraamuksia 2733 artikla Tuomioistuinkäsittely .................................. 27
2luku Vakavaraisuudenvalvonnanteknisetvälineet ............ 27
1 jakso Omat varat .......................................... 27
34 artikla Yleiset periaatteet ... .................................. 27
35 artikla Muut erät ... ........................................ 28
36 artikla Omia varoja koskevat muut säännökset .. ................. 29
37 artikla Omien varojen laskutapa konsolidoinnin perusteella ... ...... 29
38 artikla Vähennykset ja rajoitukset . ............................. 30
39 artikla Toimivaltaisille viranomaisille annettava todistus säännösten
noudattamisesta ....................................... 30
2 jakso Vakavaraisuussuhde ................................... 30
40 artikla Yleiset periaatteet ... .................................. 30
41 artikla Vakavaraisuussuhteen osoittaja: omat varat ................ 30
42 artikla Vakavaraisuussuhteen nimittäjä: varojen ja taseen ulkopuolisten
erien riskipainotettu arvo .. ............................. 30
43 artikla Riskien painottaminen ................................. 31
44 artikla Jäsenvaltioiden aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomai-
silta olevien saatavien painottaminen ..................... 33
45 artikla Muut painotukset ... .................................. 33
46 artikla Hallinnolliset toimielimet ja muut kuin kaupalliset yritykset . . 3347 artikla Vakavaraisuussuhteen taso. ............................. 33
3 jakso Suuret riskikeskittymät ................................. 34
48 artikla Suurista riskikeskittymistä ilmoittaminen . ................. 34
49 artikla Suuriin riskikeskittymiin sovellettavat rajoitukset ........... 34
50 artikla Suurten riskikeskittymien valvonta konsolidoidulla perusteella ja
perusteella, jota ei ole konsolidoitu ....................... 36
4 jakso Määräosuus muissa yrityksissä kuin luotto- ja rahoituslaitoksissa 36
51 artikla Määräosuuksien kokonaismäärää koskevat rajoitukset muissa
yrityksissä kuin luotto- tai rahoituslaitoksissa .. ............ 36
3luku Valvontakonsolidoinninperusteella .................... 37
52 artikla Luottolaitosten valvonta konsolidoinnin perusteella .......... 37
53 artikla Toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa valvonnasta
konsolidoinnin perusteella . ............................. 38
54 artikla Konsolidointitapa ja konsolidoinnin laajuus ................ 39
55 artikla Tiedot, jotka monialan hallintayhtiöiden ja niiden tytäryhtiöiden
on annettava . ........................................ 39
56 artikla Toimenpiteet, jotka on tarkoitettu helpottamaan konsolidoinnin
perusteella tapahtuvaa valvontaa .. ....................... 40
VIOSASTO NEUVOA-ANTAVAPANKKIKOMITEA ............... 41
57 artikla Neuvoa-antavan pankkikomitean kokoonpano ja tehtävät ..... 412000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 13
▼B
Sivu
58 artikla Toimiluvan myöntämistä koskevien edellytysten tarkistaminen 41
59 artikla Seurannassa tarvittavat suhdeluvut ....................... 41
VIIOSASTO TÄYTÄNTÖÖNPANOVALTA ......................... 42
60 artikla Tekniset mukautukset .................................. 42
VIIIOSASTO SIIRTYMÄ-JALOPPUSÄÄNNÖKSET ................ 42
1luku Siirtymäsäännökset ................................... 42
61 artikla Siirtymäsäännökset 36 artiklan osalta ..................... 42
62 artikla Siirtymäsäännökset 43 artiklan osalta ..................... 43
63 artikla Siirtymäsäännökset 47 artiklan osalta ..................... 44
64 artikla Siirtymäsäännökset 49 artiklan osalta ..................... 44
65 artikla Siirtymäsäännökset 51 artiklan osalta ..................... 45
2luku Loppusäännökset .................................... 45
66 artikla Tietojen anto komissiolle .. ............................. 45
67 artikla Kumotut direktiivit .. .................................. 45
68 artikla Voimaantulo . ........................................ 45
69 artikla Osoitus ............................................. 45
LIITE I Luettelo vastavuoroisesti tunnustetuista toimista ............ 46
LIITE II Taseen ulkopuolisten erien luokitus ...................... 47
LIITE III Taseen ulkopuolisten erien käsittely ...................... 48
LIITE IV Taseen ulkopuolisten erien lajit ... ....................... 52
LIITE V — A osa Kumotut direktiivit ja niiden muutokset (67 artiklassa tarkoitetut) 53LIITE V — B osa Kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen määräajat (67
artiklassa tarkoitetut) .................................. 54
LIITE VI Vastaavuustaulukko. .................................. 552000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 14
▼B
I OSASTO
MÄÄRITELMÄTJASOVELTAMISALA
1 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1) ’luottolaitoksella’ tarkoitetaan:
a) yritystä, joka liiketoimintanaan vastaanottaa yleisöltä talletuksia
tai muita takaisinmaksettavia varoja ja myöntää luottoja omaanlukuunsa; tai
b) 18 päivänä syyskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja
neuvoston direktiivissä 2000/46/EY tarkoitettua sähköisen rahan
liikkeeseenlaskijaa(
1).
Luottolaitoksena pidetään konsolidoinnin perusteella tapahtuvan
valvonnan soveltamisessa 1 alakohdan mukaista luottolaitosta tai
jokaista julkista tai yksityistä yritystä, joka vastaa 1 alakohdan
määritelmää ja joka on saanut toimiluvan kolmannessa maassa.
Luottolaitoksena pidetään suurten riskien valvonnassa ja tarkasta-
misessa 1 alakohdan mukaista luottolaitosta, mukaan lukientällaisen luottolaitoksen sivukonttorit kolmansissa maissa, ja
jokaista yksityistä tai julkista yritystä, mukaan lukien sen sivu-
konttorit, joka vastaa 1 alakohdan määritelmää ja joka on saanuttoimiluvan kolmannessa maassa;
2) ”toimiluvalla” viranomaisten missä tahansa muodossa antamaa
asiakirjaa, jolla luottolaitokselle annetaan lupa harjoittaa liiketoi-
mintaansa;
3) ”sivukonttorilla” liiketoimipaikkaa, joka on luottolaitoksesta oikeu-
dellisesti riippuvainen osa ja jossa harjoitetaan suoraan kaikkia taijoitain luottolaitosten liiketoimintaan olennaisesti kuuluvia toimia;yhteen jäsenvaltioon luottolaitoksen perustamia useita liiketoimi-
paikkoja pidetään yhtenä sivukonttorina niiden lukumäärästä
rippumatta silloin, kun luottolaitoksen kotipaikka on toisessajäsenvaltiossa;
4) ”toimivaltaisilla viranomaisilla” kansallisia toimivaltaisia virano-
maisia, joilla on toimivalta lain tai muun säädöksen perusteella
valvoa luottolaitoksia;
5) ”rahoituslaitoksella” muuta yritystä kuin luottolaitosta, jonka
pääasiallisena toimintana on hankkia omistusyhteyksiä tai harjoittaayhtä tai useampaa liitteessä I olevassa 2—12 kohdassa lueteltuatoimintaa;
6) ”kotijäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, jossa luottolaitokselle on 4—11
artiklan mukaisesti myönnetty toimilupa;
7) ”vastaanottavalla jäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, jossa luottolaitok-
sella on sivukonttori tai jossa se tarjoaa palveluja;
8) ”määräämisvallalla” direktiivin 83/349/ETY 1 artiklan määritelmän
mukaista suhdetta emoyrityksen ja tytäryhtiön välillä tai saman-luonteista suhdetta minkä tahansa luonnollisen henkilön taioikeushenkilön ja yrityksen välillä;
9) ”omistusyhteydellä” konsolidoinnin perusteella tapahtuvan
valvonnan soveltamisessa sitä, että omistaa yrityksen äänioikeu-desta tai pääomasta suoraan tai välillisesti vähintään 20 prosenttia;
10) ”määräosuudella” sitä, että omistaa yrityksen äänioikeudesta tai
pääomasta suoraan tai välillisesti vähintään 10 prosenttia taikka2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 15
(1) EYVL L 275, 27.10.2000, s. 39.▼M1
▼B
▼B
jonka nojalla on mahdollista vaikuttaa huomattavasti sen yrityksen
johtamiseen, jossa omistusyhteys on;
11) ”perustamispääomalla” 34 artiklan 2 kohdan 1 ja 2 alakohdan
mukaista pääomaa;
12) ”emoyrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan
määritelmän mukaista emoyritystä.
Konsolidoinnin perusteella tapahtuvan valvonnan soveltamisessa ja
suurten riskien valvonnassa pidetään emoyrityksenä: direktiivin 83/
349/ETY 1 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua emoyr-
itystä sekä kaikkia muita yrityksiä, joilla on toimivaltaistenviranomaisten mukaan tosiasiassa määräävä vaikutusvalta toiseenyritykseen;
13) ”tytäryhtiöllä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan määritelmän
mukaista tytäryritystä.
Konsolidoinnin perusteella tapahtuvan valvonnan soveltamisessa ja
suurten riskien valvonnassa pidetään tytäryhtiönä: direktiivissä 83/
349/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tytäryritystä sekä
kaikkia muita yrityksiä, joihin emoyritys toimivaltaisten virano-maisten mukaan käyttää määräävää vaikutusvaltaa.
Jokaisen tytäryrityksen tytäryritys katsotaan kuuluvan emoyrityk-
seen, joka on näiden tytäryritysten johdossa;
14) ”A alueella” kaikkia jäsenvaltioita ja kaikkia muita maita, jotka
ovat Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD)
täysjäseniä, sekä maita, jotka ovat solmineet erityisiä lainanantoso-
pimuksia Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) kanssavaluuttarahaston ns. yleisten lainajärjestelyjen (GAB) puitteissa.Kuitenkin jokainen maa, joka järjestelee uudelleen ulkomaanvelk-ansa aikaa, poistetaan ”A alue” -luokituksesta viiden vuoden ajaksi;
15) ”B alueella” kaikkia maita, jotka eivät kuulu A alueeseen;
16) ”A alueen luottolaitoksella” kaikkia jäsenvaltioissa toimiluvan
saaneita luottolaitoksia 4 artiklan mukaisesti, mukaan lukien niiden
kolmansissa maissa olevat sivukonttorit, ja kaikkia 1 kohdan 1
alakohdan määäritelmän mukaisia yksityisiä ja julkisia yrityksiä,joilla on toimilupa muissa A alueen maissa niiden sivukonttoritmukaan lukien;
17) ”B alueen luottolaitoksilla” kaikkia 1 kohdan 1 alakohdan
määritelmän mukaisia yksityisiä ja julkisia A alueen ulkopuolellatoimiluvan saaneita yrityksiä mukaan lukien niiden yhteisössäolevat sivukonttorit;
18) ”muulla kuin pankkialalla” kaikkia muita lainanottajia kuin 16 ja
17 kohdassa määriteltyjä luottolaitoksia, keskuspankkeja jakeskushallintoa, aluehallintoa ja kunnallisia viranomaisia, Euroopanyhteisöjä, Euroopan investointipankkia (EIP) ja 19 alakohdassamääriteltyjä monenkeskisiä kehityspankkeja;
19) ”monenkeskisillä kehityspankeilla” Kansainvälistä jäeenrakennus-
pankkia, Kansainvälistä rahoitusyhtiötä, Latinalaisen Amerikankehityspankkia, Aasian kehityspankkia, Afrikan kehityspankkia,Euroopan neuvoston asutusrahastoa, Pohjoismaiden Investointi-
pankkia ja Karibian alueen kehityspankkia; Euroopan
jälleenrakennus- ja kehityspankkia, Euroopan investointirahastoa,Keski-Amerikan rahoitusyhtiötä;
20) ”korkean riskin, keskimääräisen riskin, keskimääräisen/alhaisen
riskin tai alhaisen riskin” sisältävillä taseen ulkopuolisilla erillä
43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ja liitteessä II lueteltuja eriä;
21) ”rahoitusalan hallintayhtiöllä” rahoituslaitosta, jonka tytäryhtiöissä
on yksinomaan tai pääasiallisesti yksi tai useampi luotto- tai
rahoituslaitos, ja tällaisista tytäryrityksistä vähintään yksi onluottolaitos;
22) ”monialan hallintayhtiöllä” emoyritystä, joka on muu kuin rahoi-
tushallintayhtiö tai luottolaitos ja jonka tytäryrityksistä vähintään
yksi on luottolaitos;
23) ”pankkitoimintaa avustavia palveluja tuottavalla yrityksellä” yri-
tystä, jonka pääasiallisessa liiketoiminnassa on kyse kiinteistöjen2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 16
▼B
hallinnasta tai hoidosta, tietopalvelujen hoidosta tai kaikesta muusta
vastaavasta toiminnasta, jonka ominaispiirteenä on, että se on yhdentai useamman luottolaitoksen toimintaa avustavaa;
24) ”riskillä” sovellettaessa 48, 49 ja 50 artiklaa 43 artiklassa ja
liitteessä II ja IV tarkoitettuja varoja ja taseen ulkopuolisia eriäkuitenkaan soveltamatta näissä säännöksissä säädettyjä painotuksiatai riskiryhmiä; kyseisessä liitteessä IV tarkoitetut riskit lasketaanliitteessä III esitetyn jonkin menetelmän mukaisesti kuitenkaan
soveltamatta vastapuolta varten säädettyjä painotuksia; toimival-
taisten viranomaisten kanssa voidaan sopia, että laskettaessa kaikkierät, jotka omat varat kattavat kokonaan edellyttäen, että sellaisiaomia varoja ei käytetä vakavaraisuussuhdetta ja muita valvontaakoskevia suhdelukuja laskettaessa, joista on säädetty tässä direktii-vissä ja muissa yhteisön säädöksissä, voidaan olla ottamatta lukuun
riskiä määriteltäessä; riskeihin ei saa sisältyä:
— kun on kyse valuuttakauppaan liittyvistä tapahtumista riskit,
jotka esiintyvät tavallisesti maksuselvittelyn aikana 48 tunninkuluessa maksusta,
tai
— kun on kyse arvopapereiden ostoa tai myyntiä koskevista
maksutapahtumista riskit, jotka esiintyvät tavallisesti maksusel-
vittelyn aikana viiden työpäivän kuluessa maksusta tai
arvopapereiden luovuttamisesta, jos tämä on aikaisemmin;
25) ”keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaiden ryhmillä”
— kahta tai useampaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä,
jotka muodostavat kokonaisuuden riskin osalta, jollei toisinosoiteta, koska yhdellä niistä on suoraan tai välillisestimääräysvalta toiseen tai toisiin nähden, taikka
— kahta tai useampaa luonnollista tai oikeushenkilöä, jotka eivät
harjoita toisiinsa nähden mitään määräysvaltaa ensimmäisenluetelmakohdan mukaisesti, mutta joita on pidettävä riskinkannalta kokonaisuutena sen vuoksi, että niiden välillä onsellainen sidossuhde, että on todennäköistä, että jos yhdellä
niistä on rahoitusongelmia niin yhdellä tai kaikilla muilla on
todennäköisesti maksuvaikeuksia;
26) ”läheisillä sidoksilla” tilannetta, jossa kahden tai useamman
luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön välillä on sidossuhde:
a) omistusyhteyden kautta, eli että yrityksestä suoraan tai välilli-
sesti määräysvallan kautta pidetään hallussa vähintään 20
prosenttia yrityksen äänioikeudesta tai pääomasta; tai
b) määräysvallan kautta, eli kaikissa direktiivin 83/349/ETY 1
artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa emoyrityksenja tytäryhtiön välisen sidoksen kautta taikka samanluonteisenminkä tahansa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön jayrityksen välisen sidoksen kautta; myös tytäryrityksen tytäryritys
katsotaan näiden yritysten johdossa toimivan emoyrityksen
tytäryritykseksi.
Tilanteiden, joissa kaksi luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä
tai useampi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on määräys-vallan kautta pysyvästi sidoksissa yhteen ja samaan henkilöön,katsotaan myös muodostavan läheisen sidoksen tällaisten
henkilöiden välille;
27) ”virallisesti hyväksytyillä pörsseillä” toimivaltaisten viranomaisten
hyväksymiä pörssejä,
i) jotka toimivat säännöllisesti;
ii) joilla on pörssin kotimaan asianomaisten viranomaisten antamat
tai hyväksymät säännöt, joissa määritellään pörssin toiminnanedellytykset, pörssiin pääsyn edellytykset sekä ne edellytykset,jotka sopimusten on täytettävä, jotta niillä voitaisiin tehokkaastikäydä kauppaa pörssissä;
iii) joilla on selvitysjärjestelmä, jossa vaaditaan liitteessä IV
lueteltujen sopimusten osalta sellainen päivittäinen vakuusvaa-timus, jonka toimivaltaiset viranomaiset katsovat antavanriittävän suojan.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 17
▼B
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan luottolaitosten liiketoiminnan aloitta-
miseen ja sen harjoittamiseen. Sitä sovelletaan kaikkiin luottolaitoksiin.
2. Rahoitushallintayhtiöihin ja monialan hallintayhtiöihin, joiden
kotipaikka on yhteisössä, sovelletaan myös 25 ja 52—56 artiklaa.
Laitoksia, jotka ovat 3 kohdan nojalla pysyvästi poissuljettuja laitoksia,
lukuun ottamatta kuitenkaan jäsenvaltioiden keskuspankkeja, pidetäänrahoituslaitoksina 25 ja 52—56 artiklaa sovellettaessa.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta:
— jäsenvaltioiden keskuspankkeihin,
— postisiirtoa hoitaviin laitoksiin,— Belgiassa seuraavaan laitokseen: ”Institut de Réescompte et de
Garantie / Herdiscontering- en Waarborginstituut”,
— Tanskassa seuraaviin laitoksiin: ”Dansk Eksportfinansieringsfond”,
”Danmarks Skibskreditfond” ja ”Dansk Landbrugs Realkreditfond”,
— Saksassa seuraavaan laitokseen: ”Kreditanstalt für Wiederaufbau”,
yrityksiin, joita ”Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz”—lain nojalla
pidetään osana valtion asuntopolitiikkaa ja jotka eivät pääasiallisesti
harjoita pankkitoimintaa, sekä yrityksiin, joita kyseisen lain nojallapidetään voittoa tavoittelemattomina asuntoalan yrityksinä,
— Kreikassa seuraaviin laitoksiin: ” Ελληνική Τράπεζα
Βιοµηχανικής Αναπτύξεως, ( Elliniki Trapeza Viomichanikis
Anaptyxeos), Ταµείο Παρακαταθηκών και ∆ανείων ( Tamio
Parakatathikon kai Danion) ja Ταχυδροµικό Ταµιευτήριο ( Tachi-
dromiko Tamieftirio)”,
— Espanjassa seuraavaan laitokseen: ”Instituto de Crédito Oficial”,
— Ranskassa seuraavaan laitokseen: ”Caisse des dépôts et consigna-
tions”,
— Irlannissa ”credit unions”— ja ”friendly societes” -luotto-osuuskun-
tiin,
— Italiassa seuraavaan laitokseen: ”Cassa Depositi e Prestiti”,
— Alankomaissa seuraaviin laitoksiin: ”Nederlandse Investeringsbank
voor Ontwikkelingslanden NV”, ”NV Noordelijke Ontwikkelings-maatschappij”, ”NV Industriebank Limburgs Instituut voor
Ontwikkeling en Financiering”, sekä ”Overijsselse Ontwikkelings-
maatschappij NV”,
— Itävallassa yrityksiin, joita pidetään voittoa tavoittelemattomina
rakennusalan yrityksinä, sekä ”Österreichische Kontrollbank AG” -pankkiin,
— Portugalissa ”Caixas Económicas” -laitoksiin, jotka ovat olemassa 1
päivänä tammikuuta 1986 ja jotka eivät ole osakeyhtiömuotoisia, ja”Caixa Económica Montepio Geral” -laitokseen,
— Suomessa seuraaviin laitoksiin: ”Teollisen yhteistyön rahasto Oy /
Fonden för industriellt samarbete Ab” ja ”Kera Oy / Kera Ab”,
— Ruotsissa seuraavaan laitokseen: ”Svenska Skeppshypotekskassan”,— Yhdistyneessä kuningaskunnassa seuraaviin laitoksiin: ”National
Savings Bank”, ”Commonwealth Development Finance Company
Ltd”, ”Agricultural Mortgage Corporation Ltd”, ”Scottish Agricul-
tural Securities Corporation Ltd”, ”Crown Agents for OverseasGovernments and Administrations”, luotto-osuuskuntiin sekäkunnallisiin pankkeihin.
4. Neuvosto päättää 3 kohdan luettelon kaikista mahdollisista
muutoksista komission ehdotuksesta, jonka se tekee kuultuaan 57artiklassa tarkoitettua komiteaa, jäljempänä ’neuvoa-antava pankkiko-mitea’.
5. Luottolaitokset, jotka 15 päivänä joulukuuta 1977 sijaitsivat
samassa jäsenvaltiossa ja jotka mainittuna päivänä kuuluivat pysyvästiniitä valvovaan ja samaan jäsenvaltioon sijoittautuneeseen keskuslaitok-seen, voidaan vapauttaa 6 artiklan 1 kohdan sekä 8 ja 59 artiklan2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 18
▼B
edellytyksistä, jos viimeistään 15 päivänä joulukuuta 1979 kansallisessa
lainsäädännössä on säädetty, että:
— keskuslaitoksen ja siihen kuuluvien laitosten sitoumukset ovat
yhteisvastuullisia tai keskuslaitos takaa siihen kuuluvien laitosten
sitoumukset kokonaisuudessaan,
— keskuslaitoksen ja kaikkien siihen kuuluvien laitosten vakavarai-
suutta ja maksuvalmiutta valvotaan kokonaisuudessaankonsolidoitujen tilinpäätösten perusteella,
— keskuslaitoksen johdolla on valtuudet antaa ohjeita siihen kuuluvien
laitosten johdolle.
Ensimmäisessä kohdassa säädetty koskee myös paikallisesti toimivia
luottolaitoksia, jotka on 15 päivän joulukuuta 1977 jälkeen liitetty
ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuun keskuslaitokseen, jos ne muodos-tavat tavanomaisen osan keskuslaitokseen kuuluvaa verkkoa.
Muita kuin hiljattain mereltä vallatuille alueille perustettuja luottolai-
toksia tai olemassa olevista, keskuslaitoksesta riippuvista tai
toiminnastaan sille vastuussa olevista luottolaitoksista sulautumalla taijakautumalla muodostuneita luottolaitoksia varten neuvosto voi, komis-sion ehdotuksesta, tämän kuultua asiasta neuvoa-antavaapankkikomiteaa, antaa lisäsäännöksiä toisen kohdan soveltamisesta,
mukaan lukien vapauttamista koskevien ensimmäisen kohdan
säännösten kumoaminen, jos neuvosto katsoo, että sellaisten uusienlaitosten liittämisellä, joita toisessa kohdassa säädetyt järjestelytkoskevat, saattaisi olla kielteinen vaikutus kilpailuun. Neuvosto tekeepäätöksensä määräenemmistöllä.
6. Luottolaitos, joka 5 kohdan ensimmäisen kohdan määritelmän
mukaisesti on sidoksissa samassa jäsenvaltiossa sijaitsevaan keskuse-limeen, voidaan vapauttaa 5 artiklan sekä 40—51 ja 65 artiklansoveltamisesta sillä edellytyksellä ja rajoittamatta kyseisten säännösten
soveltamista keskuslaitokseen, että keskuslaitoksen ja siihen sidoksissa
olevien laitosten muodostama kokonaisuus on konsolidoinnin perus-teella edellä mainittujen säännösten alainen.
Vapautuksen ollessa kyseessä sovelletaan 13, 18, 19 artiklaa, 20 artiklan
1—6 kohtaa, 21 ja 22 artiklaa kokonaisuuteen, jonka muodostavat
keskuselin ja siihen liittyvät laitokset.
3 artikla
Muita yrityksiä kuin luottolaitoksia koskeva kielto vastaanottaa
yleisöltä talletuksiataimuitatakaisinmaksettaviavaroja
Jäsenvaltioiden on kiellettävä henkilöitä tai yrityksiä, jotka eivät ole
luottolaitoksia, harjoittamasta liiketoimintaa, johon kuuluu talletusten taimuiden takaisin maksettavien varojen vastaanottaminen yleisöltä. Tätäkieltoa ei sovelleta talletusten tai muiden takaisinmaksettavien varojenvastaanottamiseen jäsenvaltiolta tai jäsenvaltion alueellisilta tai kunnal-lisilta viranomaisilta tai julkisilta kansainvälisiltä elimiltä, joissa yksi tai
useampi jäsenvaltioo n jäsenenä, eikä kansallisessa tai yhteisön
oikeudessa nimenomaisesti säänneltyihin tapauksiin, edellyttäen, ettäkyseiseen toimintaan sovelletaan tallettajien ja sijoittajien suojelemi-seksi tarkoitettuja säännöksiä ja valvontaa ja että ne ovat sovellettavissanäihin tapauksiin.
II OSASTO
TOIMINNAN ALOITTAMISTA JA HARJOITTAMISTA
KOSKEVATEDELLYTYKSET
4 artikla
Toimilupa
Jäsenvaltioiden on vaadittava, että luottolaitokset hankkivat toimiluvan
ennen toimintansa aloittamista. Niiden on säädettävä toimiluvanedellytyksistä, jollei 5—9 artiklasta muuta johdu, ja ilmoitettava nesekä komissiolle että neuvoa-antavalle pankkikomitealle.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 19
▼B
5 artikla
Perustamispääoma
1. Rajoittamatta kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen yleisten
ehtojen soveltamista toimivaltainen viranomainen ei saa myöntäätoimilupaa, jos luottolaitoksella ei ole erillisiä omia varoja taiperustamispääoma on pienempi kuin 5 miljoonaa euroa.
Jäsenvaltiot voivat päättää, että luottolaitokset, jotka eivät täytä erillisiä
omia varoja koskevaa edellytystä ja jotka olivat olemassa 15 päivänä
joulukuuta 1979, voivat jatkaa toimintaansa. Ne voivat vapauttaa
tällaiset yritykset 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassatarkoitetun vaatimuksen täyttämisestä.
2. Jäsenvaltioilla on kuitenkin oikeus myöntää toimilupa tietyille
luottolaitosryhmille, joiden perustamispääoma on 1 kohdassa säädettyä
pienempi. Sellaisissa tapauksissa:
a) perustamispääoman on oltava vähintään 1 miljoona euroa;
b) asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle perusteet,
joiden vuoksi ne käyttävät tässä kohdassa annettua mahdollisuutta;
c) kun 11 artiklassa tarkoitettu luettelo julkaistaan, on kunkin sellaisen
luottolaitoksen nimen yhteydessä, jolla ei ole 1 kohdassa säädetynsuuruista vähimmäispääomaa, oltava tästä merkintä.
3. Luottolaitoksen omat varat eivät saa olla pienempiä kuin
toimilupaa myönnettäessä 1 ja 2 kohdan perusteella vaadittu perusta-mispääoman määrä.
4. Jäsenvaltiot voivat päättää, että luottolaitos, joka oli olemassa 1
päivänä tammikuuta 1993 ja jonka omat varat eivät olleet 1 ja 2
kohdassa säädetyn perustamispääoman tason mukaisia, voi jatkaa
toimintaansa. Siinä tapauksessa sen omat varat eivät saa olla vähemmänkuin suurin määrä, jonka ne ovat saavuttaneet 22 päivä joulukuuta 1989jälkeen.
5. Jos määräysvalta 4 kohdassa tarkoitettuun ryhmään kuuluvaan
laitokseen siirtyy muulle luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle
kuin sille, jolla se aikaisemmin oli, laitoksen omien varojen on oltava
määrältään vähintään 1 ja 2 kohdassa säädetyn perustamispääomansuuruiset.
6. Tietyissä erityisolosuhteissa ja toimivaltaisten viranomaisten
suostumuksella kahden tai useamman 4 kohdassa tarkoitettuun ryhmään
kuuluvan luottolaitoksen sulautumisesta syntyvän laitoksen omat varat
eivät saa olla vähemmän kuin sulautuneiden laitosten omien varojenyhteismäärä sulautumishetkellä, jos 1 ja 2 kohdan mukaisia vähim-mäismääriä ei ole saavutettu.
7. Jos omat varat ovat pienentyneet 3, 4 ja 6 kohdassa tarkoitetuissa
tapauksissa, toimivaltaiset viranomaiset voivat, jos se niissä olosuhteissa
on perusteltua, myöntää laitokselle määräajan tilanteen korjaamiseksi tai
toimintansa lopettamiseksi.
6 artikla
Johdonvastuuhenkilötjaluottolaitostenkeskushallinnonsijainti
1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää toimiluvan ainoastaan
edellyttäen, että luottolaitoksen toimintaa hoitaa tosiasiallisesti ainakin
kaksi henkilöä.
Viranomaisten ei tule liioin myöntää toimilupaa, jos kyseisten
henkilöiden maine ei ole riittävän hyvä tai heillä ei ole riittävääkokemusta tällaisten tehtävien hoitamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että:
— luottolaitoksen, joka on oikeushenkilö ja jolla siihen sovellettavan
kansallisen lain mukaisesti on sääntömääräinen kotipaikka, hallin-nollinen keskustoimipaikka on samassa jäsenvaltiossa kuin sensääntömääräinen kotipaikka,2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 20
▼B
— muun luottolaitoksen hallinnollinen keskustoimipaikka on siinä
jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt sen toimiluvan ja jossa setosiasiassa harjoittaa toimintaansa.
7 artikla
Osakkeenomistajatjajäsenet
1. Toimivaltainen viranomainen ei saa myöntää toimilupaa luottolai-
tosten liiketoiminnan aloittamiseen ennen kuin sille on ilmoitettu niidensuoraan tai välillisesti omistajina tai jäseninä olevien luonnollisten taioikeushenkilöiden nimet, joilla on määräosuus luottolaitoksessa, ja
näiden omistusyhteyksien määrät.
Tässä tarkoitettua määräomistusyhteyden määritelmää sovellettaessa
otetaan huomioon neuvoston direktiivin 88/627/ETY(
1) 7 artiklassa
tarkoitetut äänioikeudet.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on evättävä toimilupa, jos virano-
mainen ei, ottaen huomioon, että on tarpeen varmistaa luottolaitoksen
järkevä ja vakaa hoito, ole vakuuttunut edellä tarkoitettujen osakkeeno-
mistajien tai jäsenten sopivuudesta luottolaitoksen omistajiksi.
3. Jos luottolaitoksen ja muun luonnollisen henkilön tai oikeush-
enkilön välillä vallitsee läheinen sidos, toimivaltaiset viranomaisetvoivat myöntää toimiluvan ainoastaan, jos nuo sidokset eivät estä niitähoitamasta tehokkaasti valvontaan liittyviä tehtäviään.
Toimivaltaisten viranomaisten on evättävä toimilupa myös, jos luotto-
laitokseen läheisesti sidoksissa olevaan yhteen tai useampaanluonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön sovellettavan kolmannenmaan lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset taikka niidentäytäntöönpanoon liittyvät vaikeudet estävät viranomaisia hoitamasta
tehokkaasti valvontaan liittyviä tehtäviään.
Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava luottolaitoksia toimitta-
maan niille tiedot, jotka ne tarvitsevat valvoakseen, että tässä kohdassatarkoitettuja edellytyksiä noudatetaan jatkuvasti.
8 artikla
Toimintaohjelmajaorganisaatiorakenne
Jäsenvaltioiden on myös vaadittava, että toimilupahakemuksiin liitetään
toimintasuunnitelma, josta ilmenee erityisesti minkä tyyppistä liiketoi-
mintaa on tarkoitus harjoittaa sekä kuvaus laitoksenorganisaatiorakenteesta.
9artikla
Liiketoiminnanharjoittamisentaloudellinentarkoitus
Jäsenvaltiot eivät saa edellyttää, että toimilupahakemuksen käsittelyssä
perusteena pidetään markkinoilla vallitsevia taloudellisia tarpeita.
10 artikla
Toimiluvanhylkääminen
Hakemuksen hylkääminen on perusteltava ja hakijalle on annettava tämä
tiedoksi kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta tai,jos hakemus on puutteellinen, kuuden kuukauden kuluessa siitä kunhakija on lähettänyt päätöstä varten tarvittavat tiedot. Päätös on ainatehtävä 12 kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 21
(1) Neuvoston direktiivi 88/627/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1988,
tiedoista, jotka on julkaistava, kun huomattava osuus pörssiyhtiöstä on
hankittu tai luovutettu. (EYVL L 348, 17.12.1988, s. 62).
▼B
11 artikla
Toimiluvantiedoksiantaminenkomissiolle
Jokainen toimilupa on annettava tiedoksi komissiolle. Kukin luottolaitos
merkitään luetteloon, jonka komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä ja jota se pitää ajan tasalla.
12 artikla
Muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kuuleminen
ennakolta
Toisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia on kuultava ennalta
luottolaitoksen toimiluvasta, kun:
— luottolaitos on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen luottolai-
toksen tytäryhtiö, tai
— luottolaitos on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen luottolai-
toksen emoyrityksen tytäryhtiö, taikka
— määräämisvalta luottolaitoksessa on samoilla luonnollisilla henki-
löillä tai oikeushenkilöillä kuin toisessa jäsenvaltiossa toimiluvansaaneessa luottolaitoksessa.
13 artikla
Toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden luottolaitosten sivu-
konttorit
Vastaanottavat jäsenvaltiot eivät saa vaatia toimilupaa tai perustamis-
pääomaa muussa jäsenvaltiossa toimiluvan jo saaneen luottolaitoksen
sivukonttorilta. Sellaisten sivukonttoreiden perustamiseen ja valvontaan
sovelletaan 17 artiklan, 20 artiklan 1—6 kohdan sekä 22 ja 26 artiklansäännöksiä.
14 artikla
Toimiluvanperuuttaminen
1. Toimivaltainen viranomainen voi peruuttaa luottolaitokselle
myönnetyn toimiluvan, jos laitos:
a) ei ryhdy käyttämään toimilupaa 12 kuukauden kuluessa, nimeno-
maisesti luopuu toimiluvasta tai on lopettanut liiketoiminnan ylikuudeksi kuukaudeksi, jos kyseinen jäsenvaltio ei ole säätänyttoimiluvan raukeamisesta tällaisissa tapauksissa,
b) on saanut toimiluvan antamalla virheellisiä tietoja tai muutoin
säännösten vastaisella tavalla,
c) ei enää täytä toimiluvan myöntämisen edellytyksiä,
d) ei enää omista riittäviä omia varoja, tai sen ei voida uskoa täyttävän
velvoitteitaan velkojilleen, eikä se varsinkaan enää kykene turvaa-maan sille uskottuja varoja,
e) kuuluu johonkin niistä tapauksista, joissa kansallisen lainsäädännön
mukaan toimilupa voidaan peruuttaa.
2. Toimiluvan peruuttaminen on perusteltava ja siitä on ilmoitettava
asianosaisille; peruuttaminen on annettava tiedoksi komissiolle.
15 artikla
Toiminimi
Harjoittaessaan toimintaansa luottolaitokset voivat vastaanottavassa
jäsenvaltiossa voimassa olevista nimitysten ”pankki”, ”säästöpankki”
tai muiden pankkinimien käyttöä koskevista säännöksistä riippumattakäyttää kaikkialla yhteisön alueella samaa nimeä, jota ne käyttävätjäsenvaltiossa, jossa on niiden kotipaikka. Jos on sekaannuksen vaara,vastaanottavat jäsenvaltiot voivat selvyyden vuoksi vaatia nimeenliitettäväksi selittäviä osia.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 22
▼B
16 artikla
Määräosuusluottolaitoksessa
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että jokainen luonnollinen
henkilö tai oikeushenkilö, joka suoraan tai välillisesti aikoo hankkiaomistukseensa määräosuuden luottolaitoksesta, ensin ilmoittaa toimi-valtaisille viranomaisille hankittavaksi aiotun omistusyhteyden
suuruuden. Samoin luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on
ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille aikomuksestaan lisätämääräosuuttaan siten, että hänen osuutensa äänivallasta tai pääomastaon 20 prosenttia, 33 prosenttia tai 50 prosenttia tai suurempi taikka siten,että luottolaitoksesta tulee hänen tytäryhtiönsä.
Rajoittamatta 2 kohdan soveltamista, toimivaltaiset viranomaiset voivat
kolmen kuukauden kuluessa 1 kohdassa säädetyn ilmoituksen tekemi-sestä vastustaa tällaista suunnitelmaa, jos toimivaltainen viranomainen,pyrkiessään varmistamaan, että luottolaitosta hoidetaan järkevästi javakaasti, ei ole vakuuttunut ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun
henkilön sopivuudesta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat, jos ne eivät
vastusta suunnitelmaa, asettaa enimmäismääräajan ensimmäisessäalakohdassa tarkoitetun suunnitelman toteuttamiselle.
2. Hankinnan arvioimisen yhteydessä on 12 artiklan mukaisesti
järjestettävä ennakkoon kuuleminen, jos hankkijana on 1 kohdassa
tarkoitettu luottolaitos, jonka toimilupa on myönnetty toisessa jäsenval-tiossa, tai se on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneenluottolaitoksen emoyritys taikka luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö,jonka määräysvallassa toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut luotto-
laitos on, ja jos luottolaitoksesta, josta hankkija aikoo hankkia
omistukseensa omistusyhteyden kyseessä olevan hankinnan johdostatulisi hankkijan tytäryhtiö tai se joutuisi hankkijan määräysvallanalaiseksi.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että luonnollinen henkilö tai
oikeushenkilö ilmoittaa ennakolta toimivaltaisille viranomaisille aiko-
muksestaan suoraan tai välillisesti luopua määräosuudestaanluottolaitoksessa ja ilmoittaa samalla kyseessä olevan omistusyhteydensuuruuden. Tällaisen henkilön on myös ilmoitettava toimivaltaisilleviranomaisille aikomuksestaan vähentää määräosuuttaan siten, että
hänen osuutensa äänioikeudesta tai pääomasta on pienempi kuin 20
prosenttia, 33 prosenttia taikka 50 prosenttia tai siten, että luottolaitoslakkaa olemasta tällaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilöntytäryhtiö.
4. Luottolaitoksen on heti asiasta tiedon saatuaan ilmoitettava
toimivaltaisille viranomaisille sellaisista sen omaa pääomaa koskevista
osuuksien hankinnoista tai niistä luopumisista, joiden vuoksi kyseinenosuus muodostuu 1 ja 3 kohdassa tarkoitettua rajoitusta suuremmaksi taipienemmäksi.
Vähintään kerran vuodessa luottolaitoksen on myös ilmoitettava
toimivaltaiselle viranomaiselle määräosuuden omistavien osakkaiden jajäsenten nimet sekä näillä olevien omistusyhteyksien suuruudetesimerkiksi sellaisina kuin nämä tiedot esitetään yhtiö- tai vuosiko-kouksessa tai sellaisina kuin tiedot saadaan pörssiyhtiöitä koskevienmääräysten mukaisesti.
5. Niissä tapauksissa, joissa 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden
käyttämä vaikutusvalta on omiaan aiheuttamaan haittaa laitoksenjärkevälle ja vakaalle hoidolle, jäsenvaltioiden on huolehdittava, ettätoimivaltaiset viranomaiset toteuttavat tilanteen lopettamiseksi aiheel-
liset toimenpiteet. Toimenpiteet voivat olla esimerkiksi kieltoja,
johtokunnan jäsenille ja johtajille asetettavia pakotteita tai kyseessäolevien osakkaiden tai jäsenten omistamiin osakkeisiin tai osuuksiinkuuluvan äänioikeuden käyttöön kohdistuvia keskeytyksiä.
Samanlaisia toimenpiteitä sovelletaan luonnollisiin henkilöihin tai
oikeushenkilöihin, jotka eivät noudata 1 kohdan mukaisesti määrättyävelvoitetta antaa ennakkotietoja. Jos osuus hankitaan toimivaltaistenviranomaisten vastustuksesta huolimatta, jäsenvaltioiden on siitä riippu-matta ryhdytäänkö muihin mahdollisiin pakotteisiin, joko määrättäväkeskeytettäväksi osuuksia vastaavan äänioikeuden käyttäminen tai2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 23
▼B
määrättävä, että annetut äänet ovat mitättömiä taikka että ne voidaan
mitätöidä.
6. Määräosuuden määritelmää sovellettaessa sekä tässä artiklassa
tarkoitettujen muiden omistusyhteyttä koskevien tasojen yhteydessäotetaan huomioon direktiivin 88/627/ETY 7 artiklassa tarkoitetutäänioikeudet.
17 artikla
Sisäisentarkastuksenjärjestelyt jamenetelmät
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että
jokaisessa luottolaitoksessa on järkevät hallinto- ja kirjanpitomenetelmätja riittävät sisäisen tarkastuksen menetelmät.
III OSASTO
SÄÄNNÖKSETSIJOITTAUTUMISOIKEUDESTAJAPALVELU-
JENTARJOAMISENVAPAUDESTA
18 artikla
Luottolaitokset
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toisessa jäsenvaltiossa toimival-
taiselta viranomaiselta toimiluvan saanut ja niiden valvoma luottolaitos
niiden alueella saa harjoittaa liitteessä I lueteltuja toimia 20 artiklan
1—6 kohdan, 21 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 22 artiklan mukaisesti jokoperustamalla sivukonttorin tai tarjoamalla suoraan palveluja edellyttäen,että toimilupa käsittää nämä toimet.
19artikla
Rahoituslaitokset
Jäsenvaltioiden on myös säädettävä, että toisen jäsenvaltion rahoitus-
laitos voi harjoittaa liitteessä I lueteltuja liiketoimia niiden alueella senmukaisesti, mitä säädetään 20 artiklan 1—6 kohdassa, 21 artiklan 1 ja 2kohdassa ja 22 artiklassa, joko perustamalla sivukonttorin tai tarjoamallapalveluja taikka luottolaitoksen tytäryhtiön tai kahden tai useamman
luottolaitoksen yhteisesti omistaman tytäryhtiön välityksellä, jonka
perustamisasiakirjan ja yhtiöjärjestyksen mukaan tällaisen toiminnanharjoittaminen on sallittua ja joka täyttää seuraavat edellytykset:
— emoyritys tai -yritykset ovat saaneet luottolaitostoimilupansa siinä
jäsenvaltiossa, jonka lakia sovelletaan tytäryhtiöön,
— kyseessä olevaa liiketoimintaa harjoitetaan tosiasiallisesti saman
jäsenvaltion alueella,
— emoyrityksellä tai -yrityksillä on vähintään 90 prosenttia tytäryhtiön
osuuksien tai osakkeiden tuottamasta äänioikeudesta,
— emoyritys tai -yritykset pystyvät osoittamaan toimivaltaisia virano-
maisia tyydyttävällä tavalla, että tytäryhtiötä hoidetaan vakaasti,
sekä esittämään asianomaisen kotijäsenvaltion toimivaltaisen vira-
nomaisen suostumuksella ilmoituksen, että ne takaavatyhteisvastuullisesti tytäryhtiönsä velvoitteet,
— tytäryhtiö kuuluu erityisesti kyseessä olevan toiminnan osalta
tosiasiallisesti emoyrityksen tai kunkin emoyrityksen konsolidoidunvalvonnan piiriin 52—56 artiklan mukaisesti, erityisesti vakavar-
aisuussuhdeluvun laskemisen ja suurten riskikeskittymien valvonnan
sekä 51 artiklassa säädettyjen omistusyhteyksiä koskevien rajoitustenosalta.
Kotijäsenvaltion toiimivaltaisten viranomaisten on todennettava, että
nämä edellytykset on täytetty, sekä annettava siitä tytäryhtiölle todistus,
joka on liitettävä 20 artiklan 1—6 kohdassa ja 21 artiklan 1 ja 2
kohdassa tarkoitettuihin ilmoituksiin.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava
tytäryhtiön valvonnasta 5 artiklan 3 kohdan sekä 16, 17, 26, 28, 29,30 ja 32 artiklan mukaisesti.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 24
▼B
Tässä artiklassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan tytäryhtiöihin
soveltuvin osin tarvittavien mukautusten avulla. Erityisesti sanalla’luottolaitos’ tarkoitetaan ”rahoituslaitosta, joka täyttää 19 artiklan
vaatimukset” ja sanalla ”toimilupa” ”perustamisasiakirjaa ja yhtiöjärjes-
tystä”.
Direktiivin 20 artiklan 3 kohdan toinen alakohta kuuluu seuraavasti:
”Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettavarahoituslaitoksen tytäryhtiön omien varojen määrä ja sen emoyrityksenäolevan luottolaitoksen konsolidoitu vakavaraisuussuhdeluku.”
Jos tämän artiklan vaatimukset täyttävä rahoituslaitos ei enää täytä
jotakin asetetuista edellytyksistä, kotijäsenvaltion on ilmoitettava siitä
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, ja mainitunlaitoksen vastaanottavassa jäsenvaltiossa harjoittamaan toimintaansovelletaan vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä.
20 artikla
Sijoittautumisoikeudenkäyttö
1. Luottolaitoksen, joka aikoo perustaa sivukonttorin toisen jäsenval-
tion alueelle, on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltionsa toimivaltaiselle
viranomaiselle.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että luottolaitos, joka aikoo perustaa
sivukonttorin toiseen jäsenvaltioon, antaa seuraavat tiedot 1 kohdassatarkoitetussa ilmoituksessa:
a) jäsenvaltio, jonka alueelle sivukonttorin perustaminen on suunnit-
teilla,
b) toimintasuunnitelma, josta ilmenee erityisesti, minkätyyppisestä
liiketoiminnasta on kyse, ja sivukonttorin organisaatiorakenne,
c) osoite vastaanottavassa jäsenvaltiossa, josta asiakirjat ovat saatavissa,
d) niiden henkilöiden nimet, jotka ovat vastuussa sivukonttorin
johtamisesta.
3. Jollei kotijäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella ole perus-
tetta epäillä luottolaitoksen hallinnollisten rakenteiden tairahoitustilanteen riittävyyttä suunnitteilla olevaan toimintaan nähden,viranomaisen on kolmen kuukauden kuluessa 2 kohdassa tarkoitettujen
tietojen saamisesta välitettävä tiedot vastaanottavan jäsenvaltion toimi-
valtaiselle viranomaiselle ja ilmoitettava tästä kyseessä olevalleluottolaitokselle.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myös ilmoitettava
luottolaitoksen omien varojen määrä ja vakavaraisuussuhde.
Jos kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen kieltäytyy välittämästä
2 kohdassa tarkoitettuja tietoja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltai-
selle viranomaiselle, sen on ilmoitettava kieltäytymisen perusteet
kyseessä olevalle luottolaitokselle kolmen kuukauden kuluessa siitä,kun se on saanut kaikki tiedot. Kieltäytyminen tai vastaamattajättäminen on voitava saattaa kotijäsenvaltion tuomioistuimenkäsiteltäväksi.
4. Ennen kuin luottolaitoksen sivukonttori aloittaa toimintansa
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on kahden
kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut 3 kohdassa tarkoitetuttiedot, järjestettävä luottolaitoksen valvonta 22 artiklan mukaisesti jatarvittaessa, ilmoitettava ne yleiseen etuun liittyvät edellytykset, joidenmukaisesti toimintaa on harjoitettava vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
5. Saatuaan tiedon vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselta vira-
nomaiselta, tai jos tietoa ei ole saatu viranomaiselta 4 kohdassa säädetyn
määräajan kuluessa, sivukonttori voidaan perustaa ja se voi aloittaa
toimintansa.
6. Siinä tapauksessa, että 2 kohdan b, c tai d alakohdan mukainen
tieto muuttuu, luottolaitoksen on ilmoitettava kirjallisesti kyseinenmuutos kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisilleviranomaisille vähintään kuukautta ennen muutoksen toteuttamista, jotta2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 25
▼B
kotivaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat tehdä 3 kohdan mukaisen
päätöksen ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainenvoi muutoksen perusteella tehdä päätöksen 4 kohdan mukaisesti.
7. Sivukonttoreiden, jotka ovat aloittaneet toimintansa vastaanottavan
jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ennen 1 päivää tammikuuta 1993,katsotaan olleen sen menettelyn mukaisia, josta säädetään 1—5kohdassa. Mainitusta päivästä niihin sovelletaan 6 kohtaa sekä 18, 19,
22 ja 29 artiklaa.
21 artikla
Palvelujen tarjoamisenvapaudenkäyttö
1. Jokaisen luottolaitoksen, joka aikoo käyttää vapautta tarjota
palveluja ryhtymällä ensimmäistä kertaa harjoittamaan toimintaa toisen
jäsenvaltion alueella, on ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaiselleviranomaiselle ne liitteessä I olevaan luetteloon sisältyvät liiketoimet,joita se aikoo harjoittaa.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on annettava 1
kohdassa tarkoitettu ilmoitus vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltai-
selle viranomaiselle kuukauden kuluessa sen tiedoksi saamisesta.
3. Tämä artikla ei koske palveluja tarjoavien luottolaitosten ennen 1
päivää tammikuuta 1993 annettujen säännösten voimaantuloa saamia
oikeuksia.
22 artikla
Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten toimi-
valta
1. Tilastotarkoituksia varten vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia, että
kaikki sen alueella sivukonttoreita pitävät luottolaitokset antavatmääräajoin kertomuksen vastaanottavan jäsenvaltion alueella suoritta-mistaan toimista tämän valtion toimivaltaisille viranomaisille.
Täyttäessään 27 artiklassa säädettyjä velvollisuuksia vastaanottava
jäsenvaltio voi vaatia, että toisista jäsenvaltioista olevien luottolaitosten
sivukonttorit antavat samat tiedot, joita tässä tarkoituksessa vaaditaankansallisilta luottolaitoksilta.
2. Jos vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset
toteavat, että luottolaitos, jolla on sivukonttori sen alueella tai joka
tarjoaa siellä palveluja, ei noudata sen valtion tämän direktiivin
mukaista lainsäädäntöä, jonka mukaan vastaanottavan jäsenvaltionviranomaiset ovat toimivaltaisia, sen on vaadittava kyseistä laitostalopettamaan säännösten vastainen tilanne.
3. Jos kyseessä oleva laitos ei ryhdy tarpeellisiin toimenpiteisiin,
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitet-tava siitä laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava mahdol-lisimman nopeasti aiheelliset toimenpiteet varmistaakseen, että kyseinenlaitos lopettaa säännösten vastaisen toiminnan. Toimenpiteistä on
ilmoitettava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
4. Jos luottolaitos edelleen rikkoo 2 kohdassa tarkoitettuja vastaa-
nottavassa jäsenvaltiossa voimassa olevia säännöksiä joko huolimattakotivaltion suorittamista toimenpiteistä tai siksi, että sellaiset toimenpi-teet osoittautuvat riittämättömiksi tai niitä ei voi toteuttaa kyseessä
olevassa jäsenvaltiossa, vastaanottava jäsenvaltio voi, ilmoitettuaan siitä
kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheellisettoimenpiteet ehkäistäkseen uusia säännösten vastaisia toimia tairangaistakseen siitä ja tarvittaessa, estääkseen laitosta aloittamasta uusiatoimia alueellaan. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että sen alueella
voidaan antaa luottolaitoksiin kohdistuvien toimenpiteiden kannalta
tarpeellisia oikeudellisia asiakirjoja.
5. Mitä 1—4 kohdassa säädetään, ei vaikuta vastaanottavan jäsenval-
tion oikeuteen toteuttaa aiheelliset tomenpiteet ehkäistäkseen yleisenedun suojelemiseksi annettujen säännösten vastaista toimintaa tai2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 26
▼B
rangaistakseen siitä. Tähän kuuluu mahdollisuus estää rikkomuksen
tehneitä luottolaitoksia aloittamasta uutta toimintaa jäsenvaltionalueella.
6. Toimenpiteen, joka on toteutettu 3, 4 ja 5 kohdan panemiseksi
täytäntöön ja johon liittyy palvelujen tarjoamisen vapauden käyttämi-seen kohdistuvia seuraamuksia tai rajoituksia, on oltava asianmukaisestiperusteltu ja siitä on ilmoitettava asianmukaisesti kyseiselle luottolai-tokselle. Tällaiseen toimenpiteeseen on voitava hakea muutosta senjäsenvaltion tuomioistuimessa, joka on toteuttanut toimenpiteen.
7. Ennen kuin vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset virano-
maiset toteuttavat 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet, ne
voivat kiireellisessä tapauksessa toteuttaa tarpeelliset varotoimet suojel-lakseen tallettajien, sijoittajien ja niiden muiden etuja, joille palvelujatarjotaan. Toimenpiteistä on ilmoitettava ensi tilassa komissiolle jatoimivaltaisille viranomaisille niissä jäsenvaltioissa, joita asia koskee.
Komissio voi kuultuaan asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisia
viranomaisia päättää, että kyseisen jäsenvaltion on muutettava toimen-
piteitä tai kumottava ne.
8. Vastaanottava jäsenvaltio voi käyttää tämän direktiivin mukaista
toimivaltaansa toteuttamalla aiheelliset toimenpiteet säännöstenvastaisten toimien ehkäisemiseksi tai niistä rankaisemiseksi alueellaan.Tähän kuuluu mahdollisuus estää luottolaitosta aloittamasta uutta
toimintaa jäsenvaltion alueella.
9. Toimiluvan peruuttamisesta on ilmoitettava vastaanottavan jäsen-
valtion toimivaltaisille viranomaisille, joiden on toteutettava aiheellisettoimenpiteet estääkseen kyseessä olevaa luottolaitosta ryhtymästä uusiinliiketoimiin alueellaan ja turvatakseen tallettajien edut. Komissio antaakertomuksen sellaisista tapauksista neuvoa-antavalle pankkikomitealle
joka toinen vuosi.
10. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, kuinka monissa ja
minkälaisissa tapauksissa on tapahtunut 20 artiklan 1—6 kohdanmukainen kieltäytyminen ja ne tapaukset, joissa on toteutettu 4 kohdanmukaiset toimenpiteet. Komissio antaa kertomuksen sellaisista tapauk-sista neuvoa-antavalle pankkikomitealle joka toinen vuosi.
11. Tämän artiklan estämättä luottolaitokset, joiden kotipaikka on
toisessa jäsenvaltiossa, voivat ilmoittaa palveluistaan kaikissa mahdolli-
sissa viestintävälineissä vastaanottavassa jäsenvaltiossa noudattaen
sellaisen ilmoittelun muodoista ja sisällöstä yleisen edun suojelemiseksiannettuja sääntöjä.
IV OSASTO
SUHTEETKOLMANSIINMAIHIN
23 artikla
Kolmansien maiden yritysten tytäryrityksistä ilmoittaminen ja
näidenmaidenmarkkinoillepääsynedellytykset
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava
komissiolle:
a) toimiluvan myöntämisestä sellaiselle suoraan tai välillisesti omiste-
tulle tytäryhtiölle, jonka emoyrityksistä yhteen tai useampaan
sovelletaan kolmannen maan lakia. Komissio ilmoittaa asiastaneuvoa-antavalle pankkikomitealle;
b) jos mainittu emoyritys hankkii sellaisen osuuden yhteisön luottolai-
toksesta, että jälkimmäisestä tulee sen tytäryhtiö. Komissio ilmoittaa
asiasta neuvoa-antavalle pankkikomitealle.
Jos toimilupa myönnetään suoraan tai välillisesti omistetulle tytäryh-
tiölle, jonka emoyrityksistä yhteen tai useampaan sovelletaankolmannen maan lakia, yritysryhmän rakenne on eriteltävä ilmoituk-sessa, joka toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä komissiolle 11artiklan mukaisesti.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 27
▼B
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle yleisistä, niiden
luottolaitoksia sijoittautumisessa tai pankkitoiminnan harjoittamisessakolmannessa maassa kohdanneista vaikeuksista.
3. Komissio laatii määräajoin kertomuksen yhteisön luottolaitosten
kohtelusta kolmansissa maissa 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen seikkojen
osalta niiden aloittaessa tai harjoittaessa pankkitoimintaa sekä hank-
kiessa osuuksia kolmannen maan luottolaitoksessa. Komissio toimittaakertomukset ja tarvittaessa aiheelliset ehdotukset neuvostolle.
4. Jos komissio havaitsee 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten tai
muiden tietojen perusteella, että kolmas maa ei myönnä yhteisönluottolaitokselle yhtä tehokasta markkinoille pääsyä kuin yhteisö onmyöntänyt tämän kolmannen maan luottolaitoksille, komissio voi tehdä
neuvostolle ehdotuksen valtuuksista aiheellisten neuvottelujen käymi-
seksi vertailukelpoisten kilpailumahdollisuuksien aikaansaamiseksiyhteisön luottolaitoksille. Neuvosto päättää asiasta määräenemmistöllä.
5. Jos komissio havaitsee 3 kohdassa tarkoitetun kertomuksen tai
muiden tietojen perusteella, että yhteisön luottolaitos ei saa kolmannessamaassa sellaista kansallista kohtelua, joka tarjoaisi samat kilpailumah-dollisuudet kuin kotimaisilla luottolaitoksilla on, ja että tehokkaanmarkkinoille pääsyn edellytyksiä ei ole täytetty, komissio voi aloittaa
neuvottelut tilanteen korjaamiseksi.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa voidaan neuvotte-
lujen aloittamisen ohella myös 60 artiklan 2 kohdan mukaista
menettelyä noudattaen päättää, että jäsenvaltioiden toimivaltaistenviranomaisten on rajoitettava tai lykättävä ratkaisun tekemistä sellaisistatoimilupahakemuksista ja sellaisista suorien tai välillisten, kolmannenmaan lain alaisuuteen kuuluvien emoyritysten suorittamista osuuksienhankinnasta, jotka ovat vireillä päätöksen tekemisen ajankohtana tai
tehdään sen jälkeen. Tässä tarkoitetut toimenpiteet eivät saa olla
voimassa kauempaa kuin kolme kuukautta.
Neuvottelun tuloksista riippuen neuvosto voi, ennen kuin edellä mainittu
kolmen kuukauden aika on kulunut, päättää komission ehdotuksestamääräenemmistöllä toimenpiteiden jatkamisesta.
Rajoituksia tai lykkäystä ei sovelleta, kun yhteisössä asianmukaisen
toimiluvan saanut luottolaitoksen tytäryhtiö tai sen tytäryhtiö perustaatytäryhtiön tai hankkii omistusyhteyden yhteisön luottolaitoksessa.
6. Jos komissio havaitsee, että jokin 4 ja 5 kohdassa tarkoitettu
tilanne on olemassa, jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä ilmoitet-tava sille:
a) sellaisen suoraan tai välillisesti omistetun tytäryhtiön toimilupaha-
kemuksesta, jonka yhteen tai useampaan emoyritykseen sovelletaankyseessä olevan kolmannen maan lakia,
b) jäsenvaltiolle 16 artiklan mukaisesti ilmoitetusta tällaisen yrityksen
suunnitelmasta hankkia sellaisen omistusyhteyden yhteisön luotto-laitoksesta, että jälkimmäisestä tulisi sen tytäryhtiö.
Tämä ilmoittamisvelvollisuus lakkaa, kun 4 tai 5 kohdassa tarkoitetun
kolmannen maan kanssa tehdään sopimus tai kun 5 kohdan toisessa jakolmannessa alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet lakkaavat olemastavoimassa.
7. Tämän artiklan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden on oltava
niiden yhteisön velvoitteiden mukaisia, jotka johtuvat luottolaitoksenliiketoiminnan aloittamista ja harjoittamista koskevista kahden- tai
monenvälisistä kansainvälisistä sopimuksista.
24 artikla
Yhteisönulkopuolistenluottolaitostensivukonttorit
1. Jäsenvaltiot eivät saa soveltaa niiden luottolaitosten, joilla on
kotipaikka yhteisön ulkopuolella, sivukonttoreihin liiketoimintaa aloi-tettaessa tai harjoitettaessa säännöksiä, joiden johdosta ne saavatedullisemman kohtelun kuin kotipaikan yhteisössä omaavien luottolai-tosten sivukonttorit.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 28
▼B
2. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava tiedoksi komissiolle ja
neuvoa-antavalle pankkikomitealle kaikki sellaisille luottolaitoksillemyönnetyt sivukonttoritoimiluvat, joiden kotipaikka on yhteisön ulko-
puolella.
3. Rajoittamatta 1 kohdan soveltamista yhteisö voi perustamissopi-
muksen mukaisin, yhden tai useamman kolmannen maan kanssa tehdyinsopimuksin ryhtyä soveltamaan säännöksiä, joilla vastavuoroisuuden
periaatteen mukaisesti myönnetään sellaisten luottolaitosten sivukont-
toreille, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella, samanlainen kohtelukoko yhteisön alueella.
25 artikla
Konsolidoinninperusteellatapahtuvaavalvontaakoskevayhteistoi-
mintakolmansienmaidentoimivaltaisten viranomaistenkanssa
1. Komissio voi tehdä neuvostolle joko jäsenvaltion pyynnöstä tai
omasta aloitteestaan ehdotuksia neuvotteluista yhden tai useammankolmannen maan kanssa sopimuksista, joiden tavoitteena on sopia
yksityiskohtaisista säännöistä konsolidoidun valvonnan soveltamiseksi:
— luottolaitoksiin, joiden emoyhtiöiden kotipaikka on kolmannessa
maassa, ja
— kolmansissa maissa sijaitseviin luottolaitoksiin tai rahoitusyhtiöihin,
joka on emoyhtiö ja jolla on kotipaikka yhteisössä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla sopimuksilla pyritään erityisesti
takaamaan mahdollisuus:
— toisaalta jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille saada
valvontaa varten tarvittavat tiedot konsolidoidun taloudellisentilanteen perusteella sellaisesta yhteisössä sijaitsevasta luottolaitok-
sesta tai rahoitusyhtiöstä, jonka tytäryhtiö on yhteisön ulkopuolella
sijaitseva luotto- tai rahoituslaitos tai jolla on omistusyhteys näihinlaitoksiin,
— toisaalta kolmansien maiden toimivaltaisille viranomaisille saada
valvontaa varten tarvittavat tiedot voidakseen valvoa sellaisiaemoyhtiöitä, joilla on kotipaikka niiden alueella ja joiden tytäryhtiö
on yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa sijaitseva luotto- tai
rahoituslaitos tai joilla on omistusyhteyksiä tällaisissa laitoksissa.
3. Komissio tarkastelee neuvoa-antavan pankkikomitean kanssa 1
kohdassa tarkoitettujen neuvottelujen tulosta ja siitä johtuvaa tilannetta.
V OSASTO
TOIMINNAN VAKAUDEN VALVONNAN PERIAATTEET JA
TEKNISETVÄLINEET
1 LUKU
TOIMINNANVAKAUDENVALVONNANPERIAATTEET
26 artikla
Kotijäsenvaltiontoimivalta valvonnassa
1. Luottolaitoksen toiminnan vakauden valvonta, mukaan lukien sen
18 ja 19 artiklan mukaisten liiketoimintojen valvonta, on kotijäsenval-tion toimivaltaisten viranomaisten vastuulla, jollei vastuu tämän
direktiivin säännösten mukaisesti kuulu vastaanottavan jäsenvaltion
viranomaisille.
2. Edellä 1 kohta ei estä konsolidoitua valvontaa tämän direktiivin
perusteella.
27 artikla
Vastaanottavanjäsenvaltiontoimivalta
Vastaanottavalla jäsenvaltiolla säilyy vastuu luottolaitosten sivukonttor-
eiden maksuvalmiuden valvonnasta yhteistyössä kotijäsenvaltiontoimivaltaisen viranomaisen kanssa kunnes myöhempi yhteensovitta-2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 29
▼B
minen on toteutettu. Rajoittamatta Euroopan valuuttajärjestelmän
vahvistamiseksi välttämättömiä toimenpiteitä vastaanottavalla jäsenval-tiolla säilyy täysi vastuu rahapolitiikkansa toteuttamisesta aiheutuvista
toimenpiteistä. Kyseisiin toimenpiteisiin ei saa sisältyä syrjivää tai
rajoittavaa kohtelua sillä perusteella, että luottolaitoksen toimilupa onmyönnetty toisessa jäsenvaltiossa.
28 artikla
Yhteistoimintavalvonnassa
Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita asia koskee,
on toimittava tiiviissä yhteistyössä voidakseen valvoa sellaistenluottolaitosten toimintaa, jotka harjoittavat liiketoimintaa erityisestiperustamalla sivukonttoreita, yhdessä tai useammassa muussa jäsenval-tiossa kuin siinä, jossa luottolaitosten kotipaikka on. Viranomaisten on
toimitettava toisilleen kaikki tällaisten luottolaitosten liikkeenjohtoa ja
omistusta koskevat tiedot, jotka ovat omiaan helpottamaan niidenvalvontaa ja toimilupien myöntämistä koskevien edellytysten tutkimistasekä kyseisten luottolaitosten tarkastusta, erityisesti maksuvalmiuden,vakavaraisuuden, talletusten vakuussuojan, suurten riskikeskittymienrajoittamisen, hallinto- ja kirjanpitomenetelmien ja sisäisen tarkastuksen
menetelmien suhteen.
29artikla
Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden sivukonttorien tarkastus
paikalla
1. Jos toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut luottolaitos harjoittaa
toimintaansa sivukonttorin kautta, vastaanottavien jäsenvaltioiden onhuolehdittava, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat,ilmoitettuaan asiasta ensin vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselleviranomaiselle, tarkastaa paikalla joko itse tai tarkoitusta vartennimittämillään henkilöillä 28 artiklassa tarkoitetut tiedot.
2. Sivukonttoreiden tarkastusta varten kotijäsenvaltion toimivaltaiset
viranomaiset voivat myös turvautua johonkin muuhun 56 artiklan 7kohdassa säädettyyn menettelyyn.
3. Tämä artikla ei rajoita vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen
viranomaisen oikeutta suorittaa itse alueelleen perustettujen sivukont-
toreiden tarkastuksia paikalla täyttäessään tämän direktiivin mukaisiavelvollisuuksia.
30 artikla
Tietojenvaihtojasalassapitovelvollisuus
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että salassapitovelvollisia ovat
kaikki, jotka ovat tai ovat olleet toimivaltaisten viranomaistenpalveluksessa tai tilintarkastajina tai asiantuntijoina toimivaltaistenviranomaisten lukuun. Tällä tarkoitetaan, että näissä tehtävissä saatujaluottamuksellisia tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle eikäviranomaiselle muutoin kuin tiivistetysti tai kootusti siten, ettei siitä
voida tunnistaa yksittäisiä laitoksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
rikoslainsäädännön alaan kuuluvien säännösten noudattamista.
Kuitenkin, jos luottolaitos on asetettu konkurssiin tai tuomioistuin on
määrännyt sen lopettamaan toimintansa, voidaan siviili- tai kauppaoi-keudellisessa menettelyssä ilmaista luottamuksellisia tietoja, jotka eivät
koske kyseessä olevan luottolaitoksen pelastamiseen pyrkiviä
kolmansia.
2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei kuitenkaan estä eri jäsenvaltioiden
toimivaltaisia viranomaisia luovuttamasta toisilleen tietoja tämän taimuiden luottolaitoksia koskevien direktiivien mukaisesti. Sellaisia
tietoja koskee 1 kohdan mukainen salassapitovelvollisuus.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä kolmansien maiden toimivaltaisten
viranomaisten sekä näiden maiden 5 ja 6 kohdassa tarkoitettujenviranomaisten ja elinten kanssa tietojen vaihtoa edellyttäviä yhteistyö-sopimuksia vain, jos luovutettujen tietojen salassapito taataan vähintään2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 30
▼B
tässä artiklassa esitetyllä tavalla. Tietojen vaihdon on tapahduttava
mainittujen viranomaisten tai elinten valvontatehtävän suorittamiseksi.
Jos tiedot ovat peräisin toisesta jäsenvaltiosta, niitä ei saa ilmaista ilman
niiden toimivaltaisten viranomaisten nimenomaista suostumusta, jotkaovat ne luovuttaneet, eikä niitä saa luovuttaa muihin tarkoituksiin kuin
mihin mainitut viranomaiset ovat antaneet suostumuksensa.
4. Toimivaltainen viranomainen, joka saa luottamuksellisia tietoja 1
ja 2 kohdan mukaisesti, voi käyttää tietoja ainoastaan virkatoimiensa
hoitamisessa:
— tutkiakseen, että luottolaitostoiminnan aloittamista koskevat edelly-
tykset on täytetty ja helpottaakseen sellaisen liiketoiminnanharjoittamisen valvontaa joko yrityskohtaisesti tai konsolidoinninperusteella, erityisesti maksuvalmiuden, vakavaraisuuden, suurtenriskikeskittymien ja hallinto- ja kirjanpitomenetelmien sekä sisäisen
tarkastuksen menetelmien osalta, tai
— määrätäkseen seuraamuksia, tai— haettaessa muutosta toimivaltaisen viranomaisen päätökseen hallin-
nollisessa muutoksenhaussa, taikka
— tuomioistuinkäsittelyssä, joka on saatettu vireille 33 artiklan tai
tämän direktiivin sekä muiden luottolaitoksista annettujen direktii-vien erityissäännösten mukaisesti.
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, ei estä luovuttamasta tietoja
jäsenvaltiossa, milloin samassa jäsenvaltiossa on useampia toimival-taisia viranomaisia eikä luovuttamasta tietoja jäsenvaltioiden kesken, jos
osapuolina ovat jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ja:
— muut rahoituslaitosten ja vakuutusyhtiöiden julkisesta valvonnasta
vastuussa olevat viranomaiset ja rahoitusmarkkinoiden valvonnastavastuussa olevat viranomaiset,
— luottolaitosten selvitystilaan ja konkurssiin ja muihin vastaaviin
menettelyihin liittyvät toimielimet,
— luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten lakisääteisen tilintarkas-
tuksen suorittamisesta vastuussa olevat henkilöt,
niiden valvontatehtävän toteuttamiseksi eikä liioin ilmaisemasta tietoja
talletusten vakuusjärjestelmiä hoitaville toimielimille, milloin tiedotovat toiminnan kannalta tarpeellisia. Näin saatuja tietoja koskee 1kohdan mukainen salassapitovelvollisuus.
6. Sen estämättä, mitä 1—4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
sallia tietojen vaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja
— sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa luottolaitosten
purkamis- ja konkurssimenettelyyn sekä muuhun vastaavaan menet-
telyyn osallisina olevien toimielinten valvonnasta, tai
— sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa vakuutusyr-
itysten, luottolaitosten, sijoituspalveluyritysten ja muidenrahoituslaitosten lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien henki-
löiden valvonnasta.
Ensimmäisessä alakohdassa olevia säännöksiä käyttävän jäsenvaltion on
vaadittava, että vähintään seuraavat edellytykset täytetään:
— tietoja käytetään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen valvonta-
tehtävien suorittamiseen,
— näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapitovelvolli-
suus,
— jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenvaltiosta, ne saa ilmaista
ainoastaan tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimeno-maisella suostumuksella ja tarvittaessa ainoastaan niihintarkoituksiin, joita varten nämä viranomaiset ovat antaneet suostu-
muksensa.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
niiden viranomaisten nimet, joille tämän kohdan nojalla voidaan antaa
tietoja.
7. Sen estämättä, mitä 1—4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
rahoitusjärjestelmän vakauden, mukaan lukien sen eheys, lujittamiseksi2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 31
▼B
sallia tietojen vaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja niiden virano-
maisten tai toimielinten kesken, jotka lainsäädännön mukaisesti ovatvastuussa yhtiöoikeuden noudattamisen seurannasta ja rikkomusten
tutkimisesta.
Ensimmäisessä alakohdassa olevia säännöksiä käyttävän jäsenvaltion on
vaadittava, että vähintään seuraavat edellytykset täytetään:
— tietoja käytetään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tehtävän
hoitamiseen,
— näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapitovelvolli-
suus,
— jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenvaltiosta, ne saa ilmaista
ainoastaan tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimeno-
maisella suostumuksella ja tarvittaessa ainoastaan niihintarkoituksiin, joita varten viranomaiset ovat antaneet suostumuk-sensa.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset tai toimielimet
turvautuvat jäsenvaltiossa havainto- tai tutkintatehtävänsä suorittami-sessa sellaisiin henkilöihin, jotka erityispätevyytensä vuoksi on nimettytähän tehtävän ja jotka eivät ole julkisessa tehtävässä, oikeus vaihtaatietoja, josta säädetään ensimmäisessä alakohdassa, voidaan ulottaa
näihin henkilöihin toisessa alakohdassa säädetyin edellytyksin.
Toisen alakohdan kolmannen luetelmakohdan soveltamista varten
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten tai toimielinten
on ilmoitettava tiedot antaneille toimivaltaisille viranomaisille niiden
henkilöiden nimet ja yksityiskohtaiset tehtävät, joille tiedot toimitetaan.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
niiden viranomaisten ja toimielinten nimet, joille tämän kohdan nojalla
voidaan antaa tietoja.
Komissio laatiiennen 31 päivää joulukuuta 2000 kertomuksen tämän
kohdan soveltamisesta.
8. Tämä artikla ei estä toimivaltaista viranomaista toimittamasta:
— keskuspankeille ja rahapoliittisina viranomaisina samanlaisen
tehtävän omaaville muille toimielimille,
— tarvittaessa muille maksujärjestelmien valvonnasta vastuussa oleville
viranomaisille
niiden tehtävän hoitamiseksi tarkoitettuja tietoja, eikä se estä näitä
viranomaisia tai toimielimiä toimittamasta toimivaltaisille viranomai-
sille tietoja, joita ne saattavat tarvita 4 kohdassa mainittuihintarkoituksiin. Näin saatuja tietoja koskee tässä artiklassa säädettysalassapitovelvollisuus.
9. Lisäksi jäsenvaltiot voivat, sen estämättä, mitä 1 ja 4 kohdassa
säädetään, antaa säädösten nojalla oikeuden ilmaista tietyt tiedotkeskushallinnon muille viranomaisille ja laitoksille, jotka ovat vastuussaluottolaitosten, rahoituslaitosten, sijoituspalvelujen ja vakuutusyhtiöidenvalvontaa koskevasta lainsäädännöstä, sekä näiden viranomaisten ja
laitosten puolesta toimiville tarkastajille.
Tietoja voidaan kuitenkin ilmaista vain, kun se on tarpeen toiminnan
vakauden valvomiseksi.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava, että 2 ja 5 kohdan nojalla
saatuja tietoja sekä tietoja, jotka on saatu 29 artiklan 1 ja 2 kohdassatarkoitetussa, itse paikalla suoritetussa tarkastuksessa, ei milloinkaantässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa saa ilmaista muutoin kuin jos
siihen on sen toimivaltaisen viranomaisen, joka on ilmaissut tiedon tai
sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen, jossa itse paikalla tehtävätarkastus on suoritettu, nimenomainen suostumus.
10. Tämä artikla ei estä toimivaltaisia viranomaisia toimittamasta
1—4 kohdassa tarkoitettuja tietoja kansallisessa lainsäädännössätunnustetulle selvitysyhteisölle tai muulle samankaltaiselle toimieli-melle, jonka tarkoituksena on tarjota selvitys- ja maksupalvelujajäsenvaltiossa toimiville markkinoille, jos ne katsovat, että tietojenantaminen on tarpeellista, jotta nämä toimielimet voisivat toimia2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 32
▼B
asianmukaisesti markkinaosapuolten rikkomuksiin tai mahdollisiin
rikkomuksiin nähden. Näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettusalassapitovelvollisuus. Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava siitä,
että 2 kohdan nojalla saatuja tietoja ei saa ilmaista tässä kohdassa
tarkoitetuissa tapauksissa ilman tiedot antaneiden toimivaltaistenviranomaisten nimenomaista suostumusta.
31 artikla
Lakisääteisentilinpäätöksenjakonsolidoiduntilinpäätöksentarkas-
tuksestavastuussaolevien henkilöidenvelvollisuudet
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä vähimmäisvaatimuksena, että:
a) jokainen henkilö, joka on neuvoston direktiivin 84/253/ETY(
1)
mukaisesti valtuutettu ja joka suorittaa luottolaitoksessa neuvostondirektiivin 78/660/ETY(
2) 51 artiklassa, neuvoston direktiivin 83/
349/ETY 37 artiklassa tai neuvoston direktiivin 85/611/ETY(3)3 1
artiklassa tarkoitettua tehtävää tai muuta lakisääteistä tehtävää, on
velvollinen viipymättä ilmoittamaan toimivaltaisille viranomaisille
kyseistä laitosta koskevista seikoista tai päätöksistä, jotka hän onsaanut tietoonsa tehtäväänsä suorittaessaan ja jotka saattavat:
— olennaisesti rikkoa lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä,
joissa säädetään toimilupaa koskevista edellytyksistä tai jotka
erityisesti koskevat luottolaitosten toiminnan harjoittamista, tai
— vaikuttaa luottolaitoksen jatkuvaan toimintaan, taikka— johtaa tilien vahvistamatta jättämiseen tai varausten esittämiseen;
b) tällainen henkilö on samoin velvollinen ilmoittamaan seikoista ja
päätöksistä, jotka hän saa tietoonsa suorittaessaan a alakohdassa
tarkoitettua tehtävää yrityksessä, jolla on määräämisvallasta johtuvat
läheiset sidokset siihen luottolaitokseen, jossa hän suorittaa edellämainittua tehtävää.
2. Sopimuksessa taikka laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa
määräyksessä olevan tietojen ilmaisemista koskevan rajoituksen rikko-misena ei pidetä sitä, että direktiivin 84/253/ETY mukaisesti valtuutettu
henkilö vilpittömässä mielessä ilmaisee 1 kohdassa tarkoitetun tiedon tai
päätöksen toimivaltaiselle viranomaiselle, eikä tästä aiheudu kyseisellehenkilölle seuraamusvastuuta.
32 artikla
Toimivaltaisten viranomaistenvaltamäärätäseuraamuksia
Rajoittamatta toimiluvan peruuttamista koskevia menettelyjä ja rikosoi-
keudellisten säännösten soveltamista jäsenvaltioiden on huolehdittava,
että niiden asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat, jos luotto-
laitokset tai niiden liikkeenjohdosta vastaavat johtajat rikkovatluottolaitosten toiminnan valvontaa tai harjoittamista koskevia lakeja,asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, ottaa käyttöön tai määrätäseuraamuksia tai toimenpiteitä, joilla nimenomaan pyritään havaittujen
rikkomusten tai niiden syiden lopettamiseen.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 33
(1) Kahdeksas neuvoston direktiivi 84/253/ETY, annettu 10 päivänä huhtikuuta
1984, perustamissopimuksen 44 artiklan 2 kohdan g alakohdan nojalla,
lakisääteisten tilintarkastusten suorittamisesta vastuussa olevien henkilöiden
hyväksymisestä (EYVL L 126, 12.5.1984, s. 20).
(2) Neljäs neuvoston direktiivi 78/660/ETY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1978,
perustamissopimuksen 44 artiklan 2 kohdan g alakohdan nojalla, yhtiömuo-
doltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä (EYVL L 222, 14.8.1978, s.
11), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/60/
EY (EYVL L 62, 26.6.1999, s. 65).
(3) Neuvoston direktiivi 85/611/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1985,
arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä
(yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten yhteensovittamisesta (EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3), direktiivi
sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 95/26/EY (EYVL L
168, 18.7.1995, s. 7).
▼B
33 artikla
Tuomioistuinkäsittely
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että luottolaitoksia koskevat päätökset,
jotka on tehty tämän direktiivin mukaisesti annettuja lakeja, asetuksia jahallinnollisia määräyksiä noudattaen, voidaan saattaa tuomioistuimenkäsiteltäviksi; sama mahdollisuus on oltava myös tapauksissa, joissapäätöstä toimilupahakemuksesta, joka sisältää kaikki voimassa olevien
säännösten mukaiset tarvittavat tiedot, ei ole tehty kuuden kuukauden
kuluessa siitä, kun hakemus on tehty.
33 a artikla
Direktiivin 2000/46/EY 3 artiklaa sovelletaan luottolaitoksiin.
2 LUKU
VAKAVARAISUUDENVALVONNANTEKNISETVÄLINEET
1j a k s o
Omat varat
34 artikla
Yleiset periaatteet
1. Kun jäsenvaltiolailla, asetuksella tai hallinno llisella määräyksellä
antaa yhteisön lainsäädännön soveltamiseksi toiminnassa olevan luotto-laitoksen vakavaraisuuden valvontaa koskevan säännöksen, jossakäytetään ilmaisua ”omat varat” tai viitataan omien varojen käsitteeseen,
tämä ilmaisu tai käsite on saatettava yhdenmukaiseksi tämän artiklan 2,
3 ja 4 kohdan sekä 35—38 artiklassa annetun määritelmän kanssa.
2. Jollei 38 artiklassa vahvistetuista rajoituksista muuta johdu,
luottolaitosten konsolidoimattomiin omiin varoihin kuuluvat seuraavaterät:
1) direktiivin 86/635/ETY 22 artiklan mukainen pääoma siinä määrin
kuin se on maksettu, sekä ylikurssitilillä olevat varat lukuunottamatta kuitenkaan kumulatiivisia etuoikeutettuja osakkeita;
2) direktiivin 86/635/ETY 23 artiklan mukaiset rahastot ja edellisten
tilikausien lopullisen tuloksen käsittelyn yhteydessä syntynyt voittotai tappio. Jäsenvaltiot voivat sallia, että kesken tilikauden kertyneetvoitot voidaan ottaa mukaan ennen niitä koskevaa muodollistapäätöstä vain, jos tilintarkastuksesta vastaavat henkilöt ovat vahvis-
taneet nämä voitot, ja jos toimivaltaisten viranomaisten
hyväksymällä tavalla on osoitettu, että niiden määrä on arvostettudirektiivin 86/635/ETY periaatteiden mukaisesti ja niistä on vähen-netty kaikki odotettavissa olevat kulut tai osingot;
3) direktiivin 86/635/ETY 38 artiklan mukaiset yleisten pankkiriskien
rahastot;
4) direktiivin 78/660/ETY 33 artiklan mukaiset rahastot;
5) direktiivin 86/635/ETY 37 artiklan 2 kohdan mukaiset arvostusvar-
aukset;
6) muut 35 artiklan mukaiset erät;7) osuuskunniksi perustettujen luottolaitosten jäsenten sitoumukset ja
rahastoiksi järjestäytyneiden tiettyjen laitosten lainanottajien yhteis-vastuulliset sitoumukset 36 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
8) määräaikaiset kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja 36 artiklan 3
kohdassa tarkoitettu etuoikeusasemaltaan huonompi velkapääoma;
Seuraavat erät vähennetään 38 artiklan mukaisesti:
9) luottolaitoksen omistamat omat osakkeet kirjanpitoarvostaan;
10) direktiivin 86/635/ETY 4 artiklassa olevan kohdan ”vastaavaa” 9
alakohdan aineettomat oikeudet;2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 34
▼M1
▼B
▼B
11) kuluvan tilivuoden aikana kertyneet merkittävät tappiot;
12) omistusyhteydet muissa luotto- ja rahoituslaitoksissa, joiden
pääomasta se omistaa enemmän kuin 10 prosenttia sekä etuoikeu-
deltaan huonommassa asemassa olevat saamiset ja 35 artiklassa
tarkoitetut välineet, joita luottolaitoksella on sellaisessa luotto- jarahoituslaitoksessa, jonka pääomasta se omistaa enemmän kuin 10prosenttia.
Jos toisen luotto- tai rahoituslaitoksen osakkeet on saatu tilapäisesti
haltuun taloudellisen auttamistoimen seurauksena, jossa on kysetuon laitoksen uudelleen organisoinnista tai pelastamisesta, toimi-
valtainen valvontaviranomainen voi myöntää poikkeuksia tämän
säännöksen soveltamiselle;
13) omistusyhteydet muissa luotto- ja rahoituslaitoksissa, jotka ovat
enintään 10 prosenttia niiden pääomasta, etuoikeudeltaanhuonommat saamiset ja 35 artiklassa tarkoitetut välineet, joitaluottolaitoksella on muussa kuin 12 alakohdassa tarkoitetuissa
luotto- ja rahoituslaitoksissa, jos kyseisten omistusyhteyksien,
etuoikeudeltaan huonommassa asemassa olevien saamisten javälineiden yhteismäärä on enemmän kuin 10 prosenttia luottolai-toksen omista varoista ennen 12 ja tämän alakohdan erienvähentämistä.
Jäsenvaltiot voivat määrätä, että laskettaessa omia varoja, joita ei ole
konsolidoitu, ei emoyhtiöiden, joita valvotaan konsolidoinnin perus-teella, tarvitse vähentää omistusyhteyksiään sellaisissa luotto- tairahoituslaitoksissa, jotka kuuluvat konsolidoitaviin. Tämä säännös
koskee kaikkia yhteisön säännöksin yhtenäistettyjä vakavarai-
suussääntöjä.
3. Edellä 2 kohdan 1—8 alakohdassa määriteltyyn omien varojen
käsitteeseen sisältyvät kaikki sallitut erät ja näiden määrät. Näiden erien
käyttäminen ja alempien ylärajojen määrääminen sekä muiden kuin 2kohdan 9—13 alakohdassa lueteltujen erien vähentäminen jää jäsenval-tioiden harkittavaksi. Jäsenvaltioilla on kuitenkin velvollisuus harkitasuurempaa yhtenevyyttä omien varojen yhteisen määritelmän aikaan-
saamiseksi.
Komissio esittää viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1996 kertomuksen
Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän artiklan ja 35—39 artiklan
soveltamisesta sekä antaa tarvittaessa siinä yhteydessä tarpeellisina
pitämänsä muutosehdotukset. Viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1998Euroopan parlamentti ja neuvosto perustamissopimuksen 251 artiklassatarkoitetun menettelyn mukaisesti ja kuultuaan talous- ja sosiaalikomi-teaa, tarkistavat omien varojen määritelmän toteuttaakseen yhteisenmääritelmän yhdenmukaisen soveltamisen.
4. Edellä 2 kohdan 1—5 alakohdassa lueteltujen erien on oltava
luottolaitoksen käytettävissä välittömästi ja rajoittamattomasti riskien taitappioiden kattamiseksi heti niiden synnyttyä. Niiden määristä on oltava
vähennetty laskentahetkellä odotettavissa olevat verot tai ne on
mukautettava asianmukaisesti siinä määrin kuin verot pienentävätriskien tai tappioiden kattamiseen käytettävissä olevaa määrää.
35 artikla
Muuterät
1. Jäsenvaltion käyttämä omien varojen käsite saa sisältää muita eriä
edellyttäen, että niillä on riippumatta niiden oikeudellisista ja kirjanpi-dollisista nimityksistä seuraavat ominaispiirteet:
a) ne ovat luottolaitoksen vapaasti käytettävissä normaalien pankkitoi-
minnasta syntyvien riskien kattamiseksi silloin kun tulojen taipääoman menetyksiä ei vielä ole todettu;
b) niiden olemassaolo ilmenee sisäisestä kirjanpidosta;
c) niiden määrän vahvistaa luottolaitoksen johto, sen tarkistavat
riippumattomat tilintarkastajat, siitä ilmoitetaan toimivaltaisilleviranomaisille ja se on viimeksi mainittujen valvonnassa.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 35
▼B
2. Muiksi eriksi voidaan hyväksyä myös määräämättömäksi ajaksi
annetut arvopaperit, ja muut välineet, jotka täyttävät seuraavatedellytykset:
a) niitä ei voida maksaa takaisin haltijan aloitteesta tai ilman
toimivaltaisen viranomaisen antamaa ennakkolupaa,
b) velkasopimuksessa on annettava luottolaitokselle mahdollisuus
lykätä velasta maksettavan koron maksua,
c) luotonantajan luottolaitokselta olevien saamisten on oltava etuoikeu-
sasemaltaan kokonaan muiden velkojien saamisia huonommassa
asemassa,
d) arvopapereiden liikkeeseenlaskua koskevissa asiakirjoissa on
määrättävä, että velka ja maksamaton korko ovat käytettävissätappioiden kattamiseen ilman että luottolaitoksen kaupankäyntikeskeytyy,
e) vain tosiasiallisesti maksetut määrät otetaan huomioon.
Näihin voidaan lisätä muut kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet kuin
ne, joita tarkoitetaan 34 artiklan 2 kohdan 8 alakohdassa.
36 artikla
Omiavarojakoskevatmuutsäännökset
1. Osuuskunniksi perustettujen luottolaitosten jäsenten 34 artiklan 2
kohdan 7 alakohdassa tarkoitettuihin sitoumuksiin kuuluu näidenosuuskuntien maksamaton pääoma ja näiden osuuskuntien jäsenten
lailliset sitoumukset muiden kuin takaisinmaksettavien lisämaksujen
suorittamiseksi luottolaitoksen mahdollisen tappion varalta, jolloin onoltava mahdollista vaatia maksun suorittamista välittömästi.
Lainansaajien yhteisvastuullisia sitoumuksia rahastomuotoisille luotto-
laitoksille pidetään edellä oleviin eriin rinnastettavina.
Kaikki tällaiset erät voidaan sisällyttää omiin varoihin, jos ne
kansallisessa lainsäädännössä luetaan tähän ryhmään kuuluvien laitostenomiksi varoiksi.
2. Jäsenvaltiot eivät saa sisällyttää julkisten luottolaitosten omiin
varoihin niiden tai niiden alue- tai paikallisviranomaisten sellaiselle
yhteisölle myöntämiä takauksia.
3. Jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset voivat sisällyttää omiin
varoihin 34 artiklan 2 kohdan 8 alakohdassa tarkoitetut määräaikaiset
kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja samassa säännöksessä tarkoi-tetut etuoikeudeltaan huonommassa asemassa olevat velat, jos on tehtysitova sopimus, jonka mukaan ne sijoittuvat luottolaitoksen konkurssissatai selvitystilassa kaikkien muiden velkojien saamisten jälkeen eikä niitäsaa maksaa takaisin ennen kuin kaikki muut tällöin maksamatta olevat
velat on maksettu.
Etuoikeudeltaan huonommassa asemassa olevan lainapääoman on myös
täytettävä seuraavat perusteet:
a) vain tosiasiallisesti maksetut varat voidaan ottaa huomioon,
b) kysymyksessä olevien lainojen alkuperäisen laina-ajan on oltava
vähintään viisi vuotta, minkä jälkeen ne voidaan maksaa takaisin; josvelan erääntymispäivästä ei ole sovittu, lainat ovat maksettavissatakaisin vain viiden vuoden irtisanomisajan jälkeen paitsi, jos lainoja
ei enää pidetä omina varoina tai jos ennenaikaista takaisinmaksua
varten nimenomaan vaaditaan virallisesti ennakkolupa toimivaltai-selta viranomaiselta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntääluvan tällaisten lainojen ennenaikaiseen takaisinmaksuun edellyttäen,että pyynnön esittää liikkeeseen laskija ja että se ei vaikutakysymyksessä olevan luottolaitoksen vakavaraisuuteen,
c) on vähennettävä asteittain sitä määrää, johon saakka niitä voidaan
pitää omina varoina ainakin viimeisten viiden vuoden aikana ennentakaisinmaksupäivää,
d) lainasopimukseen ei saa sisältyä mitään sellaista määräystä, jonka
mukaan laina lankeaisi maksettavaksi ennen sovittua takaisinmak-2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 36
▼B
supäivää jossain muissa tilanteissa kuin luottolaitoksen toiminnan
loppuessa.
37 artikla
Omienvarojenlaskutapakonsolidoinninperusteella
1. Kun laskelma tehdään konsolidoinnin pohjalta, 34 artiklan 2
kohdassa lueteltuihin eriin liittyviä konsolidoituja määriä käytetään52—56 artiklassa säädetyllä tavalla. Lisäksi seuraavia eriä voidaanniiden ollessa kredit-eriä (”negatiivisia”) pitää konsolidoituna varantona
laskettaessa omien varojen määrää:
— kaikkia direktiivin 83/349/ETY 21 artiklassa tarkoitettuja vähem-
mistöosuuksia, kun käytetään globaali-integraatiomenetelmää,
— direktiivin 83/349/ETY 19, 30 ja 31 artiklassa tarkoitettua ensim-
mäisen konsolidoinnin eroa,
— konsolidoituun varantoon sisältyviä muuntoeroja direktiivin 86/635/
ETY 39 artiklan 6 kohdan mukaisesti,
— tiettyjen omistusyhteyksien mukaanottamisesta johtuva erotus direk-
tiivin 83/349/ETY 33 artiklassa selostetun menetelmän mukaisesti.
2. Jos edellä mainitut erät ovat debet-eriä (”positiivisia”), ne on
vähennettävä laskettaessa konsolidoituja omia varoja.
38 artikla
Vähennyksetjarajoitukset
1. Edellä 34 artiklan 2 kohdan 4—8 alakohdassa tarkoitettuihin eriin
sovelletaan seuraavia rajoituksia:
a) erien 4—8 yhteismäärä ei saa olla suurempi kuin enintään 100
prosenttia erien 1, 2 ja 3 yhteenlasketusta summasta, josta onvähennetty erät 9, 10 ja 11;
b) erien 7 ja 8 yhteismäärä ei saa olla suurempi kuin enintään 50
prosenttia erien 1, 2 ja 3 yhteenlasketusta summasta, josta on
vähennetty erät 9, 10 ja 11;
c) erien 12 ja 13 yhteismäärä vähennetään kaikkien erien
yhteismäärästä.
2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luottolaitoksille luvan
ylittää 1 kohdassa mainitut rajoitukset poikkeuksellisissa olosuhteissa javäliaikaisesti.
39artikla
Toimivaltaisille viranomaisille annettavatodistus
Toimivaltaisille viranomaisille on osoitettava, että 34 artiklan 2, 3 ja 4
kohdassa sekä 35—38 artiklassa olevia edellytyksiä noudatetaan heitätyydyttävällä tavalla.
2j a k s o
Vakavaraisuussuhde
40 artikla
Yleiset periaatteet
1. Vakavaraisuussuhde ilmaisee 41 artiklan mukaisten omien varojen
sekä taseen varojen ja 42 artiklan mukaisen riskipainotetun taseen
ulkopuolisten erien välisen suhteen.
2. Luottolaitosten, jotka eivät ole direktiivin 83/349/ETY 1 artiklan
tarkoittamia emoyrityksiä eivätkä sellaisten yritysten tytäryhtiöitä,vakavaraisuussuhde lasketaan kunkin osalta erikseen.
3. Sellaisten luottolaitosten, jotka ovat emoyrityksiä, vakavaraisuus-
suhde lasketaan konsolidoinnin perusteelta tässä direktiivissä jadirektiivissä 86/635/ETY määriteltyjen menetelmien mukaisesti.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 37
▼B
4. Emoyrityksenä olevan luottolaitoksen toimiluvan myöntämisestä ja
sen toiminnan valvonnasta vastaavat toimivaltaiset viranomaiset voivatmyös vaatia, että kyseessä olevalle emoyritykselle ja sen tytäryhtiölle,
jolle kyseessä oleva viranomainen myöntää toimiluvan ja joka on sen
valvonnan alainen, lasketaan osittain konsolidoitu tai konsolidoimatonsuhdeluku. Jos pääoman tyydyttävää kohdentumista pankkiryhmänsisällä ei näin toteuteta, on toteutettava muut toimenpiteet tämänpäämäärän saavuttamiseksi.
5. Rajoittamatta 2, 3 ja 4 kohdan ja 52 artiklan 8 ja 9 kohdan
säännösten soveltamista luottolaitoksien osalta toimivaltaisten virano-maisten on varmistuttava, että vakavaraisuussuhdeluvut lasketaanvähintään kahdesti vuodessa, joko siten, että suhdeluvun laskeeluottolaitos itse ja toimittaa tulokset ja tarvittavat täydentävät tiedottoimivaltaisille viranomaisille tai, että suhdeluvun laskee toimivaltainen
viranomainen luottolaitosten toimittamien tietojen perusteella.
6. Varat ja taseen ulkopuoliset erät arvostetaan direktiivin 86/635/
ETY mukaisesti.
41 artikla
Vakavaraisuussuhteenosoittaja:omatvarat
Tämän direktiivin määritelmän mukaiset omat varat muodostavat
vakavaraisuussuhteen osoittajan.
42 artikla
Vakavaraisuussuhteen nimittäjä: Varojen ja taseen ulkopuolisten
erien riskipainotettuarvo
1. Varojen erille annetaan prosenttipainotuksina ilmaistavat luottor-
iskiasteet 43 ja 44 artiklan mukaisesti ja poikkeuksellisesti 45, 62 ja 63
artiklan mukaisesti. Sen jälkeen varojen kunkin erän tasearvo kerrotaan
asianmukaisella painotuksella, jolloin saadaan sen riskipainotettu arvo.
2. Liitteessä II lueteltuihin taseen ulkopuolisiin eriin sovelletaan 43
artiklan 2 kohdassa säädettyä kaksivaiheista laskentaa.
3. Direktiivin 43 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen taseen ulkopuo-
listen erien osalta mahdolliset sopimusten jälleenhankintakustannukset
vastapuolen rikkoessa sopimuksen lasketaan käyttäen jompaakumpaaliitteessä III esitetyistä menetelmistä. Kyseessä olevat kustannuksetkerrotaan 43 artiklan 1 kohdan asianomaisilla vastapuolen mukaisillapainotuksilla, paitsi että siinä säädetyt 100 prosentin painotuksetkorvataan 50 prosentin painotuksilla riskipainotettujen arvojen aikaan-
saamiseksi.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa mainittujen varojen ja taseen ulkopuolisten
erien riskipainotettujen arvojen kokonaissumma on vakavaraisuussuh-teen nimittäjä.
43 artikla
Riskienpainottaminen
1. Seuraavia painotuksia sovelletaan varojen eri ryhmiin, vaikka
toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä sopivina pitämiään suur-empia painotuksia:
a) Nollapainotus
1) rahat ja vastaavat erät;
2) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen keskushallinnolta ja
keskuspankeilta;
3) varojen erät, jotka ovat saamisia Euroopan yhteisöiltä;
4) varojen erät, jotka ovat A alueen keskushallintojen ja keskus-
pankkien tai Euroopan yhteisöjen nimenomaisesti takaamia;
5) varojen erät, jotka ovat lainanottajien kansallisen valuutan
määräisiä ja kansallisella valuutalla rahoitettuja saamisia B alueenkeskushallinnoilta ja keskuspankeilta;2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 38
▼B
6) varojen erät, jotka ovat B alueen keskushallintojen ja keskus-
pankkien nimenomaisesti takaamia saamisia, jotka ovat takaajalleja lainanottajalle yhteisen kansallisen valuutan määräisiä ja siinä
valuutassa rahoitettuja;
7) varojen erät, joiden toimivaltaisen viranomaisen hyväksymänä
vakuutena on A alueen keskushallinnon tai keskuspankin taiEuroopan yhteisöjen liikkeeseen laskemia arvopapereita taikäteistalletuksia lainanantajalaitoksessa tai sijoitustodistuksia taivastaavanlaisia sijoitusvälineitä, jotka tämä on laskenut liikkee-
seen ja jotka on talletettu tämän huostaan;
b) 20 prosentin painotus
1) varojen erät, jotka ovat saamisia EIP:lta;
2) varojen erät, jotka ovat saamisia monenkeskisiltä kehityspan-
keilta;
3) varojen erät, jotka ovat EIP:n nimenomaisesti takaamia saamisia;4) varojen erät, jotka ovat monenkeskisten kehityspankkien nime-
nomaisesti takaamia saamisia;
5) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen aluehallinnon tai
paikallishallinnon viranomaisilta, jos ei 44 artiklasta muuta
johdu;
6) varojen erät, jotka ovat A alueen aluehallinnon tai paikallishal-
linnon viranomaisten nimenomaisesti takaamia saamisia, jos ei44 artiklasta muuta johdu;
7) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen luottolaitoksilta, mutta
eivät kuulu näiden laitosten omiin varoihin;
8) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen luottolaitoksilta ja
joiden erääntymisaika on enintään vuosi, lukuun ottamatta
näiden laitosten liikkeeseen laskemia arvopapereita, jotka
luetaan niiden omiin varoihin kuuluviksi;
9) varojen erät, jotka ovat A alueen luottolaitosten nimenomaisesti
takaamia;
10) varojen erät, jotka ovat saamisia, joilla on korkeintaan vuoden
erääntymisaika ja jotka ovat B alueen luottolaitosten nimeno-maisesti takaamia;
11) varojen erät, joiden toimivaltaisen viranomaisen hyväksymänä
vakuutena on Euroopan investointipankin (EIP) tai monenkes-
kisten kehityspankkien liikkeelle laskemia arvopapereita;
12) maksujenvälityksessä olevat käteiserät;
c) 50 prosentin painotus
1) lainat, joiden toimivaltaisen viranomaisen hyväksymänä täytenä
vakuutena on kiinnitys asuinkiinteistöön, jossa lainanottaja asuu
nyt tai vastaisuudessa tai jonka tämä on antanut tai antaa vuokralle
ja lainat, joiden täydeksi vakuudeksi toimivaltaiset viranomaisetovat hyväksyneet sellaisen suomalaisen asunto-osakeyhtiön osak-keita, joka toimii Suomen vuoden 1991 asunto-osakeyhtiölain taivastaavan myöhemmän lainsäädännön mukaisesti, sellaisten
asuntojen osalta, jotka ovat tai tulevat olemaan lainansaajan
käytössä tai vuokralle antamia;
arvopaperit, joiden vakuutena on kiinnitys ja joita voidaan pitää
ensimmäisessä alakohdassa tai 62 artiklan 1 kohdassa tarkoitet-tuina lainoina, jos toimivaltaiset viranomaiset katsovat, että neovat, kunkin jäsenvaltion voimassa oleva lainsäädäntö huomioonottaen, vastaavia luottoriskin osalta. ”Arvopapereihin, joiden
vakuutena on kiinnitys”, voi kuulua neuvoston direktiivin 93/22/
ETY(
1) liitteen B osan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja
välineitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niitä arvopaperien2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 39
(1) Neuvoston direktiivi 93/22/ETY, annettu 10 päivänä toukokuuta 1993,
sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla (EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27),
direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/9/EY
(EYVL L 84, 26.3.1997, s. 22).
▼B
lajeja, jotka voidaan sisällyttää tähän 1 kohtaan ja jotka täyttävät
tämän 1 kohdan edellytykset. Toimivaltaisten viranomaisten onerityisesti varmistettava:
i) että kyseisten arvopaperien täytenä ja välittömänä vakuutena
on joukko sellaisia kiinnityksiä, jotka ovat luonteeltaansamanlaisia kuin ensimmäisessä alakohdassa tai 62 artiklan 1kohdassa määritellyt kiinnitysvakuudet ja jotka ovat täysin
kunnossa silloin, kun nämä arvopaperit annetaan;
ii) että kiinnitysvakuudellisiin arvopapereihin sijoittavilla joko
suoraan tai heidän lukuunsa uskottuna miehenä tai toimeksi-
saaneena edustajana toimivilla on riittävän hyvä etuoikeusasianomaisiin kiinnitettyihin varoihin heidän arvopaperiomis-tustensa mukaisessa suhteessa;
2) ennakkomaksut ja siirtosaamiset; nämä varat painotetaan vasta-
puolella olevaa erää vastaavalla tavalla, jos luottolaitos kykeneesen määrittämään direktiivin 86/635/ETY mukaisesti, jos se eikykene määrittämään vastapuolen erää, käytetään kiinteää 50prosentin painotusta;
d) 100 prosentin painotus
1) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen keskushallinnoilta ja
keskuspankeilta, paitsi jos ne ovat lainanottajan kansallisenvaluutan määräisiä ja siinä valuutassa rahoitettuja;
2) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen aluehallinnon tai
paikallishallinnon viranomaisilta;
3) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen luottolaitoksilta ja
joiden erääntymisaika on pidempi kuin vuosi;
4) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen ja B alueen muulta
alalta kuin pankkialalta;
5) aineelliset hyödykkeet direktiivin 86/635/ETY 4 artiklassa olevan
kohdan ”vastaavaa” 10 alakohdan varojen määritelmän mukai-
sesti;
6) sijoitukset muiden luottolaitosten osakkeisiin, osuuksiin ja muihin
omien varojen osiin, joita ei ole vähennetty lainanantajalaitosten
omista varoista;
7) kaikki muut varat omista varoista vähennettyjä eriä lukuun
ottamatta.
2. Muihin kuin 3 kohdassa tarkoitettuihin taseen ulkopuolisiin eriin
sovelletaan seuraavaa käsittelytapaa. Ne ryhmitellään ensin liitteen II
mukaisiin riskiryhmiin. Korkean riskin erät otetaan huomioon täydestä
arvostaan, keskimääräisen riskin erät painotetaan 50 prosentin paino-kertoimella ja keskimääräisen/alhaisen riskin erät 20 prosentinpainokertoimella ja alhaisen riskin erien arvo määrätään nollaksi.Toisessa vaiheessa taseen ulkopuolisten erien edellä kuvatun mukaisesti
painotetut arvot kerrotaan asianomaisten vastapuolen erien kertoimilla 1
kohdassa ja 44 artiklassa varojen erille säädetyn käsittelytavanmukaisesti. Varojen myynti- ja takaisinostosopimukset ja termiiniosto-sopimukset painotetaan kauppaa vastapuolella koskevien erien sijastakyseisten varojen mukaan. Euroopan investointirahastosta merkitynpääoman maksamatta olevaan osaan voidaan soveltaa 20 prosentin
painotusta.
3. Liitteessä III esitettyjä menetelmiä sovelletaan liitteessä IV
lueteltuihin taseen ulkopuolisiin eriin, ei kuitenkaan
— sopimuksiin, joilla käydään kauppaa virallisesti hyväksytyissä
pörsseissä;
— valuuttasopimuksiin (paitsi kultaa koskeviin sopimuksiin), joiden
alkuperäinen juoksuaika on enintään neljätoista kalenteripäivää.
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat 31 päivään joulukuuta
2006 saakka vapauttaa liitteessä III esitettyjen menetelmien soveltami-sesta sellaisen selvitysyhteisön selvitettävänä olevat OTC-sopimukset,joka toimii sopimusten laillisena vastapuolena ja jossa kaikki osapuoletasettavat selvitysyhteisölle päivittäin sellaisen täyden vakuuden sopi-muksista aiheutuville riskeille, joka kattaa sekä nykyhetken että2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 40
▼B
mahdollisen tulevaisuuden luottoriskin. Toimivaltaisten viranomaisten
on varmistuttava siitä, että asetettu vakuus antaa samantasoisen suojankuin 1 kohdan a alakohdan 7 alakohdan mukainen vakuus ja poistaa
riskin selvitysyhteisön riskien kasvamisesta yli asetetun vakuuden
markkina-arvon. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, kuinka nekäyttävät tätä mahdollisuutta.
4. Kun taseen ulkopuolisiin eriin liittyy nimenomaiset takaukset, ne
painotetaan niin kuin ne olisi annettu takaajan eikä vastapuolen puolesta.Kun taseen ulkopuolisista liiketoimista aiheutuvalle mahdolliselleriskille on toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä täysimääräinen ja
täydellinen vakuus jossakin 1 kohdan a alakohdan 7 alakohdan tai b
alakohdan 11 alakohdan mukaisessa varoja vastaavassa muodossa,sovelletaan nollapainotusta tai 20 prosentin painotusta kyseessä olevastavakuudesta riippuen.
Jäsenvaltiot voivat soveltaa 50 prosentin painotusta taseen ulkopuolisiin
eriin, jotka ovat takuita tai takauksia, jotka ovat luonteeltaan luotonvastineita ja joiden täytenä vakuutena on toimivaltaisten viranomaistenhyväksymä kiinnitys, joka täyttää 1 kohdan c alakohdan 1 alakohdassa
luetellut edellytykset, edellyttäen että takaajalla on välitön oikeus tähän
vakuuteen.
5. Jos varoihin ja taseen ulkopuolisiin eriin sovelletaan alhaisempaa
painotusta sen vuoksi, että niille on nimenomaiset takaukset tai
toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät vakuudet, alhaisempaa paino-tusta sovelletaan ainoastaan siihen osaan, josta takaus on annettu taijonka vakuus täysin kattaa.
44 artikla
Jäsenvaltioiden aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaisilta
olevien saatavienpainottaminen
1. Edellä 43 artiklan 1 kohdan b alakohdan vaatimusten estämättä
jäsenvaltiot voivat vahvistaa nollapainotuksen omilta aluehallinnon tai
paikallishallinnon viranomaisilta oleville saamisille, jos näiden ja maankeskushallinnolta olevien saamisten kesken ei ole riskien suhteen eroaaluehallinnon ja paikallishallinnon viranomaisten veronkanto-oikeudenja erityisten aluehallinnon ja paikallishallinnon viranomaisten maksujenlaiminlyönnin mahdollisuutta vähentävien rakenteellisten järjestelyjen
vuoksi. Näiden perusteiden mukaisesti määrättyä nollapainotusta
sovelletaan kyseisiltä aluehallinnon ja paikallishallinnon viranomaisiltaoleviin saamisiin ja niiden puolesta annettuihin taseen ulkopuolisiineriin, sekä saamisiin kolmansilta ja kolmansien puolesta annettuihintaseen ulkopuolisiin eriin, jotka ovat kyseessä olevien aluehallinnon ja
paikallishallinnon viranomaisten takaamia tai joilla on asianomaisten
toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät, näiden alue- tai paikallishal-linnon viranomaisten liikkeeseen laskemien arvopapereiden muodossaolevat vakuudet.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, pitävätkö ne nollapai-
notusta perusteltuna ottaen huomioon 1 kohdassa säädetytarviointiperusteet. Komissio antaa tästä tiedon edelleen. Muut jäsenval-tiot voivat tarjota niiden toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa
oleville luottolaitoksille mahdollisuuden soveltaa nollapainotusta silloin,
kun ne avustavat kyseessä olevia aluehallinnon tai paikallishallinnonviranomaisia liiketoiminnassa tai kun niillä on jälkimmäisten takaamiasaatavia, mukaan lukien arvopapereiden muodossa olevat vakuudet.
45 artikla
Muutpainotukset
1. Jäsenvaltiot voivat soveltaa 20 prosentin painotusta sellaisiin
varojen eriin, joiden asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten
hyväksymänä vakuutena on A alueen aluehallinnon tai paikallishal-
linnon viranomaisten liikkeeseen laskemien arvopapereiden tai talletusmuissa A alueen luottolaitoksissa kuin lainanantajalaitoksessa olevantalletuksen tai näiden luottolaitosten liikkeeseen laskemien sijoitusto-distusten taikka niihin verrattavien sijoitusvälineiden muodossa olevatvakuudet, sanotun rajoittamatta 44 artiklan 1 kohdan soveltamista.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 41
▼B
2. Jäsenvaltiot saavat soveltaa 10 prosentin painotusta saamisiin
luottolaitoksilta, jotka ovat erikoistuneet kotivaltioidensa pankkienvälisiin markkinoihin ja julkisen sektorin lainamarkkinoihin, ja ovat
toimivaltaisten viranomaisten tiiviissä valvonnassa, kun kyseisille
varojen erille on täysimääräinen ja täydellinen kotijäsenvaltion toimi-valtaisen viranomaisen hyväksymä ja riittävänä pitämä 43 artiklan 1kohdan a ja b alakohdassa mainittujen varojen erien yhdistelmänmuodossa oleva vakuus.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle mahdolliset 1 ja 2
kohdan soveltamiseksi annetut säännökset ja niiden antamisen perusteet.
Komissio toimittaa kyseessä olevat tiedot jäsenvaltioille. Komissio tutkii
määräajoin mainittujen säännösten soveltamisen vaikutukset senvarmistamiseksi, että ne eivät johda kilpailun vääristymiseen.
46 artikla
Hallinnolliset toimielimet jamuutkuinkaupallisetyritykset
Sen soveltamiseksi, mitä 43 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään,
toimivaltaiset viranomaiset voivat sisällyttää aluehallinnon ja paikal-lishallinnon viranomaisten käsitteeseen muutoin kuin kaupallisesti
toimivia hallinnollisia viranomaisia tai laitoksia, jotka ovat vastuussa
alue- tai paikallishallinnon viranomaisille, sekä sellaisia keskus- taialuehallinnon, kunnallisten viranomaisten taikka viranomaisten omis-tamia muita kuin kaupallisia yrityksiä, jotka toimivaltaistenviranomaisten käsityksen mukaan hoitavat samoja tehtäviä kuin
alueelliset ja paikalliset viranomaiset.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat sisällyttää aluehallinnon ja paikal-
lishallinnon viranomaisten käsitteeseen myös kirkot ja uskonnolliset
yhteisöt, jotka ovat julkisyhteisöjä, jos nämä lainsäädännössä niille
myönnetyn verotusoikeuden perusteella kantavat veroa. Tässä tapauk-sessa 44 artiklassa mainittu mahdollisuus ei kuitenkaan ole voimassa.
47 artikla
Vakavaraisuussuhteentaso
1. Luottolaitoksia on vaadittava pitämään 40 artiklassa määritelty
vakavaraisuussuhde vähintään kahdeksan prosentin tasolla.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimivaltaiset virano-
maiset voivat katsoessaan sen aiheelliseksi määrätä vähimmäissuhteen
suuremmaksi.
3. Jos suhde muodostuu pienemmäksi kuin kahdeksan prosenttia,
toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että kyseinen luotto-
laitos ryhtyy asianmukaisiin toimenpiteisiin saattaakseen suhdeluvun
sovitun vähimmäistason mukaiseksi mahdollisimman nopeasti.
3j a k s o
Suuret riskikeskittymät
48 artikla
Suuristariskikeskittymistäilmoittaminen
1. Luottolaitoksen ottamaa riskiä yhden asiakkaan tai keskinäisessä
sidossuhteessa olevien asiakkaiden osalta pidetään suurena riskikeskit-tymänä, kun sen arvo on vähintään 10 prosenttia sen omista varoista.
2. Luottolaitoksen on ilmoitettava 1 kohdan mukaisista suurista
riskikeskittymistä toimivaltaisille viranomaisille. Jäsenvaltioiden on
säädettävä, että ilmoittaminen tapahtuu heidän valintansa mukaan
jommallakummalla seuraavista menetelmistä:
— ilmoittamalla kaikista suurista riskikeskittymistä vähintään kerran
vuodessa ja antaen lisäksi siihen vuoden kuluessa ilmoituksetkaikista uusista riskikeskittymistä tai suurten riskikeskittymienvähintään 20 prosentin kasvusta verrattuna edelliseen ilmoitukseen,2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 42
▼B
— ilmoittamalla kaikista suurista riskikeskittymistä vähintään neljä
kertaa vuodessa.
3. Kuitenkaan riskeja, joita 49 artiklan 7 kohdan a, b, c, d, f, g ja h
alakohdan mukaisesti koskee vapautus, ei tarvitse ilmoittaa 2 kohdanmukaisesti. Edellä 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa säädettyä
ilmoitustiheyttä voidaan vähentää kahteen kertaan vuodessa 49 artiklan
7 kohdan e ja i—s alakohdassa sekä 8, 9 ja 10 kohdassa tarkoitettujenriskien osalta.
4. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että jokaisella
luottolaitoksella on järkevät hallinnolliset ja kirjanpitomenetelmät jaasianmukaiset sisäiset tarkastusmenetelmät kaikkien suurten riskikeskit-tymien ja niihin tämän direktiivin määritelmien ja edellytyksienmukaisesti myöhemmin tehtyjen muutosten tunnistamiseksi ja merkit-semiseksi kirjanpitoon sekä näiden riskien valvomiseksi luottolaitoksen
riskejä koskevan politiikan perusteella.
Kun luottolaitos nojautuu 3 kohtaan, sen on säilytettävä perusteet, joihin
se on nojautunut, vähintään vuoden ajan siitä, kun erivapaus myönnet-
tiin, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat tarkistaa ne.
49artikla
Suuriinriskikeskittymiinsovellettavat rajoitukset
1. Luottolaitos ei voi ottaa saman asiakkaan tai samojen keskenään
sidossuhteessa olevien asiakkaiden osalta riskiä, jonka kokonaismääräon enemmän kuin 25 prosenttia sen omista varoista.
2. Kun tämä asiakas tai keskenään sidossuhteessa olevat asiakkaat
ovat luottolaitoksen emoyritys tai tytäryritys ja/tai yksi tai useampitämän emoyrityksen tytäryrityksiä, 1 kohdassa säädetty prosenttilukualennetaan 20 prosenttiin. Jäsenvaltioiden ei kuitenkaan tarvitsekohdistaa näiden asiakkaiden osalta ottamiaan riskejä tähän 20 prosentin
rajoitukseen, jos kyseisiä riskejä varten vaaditaan erityinen suoritettava
tarkastus muita toimenpiteitä tai menettelyitä käyttäen. Niiden onilmoitettava komissiolle ja neuvoa-antavalle pankkikomitealle tällaistentoimenpiteiden tai menettelyjen sisällöstä.
3. Luottolaitos ei voi ottaa suuria riskikeskittymiä, joiden kumuloitu
määrä on enemmän kuin 800 prosenttia sen omista varoista.
4. Jäsenvaltiot voivat asettaa 1, 2 ja 3 kohdassa säädettyä tiukempia
rajoituksia.
5. Luottolaitoksen on noudatettava aina 1, 2 ja 3 kohdassa säädettyjä
rajoituksia ottamiensa riskien osalta. Jos poikkeuksellisesti otetut riskit
ylittävät kuitenkin nämä rajoitukset, ilmoitus on annettava välittömästitoimivaltaisille viranomaisille, jotka voivat, jos on perusteltua, myöntääluottolaitoksille määräajan, jossa luottolaitoksen on ryhdyttävä noudat-tamaan rajoituksia.
6. Jäsenvaltiot voivat kokonaan tai osittain antaa vapautusta 1, 2 ja 3
kohdan noudattamisesta niiden luottolaitoksen ottamien riskien osalta,jotka kohdistuvat sen emoyritykseen tai emoyrityksen muihin tytäryr-
ityksiin ja sen omiin tytäryrityksiin sikäli kuin nämä yritykset
sisällytetään konsolidoituun valvontaan, jonka kohteena itse luottolaitoson tämän direktiivin tai vastaavan kolmannessa maassa voimassa olevansääntelyn mukaisesti.
7. Jäsenvaltiot voivat kokonaan tai osittain antaa vapautusta 1, 2 ja 3
kohdan soveltamisesta seuraavien riskien osalta:
a) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen keskushallinnolta tai
keskuspankeilta;
b) varojen erät, jotka ovat saamisia Euroopan yhteisöiltä;
c) varojen erät, jotka ovat A alueen keskushallintojen tai keskuspank-
kien taikka Euroopan yhteisöjen nimenomaisesti takaamia;
d) muut alueen A keskushallintojen tai keskuspankkien taikka Euro-
opan yhteisöjen ottamat tai niiden takaamat riskit;2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 43
▼B
e) varojen erät ja muut riskit, jotka ovat lainanottajien kansallisen
valuutan määräisiä ja tarvittaessa kansallisessa valuutassa rahoitet-tuja saamisia B alueen keskushallinnoilta tai keskuspankeilta;
f) varojen erät ja muut riskit, joiden vakuudeksi toimivaltaiset
viranomaiset ovat hyväksyneet A alueen keskushallintojen tai
keskuspankkien tai Euroopan yhteisöjen taikka jäsenvaltioidenalueellisten tai paikallisten viranomaisten liikkeeseen laskemiaarvopapereita, joita varten säädetään vakavaraisuuden osalta nolla-painotus 44 artiklan mukaisesti;
g) varojen erät ja muut riskit, joiden vakuudeksi toimivaltaiset
viranomaiset ovat hyväksyneet käteistalletuksen lainanantajan
laitoksessa tai luottolaitoksessa, joka on emoyritys tai lainanantaja-
laitoksen tytäryritys;
h) varojen erät ja muut riskit, joiden vakuudeksi toimivaltaiset
viranomaiset ovat hyväksyneet lainanantajan laitoksen tai luottolai-toksen emoyrityksen tai lainaavan laitoksen tytäryrityksen antamattalletustodistuksia vastaavat arvopaperit ja jotka ovat talletetutjommankumman haltuun;
i) varojen erät, jotka ovat saamisia luottolaitokselta, ja luottolaitokseen
kohdistuvat muut riskit, jotka ovat enintään vuoden pituisia ja jotka
eivät ole näiden laitosten omia varoja;
j) varojen erät ja muut riskit, jotka on taattu 45 artiklan 2 kohdan
mukaisesti ja jotka ovat enintään vuoden pituisia saamisia laitoksilta,
jotka eivät ole luottolaitoksia, mutta jotka noudattavat sanotussakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia;
k) kauppavekselit tai muut vastaavat vekselit, jotka ovat enintään
vuoden pituisia, ja joissa on toisen luottolaitoksen allekirjoitus;
l) direktiivin 85/611/ETY 22 artiklan 4 kohdassa määritellyt joukko-
velkakirjat;
m) kunnes myöhempi yhteensovittaminen on toteutettu, 51 artiklan 3
kohdassa tarkoitettuihin vakuutusyrityksiin liittyvät omistusyh-teydet, jotka ovat enintään 40 prosenttia omistusyhteyden omaavan
luottolaitoksen omista varoista;
n) varojen erät, jotka ovat saamisia niiltä alueellisilta tai keskusluotto-
laitoksilta, joiden ryhmään lainan antava laitos on liittynyt osaksi
lain tai yhtiön perustamiskirjan perusteella, ja joiden tehtävänä onnäiden määräysten mukaan suorittaa käteismaksujen selvitystäryhmän sisällä;
o) vastuut, joiden vakuudeksi toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväk-
syneet muita kuin f alakohdassa tarkoitettuja arvopapereita silläedellytyksellä, että nämä arvopaperit eivät ole luottolaitoksen itsensä
tai sen emoyrityksen tai jonkin niiden tytäryrityksen tai kyseisen
asiakkaan taikka keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaidenliikkeeseen laskemia. Vakuudeksi annetut arvopaperit on arvostet-tava markkinahintaan, ja niiden arvon on ylitettävä vastuut, joidenvakuutena ne ovat, ja niiden on oltava joko pörssilistalle otettuja tai
vapaasti luovutettavia ja säännöllisesti sellaisen markkinapaikan
listalla noteerattuja, joita ylläpidetään tunnustettujen ammattimaistenarvopaperikauppiaiden toimesta ja sen kotijäsenvaltion, jostaluottolaitos on peräisin, toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällätavalla ja mahdollistaen sellaisen objektiivisen hinnan määrittä-misen, että kyseisten arvopapereiden vastuun ylittävä lisäarvo
voidaan tarkistaa milloin tahansa. Vaadittu lisäarvo on 100
prosenttia; sen on kuitenkin oltava 150 prosenttia kun kyseessäovat osakkeet ja 50 prosenttia kun kyseessä ovat luottolaitosten,muiden kuin 44 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden aluehal-linnon tai paikallisten viranomaisten, liikkeeseen laskematjoukkovelkakirjat ja kun kyseessä ovat Euroopan investointipankin
ja monenkeskisten kehityspankkien liikkeeseen laskemat joukko-
velkakirjat. Vakuutena olevat arvopaperit eivät saa ollaluottolaitoksen omia varoja;
p) lainat, joiden vakuudeksi toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksy-
neet kiinnitysvakuuden asuinkiinteistöön tai sellaisen suomalaisenasunto-osakeyhtiön osakkeita, joka toimii Suomen vuoden 1991asunto-osakeyhtiölain tai vastaavan myöhemmän lainsäädännön2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 44
▼B
mukaisesti ja omaisuuden leasingvuokraukseen, joissa leasingtoi-
minnan harjoittajalla säilyy täysi omistusoikeus vuokrattuunasuinkiinteistöön kunnes vuokralainen käyttää osto-oikeuttaan ja
molemmissa tapauksissa 50 prosentilla kyseisen kiinteistön arvosta.
Tämän omaisuuden arvo lasketaan toimivaltaisten viranomaistenhyväksymien laissa, asetuksissa tai hallinnollisissa määräyksissämääriteltyjen tarkkojen arviointiperusteiden mukaan. Arviointisuoritetaan vähintään kerran vuodessa. Tässä alakohdassa asuinkiin-
teistöllä tarkoitetaan asuinkiinteistöä, joka on lainansaajan käytössä
tai vuokralle antamana;
q) 50 prosenttia liitteessä II tarkoitetuista taseen ulkopuolisista eristä,
joiden riski on keskimääräinen/alhainen;
r) toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella ne muut kuin myönne-
tyille luotoille annetut takuut, jotka perustuvat lakiin tai asetukseen
ja jonka ovat jäsenilleen antaneet keskinäiset yhtiöt, jotka ovatluottolaitoksia, jollei niiden määrästä lasketusta 20 prosentinpainotuksesta muuta johdu;
Jäsenvaltioiden on annettava ilmoitus komissiolle, jos ne käyttävät
tätä mahdollisuutta varmistaakseen, että tämä ei aiheuta kilpailunvääristymistä.
s) Liitteessä II tarkoitetut taseen ulkopuoliset erät, joiden riski on
alhainen, sikäli kuin sellaisen sopimuksen mukaan, joka on solmittuasiakkaan tai keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaiden kanssa,
riski voidaan ottaa vain sillä edellytyksellä, että on tarkistettu, ettei
se aiheuta 1, 2 ja 3 kohdan mukaisten rajoituksien ylityksiä.
8. Jäsenvaltiot voivat 1, 2 ja 3 kohdan soveltamiseksi painottaa 20
prosentilla varoja, jotka ovat saamisia jäsenvaltioiden alueellisilta ja
paikallisilta viranomaisilta sekä näihin viranomaisiin liittyviä tai niiden
takaamia muita riskejä; jäsenvaltiot voivat alentaa tämän suhdeluvunnollaksi prosentiksi 44 artiklassa säädetyin edellytyksin.
9. Jäsenvaltiot voivat 1, 2 ja 3 kohdan soveltamiseksi painottaa 20
prosentilla varoja, jotka ovat saamisia luottolaitoksilta sekä muita
riskejä, joiden kesto on enemmän kuin vuosi mutta enintään kolme
vuotta ja painottaa 50 prosentilla varoja, jotka ovat saamisia luottolai-toksilta, joiden kesto on enemmän kuin kolme vuotta, sikäli kuinjälkimmäiset ovat esitettyinä luottolaitoksen liikkeelle laskemanavelkavälineenä ja, että nämä velkavälineet ovat toimivaltaisten virano-
maisten mukaan tosiasiassa vaihtokelpoisia ammattimaisten
arvopaperikauppiaiden välityksellä toimivilla markkinoilla ja jotkanoteerataan päivittäin näillä markkinoilla tai jonka liikkeelle laskemi-seen on sen kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jostaliikkeelle laskeva luottolaitos on peräisin, antama lupa. Missääntapauksessa näitä varoja ei voida pitää omina varoina.
10. Edellä 7 kohdan i alakohdasta ja 9 kohdasta poiketen jäsenvaltiot
voivat painottaa 20 prosentilla varoja, jotka ovat saamisia luottolaitok-silta ja muita luottolaitoksia koskevia riskejä riippumatta niiden kestosta.
11. Kun kolmas on taannut asiakkaasta aiheutuvan riskin tai kolmas
on vakuutena laskenut liikkeelle arvopapereita 7 kohdan o alakohdassamääritellyin edellytyksin, jäsenvaltiot voivat katsoa, että:
— riski on otettu kolmannen eikä asiakkaan lukuun luottolaitoksilta, jos
kolmas ontaannut riskin toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällätavalla suoraan ja varauksetta,
— riski on otettu kolmannen lukuun eikä asiakkaan lukuun, jos 7
kohdan o alakohdassa määritelty riski on vakuutena siinä säädetyin
edellytyksin.
12. Neuvosto tarkastelee viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1999
komission kertomuksen perusteella sitä, miten 7 kohdan i alakohdassa, 9ja 10 kohdassa säädettyjä pankkienvälisiä riskejä käsitellään. Neuvostopäättää komission ehdotuksesta mahdollisesti tehtävistä muutoksista.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 45
▼B
50 artikla
Suurten riskikeskittymien valvonta konsolidoidulla perusteella ja
perusteella, jotaeiolekonsolidoitu
1. Kun luottolaitos ei ole emoyritys eikä tytäryritys, 48 ja 49
artiklassa tai muissa tällä alalla sovellettavissa yhteisön säännöksissävahvistettujen velvoitteiden noudattamista valvotaan konsolidoimatto-malla perusteella.
2. Muissa tapauksissa 48 ja 49 artiklassa tai muissa tällä alalla
sovellettavissa yhteisön säännöksissä vahvistettujen velvoitteidennoudattamista valvotaan konsolidoidulla perusteella 52—56 artiklanmukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden ei kuulu valvoa kunkin osalta erikseen tai osittain
konsolidoidulla perusteella 48 ja 49 artiklassa tai muussa yhteisön tähänalaan sovellettavassa säännöksessä säädettyjen velvoitteiden noudatta-mista, sellaista luottolaitosta, jota valvotaan emoyrityksenä
konsolidoinnin perusteella, sekä kaikki tämän luottolaitoksen tytäryr-
itykset, joiden toiminta on niiden antaman toimiluvan varaista ja jotkaovat niiden valvonnassa, sekä jotka kuuluvat konsolidoituun valvontaan.
Jäsenvaltioiden ei tarvitse toteuttaa tätä valvontaa, kun emoyritys on
luottolaitoksen kanssa samassa jäsenvaltiossa perustettu rahoitushallin-tayhtiö edellyttäen, että tämä yritys on saman valvonnan kohteena kuinluottolaitos.
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa on
toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että riskit kohdentuvatriittävästi ryhmässä.
4j a k s o
Määräosuus muissa yrityksissä kuin luotto- tai rahoituslaitoksissa
51 artikla
Määräosuuksien kokonaismäärää koskevat rajoitukset muissa
yrityksissäkuinluotto-tairahoituslaitoksissa
1. Luottolaitoksella ei saa olla määräosuutta, joka on suurempi kuin
15 prosenttia sen omista varoista sellaisessa yrityksessä, joka ei oleluottolaitos, rahoituslaitos tai yritys, joka harjoittaa direktiivin 86/635/ETY 43 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettua toimintaa.
2. Luottolaitoksen määräosuuksien kokonaismäärä muissa yrityksissä
kuin luottolaitoksissa, rahoituslaitoksissa tai direktiivin 86/635/ETY 43artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettua toimintaa harjoittavissayrityksissä ei saa olla suurempi kuin 60 prosenttia luottolaitoksen omista
varoista.
3. Jäsenvaltioiden ei tarvitse soveltaa 1 ja 2 kohdassa säädettyjä
rajoituksia osuuksiin sellaisissa vakuutusyhtiöissä, jotka on määritelty
direktiivissä 73/239/ETY(
1) ja direktiivissä 79/267/ETY(2).
4. Luottolaitoksen väliaikaisessa omistuksessa yrityksen rahoituksen
tervehdyttämisen tai pelastusoperaation aikana olevia tai normaalikes-
toisen emissiotakuun vuoksi taikka laitoksen omissa nimissä toisten
lukuun olevia osakkeita tai osuuksia ei lueta määräosuuksiksi lasket-taessa 1 ja 2 kohdassa vahvistettuja rajoituksia. Osakkeita, jotka eivät2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 46
(1) Ensimmäinen neuvoston direktiivi (73/239/ETY), annettu 24 päivänä
heinäkuuta 1973, muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen
aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten yhteensovittamisesta (EYVL L 228, 16.8.1973, s. 3), direktiivi
sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 95/26/EY.
(2) Ensimmäinen neuvoston direktiivi (79/267/ETY), annettu 5 päivänä maalis-
kuuta 1979, henkivakuutuksen ensivakuutusliikkeen aloittamista ja
harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten
yhteensovittamisesta (EYVL L 63, 13.3.1979, s. 1), direktiivi sellaisena
kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 95/26/EY.
▼B
ole direktiivin 86/635/ETY 35 artiklan 2 kohdan mukaista pitkäaikaista
rahoitusomaisuutta, ei oteta lukuun.
5. Edellä 1 ja 2 kohdassa vahvistettuja rajoituksia ei saa ylittää
muutoin kuin poikkeuksellisissa olosuhteissa. Sellaisissa tapauksissa
toimivaltaisten viranomaisten on kuitenkin vaadittava, että luottolaitosjoko lisää omia varojaan tai toteuttaa muut vastaavat toimenpiteet.
6. Jäsenvaltiot voivat säätää, ettei toimivaltaisten viranomaisten
tarvitse soveltaa 1 ja 2 kohdan rajoituksia, mikäli ne edellyttävät, ettäluottolaitosten on kokonaisuudessaan katettava omilla varoillaan nemäärät, joilla luottolaitoksen määräosuudet ylittävät nuo rajoitukset ja
ettei näitä omia varoja sisällytetä vakavaraisuussuhdeluvun laskemiseen.
Jos molemmat 1 ja 2 kohdan rajoitukset ylittyvät, omilla varoillakatettava määrä määräytyy suuremman ylityksen mukaan.
3 LUKU
VALVONTAKONSOLIDOINNINPERUSTEELLA
52 artikla
Luottolaitostenvalvontakonsolidoinninperusteella
1. Jokaista sellaista luottolaitosta, jonka tytäryhtiö on luotto- tai
rahoituslaitos tai jolla on omistusyhteys tällaisessa laitoksessa, valvotaan
sen konsolidoidun taloudellisen tilan perusteella 54 artiklassa tarkoite-tussa laajuudessa ja siinä tarkoitetulla tavalla. Tätä valvontaa sovelletaanainakin 5 ja 6 kohdassa tarkoitettuihin aloihin.
2. Jokaista luottolaitosta, jonka emoyritys on rahoitushallintayhtiö,
valvotaan rahoitushallintayhtiön konsolidoidun taloudellisen tilan perus-
teella 54 artiklassa tarkoitetussa laajuudessa ja siinä tarkoitetulla tavalla.
Tätä valvontaa sovelletaan ainakin 5 ja 6 kohdassa tarkoitettuihinaloihin. Rahoitushallintayhtiön taloudellisen tilan konsolidointi eiedellytä millään tavoin, että toimivaltaiset viranomaiset toteuttaisivatrahoitushallintayhtiön yksilöllistä valvontaa.
3. Jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa 53
artiklassa tarkoitetusta konsolidoidusta valvonnasta, voivat luopua
yksittäisissä tapauksissa sellaisen luottolaitoksen, rahoituslaitoksen tai
pankkipalveluja avustavia palveluja tarjoavan yrityksen, joka ontytäryritys tai jossa on omistusyhteys, sisällyttämisestä konsolidointiin:
— kun konsolidointiin sisällytettävä yritys sijaitsee kolmannessa
maassa, jossa on tarvittavan tiedon siirtämiselle oikeudellisia esteitä,
— kun sisällytettävällä yrityksellä on toimivaltaisten viranomaisten
mukaan vain vähäinen merkitys luottolaitosten valvonnan tavoit-
teiden kannalta ja joka tapauksessa kun sisällytettävän yrityksen taseon vähemmän kuin alempi määrä seuraavista määristä: 10 miljoonaaeuroa tai 1 prosentti emoyrityksen tai yrityksen, jolla on omistu-syhteys, taseesta. Jos useampi yritys täyttää edellä mainitutvaatimukset, ne on kuitenkin sisällytettävä konsolidointiin sikäli
kuin tällä yrityskokonaisuudella on huomattava merkitys edellä
mainittujen päämäärien suhteen
tai
— kun konsolidoitua valvontaa toteuttavien toimivaltaisten virano-
maisten mukaan konsolidointiin sisällytettävän yrityksen
konsolidoitu taloudellinen tila ei ole luottolaitoksen valvonnantavoitteiden kannalta tarkoituksenmukainen tai se on harhaanjohtava.
4. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät sisällytä 3
kohdan toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetuissa tapauk-sissa konsolidoituun valvontaan luottolaitosta, joka on tytäryhtiö, sen
jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa luottolaitoksena toimiva
tytäryhtiö sijaitsee, voivat pyytää emoyritykseltä niitä tietoja, jotkahelpottavat tämän luottolaitoksen valvontaa.
5. Konsolidoitu valvonta, joka kohdistuu vakavaraisuuteen, omien
varojen riittävyyteen markkinariskien suhteen ja suuriin riskikeskitty-miin, toteutetaan tämän artiklan ja 53—56 artiklan mukaisesti.Jäsenvaltiot päättävät tarpeellisista toimenpiteistä, sisällyttääkseen2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 47
▼B
tarvittaessa 2 kohdan mukaisesti rahoitushallintayhtiöt konsolidoituun
valvontaan.
Luottolaitoksen konsolidoidun tai osittain konsolidoidun taloudellisen
tilanteen valvonta ja tarkastus koskee 51 artiklan 1 ja 2 kohdassa
säädettyjen rajoitusten noudattamista.
6. Toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että kaikilla 1 ja 2
kohdan mukaisesti luottolaitoksen konsolidoidun valvonnan alaankuuluvilla yrityksillä on riittävät sisäiset tarkastusmenetelmät konsoli-
doidulle valvonnalle tarpeellisten tietojen hankkimiseksi.
7. Rajoittamatta muissa direktiiveissä olevien erityissäännösten
soveltamista jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta osittain konsolidoi-dulla tai yksilöllisellä perusteella 5 kohdassa mainittuja sääntöjäluottolaitoksiin, jotka emoyrityksinä kuuluvat konsolidoidun valvonnanalaan sekä jokaiseen tämän luottolaitoksen tytäryritykseen, joka on
riippuvainen niiden toimiluvasta ja valvonnasta ja joka kuuluu
emoyrityksenä toimivan luottolaitoksen konsolidoituun valvontaan.Sama oikeus on olla soveltamatta, kun emoyritys on rahoitushallin-tayhtiö, jolla on kotipaikka samassa jäsenvaltiossa kuin luottolaitoksellaedellyttäen, että tätä yritystä valvotaan samalla tavoin kuin luottolai-
toksia ja nimenomaan että siihen sovelletaan 5 kohdassa mainittuja
sääntöjä.
Molemmissa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa on
toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että pääoma jakaantuuriittävästi pankkiryhmittymän sisällä.
Jos toimivaltaiset viranomaiset soveltavat näitä säännöksiä yksilöllisesti,
ne voivat omien varojen laskemiseksi käyttää 34 artiklan 2 kohdan
viimeisessä alakohdassa tarkoitettua säännöstä.
8. Kun muussa jäsenvaltiossa sijaitsevalle luottolaitokselle, joka on
luottolaitoksena toimivan emoyrityksen tytäryritys, on myönnettytoimilupa, toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat myöntäneet tytäryr-ityksen toimiluvan, soveltavat tähän laitokseen 5 kohdassa mainittuja
sääntöjä yksilöllisesti tai tarvittaessa osittain konsolidoidulla perusteella.
9. Sen estämättä, mitä 8 kohdassa vaaditaan luottolaitoksena
toimivan emoyrityksen tytäryrityksen toimiluvan myöntämisestävastuussa olevat toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää valvontavas-tuunsa kahdenvälisellä sopimuksella toimivaltaisille viranomaisille,
jotka ovat antaneet emoyritykselle toimiluvan ja valvovat sitä, sen
varmistamiseksi, että nämä viranomaiset ovat vastuussa tytäryhtiönvalvonnasta tämän direktiivin mukaisesti. Komissiolle on ilmoitettavatällaisista sopimuksista ja niiden sisällöstä. Komissio ilmoittaa tiedonmuiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja neuvoa-anta-valle pankkikomitealle.
10. Jäsenvaltiot märäävät, että niiden konsolidoidusta valvonnasta
vastuussa olevat toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää sellaisiltaluottolaitoksen tai rahoitushallintayhtiön tytäryrityksiltä, jotka eivätsisälly konsolidoidun valvonnan alaan, 55 artiklassa tarkoitettuja tietoja.Tässä tapauksessa sovelletaan kyseisessä artiklassa säädettyjä tietojen
siirtomenettelyjä ja tietojen todentamismenettelyjä.
53 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa valvonnasta
konsolidoinninperusteella
1. Kun emoyritys on luottolaitos, konsolidoitua valvontaa toteuttavat
ne toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat antaneet tälle luottolaitokselle4 artiklassa tarkoitetun toimiluvan.
2. Kun luottolaitoksen emoyritys on rahoitushallintayhtiö, konsoli-
doitua valvontaa toteuttavat ne toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovatantaneet tälle luottolaitokselle 4 artiklassa tarkoitetun toimiluvan.
Kuitenkin kun useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa toimiluvan
saaneilla luottolaitoksilla on emoyrityksenä sama rahoitushallintayhtiö,konsolidoitua valvontaa toteuttavat sen luottolaitoksen toimivaltaiset2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 48
▼B
viranomaiset, jolla on toimilupa jäsenvaltiossa, jossa rahoitushallin-
tayhtiö on perustettu.
Jos siinä jäsenvaltiossa, jossa rahoitushallintayhtiö on perustettu, ei ole
toimiluvan saanutta luottolaitoksena toimivaa tytäryhtiötä, kyseisen
jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset (mukaan lukien sen jäsenvaltion
toimivaltaiset viranomaiset, jossa rahoitushallintayhtiö on perustettu)sopivat yhdessä siitä, ketkä niistä toteuttavat konsolidoitua valvontaa.Jos tällaista sopimusta ei ole, konsolidoitua valvontaa toteuttavat netoimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat myöntäneet toimiluvan silleluottolaitokselle, jonka taseen loppusumma on suurin; taseiden ollessa
yhtä suuret konsolidoitua valvontaa harjoittavat ne toimivaltaiset
viranomaiset, jotka ovat myöntäneet 4 artiklassa tarkoitetun toimiluvanensimmäisenä.
3. Kyseiset toimivaltaiset viranomaiset voivat poiketa yhteisellä
sopimuksella 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa main-ituista säännöksistä.
4. Edellä 2 kohdan kolmannessa alakohdassa ja 3 kohdassa
tarkoitetuissa sopimuksissa on oltava määräykset käytännön yhteistyö-toimenpiteistä ja tietojen siirtotoimenpiteistä konsolidoinnin pohjalta
tapahtuvan valvonnan toteuttamiseksi.
5. Kun jäsenvaltioissa on enemmän kuin yksi luotto- ja rahoituslai-
tosten vakavaraisuutta valvova toimivaltainen viranomainen,
jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet järjestääkseennäiden toiminnan yhteensovittaminen.
54 artikla
Konsolidointitapajakonsolidoinninlaajuus
1. Konsolidoidun valvonnan toteuttamisesta vastuussa olevien toimi-
valtaisten viranomaisten on tätä valvontaa varten vaadittava luotto- ja
rahoituslaitosten, jotka ovat emoyritysten tytäryrityksiä, kokonaisval-taista konsolidointia.
Kuitenkin suhteellisesta konsolidoinnista voidaan päättää tapauksissa,
jolloin toimivaltaisten viranomaisten mukaan emoyrityksen, jolla on osapääomasta, vastuu rajoittuu tähän osaan pääomasta muiden osakkeeno-mistajien tai yhtiön jäsenten vastuun ja viimeksimainittujen tyydyttävänvakavaraisuuden vuoksi. Muiden osakkeenomistajien ja yhtiön jäsenten
vastuu on yksityiskohtaisesti perusteltava tarvittaessa tarkoin merkit-
tyinä sitoumuksina.
2. Konsolidoidun valvonnan toteuttamisesta vastuussa olevien toimi-
valtaisten viranomaisten on tätä valvontaa varten vaadittava niidenluotto- tai rahoituslaitosten omistusyhteyksien osittaista konsolidointia,joiden johdossa on yritys, joka sisältyy konsolidointiin yhdessä yhden taiuseamman konsolidoinnin ulkopuolella olevan yrityksen kanssa, kun on
kyseessä näiden yritysten vastuun rajoittamisesta omistuksessa olevan
pääoman mukaisesti.
3. Omistusyhteyksien tai muiden kuin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen
pääomayhteyksien tapauksessa toimivaltaiset viranomaiset määrittelevätonko konsolidointi toteutettava ja millä tavoin. Nämä voivat erityisestisallia tai päättää pääomaosuusmenetelmän käytöstä. Tämä menetelmä eitarkoita kuitenkaan kyseessä olevien yritysten sisällyttämistä konsoli-doituun valvontaan.
4. Rajoittamatta 1, 2 ja 3 kohdan soveltamista toimivaltaisten
viranomaisten on määriteltävä, onko konsolidointi toteutettava ja millä
tavoin seuraavissa tapauksissa:
— jos luottolaitoksella on toimivaltaisten viranomaisten mukaan
huomattava vaikutusvalta yhteen tai useampaan luotto- tai rahoitus-laitokseen kuitenkin ilman, että sillä on omistus- tai muitapääomayhteyksiä näissä laitoksissa,
— jos yksi tai useammat luotto- tai rahoituslaitokset ovat yhteisen
johdon alaisia ilman, että tämä perustuu sopimukseen tai yhtiöjär-jestykseen,2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 49
▼B
— jos kahdella tai useammalla luotto- tai rahoituslaitoksella on pääosin
samoista henkilöistä koostuvat hallinto-, johto- ja valvontaelimet.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat erityisesti sallia tai vaatia direktiivin
83/349/ETY 12 artiklassa säädetyn menetelmän käyttöä. Tämä mene-telmä ei kuitenkaan tarkoita kyseisten yritysten sisällyttämistäkonsolidoituun valvontaan.
5. Kun konsolidoitua valvontaa vaaditaan 52 artiklan 1 ja 2 kohdan
mukaisesti, on ne pankkipalveluja avustavia palveluja tarjoavat yrityksetsisällytettävä konsolidointiin samoissa tapauksissa ja samoin mene-telmin kuin ne, joista säädetään tämän artiklan 1—4 kohdassa.
55 artikla
Tiedot, jotka monialan hallintayhtiön ja sen tytäryhtiöiden on
annettava
1. Kunnes konsolidointimenetelmät sovitetaan myöhemmin yhteen
jäsenvaltiot säätävät, että jos yhden tai useamman luottolaitoksenemoyrityksenä on monialan hallintayhtiö, näiden luottolaitosten toimi-luvasta ja valvonnasta vastuussa olevien toimivaltaisten viranomaisten
on vaadittava yhtiötä ja sen tytäryrityksiä joko toimittamaan niille
suoraan tai luottolaitoksen tytäryrityksen välityksellä kaikkien luotto-laitosten tytäryrityksien valvontaa varten tarpeellisia tietoja.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että niiden toimivaltaiset
viranomaiset voivat tehdä tarkastuksia tai antaa ulkopuolisille tarkasta-
jille tehtäväksi tehdä tarkastuksia paikalla, monialan hallintayhtiöiltä tainiiden tytäryhtiöiltä saatujen tietojen todentamiseksi. Jos monialanhallintayhtiö tai jokin sen tytäryrityksistä on vakuutusyhtiö, 56 ariklan 4kohdassa säädettyä menettelyä voidaan myös noudattaa. Jos monialan
hallintayhtiö tai jokin sen tytäryrityksistä sijaitsee muussa jäsenvaltiossa
kuin siinä missä luottolaitoksena toimiva tytäryhtiö sijaitsee, tietojentodentamisessa paikalla noudatetaan 56 artiklan 7 kohdassa säädettyämenettelyä.
56 artikla
Toimenpiteet, jotka on tarkoitettu helpottamaan konsolidoinnin
perusteella tapahtuvaavalvontaa
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, ettei yksikään oikeudellinen seikka estäisi konsoli-doidun valvonnan alaan kuuluvia yrityksiä eikä monialanhallintayhtiöitä tai niiden tytäryrityksiä taikka 52 artiklan 10 kohdassatarkoitettuja tytäryrityksiä vaihtamasta keskenään 52—55 artiklan jatämän artiklan mukaisen valvonnan toteuttamiseksi tarvittavia tietoja.
2. Kun emoyritys ja luottolaitos tai luottolaitokset, jotka ovat sen
tytäryrityksiä, sijaitsevat eri jäsenvaltioissa, jokaisen jäsenvaltiontoimivaltaisten viranomaisten on luovutettava kaikki konsolidoidunvalvonnan toteuttamiseksi tai sen helpottamiseksi tarpeelliset tiedot.
Jos sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa emoyritys
sijaitsee, eivät toteuta konsolidoitua valvontaa itse 53 artiklansäännösten mukaisesti, tämän valvonnan toteuttamisesta vastuussaolevat toimivaltaiset viranomaiset voivat kehottaa niitä pyytämään
emoyritykseltä konsolidoidun valvonnan toteuttamiseksi tarpeellisia
tietoja ja ilmoittamaan niistä näille viranomaisille.
3. Jäsenvaltioiden on sallittava niiden toimivaltaisten viranomaisten
kesken 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen luovuttaminen kuitenkin
edellyttäen, että rahoitushallintayhtiön, rahoituslaitoksen tai pankkitoi-mintaa avustavia palveluja tarjoavan yrityksen osalta tietojenkerääminen tai hallussapitoei tarko ita missään tapauksessa, ettätoimivaltaisten viranomaisten olisi toteutettava näiden laitosten taiyritysten valvonta yksilöllisesti.
Samoin jäsenvaltioiden on sallittava, että niiden toimivaltaiset virano-
maiset vaihtavat keskenään 55 artiklassa tarkoitettuja tietoja kuitenkinedellyttäen, etteivät toimivaltaiset viranomaiset missään tapauksessatoteuttaisi sellaisten monialan hallintayhtiöiden ja niiden tytäryhtiöiden2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 50
▼B
valvontaa, jotka eivät ole luottolaitoksia tai 52 artiklan 10 kohdassa
tarkoitettuja tytäryhtiöitä.
4. Kun luottolaitoksella, rahoitushallintayhtiöllä tai monialan hallin-
tayhtiöllä on määräysvalta yhdessä tai useammassa tytäryhtiössä, jotka
ovat vakuutusyhtiöitä tai muita sijoituspalveluja tarjoavia luvanvaraisia
yrityksiä, toimivaltaisten viranomaisten ja viranomaisten, joidentehtävänä on vakuutusyhtiöiden ja muiden kyseisten sijoituspalvelujatarjoavien yritysten julkinen valvonta, on oltava kiinteässä yhteistoi-minnassa. Rajoittamatta kuitenkaan näiden viranomaisten toimivaltaa onniiden annettava kaikki mahdolliset tiedot, jotka ovat omiaan help-
ottamaan tämän tehtävän suorittamista ja sallimaan kaikkien niiden
valvonnan alaisten yritysten toiminnan ja taloudellisen tilanteentarkkailun.
5. Konsolidoidun valvonnan puitteissa saatuja tietoja ja erityisesti
tässä direktiivissä säädettyjä toimivaltaisten viranomaisten keskinäistätietojen luovuttamista koskee 30 artiklassa säädetty salassapitovelvolli-suus.
6. Konsolidoidusta valvonnasta vastuussa olevien toimivaltaisten
viranomaisten on laadittava 52 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista
rahoitushallintayhtiöistä luettelo. Tämä luettelo on toimitettava muiden
jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja komissiolle.
7. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset haluavat tämän
direktiivin soveltamiseksi määrätyissä tapauksissa todentaa toisessajäsenvaltiossa toimivaa luottolaitosta, rahoitushallintayhtiötä, rahoitus-laitosta tai pankkipalveluja avustavia palveluja tarjoavaa yritystä,monialan hallintayhtiötä tai 55 artiklassa tarkoitettua tytäryritystä taikka
52 artiklan 10 kohdassa tarkoitettua tytäryritystä koskevat tiedot, niiden
on pyydettävä tuon jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia suoritta-maan tämä todentaminen. Niiden toimivaltaisten viranomaisten, jotkaovat ottaneet vastaan tämän pyynnön, on toimivaltansa rajoissa,suoritettava joko itse todentaminen tai sallittava viranomaisille, jotkaovat esittäneet pyynnön, suorittaa tämä todentaminen taikka sallittava
tilintarkastajan tai asiantuntijan suorittaa se.
8. Jäsenvaltioiden on säädettävä rahoitushallintayhtiöiden ja
monialan hallintayhtiöiden tai niiden johtajien, jotka ovat rikkoneet52—55 artiklan ja tämän artiklan soveltamiseksi annettuja lakeja,asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, seuraamuksista tai toimenpi-teistä, joiden tarkoituksena on lopettaa todetut rikkomukset tai niidenseuraukset, edellä mainitun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden
rikosoikeudellisten säännösten soveltamista. Tietyissä tapauksissa nämä
toimenpiteet voivat edellyttää oikeusviranomaisten toimia. Toimival-taisten viranomaisten on oltava kiinteässä yhteistyössä keskenään senvarmistamiseksi, että edellä tarkoitetuilla seuraamuksilla tai toimenpi-teillä saavutetaan mahdollistavat halutut vaikutukset, erityisesti kunrahoitushallintayhtiön tai monialan hallintayhtiön kotipaikka ei ole se
paikka, jossa sen keskushallinto tai pääasiallinen toimipaikka sijaitsee.
VI OSASTO
NEUVOA-ANTAVAPANKKIKOMITEA
57 artikla
Neuvoa-antavanpankkikomiteankokoonpanojatehtävät
1. Komission yhteyteen perustetaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten
viranomaisten neuvoa-antava pankkikomitea.
2. Neuvoa-antavan pankkikomitean tehtävänä on avustaa komissiota
tämän direktiivin asianmukaista soveltamista koskevassa tehtävässä.Lisäksi se suorittaa muut tässä direktiivissä sille annetut tehtävät jaauttaa komissiota laatimaan neuvostolle uusia ehdotuksia yhteensovitta-misen jatkamisesta luottolaitosten alalla.
3. Neuvoa-antava pankkikomitea ei käsittele yksittäisiin luottolaitok-
siin liittyviä konkreettisia ongelmia.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 51
▼B
4. Neuvoa-antavaan pankkikomiteaan kuuluu korkeintaan kolme
kunkin jäsenvaltion ja komission edustajaa. Edustajilla voi olla apunaantilapäisiä neuvonantajia, joista on etukäteen sovittava komitean kanssa.
Komitea voi myös kutsua päteviä henkilöitä ja asiantuntijoita osallis-
tumaan kokouksiinsa. Komissio huolehtii komitean sihteeristöntehtävistä.
5. Neuvoa-antava pankkikomitea vahvistaa työjärjestyksensä ja
valitsee puheenjohtajan jäsenvaltioiden edustajista. Se kokoontuusäännöllisesti ja aina tarpeen vaatiessa. Komissio voi pyytää komiteaapitämään kiireellisen kokouksen, jos komissio katsoo tilanteen niinvaativan.
6. Neuvoa-antavassa pankkikomiteassa käydyt keskustelut ja niiden
tulos ovat luottamuksellisia, jollei komitea toisin päätä.
58 artikla
Toimiluvanmyöntämistäkoskevienedellytysten tarkistaminen
Neuvoa-antava pankkikomitea tutkii jäsenvaltioiden 5 artiklan 1
kohdassa ja 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille edellytyksille antamansisällön, muut mahdolliset jäsenvaltioiden soveltamat edellytykset jatiedot, joiden on sisällyttävä toimintasuunnitelmaan, sekä tekeekomissiolle tarvittaessa ehdotukset yksityiskohtaisemmaksi yhteensovit-
tamiseksi.
59artikla
Seurannassatarvittavatsuhdeluvut
1. Kunnes yhteensovittaminen on myöhemmin toteutettu, toimival-
taisten viranomaisten on määritettävä suorittamaansa valvontaa varten
ja, tarvittaessa, soveltamiensa kertoimien lisäksi luottolaitosten erilaisten
varojen ja/tai velkojen keskinäiset suhdeluvut niiden vakavaraisuuden jamaksuvalmiuden seuraamiseksi, sekä määritettävä muut edellytyksettalletusten suojan varmistamiseksi.
Neuvoa-antava pankkikomitea päättää ensimmäisessä alakohdassa
tarkoitettujen valvontasuhdelukujen eri tekijöiden sisällöstä ja vahvistaaniiden laskennassa sovellettavan menetelmän.
Tarvittaessa neuvoa-antava pankkikomitea voi nojautua kyseisiä laitos-
ryhmiä valvovien viranomaisten teknisiin lausuntoihin.
2. Edellä 1 kohdan mukaisesti määritetyt valvontasuhdeluvut on
laskettava vähintään puolivuosittain.
3. Neuvoa-antava pankkikomitea tutkii 1 kohdan kolmannessa
alakohdassa tarkoitettujen valvontaviranomaisten arviointitulokset 2
kohdassa tarkoitettujen laskelmien perusteella.
4. Neuvoa-antava pankkikomitea voi tehdä komissiolle ehdotuksia
jäsenvaltioissa sovellettavien kertoimien yhteensovittamiseksi.
VII OSASTO
TÄYTÄNTÖÖNPANOVALTA
60 artikla
Teknisetmukautukset
1. Rajoittamatta 34 artiklan 3 kohdan 2 alakohdassa tarkoitettua
kertomusta omien varojen osalta annetaan 2 kohdassa säädettyämenettelyä noudattaen tekniset mukautukset seuraavien seikkojen
osalta:
— määritelmien selventäminen rahoitusmarkkinoiden kehityksen
huomioon ottamiseksi tätä direktiiviä sovellettaessa;
— määritelmien selventäminen tämän direktiivin yhdenmukaisen
soveltamisen varmistamiseksi koko yhteisössä;2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 52
▼B
— sanaston yhdenmukaistaminen ja määritelmien muotoilu yhdenmu-
kaiseksi luottolaitoksia ja niihin liittyviä seikkoja koskevan uudenlainsäädännön kanssa;
— edellä 1 artiklan 14 kohdassa oleva A alueen määritelmä;— edellä 1 artiklan 19 kohdassa oleva monenkeskisten kehityspankkien
määritelmä;
— edellä 5 artiklassa säädetyn perustamispääoman määrän muutta-
minen taloudellisen ja rahoitusalan kehityksen mukaisesti;
— edellä 18 ja 19 artiklassa tarkoitetun ja liitteessä I olevan luettelon
sisällön laajentaminen tai luettelossa käytetyn sanaston muuttaminenrahoitusmarkkinoiden kehityksen mukaisesti;
— edellä 28 artiklassa luetellut alat, joilla toimivaltaisten viranomaisten
on luovutettava tietoja;
— edellä 43 artiklassa tarkoitettujen varojen määritelmän muuttaminen
rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi;
— liitteessä II ja IV olevien taseen ulkopuolisten erien luettelo ja
jaottelu sekä niiden käyttö 42, 43 ja 44 artiklassa sekä liitteessä IIIesitetyn suhdeluvun osalta;
— edellä 47 artiklassa säädetyn vähimmäisluvun tai 43 artiklassa
säädetyn painotuksen alentaminen tilapäisesti erityisolojenhuomioon ottamiseksi, ja
— edellä 49 artiklan 5—10 kohdassa säädettyjen vapautuksien
selventäminen.
2. Komissiota avustaa komitea. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelle-
taan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyäottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
VII OSASTO
SIIRTYMÄ-JALOPPUSÄÄNNÖKSET
1 LUKU
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
61 artikla
Siirtymäsäännökset36artiklanosalta
Tanska saa sallia ennen 1 päivää tammikuuta 1990 perustettujen
osuuskunta- tai rahastomuotoisten kiinnitysluottolaitostensa, jotka onmuunnettu julkisiksi osakeyhtiöiksi, sisällyttää edelleen omiin varoihin
jäsentensä yhteisvastuulliset sitoumukset, tai 36 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetuilta lainanottajilta olevat saamiset, joita käsitellään samallatavoin kuin yhteisvastuullisia sitoumuksia, seuraavin rajoituksin:
a) lainanottajien yhteisvastuullisten sitoumusten osalta laskentaperuste
on 34 artiklan 2 kohdan 1 ja 2 alakohdassa tarkoitettujen erienyhteenlaskettu määrä, josta on vähennetty 34 artiklan 2 kohdan 9, 10ja 11 alakohdassa tarkoitetut erät;
b) laskentaperuste 1 päivänä tammikuuta 1991 tai, jos luottolaitokset on
muutettu myöhemmin, muuntamispäivänä, on enimmäislaskentaper-
uste. Laskentaperuste ei saa koskaan olla suurempi kuin
enimmäislaskentaperuste;
c) enimmäislaskentaperustetta alennetaan 1 päivästä tammikuuta 1997
alkaen puolella tuon päivän jälkeen suoritetun jokaisen uuden 34artiklan 2 kohdan 1 alakohdan mukaisen pääoma-annin tuotosta; ja
d) omiksi varoiksi laskettavien lainanottajien yhteisvastuullisten sitou-
musten enimmäismäärä ei saa koskaan olla suurempi kuin:
50 prosenttia vuosina 1991 ja 1992,
45 prosenttia vuosina 1993 ja 1994,2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 53
▼B
40 prosenttia vuosina 1995 ja 1996,
35 prosenttia vuonna 1997,30 prosenttia vuonna 1998,
20 prosenttia vuonna 1999,
10 prosenttia vuonna 2000, ja0 prosenttia 1 päivän tammikuuta 2001 jälkeen
laskentaperusteesta.
62 artikla
Siirtymäsäännökset43artiklanosalta
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat 31 päivään
joulukuuta 2006 saakka sallia luottolaitostensa soveltaa 50 prosentinpainotusta lainoihin, joiden viranomaisen hyväksymänä täytenä vakuu-tena on kiinnitys sellaisen jäsenvaltion alueella sijaitsevaan toimisto- taimonitoimiliiketilaan, joka hyväksyy 50 prosentin painotuksen, seuraavin
ehdoin:
i) 50 prosentin riskipainotusta sovelletaan lainan siihen osaan, joka ei
ylitä a tai b alakohdan mukaisesti laskettuja rajoja:
a) 50 prosenttia kyseisen kiinteistön markkina-arvosta;
Kahden riippumattoman arvioijan on tehtävä lainanantohetkellä
toisistaan riippumattomat arviot kiinteistön markkina-arvosta.Lainan on perustuttava näistä alhaisempaan arvioon.
Vähintään kerran vuodessa yhden arvioijan on arvioitava
kiinteistö uudelleen. Niiden lainojen osalta, jotka eivät ylitäyhtä miljoonaa euroa ja viittä prosenttia luottolaitosten omistavaroista, yksi arvioija arvioi kiinteistön uudelleen vähintään jokakolmas vuosi.
b) 50 prosenttia kyseisen kiinteistön markkina-arvosta tai 60
prosenttia kiinnitysluoton arvosta, kumpi näistä on alhaisempi,niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat säätäneet lailla tai
asetuksella tiukoista kiinnitysluottojen arvon arviointiperusteista;
’Kiinnitysluoton arvolla’ tarkoitetaan sitä kiinteistön arvoa, jonka
arvioija on määritellyt arvioimalla huolellisesti kiinteistön
myöhempää myytävyyttä ottaen huomioon omaisuuden pitkän
aikavälin kestävät ominaisuudet, normaalit ja paikalliset markki-naolosuhteet, kiinteistön senhetkisen käytön ja asianmukaisetvaihtoehtoiset käyttötavat. Spekulatiivisia tekijöitä ei saada ottaahuomioon arvioitaessa kiinnitysluoton arvoa. Kiinnitysluotonarvo on esitettävä avoimella ja selkeällä tavalla.
Kiinnitysluoton arvo ja erityisesti taustalla olevat asianomaisten
markkinoiden kehitystä koskevat oletukset arvioidaan uudelleen
vähintään joka kolmas vuosi tai jos markkinat laskevat yli 10
prosenttia.
Sekä a että b alakohdassa ’markkina-arvolla’ tarkoitetaan sitä hintaa,
jolla kiinteistö arviointipäivänä voitaisiin myydä yksityisellä,vapaaehtoisesti myyjän ja hänestä riippumattoman ostajan välillätehdyllä sopimuksella olettaen, että kiinteistöä tarjotaan julkisesti
markkinoilla ja että markkinaolosuhteet sallivat asianmukaisen
myynnin ja että kaupan neuvottelemiselle on käytettävissä tavano-mainen aika kiinteistön luonne huomioon ottaen.
ii) 100 prosentin riskipainotusta sovelletaan lainan siihen osaan, joka
ylittää i alakohdassa asetetut rajat.
iii) omaisuuden on joko oltava omistajan käytössä tai tämän vuokralle
antama.
Ensimmäinen alakohta ei estä alueellaan korkeampaa riskipainotusta
soveltavan jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia sallimasta edellämääriteltyjen edellytysten mukaisesti 50 prosentin riskipainotuksensoveltamista tämäntyyppiseen lainaukseen niiden jäsenvaltioidenalueella, jotka hyväksyvät 50 prosentin riskipainotuksen.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 54
▼B
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia luottolaitostensa
soveltaa 50 prosentin riskipainotusta 21. heinäkuuta 2000 olemassaoleville lainoille, jos tässä kohdassa luetellut edellytykset täyttyvät.
Tässä tapauksessa kiinteistö arvioidaan edellä säädettyjen arviointiper-
usteiden mukaisesti viimeistään 21. heinäkuuta 2003.
Ennen 31 päivää joulukuuta 2006 myönnettyihin lainoihin sovelletaan
edelleen 50 prosentin riskipainotusta kyseisten lainojen erääntymiseen
asti, jos luottolaitos on sitoutunut noudattamaan sopimuksen ehtoja.
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat myös 31 päivään
joulukuuta 2006 saakka sallia luottolaitostensa soveltaa 50 prosentinriskipainotusta lainojen siihen osaan, jonka viranomaisten hyväksymänätäytenä vakuutena on sellaisen suomalaisen asunto-osakeyhtiön osak-
keita, johon sovelletaan Suomen vuoden 1991 asunto-osakeyhtiölakia tai
vastaavaa myöhempää lainsäädäntöä, jos tässä kohdassa säädetytedellytykset täyttyvät.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, kuinka ne soveltavat tätä
kohtaa.
2. Jäsenvaltiot voivat soveltaa 50 prosentin riskipainotusta ennen 31
päivää joulukuuta 2006 tehtyihin pääkonttorimaassa sijaitsevaa liikeo-maisuutta koskeviin leasingvuokrasopimuksiin, joita koskeviensäännösten mukaan vuokranantajalla on täysi omistusoikeus vuokrattuunomaisuuteen kunnes vuokralleottaja käyttää osto-oikeuttaan. Jäsenval-
tioiden on ilmoitettava komissiolle, kuinka ne soveltavat tätä kohtaa.
3. Edellä 43 artiklan 3 kohta ei koske toimivaltaisten viranomaisten
antamaa hyväksyntää sellaisille kahdenvälisille uudistamissopimuksille,jotka on tehty
— Belgian osalta ennen 23 päivää huhtikuuta 1996,
— Tanskan osalta ennen 1 päivää kesäkuuta 1996,— Saksan osalta ennen 30 päivää lokakuuta 1996,— Kreikan osalta ennen 27 päivää maaliskuuta 1997,— Espanjan osalta ennen 7 päivää tammikuuta 1997,— Ranskan osalta ennen 30 päivää toukokuuta 1996,— Irlannin osalta ennen 27 päivää kesäkuuta 1996,— Italian osalta ennen 30 päivää heinäkuuta 1996,— Luxemburgin osalta ennen 29 päivää toukokuuta 1996,— Alankomaiden osalta ennen 1 päivää heinäkuuta 1996,
— Itävallan osalta ennen 30 päivää joulukuuta 1996,
— Portugalin osalta ennen 15 päivää tammikuuta 1997,— Suomen osalta ennen 21 päivää elokuuta 1996,— Ruotsin osalta ennen 1 päivää kesäkuuta 1996 ja— Yhdistyneen kuningaskunnan osalta ennen 30 päivää huhtikuuta
1996.
63 artikla
Siirtymäsäännökset47artiklanosalta
1. Luottolaitoksen, jonka vähimmäissuhde ei ole 47 artiklan 1 kohdan
mukaisella kahdeksan prosentin tasolla 1 päivänä tammikuuta 1991, onpyrittävä asteittain saavuttamaan tämä taso. Niin kauan kuin tavoitetta eiole saavutettu, se ei saa antaa vakavaraisuussuhdelukunsa pienentyä joennen tavoitteen saavuttamista saavutetusta tasosta. Jos vaihtelua
esiintyy, vaihtelun on oltava väliaikaista ja toimivaltaisille viranomai-
sille on ilmoitettava vaihtelun perusteet.
2. Jäsenvaltiot saavat vahvistaa korkeintaan viideksi vuodeksi 1
päivästä tammikuuta 1993 alkaen 10 prosentin painotuksen direktiivin85/611/ETY 22 artiklan 4 kohdan mukaisille arvopapereille ja pitää sen
luottolaitoksia varten voimassa, jos ne pitävät sitä välttämättömänä
vakavien häiriöiden välttämiseksi markkinoidensa toiminnassa. Tällaisetpoikkeukset on ilmoitettava komissiolle.
3. Mitä 47 artiklan 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta Kreikan
maatalouspankkiin (”Agricultural Bank of Greece”) enintään seitsemän2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 55
▼B
vuoden aikana 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen. Sen on kuitenkin
pyrittävä saavuttamaan 47 artiklan 1 kohdassa säädetty taso vaiheittain 1kohdassa kuvatulla tavalla.
64 artikla
Siirtymäsäännökset49artiklanosalta
1. Jos5 päivänä helmikuuta 1993 luottolaitos on jo hyväksynyt yhden
tai useampia riskejä, jotka joko ylittävät suuriin riskikeskittymiinsovellettavan rajoituksen tai rajoituksen, jota sovelletaan 49 artiklassasäädettyyn suurten riskikeskittymien kumulointiin, toimivaltaistenviranomaisten on vaadittava kyseiseltä luottolaitokselta, että se toteuttaa
tarvittavat toimenpiteet kyseisen riskin tai riskien saattamiseksi 49
artiklassa säädetylle tasolle.
2. Menettely, jonka tarkoituksena on saattaa riski tai riskit sallitulle
tasolle, on määriteltävä, vahvistettava, täytäntöönpantava ja saatettavapäätökseen sen määräajan aikana, jonka toimivaltaiset viranomaisetarvioivat järkevän hallinnon ja rehdin kilpailun periaatteiden mukai-seksi. Toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat komissiolle ja neuvoa-
antavalle pankkikomitealle vahvistetun yleisen menettelyn aikataulusta.
3. Luottolaitos ei saa toteuttaa toimenpiteitä, jotka voivat aiheuttaa 1
kohdassa tarkoitettujen riskien nousun sille tasolle, joka niillä on 5
päivänä helmikuuta 1993.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu määräaika päättyy viimeistään 31
päivänä joulukuuta 2001. Myöhemmin erääntyvät riskit, joiden sopimu-sehtoja on lainanantavan laitoksen noudatettava, voivat jatkua kyseiseenerääntymiseen asti.
5. Jäsenvaltiot saavat 31 päivään joulukuuta 1998 asti korottaa 49
artiklan 1 kohdassa säädettyä rajoitusta 40 prosenttiin ja 49 artiklan 2kohdassa säädettyä rajoitusta 30 prosenttiin. Vastaavissa tapauksissaaikarajoitus tämän jakson aikana olemassa olevien riskien saattamiseksi
49 artiklassa säädetyille tasoille päättyy 31 päivänä joulukuuta 2001,
edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1—4 kohdan soveltamista.
6. Jäsenvaltiot voivat jatkaa 5 kohdassa säädettyjä määräaikoja
viidellä vuodella ainoastaan niiden luottolaitosten osalta, joiden omatvarat eivät ylitä 7 miljoonaa euroa. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävättämän kohdan mahdollisuutta, on huolehdittava kilpailun vääristymisenvälttämisestä ja ilmoitettava tätä varten toteuttamistaan toimenpiteistäkomissiolle ja neuvoa-antavalle pankkikomitealle.
7. Riskiä pidetään 5 ja 6 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa suurena
riskikeskittymänä, jos sen määrä on vähintään 15 prosenttia omista
varoista.
8. Jäsenvaltiot saavat 31 päivään joulukuuta 2001 asti antaa suurista
riskikeskittymistä annettavat ilmoitukset vähintään kaksi kertaa
vuodessa toisin kuin 48 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassasäädetään.
9. Jäsenvaltiot saavat antaa luvan olla soveltamatta kokonaan tai
osittain 49 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa niihin riskeihin, joita luottolaitos onottanut ja jotka ovat 62 artiklan 1 kohdan mukaisia kiinnityslainoja,jotka on otettu ennen 1 päivää tammikuuta 2002, sekä direktiivin 62
artiklan 2 kohdan mukaisia omaisuuden leasingvuokraustoimia, jotka on
tehty ennen 1 päivää tammikuuta 2002, ja tämä näissä molemmissatapauksissa enintään 50 prosenttiin kyseessä olevan omaisuuden arvosta.
Sama koskee lainoja, joiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymänä
vakuutena ovat osakkeet Suomen vuoden 1991 asunto-osakeyhtiölain taimyöhemmän vastaavan lainsäädännön mukaisesti toimivissa suomalai-sissa asunto-osakeyhtiöissä, ja jotka ovat samankaltaisia kuinensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kiinnityslainat.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 56
▼B
65 artikla
Siirtymäsäännökset51artiklanosalta
Luottolaitoksia, joiden osalta ylitettiin 1 päivänä tammikuuta 1993 51
artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistetut rajoitukset, koskee 1 päivänä
tammikuuta 2003 päättyvä rajoitusten noudattamista koskeva määräaika.
2 LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
66 artikla
Tietojenantokomissiolle
Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysy-
myksistä antamansa keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräyksetkirjallisina komissiolle.
67 artikla
Kumotutdirektiivit
1. Kumotaan direktiivit 73/183/ETY, 77/780/ETY, 89/299/ETY, 89/
646/ETY, 89/647/ETY, 92/30/ETY ja 92/121/ETY, sellaisina kuin ne
ovat muutettuina liitteessä V olevassa A osassa luetelluilla direktiiveillä,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteessä V olevassa B osassa lueteltujajäsenvaltioita velvoittavia määräaikoja, joiden kuluessa niiden onsaatettava kansallisen lainsäädännön oaksi mainitut direktiivit.
2. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän
direktiiviin liitteessä VI olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
68 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
69artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 57
▼B
LIITE I
LUETTELOVASTAVUOROISESTITUNNUSTETUISTATOIMISTA
1. Talletusten ja muiden takaisinmaksettavien varojen vastaanottaminen
2. Luotonanto(1)
3. Rahoitusleasing
4. Maksujen välityspalvelut
5. Maksuvälineiden (esim. luottokortit, matkashekit ja pankkivekselit) liikkee-
seenlasku ja hoitaminen
6. Takaukset ja sitoumukset
7. Kaupankäynti omaan tai asiakkaiden lukuun seuraavilla välineillä:
a) rahamarkkinavälineet (shekit, vekselit, sijoitustodistukset jne.),
b) ulkomaan valuutta,
c) rahoitusfutuurit ja optiot,
d) valuutta- ja korkovälineet,
e) siirtokelpoiset arvopaperit.
8. Osallistuminen osakeanteihin ja niihin liittyvien palvelujen tarjoaminen
9. Yritysneuvonta pääoman rakennetta ja toimialastrategiaa koskevissa asioissa
ja niihin liittyvissä kysymyksissä sekä sulautumisiin ja yritysostoihin liittyvä
neuvonta ja palvelut
10. Välitystoiminta rahamarkkinoilla
11. Arvopaperisalkun hoito ja neuvonta
12. Arvopaperisäilytys ja -hoito13. Luottotietopalvelut
14. Säilytyspalvelut2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 58
(1) Tähän sisältyvät etenkin:
— kulutusluotot— kiinnitysluotot— myyntilaskujen rahoitus takautumisoikeuksin tai ilman takautumisoikeutta
(factoring)
— kauppatapahtumien rahoitus (mukaan lukien forfaiting-rahoitus).
▼B
LIITE II
TASEENULKOPUOLISTENERIENLUOKITUS
Korkeariski
— luoton korvaavat takaukset
— tunnusteet— siirrot vekseleissä, joissa ei ole toisen luottolaitoksen nimeä— liiketoimet takaisinostovelvollisuuksin— peruuttamattomat luoton korvaavat valmiusmaksusitoumukset— termiiniostosopimuksilla ostetut varat— talletuksentekosopimukset (” forward forward deposits ”)
— osittain maksettujen osakkeiden ja arvopapereiden maksamaton osa— muut korkean riskin erät.
Keskimääräinenriski
— myönnetyt ja annetut remburssit (ks. myös keskimääräinen/alhainen riski)
— takuusitoumukset ja korvausvastuut (mukaan lukien tarjous- ja suoritustakuut,
tullin- ja veronmaksusitoumukset) ja takaukset, jotka eivät ole luottoa
korvaavia
— direktiivin 86/635/ETY 12 artiklan 3 ja 5 kohdan mukaiset varojen myynti- ja
takaisinostosopimukset
— peruuttamattomat valmiusmaksusitoumukset, jotka eivät ole luottoa korvaavia
— käyttämättömät luottojärjestelyt (sopimukset luoton myöntämisestä, arvopa-
pereiden ostamisesta, takausten antamisesta tai tunnustejärjestelyt), joiden
alkuperäinen erääntymisaika on pidempi kuin yksi vuosi
— velkasitoumusten liikkeeseenlaskujärjestelyt ( NIF) ja jatkuvat luoton
merkintäjärjestelyt ( RUF)
— muut erät, joihin liittyy suuruudeltaan keskimääräinen riski.
Keskimääräinen/alhainenriski
— remburssit, joissa lähetys on vakuutena, ja muut toteutuessaan itsestään
kuittaantuvat liiketapahtumat
— muut erät, joihin liittyy suuruudeltaan keskimääräinen/alhainen riski.
Alhainenriski
— käyttämättömät luottojärjestelyt (sopimukset luoton myöntämisestä, arvopa-
pereiden ostamisesta, takauksen antamisesta tai tunnustejärjestelyt), joiden
alkuperäinen erääntymisaika on yksi vuosi tai sitä lyhyempi taikka jotka
voidaan milloin tahansa ehdoitta peruuttaa ilman irtisanomisaikaa
— muut erät, joihin liittyy alhainen riski.
Jäsenvaltiot sitoutuvat toimittamaan komissiolle tiedon heti kun ne ovat sopineet
uuden taseen ulkopuolisen erän sisällyttämisestä jonkin riskiluokan viimeiseen
luetelmakohtaan. Sellaiset erät luokitellaan täsmällisesti yhteisön tasolla heti kun
60 artiklan mukainen menettely on suoritettu.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 59
▼B
LIITE III
KORKO-JAVALUUTTAKURSSISIDONNAISTENTASEENULKOPUO-
LISTENERIENKÄSITTELY
1. MENETELMÄN VALINTA
Luottolaitokset voivat valita toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella jonkin
jäljempänä esitetyistä menetelmistä liitteen IV 1 ja 2 kohdassa lueteltuihin
sopimuksiin liittyvien luottoriskien laskemisessa. Luottolaitosten, joiden on
noudatettava direktiivin 93/6/ETY(1) 6 artiklan 1 kohtaa, on käytettävä
jäljempänä esitettyä menetelmää 1. Liitteen IV 3 kohdassa lueteltuihin
sopimuksiin liittyvien luottoriskien laskemisessa kaikkien luottolaitosten on
käytettävä jäljempänä esitettyä menetelmää 1.
2. MENETELMÄT
Menetelmä 1: Markkina-arvopohjainen lähestymistapa
Vaihe a: Arvostamalla sopimukset käypään markkina-arvoon saadaan
kaikkien niiden sopimusten jälleenhankintakustannus, joilla on
positiivinen markkina-arvo.
Vaihe b: Mahdollinen tuleva luottoriski saadaan(2) kertomalla luottolai-
toksen nimelliset pääomamäärät tai kohde-etuuden arvot
seuraavilla prosenteilla:
TAULUKKO 1 (a)(b)
Jäljellä oleva juoksuaika (c)Korkosopi-
muksetValuuttakurs-
seja ja kultaa
koskevat
sopimuksetOsakkeita
koskevat
sopimuksetMuita jalo-
metalleja
kuin kultaa
koskevat
sopimuksetMuita
hyödykkeitä
kuin jalome-
talleja
koskevat
sopimukset
Vuosi tai vähemmän 0 % 1 % 6 % 7 % 10 %
Yli vuoden ja enintään 5
vuotta0,5 % 5 % 8 % 7 % 12 %
Yli 5 vuotta 1,5 % 7,5 % 10 % 8 % 15 %
(a) Sopimuksia, jotka eivät kuulu mihinkään tässä taulukossa esitetyistä viidestä luokasta, käsitellään muita
hyödykkeitä kuin jalometalleja koskevina sopimuksina.
(b) Sopimuksissa, joiden pääoma vaihdetaan useaan kertaan, prosenttiluvut on kerrottava sopimuksen mukaisten
jäljellä olevien maksujen lukumäärällä.
(c) Sopimuksissa, jotka on laadittu määrättyjen maksupäivien jälkeen jäljellä olevien riskien poistamiseksi ja joissa
ehdot on sovittu uudelleen sellaisiksi, että sopimuksen markkina-arvo niinä määrättyinä päivinä on nolla, jäljellä
oleva juoksuaika on sama kuin seuraavaan tarkistuspäivään jäljellä oleva aika. Sellaisissa korkosopimuksissa,jotka täyttävät nämä vaatimukset ja joiden erääntymiseen on aikaa yli vuosi, prosenttiluku ei saa olla alhaisempikuin 0,5 prosenttia.
Mahdollisen tulevaisuuden luottoriskin laskemiseksi vaiheen b mukaisesti
toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia sen, että luottolaitokset soveltavat 31
päivään joulukuuta 2006 saakka seuraavia prosenttimääriä taulukossa 1
säädettyjen sijasta edellyttäen, että laitokset käyttävät direktiivin 93/6/ETY 11
a artiklassa esitettyä mahdollisuutta liitteessä IV olevan 3 kohdan b ja c
alakohdassa tarkoitettujen sopimusten osalta:
TAULUKKO 1 a
Jäljellä oleva juoksuaikaJalometallit
(paitsi kulta)PerusmetallitMaatalousvyö-
hykkeetMuut, ml. ener-
giatuotteet
Vuosi tai vähemmän 2 % 2,5 % 3 % 4 %
Yli vuoden ja enintään 5 vuotta 5 % 4 % 5 % 6 %2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 60
(1) Neuvoston direktiivi 93/6/ETY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993, sijoituspalveluyr-
itysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä (EYVL L 141, 11.6.1993, s. 1),
direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/33/EY (EYVL L 204,21.7.1998, s. 29).
(
2) Lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyseessä yhdessä valuutassa oleva koronvaihto-
sopimus, jossa vaihdetaan kaksi vaihtuvakorkoista erää; näissä tapauksissa lasketaan vain
käypä jälleenhankintakustannus.
▼B
Jäljellä oleva juoksuaikaJalometallit
(paitsi kulta)PerusmetallitMaatalousvyö-
hykkeetMuut, ml. ener-
giatuotteet
Yli 5 vuotta 7,5 % 8 % 9 % 10 %
Vaihe c: Käyvän jälleenhankintakustannuksen ja mahdollisen tulevan
luottoriskin summa kerrotaan vastapuolen vastaavien erien 43
artiklan mukaisilla riskipainotuksilla.
Menetelmä 2: Alkuperäisen riskin lähestymistapa
Vaihe a: Kunkin sopimuksen pääoman nimellismäärä kerrotaan alla
olevilla prosenteilla:
TAULUKKO 2
Alkuperäinen erääntymisaika (1) KorkosopimuksetValuuttakursseja ja kultaa
koskevat sopimukset
Vuosi tai sitä vähemmän 0,5 % 2 %
Enemmän kuin vuosi mutta enintään kaksi vuotta 1 % 5 %
Kultakin seuraavalta vuodelta 1 % 3 %
(1) Toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella luottolaitokset voivat valita korkosopimuksille joko alkuperäisen
erääntymisajan tai erääntymiseen jäljellä olevan ajan.
Vaihe b: Täten saatu alkuperäinen riski kerrotaan vastapuolen vastaavien
erien 43 artiklan mukaisilla riskipainotuksilla.
Menetelmien 1 ja 2 osalta toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että
huomioon otettava nimellismäärä on sopimukseen sisältyvän riskin sovelias
mittari. Jos esimerkiksi sopimus johtaa kassavirran moninkertaistumiseen,
nimellismäärä on soviteltava niiden vaikutusten huomioonottamiseksi, joita
moninkertaistumisella on sopimuksen riskirakenteeseen.
3. UUDISTAMISSOPIMUKSET JA MUUT NETTOUTUSSOPIMUKSET
(SOPIMUSNETTOUTUS)
a)Nettoutusmuodot,jotkatoimivaltaiset viranomaisetvoivathyväksyä
’Vastapuolella’ tarkoitetaan tässä 3 kohdassa kaikkia henkilöitä (luonnolliset
henkilöt mukaan lukien), joilla on lainmukainen valta tehdä sopimusnettou-
tusta koskeva sopimus.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä riskiä alentaviksi sopimuksiksi
seuraavat sopimusnettoutuksen muodot:
i) luottolaitoksen ja sen vastapuolen välillä tehdyt kahdenväliset uudistamis-
sopimukset, joissa keskinäiset oikeudet ja velvoitteet yhdistyvät ilman eri
toimenpidettä siten, että sitoumuksen uudistamisen seurauksena
määritellään vain yksi nettosumma aina, kun sitoumus uudistetaan ja
syntyy yksi uusi, laillisesti sitova sopimus, joka purkaa aiemmat
sopimukset;
ii) muut kahdenväliset nettoutussopimukset luottolaitoksen ja sen vastapuolen
välillä.
b)Hyväksymisehdot
Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä sopimusnettoutuksen riskiä
alentavana ainoastaan seuraavin ehdoin:
i) luottolaitoksella on vastapuolensa kanssa sopimusnettoutusta koskeva
sopimus, jonka perusteella syntyy yksi yhtenäinen, kaikki sopimuksen
kattamat liiketoimet kattava oikeudellinen velvoite siten, että jos
vastapuoli ei pysty joko maksun laiminlyönnin, konkurssin, selvitystilan
tai muun vastaavan syyn takia vastaamaan sitoumuksistaan, luottolaitok-
sella on oikeus saada tai velvoite maksaa kaikkien vastuun piiriin
kuuluvien liiketoimien osalta ainoastaan se nettosumma, jotka syntyy
laskettaessa yhteen markkinahintaiset positiiviset ja negatiiviset varojen
erät;
ii) luottolaitos on antanut toimivaltaisten viranomaisten käyttöön kirjalliset ja
perustellut oikeudelliset lausunnot, joiden perusteella toimivaltaiset
tuomioistuimet ja hallintoviranomaiset voisivat asiaa riitautettaessa2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 61
▼B
päättää, että edellä i kohdassa mainituissa tapauksissa luottolaitoksen
saatavat ja velvoitteet rajoittuvat i kohdassa mainittuun nettosummaan:
— vastapuolen sääntömääräisen kotipaikan alueella sovellettavan lain
mukaan, ja jos kyseessä on yrityksen ulkomainen tytäryhtiö, myös
tytäryhtiön sijaintimaassa sovellettavan lain mukaan,
— kyseisiä yksittäisiä liiketoimia säätelevän lain mukaan, ja— uudistamis- tai nettoutussopimuksen täytäntöön panemiseksi tarvitta-
viin sopimuksiin sovellettavan oikeuden mukaan;
iii) luottolaitoksella on käytössään tarvittavat menettelytavat, jotta sen
uudistamis- tai nettoutussopimuksen oikeudellista pätevyyttä valvotaan
jatkuvasti siihen sovellettavan lainsäädännön mahdollisten muutosten
mukaisesti.
Toimivaltaisten viranomaisten, neuvoteltuaan tarpeen vaatiessa muitten
asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa, tulee olla vakuuttuneita
siitä, että uudistamis- tai nettoutussopimus on oikeudellisesti pätevä kaikkien
voimassa olevien lakien mukaan. Jos yksikin toimivaltaisista viranomaisista
on tähän tyytymätön, sopimusnettoutusta ei hyväksytä riskin alentamisena
kummankaan osapuolen osalta.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä uudistamis- tai nettoutussopi-
muksen eri muotoja koskevia perusteltuja oikeudellisia lausuntoja.
Sopimuksia, jotka sisältävät määräyksen, joka antaa osapuolelle, joka ei ole
syyllistynyt sopimusrikkomukseen, mahdollisuuden suorittaa vain osan
maksuista tai olla maksamatta laiminlyövän osapuolen pesälle, vaikkakin
laiminlyövä osapuoli olisi nettovelkoja (irtisanoutumislauseke), ei hyväksytä
riskin alentamisperusteeksi.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat pitää riskiä alentavina nettoutussopimuk-
sina, jotka käsittävät alkuperäiseltä juoksuajaltaan enintään neljäntoista päivän
valuuttasopimuksia, asetettuja optioita tai vastaavia taseen ulkopuolisia eriä,
jotka eivät kuulu tämän liitteen soveltamisalaan, koska niihin liittyy vain
vähäinen luottoriski tai ei liity lainkaan riskiä. Jos näiden sopimusten
positiivisesta tai negatiivisesta markkina-arvosta riippuen niiden sisällyttä-
misen toiseen nettoutussopimukseen voi johtaa pääomavaatimusten kasvuun
tai pienenemiseen, toimivaltaisten viranomaisten on velvoitettava luottolai-
toksia noudattamaan johdonmukaista käsittelyä.
c)Hyväksymisenvaikutukset
i)Uudistamissopimukset
Uudistamissopimuksen seurauksena määritelty yksi yhdistetty nettosumma
voidaan painottaa kyseisten bruttosummien sijasta. Täten sovellettaessa
menetelmää 1:
— vaiheessa a: käypä jälleenhankintakustannus, ja
— vaiheessa b: nimelliset pääomamäärät tai kohde-etuuden arvot,
saadaan laskea ottamalla huomioon uudistamissopimus. Sovellettaessa
menetelmää 2 vaiheessa a nimellinen pääomamäärä voidaan laskea
ottamalla huomioon uudistamissopimus; tähän sovelletaan taulukossa 2
annettuja prosentteja.
ii)Muut nettoutussopimukset
Sovellettaessa menetelmää 1
— vaiheessa a saadaan nettoutussopimukseen sisältyvien sopimusten
nykyinen jälleenhankinta-arvo laskea ottamalla huomioon nettoutusso-
pimuksesta johtuvat tosiasialliset otaksuttavat
nettojälleenhankintakustannukset; jos nettoutus johtaa nettomaksuvel-
voitteen syntymiseen nettojälleenhankintakustannusta laskevalle
luottolaitokselle, nykyinen jälleenhankintakustannus merkitään
nollaksi.
— vaiheessa b saadaan kaikkien tiettyyn nettoutussopimukseen sisältyvien
sopimusten mahdollisten tulevaisuuden luottoriskin määrää alentaa
seuraavan yhtälön mukaisesti:
PCE
v¨ah¼0;4/C3PCEbrutto þ0;6/C3NGR /C3PCEbrutto
jossa:
— PCEväh= kaikkien sellaisten saman vastapuolen kanssa
tehtyjen sopimusten mahdollisen tulevaisuuden luot-
toriskin alennettu määrä, jotka sisältyvät laillisesti
sitovaan kahdenväliseen nettoutussopimukseen2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 62
▼B
— PCEbrutto= kaikkien sellaisten saman vastapuolen kanssa
tehtyjen sopimusten mahdollisen tulevaisuuden luot-
toriskien yhteenlaskettu määrä, jotka sisältyvät
laillisesti sitovaan kahdenväliseen nettoutussopimuk-
seen ja jotka lasketaan kertomalla sopimuksen
nimellisarvomäärä taulukon 1 mukaisella prosentti-
luvulla
— NGR = ”netto-bruttosuhde”: toimivaltaisten viranomaisten
harkinnan mukaan joko
i) erillislaskelma: kaikkien sellaisten sopimusten,
jotka sisältyvät saman vastapuolen kanssa
tehtyyn laillisesti sitovaan kahdenväliseen
nettoutussopimukseen, nettojälleenhankintakus-
tannusten (osoittaja) ja kaikkien sellaisten
sopimusten, jotka sisältyvät tämän vastapuolen
kanssa tehtyyn laillisesti sitovaan kahdenväliseen
nettoutussopimukseen, bruttojälleenhankintakus-
tannusten (nimittäjä) välinen suhde, tai
ii) yhteislaskelma; kaikkien sellaisten sopimusten,
jotka sisältyvät laillisesti sitoviin nettoutussopi-
muksiin, kaikkien vastapuolten osalta kahdenvä-
lisesti laskettujen nettojälleenhankintakustan-
nusten yhteenlasketun määrän (osoittaja) ja
kaikkien laillisesti sitoviin nettoutussopimuksiin
sisältyvien sopimusten bruttojälleenhankintakus-
tannusten yhteenlasketun määrän (nimittäjä)
välinen suhde.
Jos jäsenvaltiot antavat luottolaitosten valita
menetelmän itse, valittua menetelmää on
käytettävä johdonmukaisesti.
Nettoutussopimukseen sisältyvät täysin yhdenmukaiset sopimukset
saadaan ottaa huomioon yhtenä sopimuksena, jonka nimellisarvo vastaa
nettotuloja, laskettaessa edellä olevan kaavan mukaisesti tulevaisuuden
mahdollisia luottoriskejä. Täysin yhdenmukaiset sopimukset ovat valuut-
tatermiinisopimuksia tai vastaavia sopimuksia, joissa nimellisarvo vastaa
kassavirtoja, jos kassavirrat erääntyvät samana arvopäivänä ja osittain tai
kokonaan samassa valuutassa.
Sovellettaessa menetelmää 2 vaiheessa (a)
— saadaan täysin yhdenmukaiset nettotussopimukseen sisältyvät sopi-
mukset, jotka voidaan ottaa huomioon yhtenä sopimuksena, jonka
nimellisarvo vastaa nettotuloja; nimellisarvomäärät kerrotaan taulu-
kossa 2 esitetyillä prosenttiluvuilla,
— kaikkiin muihin nettoutussopimukseen sisältyviin sopimuksiin, jolloin
näihin sovellettavia prosentteja voidaan alentaa taulukon 3 mukaisesti:
TAULUKKO 3
Alkuperäinen erääntymisaika (1) Korkosopimukset Valuuttakurssisopimukset
Vuosi tai sitä vähemmän 0,35 % 1,50 %
Enemmän kuin vuosi mutta enintään kaksi vuotta 0,75 % 3,75 %
Kultakin lisäksi tulevalta vuodelta 0,75 % 2,25 %
(1) Toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella luottolaitokset voivat valita korkosopimuksille joko alkuperäisen
erääntymisajan tai erääntymiseen jäljellä olevan ajan.2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 63
▼B
LIITE IV
TASEENULKOPUOLISTENERIENLAJIT
1.Korkosopimukset
a) yhden valuutan käsittävät koronvaihtosopimukset
b) viitekoron vaihtosopimukset (basis swaps)
c) korkotermiinit
d) korkofutuurite) ostetus korko-optiot
f) muut samanluonteiset sopimukset
2.Valuuttakurssisopimuksetjakultaakoskevatsopimukset
a) valuuttojen väliset koronvaihtosopimukset
b) valuuttatermiinisopimuksetc) valuuttafutuurit
d) ostetut valuuttaoptiot
e) Muut samanluonteiset sopimuksetf) Kohtien a—e luonteiset kultaa koskevat sopimukset
3.Edelläkohdissa1a—eja2a—dmainittujensopimustenluonteisetmuita
kohde-etuuksiajaindeksejäkoskevatsopimukset,jotkakoskevat
a) osakkeita
b) muita jalometalleja kuin kultaa
c) muita hyödykkeitä kuin arvometalleja
d) muita samanluonteisia sopimuksia2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 64
▼B
LIITE V
A OSA
KUMOTUTDIREKTIIVITJANIIDENMUUTOKSET
(joitatarkoitetaan67artiklassa)
Neuvoston direktiivi 73/183/ETY
Neuvoston direktiivi 77/780/ETY
Neuvoston direktiivi 85/345/ETY
Neuvoston direktiivi 86/137/ETYNeuvoston direktiivi 86/524/ETY
Neuvoston direktiivi 89/646/ETY
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/26/EY
Ainoastaan siltä osin, kun on kyse 1 artiklan ensimmäisestä luetelma-
kohdasta, 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisestä luetelmakohdasta ja 2
kohdan ensimmäisestä luetelmakohdasta, 3 artiklan 2 kohdasta;
viittausten osalta direktiiviin 77/780/ETY 4 artiklan 2, 3 ja 4 kohta;
sekä 4 artiklan 6 kohdasta ja 5 artiklan ensimmäisestä luetelmakohdasta
Neuvoston direktiivi 96/13/EY
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/33/EY (1 artikla)
Neuvoston direktiivi 89/299/ETY
Neuvoston direktiivi 91/633/ETY
Neuvoston direktiivi 92/16/ETY
Neuvoston direktiivi 92/30/ETY
Neuvoston direktiivi 89/646/ETY
Neuvoston direktiivi 92/30/ETY
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/26/EY
(1 artiklan ensimmäinen luetelmakohta)
Neuvoston direktiivi 89/647/ETY
Komission direktiivi 91/31/ETY
Neuvoston direktiivi 92/30/ETY
Komission direktiivi 94/7/EYKomission direktiivi 95/15/EY
Komission direktiivi 95/67/EY
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/10/EYEuroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/32/EYEuroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/33/EY (2 artikla)
Neuvoston direktiivi 92/30/ETY
Neuvoston direktiivi 92/121/ETY2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 65
▼B
B OSA
MÄÄRÄAJATKANSALLISENLAINSÄÄDÄNNÖNOSAKSISAATTAMISELLE
(joitatarkoitetaan67artiklassa)
DirektiiviMääräaika
kansallisen
lainsäädän-
nönosaksi
saattami-
selle
73/183/ETY (EYVL N:oL 194, 16.7.1973, s. 1) 2.1.1975(1)
77/780/ETY (EYVL N:oL 322, 17.12.1977, s. 30) 15.12.1979
85/345/ETY (EYVL N:oL 183, 16.7.1985, s. 19) 15.7.198586/137/ETY (EYVL N:oL 106, 23.4.1986, s. 35) —
86/524/ETY (EYVL N:oL 309, 4.11.1986, s. 15) 31.12.1986
89/299/ETY (EYVL N:oL 124, 5.5.1989, s. 16) 1.1.199389/646/ETY (EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1) (6 artiklan 2 kohdan osalta) 1.1.1990
(muut säännökset) 1.1.1993
89/647/ETY (EYVL N:oL 386, 30.12.1989, s. 14) 1.1.199191/31/ETY (EYVL N:oL 17, 23.1.1991, s. 20) 31.3.1991
91/633/ETY (EYVL N:oL 339, 11.12.1991, s. 16) 31.12.1992
92/16/ETY (EYVL N:oL 75, 31.3.1992, s. 48) 31.12.199292/30/ETY (EYVL N:oL 110, 28.4.1992, s. 52) 31.12.1992
92/121/ETY (EYVL N:oL 29, 5.2.1993, s. 1) 31.12.1993
94/7/EY (EYVL N:oL 89, 6.4.1994, s. 17) 25.11.199495/15/EY (EYVL N:oL 125, 8.6.1995, s. 23) 30.9.1995
95/26/EY (EYVL N:oL 168, 18.7.1995, s. 7) 18.7.1996
95/67/EY (EYVL N:oL 314, 28.12.1995, s. 72) 1.7.199696/10/EY (EYVL N:oL 85, 3.4.1996, s. 17) 30.6.1996
96/13/EY (EYVL N:oL 66, 16.3.1996, s. 15) 15.4.1996
98/32/EY (EYVL N:oL 204, 21.7.1998, s. 26) 21.7.200098/33/EY (EYVL N:oL 204, 21.7.1998, s. 29) 21.7.2000
(1) Alankomaille sallitaan kuitenkin 3 artiklan 2 kohdan g alakohdassa mainitun rajoituksen poistamiseen määräaika
2.7.1977 asti (ks. direktiivin 73/183/ETY 8 artiklan 2 alakohta).2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 66
LIITE VI
VASTAAVUUSTAULUKKO
Tämä direktiivi Dir. 77/780/ETY Dir. 89/299/ETY Dir. 89/646/ETY Dir. 89/647/ETY Dir. 92/30/ETY Dir. 92/121/ETY Dir. 96/10/EY
1 artiklan 1 kohta 1 artiklan 1 luetel-
makohta1 artiklan 1 luetel-
makohta1 artiklan a alakohta
1 artiklan 2 kohta 1 artiklan 2 luetel-
makohta
1 artiklan 3 kohta 1 artiklan 3 kohta
1 artiklan 4—8 kohta 1 artiklan 5—9 kohta
1 artiklan 9 kohta 1 artiklan 6 luetel-
makohta
1 artiklan 10—11 kohta 1 artiklan 10—11
kohta
1 artiklan 12 kohta 1 artiklan 12 kohta 1 artiklan 7 luetel-
makohta1 artiklan c alakohta
1 artiklan 13 kohta 1 artiklan 13 kohta 1 artiklan 8 luetel-
makohta1 artiklan d alakohta
1 artiklan 14—17 kohta 2 artiklan 1 kohdan
2—5 luetelmakohta
1 artiklan 18—20 kohta 2 artiklan 1 kohdan
6—8 luetelmakohta
1 artiklan 21—23 kohta 1 artiklan 3—5
luetelmakohta
1 artiklan 24 kohta 1 artiklan h alakohta
1 artiklan 25 kohta 1 artiklan m alakohta
1 artiklan 26 kohta 1 artiklan 5 luetel-
makohta
1 artiklan 27 kohta 2 artiklan 1 kohdan 9
luetelmakohta
2 artiklan 1 kohta 2 artiklan 1 kohta 2 artiklan 1 kohta 1 artiklan 1 kohta
2 artiklan 2 kohta 2 artikla▼B2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 67
Tämä direktiivi Dir. 77/780/ETY Dir. 89/299/ETY Dir. 89/646/ETY Dir. 89/647/ETY Dir. 92/30/ETY Dir. 92/121/ETY Dir. 96/10/EY
2 artiklan 3 kohta 2 artiklan 2 kohta
2 artiklan 4 kohta 2 artiklan 3 kohta
2 artiklan 5 kohdan
ensimmäinen, toinen ja
kolmas kohta2 artiklan 4 kohdan a,
b ja c alakohta
2 artiklan 6 kohta 2 artiklan 3 kohta 1 artiklan 3 kohta 2 artiklan toisen
kohdan b alakohta
3 artikla 3 artikla
4 artikla 3 artiklan 1 kohta
5 artiklan 1 kohdan 1
alakohta3 artiklan 2 kohdan 1
alakohta4 artiklan 1 kohta
5 artiklan 1 kohdan 2
alakohta10 artiklan 1 kohdan
3 alakohta
5 artiklan 2 kohta 4 artiklan 2 kohta
johdantolause ja a, b
ja c alakohta
5 artiklan 3—7 kohta 10 artiklan 1—5
kohta
6 artiklan 1 kohta 3 artiklan 2 kohdan 1
alakohdan 3 luetel-
makohta ja 2 alakohta
6 artiklan 2 kohta 3 artiklan 2 a kohta
7 artiklan 1 ja 2 kohta 5 artiklan 1 alakohta,
1 artiklan 10
alakohdan 2 alakohta
ja 5 artiklan 2
alakohta
7 artiklan 3 kohta 3 artiklan 2 kohdan 3,
4 ja 5 alakohta
8 artikla 3 artiklan 4 kohta
9 artikla 3 artiklan 3 kohdan a
alakohta
10 artikla 3 artiklan 6 kohta
11 artikla 3 artiklan 7 kohta
12 artikla 7 artikla▼B2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 68
Tämä direktiivi Dir. 77/780/ETY Dir. 89/299/ETY Dir. 89/646/ETY Dir. 89/647/ETY Dir. 92/30/ETY Dir. 92/121/ETY Dir. 96/10/EY
13 artikla 6 artiklan 1 kohta
14 artiklan 1 kohta 8 artiklan 1 kohta
14 artiklan 2 kohta 8 artiklan 5 kohta
15 artikla 5 artikla
16 artiklan 1—5 kohta 11 artiklan 1—5
kohta
16 artiklan 6 kohta 11 artiklan 10 kohdan
2 alakohta
17 artikla 13 artiklan 2 kohta
18 artikla 18 artiklan 1 kohta
19 artikla 18 artiklan 2 kohta
20 artiklan 1—6 kohta 19 artikla
20 artiklan 7 kohta 23 artiklan 1 kohta
21 artiklan 1 ja 2 kohta 20 artikla
21 artiklan 3 kohta 23 artiklan 2 kohta
22 artikla 21 artikla
23 artiklan 1 kohta 8 artikla
23 artiklan 2—7 kohta 9 artikla
24 artikla 9 artikla
25 artikla 8 artikla
26 artikla 13 artiklan 1 ja 3
kohta
27 artikla 14 artiklan 2 kohta
28 artikla 7 artiklan 1 kohta
29 artikla 15 artikla
30 artiklan 1—5 kohta 12 artiklan 1—5
kohta
30 artiklan 6 kohta 12 artiklan 5 a kohta
30 artiklan 7 kohta 12 artiklan 5 b kohta
30 artiklan 8 kohta 12 artiklan 6 kohta▼B2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 69
Tämä direktiivi Dir. 77/780/ETY Dir. 89/299/ETY Dir. 89/646/ETY Dir. 89/647/ETY Dir. 92/30/ETY Dir. 92/121/ETY Dir. 96/10/EY
30 artiklan 9 kohta 12 artiklan 7 kohta
30 artiklan 10 kohta 12 artiklan 8 kohta31 artikla 12 a artikla32 artikla 17 artikla33 artikla 13 artikla34 artiklan 1 kohta 1 artiklan 1 kohta
34 artiklan 2—4 kohta 2 artiklan 1—3 kohta
35 artikla 3 artikla36 artikla 4 artikla37 artikla 5 artikla38 artikla 6 artiklan 1—4 kohta39 artikla 7 artikla40 artikla 3 artiklan 1—4 kohta
ja 7—8 kohta
41 artikla 4 artikla
42 artikla 5 artikla
43 artikla 6 artikla
44 artikla 7 artikla
45 artikla 8 artikla
46 artikla 2 artiklan 2 kohta
47 artikla 10 artikla
48 artikla 3 artikla
49 artikla 4 artiklan 1 kohta —
7 alakohdan r luetel-
makohta, toinen
alakohta, ensim-
mäinen virke ja 7
kohdan s alakohta —
12 kohta
50 artikla 5 artiklan 1—3 kohta
51 artiklan 1—5 kohta 12 artiklan 1—5
kohta▼B2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 70
Tämä direktiivi Dir. 77/780/ETY Dir. 89/299/ETY Dir. 89/646/ETY Dir. 89/647/ETY Dir. 92/30/ETY Dir. 92/121/ETY Dir. 96/10/EY
51 artiklan 6 kohta 12 artiklan 8 kohta
52 artiklan 1—7 kohta 3 artiklan 1—7 kohta
52 artiklan 8 ja 9 kohta 3 artiklan 5 ja 6 kohta 3 artiklan 8 ja 9 kohta 5 artiklan 4 ja 5 kohta
52 artiklan 10 kohta 3 artiklan 10 kohta
53 artikla 4 artikla
54 artikla 5 artikla
55 artikla 6 artikla
56 artikla 7 artikla
57 artikla 11 artikla
58 artikla 3 artiklan 5 kohta
59 artikla 6 artikla
60 artikla 8 artikla 22 artikla 9 artikla 7 artikla
61 artikla 4 a artikla
62 artiklan 1 ja 2 kohta 11 artiklan 4 ja 5
kohta
62 artiklan 3 kohta 2 artikla
63 artikla 11 artiklan 1—3
kohta
64 artikla 6 artiklan 1—9 kohta
65 artikla 12 artiklan 7 kohta66 artikla 14 artiklan 2 kohta 9 artiklan 2 kohta 24 artiklan 3 kohta 12 artiklan 2 kohta
67 artikla — — — — — — —
68 artikla — — — — — — —
69 artikla — — — — — — —
Liite I Liite
Liite II Liite I
Liite III Liite II
Liite IV Liite III
Liite V — — — — — — —
Liite VI — — — — — — —▼B2000L0012 — FI — 27.10.2000 — 001.001 — 71