2004R1973 — FI — 01.08.2005 — 003.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:





Oikaisu









▼B

KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1973/2004,

annettu 29 päivänä lokakuuta 2004,

neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen







1 LUKU

SOVELTAMISALA JA YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Aihe ja soveltamisala

1. Tässä asetuksessa annetaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV ja IV a osastossa säädettyjen seuraavien tukijärjestelmien soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt:

a) mainitun asetuksen IV osaston 1 luvussa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio;

b) mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädetty valkuaiskasvipalkkio;

c) mainitun asetuksen IV osaston 3 luvussa säädetty riisin lajikohtainen tuki;

d) mainitun asetuksen IV osaston 4 luvussa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki;

e) mainitun asetuksen IV osaston 5 luvussa säädetty energiakasvien tuki;

f) mainitun asetuksen IV osaston 6 luvussa säädetty tärkkelysperunan tuki;

g) mainitun asetuksen IV osaston 7 luvussa säädetyt lypsylehmäpalkkio ja lisätuet;

h) mainitun asetuksen IV osaston 8 luvussa säädetty peltokasvien erityinen aluetuki;

i) mainitun asetuksen IV osaston 9 luvussa säädetty siementuki;

j) mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetty peltokasvien pinta-alatuki;

k) mainitun asetuksen IV osaston 11 luvussa säädetyt lammas- ja vuohipalkkiot;

l) mainitun asetuksen IV osaston 12 luvussa säädetyt naudanlihatuet;

m) mainitun asetuksen IV osaston 13 luvussa säädetty palkoviljojen tuki;

n) mainitun asetuksen 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä;

o) mainitun asetuksen 143 c artiklassa säädetyt täydentävät kansalliset suorat tuet;

p) mainitun asetuksen IV osaston 10 d luvussa säädetty humalan pinta-alatuki.

2. Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 III osastossa säädetyn tilatukijärjestelmän sekä mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetyn peltokasvien pinta-alatukijärjestelmän mukaisesti kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen.

2 artikla

Tukiedellytykset

1. Edellä 1 artiklan a, b, c, e, h, i, j, m ja p alakohdassa tarkoitettuja suoria tukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,3 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa säädettyä rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

Maltan osalta 1 artiklan a, b, c, e, h, i, j, m ja p alakohdassa tarkoitettuja suoria tukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,1 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa asetettua rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

2. Edellä 1 artiklan a, b, c, h ja j alakohdassa tarkoitettua suoraa tukea myönnetään yksinomaan kokonaisuudessaan kylvetyille pinta-aloille, joilla on suoritettu kaikki tavanomaiset paikallisten vaatimusten mukaiset viljelytoimet.

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 1 luvussa tarkoitetun durumvehnän erityisen laatupalkkion ja mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa tarkoitetun peltokasvien tuen tapauksessa täysimääräisesti kylvetyillä ja paikallisten vaatimusten mukaisesti viljellyillä pinta-aloilla kasvatetut viljelykasvit, jotka eivät saavuta kukinta-astetta asianomaisen jäsenvaltion tunnustamien poikkeuksellisten sääolojen vuoksi, ovat kuitenkin tukikelpoisia edellyttäen, että kyseisiä pinta-aloja ei käytetä muihin tarkoituksiin ennen kyseistä kasvuvaihetta.

3. Yhden viljellyn lohkon osalta voidaan samana vuonna tehdä enintään yksi hakemus pinta-alatuesta, joka kuuluu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 ( 23 ) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti rahoitettavaan järjestelmään.

Kuitenkin

a) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 1 luvussa säädettyä durumvehnän erityistä laatupalkkiota tai mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädettyä valkuaiskasvipalkkiota, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien tukea;

b) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 3 luvussa säädettyä riisin lajikohtaista tukea tai mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädettyä valkuaiskasvipalkkiota, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 9 luvussa säädettyä siementukea;

c) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 5 luvussa säädettyä energiakasvien tukea, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien pinta-alatukea, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 90 artiklan toisen alakohdan soveltamista, tai sille voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 3 luvussa säädettyä riisin lajikohtaista tukea;

d) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien tukea, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 9 luvussa säädettyä siementukea.

4. Alat, joita käytetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen raaka-aineiden tuottamiseen tai joita viljellään mainitun asetuksen IV osaston 5 luvussa säädetyn energiakasvien tukijärjestelmän mukaisesti, eivät ole oikeutettuja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 ( 24 ) II osaston VIII luvussa säädettyyn yhteisön tukeen, lukuun ottamatta mainitun asetuksen 31 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä nopeakasvuisten lajien istutuskustannuksiin myönnettävää tukea.

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuille raaka-aineille, joita viljellään kesannoiduilla aloilla, sekä niistä johdetuille välituotteille, lopputuotteille, rinnakkaistuotteille ja sivutuotteille, ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaista Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusta.

5. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 2 luvussa säädetyn valkuaiskasvipalkkion ja mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetyn peltokasvien pinta-alatuen soveltamiseksi ”makeilla lupiineilla” tarkoitetaan lupiinilajikkeita, joiden tuottamista siemenistä enintään viisi prosenttia on karvaita. Karvaiden siementen pitoisuus lasketaan soveltamalla tämän asetuksen liitteessä I säädettyä koetta.

3 artikla

Ilmoitukset

Jäsenvaltioiden on toimitettava seuraavat tiedot komissiolle sähköisessä muodossa:

a) viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä syyskuuta: niistä pinta-aloista saatavilla olevat tiedot tai asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 ja 96 artiklassa säädetyn lypsylehmäpalkkion ja lisätuen tapauksessa määrät, joille on haettu tukea kyseisenä kalenterivuonna, tarvittaessa osaperusalan mukaan eriteltyinä;

b) viimeistään kyseisen vuoden 31 päivänä lokakuuta: lopulliset tiedot a alakohdassa tarkoitetuista pinta-aloista tai määristä, ottaen huomioon jo tehdyt tarkastukset;

c) viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta: lopulliset tiedot pinta-aloista tai määristä, joiden osalta tuki on kyseisenä vuonna tosiasiallisesti maksettu, sen jälkeen kun tarvittavat asetuksen (EY) N:o 796/2004 IV osaston 1 luvussa säädetyt pinta-alan vähennykset on tehty.

Pinta-alat on ilmoitettava hehtaareina kahden desimaalin tarkkuudella. Määrät on ilmoitettava tonneina kolmen desimaalin tarkkuudella.

4 artikla

Vähennyskerroin

1. Pinta-alaan sovellettava vähennyskerroin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 75 artiklassa, 78 artiklan 2 kohdassa, 82 ja 85 artiklassa, 89 artiklan 2 kohdassa, 98 ja 143 artiklassa sekä 143 b artiklan 7 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tai määriin sovellettava vähennyskerroin ja puolueettomat perusteet mainitun asetuksen 95 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa on vahvistettava viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä marraskuuta tämän asetuksen 3 artiklan b alakohdan mukaisesti toimitettujen tietojen perusteella.

2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 75, 82 ja 85 artiklan sekä 95 artiklan 4 kohdassa, 98 ja 143 artiklassa sekä 143 b artiklan 7 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa jäsenvaltioiden on ilmoitettava sovellettu vähennyskerroin komissiolle viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä joulukuuta ja mainitun asetuksen 95 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa sovelletut puolueettomat perusteet.







2 LUKU

DURUMVEHNÄN ERITYINEN LAATUPALKKIO

5 artikla

Lajiketarkastus

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 74 artiklan 1 kohdassa lueteltujen jäsenvaltioiden on laadittava tämän artiklan 2—5 kohdassa vahvistetun lajiketarkastusmenetelmän mukaisesti luettelo durumvehnälajikkeista, joille voidaan myöntää mainitun asetuksen 72 artiklassa tarkoitettu durumvehnän erityinen laatupalkkio.

2. Jäsenvaltioiden on vähintään joka toinen vuosi määriteltävä vähintään kaksi edustavaa lajiketta. Edustavien lajikkeiden on oltava varmennetuimpia durumvehnälajikkeita.

3. Jäsenvaltioiden on analysoitava durumvehnälajikkeet seuraavien laatuparametrien mukaisesti ja sovellettava kuhunkin parametriin asianmukaista painotuskerrointa:

a) valkuaispitoisuus (40 %);

b) gluteenin laatu (30 %);

c) keltaisuusindeksi (20 %);

d) ominaispaino tai tuhannen jyvän paino (10 %).

Ensimmäisen alakohdan a—d alakohdassa tarkoitettujen laatuparametrien yhteenlaskettu keskiarvo kerrottuna ilmoitetulla prosenttiarvolla muodostaa lajikkeiden laatuindeksin.

Kunkin jäsenvaltion on vähintään kahden vuoden ajan verrattava durumvehnälajikkeiden laatuindeksejä paikallistason edustavien lajikkeiden laatuindekseihin. Tarkasteltavia lajikkeita ovat kunkin jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon merkityt lajikkeet lukuun ottamatta lajikkeita, joista ei ole kolmen viime vuoden osalta saatavilla määritystietoja, koska kyseisiä lajikkeita ei enää käytetä tai varmenneta.

Tätä varten kunkin jäsenvaltion on laskettava edustaville lajikkeille määritetyn keskimääräisen laatuindeksin, joka on 100, perusteella ensimmäisen alakohdan a—d alakohdassa tarkoitetun kunkin laatuparametrin osalta muille durumvehnälajikkeille määriteltävä prosenttiosuus indeksiin 100 verrattuna. Ainoastaan niille durumvehnälajikkeille, joiden indeksi on vähintään 98, voidaan myöntää durumvehnän erityinen laatupalkkio.

4. Jäsenvaltio voi sulkea tukikelpoisten lajikkeiden luettelon ulkopuolelle lajikkeet, joiden osalta läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien keskiarvo on yli 27 prosenttia.

5. Jonkin toisen jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon merkittyjä lajikkeita voidaan niin ikään tarkastella niiden tukikelpoisuuden kannalta.

6 artikla

Määritysmenetelmät

1. Valkuaispitoisuuden, ominaispainon ja läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien määrän määrittämiseksi sovelletaan komission asetuksessa (EY) N:o 824/2000 ( 25 ) vahvistettuja määritysmenetelmiä.

2. Keltaisuusindeksi mitataan ICC 152 -menetelmällä tai vastaavalla tunnustetulla menetelmällä.

3. Gluteenin laatu mitataan ICC 158 -menetelmällä tai ICC 151 -menetelmällä.

7 artikla

Varmennettujen siementen määrä

Jäsenvaltioiden on vahvistettava erityisen laatupalkkion maksuvuotta edeltävän vuoden 1 päivään lokakuuta mennessä direktiivin 66/402/ETY ( 26 ) mukaisesti varmennettujen siementen vähimmäismäärä, joka käytetään voimassa olevia maatalouskäytänteitä noudattaen asianomaisella tuotantoalueella.

8 artikla

Julkaisut ja tiedonannot

1. Jäsenvaltioiden on julkaistava durumvehnän erityiseen laatupalkkioon kansallisella tai alueellisella tasolla tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo talvilajikkeiden osalta viimeistään palkkionmaksuvuotta edeltävän vuoden 1 päivänä lokakuuta ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään palkkionmaksuvuotta edeltävän vuoden 31 päivänä joulukuuta.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kuukauden kuluessa 1 kohdassa säädetyistä päivämääristä 1 kohdassa tarkoitettu luettelo sekä annettava sille tiedoksi käytettävien varmennettujen siementen vähimmäismäärä, jos sitä on muutettu.

9 artikla

Voimassaoloaika

1. Edellä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon hyväksytyille lajikkeille voidaan myöntää durumvehnän erityistä laatupalkkiota viiden vuoden ajan siitä, kun ne on ensimmäisen kerran otettu luetteloon.

2. Kunkin lajikkeen tukikelpoisuutta voidaan jatkaa viidellä vuodella niiden laatumääritysten tulosten perusteella, jotka laaditaan viisivuotisen tukikelpoisuuskauden toisena ja kolmantena vuonna.

10 artikla

Siirtymätoimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on julkaistava durumvehnän erityiseen laatupalkkioon vuodeksi 2005 tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo talvilajikkeiden osalta viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2004 ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava 1 kohdassa tarkoitettu luettelo poistamalla kansalliseen lajikeluetteloon merkittyjen lajikkeiden luettelosta ne lajikkeet, joita ei ole varmennettu vuosina 2003 ja 2004, sekä ne lajikkeet, jotka eivät täytä vähintään kahta seuraavista parametreista:

a) valkuaispitoisuus vähintään 11,5 prosenttia;

b) ominaispaino vähintään 78 kilogrammaa hehtolitralta tai tuhannen jyvän paino vähintään 42 grammaa;

c) läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien osuus enintään 27 prosenttia;

d) gluteenipitoisuus vähintään 10 prosenttia.

3. Palkkioon vuosina 2005 ja 2006 oikeutettujen lajikkeiden luettelo voi sisältää lajikkeita, jotka kuuluvat jonkin toisen jäsenvaltion valittujen lajikkeiden luetteloon kyseisen toisen jäsenvaltion toteuttamien laatumääritysten tulosten perusteella.

▼M2

4. Jäsenvaltiot voivat päättää, että durumvehnän erityiseen laatupalkkioon vuodeksi 2006 tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo vahvistetaan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen talvilajikkeiden osalta viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2005 ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005.

▼B







3 LUKU

VALKUAISKASVIPALKKIO

11 artikla

Vilja- ja valkuaiskasvien seoskasvustot

Alueilla, joilla valkuaiskasveja kylvetään perinteisesti yhdessä viljojen kanssa, valkuaiskasvipalkkio maksetaan hakijan pyynnöstä sillä edellytyksellä, että hakija todistaa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla, että valkuaiskasvit ovat tässä seoksessa vallitsevana. Kyseisille pinta-aloille ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädettyä peltokasvien erityistä aluetukea.







4 LUKU

RIISIN LAJIKOHTAINEN TUKI

12 artikla

Kylvöpäivät

Jotta riisin lajikohtaista tukea voitaisiin myöntää, ilmoitetut viljelyalat on kylvettävä viimeistään

a) kyseistä satokautta edeltävänä 30 päivänä kesäkuuta Espanjassa ja Portugalissa;

b) 31 päivänä toukokuuta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 80 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa muissa tuottajajäsenvaltioissa.

Ranskan Guyanassa viljelyalat on kuitenkin kylvettävä kummankin kylvöjakson osalta viimeistään niitä edeltävänä 31 päivänä joulukuuta ja 30 päivänä kesäkuuta, ja riisin lajikohtaista tukea myönnetään kumpanakin kylvöjaksona keskimäärin kylvetyn alan perusteella.

13 artikla

Vähennyskerroin

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 82 artiklassa tarkoitettu riisin lajikohtaiseen tukeen sovellettava vähennyskerroin lasketaan tämän asetuksen liitteen II mukaisesti.

14 artikla

Ilmoitukset

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 3 artiklan mukaisesti seuraavat tiedot:

a) viimeistään 15 päivänä syyskuuta i) luettelo kansalliseen lajikeluetteloon merkityistä lajikkeista, jotka on luokiteltu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1785/2003 ( 27 ) liitteessä I olevassa 2 kohdassa määriteltyjen perusteiden mukaan; ii) kylvöalat, joiden osalta on jätetty riisin lajikohtaista tukea koskevat hakemukset, riisilajikkeiden, perusalojen ja osaperusalojen mukaisesti jaoteltuina, tämän asetuksen liitteessä III olevan A osan taulukon mukaisesti;

b) viimeistään 31 päivänä lokakuuta niihin kylvöaloihin liittyvät muutokset, joiden osalta riisin lajikohtaista tukea koskevat hakemukset on jätetty ja jotka on annettu tiedoksi a alakohdan mukaisesti ja liitteessä III olevassa B osassa vahvistettua mallia käyttäen;

c) viimeistään 31 päivänä heinäkuuta niitä kylvöaloja koskevat tiedot, joista riisin lajikohtainen tuki on tosiasiallisesti maksettu kuluneelta markkinointivuodelta, liitteessä II määritellyn laskentamenetelmän mukaisesti ja liitteessä III olevassa C osassa vahvistettua mallia käyttäen.

2. Ranskan Guyanan osalta kylvöaloja koskevat tiedot on toimitettava kumpanakin kylvöjaksona keskimäärin kylvetyn alan perusteella.

3. Jäsenvaltiot voivat tarkistaa vuosittain perusalansa tai -alojensa alajakoa osa-aloihin sekä puolueettomia perusteita, joihin alajaot perustuvat. Niiden on toimitettava tiedot komissiolle viimeistään kyseistä satokautta edeltävänä 15 päivänä toukokuuta.







5 LUKU

PÄHKINÖIDEN PINTA-ALATUKI

15 artikla

Edellytykset yhteisön tuen saamiseksi

1. Tässä luvussa tarhalla tarkoitetaan yhdenmukaista ja yhtenäistä pähkinäpuiden istutusalaa, jonka sisällä ei ole muita viljelyksiä tai viljelmiä ja joka on maantieteellisesti yhtenäinen. Yksittäisiä pähkinäpuita tai pelkkää pähkinäpuuriviä tien tai toisen viljelyksen reunalla ei pidetä tarhana.

▼M2

Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, ja rajoittamatta 4 kohdan säännöksiä, jäsenvaltiot voivat sallia muiden kuin pähkinäpuiden kasvatuksen tarhassa edellyttäen, että niiden määrä on enintään 10 prosenttia mainitun artiklan 3 kohdassa vahvistetusta puiden vähimmäismäärästä tai kyseessä olevaan tarhaan hehtaaria kohden tosiasiallisesti istutettujen pähkinäpuiden määrästä, jäsenvaltion valinnan mukaan. Jäsenvaltiot voivat tämän lisäksi sallia kastanjapuiden kasvatuksen tarhassa, jos 3 kohdassa vahvistettua puiden lukumäärää noudatetaan tukikelpoisten pähkinäpuiden osalta.

▼B

2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädettyä pinta-alatukea voidaan myöntää ainoastaan pähkinöitä tuottaville tarhoille, jotka täyttävät tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetyt edellytykset asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan mukaisesti vahvistettuna päivänä.

Kun kyseessä on tarha, jossa viljellään erityyppisiä pähkinöitä, ja kun tuki on eriytetty tuotteiden mukaan, sovelletaan enemmistönä olevan pähkinätyypin osalta määriteltyjä tukikelpoisuusedellytyksiä ja tukitasoa.

3. Tarhojen palstakoon on oltava vähintään 0,10 hehtaaria.

Pähkinäpuiden lukumäärän tarhassa on hehtaaria kohti oltava vähintään

i) 125 hasselpähkinöiden osalta;

ii) 50 manteleiden osalta;

iii) 50 saksanpähkinöiden osalta;

iv) 50 pistaasipähkinöiden osalta;

v) 30 johanneksenleivän osalta.

4. Jäsenvaltiot voivat puolueettomien perusteiden mukaisesti vahvistaa vähimmäispalstakoon ja puutiheyden 3 kohdassa säädettyä korkeammiksi kyseessä olevien alueiden ja tuotantoalojen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi.

16 artikla

Edellytykset kansallisen tuen saamiseksi

Edellä olevaa 15 artiklaa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 87 artiklassa säädettyyn kansalliseen tukeen.

Jäsenvaltio voi vahvistaa muita tukikelpoisuusperusteita edellyttäen, että kyseiset perusteet ovat johdonmukaisia tukijärjestelmän ympäristöön, maaseutuun, yhteiskuntaan ja talouteen kohdistuvien tavoitteiden kanssa eivätkä johda tuottajien väliseen syrjintään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 87 artiklan soveltamista. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tarpeelliset järjestelyt sen valvomiseksi, että viljelijät noudattavat tukikelpoisuusperusteita.

17 artikla

Ilmoitukset

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle joka tapauksessa ennen jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan mukaisesti hakemuksen jättämiselle vahvistamaa päivämäärää ja viimeistään

a) 31 päivänä maaliskuuta 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut korkeammat tasot ja perusteet sekä 16 artiklassa tarkoitetut lisäperusteet;

b) 15 päivänä toukokuuta tuotekohtainen pinta-alatuen taso ja/tai muutettu taattu kansallinen ala, jäljempänä ”taattu kansallinen ala”, jos jäsenvaltio eriyttää tuen asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

2. Komissiolle 1 kohdan mukaisesti toimitettavia tietoja koskevaa muutosta sovelletaan seuraavaan vuoteen, ja kyseisen jäsenvaltion on toimitettava kyseinen muutos ja sen perusteena olevat puolueettomat perusteet tiedoksi komissiolle viipymättä.

18 artikla

Siirtymätoimenpiteet

1. Jäsenvaltiot voivat määritellä, voidaanko asetuksen (EY) N:o 1782/2003 86 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut parannussuunnitelmat keskeyttää ennen niiden suunniteltua voimassaolon päättymistä ja millä edellytyksin, ja voidaanko mainitun asetuksen IV osaston 4 luvussa säädettyä järjestelmää soveltaa kyseisiin pinta-aloihin.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä vahvistaessaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että

a) suunnitelmaa ei keskeytetä ennen vuotuisen jakson täydellistä loppuun saattamista;

b) suunnitelman alkuperäiset tavoitteet on saavutettu jäsenvaltiota tyydyttävällä tavalla.







6 LUKU

TÄRKKELYSPERUNAN TUKI

19 artikla

Tukikelpoisuus

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 93 artiklassa säädettyä tärkkelysperunan tukea myönnetään perunoille, joista on tehty komission asetuksen (EY) N:o 2236/2003 ( 28 ) 3 artiklassa säädetty viljelysopimus, jollain komission asetuksen (EY) N:o 2235/2003 ( 29 ) liitteessä I kuvatulla menetelmällä määritellyn perunoiden nettopainon ja toimitettujen perunoiden tärkkelyspitoisuuden perusteella mainitun asetuksen liitteessä II vahvistettujen tukimäärien mukaisesti.

Tärkkelysperunoiden tukea ei myönnetä perunoille, joiden tärkkelyspitoisuus on alle 13 prosenttia, paitsi jos sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/2003 5 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa.

20 artikla

Vähimmäishinta

Tärkkelysperunan tukeen sovelletaan vaatimusta, jonka mukaan on esitettävä todisteet siitä, että vähintään asetuksen (EY) N:o 1868/94 4 a artiklassa tarkoitettu hinta on maksettu tehtaalle toimitettuna -vaiheessa asetuksen (EY) N:o 2235/2003 liitteessä II vahvistettujen tukimäärien mukaisesti.

Sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/2003 10 artiklan 2 kohtaa.

21 artikla

Tuen maksaminen

1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklan soveltamista jäsenvaltion, jonka alueella perunatärkkelys valmistettiin, on maksettava tärkkelysperunan tuki viljelijälle, kun kaikki hänen kyseisen markkinointivuoden määränsä on toimitettu perunatärkkelystä tuottavaan yritykseen, neljän kuukauden kuluessa päivästä, jona toimitettiin tämän asetuksen 20 artiklassa tarkoitetut todisteet ja edellyttäen, että tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä on noudatettu.

2. Jäsenvaltiot voivat maksaa ennakkoa markkinointivuoden 1 päivästä joulukuuta alkaen viljelijän kyseisen markkinointivuoden osalta tärkkelystä tuottavaan yritykseen toimittamien tärkkelysperunamäärien eri osien perusteella. Kukin ennakkomaksu myönnetään toimitettujen tärkkelysperunoiden määrälle, josta on esitetty 20 artiklassa tarkoitetut todisteet ja joiden osalta on noudatettu 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä.

▼M3 —————

▼B







7 LUKU

LYPSYLEHMÄPALKKIO JA LISÄTUET

22 artikla

Toiminnan harjoittamatta jättäminen

1. Kun luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on tilakohtainen viitemäärä, ei täytä asetuksen (EY) N:o 1788/2003 5 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä kyseisen vuoden 31 päivänä maaliskuuta päättyvän kahdentoista kuukauden jakson aikana, lypsylehmäpalkkioita ja lisätukea ei makseta kyseisen vuoden osalta, ellei asianomainen henkilö pysty osoittamaan ennen tukihakemuksen määräaikaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että tuotanto on aloitettu.

2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta ylivoimaisen esteen tapauksissa eikä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jotka vaikuttavat tilapäisesti asianomaisten tuottajien tuotantokapasiteettiin ja jotka ovat toimivaltaisen viranomaisen tunnustamia.







8 LUKU

ENERGIAKASVIEN TUKI







1 JAKSO

Määritelmät

23 artikla

Määritelmät

Tässä luvussa tarkoitetaan

a) ’hakijalla’ viljelijää, joka viljelee asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa tarkoitettuja pinta-aloja saadakseen mainitussa artiklassa tarkoitettua tukea;

b) ’ensimmäisellä jalostajalla’ maatalouden raaka-aineiden käyttäjää, joka ryhtyy ensimmäiseen jalostukseen saadakseen yhtä tai useampaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa kohdassa mainituista tuotteista.







2 JAKSO

Sopimus

24 artikla

Raaka-aineen käyttö

1. Kaikkia maatalouden raaka-aineita, sokerijuurikasta lukuun ottamatta, voidaan viljellä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädettyä tukea saavilla pinta-aloilla edellyttäen, että raaka-aineen ensisijainen käyttötarkoitus on jonkin mainitun artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun energiatuotteen valmistus.

Raaka-aineista jalostamalla saatujen energiatuotteiden taloudellisen arvon on oltava suurempi kuin tällaisesta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin tarkoitettujen muiden tuotteiden arvo 39 artiklan 3 kohdassa vahvistetun menetelmän mukaisesti arvioituna.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuista raaka-aineista on tehtävä sopimus asetuksen (EY) N:o 1782/2003 90 artiklan mukaisesti ja tässä jaksossa säädetyin edellytyksin.

3. Hakijoiden on toimitettava korjattu raaka-aine kokonaisuudessaan ensimmäiselle jalostajalle, jonka on otettava se vastaan sekä taattava vastaavan raaka-ainemäärän käyttö yhden tai useamman asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun energiatuotteen valmistukseen yhteisössä.

Jos ensimmäinen jalostaja käyttää tosiasiallisesti korjatun raaka-aineen väli- tai sivutuotteen valmistamiseen, hän voi käyttää vastaavan määrän kyseistä väli- tai sivutuotetta yhden tai useamman ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun lopputuotteen valmistamiseen.

Toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa ensimmäisen jalostajan on ilmoitettava asiasta sille toimivaltaiselle viranomaiselle, jolle vakuus on asetettu. Jos vastaava määrä käytetään muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa raaka-aine on korjattu, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava toisilleen kyseisestä toimesta.

4. Sopimussuhteita sääntelevien kansallisten säännösten mukaisesti ensimmäinen jalostaja voi valtuuttaa kolmannen osapuolen ottamaan vastaan raaka-aineen tukea hakeneelta maanviljelijältä. Valtuutuksen saajan on toimittava jalostajan nimissä ja lukuun, ja jalostaja on yksin vastuussa tässä luvussa säädettyjen velvollisuuksien noudattamisesta.

25 artikla

Poikkeukset

1. Sen estämättä, mitä 24 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa hakijalle luvan

a) käyttää CN-koodiin ex 0602 90 41 kuuluvia lyhyen kasvukauden metsäpuita tai kaikkia korjattuja CN-koodeihin 1201 00 90 , 1205 10 90 , 1205 90 00 , 1206 00 91 ja 1206 00 99 kuuluvia vilja- tai öljykasveja i) polttoaineena maatilansa lämmityksessä, ii) energian tai biopolttoaineiden tuotantoon tilallaan;

b) jalostaa kaikki korjattu raaka-aine maatilallaan CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.

2. Hakijan on 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa

a) annettava 26 artiklassa tarkoitetun sopimuksen korvaava ilmoitus, jossa hän sitoutuu käyttämään tai jalostamaan suoraan mainitussa ilmoituksessa tarkoitetun raaka-aineen; kyseisiin tapauksiin sovelletaan 26—40 artiklaa soveltuvin osin;

b) annettava jäsenvaltion nimeämän laitoksen tai yrityksen punnita kerätty raaka-aine ja otettava käyttöön käytettyä raaka-ainetta sekä jalostuksesta saatuja tuotteita ja sivutuotteita koskeva erillinen kirjanpito; vilja- ja öljykasvien sekä olkien osalta sekä myös, jos kasvi käytetään kokonaisuudessaan, punnituksen sijaan voidaan kuitenkin hyväksyä raaka-aineen tilavuuden määritys.

3. Edellä olevaa 1 kohtaa soveltavien jäsenvaltioiden on toteutettava tarkastustoimenpiteet, joilla voidaan riittävällä tavalla varmistaa raaka-aineen suora käyttö tilalla tai jalostus CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.

4. Edellä olevan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti käytetyt vilja- tai öljykasvit on denaturoitava jäsenvaltion vahvistamalla tavalla. Jäsenvaltiot voivat sallia öljykasvien siementen 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetusta jalostuksesta saatavan öljyn denaturoinnin siementen denaturoinnin sijaan edellyttäen, että denaturointi tapahtuu heti öljyksi jalostamisen jälkeen ja siementen käyttöä koskevat valvontatoimenpiteet otetaan käyttöön.

26 artikla

Sopimus

1. Hakijan on esitettävä tukihakemuksensa tueksi toimivaltaiselle viranomaiselleen itsensä ja ensimmäisen jalostajan välillä tehty sopimus.

2. Hakijan on varmistettava, että sopimuksessa mainitaan seuraavat tiedot:

a) sopimuspuolten nimet ja osoitteet;

b) sopimuksen kesto;

c) kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;

d) kaikki raaka-aineen odotettavissa olevan määrän toimittamiseen sovellettavat edellytykset;

e) sitoumus 24 artiklan 3 kohdassa säädettyjen velvollisuuksien noudattamisesta;

f) raaka-aineen suunnitellut ensisijaiset lopulliset käyttötarkoitukset, joiden on kaikkien oltava 24 artiklan 1 kohdassa ja 39 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisia.

3. Hakijan on varmistettava sopimuksen tekeminen sellaiseen päivämäärään mennessä, että ensimmäinen jalostaja voi antaa hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle jäljennöksen sopimuksesta 34 artiklan 1 kohdassa vahvistettuihin määräaikoihin mennessä.

4. Jäsenvaltiot voivat valvontasyistä edellyttää, että kukin hakija saa tehdä ainoastaan yhden toimitussopimuksen kutakin raaka-ainetta kohti.







3 JAKSO

Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen

27 artikla

Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen

Jos sopimuspuolet muuttavat sopimusta tai irtisanovat sen hakijan tukihakemuksen jättämisen jälkeen, hakija säilyttää oikeuden hakea tukea vain, jos hän ilmoittaa muutoksesta tai irtisanomisesta toimivaltaiselle viranomaiselle tukihakemuksen muutokselle kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistetun määräajan kuluessa, jotta tarvittavat tarkastukset voidaan suorittaa.

28 artikla

Poikkeukselliset olosuhteet

Jos hakija ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, että poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi hän ei voi toimittaa sopimuksessa ilmoitettua raaka-ainetta tai osaa siitä, toimivaltainen viranomainen voi, saatuaan riittävät todisteet näistä poikkeuksellisista olosuhteista, antaa luvan sopimuksen muuttamiseen siinä määrin kuin muutos näyttää olevan perusteltavissa, tai sen irtisanomiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 27 artiklan soveltamista.

Jos sopimuksen muutos johtaa siihen sisältyvän pinta-alan vähenemiseen tai jos sopimus irtisanotaan, hakija menettää sopimuksesta poistettujen pinta-alojen osalta oikeutensa tässä luvussa tarkoitettuun tukeen.

29 artikla

Lopullisten käyttötarkoitusten muutokset

Ensimmäinen jalostaja voi muuttaa 26 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettuja raaka-aineiden suunniteltuja ensisijaisia lopullisia käyttötarkoituksia sen jälkeen, kun sopimuksen mukainen raaka-aine on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle ja 31 artiklan 1 kohdan sekä 34 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt edellytykset on täytetty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 27 artiklan soveltamista.

Lopullisten käyttötarkoitusten muutosten on täytettävä 24 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 39 artiklan 3 kohdassa vahvistetut edellytykset.

Ensimmäisen jalostajan on tehtävä ennakkoilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselleen, jotta tarvittavat tarkastukset voidaan suorittaa.







4 JAKSO

Edustavat sadot ja toimitettavat määrät

30 artikla

Edustavat sadot

Jäsenvaltioiden on asianmukaista menettelyä noudattaen vahvistettava joka vuosi edustavat sadot, jotka on tosiasiallisesti saavutettava, ja ilmoitettava ne asianomaisille hakijoille.

31 artikla

Toimitettavat määrät

1. Hakijan on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen korjatun raaka-aineen kokonaismäärä lajeittain ja vahvistettava sekä toimitetun raaka-aineen määrä että sopimuspuoli, jolle hän on toimittanut tämän raaka-aineen.

2. Määrän, joka hakijan on tosiasiallisesti toimitettava ensimmäiselle jalostajalle, on vastattava vähintään edustavaa satoa.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä poikkeuksellisesti enintään 10 prosentin vajauksen mainitusta edustavasta sadosta.

Jos toimivaltainen viranomainen on antanut luvan sopimuksen muuttamiseen tai irtisanomiseen 28 artiklan mukaisesti, se voi lisäksi vähentää määrää, joka hakijan on tämän kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti toimitettava, siinä määrin kuin se näyttäisi olevan perusteltavissa.







5 JAKSO

Edellytykset tuen maksamiseksi

32 artikla

Tuen maksaminen

1. Hakijalle voidaan maksaa tukea ennen raaka-aineen jalostamista. Tämä tuki maksetaan kuitenkin vasta, kun tässä luvussa toimitettavaksi edellytetty raaka-aineen määrä on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle ja jos

a) 31 artiklan 1 kohdassa säädetty ilmoitus on tehty;

b) jäljennös sopimuksesta on toimitettu ensimmäisen jalostajan toimivaltaiselle viranomaiselle 34 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset on täytetty;

c) toimivaltainen viranomainen on saanut todisteen siitä, että 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vakuus on annettu kokonaisuudessaan;

d) tuen maksamisesta vastaava toimivaltainen viranomainen on tarkistanut kunkin hakemuksen osalta, että 26 artiklassa säädetyt edellytykset on täytetty.

2. Jos kaksivuotisten kasvien osalta sadonkorjuu ja sen seurauksena myös raaka-aineen toimittaminen tapahtuu vasta toisena viljelyvuonna, tukea maksetaan 26 artiklassa tarkoitetun sopimuksen tekemistä seuraavien kahden vuoden ajan, jos toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että

a) tämän artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia on noudatettu ensimmäisestä viljelyvuodesta alkaen;

b) tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä velvollisuuksia sekä 34 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen ilmoittamisvelvollisuutta on noudatettu toisena vuonna.

Ensimmäisenä viljelyvuonna tukea maksetaan ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen on saanut todisteet siitä, että 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vakuus on annettu. Toisena viljelyvuonna ei edellytetä vakuuden antamista tuen maksamiseksi.

3. Pysyvien tai monivuotisten kasvien tapauksessa tuki maksetaan vuosittain sopimuksen tekemisen jälkeen. Edellä 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan soveltuvin osin.







6 JAKSO

Sopimus sekä hakijan ja ensimmäisen jalostajan velvollisuudet

33 artikla

Jalostajien lukumäärä

Energiatuotteiden on oltava enintään toisen jalostajan valmistamia.

34 artikla

Sopimus sekä hakijan ja ensimmäisen jalostajan velvollisuudet

1. Ensimmäisen jalostajan on annettava jäljennös sopimuksesta toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseisen jäsenvaltion vahvistaman aikataulun mukaisesti kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisenä vuonna tehtävän tukihakemuksen viimeiseen jättöpäivään mennessä.

Jos hakija ja ensimmäinen jalostaja muuttavat sopimusta tai irtisanovat sen sopimuksen ennen 27 artiklassa tarkoitettua päivää minä tahansa vuonna, ensimmäisen jalostajan on annettava jäljennös muutetusta tai irtisanotusta sopimuksesta toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseiseen päivään mennessä.

2. Ensimmäisen jalostajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen kyseistä jalostusketjua koskevat tarvittavat tiedot ja erityisesti tiedot niistä hinnoista ja teknisistä jalostuskertoimista, joiden avulla määritellään 40 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen saatavissa olevien lopputuotteiden määrä.

3. Ensimmäisen jalostajan, joka on vastaanottanut hakijan toimittaman raaka-aineen, on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen vastaanotetun raaka-aineen määrä lajeittain eriteltynä, raaka-aineen toimittaneen sopimuspuolen nimi ja osoite sekä toimituspaikka ja viittaus sopimukseen jäsenvaltioiden vahvistamaan määräaikaan mennessä sen varmistamiseksi, että tuki voidaan maksaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklassa vahvistetussa ajassa.

Jos ensimmäisen jalostajan jäsenvaltio on eri kuin se, jossa raaka-aine on viljelty, ensimmäisen jalostajan toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava toimitetun raaka-aineen kokonaismäärä hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle 40 työpäivän kuluessa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta.







7 JAKSO

Vakuudet

35 artikla

Ensimmäisen jalostajan antama vakuus

1. Ensimmäisen jalostajan on annettava toimivaltaiselle viranomaiselleen 2 kohdassa tarkoitettu vakuus kokonaisuudessaan kyseisenä vuonna kyseisessä jäsenvaltiossa tehtävän tukihakemuksen viimeiseen jättöpäivään mennessä.

2. Vakuus on kunkin raaka-aineen osalta 60 euroa hehtaarilta kerrottuna kaikkien sellaisten pinta-alojen summalla, joista on tehty ensimmäisen jalostajan allekirjoittama sopimus ja joita käytetään kyseisen raaka-aineen tuottamiseen.

3. Jos sopimusta muutetaan tai se irtisanotaan 27 tai 28 artiklan mukaisesti, vakuus mukautetaan vastaavasti.

4. Vakuus vapautetaan suhteellisesti kunkin raaka-aineen osalta, jos ensimmäisen jalostajan toimivaltainen viranomainen on saanut todisteet siitä, että kyseisten raaka-aineiden määrät on jalostettu 26 artiklan 2 kohdan f alakohdassa säädettyä vaatimusta noudattaen, ottaen tarvittaessa huomioon mahdolliset 29 artiklan mukaisesti tehdyt muutokset.

36 artikla

Ensisijaiset ja alempiasteiset vaatimukset

1. Seuraavat velvollisuudet ovat komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 ( 30 ) 20 artiklan mukaisia ensisijaisia vaatimuksia:

a) velvollisuus jalostaa raaka-aineet ensisijaisesti sopimuksessa mainituiksi lopputuotteiksi; raaka-aineet on jalostettava sadonkorjuuvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä;

b) velvollisuus liittää tuotteen mukaan T5-valvontakappale tämän asetuksen 37 ja 38 artiklan mukaisesti.

2. Seuraavat ensimmäisen jalostajan velvollisuudet ovat asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan mukaisia alempiasteisia vaatimuksia:

a) velvollisuus ottaa vastaan kaikki hakijan tämän asetuksen 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamat raaka-aineet;

b) velvollisuus antaa jäljennös sopimuksesta tämän asetuksen 34 artiklan 1 kohdan mukaisesti;

c) velvollisuus tehdä tämän asetuksen 34 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaiset ilmoitukset;

d) velvollisuus antaa vakuus tämän asetuksen 35 artiklan 1 kohdan mukaisesti.







8 JAKSO

Toiseen jäsenvaltioon myyntiä, luovutusta tai toimittamista taikka vientiä koskevat asiakirjat

37 artikla

T5-valvontakappale

Jos ensimmäinen jalostaja myy tai luovuttaa 26 artiklassa tarkoitetun sopimuksen kohteena olevia välituotteita toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle toiselle jalostajalle, tuotteen mukana on oltava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 mukaisesti annettu T5-valvontakappale.

T5-valvontakappaleen 104 kohtaan otsikon ”muuta” alle on merkittävä yksi seuraavista maininnoista:

— Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 26 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;

— Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) 1973/2004

— Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 26 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004

— Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 26 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden

— Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 26 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής

— To be used for processing or delivery in accordance with Article 26 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004

— Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 26

— À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 26 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission

— Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 26 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione

— Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 26. panta nosacījumiem

— Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 26 straipsnio nuostatas

— A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó

— Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 26 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie

— Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 26 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004

— A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 26 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão

— Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 26 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004

— Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 26 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004

— Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 26 artiklan mukaisesti

— Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 26 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.

38 artikla

T5-valvontakappaleen vaihtoehtoiset todisteet

Seuraavat asiakirjat voidaan hyväksyä T5-valvontakappaleen vaihtoehtoisina todisteina, kun T5-valvontakappaletta ei ensimmäisestä jalostajasta riippumattomien olosuhteiden vuoksi palauteta sen jäsenvaltion, johon ensimmäinen jalostaja on sijoittautunut, valvonnasta vastaavan elimen lähtötoimipaikkaan kahden kuukauden kuluessa siitä, kun 36 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetty raaka-aineiden jalostamista koskeva määräaika on päättynyt:

a) välituotteiden ostolaskut;

b) toisen jalostajan todistukset siitä, että raaka-aineet on jalostettu lopullisesti asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa tarkoitetuiksi energiatuotteiksi; ja

c) toisen jalostajan oikeaksi todistamat jäljennökset kirjanpitoasiakirjoista, joista käy ilmi, että jalostus on toteutettu.







9 JAKSO

Tarkastukset

39 artikla

Rekisterien pito

1. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on täsmennettävä rekisterit, joita jalostajan on pidettävä, sekä niiden jaksottaisuus, jonka on oltava vähintään kuukausittainen.

Kyseisissä rekistereissä on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) jalostettaviksi ostettujen eri raaka-aineiden määrät;

b) jalostettujen raaka-aineiden määrät sekä niistä saatujen lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden määrät ja lajit;

c) jalostuksesta johtuva hävikki;

d) hävitetyt määrät ja perustelut hävittämiselle;

e) jalostajan myymien tai luovuttamien tuotteiden määrät ja lajit sekä niistä saadut hinnat;

f) tarvittaessa myöhempien jalostajien nimet ja osoitteet.

2. Ensimmäisen jalostajan toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että esitetty sopimus noudattaa 24 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä. Jos näitä edellytyksiä ei ole noudatettu, siitä on ilmoitettava hakijan toimivaltaiselle viranomaiselle.

3. Edellä 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden taloudellisen arvon laskemiseksi asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on verrattava 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella kaikkien energiatuotteiden yhteenlaskettua arvoa samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon. Tuotteen arvo saadaan kertomalla sen määrä edellisen markkinointivuoden aikana kirjattujen vapaasti tehtaalla -hintojen keskiarvolla. Jos näitä hintoja ei ole käytettävissä, toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä asianomaiset hinnat erityisesti 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.

40 artikla

Jalostajien tiloissa tehtävät tarkastukset

1. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa jalostukset on toteutettu, on tarkastettava 24 artiklan 1 kohdan säännösten noudattaminen vähintään 25 prosentilta niiden alueelle sijoittautuneita jalostajia heidän tiloissaan riskianalyysin perusteella. Kyseisiin tarkastuksiin on sisällyttävä vähintään

a) kaikkien energiatuotteiden yhteenlasketun arvon vertaaminen samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon;

b) jalostajan tuotantojärjestelmän analyysi, johon kuuluu fyysisiä tarkastuksia ja kaupallisten asiakirjojen tarkastaminen, jotta voidaan jalostajan osalta varmistua raaka-aineiden toimitusten sekä lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden välisestä vastaavuudesta.

Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksessa toimivaltaisen viranomaisen käytettävä erityisesti kyseisten raaka-aineiden jalostuksen teknisiä kertoimia. Jos yhteisön lainsäädännössä on säädetty tällaisista kertoimista vientiä varten, sovelletaan näitä kertoimia. Niiden puuttuessa sovelletaan muita yhteisön lainsäädännössä säädettyjä kertoimia. Kaikissa muissa tapauksissa tarkastuksen on perustuttava jalostusteollisuudessa yleisesti hyväksyttyihin kertoimiin.

2. Edellä 25 artiklassa tarkoitettujen jalostustoimien osalta on tarkastettava 10 prosenttia hakijoista, jotka on valittu riskianalyysin perusteella ottaen huomioon

a) tukien määrä;

b) tukihakemukseen sisältyvien viljelylohkojen lukumäärä ja pinta-ala;

c) muutokset edelliseen vuoteen verrattuna;

d) aikaisempien vuosien tarkastusten yhteydessä tehdyt havainnot;

e) muut parametrit, jotka jäsenvaltiot määrittelevät toimitettujen ilmoitusten edustavuuden perusteella.

3. Jos 2 kohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa ilmenee sääntöjenvastaisuuksia vähintään kolmessa prosentissa tapauksista, toimivaltaisen viranomaisen on kuluvan vuoden aikana tehtävä lisätarkastuksia ja lisättävä niiden viljelijöiden osuutta, joille on seuraavana vuonna tehtävä paikalla tehtäviä tarkastuksia.

4. Jos on säädetty, että tietyt 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten osa-alueet voidaan tehdä otoksen perusteella, kyseisen otoksen on taattava valvonnan luotettava ja edustava taso.

5. Jokaisesta paikalla tehdystä tarkastuksesta on laadittava tarkastajan allekirjoittama tarkastuskertomus, jonka perusteella on mahdollista tutkia tehtyihin tarkastuksiin liittyviä tietoja. Kertomuksessa on ilmoitettava erityisesti

a) tarkastuspäivä;

b) paikalla olleet henkilöt;

c) tarkastettu ajanjakso;

d) käytetyt tarkastustekniikat sekä tarvittaessa viittaus otantamenetelmiin;

e) tarkastuksen tulokset.

41 artikla

Hampun tuotanto

Sovelletaan komission asetuksen (EY) N:o 795/2004 ( 31 ) 29 artiklassa ja asetuksen (EY) N:o 796/2004 33 artiklassa tarkoitettuja hamppuun liittyviä säännöksiä.

42 artikla

Lisätoimenpiteet ja keskinäinen avunanto

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tämän luvun asianmukaisen soveltamisen kannalta tarvittavat lisätoimenpiteet ja avustettava toisiaan tässä luvussa säädettyjen tarkastusten toteuttamiseksi. Jos tässä luvussa ei säädetä soveltuvista vähennyksistä tai ulkopuolelle jättämisistä, jäsenvaltiot voivat soveltaa aiheellisia kansallisia seuraamuksia tuen myöntämismenettelyssä mukana oleviin markkinoiden toimijoihin.

2. Jäsenvaltioiden on tarpeen mukaan tai siinä määrin kuin tämän luvun säännöksissä edellytetään avustettava toisiaan tehokkaiden tarkastusten varmistamiseksi ja toimitettujen asiakirjojen oikeellisuuden sekä vaihdettujen tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi.







10 JAKSO

Energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle jättäminen ja arviointi

43 artikla

Raaka-aineiden jättäminen energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle ja vähimmäisviljelyala

1. Jäsenvaltiot voivat jättää minkä tahansa maatalouden raaka-aineen energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle, jos kyseisten raaka-aineiden vuoksi aiheutuu vaikeuksia valvonnan, kansanterveyden, ympäristön tai rikosoikeuden taikka lopullisten energiatuotteiden määrän vähenemisen suhteen.

2. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäisviljelyalan mille tahansa 24 artiklassa tarkoitetulle raaka-aineelle.

44 artikla

Arviointi

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen sen vuoden loppua seuraavaa 15 päivää lokakuuta, jonka osalta tukea myönnetään, kaikki energiakasvien tuen arviointiin tarvittavat tiedot.

Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä erityisesti

a) pinta-alat kunkin raaka-aineen lajin osalta;

b) kunkin raaka-ainelajin sekä saatujen lopputuotteiden, sivutuotteiden ja rinnakkaistuotteiden määrät sekä niihin käytettyjen raaka-aineiden laji;

c) 25 artiklan mukaisesti toteutetut toimenpiteet;

d) 43 artiklan 1 kohdan mukaisesti energiakasvien tuen ulkopuolelle jätetyt raaka-aineet ja 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut vähimmäisviljelyalat.







9 LUKU

PELTOKASVIEN ERITYINEN ALUETUKI

45 artikla

Kylvöpäivä

Ilmoitettu ala on kylvettävä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädetyn peltokasvien erityisen aluetuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden vahvistamaan päivämäärään mennessä, ja tämä päivämäärä ei saa olla myöhempi kuin 15 päivä kesäkuuta.







10 LUKU

SIEMENTUET

46 artikla

Varmennetut siemenet

Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklaa tukea on myönnettävä direktiiveissä 66/401/ETY, 66/402/ETY ja 2002/57/EY määriteltyjen sellaisten perussiementen ja virallisesti varmennettujen siementen tuotantoon, jotka noudattavat kyseisissä direktiiveissä säädettyjä vaatimuksia ja edellytyksiä tämän asetuksen 47—50 artiklan mukaisesti.

47 artikla

Siementen tuotanto

1. Siemenet on tuotettava

a) joko siemenlaitoksen tai jalostajan ja siementen kasvattajan välisellä lisäyssopimuksella

b) tai suoraan siemenlaitoksen tai jalostajan toimesta; kyseinen tuotanto on todistettava lisäysilmoituksella.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen siemenlaitosten tai jalostajien on oltava jäsenvaltioiden hyväksymiä tai rekisteröimiä. Jäsenvaltion hyväksyntä tai rekisteröinti pätee koko yhteisössä.

3. Siemenlaitoksen tai jalostajan, joka lisää tai lisäännyttää siemeniä jäsenvaltiossa, joka on muu kuin 2 kohdassa tarkoitettu hyväksymis- tai rekisteröimisvaltio, on toimitettava kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille niiden pyynnöstä kaikki tarvittavat tiedot sen valvomiseksi, onko tukeen oikeutta.

48 artikla

Alueellinen tukikelpoisuus

Kukin jäsenvaltio voi myöntää tukea ainoastaan siemenille, jotka on korjattu sen alueella sen kalenterivuoden kuluessa, jona alkaa markkinointivuosi, jolle tuki vahvistettiin.

Tukea on myönnettävä kaikille siementen lisääjille edellytyksin joilla varmistetaan tuensaajien tasapuolinen kohtelu riippumatta siitä, mihin ne ovat sijoittautuneet yhteisössä.

49 artikla

Siementen kaupan pitäminen

Tukea myönnetään vain sillä edellytyksellä, että tuensaaja on pitänyt siemeniä kaupan kylvämistä varten satovuotta seuraavaan 15 päivään kesäkuuta mennessä. ”Kaupan pitämisellä” tarkoitetaan pitämistä saatavilla, varastossa tai myytävänä, tarjoamista myyntiin, myyntiä tai toimittamista kolmannelle osapuolelle.

50 artikla

Cannabis sativa L. -lajikkeet

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklan 4 kohdan mukaiseen tukeen oikeutettuja Cannabis sativa L. -lajikkeita ovat asetuksen (EY) N:o 796/2004 liitteessä II luetellut lajikkeet.







11 LUKU

PELTOKASVIEN PINTA-ALATUKI







1 JAKSO

Peltokasvien pinta-alatuen tukikelpoisuuden yleiset edellytykset

51 artikla

Tukikelpoiset alueet

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 10 luvun soveltamiseksi

a) ”pysyvillä laitumilla” tarkoitetaan komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja pysyviä laitumia;

b) ”pysyvillä kasveilla” tarkoitetaan komission asetuksen (EY) N:o 795/2004 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja pysyviä kasveja.

2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan ensimmäisen kohdan soveltamiseksi pysyvästi laitumena olevan maan on vuonna 2003 oltava

a) maata, jonka viljelijä on vuotta 2003 koskevassa tukihakemuksessaan ilmoittanut olevan pysyvänä laitumena, ja

b) maata, jota viljelijä ei ole ilmoittanut vuotta 2003 koskevassa tukihakemuksessaan, paitsi jos voidaan osoittaa, että maa ei ollut pysyvänä laitumena vuonna 2003.

3. Jäsenvaltiot voivat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan toisen kohdan mukaisesti poiketa kyseisen artiklan ensimmäisestä kohdasta ainoastaan seuraavin edellytyksin:

a) jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä rakenneuudistusohjelmaan kuuluvilla aloilla, jotka on määritelty viranomaisten määräämäksi maatilan rakenteen ja/tai tukikelpoisen pinta-alan muutokseksi, jotta voidaan estää peltokasvien tukeen oikeutetun kokonaisalan huomattava kasvu; se voidaan tehdä erityisesti päättämällä, että aiemmin tukikelpoisia pinta-aloja ei enää pidetä tukikelpoisina; jäsenvaltioiden hiljattain rakenneuudistusohjelmassa tukikelpoisiksi ilmoittamat alat saavat ylittää enintään viidellä prosentilla uusien ei-tukikelpoisiksi ilmoitettujen alojen määrän;

b) jos muodossa tai toisessa tapahtuva julkinen interventio johtaa siihen, että voidakseen jatkaa tavanomaista maataloustoimintaansa viljelijä kesannoi maa-alan, jota ei aiemmin ole pidetty tukikelpoisena, ja kyseisen intervention seurauksena alun perin tukikelpoinen maa-ala menettää tukikelpoisuutensa, jäsenvaltio voi joko väliaikaisesti tai pysyvästi lisätä tukikelpoisen viljelymaansa kokonaispinta-alaa enintään 0,1 prosenttia jäsenvaltion perusalan kokonaismäärästä;

c) jos viljelijät pystyvät perustelemaan asianmukaisesti ja objektiivisesti syyt tilansa ei-tukikelpoisen maa-alan vaihtamiseen tukikelpoiseen maa-alaan, jäsenvaltioiden on tarkistettava, ettei ole muita päteviä perusteita, joiden perusteella esitettyä vaihtoa on vastustettava, erityisesti ympäristövaarojen takia, ja niiden on osoitettava komissiolle jätetyssä suunnitelmassa, että tukeen oikeutettujen alojen kokonaismäärä pysyy muuttumattomana; vaihdot eivät missään tapauksessa saa johtaa tilan tukikelpoisen viljelymaan kokonaispinta-alan kasvuun; jäsenvaltioiden on säädettävä järjestelmästä tällaisten vaihtojen ennakolta ilmoittamiseksi ja hyväksymiseksi.

52 artikla

Tuen maksamisen edellytykset

Rajoittamatta 2 artiklan soveltamista peltokasvien pinta-alatukea myönnetään ainoastaan aloista

a) jotka sijaitsevat ilmasto-olojen ja maatalouden harjoittamisen kannalta peltokasvinviljelyyn soveltuvilla alueilla; jäsenvaltiot voivat määrätä, ettei tietty alue sovellu tiettyjen peltokasvien viljelyyn;

b) joilla viljelyä pidetään yllä vähintään tavanomaisissa kasvuolosuhteissa tapahtuvan kukinnan alkuun asti.

Durumvehnän viljelyä on lisäksi pidettävä yllä paikallisten vaatimusten mukaisesti vähintään sen vuoden 30 päivään kesäkuuta, jonka osalta tukea myönnetään, jollei satoa korjata täysin kypsyneenä ennen kyseistä päivää.

53 artikla

Alueellisen tuen määrä

1. Jos peltokasvien pinta-alatukeen oikeutetut tuottajan alat sijaitsevat useilla tuotantoalueilla, maksettavan tuen määrä määritetään jokaisen hakemukseen sisältyvän alan sijainnin mukaan.

2. Jäsenvaltioilla, jotka soveltavat erillistä käsittelyä maissille alueella, jolla maissi on tarkoitettu erityisesti säilörehuksi, on oikeus soveltaa kyseisen alueen rehuviljan satoa kaikkiin kyseisen alueen maissipinta-aloihin.







2 JAKSO

Tiettyjä peltokasveja koskevat erityissäännökset

54 artikla

Nurmisäilörehu

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ”nurmisäilörehulla” tarkoitetaan pääasiassa nurmisiemenillä kylvettyä viljelyalaa, jonka sato korjataan vähintään kerran vuodessa tuoreena sen säilömiseksi suljetussa tilassa anaerobisella käymisellä.

Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, jotka on otettu varmennettujen nurmisiementen tuotantoon kyseisenä markkinointivuonna direktiivin 66/401/ETY mukaisesti.

2. Tämän luvun säännöksiä sovelletaan nurmisäilörehuun, lukuun ottamatta 52 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitettua kukintaan liittyvää edellytystä.

3. Nurmisäilörehun pinta-alatukeen ovat oikeutettuja niiden jäsenvaltioiden viljelijät, joissa säädetään erityisestä nurmisäilörehualasta liitteen IV mukaisesti.

55 artikla

Durumvehnä

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklassa säädetyn durumvehnän lisäkorvauksen ja erityistuen tukihakemukset ovat päteviä ainoastaan, jos

a) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 101 artiklassa tarkoitettu pinta-alatuen hakemus jätetään samalta hehtaarimäärältä durumvehnää;

b) käytetään vähimmäismäärä direktiivin 66/402/ETY mukaisesti varmennettuja siemeniä.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava ja ilmoitettava viljelijöille ennen sitä vuotta edeltävää 1 päivää lokakuuta, jolta tukea haetaan, varmennettujen siementen vähimmäismäärä, joka on käytettävä kyseisen jäsenvaltion viljelykäytäntöjen mukaisesti.

56 artikla

Kuiduntuotantoon tarkoitettu pellava ja hamppu

1. Kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatukea myönnetään seuraavin edellytyksin:

a) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 106 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun sopimuksen tai sitoumuksen jäljennös on toimitettu viimeistään sen vuoden 15 päivänä syyskuuta, jolle tukea myönnetään, tai viimeistään jäsenvaltion vahvistamana aiempana päivänä;

b) seuraavien siemenlajikkeiden käyttö: ▼M1 ————— ▼B ii) kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun osalta asetuksen (EY) N:o 796/2004 liitteessä II sen vuoden 15 päivänä toukokuuta olevat lajikkeet, jolle tukea myönnetään; lajikkeiden on oltava direktiivin 2002/57/EY ( 32 ) mukaisesti varmennettuja.

2. Pinta-alatuen myöntämiseksi kuiduntuotantoon tarkoitetulle hampulle jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäiskylvömäärän, joka on yhdenmukainen hyvän hampunviljelykäytännön kanssa.

57 artikla

Kylvöpäivä

Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 109 artiklassa säädetään, jäsenvaltiot voivat siirtää tämän asetuksen liitteessä VIII tarkoitettujen kasvien kylvön määräpäivää enintään 15 päivään kesäkuuta kyseisten jäsenvaltioiden määrittämillä, mainitussa liitteessä täsmennetyillä erityisillä alueilla.







3 JAKSO

Perusalat, viitesadot ja enimmäismäärät

58 artikla

Kastellut ja kastelemattomat alat

1. Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 103 artiklassa tarkoitetuissa aluejakosuunnitelmissa määrätään satojen erittelemisestä kastelluille ja kastelemattomille viljelyaloille, jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt sen määrittelemiseksi, kastellaanko alaa kyseisen markkinointivuoden aikana. Niissä on vahvistettava erityisesti

a) luettelo peltokasveista, joille voidaan myöntää pinta-alatukea kastelluilta aloilta saadun sadon mukaan;

b) kuvaus kasteluvälineistä, jotka viljelijällä on oltava käytössä; välineiden on oltava oikeassa suhteessa asianomaisiin kasteltaviin aloihin ja niiden on mahdollistettava riittävä veden saanti kasvin tavanomaisen kehityksen varmistamiseksi sen kasvukaudella;

c) huomioon otettava kastelukausi.

2. Edellä olevan 1 kohdan säännöksiä ei sovelleta Espanjan regadío-tuotantoalueilla eikä muilla alueilla silloin kun kastelu liittyy perinteisesti viljelylohkoihin, jolloin ne voidaan erottaa ja luetella.

59 artikla

Perusalan ylitys

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan mukaisten alueellisten perusalojen ylitysten määrittämiseksi kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon

a) tämän asetuksen IV liitteessä vahvistettu alueellinen perusala;

b) kunkin peltokasvin osalta jätettyjen pinta-alatuen hakemusten alojen summa, velvoitekesannointi mukaan luettuna, jos sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa.

Vapaaehtoista kesannointia sovelletaan muuhun kuin kasteltuun alaan, muuhun kuin maissin alaan ja/tai muuhun kuin nurmisäiliörehun alaan.

2. Määritettäessä niiden alojen kokonaismäärää, joista on jätetty tukihakemuksia, ei oteta huomioon aloja eikä niiden osia, jotka hallinnollisissa tarkastuksissa on havaittu selvästi perusteettomiksi.

Hakemuksista otetaan tarvittaessa huomioon ne todelliset alat, jotka on määritetty asetuksen (EY) N:o 1782/2003 23 artiklan soveltamiseksi paikan päällä tehdyissä tarkastuksissa.

3. Niiden pinta-alojen yhteismäärään, joiden osalta on jätetty hakemukset ja jota on mukautettu 2 kohdan mukaisesti, lisätään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvun mukaiset peltokasvien kylvöalat, joita käytetään mainitun asetuksen IV osaston 12 luvun mukaisen hakemuksen perusteena.

4. Perusalan ylittymisen määrä vahvistetaan liitteessä VI esitetyn taulukon mukaisesti.

60 artikla

Durumvehnän enimmäispinta-alan ylitys

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan 1 kohdassa säädettyyn pinta-alatuen lisäkorvaukseen oikeutetun durumvehnän enimmäispinta-alan ylityksen toteamiseksi jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon niiden pinta-alojen yhteismäärä, joille haetaan durumvehnän pinta-alatuen lisäkorvausta, mukautettuna tämän asetuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja tarvittaessa vähennettynä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan mukaisesti.

2. Edellä olevan 1 kohdan säännöksiä sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan 3 kohdassa vahvistettuun durumvehnän erityistukeen oikeutetun enimmäispinta-alan mahdollisen ylityksen toteamiseen.

61 artikla

Pinta-alan ylityksen lopullinen määrä ja vähennyskerroin

1. Jos todetaan 59 ja 60 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys, jäsenvaltion on määriteltävä viimeistään kyseisen vuoden 31 päivänä lokakuuta ylityksen lopullinen määrä pyöristettynä kahteen desimaaliin.

2. Näin saatua lopullista määrää käytetään tukikelpoisen alan suhteellisen vähennyksen laskemiseen

a) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 1 kohdan mukaisen peltokasvien pinta-alatuen osalta;

b) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan mukaisen pinta-alatuen lisäkorvauksen ja durumvehnän erityistuen osalta sen jälkeen, kun mainitun asetuksen 102 artiklan 1 kohtaa on sovellettu.

62 artikla

Osaperusalat

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 5 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on määriteltävä seuraavat tekijät ja ilmoitettava niistä komissiolle viimeistään sen vuoden 15 päivänä syyskuuta, jolta pinta-alatukea haetaan

a) jaettava kansallinen perusala;

b) jäsenvaltioiden perusteet, joiden mukaan osaperusalat jaetaan;

c) osaperusalat (lukumäärä, nimitys ja pinta-ala);

d) yksityiskohtaiset säännöt ylittymisissä sovellettavien toimenpiteiden keskittämisestä.

63 artikla

Tukien yhteenlaskettu enimmäismäärä

Tukien yhteenlasketun enimmäismäärän ylityksen ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähennyskertoimen määrittämiseksi jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon mainitun asetuksen 102 artiklan 1 kohdassa ja 105 artiklan 2 kohdassa säädetty tukikelpoisten alojen suhteellinen vähennys.







4 JAKSO

Kesannointi

64 artikla

Määritelmä

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi ”kesannoinnilla” tarkoitetaan pinta-alatukiin oikeutetun alan poistamista viljelykäytöstä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan mukaisesti.

65 artikla

Edellytykset

1. Sovelletaan asetuksen (EY) N:o 795/2004 32 artiklaa.

2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 9 kohdassa säädetään, Malta voi vuosina 2005 ja 2006 asettaa kesannoitujen alojen vähimmäiskokovaatimuksen alle 0,1 hehtaariin ja 10 metrin leveyteen.

66 artikla

Alueellinen jakautuminen

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osastossa tarkoitettujen tukihakemusten on jakauduttava alueellisesti mainitun asetuksen 103 artiklassa tarkoitetun aluejakosuunnitelman mukaisesti.

2. Jokaista tiettyä tuotantoaluetta koskevaa pinta-alatukihakemusta kohti on tehtävä kesannointi-ilmoitus, joka vastaa vähintään samalla tuotantoalueella viljeltyjen hehtaarien määrää.

3. Jäsenvaltio voi säätää 2 kohdasta poikkeamisesta puolueettomien perusteiden mukaisesti.

4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, pinta-alatukihakemusta vastaava velvoitekesanto voidaan toteuttaa kokonaan tai osittain

a) Espanjassa tilan sijaitessa niin kutsutulla secano- tai regadío -tuotantoalueella;

b) muulla tuotantoalueella edellyttäen, että kesannoitavat pinta-alat sijaitsevat viljeltyjen alojen viereisillä tuotantoalueilla.

5. Edellä olevaa 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa kesannoitavaa alaa on mukautettava kyseisten alueiden kesantokorvauksien määrittelyssä käytettyjen satojen eron huomioon ottamiseksi. Tämän kohdan soveltaminen ei saa kuitenkaan johtaa velvoitekesannon hehtaarimäärän alittumiseen.

67 artikla

Palkokasvit

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ”palkokasveilla” tarkoitetaan aloja, joilla viljellään yhtä tai useampaa tämän asetuksen liitteessä VII lueteltua rehupalkokasvilajia. Sekoittaminen viljaan ja/tai nurmisiemeniin on sallittua, jos

a) pinta-alalle kylvetään pääasiassa rehupalkokasveja;

b) satoja ei ole mahdollista korjata erikseen.

Jos rehupalkokasvien kylvämiselle vahvistetaan jäsenvaltioiden vahvistamissa ympäristöön liittyvissä alueellisissa erityisvaatimuksissa enimmäistaso luonnonmukaisen maanviljelyn osalta, a alakohdassa vahvistettu edellytys täyttyy, jos jäsenvaltioiden vahvistamasta enimmäistasosta noudatetaan vähintään 85:tä prosenttia.

2. Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, joille kylvetyt 1 kohdassa tarkoitetut rehupalkokasvit kuuluvat 15 päivän tammikuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1786/2003 ( 33 ) säädettyyn tukijärjestelmään.

68 artikla

Vapaaehtoisesti kesannoidusta alasta maksettava korvaus

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi sovellettaessa mainitun asetuksen 66 artiklaa jäsenvaltioiden on sallittava viljelijöiden kesannoida vähintään 10 prosenttia alasta, jolle on haettu peltokasvien pinta-alatukea ja jota ei käytetä kesannointioikeuksia koskevan korvauksen saamiseksi. Jäsenvaltio voi vahvistaa suurempia prosenttimääriä erityistilanteiden ja viljelymaan riittävän käytön turvaamisen perusteella.

Vapaaehtoisesta kesannoinnista maksettava perusmäärä on 63,00 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2005/2006. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on vahvistettu eri satotasot, kesantokorvaukseen sovelletaan kastelemattomalle maalle vahvistettuja tasoja.

Jäsenvaltioiden on sovellettava kesannoitujen alojen erityistilannetta vastaavia aiheellisia toimenpiteitä, jotta varmistetaan kesannoitujen alojen ylläpitäminen hyvässä kunnossa maanviljelyn ja ympäristön kannalta sekä ympäristön suojeleminen.







5 JAKSO

Ilmoitukset

69 artikla

Ilmoitukset

1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle liitteessä IX esitetyissä taulukoissa luetellut tiedot niissä esitetyssä vakioidussa muodossa tuotantoalueittain, perusaloittain ja koko maan tasolla 3 artiklassa vahvistetun aikataulun mukaisesti.

2. Jos todetaan 59 ja 60 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys, kyseisen jäsenvaltion on vahvistettava ylityksen lopullinen määrä viipymättä ja viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä marraskuuta sekä ilmoitettava siitä komissiolle viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä joulukuuta. Perusalan ylityksen määrän perustana olevat tiedot on ilmoitettava liitteen VI kaavion mukaisesti.

3. Jos ylityksen määrä jaetaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 5 kohdan ja 105 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava tästä jakamisesta komissiolle viimeistään 15 päivänä marraskuuta.

4. Sovellettaessa 63 artiklaa kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava lopullinen vähennyskerroin komissiolle viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä joulukuuta.







12 LUKU

LAMMAS- JA VUOHIPALKKIOT







1 JAKSO

Suorat tuet

70 artikla

Hakemukset ja pitoaika

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osaston 4 luvussa säädetyn yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, jäljempänä ”yhdennetty järjestelmä”, vaatimusten lisäksi viljelijöiden on ilmoitettava uuhi- ja vuohipalkkio- sekä lisäpalkkiohakemuksessaan, pitävätkö he kaupan lampaanmaitotuotteita tai siitä valmistettuja tuotteita sinä vuonna, jolle palkkiota haetaan.

2. Uuhia ja/tai kuttuja pitävien viljelijöiden palkkiohakemukset on jätettävä toimivaltaiselle viranomaiselle ainoastaan yhtenä kyseisen jäsenvaltion vahvistamana ajanjaksona, joka saa alkaa aikaisintaan sen vuoden alkua edeltävänä 1 päivänä marraskuuta, jolle hakemuksia jätetään, ja jonka on päätyttävä viimeistään sen vuoden alkua seuraavana 30 päivänä huhtikuuta, jolle hakemuksia jätetään.

Yhdistynyt kuningaskunta voi kuitenkin vahvistaa Pohjois-Irlannille Ison-Britannian osalta vahvistetusta jättöajasta poikkeavan jättöajan.

3. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 115 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilallapitoaika, jonka kuluessa viljelijä sitoutuu pitämään tilallaan palkkion kohteena olevan määrän uuhia ja/tai kuttuja, jäljempänä ”pitoaika”, on 100 päivää 2 kohdassa tarkoitetun hakemusten viimeisen jättöpäivän jälkeisestä ensimmäisestä päivästä laskettuna.

71 artikla

Vuohipalkkioon oikeutetut pinta-alat

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 113 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut perusteet täyttyvät liitteessä X luetelluilla alueilla.

Jäsenvaltioiden on kuitenkin säännöllisin väliajoin varmistettava, täyttyvätkö kyseiset perusteet kaikilla liitteessä X luetelluilla niiden alueisiin kuuluvilla alueilla. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseisen arvioinnin perusteella komissiolle ennen sitä vuotta edeltävää 31 päivää heinäkuuta, jona muutosta sovelletaan, jos liitettä X on tarpeen muuttaa. Ilmoituksessa on mainittava erityisesti liitteessä X luetellut alueet tai niiden osat, joilla asetuksen (EY) N:o 1782/2003 113 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut perusteet eivät enää täyty, sekä alueet, jotka mahdollisesti täyttävät kyseiset perusteet, mutta jotka eivät vielä sisälly liitteeseen X. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle näiden uusien mahdollisten alueiden osalta ehdotustaan koskevat yksityiskohtaiset perustelut.

72 artikla

Lisäpalkkion ja vuohipalkkion hakeminen

1. Lisäpalkkion tai vuohipalkkion saadakseen viljelijän, jonka tilan maatalousmaasta vähintään 50 prosenttia mutta alle 100 prosenttia sijaitsee asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla, on esitettävä ilmoitus tai ilmoitukset, joista ilmenee hänen maa-alueensa sijainti tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.

2. Viljelijän, joka on velvollinen tekemään vuosittain ilmoituksen kaikesta tilallaan käytössä olevasta maatalousmaasta, on pinta-alatukihakemuksessa, josta säädetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklan 1 kohdassa, mainittava ilmoituksessa ne maatalouskäytössä olevat lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla.

Viljelijän, joka ei ole velvollinen esittämään ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua ilmoitusta, on esitettävä vuosittain erityinen ilmoitus, jossa tapauksen mukaan käytetään yhdennetyn järjestelmän mukaista viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää.

Kyseisessä erityisessä ilmoituksessa on osoitettava kaikkien viljelijän omistamien, vuokraamien tai jonkin järjestelyn perusteella käyttämien maa-alueiden sijainti ja pinta-ala sekä ilmoitettava ne viljelykäytössä olevat lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tämä erityinen ilmoitus sisältyy uuhi- ja/tai vuohipalkkiohakemukseen. Jäsenvaltiot voivat myös edellyttää, että erityinen ilmoitus tehdään maatilan tulotukihakemuksen avulla.

3. Kansallinen toimivaltainen viranomainen voi pyytää esittämään omistuskirjan, vuokrasopimuksen tai viljelijöiden välisen kirjallisen sopimuksen sekä tarvittaessa todistuksen paikalliselta tai alueelliselta viranomaiselta, joka on luovuttanut maatalousmaana käytetyt maa-alueet kyseisen viljelijän käyttöön. Todistuksessa on mainittava tuottajalle myönnetyn maa-alueen pinta-ala sekä lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla.

73 artikla

Siirtolaiduntamista harjoittavat viljelijät

1. Sellaisten viljelijöiden jättämissä palkkiohakemuksissa, joiden tilat sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuilla maantieteellisillä alueilla ja jotka haluavat saada lisäpalkkion, on oltava merkintä

a) paikasta tai paikoista, joissa siirtolaiduntamista harjoitetaan kuluvana vuonna;

b) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta vähintään 90 päivän jaksosta, joka on vahvistettu kuluvalle vuodelle.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viljelijöiden palkkiohakemuksiin on liitettävä asiakirjat, joilla todistetaan, että siirtolaiduntamista on tosiasiallisesti harjoitettu kahtena edellisenä vuonna, jollei ylivoimaisesta esteestä tai asianmukaisesti perustelluista, karjaan vaikuttaneista luonnonolosuhteista muuta johdu, ja erityisesti siirtolaiduntamispaikan paikallisen tai alueellisen viranomaisen antama todistus, jolla osoitetaan, että siirtolaiduntamista on harjoitettu vähintään 90 peräkkäisenä päivänä.

Hakemusten hallinnollisen valvonnan yhteydessä jäsenvaltioiden on varmistettava, että palkkiohakemuksessa ilmoitettu siirtolaiduntamispaikka sijaitsee tosiasiallisesti jollakin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla alueella.

74 artikla

Tukikelpoisuus

1. Palkkiot maksetaan viljelijälle tämän 70 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun pitoajan aikana tilallaan pitämien uuhien ja/tai kuttujen määrän perusteella.

2. Palkkiokelpoisina pidetään eläimiä, jotka täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 112 artiklassa tarkoitetuissa määritelmissä säädetyt edellytykset tilallapitoajan viimeisenä päivänä.

75 artikla

Arvio viljelijöistä, jotka pitävät kaupan lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita

Jäsenvaltioiden on laadittava vuosittain viimeistään pitoajan 30:ntenä päivänä arvio lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita kaupan pitävistä viljelijöistä 70 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen viljelijöiden ilmoitusten perusteella.

Jäsenvaltioiden on otettava arvion laadinnassa huomioon tehtyjen tarkastusten tulokset ja kaikki muut toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä olevat tietolähteet ja erityisesti jalostajilta tai jakelijoilta saadut tiedot viljelijöiden kaupan pitämästä lampaanmaidosta ja lampaanmaitotuotteista.

76 artikla

Tietojen toimittaminen

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedoksi

a) viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta kyseisen vuoden osalta esitettyjä palkkiohakemuksia koskevat tiedot liitteessä XI vahvistettua mallia käyttäen;

b) viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta edellisvuonna maksettujen palkkioiden lukumäärä ja määrä, josta on vähennetty tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 120 artiklassa säädetty tuki, tämän asetuksen liitteessä XII vahvistettua mallia käyttäen;

c) viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä lokakuuta muutokset asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdassa ja tämän asetuksen 73 artiklassa tarkoitettua siirtolaiduntamista harjoittavien maantieteellisten alueiden luetteloon.

Ensimmäisessä alakohdassa edellytetyt tiedot on pyynnöstä annettava lampaan- ja vuohenliha-alan virallisten tilastojen laadinnasta vastaavien kansallisten viranomaisten käyttöön.

2. Jos 1 kohdan mukaisesti edellytetyt tiedot muuttuvat erityisesti tarkastusten, oikaisujen tai aiempien lukujen kehittymisen perusteella, komissiolle on toimitettava muuttuneet tiedot kuukauden kuluessa muutoksesta.







2 JAKSO

Enimmäismäärät, varannot ja siirrot

77 artikla

Ilmaiseksi saadut oikeudet

Asianmukaisesti perusteltuja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta viljelijä, joka on saanut palkkio-oikeuksia ilmaiseksi kansallisesta varannosta, ei saa siirtää tai väliaikaisesti luovuttaa oikeuksiaan oikeuksien saamista seuraavana kolmena vuonna.

78 artikla

Oikeuksien käyttö

1. Viljelijä, jolla on käytettävissään palkkio-oikeuksia, voi käyttää ne itse ja/tai luovuttaa ne väliaikaisesti toiselle viljelijälle.

2. Jos viljelijä ei kunakin vuonna käytä vähintään 4 kohdassa säädettyä prosenttiosuutta palkkio-oikeuksistaan, käyttämättä jätetty osa on siirrettävä kansalliseen varantoon, paitsi seuraavissa tapauksissa:

a) jos viljelijällä on enintään 20 palkkio-oikeutta ja jos tällainen viljelijä ei kahdesta peräkkäisestä kalenterivuodesta kumpanakin käytä vähimmäisprosenttiosuutta oikeuksistaan, ainoastaan jälkimmäisen kalenterivuoden aikana käyttämättä jätetty osa on siirrettävä kansalliseen varantoon;

b) viljelijä osallistuu komission hyväksymään laajaperäistämisohjelmaan;

c) viljelijä osallistuu komission hyväksymään varhaiseläkeohjelmaan, jossa oikeuksien siirto ja/tai väliaikainen luovutus ei ole pakollista;

d) asianmukaisesti perustellut poikkeukselliset olosuhteet.

3. Väliaikainen luovutus voi koskea ainoastaan kokonaisia vuosia ja vähintään 79 artiklan 1 kohdassa säädettyä eläinten lukumäärää. Väliaikaisten luovutusten kausi saa kestää enintään kolme peräkkäistä vuotta; jokaisen kauden päättyessä viljelijä saa, jollei oikeuksia siirretä, takaisin kaikki oikeutensa, jotka hänen on käytettävä itse vähintään kahden peräkkäisen vuoden aikana. Jos viljelijä ei käytä itse vähintään 4 kohdassa säädettyä prosenttiosuutta oikeuksistaan kumpanakin kahdesta edellä mainitusta vuodesta, jäsenvaltion on, asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta, vuosittain peruutettava ja vietävä käyttämättömät oikeudet kansalliseen varantoon.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää komission hyväksymiin varhaiseläkeohjelmiin osallistuville viljelijöille väliaikaisen luovutuksen kokonaiskeston pidennyksestä kyseisten ohjelmien perusteella.

Viljelijät, jotka ovat sitoutuneet osallistumaan laajaperäistämisohjelmaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 ( 34 ) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimenpiteen mukaisesti tai asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22 ja 23 artiklan mukaisesti, eivät saa sitoumuksensa kestäessä siirtää ja/tai luovuttaa väliaikaisesti oikeuksiaan. Tätä kieltoa ei kuitenkaan sovelleta silloin, kun ohjelmassa sallitaan oikeuksien siirto ja/tai väliaikainen luovutus sellaisille viljelijöille, joiden osallistuminen muihin kuin tässä alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin edellyttää oikeuksien saamista.

4. Palkkio-oikeuksista on käytettävä vähintään 70 prosenttia.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin nostaa tätä prosenttiosuutta 100 prosenttiin. Niiden on ilmoitettava ennakolta komissiolle prosenttiosuus, jota ne aikovat soveltaa.

79 artikla

Oikeuksien siirto ja väliaikainen luovutus

1. Jäsenvaltiot voivat tuotantorakenteensa perusteella vahvistaa niiden palkkio-oikeuksien vähimmäismäärän, jotka voidaan siirtää osittain ilman tilan siirtoa. Tämä vähimmäismäärä saa olla enintään kymmenen palkkio-oikeutta.

2. Palkkio-oikeuksien siirto ja väliaikainen luovutus on pätevä vasta, kun oikeudet siirtävä ja/tai väliaikaisesti luovuttava viljelijä ja oikeudet vastaanottava viljelijä ovat ilmoittaneet siitä jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.

Tällainen ilmoitus on tehtävä jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa viimeistään sinä päivänä, jona palkkioiden hakukausi päättyy kyseisessä jäsenvaltiossa, niitä tapauksia lukuun ottamatta, joissa oikeudet siirretään perintönä. Tällaisissa tapauksissa oikeudet vastaanottavan viljelijän on pystyttävä esittämään asianmukaiset oikeudelliset asiakirjat sen osoittamiseksi, että hänellä on oikeus kuolleen viljelijän jäämistöön.

3. Tilaa siirtämättä toteutetun siirron osalta kansalliseen varantoon korvauksetta luovutettujen oikeuksien lukumäärä ei voi olla pienempi kuin yksi.

80 artikla

Viljelijäkohtaisen enimmäismäärän muuttaminen

Jos oikeudet siirretään tai luovutetaan väliaikaisesti, jäsenvaltioiden on määritettävä uusi viljelijäkohtainen enimmäismäärä ja annettava asianomaisten viljelijöiden palkkio-oikeuksien määrä näille tiedoksi viimeistään 60 päivän kuluessa viljelijän palkkiohakemuksen jättöajan viimeisestä päivästä.

Ensimmäistä kohtaa ei sovelleta, jos oikeudet siirretään perintönä 79 artiklan 2 kohdan edellytysten mukaisesti.

81 artikla

Viljelijät, jotka eivät omista käyttämäänsä maata

Viljelijä, joka käyttää ainoastaan yleisiä tai yhteisiä maita ja joka päättää olla jatkamatta näiden maiden käyttämistä laiduntamiseen ja siirtää kaikki oikeutensa toiselle viljelijälle, on rinnastettava viljelijään, joka myy tai siirtää tilansa. Kaikissa muissa tapauksissa häntä pidetään viljelijänä, joka siirtää ainoastaan palkkio-oikeutensa.

82 artikla

Siirto kansallisen varannon kautta

Jos jäsenvaltio säätää, että oikeuksien siirto on tehtävä kansallisen varannon kautta, sen on sovellettava tässä luvussa säädettyjä säännöksiä vastaavia kansallisia säännöksiä. Lisäksi tällöin

a) jäsenvaltiot voivat säätää, että väliaikainen luovutus tehdään kansallisen varannon kautta;

b) a alakohdan mukaisen palkkio-oikeuksien siirron tai väliaikaisen luovutuksen yhteydessä varantoon siirto tulee voimaan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten annettua oikeudet siirtävälle ja/tai luovuttavalle viljelijälle ilmoituksen, ja siirto varannosta toiselle viljelijälle tulee voimaan näiden viranomaisten annettua tälle viljelijälle ilmoituksen.

Lisäksi ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuilla kansallisilla säännöksillä on varmistettava, että jäsenvaltio maksaa suoraan viljelijöiden kesken siirrettävää maksua vastaavan maksun ottaen erityisesti huomioon kyseisen jäsenvaltion tuotannon kehityksen, kun kyseessä on muu kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 117 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu oikeuksien osa. Kyseinen maksu vastaa vastaavat oikeudet kansallisesta varannosta saavalta viljelijältä vaadittavaa maksua.

83 artikla

Viljelijäkohtaisten enimmäismäärien laskeminen

Palkkio-oikeuksien viljelijäkohtaisia enimmäismääriä aluksi laskettaessa ja myöhemmin muutettaessa ainoastaan kokonaisluvut otetaan huomioon.

Jos laskutoimituksen lopullinen tulos on muu kuin kokonaisluku, tulos pyöristetään lähimpään kokonaislukuun. Jos laskutoimituksen tulos on kuitenkin täsmälleen kahden kokonaisluvun välissä, otetaan huomioon suurempi kokonaisluku.

84 artikla

Tietojen toimittaminen

1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä maaliskuuta 2005 asetuksen (EY) N:o 1782/2003 117 artiklan 2 kohdan mukaisesti kansalliseen varantoon luovutettava siirrettyjen palkkio-oikeuksien osa ja tarvittaessa mainitun asetuksen 117 artiklan 3 kohdan mukaisesti toteutetut toimenpiteet sekä mahdolliset muutokset ennen kunkin vuoden 1 päivää tammikuuta.

2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava liitteissä XIII ja XIV olevaa taulukkoa käyttäen komissiolle viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä huhtikuuta

a) edeltävän vuoden aikana ilman tilan siirtoa tehtyjen oikeuksien siirtojen johdosta kansalliseen varantoon korvauksetta siirrettyjen palkkio-oikeuksien määrä;

b) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 118 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen käyttämättömien palkkio-oikeuksien määrä, jotka on siirretty kansalliseen varantoon edeltävän vuoden aikana;

c) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 118 artiklan 3 kohdan mukaisesti edeltävän vuoden aikana annettujen oikeuksien määrä;

d) epäsuotuisten alueiden viljelijöille kansallisesta varannosta edellisenä vuonna myönnettyjen palkkio-oikeuksien määrä;

e) oikeuksien siirtoon ja palkkiohakemuksiin liittyvien ajanjaksojen ja määräaikojen päivämäärät.







3 JAKSO

Lisätuet

85 artikla

Lisätuet

Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa, on ilmoitettava komissiolle mainitun asetuksen 119 artiklassa säädettyjen lisätukien myöntämistä koskevista kansallisista järjestelyistään. Tarvittaessa näihin tietoihin on sisällyttävä erityisesti seuraavat seikat:

a) eläinkohtaisten tukien osalta i) ohjeelliset määrät eläintä kohti ja tuen myöntämiseen liittyvät järjestelyt, ii) alustava ennuste kokonaismenoista ja asianomaisten eläinten määrästä, iii) erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset, iv) muut tiedot soveltamista koskevista säännöistä;

b) tarvittaessa pinta-alatukien osalta i) alueellisten perusalojen laskeminen, ii) alustavat hehtaarikohtaiset määrät, iii) alustava ennuste kokonaismenoista ja hehtaarien kokonaismäärästä, iv) muut tiedot soveltamista koskevista säännöistä;

c) yksityiskohtaiset tiedot muista järjestelmistä, joita on otettu käyttöön lisätukien maksamiseksi.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki näiden kansallisten järjestelyjen muutokset kuukauden kuluessa muutoksen tekemisestä.







4 JAKSO

Yleiset säännökset

▼M3 —————

▼B







13 LUKU

NAUDANLIHATUET







1 JAKSO

Erityispalkkio

(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artikla)

87 artikla

Hakemukset

1. Yhdennetyn järjestelmän vaatimusten lisäksi kussakin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklassa tarkoitetussa suorien tukien hakemuksessa on oltava

a) eläinten lukumäärät ikäryhmittäin;

b) viittaukset passeihin tai hallinnollisiin asiakirjoihin, jotka seuraavat hakemusten perusteena olevien eläinten mukana.

2. Hakemuksen voi tehdä ainoastaan eläimistä, jotka ovat 90 artiklassa tarkoitetun pitoajan alkamispäivänä

a) sonnit vähintään seitsemän kuukauden ikäisiä;

b) härät i) vähintään seitsemän ja enintään 19 kuukauden ikäisiä ensimmäisessä ikäryhmässä, ii) vähintään 20 kuukauden ikäisiä toisessa ikäryhmässä.

88 artikla

Palkkion myöntäminen

Eläimistä, joita ei ole hyväksytty erityispalkkiokelpoisiksi joko asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun suhteellisen vähennyksen soveltamisen tai mainitun asetuksen 131 artiklassa tarkoitetun eläintiheyden soveltamisen vuoksi, ei voi enää tehdä hakemusta samassa ikäryhmässä, ja niitä pidetään eläiminä, joista on myönnetty palkkio.

89 artikla

Passit ja hallinnolliset asiakirjat

1. Jos passia ei ole asetuksen (EY) N:o 1760/2000 6 artiklan mukaisilla edellytyksillä käytettävissä, se korvataan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla kansallisella hallinnollisella asiakirjalla.

2. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on huolehdittava, että passilla tai hallinnollisella asiakirjalla voidaan varmistaa yhden ainoan palkkion myöntäminen eläintä ja ikäryhmää kohti. Tätä varten jäsenvaltioiden on annettava toisilleen tarvittavaa apua.

3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1 kohdassa tarkoitettujen kansallisten hallinnollisten asiakirjojen on oltava jossakin seuraavista muodoista:

a) asiakirja, joka seuraa jokaisen yksittäisen eläimen mukana;

b) viljelijän pitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos kyseiset eläimet pysyvät samalla viljelijällä ensimmäisen hakemuksen jättämisestä siihen asti, kun ne saatetaan markkinoille teurastusta varten;

c) keskusviranomaisen ylläpitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos jäsenvaltio tai jäsenvaltion alue, joka käyttää tätä mahdollisuutta, tarkastaa kaikki hakemukseen kuuluvat eläimet paikalla, valvoo näiden eläinten liikkumista sekä merkitsee jokaisen tarkastetun eläimen selvällä merkinnällä, ja viljelijöillä on velvollisuus suostua näihin toimenpiteisiin;

d) keskusviranomaisen ylläpitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta vältetään palkkion myöntäminen kaksi kertaa samasta ikäryhmästä, sekä toimittaa pyynnöstä viipymättä kaikki tiedot jokaista eläintä koskevasta palkkiosta.

4. Jäsenvaltiot, jotka päättävät käyttää yhtä tai useampaa tässä kohdassa säädetyistä mahdollisuuksista, on ilmoitettava siitä komissiolle ajoissa, ja niiden on toimitettava komissiolle asiaankuuluvat täytäntöönpanosäännökset.

Tämän kohdan c alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltion alueina pidetään ainoastaan Isoa-Britanniaa ja Pohjois-Irlantia.

90 artikla

Pitoaika

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu pitoaika on kaksi kuukautta, ja se alkaa hakemuksen jättöpäivää seuraavana päivänä.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää, että viljelijä voi määritellä muun alkamispäivän, jonka alkamisajankohta saa olla enintään kaksi kuukautta hakemuksen jättöpäivästä.

91 artikla

Alueellinen enimmäismäärä

1. Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun suhteellisen vähennyksen tuloksena palkkiokelpoisten eläinten lukumäärä on muu kuin kokonaisluku, desimaaliosasta myönnetään vastaava osuus palkkion yksikkömäärästä. Tätä varten otetaan huomioon ainoastaan ensimmäinen desimaali.

2. Kun jäsenvaltiot päättävät määritellä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 122 artiklan a alakohdan mukaisia eri alueita tai muuttaa alueidensa nykyisiä osia, niiden on ilmoitettava tästä komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta ja täsmennettävä ilmoituksessa kyseisen alueen määrittely sekä sitä koskeva enimmäismäärä. Kaikista myöhemmin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta.

92 artikla

Eläinten tilakohtaiset enimmäismäärät

1. Jos jäsenvaltio päättää muuttaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua 90 eläimen tila- ja ikäryhmäkohtaista enimmäismäärää tai poiketa siitä, sen on ilmoitettava siitä komissiolle ennen asianomaisen kalenterivuoden 1 päivää tammikuuta.

Jos jäsenvaltio lisäksi vahvistaa tilakohtaisen eläinten vähimmäismäärän, jonka alittuessa suhteellista vähennystä ei sovelleta, sen on ilmoitettava siitä komissiolle ennen asianomaisen kalenterivuoden 1 päivää tammikuuta.

2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi kaikista myöhemmin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta.

93 artikla

Palkkion myöntäminen teurastuksen yhteydessä

1. Jäsenvaltiot voivat päättää erityispalkkion myöntämisestä teurastuksen yhteydessä seuraavasti:

a) sonnien osalta yhdelle ikäryhmälle;

b) härkien osalta ensimmäiselle tai toiselle ikäryhmälle tai yhdistämällä kummallekin ikäryhmälle myönnettävät palkkiot.

2. Jäsenvaltioiden, jotka päättävät myöntää erityispalkkion teurastuksen yhteydessä 1 kohdan mukaisesti, on säädettävä, että palkkio myönnetään myös palkkiokelpoisten eläinten toiseen jäsenvaltioon lähettämisen yhteydessä tai vietäessä niitä kolmanteen maahan.

3. Jos jäsenvaltiot päättävät myöntää erityispalkkion teurastuksen yhteydessä 1 kohdan mukaisesti, palkkion myöntämiseksi on sovellettava tämän jakson sekä 120 artiklan ja 121 artiklan 1 ja 2 kohdan säännöksiä soveltuvin osin.

4. Tukihakemuksessa on ilmoitettava 121 artiklan 1 kohdassa säädettyjen tietojen lisäksi, haetaanko tukea sonnista vai härästä, ja tukihakemukseen on liitettävä asiakirja, jossa on 89 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi tarvittavat tiedot. Asiakirjan on oltava jokin seuraavista asiakirjoista jäsenvaltion valinnan mukaan:

a) passi tai yksi kappale passista, jos käytetty passimalli muodostuu useasta kappaleesta;

b) jäljennös passista, jos käytetty passimalli muodostuu yhdestä ainoasta kappaleesta, joka on palautettava toimivaltaiselle viranomaiselle asetuksen (EY) N:o 1760/2000 6 artiklan soveltamista varten; tässä tapauksessa jäsenvaltion on toteutettava toimenpiteet varmistaakseen sen, että jäljennöksen tiedot vastaavat alkuperäisen passin tietoja;

c) kansallinen hallinnollinen asiakirja, jos käytettävissä ei ole asetuksen (EY) N:o 1760/2000 6 artiklassa tarkoitettujen edellytysten mukaista passia.

Jäsenvaltiot voivat pidättäytyä soveltamasta kansallista hallinnollista asiakirjaa. Tällöin niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen estämiseksi, että eläimistä, joilla käydään yhteisön sisäistä kauppaa, myönnettäisiin samassa ikäryhmässä kaksi palkkiota.

Jos asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan b alakohdassa tarkoitetussa tietokannassa on jäsenvaltion edellyttämät tarvittavat tiedot sen varmistamiseksi, että yhtä eläintä ja yhtä ikäryhmää kohti myönnetään ainoastaan yksi palkkio, tukihakemukseen ei tarvitse liittää tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua asiakirjaa.

Poiketen siitä, mitä tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jos jäsenvaltio soveltaa 121 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyä mahdollisuutta, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta viljelijä voi määritellä eläimet, joista hän hakee erityispalkkiota.

5. Sonneista on teurastuksen todistamisen yhteydessä mainittava teuraspaino.

6. Jos eläin lähetetään maasta, sen lähettäminen on todistettava lähettäjän ilmoituksella, johon on merkitty erityisesti eläimen määräjäsenvaltio.

Tällöin tukihakemuksessa on oltava seuraavat tiedot:

a) lähettäjän nimi ja osoite (tai vastaava koodi);

b) eläimen tunnistenumero;

c) vakuutus siitä, että eläin on vähintään yhdeksän kuukauden ikäinen.

Tukihakemukset on jätettävä ennen eläimen asianomaisen jäsenvaltion alueelta poistumista ja todiste lähettämisestä on jätettävä kolmen kuukauden kuluessa eläimen asianomaisen jäsenvaltion alueelta poistumisesta.

94 artikla

Myöntämisjärjestelmän erityispiirteet

1. Poiketen siitä, mitä 90 artiklassa säädetään, palkkio maksetaan viljelijöille, jotka ovat pitäneet eläimiä kahden kuukauden vähimmäispitoajan, jonka päättymisestä teurastuspäivään on kulunut vähemmän kuin yksi kuukausi tai vientipäivään vähemmän kuin kaksi kuukautta.

Härkien osalta palkkion myöntämiseen on sovellettava seuraavia sääntöjä:

a) ensimmäisen ikäryhmän palkkio voidaan maksaa vain, jos viljelijä on pitänyt eläintä vähintään kaksi kuukautta eläimen ollessa vähintään seitsemän kuukauden ja alle 22 kuukauden ikäinen;

b) toisen ikäryhmän palkkio voidaan maksaa vain, jos viljelijä on pitänyt vähintään 20 kuukauden ikäistä eläintä vähintään kaksi kuukautta;

c) palkkio voidaan maksaa molemmista ikäryhmistä yhdessä vain, jos viljelijä on pitänyt eläintä vähintään neljä peräkkäistä kuukautta a ja b alakohdassa tarkoitettujen ikäedellytysten mukaisesti;

d) palkkio maksetaan toisesta ikäryhmästä ainoastaan, jos eläin on lähetetty toisesta jäsenvaltiosta sen saavutettua 19 kuukauden iän.

2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 131 artiklassa säädettyä eläintiheyttä laskettaessa jokainen eläin, jota koskevassa hakemuksessa on yhdistetty kaksi ikäryhmää, otetaan huomioon kahdesti.

3. Teuraspaino on vahvistettava neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1208/81 ( 35 ) 2 artiklassa tarkoitetun ruhon määritelmän perusteella.

Jos ruhon tarjontamuoto poikkeaa kyseisestä määritelmästä, on sovellettava komission asetuksen (ETY) N:o 563/82 ( 36 ) liitteen korjauskertoimia.

Jos eläin teurastetaan teurastamossa, jossa ei sovelleta yhteisön täysikasvuisten naudanruhojen luokitusasteikkoa, jäsenvaltio voi sallia painon vahvistamisen teurastetun eläimen elopainon perusteella. Tällöin teuraspainon katsotaan olevan vähintään 185 kilogrammaa, jos teurastetun eläimen elopaino oli vähintään 340 kilogrammaa.

95 artikla

Tietojen toimittaminen

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 93 artiklan soveltamista ja siihen liittyviä menettelyjä koskevasta päätöksestään tai sen muutoksista ennen asianomaisen kalenterivuoden alkua.







2 JAKSO

Kausiporrastuspalkkio

(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 124 artikla)

96 artikla

Palkkion soveltaminen

Komissio päättää viimeistään kunkin kalenterivuoden 1 päivänä syyskuuta, missä jäsenvaltioissa voidaan myöntää seuraavan kalenterivuoden kausiporrastuspalkkiota.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään sen kalenterivuoden 1 päivänä tammikuuta, jona palkkio myönnetään, jos ne päättävät soveltaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 124 artiklan 3 kohtaa.

97 artikla

Oikeus palkkioon

1. Kausiporrastuspalkkio voidaan myöntää ainoastaan häristä, joista on jo maksettu erityispalkkio tai joista erityispalkkiota pidetään 88 artiklan mukaisesti maksettuna kausiporrastuspalkkiota soveltavassa jäsenvaltiossa ja jotka teurastetaan kausiporrastuspalkkiota soveltavassa jäsenvaltiossa.

2. Kausiporrastuspalkkio voidaan myöntää ainoastaan viljelijälle, joka piti eläintä viimeksi ennen teurastusta.

98 artikla

Hakemukset

1. Viljelijän on jätettävä hakemus sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka alueella hänen tilansa sijaitsee.

2. Hakemus on laadittava 93 artiklan 4 kohdan sekä 121 artiklan säännösten, joita sovelletaan soveltuvin osin, mukaisesti.

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tarkistaakseen, että erityispalkkio on myönnetty, ja niiden on tarkastettava säännöllisesti ja ennalta ilmoittamatta 121 artiklassa säädettyjen todistusten oikeellisuus.







3 JAKSO

Emolehmäpalkkio

(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125—129 artikla)

99 artikla

Lihakarjarotua olevat lehmät

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 122 artiklan d alakohdan ja 129 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi tämän asetuksen liitteessä XV lueteltuja nautaeläinrotuja ei katsota lihakarjarotua oleviksi lehmiksi.

100 artikla

Tuottajakohtainen enimmäisviitemäärä

1. Jos jäsenvaltio päättää muuttaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua 120 000 kilogramman tuottajakohtaista enimmäisviitemäärää tai poiketa siitä, sen on ilmoitettava siitä komissiolle ennen asianomaisen kalenterivuoden 1 päivää tammikuuta.

2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi myöhemmin tehtävistä kaikista muutoksista on ilmoitettava komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta.

101 artikla

Pitoaika

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kuuden kuukauden pitoaika alkaa hakemuksen jättöpäivää seuraavana päivänä.

102 artikla

Hakemukset

1. Kun palkkiota haetaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, yhdennetyn järjestelmän vaatimusten lisäksi asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklassa säädettyjä suoria tukia koskevassa hakemuksessa on oltava

a) ilmoitus maidon tilakohtaisesta viitemäärästä, joka on myönnetty tuottajalle kyseisenä kalenterivuonna alkavan 12 kuukauden pituisen lisämaksujärjestelmän soveltamisajanjakson alkamista edeltävänä 31 päivänä maaliskuuta; jos tämä määrä ei ole tiedossa hakemuksen jättöpäivänä, se on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle niin pian kuin mahdollista;

b) viljelijän sitoumus olla lisäämättä hakemuksen jättämistä seuraavien 12 kuukauden aikana tilakohtaista viitemääräänsä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua enimmäismäärää suuremmaksi.

Edellä olevaa b alakohtaa ei sovelleta, jos jäsenvaltio on poistanut mainitun enimmäismäärän.

2. Hakemukset on tehtävä jäsenvaltion erikseen vahvistaman kalenterivuoteen sisältyvän kuuden kuukauden ajanjakson kuluessa.

Jäsenvaltio voi säätää erillisistä jättökausista kyseisen jakson sisällä.

103 artikla

Keskimääräinen maitotuotos

Keskimääräinen maitotuotos lasketaan liitteessä XVI ilmoitettujen keskimääräisten maitotuotosten perusteella. Jäsenvaltio voi kuitenkin käyttää laskennassa jäsenvaltion hyväksymää asiakirjaa, jossa todistetaan viljelijän lypsykarjan keskimääräinen maitotuotos.

104 artikla

Ylimääräinen kansallinen palkkio

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 5 kohdassa säädettyä ylimääräistä kansallista emolehmäpalkkiota voidaan myöntää ainoastaan viljelijälle, joka saa samalta kalenterivuodelta emolehmäpalkkiota.

Ylimääräistä kansallista emolehmäpalkkiota myönnetään ainoastaan emolehmäpalkkioon oikeutettujen eläinten lukumäärän rajoissa, tarvittaessa vähennettynä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 129 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyllä suhteellisella vähennyksellä.

2. Jäsenvaltiot voivat säätää lisäedellytyksiä ylimääräisen kansallisen emolehmäpalkkion myöntämiseksi. Niiden on ilmoitettava edellytyksistä komissiolle hyvissä ajoin ennen kuin niiden soveltaminen aloitetaan.

3. Komissio päättää viimeistään kunkin kalenterivuoden 1 päivänä syyskuuta, mitkä jäsenvaltiot täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut edellytykset.