2003D0207 — FI — 17.05.2003 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:

▼B

KOMISSION PÄÄTÖS,

tehty 24 päivänä heinäkuuta 2002,

EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta

(Asia COMP/E-3/36.700 — Teollisuus- ja lääkkeelliset kaasut)

(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 2782)

(Ainoastaan englannin- ja hollanninkieliset tekstit ovat todistusvoimaisia)

(2003/207/EY)

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 eli perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen ( 1 ), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999 ( 2 ), ja erityisesti sen 3 artiklan ja 15 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon 9 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta tässä asiassa, on antanut kyseisille yrityksille mahdollisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan ja kuulemisesta tietyissä EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisissa menettelyissä 22 päivänä joulukuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2842/98 ( 3 ) mukaisesti, ottaa huomioon kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen tässä asiassa ( 4 ), on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa:TOSISEIKATRIKKOMISTA KOSKEVA TIIVISTELMÄJOHDANTO (1) Tämä päätös koskee seuraavia yrityksiä: — AGA AB — Air Liquide BV — Air Products Nederland BV — BOC Group Plc. — Messer Nederland BV — NV Hoek Loos — Westfalen Gassen Nederland BV. (2) Rikkomiset muodostuvat näiden teollisiin ja lääketieteellisiin tarkoituksiin käytettävien kaasujen tuottajien osallistumisesta jatkuvaan sopimukseen ja/tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan vastaisesti. Kyseiset yritykset ottivat osaa sopimuksiin/yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka koskivat tuotteiden hinnankorotuksia, kilpailukieltokausia hinnankorotusten täytäntöönpanemiseksi, vähimmäishintoja ja useita muita näiden tuotteiden kauppaa koskevia ehtoja. Kyseiset yritykset kuuluvat maailman johtaviin teollisuuskaasukonserneihin. Rikkomiset liittyvät teollisuuskaasujen ja lääkkeellisten kaasujen markkinoihin Alankomaissa. (3) Komissiolla on todisteita siitä, että yritykset syyllistyivät rikkomisiin vuosina 1989—1991 ja 1993—1997 AGA Gas BV:n, Air Liquide BV:n, Air Products Europe Inc.:n ja NV Hoek Loosin osalta, vuosina 1990—1991 ja 1993—1997 Messer Nederland BV:n osalta, vuosina 1994/1995—1997 Westfalen Gassen Nederland BV:n osalta ja vuosina 1994—1995 BOC Group Plc:n osalta. TUOTTEET (4) Teollisuuskaasuja, joita eräissä kielissä kutsutaan teknisiksi kaasuiksi, tuotetaan joko ilmasta (ilmakehän kaasuja ovat happi, typpi ja argon) ilmanerotusprosessissa tuotantolaitoksissa tai kemiallisessa prosessissa (hiilidioksidi, vety, asetyleeni) usein sivutuotteena. Teollisuuskaasujen kolme tärkeintä tuotetta ovat ilmakaasut happi, typpi ja argon, joiden yhteenlaskettu osuus on noin 60 prosenttia Euroopan teollisuuskaasumarkkinoiden kokonaisarvosta ja huomattavasti enemmän kaasumäärästä. Eräitä ilmakaasuja ja muita kuin ilmakaasuja toimitetaan erittäin puhtaina tai sekoituksina lääkkeellisiin tai erikoistarkoituksiin, esimerkiksi lääkkeellistä happea. (5) Teollisuuskaasuja käytetään useimmissa teollisuus- ja valmistusprosesseissa. Lääkkeellisiä kaasuja käytetään sairaaloissa, klinikoilla ja kotihoidossa. Suurin osa teollisuus- ja lääkkeellisistä kaasuista käytetään metallien tuottamiseen, leikkaamiseen ja hitsaamiseen ja kemianteollisuudessa. Elintarviketeollisuuden, elektroniikkateollisuuden ja terveydenhoidon osuuden arvioidaan kunkin alan osalta olevan noin 10 prosenttia kaasumarkkinoista. Kutakin kaasua käytetään tiettyyn tarkoitukseen, ja sen vuoksi sillä on omat käyttäjän markkinat. (6) Kaasumarkkinat voidaan jakaa kolmeen ryhmään jakelumenetelmän mukaan: Suurtoimitusmyyntinä kaasua myydään suurasiakkaille, jotka tarvitsevat ensi sijassa happea ja typpeä suuria määriä. Kaasu toimitetaan joko asiakkaan toimipaikalla sijaitsevasta tuotantolaitoksesta tai asiakaskohtaisten putkistoyhteyksien kautta. Sopimukset, joihin sisältyvät tuotantolaitoksen tai putkistoyhteyden edellyttämä pääomainvestointi, tehdään yksilöllisesti asiakaskohtaisesti, ja investointien suuruuden vuoksi sopimusten voimassaoloaika voi olla jopa 15 vuotta. Alankomaissa ja Belgiassa on erittäin tiheä putkistoverkosto. Suurtoimitusmyynti muodostaa erilliset markkinat, sillä ne muutamat yritykset, jotka tarvitsevat näin suuria määriä kaasua, eivät katso irtokaasu- tai kaasupullotoimituksia vaihtoehdoksi muuten kuin varajärjestelmänä. (7) Vuonna 1989 komission tutkittua teollisuuskaasualaa ja aloitettua yhteisön kilpailusääntöjen ( 5 ) mukaisen menettelyn maailman suurimmat teollisuuskaasujen tuottajat, mukaan luettuina L'Air Liquide SA, AGA AB, Union Carbide, Air Products Europe Inc., Linde AG ja Messer Griesheim GmbH, antoivat komissiolle sitoumuksen suurtoimitussopimusten muuttamisesta. Asiakkaan toimipaikalla sijaitsevasta tuotantolaitoksesta ja putkiston kautta tapahtuvia toimituksia koskevissa sopimuksissa toimitus- ja ostositoumuksiin ei enää sisälly yksinoikeutta, vaan niissä viitataan määriin, jotka kuuluvat kiinteän vähimmäis-/enimmäisrajan ( 6 ) sisälle. (8) Ilma- ja muita kaasuja (kuten hiilidioksidi) toimitetaan keskisuurille asiakkaille nestemäisessä muodossa (”irtokaasuna”) matalissa lämpötiloissa. Kaasu kuljetetaan asiakkaille maanteitse tai rautateitse säiliövaunussa; asiakkaille toimitetaan varastointisäiliöt ja höyrystyslaitteet. Putkistoja käytetään ilmanerotusyksiköiden tai suurten tuotantoyksiköiden ja nesteytyslaitosten välillä; nesteytyslaitokset rakennetaan usein samalle paikalle kuin suurtoimituksina myytävien kaasujen laitokset, jolloin vältytään näiden kahden laitoksen väliseltä putkistoinvestoinnilta. (9) Edellä 7 kappaleessa mainittujen maailman suurimpien teollisuuskaasujen tuottajien komissiolle vuonna 1989 antamat sitoumukset kattoivat myös irtokaasuna myytävät nestemäiset ilmakaasut (typpi, happi, argon). Myös näissä toimitus- ja ostositoumuksissa olisi viitattava kaasumääriin kiinteään enimmäisrajaan saakka. Komissio salli toimittajan säilyttää yksinoikeuden täyttää varastointisäiliöt ja huolehtia niistä turvallisuuteen liittyvien syiden vuoksi. Asiakkaalla, joka haluaa ostaa kaasua useammalta kuin yhdeltä toimittajalta, on oltava useampi kuin yksi varastointisäiliö. Nestemäisenä myytäviä ilmakaasuja koskevien sopimusten voimassaoloaika lyhennettiin kolmeen vuoteen. Asiakkaat voivat ostaa tai vuokrata vapaasti kryogeenisiä säiliöitä kaasuntoimittajalta; ne voivat määrätä, että säiliöiden vuokrasopimusten on oltava erillään kaasuntoimitussopimuksista. Säiliöiden vuokrasopimukset voidaan tehdä korkeintaan viideksi vuodeksi. (10) Pienemmille ilmakaasuasiakkaille sekä hitsauskaasujen, kaasuseosten, erikoiskaasujen tai erittäin puhtaiden kaasujen ostajille kaasu toimitetaan yleensä teräksestä tehdyissä kaasupulloissa. Kaasupullot voidaan täyttää ja toimittaa kaasun toimittajan tehtaalta. Nestemäiset kaasut voidaan myös kuljettaa säiliövaunuissa ja täyttää kaasupulloihin täyttökeskuksissa, jolloin ne muutetaan puristettuun muotoon. Täyttökeskuksesta erikokoiset paineistetut kaasupullot kuljetetaan joko suoraan asiakkaalle tai varastoihin (jotka voivat olla riippumattomia yrityksiä), joista kaasupullot toimitetaan vähittäisasiakkaille. Hitsauskaasut, kuten asetyleeni, kuljetetaan ainoastaan kaasupulloissa alhaisessa paineessa. (11) Vaikka kaasupullojen myyntivolyymi on rajallinen, niistä saatava tuotto on melko merkittävä. Tämä johtuu kaasupullojen korkeammasta hinnasta ja niihin liittyvistä maksuista. Kaasupullotoimituksissa suuret toimittajat jakavat asiakkaat ryhmiin yleensä niiden tietyn ajan kuluessa ostaman määrän perusteella. Suurimmille asiakkaille teollisuuskaasuyritys toimittaa kaasupullot yleensä suoraan, kun taas pienemmille asiakkaille kaasupullot toimitetaan varastoista. Maailman suurimpien teollisuuskaasutuottajien komissiolle vuonna 1989 antamat sitoumukset eivät koskeneet kaasupullotoimituksia. (12) Toimialan edustajien mukaan nämä kolme erilaista jakelutapaa kuuluvat erillisille tuotemarkkinoille, ja komissio on ollut samalla kannalla asiassa IV/30.869 — Teollisuuskaasut ( 7 ) sekä fuusiopäätöksissä Air Liquide / BOC ( 8 ) ja Linde/AGA ( 9 ). Asiakas valitsee toimitustavan yleensä taloudellisten syiden perusteella ja käyttäjän toimipaikalla käytettävän kaasun osalta tarjolla olevien mahdollisuuksien mukaan. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö asiakas voisi ostaa samalta yritykseltä useita kaasuja, joiden toimitustavat vaihtelevat; esimerkiksi happea putkiston kautta, hiilidioksidia nestemäisessä muodossa ja argonseosta kaasupulloissa. (13) Kaikissa kolmessa jakelutavassa kuljetus- ja pakkaushinta on hyvin korkea verrattuna kaasujen arvoon. Yleensä sekä säiliö että kaasupullot säilyvät kaasuntoimittajan omistuksessa ja asiakas vuokraa ne. Kaasupullojen ja -säiliöiden omistajan on tarkastettava säännöllisesti, että ne ovat turvallisia. (14) Koska kuljetus on kallista ja vain muutamat toimittajat voivat tuottaa itse kaikkia teollisuuskaasuja jokaisella alueella, teollisuuskaasukonsernit ja niiden kansalliset tytäryhtiöt toimittavat toisilleen huomattavia kaasumääriä joko putkiston kautta tai nestemäisenä joko swap-kauppana tai ”ota tai maksa” -järjestelynä tai muunlaisen sopimuksen nojalla. Tällaiset konsernien väliset toimitukset ovat usein rajatylittäviä. Yhdelle toimittajalle kuuluvissa täyttökeskuksissa täytetään joskus kaasupulloja myös kilpailijoiden puolesta. Näin asiakkaat voivat hankkia erilaisia teollisuuskaasuja yhdeltä toimittajalta. TOIMITTAJATHoek Loos (15) Tutkimuksen aikaan Alankomaiden suurin teollisuuskaasuyhtiö oli NV Hoek's Machine en Zuurstoffabriek, nyttemmin NV Hoek Loos, jäljempänä ”Hoek Loos”. Se on perustettu vuonna 1891 ja sijaitsee Schiedamissa. Joulukuun 31 päivänä 1996 Hoek Loosilla oli 1 798 työntekijää, joista 826 työskenteli Alankomaissa. Hoek Loosin rakennetta muutettiin vuonna 1996, jolloin NV:stä tuli usean toimintaa harjoittavan yhtiön holdingyhtiö. Näitä yhtiötä ovat Hoek Loos BV, Hoek Loos Medische Gassen BV, belgialainen Hoek Loos NV ja yhdysvaltalainen Holox Inc. (16) Hoek Loosin emoyhtiö on Linde AG, joka sijaitsee Saksan Wiesbadenissa. Vuonna 1996 Linde-konsernin maailmanlaajuinen liikevaihto oli 8,801 miljardia Saksan markkaa, ja sillä oli 30 000 työntekijää. Monissa maissa eri puolilla maailmaa myytävien teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen tuotannon, markkinoinnin ja myynnin lisäksi Linde suunnittelee ja tuottaa erilaisia laitteita kemianteollisuudelle, kuljetusajoneuvoja, hydraulisia järjestelmiä ja jäähdytysjärjestelmiä. Linden kaasutoimintojen liikevaihto oli […]* ( 10 ) vuonna 1996. (17) […]. (18) Vuonna 2000 Hoek Loosista tuli Linden täysin omistama tytäryhtiö Linden ostettua loput Hoek Loosin pörssissä noteeratut osakkeet. (19) Hook Loos toimii Alankomaissa, Belgiassa ja Yhdysvaltain kaakkoisosassa. Se tuottaa, markkinoi ja jakelee teollisuus- ja lääkkeellisiä kaasuja sekä niihin liittyviä laitteita, järjestelmiä ja palveluja. Vuoteen 1996 saakka se valmisti myös terveydenhuollon laitteita. Alankomaissa, jossa se omistaa ilmanerotusyksiköt IJmuidenissa ja Rotterdamin Botlekissa, Hoek Loos toimittaa kaasua kaasupulloissa, irtokaasuna ja putkiston kautta ja tarjoaa kaasuja myös asiakkaan toimipaikalla sijaitsevista laitoksista. Hoek Loos on alankomaalaisen alan yhdistyksen VFIG:n perustajajäsen. Suurimpana jäsenenä Hoek Loos on ollut aina VFIG:n puheenjohtaja. AGA (20) Tarkasteltavana aikana Alankomaiden toiseksi suurin teollisuuskaasuyhtiö oli vuonna 1971 perustettu AGA Gas BV, joka toimii Amsterdamissa ( 11 ). Tällöin AGA Gas BV:n omisti AGA Invest BV, joka puolestaan oli AGA AB:n omistuksessa. AGA AB, jonka päätoimipaikka on Ruotsin Lidingössä, on AGA-konsernin emoyhtiö. Vuonna 1996 AGA AB:n maailmanlaajuinen liikevaihto oli 12 860 miljardia Ruotsin kruunua ja sillä oli yli 10 000 työntekijää. (21) AGA Gas BV:n yhtiörakenne on muuttunut tarkastelukauden jälkeen, eikä sitä ole enää olemassa tässä muodossa. Komission tehtyä päätöksen Linden ja AGAn fuusiota koskevassa asiassa ( 12 ) Linde AG osti AGA AB:n ja yksi sen tarjoamista korjaustoimenpiteistä, jotta komissio hyväksyisi fuusion, oli AGA Gas BV:n kaasupullotoimintojen myynti Alankomaissa. (22) Joulukuussa 2000 AGA Gas BV jaettiin fuusiota purettaessa AGA Gas BV:ksi (jäljellä olleet toiminnot) ja AGA Transfer BV:ksi, jonka nimeksi tuli AGA Amsterdam BV. AGA Gas BV:lle jäivät nestemäisen kaasun toiminnot, lääkkeelliset kaasut, erikoiskaasut ja Mison-toiminnot. AGA Amsterdam otti hoitaakseen kaasupullotoiminnot. (23) Vuonna 2001 AGA Gas BV (jäljellä olleet toiminnot) fuusioitui AGA Invest BV:hen ja AGA AB myi AGA Investin Hoek Loosille. AGA Amsterdam BV myytiin Air Products Holdings BV:lle ja Prodair Corporationille. (24) Tarkasteluaikana AGA Gas BV (jäljempänä ”AGA”) tuotti, markkinoi ja myi teollisuus- ja lääkkeellisiä kaasuja sekä niihin liittyviä laitteita, järjestelmiä ja palveluja. Vuoteen 1995 saakka AGAlla ja Hoek Loosilla oli tuotannollinen yhteisyritys nimeltä Cryoton, joka toimi Rotterdamin alueella. Kyseisestä vuodesta alkaen AGAlla oli nestemäisen hiilidioksidin tuotantoyksikkö, kun taas Hoek Loos sai ilmanerotusyksikön. (25) AGA on VFIG:n perustajajäsen. Toiseksi suurimpana jäsenenä AGA on perinteisesti nimittänyt VFIG:n rahastonhoitajan. Air Products (26) Kolmas Alankomaiden markkinoiden vakiintunut toimija on Air Products Nederland BV (jäljempänä ”Air Products”), joka toimii Waddinxveenissa. […] Air Products on VFIG:n perustajajäsen. (27) Air Products Europe Inc. on Yhdysvaltain Delawaren osavaltiossa perustettu yritys, joka vastaa Air Productsin Euroopan-toiminnoista. Sen toimipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa. (28) Air Productsin emoyhtiö on Air Products and Chemicals Inc., joka sijaitsee Allentownissa Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Konsernin palveluksessa oli 16 700 työntekijää vuonna 1998 ja […]. Air Liquide (29) Air Liquide BV (jäljempänä ”Air Liquide”) perustettiin vuonna 1988, ja se sijaitsee nykyisin Eindhovenissa. (30) Sen emoyhtiö on ranskalainen L'Air Liquide SA. Air Liquide markkinoi ja myy irtokaasuna ja kaasupulloissa myytäviä kaasuja Alankomaissa, ja sillä on myös yksi suuri asiakas Belgiassa. Suurtoimitussopimukset käsitellään Air Liquide -konsernin sisäisen välittäjäyhtiön kautta. Tämä yhtiö on Air Liquide Nederland BV. Air Liquide on VFIG:n perustajajäsen. (31) Konsernilla oli noin 27 000 työntekijää vuonna 1996. Sillä on vahva asema teollisuuskaasujen markkinoilla Ranskassa ja Belgiassa. Messer (32) Moerdijkissa sijaitsevan Messer Nederland BV:n nimi oli vuoteen 1997 saakka Messer Griesheim Nederland BV (jäljempänä ”Messer”). Sen emoyhtiö on saksalainen Messer-konserni, jonka päätoimipaikka on Frankfurtissa. Konsernin liikevaihto oli 2,300 miljardia Saksan markkaa vuonna 1996 ja sillä oli noin 7 200 työntekijää eri puolilla maailmaa. (33) Tarkastelukaudella yhtiön varsinainen emoyhtiö oli Hoechst-konserni, jolla oli kahden kolmasosan osuus Messer-konsernissa (yksi kolmasosa oli Messer-suvun omistuksessa) ja noin 120 000 työntekijää vuonna 1996. Messeristä, joka aloitti toiminnan vuonna 1989, tuli VFIG:n jäsen lokakuussa 1991. (34) Tällä hetkellä Messer-konsernin enemmistöosakas on Allianz and Goldman Sachs, jolla on kahden kolmasosan osuus konsernista sen ostettua Hoechstin osakkeet. Westfalen (35) Westfalen Gassen Nederland BV (jäljempänä ”Westfalen”) aloitti toiminnan Alankomaissa vuonna 1989. Yhtiön päätoimipaikka sijaitsee Deventerissä, ja sen emoyhtiö on Westfalen Gase AG, joka toimii Saksan Münsterissä ja jolla oli noin 1 100 työntekijää vuonna 1997. Westfalenista tuli VFIG:n jäsen heinäkuussa 1994. BOC (36) BOC Group plc toimii Guildfordissa Surreyn kreivikunnassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja sillä oli noin 40 000 työntekijää vuonna 1996. Noin 70 prosenttia konsernin liikevaihdosta vuonna 1996 kertyi kaasutoiminnasta. Tuolloin se toimi myös puolijohde- ja vakuumitekniikan, jakelutoimintojen ja terveydenhoidon aloilla. Euroopan unionin alueella BOC-konsernin vahvimmat markkinat sijaitsevat Yhdistyneessä kuningaskunnassa. (37) Tarkastelukautena BOC-konserni harjoitti kaasutoimintaa Benelux-maissa Belgian Zaventemista neljän yhtiön kautta. Nämä yhtiöt ovat BOC NV (belgialainen yhtiö, joka vastaa Zaventemin päätoimipaikan toiminnoista), BOC Gas BV (alankomaalainen yhtiö, joka vastaa suurtoimitus- ja irtokaasumyynnistä Alankomaiden Terneuzenissa), BOC Cylinder Gas NV (joka vastaa kaasupullojen täyttötoiminnoista Belgian Herenthoutissa) ja BOC Gaz SA (ranskalainen yhtiö, joka vastaa myynnistä Ranskassa). Nämä BOC-yhtiöt, jotka yhdessä muodostavat BOC Gases Benelux -yhtiön (jäljempänä ”BOC”), vastaavat mm. kaasupulloissa ja irtokaasuna myytävien kaasujen markkinoinnista Belgiassa ja Alankomaissa sekä lähialueilla Pohjois-Ranskassa ja läntisessä Saksassa. BOC Gas BV:stä tuli VFIG:n jäsen toukokuussa 1991. (38) BOC-konserni myi Benelux-maiden ja Saksan kaasutoimintonsa Air Liquide -konsernille vuoden 1998 lopussa 112 miljoonan Englannin punnan käteissummasta. NTG (39) Nederlandse Technische Gasmaatschappij BV (jäljempänä ”NTG”) sijaitsee Tilburgissa, ja se perustettiin vuonna 1985. NTG:stä tuli VFIG:n jäsen vuoden 1989 puolivälissä. Ennen kuin sen sisaryhtiön BTG:n omistaman ilmanerotusyksikön toiminta alkoi Belgiassa vuoden 1998 loppupuolella, NTG osti suurimman osan irtokaasuistaan muilta kaasuyhtiöiltä. NTG markkinoi ja myy kaasuja ainoastaan irtokaasuna ja kaasupulloissa, eikä se toimi suurtoimitusmarkkinoilla. (40) NTG:n emoyhtiö on SOL SpA, Monzassa Italiassa toimiva yhtiö, joka perustettiin vuonna 1927. Se on monikansallinen konserni, joka valmistaa ja markkinoi teollisuuskaasuja, puhtaita kaasuja ja lääkkeellisiä kaasuja ja harjoittaa niihin liittyvää soveltavaa tutkimusta. Konsernilla oli noin 900 työntekijää vuonna 1996. MUUT TOIMIJATHydrogas (41) Hydrogas Holland BV (jäljempänä ”Hydrogas”) sijaitsee Vlaardingenissa. Sillä on käytössään useita hiilidioksidin tuotantolaitoksia Sluiskilissa, ja se on erikoistunut tämän kaasun toimittamiseen irtomyyntinä muille kaasuyhtiöille ja loppukäyttäjille. Hydrogasin nestemäisistä kaasuista kertynyt liikevaihto oli 25,4 miljoonaa guldenia vuonna 1996. Se muodostui enimmäkseen myynnistä muille Norsk Hydro -konsernin kaasuyhtiöille ja kilpailijoille. Hydrogasista tuli VFIG:n jäsen toukokuussa 1991. (42) Hydrogasin emoyhtiö on Oslossa toimiva Norsk Hydro ASA, jonka toimialoihin kuuluvat lannoitteet, teollisuuskemikaalit, öljy ja maakaasu, alumiini, magnesium ja petrokemian teollisuus. Norsk Hydro -konsernin liikevaihto oli noin 70 miljardia Norjan kruunua vuonna 1996 ja sillä oli 32 000 työntekijää. Norjan valtio omistaa 51 prosenttia Norsk Hydron osakepääomasta. (43) Komissio huomauttaa, että vaikka Hydrogasin mainitaan jäljempänä osallistuneen eräisiin VFIG:n kokouksiin, yhtiöstä ei tehdä päätelmiä minkään rikkomisen osalta. UCC, Praxair, Indugas (44) Union Carbide Corporation, jonka päätoimipaikka sijaitsee Danburyssa Yhdysvaltain Connecticutin osavaltiossa, valmistaa, markkinoi ja myy erilaisia kemikaaleja monissa maailman maissa. Heinäkuun 1 päivään 1992 saakka sen tuotevalikoimaan kuuluivat teollisuuskaasut. Sen Alankomaissa ja Belgiassa toimiva tytäryhtiö Union Carbide Benelux NV (jäljempänä ”Union Carbide”) toimitti myös teollisuuskaasuja. Union Carbide ei ole eikä ole koskaan ollut VFIG:n jäsen. (45) Heinäkuun 1 päivänä 1992 Union Carbide Corporationista erotettiin sen teollisuuskaasuyksikkö, joka otti nimen Praxair Inc. Yhtiön päätoimipaikka sijaitsee Delawaren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Praxair Inc.:n liikevaihto oli 4,449 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 1996. Alankomaissa Praxair harjoittaa toimintaa nimellä Praxair NV (jäljempänä ”Praxair”). Tämän yhtiön päätoimipaikka on Belgian Olenissa. Belgiassa ja Alankomaissa Praxair-konserni omistaa useita ilmakaasuja tuottavia laitoksia ja harjoittaa niiden toimintaa. Useimmat näistä laitoksista ovat asiakkaan toimipaikalla sijaitsevia tuotantolaitoksia, joista kaasu toimitetaan nimenomaan kyseiselle asiakkaalle. Kahdessa tällaisessa laitoksessa, jotka sijaitsevat Zwijndrechtissa ja Belgian Lommelissa, valmistetaan ilmakaasuja, joita myydään markkinoilla putkiston kautta tai nestemäisessä muodossa. Praxair-konsernilla ei ole Alankomaissa ilma- ja lääkkeellisten kaasujen täyttölaitoksia, eikä se myy siellä kaasuja kaasupulloissa. Praxair ei ole eikä ole koskaan ollut VFIG:n jäsen. (46) Union Carbide ja belgialainen Antwerpse Chemische Bedrijven LCB NV perustivat vuonna 1979 Indugas NV:n (jäljempänä ”Indugas”), joka sijaitsee Belgian Schotenissa. Yhtiö toimii teollisuuskaasujen ja hitsaustuotteiden jälleenmyyjänä ja jakelijana. Union Carbide (1 päivästä heinäkuuta 1992 Praxair) ja LCB omistavat kumpikin 50 prosenttia Indugasin osakepääomasta. Indugas ostaa ilmakaasuja irtokaasuna Praxairilta ja täyttää suurimman osan kaasuista kaasupulloihin. Indugasilla on ollut vuodesta 1979 yksinoikeus jaella Union Carbide / Praxairin ilmakaasuja ja näiden kaasuseoksia. Se on myynyt yksinoikeudella Praxairin erikoiskaasuja Alankomaissa 1 päivästä tammikuuta 1995. Indugas myi kaasuja 16 miljoonan Alankomaiden guldenin arvosta Alankomaissa vuonna 1996 tytäryhtiönsä Indugas BV:n kautta. Indugasista tuli VFIG:n jäsen syyskuussa 1993. (47) Komissio huomauttaa, että väitetiedoksiantoa ei lähetetty edellä b alakohdassa mainituille yhtiöille ja että sen vuoksi komissio ei tee päätelmää mahdollisesta rikkomisesta, vaikka eräät näistä yhtiöistä mainitaan joissain jäljempänä esitellyissä asiakirjoissa. ACP ja IJsfabriek Strombeek (48) Alankomaiden markkinoilla toimii jonkin verran myös kaksi pientä riippumatonta belgialaista teollisuuskaasujen tuottajaa. (49) L'Acide Carbonique Pur NV/SA (jäljempänä ”ACP”) sijaitsee Heusden-Zolderissa Belgiassa. Tämä yritys, joka ei kuulu mihinkään monikansalliseen teollisuuskaasukonserniin, myy kaasua kaasupulloissa ainoastaan Belgian markkinoilla. ACP tuottaa myös hiilidioksidia Alankomaiden Geleenissä ja myy sen nestemäisenä ensi sijassa Belgiassa, Alankomaissa, Saksassa ja Ranskassa. ACP:n teollisuuskaasuista kertyvä liikevaihto on 526 miljoonaa Belgian frangia. (50) Toinen riippumaton osakeyhtiö on IJsfabriek Strombeek, joka toimii Belgian Meisessa. Vuonna 1996 se myi kaasupullokaasuja Benelux-maissa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja nestemäisiä kaasuja Belgiassa, Alankomaissa, Saksassa, Ranskassa ja Kreikassa. Yhtiön liikevaihto oli 567 miljoonaa Belgian frangia. Alankomaissa Ijsfabriek Strombeekilla on merkittävä markkina-asema ainoastaan typpioksiduulissa eli ilokaasussa, jota se myy sekä kaasupulloissa että irtokaasuna. ALAN YHDISTYS — VFIG (51) Alan yhdistys ”Vereniging van Fabrikanten van Industriële Gassen” (VFIG) perustettiin 23 päivänä maaliskuuta 1989. Yhdistyksen perustamisesta ei laadittu notaarin vahvistamaa asiakirjaa eikä yhdistystä kirjattu yhdistysrekisteriin (Verenigingenregister). VFIG:n sääntöjen 5 kohdan mukaan sen jäsenet ovat yrityksiä, jotka valmistavat ja myyvät teollisuuskaasuja Alankomaissa. VFIG:n sääntöjen 4 kohdan mukaan yhdistyksen tavoitteena on edistää jäsentensä etuja teollisuuskaasuihin liittyvissä alan tekniikka- ja turvallisuuskysymyksissä Euroopan yhteisössä. VFIG:n sihteeristöä hoitaa Teppema BV, joka on liikkeenjohdon yrityskonsultointia harjoittavan Moret Ernst & Youngin ( 13 ) tytäryhtiö. (52)



Hoek Loos Perustajajäsen, puheenjohtaja, 1989 AGA Perustajajäsen, rahastonhoitaja, 1989 Air Products Perustajajäsen, 1989 Air Liquide Perustajajäsen, 1989 NTG Jäsen v. 1989 puolivälistä BOC Jäsen toukokuusta 1991 Hydrogas Jäsen toukokuusta 1991 Messer Jäsen lokakuusta 1991 Indugas Jäsen syyskuusta 1993 Westfalen Jäsen heinäkuusta 1994 (53) Yhdistyksen sääntöjen 7 kohdan mukaan jäsenet tapaavat vähintään kerran vuodessa. Kokouksissa jäsenyhtiötä edustaa yleensä sen toimitusjohtaja ja/tai muu johtaja. Vuodesta 1990 jäsenet ovat kokoontuneet yleensä kahdesta neljään kertaa vuodessa, kuten 106 kappaleen luettelosta ilmenee. Luettelosta käy myös ilmi, että suuremmat jäsenyhtiöt ovat osallistuneet kaikkiin kokouksiin kun taas pienemmät eivät. Sihteeristö laatii kokouspöytäkirjan, jonka hyväksyminen on seuraavan kokouksen esityslistalla. Jäsenet voivat kokouksessaan päättää toimikuntien perustamisesta. Tekninen toimikunta perustettiin vuonna 1991, minkä jälkeen se on kokoontunut vähintään kerran vuodessa. (54) Moret Ernst & Young laatii neljännesvuosittain tilastot jäsenten Alankomaiden markkinoilla myymien nestemäisten ja kaasupulloissa myytävien kaasujen määristä. Tiedot on laskettu yhteen, joten kukin osallistuja voi ainoastaan arvioida oman markkinaosuutensa. VFIG:n jäsenillä ei ole velvollisuutta osallistua tilastojärjestelmään, mutta useimmat ovat tehneet niin vuodesta 1993. TEOLLISUUSKAASUJEN JA LÄÄKKEELLISTEN KAASUJEN MARKKINATMerkitykselliset tuotemarkkinat (55) Tässä päätöksessä käsitellään ainoastaan nestemäisenä (irtokaasuna) ja kaasupulloissa myytävien kaasujen toimituksia. Suurtoimitussopimukset eivät kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan. Tässä päätöksessä irtokaasuna myytävistä kaasuista tärkeimmät ovat kolme ilmakaasua eli typpi, happi ja argon sekä hiilidioksidi (CO2). Kaasupulloissa myytävistä kaasuista tärkeimmät ovat typpi, happi, argon, hiilidioksidi, asetyleeni ja argonseokset. Kullakin näistä kaasuista on useita käyttökohteita. (56) Typpeä on noin 78 prosenttia ilmasta; sen kiehumapiste on -196 °C. Sen erityisominaisuuksia ovat se, että inerttinä kaasuna se ei reagoi helposti muiden aineiden kanssa, ja nestemäisenä sillä on kyky sitoa lämpöä. Kaasumaisena sitä käytetään suojaamaan nesteitä ja kiinteitä aineita korroosiolta, mikrobien vaikutuksilta, räjähdysherkkien seosten muodostumiselta ja muilta vaikutuksilta, joita voi syntyä seosten joutuessa kosketuksiin ilman kanssa. Sitä käytetään perinteisesti teräs- ja muussa metallurgisessa teollisuudessa, öljy- ja petrokemian teollisuudessa ja enenevästi elintarviketeollisuudessa (pakastuksessa ja pakkaamisessa) ja elektroniikkateollisuudessa. Typpi toimitetaan putkiston kautta, irtokaasuna tai kaasupulloissa. (57) Happea on 21 prosenttia ilmasta; sen kiehumapiste on -183 °C. Sen hapettavaa ominaisuutta käytetään parantamaan polttoprosessien tehokkuutta ja kemiallisia reaktioita. Teknisenä tai teollisena laatuna sitä käytetään ensi sijassa teräksen, muiden metallien, lasin, keraamien, kemikaalien, sellun ja paperin valmistukseen. Sitä käytetään myös metallien leikkaukseen ja hitsaukseen. Uusimpia sovelluksia ovat vedenkäsittely ja kalanviljely. Happi toimitetaan putkiston kautta, irtokaasuna tai kaasupulloissa. Happea käytetään myös lääkkeellisiin tarkoituksiin puhtaammassa ja kalliimmassa muodossa, jolloin se toimitetaan kaasupulloissa tai irtokaasuna. (58) Argon on jalokaasu, jota on vain 1 prosentti ilmasta; sen kiehumapiste on -186 °C. Se on kemiallisesti jopa inertimpi kuin typpi, ja siksi sitä käytetään esimerkiksi suojakaasuna hitsauksessa ja eräissä elektroniikan ja metallurgian erittäin inerteissä prosesseissa. Argonia ei valmisteta ainoastaan ilmanerotusyksiköissä, vaan se on myös ammoniakin valmistusprosessin sivutuote. Argon toimitetaan yleensä irtokaasuna tai kaasupulloissa. (59) Hiilidioksidia tuotetaan ensi sijassa kemiallisten prosessien, erityisesti vedyn valmistuksen sivutuotteena. Teollisuuskaasuyhtiöt ostavat hiilidioksidin yleensä kemian- ja petrokemianteollisuuden yhtiöiltä ja myyvät sen irtokaasuna ja kaasupulloissa. Hiilidioksidia käytetään hiilihappojäänä pakastamiseen. Kaasumaisena sitä käytetään lannoitteena kasvihuoneissa ja virvoitusjuomien ja oluen hiilihapottamiseen. Sitä käytetään myös palonsammuttimissa, suojakaasuna helposti syttyvien ja räjähdysherkkien aineiden varastoinnissa ja moneen muuhun tarkoitukseen. Eräissä sovelluksissa se voidaan korvata typellä. (60) Argonseoksia myydään ainoastaan kaasupulloissa. Niitä käytetään hitsauksessa ja kalibroinnissa. (61) Asetyleeni on polttokaasu, jota saadaan karbidien tuotannossa. Sillä on erittäin korkea liekkilämpötila. Sitä käytetään muun muassa hitsauksessa ja metallien leikkauksessa. Asetyleeni toimitetaan kaasupulloissa, joissa on alhainen paine. (62) Alalla katsotaan yleisesti, että kunkin kaasun erilainen jakelutapa muodostaa omat erilliset tuotemarkkinat ( 14 ). Tuottajalle koituvat kustannukset, joista suurimmat erät kertyvät työvoimasta, energiasta, arvonalennuksista ja kuljetuksista, vaihtelevat suuresti jakelumenetelmän mukaan. Näin ollen kaasujen kuluttajilta perittävät hinnat eroavat huomattavasti riippuen käytettävästä jakelutavasta. Kaasut ovat kaasupulloissa toimitettuina paljon kalliimpia kuin samat nestemäisenä toimitetut kaasut, jotka puolestaan ovat kalliimpia kuin kaasumaisessa muodossa putkiston kautta kuljetettavat kaasut. Myös asiakkailta perittävät kuljetusmaksut ja vuokra samoin kuin mahdolliset turvallisuus- ja muut maksut vaihtelevat jakelutavan mukaan. Lisäksi eri tavoilla myytäviä kaasuja muokataan asiakkaiden vaatimusten mukaisesti. (63) Tässä päätöksessä käsiteltävien sopimusten yhtenä tavoitteena oli määrittää kaasupulloissa myytävien kaasujen toimitushinta yleisesti. Komissio huomauttaa, että kyseiset sopimukset koskivat kaikkien kaasupulloissa myytävien kaasujen toimituksia eivätkä pelkästään edellä mainittuja tärkeimpiä kaasuja. Tällaisia muita kaasuja ovat helium, typpioksiduuli, vety ja tetreeni sekä monet muut erikoiskaasut ja kaasuseokset. Samoin irtokaasuna toimitettavien kaasujen joukossa on myös muita, vähemmän tärkeitä kaasuja, joiden toimitusehtoja mainitut sopimukset koskivat, esimerkiksi typpioksiduuli. Merkitykselliset maantieteelliset markkinat (64) Teollisuuskaasujen toimitusten maantieteellisiä markkinoita rajoittavat edellä a alakohdassa mainitut kalliit kuljetustavat, minkä vuoksi markkinat voidaan laajuudeltaan määritellä joko paikallisiksi tai alueellisiksi. Asiassa IV/M.926 Messer Griesheim / Hydrogas vuonna 1997 komissio perusti arviointinsa 200 km:n taloudelliseen kuljetusetäisyyteen. (65) Vuonna 1989 asiassa ( 15 ), jossa komissio tutki teollisuuskaasujen toimittajien asiakkaisiinsa soveltamia ehtoja, komissio totesi, että yksinkertaisten nestemäisten kaasujen, kuten hapen ja typen, taloudellinen jakelusäde on 300—400 km ja kalliimman argonin 600—800 km. Kaasupulloissa toimitettavia ilmakaasuja ei yleensä kuljeteta 100 km:ä kauemmas, lukuun ottamatta kalliimpaa argonia. (66) Tämän kaasupulloissa myytäviä kaasuja koskevan arvion vahvisti nyt tarkasteltavassa asiassa Air Liquide, joka kuitenkin rajoitti nestemäisen hapen ja typen toimitussäteen 150 km:iin ja nestemäisen argonin toimitusmatkan 400 km:iin. Toisaalta Praxair ja BOC uskovat, että kyseiset 1980-luvulla tehdyt arviot kuljetusetäisyyksistä pitävät edelleen paikkansa. ACP:n mukaan nestemäisen hiilidioksidin taloudellinen toimitusmatka on 300 km. (67) Vesiteitse kuljetettaessa kuljetusmatka voi olla paljon pitempi ainakin teollisuuskaasukonsernien välisessä myynnissä. Tietojen mukaan nestemäistä argonia toimitetaan Alankomaista Kreikkaan ja nestemäistä hiilidioksidia voidaan toimittaa Alankomaista Puolaan ja Venäjälle. Ainoastaan kaasupulloissa toimitettavan asetyleenin taloudellinen kuljetussäde on noin 300—400 km. (68) Vuonna 1997 asiassa IV/M.926 Messer Griesheim / Hydrogas komissio katsoi, että kyseisen yhteisyrityksen merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat paikalliset tai alueelliset suurista etäisyyksistä johtuvien korkeiden kuljetuskustannusten vuoksi. (69) Eräät kaasuyhtiöt, kuten AGA nestemäisissä kaasuissa ja BOC joulukuuhun 1998 saakka, toimivat Benelux-maiden tasolla. Tämän perusteella merkitykselliset maantieteelliset markkinat saattavat olla Alankomaita laajemmat. Vastauksissaan komission kyselyihin kaikki Alankomaissa toimivat teollisuuskaasujen toimittajat kuitenkin katsoivat, että kaasupullokaasujen maantieteelliset markkinat ovat kansalliset. Suurimpana syynä tähän mainitaan kaasupulloja koskevat kansalliset määräykset, minkä vuoksi on mahdotonta myydä ”belgialaisia” kaasupulloja Alankomaissa ja päinvastoin. Myös Saksalla on omat standardinsa ( 16 ). Kulttuuri- ja kielierot ja kaasupulloissa myytävien kaasujen toimitusten kannalta tärkeä palvelu mainittiin myös perusteina markkinoiden määrittelemiseksi kansallisiksi. (70) Nestemäisten kaasujen osalta tilanne ei ole yhtä selvä. Jäsenvaltioiden säädökset eroavat irtokaasujen säiliöiden osalta, mutta kun säiliöt on asennettu, rajatylittäville toimituksille ei näytä olevan esteitä. Useimmat yhtiöt kuitenkin totesivat komissiolle, että niiden mielestä myös nestemäisten kaasujen markkinat ovat kansalliset. AGAn, Praxairin ja ACP:n näkemys asiasta erosi siltä osin, että ne katsoivat maantieteellisten markkinoiden riippuvan pikemmin taloudellisesta kuljetussäteestä. (71) Komissio huomauttaa, että teollisuuskaasujen tuotantoa ja toimituksia hallitsevat yhteisössä muutamat suuret monikansalliset konsernit, joilla on kansallisia tytäryhtiöitä useimmissa jäsenvaltioissa. Nämä tytäryhtiöt toimittavat irtokaasuja paikallisille varastoille ja loppukäyttäjille ja kaasupullokaasuja loppukäyttäjille ainoastaan kyseisessä jäsenvaltiossa. Tytäryhtiöt asettavat myös kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavat toimitushinnat ja muut kaupalliset ehdot. (72) Yhdessä jäsenvaltiossa olevan loppukäyttäjän on vaikea hankkia kaasuja toisissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta monikansallisten konsernien tytäryhtiöiltä. Tämä ei johdu pelkästään rajallisesta taloudellisesta kuljetusmatkasta vaan myös konsernin maantieteellisten vastuiden sisäisestä jaosta ( 17 ). Tämän vuoksi eri jäsenvaltioissa sekä irtokaasuihin että kaasupullokaasuihin sovellettavat hinnat ja myyntiehdot eroavat toisistaan; useat asiakirjat vahvistavat tämän ( 18 ). (73) Komissio huomauttaa myös, että myös toimitusrakenne vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen. Air Liquide on selvä markkinajohtaja Ranskassa ja Belgiassa, Messerillä ja Lindellä on vahva asema Saksassa ja Hoek Loos on markkinajohtaja ja AGA toiseksi suurin Alankomaissa. (74) Komissio päättelee näin ollen, että tässä päätöksessä kaasupullokaasujen ja nestemäisten kaasujen merkitykselliset maantieteelliset markkinat rajoittuvat Alankomaihin ( 19 ). Markkinarakenne (75) Taulukosta 1 ilmenevät kunkin tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan yhtiön koko vuonna 2001 ja arvio kunkin yhtiön osuudesta teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen (vain kaasupullot ja irtokaasut) markkinoilla Alankomaissa vuonna 1996. Luvut perustuvat yhtiöiden tietopyyntöihin antamiin vastauksiin ja komission arvioihin ( 20 ).



Taulukko 1 Yritys Yhtiöiden kokonaisliikevaihto vuonna 2001 (euroina) Kaasupullo- ja nestemäisten kaasujen liikevaihto Alankomaissa (euroina) ja arvio markkinaosuuksista vuonna 1996 NV Hoek Loos […] […] AGA Gas BV (1) […] (2) […] Air Products Nederland BV […] […] Air Liquide BV […] […] Messer Nederland BV […] […] BOC Group plc […] […] Westfalen Nederland BV […] […] (1) Koska AGA Gas BV myytiin vuosina 2000—2001, AGA AB on ottanut vastuulleen yhtiön toimet ja on tämän päätöksen vastaanottaja. (2) Vuosi 2000 on viimeinen kokonainen tilivuosi, jolta AGA Gas BV:n liikevaihtoluku on saatavissa. (76) Asianomaisten teollisuuskaasujen kokonaisvuosimyynti Alankomaissa vuosina 1994—1996 oli arviolta seuraava:



Taulukko 2 Teollisuushappi kaasupulloissa Noin 7 milj. m3 Typpi kaasupulloissa Noin 2 milj. m3 Argon kaasupulloissa Noin 2,5 milj. m3 Argonseokset kaasupulloissa Noin 5,3 milj. m3 Asetyleeni Noin 2 milj. m3 Hiilidioksidi kaasupulloissa Noin 1,3 milj. m3 Nestemäinen happi Noin 100 000 tonnia Nestemäinen typpi Noin 280 000 tonnia Nestemäinen argon Noin 10 000 tonnia Nestemäinen CO2 Noin 120 000 tonnia (77) Taulukoissa 3 ja 4 esitetään yhtiöiden markkinaosuudet ( 21 ) sekä kaasupulloissa että nestemäisenä toimitettavien kaasujen suhteen Alankomaiden markkinoilla vuonna 1996.



Taulukko 3 Kaasupullokaasut (%:ina) 1996 Asetyleeni Argon Hiilidioksidi Argonseos Typpi Happi Hoek Loos [30—35] [30—35] [40—50] [20—25] [40—45] [30—35] AGA [40—45] [35—40] [25—35] [35—40] [20—25] [25—30] Air Liquide [5—10] [0—10] [0—5] [5—10] [5—10] [5—10] Air Products [0—10] [5—10] [5—10] [5—15] [5—10] [5—10] Messer [0—5] [0—10] [0—5] [0—10] [0—10] [0—10] Westfalen [0—5] [0—5] [0—5] [0—5] [0—5] [0—5] BOC [0—5] [0—5] [0—5] [0—5] [0—5] [0—5] NTG [0—5] [0—5] [0—10] [0—5] [0—5] [0—5] Yhteensä 93 % 92 % 94 % 87 % 92 % 88 %



Taulukko 4 Nestemäiset kaasut (%:ina) 1996 Happi Typpi Argon Hiilidioksidi Hoek Loos [5—15] [20—30] [10—20] [15—20] AGA [15—20] [20—25] [20—30] [25—35] Air Liquide [20—30] [10—20] [25—35] [25—30] Air Products [25—30] [20—25] [15—20] [0—5] Messer [0—5] [0—5] [0—5] [5—10] Westfalen [0—5] [0—5] [0—5] [0—5] BOC [5—10] [5—10] [0—5] [0—5] NTG [0—5] [0—5] [0—5] [0—5] Yhteensä 91 % 91 % 87 % 80 % (78) Komissio huomauttaa, että 1980-luvun loppupuolelta lähtien Alankomaiden teollisuuskaasumarkkinoille on tullut uusia toimijoita: Air Liquide, Messer, BOC ja Westfalen ja — hiilidioksidimarkkinoille — Hydrogas. Kypsillä markkinoilla, joilla markkinat eivät juuri kasva yleistä talouskasvua enempää, uusien toimijoiden tulo markkinoille todennäköisesti lisää kilpailua. Uudet toimijat yrittävät saada riittävän osuuden markkinoista, kun taas vakiintuneet yritykset puolustavat markkinaosuuksiaan. Lisääntynyt kilpailu asiakkaista johtaa todennäköisesti keskihintojen alentumiseen. (79) Hoek Loosin, Air Productsin ja AGAn toimittamat tiedot vahvistavat, että kaikkien tärkeimpien teollisuuskaasujen hintataso on laskenut vuodesta 1989 riippumatta siitä, onko kyse irto- vai kaasupullokaasuista. Hinnat ovat laskeneet sekä niiden kaasujen osalta, joiden kysyntä on laskenut (kuten asetyleeni), että niiden, joiden markkinat ovat vakaammat. (80) Komissio huomauttaa, että uusista toimijoista huolimatta Alankomaiden kaasupullokaasujen markkinat ovat edelleen hyvin keskittyneet. Herfindahl-Hirschmann -indeksi (HHI) ( 22 ) oli yli 1 800 kunkin taulukossa 3 olevan kaasupullokaasun osalta kunakin vuonna ajalla 1993—1997, ja viiden suurimman yrityksen (AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer) yhteenlaskettu markkinaosuus ei ollut koskaan 80:tä prosenttia alhaisempi. Kunkin yhtiön markkinaosuus vaihteli erittäin vähän. (81) Nestemäisten kaasujen hapen, typen, argonin ja hiilidioksidin markkinat olivat myös keskittyneet. Happea lukuun ottamatta viidellä johtavalla yhtiöllä oli yhteensä yli 80 prosentin markkinaosuus kunakin vuonna kaudella 1993—1997. Niiden yhtiökohtaiset markkinaosuudet eivät kuitenkaan olleet yhtä vakaat kuin kaasupullokaasuissa. HHI liikkui 1 800:n vaiheilla. (82) Komission tietojen perusteella Air Liquide, Hoek Loos, Air Products ja AGA yrittivät säilyttää markkinaosuutensa ryhtymällä vastatoimenpiteisiin joko toisiaan tai kolmansia yhtiöitä vastaan, jos kilpailija sai jonkin niiden asiakkaista ( 23 ). (83) Tässä yhteydessä on huomattava, että kaasuntoimittajat ovat melko hyvin tietoisia toistensa asiakkaista. Koska kaasupullot ja kaasusäiliöt kuuluvat yleensä kaasuntoimittajille ja niissä on yhtiöiden merkinnät, asiakkaan tai mahdollisen asiakkaan luona käyvä myyntineuvottelija voi helposti nähdä, kuka nykyinen toimittaja on. Toimittaja voi näin ollen reagoida heti, kun asiakas, jonka kanssa yhtiöllä on sopimus, alkaa ostaa kaasua kilpailijalta. Suuremmilla teollisuuskaasujen toimittajilla on todellakin kilpailijakohtaiset luettelot asiakkaista, jotka ne ovat menettäneet tai voittaneet. Luetteloista ilmenevät myös hintamyönnytykset, jotka niiden on pitänyt tehdä tietyn kilpailijan kilpailevan tarjouksen vuoksi ( 24 ). Näiden tietojen ja kilpailijan mahdollisesti kiinnostavista asiakkaista laadittujen luettelojen perusteella toimittaja voi laatia kohdelistan vastatoimenpidekampanjaa varten ( 25 ). AGAa koskevissa asiakirjoissa vastatoimenpidepolitiikkaan viitataan käsitteellä ”kauhun tasapaino” ( 26 ). (84) Vastatoimenpidekampanjat eivät välttämättä rajoitu samoille maantieteellisille markkinoille. Useissa komissiolla olevissa asiakirjoissa viitataan rajatylittäviin vastatoimenpiteisiin, erityisesti silloin, kun halutaan kohdistaa toimet aggressiiviseen kilpailijaan sen omilla kotimarkkinoilla, joilla voi olla helpompi löytää sopivia kohteita ( 27 ). Toisissa asiakirjoissa viitataan Benelux-maiden tasolla järjestettäviin kampanjoihin. Rajatylittävät kampanjat järjestää tai ainakin koordinoi konserni, johon kyseinen kaasuntoimittaja kuuluu ( 28 ). (85) Alalle on tyypillistä se, että hinnat ja muut toimitusehdot vaihtelevat asiakaskohtaisesti sekä kaasupullo- että irtokaasuissa. Uusia asiakkaita voitetaan tarjoamalla alhaisia hintoja ja edullisia toimitusehtoja. Hintoja korotetaan ja ehtoja muutetaan vuosittain, yleensä kunkin kalenterivuoden alussa. Vaikka kukin kaasu on homogeeninen tuote ja asiakkaat voivat helposti vaihtaa toimittajaa, eräiden teollisuuskaasuyritysten tekemien tutkimusten mukaan asiakkaat ovat kuitenkin hyvin uskollisia ”omalle” toimittajalleen ( 29 ). Tämä voidaan selittää teollisuuskaasutoimintaan liittyvällä palvelulla, johon sisältyvät nopeat ja luotettavat toimitukset sekä asiakkaalle annettavat neuvot kyseisen tuotteen käytöstä. Tämän johdosta asiakkailla on tapana pitää kiinni toimittajastaan säännöllisistä hinnankorotuksista huolimatta. Asiakkaat harkitsevat toimittajan vaihtamista vasta silloin, kun niiden maksaman hinnan ja kilpailijoiden tarjoamien paljon edullisempien hintojen ja ehtojen välinen ero ylittää tietyn rajan. Silloisen toimittajan on joko tehtävä samanlainen hintatarjous tai muuten se menettää asiakkaan. Molemmissa tapauksissa on todennäköistä, että toimittaja ryhtyy vastatoimenpiteisiin ja tarjoaa edullisia ehtoja jollekin kilpailijansa asiakkaalle, joka tällöin vaihtaa toimittajaa. (86) Näin ollen on kaksi hintatasoa, jotka voidaan erottaa kunkin kaasupulloissa teollisuuskaasuja myyvän toimittajan suhteen: vaihteleva hinta nykyisille asiakkaille ja vähimmäishinta, jolla toimittaja houkuttelee uusia asiakkaita. Samanlainen ero koskee irtokaasuina myytävien teollisuuskaasujen hintoja. MENETTELYTARKASTUKSET (87) Asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdan mukaiset tarkastukset tehtiin 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1997 yhtäaikaisesti ilman ennakkovaroitusta AGAn, Air Liquiden, Air Productsin ja Hoek Loosin toimitiloissa. (88) Vuoden 1998 aikana tehtiin asetuksen N:o 17 14 artiklan 2 kohdan mukaiset tarkastukset BOCissa, Hydrogasissa, Messerissä ja Westfalenissa. TIETOPYYNNÖT (89) Komissio lähetti 24 päivänä heinäkuuta 1998 asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietopyynnöt AGAlle, Air Liquidelle, Air Productsille, Hoek Loosille, NTG:lle ja Praxairille. (90) Asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietopyynnöt lähetettiin myös ACP:lle ja Ijsfabriek Strombeekille 14 päivänä syyskuuta 1998, Westfalenille, BOCille ja Indugasille 12 päivänä lokakuuta 1998, ACP:lle jälleen 13 päivänä lokakuuta 1998, Messerille 30 päivänä lokakuuta 1998, Hydrogasille 12 päivänä marraskuuta 1998 ja jälleen BOCille 22 päivänä joulukuuta 1998. (91) Asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset lisäpyynnöt lähetettiin AGAlle, Air Liquidelle, Air Productsille, Hoek Loosille ja Messerille 7 päivänä huhtikuuta 1999 ja Hydrogasille 12 päivänä huhtikuuta 1999. (92) Tammikuun 20 päivänä 1998 asetuksen N:o 17 11 artiklan mukainen tietopyyntö lähetettiin alan yhdistykselle VFIG:lle. (93) Viimeiset asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietopyynnöt lähetettiin 22 päivänä helmikuuta 2002 AGAlle, Air Liquidelle, Air Productsille, Hoek Loosille, Messerille, Westfalenille, BOCille ja NTG:lle ja 5 päivänä kesäkuuta 2002 AGAlle, Air Liquidelle, Air Productsille, Hoek Loosille, Messerille, Westfalenille ja BOCille. (94) Tietopyynnöissä yrityksiä pyydettiin toimittamaan tietoja kilpailijoiden kanssa pidetyistä kokouksista, selvityksiä tarkastusten aikana löydetyistä asiakirjoista ja tietoja yleisistä hinnankorotuksista ja muista toimitusehdoista. Yrityksiä pyydettiin myös selvittämään näkemyksensä markkinoiden määritelmästä, arvioimaan markkinaosuutensa ja markkinoiden kokonaisarvo sekä toimittamaan lisätietoja liiketoiminnastaan. HALLINNOLLINEN MENETTELY (95) Komissio aloitti 9 päivänä heinäkuuta 2001 nyt käsiteltävää asiaa koskevan menettelyn ja antoi väitetiedoksiannon kahdeksalle yritykselle, jotka toimivat teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen alalla Alankomaissa. Väitetiedoksianto lähetettiin seuraaville: AGA Gas BV, Air Liquide BV, Air Products Europe Inc., BOC Group Plc., NV W.A. Hoek's Machine- en Zuurstoffabriek, Messer Nederland BV, Nederlandse Technische Gasmaatschappij BV ja Westfalen Gassen Nederland BV. (96) Kaikki väitetiedoksiannon saaneet yritykset toimittivat kirjallisia huomautuksia vastauksena komission väitteisiin. (97) Yritykset saivat tutustua komission asiakirjoihin niille pian menettelyn aloittamisen jälkeen lähetetyn CD-ROMin avulla. (98) Suullinen kuuleminen pidettiin 10 päivänä tammikuuta 2002. Seuraavat yritykset olivat läsnä tilaisuudessa: AGA Gas BV:n seuraaja AGA AB, Air Liquide BV, Air Products Europe Inc. Air Products Nederland BV:n puolesta, BOC Group Plc., NV Hoek Loos, Messer Nederland BV ja Westfalen Gassen BV. (99) Kuten kirjallisissa vastauksissaan, kaksi yritystä, Air Liquide ja Westfalen, kiistivät väitetiedoksiannossa esitetyt väitteet, ja neljä yritystä, AGA, Hoek Loos, Air Products ja Messer, sanoivat, etteivät ne juurikaan kiistä esitettyjä seikkoja. BOC teki ainoastaan joitain pieniä huomautuksia viitaten vähäiseen markkinaosuuteensa kyseisenä aikana, ja NTG ei osallistunut kuulemistilaisuuteen. (100) Useimmat kuulemistilaisuuteen osallistuneet yritykset, riippumatta siitä, kiistivätkö ne tosiseikat vai eivät, ottivat esille kysymyksen vanhentumisajasta. Ne väittivät, että komissiolla ei ollut asiakirjatodisteita vuosilta 1992—1994 ja että mahdolliset rikkomiset ennen vuotta 1992 oli rajattava ajallisesti pois, koska yllätystarkastukset tehtiin 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1997. Tätä seikkaa käsitellään jäljempänä II osan E jaksossa. RIKKOMISTA KOSKEVAT YKSITYISKOHDATJOHDANTO (101) Komissiolla on todisteita siitä, että Alankomaiden johtavat teollisuuskaasuyritykset tapasivat säännöllisesti vuosina 1989—1997. Näissä kokouksissa ne a) keskustelivat ja sopivat seuraavana vuonna silloisille asiakkailleen kaasupulloissa (ja joskus irtokaasuna) toimitettavien kaasujen hintojen korotusprosentista tai -määrästä ja muista kaupan ehdoista; b) sopivat pidättäytyvänsä käymästä kauppaa toistensa asiakkaiden kanssa 2—5 kuukauden ajan vuosittain hinnankorotusten täytäntöönpanemiseksi; c) sopivat noudattavansa vähimmäishintoja tarjotessaan kaasupulloissa ja irtokaasuna toimitettavia kaasuja uusille asiakkaille; ja d) sopivat noudattavansa muita kaupan vähimmäisehtoja toimittaessaan kaasuja kaasupulloissa ja irtokaasuna. Nämä ehdot koskivat erityisesti asiakkailta perittäviä vuokria ja kuljetuskustannuksia. Lisäksi ne sopivat ottavansa käyttöön irtokaasun erikoismaksun ja kaasupulloissa toimitettavien kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksun. (102) Vaikka nämä seikat ovat yhteydessä toisiinsa ja niiden yhteisenä tarkoituksena oli korottaa teollisuuskaasujen hintatasoa (tai välttää sen alentuminen) Alankomaissa, niitä käsitellään ja analysoidaan erikseen. (103) Komissiolla on todisteita Alankomaiden johtavien teollisuuskaasuyritysten säännöllisistä kokouksista vuosina 1989-1997. Eräisiin kokouksiin osallistuivat myös pienemmät kilpailijat. Näissä kokouksissa osanottajat keskustelivat useista yhteisen etunsa mukaisista asioista. Kokouksissa yrityksillä oli mahdollisuus keskustella ja sopia säännöllisesti hinnankorotusten ja kaupan ehtojen määräämisestä ja täytäntöönpanosta irtokaasuna ja kaasupulloissa myytävien kaasujen osalta. Näitä kilpailun vastaisia kokouksia täydennettiin yritysten kahdenvälisillä yhteyksillä. (104) Kartellin alkuvuosina vuodesta 1989 lähtien teollisuuskaasujen toimittajat osallistuivat ”turvallisuuskokouksiin”. Kokouksia pidettiin ravintoloissa useita kertoja joka vuosi. Niihin liittyi joskus lounastilaisuuksia, ja ne järjesti jokin kyseisistä yrityksistä. Kokouksessa jaettiin esityslistaluonnos, johon ei sisältynyt hintoja tai muita kaupan ehtoja koskevia seikkoja. Kuten seuraavista kohdista ilmenee, kokouksissa keskusteltiin myös seikoista, joita ei ollut esityslistalla. Union Carbide, Hoek Loos, AGA, Air Products ja Air Liquide ottivat osaa yhteen tai useampaan turvallisuuskokoukseen vuosina 1989—1991. Air Products huomauttaa, että sen johtaja lopetti kokouksiin osallistumisen vuonna 1990 ja että Union Carbide ei ollut aina läsnä kokouksissa, johon kyseinen johtaja osallistui ( 30 ). (105) VFIG:n jäsenten kokouksista tuli myöhemmin suosittu tapa keskustella ja sopia hinnoista ja muista toimitusehdoista. VFIG:n viralliset kokoukset alkoivat vuonna 1989, ja ne pidettiin yleensä Utrechtissa, jossa VFIG:n sihteeristö sijaitsee. Sihteeristö kutsui jäsenyhtiöt kokoukseen lähettämällä niille esityslistaluonnoksen ja edellisen kokouksen pöytäkirjaluonnoksen. (106) Asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaisen tietopyynnön johdosta VFIG toimitti järjestämiään kokouksia koskevat raportit. Osanotto VFIG:n kokouksiin ilmenee seuraavasta taulukosta.



Taulukko 5 VFIG:n kokoukset Messer Air Products Hydrogas Indugas Westfalen NTG Hoek Loos AGA Air Liquide BOC 11.10.1989 X X X X X 14.3.1990 X X X X 0 19.9.1990* 20.12.1990 0 X X X X 27.3.1991 0 0 X X X 18.9.1991 0 X 0 0 X X X 0 12.12.1991* 11.2.1992 X X 0 X X X 0 0 23.9.1992* 5.11.1992 0 X X X X X 0 0 17.2.1993 0 X X 0 X X X 0 15.6.1993 X X 0 0 X X X 0 3.9.1993 X X 0 X X X X X 0 16.9.1993 (ei tietoja) 16.12.1993 X X X 0 0 X X X 0 17.3.1994 X X X X X X X X 0 18.5.1994* 23.6.1994 X X X 0 X X X X X 14.10.1994 X X X 0 X X X X X X 18.11.1994 X X X 0 X 0 X X X X 25.1.1995* 28.4.1995 X X X X X X X X X X 26.9.1995 0 X X 0 X 0 X X X X 23.1.1996* 14.3.1996 0 X X X X X X 0 X 0 23.10.1996 0 X X 0 X 0 X X X 0 14.3.1997 0 X X X 0 X X X X X 2.10.1997 0 X X 0 X 0 X X X 0 5.2.1998 0 0 0 X 0 0 X X 0 0 20.3.1998 X 0 X 0 X X X X X X * = peruutettu, 0 = poissa, X = läsnä (107) Vuonna 1995 alan suurimmat yritykset AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer aloittivat myös VFIG:n ulkopuoliset epäviralliset tapaamiset. Kokousten järjestämisestä huolehtivat yritykset vuorotellen, ja ne pidettiin Bredassa sijaitsevassa ravintolassa ja vuonna 1997 myös Barendrechtissa. Kokouksissa ei ollut muodollista esityslistaa eikä pöytäkirjaa pidetty. Tapaamisia järjestettiin useita kertoja vuodessa ja niitä jatkettiin ainakin vuoden 1997 loppuun saakka ( 31 ). Näissä kokouksissa yritykset keskustelivat ja päättivät hinnoista ja muista toimitusehdoista, kuten jäljempänä esitetään. (108) AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin osallistuminen Bredassa tai Barendrechtissa järjestettyihin kokouksiin ilmenee seuraavasta taulukosta, jonka perustana on käytetty yhtiöiltä saatuja vastauksia.



Taulukko 6 Bredan/Barendrechtin kokoukset Air Products AGA Air Liquide Messer Hoek Loos 9.3.1995 X 11.5.1995 X 15.9.1995 X 23.11.1995 X X 5.6.1996 X X 2.10.1996 X X X 19.3.1997 X X 20.6.1997 X X 8.7.1997 X X 9.9.1997 X X = yhtiöiden muistamat päivämäärät. tyhjä = ei vastausta yhtiöltä. Huom. Air Liquide: ei tietoja vuodelta 1995; Messer: ei tietoja; Hoek Loos: ei tietoja. (109) Ajalla 1989—1997 yhtiöillä oli myös kahdenvälisiä yhteyksiä, jolloin ne pitivät yhteyttä toisiinsa kirjeiden, faksien ja tapaamisten avulla. Yhteydenpidon tarkoituksena oli tiedottaa kokouksissa sovituista asioista kilpailijoille, jotka eivät olleet osallistuneet niihin, sekä keskustella sovittujen asioiden toteuttamisesta. Usein yhteydenpito koski tietyiltä asiakkailta perittyjä hintoja ja muita kaupan ehtoja ja joskus niistä myös sovittiin ( 32 ). HINNANKOROTUKSISTA MÄÄRÄÄMINENYleiskatsaus (110) Komissiolla on todisteita siitä, että vuodesta 1989 lähtien kilpailijat keskustelivat säännöllisesti ja sopivat hinnankorotuksista, joita ne soveltaisivat seuraavana vuonna silloisiin asiakkaisiinsa kaasupullokaasujen ja joissain tapauksissa nestemäisten kaasujen osalta. Ainakin seuraavat yhtiöt ottivat osaa näihin salaisiin käytäntöihin: Hoek Loos, Air Products ja AGA vuosina 1989—1991 ja 1993—1997, Air Liquide ja Messer kaudella 1990/1991 ja vuosina 1993—1997, Westfalen ja BOC kaudella 1994/1995. Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet (111) Hoek Loosin, AGAn ja Air Productsin välillä oli 24 päivänä marraskuuta 1989 voimassa sopimus kaasupulloissa myytävien kaasujen hintojen korottamisesta noin 5 prosentilla vuonna 1990. (112) AGAsta löydettiin 24 päivänä marraskuuta 1989 päivätty sisäinen muistio ”turvallisuuskokouksesta” . Englanniksi laadittu ja luottamukselliseksi merkitty muistio kuuluu seuraavasti: ”Kaikki osallistujat sopivat kaasupullokaasujen hinnan korottamisesta ± 5 %. HL 4,9 %, UC 5 %, AGA 5 %, AP 5 %. HL:n […] välittää nämä tiedot AL:lle. Pyydämme AL:ää pidättäytymään kilpailusta 4—5 kuukauden ajan. Tästä hetkestä alkaen. Sama koskee HL:ää, AGAa, UC:tä ja AP:tä. Tarkoittaa sitä, että meidän on tästä lähtien käytävä kauppaa vain omien asiakkaidemme kanssa. Kaikkien on laadittava ehdotus nestemäisten kaasujen hinnastoksi. Kokouspäiväksi on sovittu 12. tammikuuta, jolloin hinnastosta keskustellaan lopullisesti ja päätetään siitä yksimielisesti. Kaikki yrittävät parantaa nykyisten asiakkaiden nestemäisten kaasujen hintoja. LUETTUASI TÄMÄN HÄVITÄ SE” ( 33 ) (113) Yhteisen sopimuksen johdosta vuoden 1990 hinnankorotus oli suurempi kuin AGAn korotus olisi ollut ilman sopimusta. Vain vielä kuukausi ennen sopimusta AGA harkitsi korottavansa hintoja vain 4 prosenttia 30 päivänä lokakuuta 1989 päivätyn sisäisen viestin ( 34 ) mukaan (joka löydettiin Messeristä). (114) AGA toteutti sopimuksen hintojen korottamisesta 5 prosentilla, kuten ilmenee AGAn 28 päivänä marraskuuta 1989 päivätyistä sisäisistä ohjeista, ja keskitti 5 prosentin hinnankorotuksen silloisiin asiakkaisiinsa ( 35 ) . Kyseinen viesti kuuluu seuraavasti: ”Asia: Hinnankorotus ja täyttölisä … 1. Hinnat, kaasupullokaasut / vuokra ja rahti Näitä korotetaan 5 % 1. tammikuuta lähtien. Prosenttilukuun sisältyy myös rahti. Vuokratariffia muutetaan 1 sentillä irtonaisten kaasupullojen osalta ja 2 sentillä pakkauksissa olevien kaasupullojen osalta. Prosenttiluvun muutos johtuu vuoden 1990 kehitystä koskevista uusista odotuksista. 2. …” (115) Hoek Loosin, Air Productsin, AGAn ja Air Liquiden edustajat tapasivat uudelleen 22 päivänä marraskuuta 1990 ja sopivat korottavansa hintoja 5—7 prosenttia 1 päivästä tammikuuta 1991. (116) Air Liquiden tiloista löydettiin 22 päivänä marraskuuta 1990 päivätyt sisäiset muistiinpanot ( 36 ) , joiden mukaan hinnankorotukset olivat yksi keskustelluista asioista: ”1. Irtokaasu — erikoismaksu 2. Vähimmäishinnat — korotus 3. Hinnankorotus 1.1.91 (5—7) 1 kohdan osalta: HL: kaikkiin asiakkaisiin otettu yhteyttä — alkaa 1.11.90. Noin 30 reagoinut (eli harvat). 36 guldenia AP: kirje lähetetty 16.11. Kaikki aloittavat yhtenäisesti 1.12. 36 guldenia. Jo nyt suullisia/kirjallisia reaktioita. AGA: Suuret eivät hyväksy sitä (Nedstaal, AKZO), noin 50 %:iin otettu yhteyttä. Aloituspäivä 1.12. AL: Jonotusmaksu käyttöön. Irtokaasun erikoismaksu 1.1. Perusteet: ajotunteja koskevat lait, jonot, polttoaine, vakuutusmaksujen kohoaminen, tiukemmat säädökset, koulutuskustannukset. Otetaan säännönmukaisesti käyttöön uusissa sopimuksissa. …” (117) Air Liquide ei pystynyt kertomaan komissiolle, missä yhteydessä tämä kokous pidettiin ja kuka osallistui siihen Air Liquiden puolesta, lukuun ottamatta myyntipäällikkö […], jonka käsiala tunnistettiin ( 37 ). Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Air Liquide totesi, että asiakirjassa oli kyse ainoastaan […] tekemistä henkilökohtaisista muistiinpanoista ja että se ei ollut todiste mistään sitoumuksesta yhtiön osalta ( 38 ). (118) Komission mielestä tämä vastaus ei ole uskottava, koska muistiinpanoissa on selvästi yhteenveto kilpailijoiden suunnitelmista ja muistiinpanojen perusteella näyttää siltä, että ne tehtiin keskustelun aikana. (119) Ainakin AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä oli sopimus vuosina 1990—1991 kaasujen ja palvelujen kuuden prosentin hinnankorotuksista, jotka toteutettiin marraskuun 1990 ja helmikuun 1991 välisenä aikana: (120) AGAn (englanninkielisessä) 27 päivänä marraskuuta 1991 päivätyssä Messeriä koskevassa sisäisessä muistiossa ( 39 ) todetaan seuraavaa: ”Kaikki kaasuyhtiöt ml. MG sopivat perushintojen käyttämisestä — vuokrasta ja kuljetusmaksuista (ks. liite). Todellisuudessa MG:n hinnat ovat huomattavasti näitä hintoja alhaisemmat: 20—30 %. Tämä johtaa moniin hinnanalennuksiin ja/tai asiakkaiden menettämiseen. Loimme aikaisemmin palveluherkät markkinat. MG:n tapaiset kilpailijat kouluttavat markkinoita keskustelemaan vain hinnoista. Myös MG sopi kaasun ja palvelujen 6 %:n hinnankorotuksista. MG suostui myös tulitaukoon marras-, joulu-, tammi- ja helmikuussa voidakseen neuvotella hinnankorotuksista asiakkaiden kanssa. Kaikki kaasuyhtiöt ml. AGA kärsivät paljon MG:n hallitsemattomasta käyttäytymisestä markkinoilla. Minulla on kaksi ehdotusta: Keskustellaan tästä Stephan Messerin kanssa Valmistaudutaan lyhyellä aikavälillä vastatoimenpiteisiin Saksassa.” (121) Edellä oleva muistio osoittaa, että Messer oli nyt liittynyt kilpailunvastaisia kokouksia pitävien yritysten joukkoon. Komissio huomauttaa, että yhdessä tämän asiakirjan kahdesta jäljennöksestä ( 40 ) AGAn edustaja oli kirjoittanut kohtaan ”6 %:n hinnankorotuksista””mutta Messer on rajoittanut tätä mahdollisuuksien mukaan”. (122) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Messer totesi, että päätelmä Messerin osallistumisesta sopimuksiin edellä mainitun AGAn muistion perusteella menee liian pitkälle. Messer väittää, että sisäisestä muistiosta ilmenee vain AGAn oma tulkinta Messerin toiminnasta ja osoittaa, että AGA oli tietoinen siitä, että Messer noudatti omaa toimintalinjaansa ( 41 ). (123) Komissio huomauttaa kuitenkin, että Messerin on täytynyt olla yhteydessä kilpailijoihinsa keskustellakseen aikeistaan sovitun hinnankorotuksen suhteen, kuten edellä 120 kappaleessa olevasta AGAn edustajan huomautuksesta ilmenee. (124) Edellä mainitun lisäksi komissio tietää, että mahdollisesti vuoden 1991 alussa Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja AGAn edustajat tapasivat ja keskustelivat äskettäisen, vuoden 1991 6 prosentin hinnankorotuksen toteuttamisen onnistumisesta: (125) Air Liquiden tiloista löydettiin kyseistä kokousta käsittelevä käsinkirjoitettu (hollanninkielinen) muistio ( 42 ) , jossa todetaan muun muassa seuraavaa: ”Hinnankorotus […]: kaikki korotettu kuljetuskustannukset irtokaasu BOC/Messer kaasupl. Westf./Messer/AL HL: noin 6 prosenttia sekä irtokaasu että kaasupl. Indeksi osoittaa 6 %:n kasvua AGA: vain 20 % suunnitelmasta toteutunut Indeksi osoittaa 6 %:n kasvua … Useimmat ottaneet käyttöön irtokaasun erikoismaksun …” (126) Vastauksessaan komission kysymyksiin Air Liquide katsoi muistion olevan ”noin vuodelta 1990” ja sanoi sen olevan ”[…] henkilökohtaisia muistiinpanoja, jotka on luultavasti tehty sosiaalisen tapaamisen jälkeen” ( 43 ). Air Productsin edustaja tässä kokouksessa näyttää olleen toimitusjohtaja […]. (127) Air Liquiden tiloista löydettiin myös käsinkirjoitettu muistiinpano, joka yhtiön mukaan on vuoden 1991 alkupuolelta ( 44 ). Se kuuluu seuraavasti: ”AGA alentanut tasoa hintojen korottamisesta tehdystä sopimuksesta huolimatta.” ( 45 ) (128) VFIG:n jäsenten kokouksessa 16 päivänä joulukuuta 1993 AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer sopivat korottavansa hintoja 1 päivästä tammikuuta 1994. Indugas, BOC ja NTG eivät olleet läsnä. (129) Air Liquiden tiloista löydettiin kyseistä kokousta käsittelevä hollanninkielinen käsinkirjoitettu muistio ( 46 ) , jossa todetaan muun muassa seuraavaa: ”Hinnankorotus. HL 1.1.94 korotus 4,5 %. — Myös MG ja AP nostavat hintoja. Ilmeisesti sopimus hintojen korottamisesta 1.1., mutta ei prosentista tai vähimmäistasosta.” (130) Tämän vahvistavat AGAn toimittamat käsinkirjoitetut muistiinpanot ( 47 ) : ”16.12.93 VFIG. ……… Hinnankorotus: H-L: kirje asiakkaille tammikuun alussa.” (131) Sen vahvistavat myös Air Productsin tiloista löydetyt englanninkieliset, käsinkirjoitetut huomautukset, jotka koskevat samaa kokousta: ”AGA 15. tammik. H/L useimmat sopimukset 1. tammikuuta Pitempi kausi 1. helmikuuta Menee neuvotteluun Neuvotellaan jo asiakkaiden kanssa Suurimmille asiakkaille on myyty (sold) (kerrottu (told?)) Kaikki suurimmat asiakkaat + 4,5 % Joskus neuvoteltava vähemmästä …… Kilpailukielto 1. huhtikuuta saakka” ( 48 ) . (132) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Air Liquide väitti, että VFIG:n 16 päivänä joulukuuta 1993 pidettyä kokousta koskevasta Air Liquiden käsinkirjoitetusta muistiosta ilmenee, että sen kirjoittaja oli kirjoittanut muistiin vain sen mitä muut sanoivat (sana ”ilmeisesti”) eikä se todista Air Liquiden sitoutuneen mihinkään. Air Liquide väittää myös, että joulukuun puoliväli ei vaikuta realistiselta ajankohdalta sitoutua 1 päivänä tammikuuta 1994 voimaan tulevaan hinnankorotukseen ( 49 ). (133) Komissio huomauttaa, että Air Liquide osallistui kyseiseen kokoukseen ja merkitsi huolellisesti muistiin mitä sen kilpailijat sanoivat. (134) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Messer väitti, että pelkkä osallistuminen kokoukseen ei ollut sinänsä riittävä todiste sopimukseen osallistumisesta. Se toteaa, että Air Liquiden tiloista löydetyissä käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa viitataan vain siihen, että Messer aikoi nostaa hintojaan ( 50 ). Messer ei maininnut korotuksen tarkkaa määrää, ja yleisenä käytäntönä on nostaa hintoja kyseiseen vuodenaikaan, koska hintoja on tarkistettava inflaation vuoksi. Lisäksi AGAn ja Air Productsin tiloista löydetyissä muistiinpanoissa ei mainita Messeriä. (135) Komissio huomauttaa kuitenkin, että Messer osallistui kyseiseen kokoukseen ja mainitsi, mitä se aikoo tehdä yhden kaupallisen toimintapolitiikkansa tekijän eli hintojen korottamisen suhteen. (136) Kaasupullokaasujen vuoden 1995 hinnankorotuksista keskusteltiin ensimmäisen kerran VFIG:n kokouksessa 14 päivänä lokakuuta 1994. Tähän kokoukseen osallistuivat AGA, Air Liquide, Air Products, BOC, Hoek Loos, Hydrogas, Messer, NTG ja Westfalen: (137) AGAn toimitiloista löydettiin tähän kokoukseen viittaavia käsinkirjoitettuja muistiinpanoja, joihin sisältyvät seuraavat sanat: ”Hinnat + 6 % Irtokaasusopimukset 4,5 % (HL-indeksi) Energia + 6-8 %” ( 51 ) . (138) AGA toimitti myös 17 päivänä lokakuuta 1994 päivätyt käsinkirjoitetut muistiinpanot, jotka oli tehnyt toinen työntekijä samasta kokouksesta: ”VFIG Hinnankorotus …… Kaasupullokaasujen hinnat + 6 % + vuokra ja kulj. Irtokaasusopimukset + 4,5 %, indeksikaava? …… Kilpailukieltokausi: 1. joulukuuta + 3—4 kuukautta” ( 52 ) . (139) AGA, Air Liquide, Air Products, BOC, Hoek Loos, Messer ja Westfalen laativat yksityiskohtaisesti kaasupullokaasujen vuoden 1995 hinnankorotukset VFIG:n kokouksessa 18 päivänä marraskuuta 1994. (140) AGA toimitti käsinkirjoitetun taulukon ( 53 ). Sen oli kirjoittanut myyntipäällikkö […], joka ei ollut itse osallistunut kokoukseen. Hänen muistiinpanonsa oli tehty yhtiön sisäisessä kokouksessa, jossa käsiteltiin tehtyjä sopimuksia. Taulukossa viitataan kyseiseen VFIG:n kokoukseen, ja siitä ilmenevät Hoek Loosin, AGAn, Messerin, Air Liquiden, Air Productsin, BOCin ja Westfalenin osalta kaasupulloissa myytävien kaasujen hinnankorotukset vuodeksi 1995 sekä vuokrien ja kuljetuskustannusten korotukset. Taulukkoon on kirjattu myös kahden kuukauden kilpailukieltojakso, jonka aikana korotukset oli tarkoitus toteuttaa. Lisäksi viitataan nestemäisten kaasujen hintojen ja säiliövuokrien korotuksiin. (141) Toisessa taulukossa ( 54 ), joka löydettiin Air Productsin tiloista, näytetään viittaavan samaan kokoukseen, vaikka kaikki näiden taulukoiden kohdat eivät ole samanlaiset. Air Products katsoi ensin, että se oli laadittu kilpailijoiden kanssa vuonna 1995 pidetyssä kokouksessa, mutta oli myöhemmin samaa mieltä siitä, että taulukko oli voitu laatia marraskuussa 1994 pidetyn VFIG:n kokouksen seurauksena ( 55 ). Tästä taulukosta ilmenevät jälleen Hoek Loosin, AGAn, Messerin, Westfalenin, BOCin, Air Liquiden ja Air Productsin hintojen, kuljetuskustannusten ja vuokrien korotukset sekä kilpailukieltokausi korotusten toteuttamiseksi. (142) Todisteiden perusteella BOCin Benelux-maiden toimitusjohtaja antoi vapaaehtoisesti seuraavan lausunnon, joka kirjattiin tutkimuskertomukseen ja jonka hän allekirjoitti: ”Herra Celis muisteli, että kahden — vuosien 1994 ja 1995 loppupuolella pidetyn — (VFIG:n) kokouksen lopuksi muut ottivat hänen yllätyksekseen esille seuraavan vuoden hinnat.” ( 56 ) (143) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon ( 57 ) BOC korosti myös sitä, että sen toimitusjohtaja Celis ei ollut 139 kappaleessa mainitussa kokouksessa hyväksynyt muiden esittämää kuutta prosenttia, vaan oli ilmoittanut yhtiön suunnittelevan viiden prosentin korotusta. (144) Komissio huomauttaa kuitenkin, että BOC oli edustettuna edellä mainitussa kokouksessa ja sen toimitusjohtaja antoi vapaaehtoisesti tietoja BOCin suunnitelluista hinnankorotuksista eikä missään vaiheessa vetäytynyt hinnankorotussopimusta koskevasta keskustelusta. Toimitusjohtaja Celisin yllättyneisyys voi korostaa sitä, että hänen roolinsa ei ollut kovin aktiivinen. (145) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Westfalen kiinnitti huomiota siihen, että se ei ollut koskaan osallistunut aktiivisesti näihin kokouksiin ja että se ei ollut ollut tietoinen, että hinnankorotusten tapaisista seikoista oli keskusteltu, sillä näihin aiheisiin ei viitattu kokouspöytäkirjoissa ( 58 ). (146) Komissio huomauttaa, että Westfalen osallistui edellä mainittuun kokoukseen ja antoi viitteitä kilpailijoilleen siitä, mitä se aikoo tehdä yhden kaupallisen toimintapolitiikkansa tekijän eli hintojen korottamisen suhteen ( 59 ). (147) Messeristä löydetyissä käsinkirjoitetuissa huomautuksissa, jotka koskevat 25 päivänä lokakuuta 1994 (eli ennen VFIG:n kokousta) pidetyn johtajien sisäisen kokouksen esityslistaa, todetaan seuraavaa: ”VFIG! Hinnankorotus '95?” ( 60 ) Messerin tiloista löydettiin sisäiset ohjeet ( 61 ) tammikuussa 1995 toteutettaviin hinnankorotuksiin liittyvästä kilpailukieltokaudesta, ja vuoden 1995 ensimmäistä neljännestä käsittelevässä katsauksessa todetaan, että hinnankorotukset toteutettiin ilman suuria vaikeuksia 1 päivästä tammikuuta 1995 ja lisätään, että ”olemme saaneet suurin piirtein samanlaisia uutisia kilpailijoiltamme” ( 62 ). (148) Marraskuun 23 päivänä 1995 AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer tapasivat ja tekivät salaisen hinnankorotusjärjestelyn vuodeksi 1996. (149) Hoek Loosin tiloista löydetyistä, 23 päivänä marraskuuta päivätyistä muistiinpanoista ( 63 ) ilmenevät eräiden kilpailijoiden hinnankorotukset 1 päivänä tammikuuta 1996: ”AP:n korotukset 1.1.1996 4,75 % kaasu 0,75 vuokra/kk/kaasupl. 1,50 vuokra erikoiskaasupl. 0,50 kuljetus kaasupl. AGA 5—8 % tuote vuokra? rahti? MG suuret asiakkaat > 15 000 7,2 % 0,90 rahti 0,02 vuokra 4 liikevaihtoryhmää 7,2 % ja 15 % pienet asiakkaat rahti 0,90 ja 2,50 per kaasupullo vuokra 0,01 ja 0,05 / kaasupl. joulukuun ens. puolisko, kirje hinnankorotuksista 1/10 12,50 guldenia→ 15,00 guldenia turv.- ja ymp.maksu mainittu laskussa ± 5 000 guldeniin saakka — vähimmäishinnat AL 6—7,5 % tuote rahti korko vuokra korko … … BOC aikoo (korottaa) hintoja 5 % …” (150) Vastauksessaan komission kysymyksiin Hoek Loos totesi, että se ei pysty ilmoittamaan kokouksen päivämäärää, osallistujia ja tarkoitusta ja että se epäilee, että muistiinpanot eivät edes ole raportti kokouksesta. Yhtiön mukaan kyseessä saattaisivat olla sen omilta myyntiedustajilta saadut tiedot ( 64 ). (151) Komission mielestä Hoek Loosin tulkinta ei ole uskottava. Kilpailijoiden tulevia käytäntöjä koskevien erittäin yksityiskohtaisten tietojen ja vielä lähettämättömään kirjeeseen viittaamisen perusteella voidaan päätellä, että kyseessä on raportti AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin kokouksesta. Päivämäärä osoittaa, että kokousta ei pidetty VFIG:n kokouksen yhteydessä. Komissio katsoo, että se oli yksi useista tapaamisista, jotka järjestettiin vuosina 1995—1997 AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä Bredassa ja Barendrechtissa. Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että sekä Air Products että AGA ovat maininneet 23 päivän marraskuuta 1995 yhtenä Bredassa järjestetyn kokouksen päivämääränä. (152) Vaikka BOC mainitaan lyhyesti raportissa, yhtiö ei komission tietojen mukaan osallistunut kyseisiin Bredassa ja Barendrechtissa järjestettyihin kokouksiin. (153) Hoek Loos, Air Products, Air Liquide, AGA ja Messer tapasivat vuoden 1996 loppupuolella, luultavasti 2 päivänä lokakuuta 1996, ja sopivat kaasupulloissa myytävien kaasujen hinnankorotuksia koskevasta salaisesta järjestelystä vuodeksi 1997. (154) Air Productsin tiloista löydetty päiväämätön käsinkirjoitettu asiakirja ( 65 ), jonka yhtiö uskoo olevan vuoden 1996 loppupuolelta, on toinen raportti kilpailijoiden välisestä kokouksesta. Hoek Loosin, Air Productsin, Air Liquiden ja AGAn markkinoita koskevan keskustelun jälkeen muistiinpanoissa todetaan, että VFIG aikoo julistaa seuraavan vuoden (= 1997) kuljetusvuodeksi ja että kuljetukset otetaan huomioon indeksissä: + 0,2—0,3 prosenttia. Komissio katsoo tämän viittaavan aikaisemmissa asiakirjoissa mainittuun irtokaasuja koskevaan Hoek Loosin indeksiin ( 66 ). Kaasupulloissa myytävien kaasujen hinnat nousisivat 4,5 prosenttia marraskuun ja maaliskuun välisenä aikana. Lisäksi viitataan Air Liquiden 6-8 prosentin korotukseen. (155) Sekä marraskuun ja maaliskuun välinen ajanjakso että 6—8 prosentin yleinen hinnankorotus, joihin viitataan edellä, mainitaan myös Hoek Loosista löydetyssä, 28 päivänä syyskuuta 1996 päivätyssä asiakirjassa ”Kaasupullokaasuja koskeva ehdotus 1997” ( 67 ). Hoek Loosista löydetty ehdotus noudattaa kaikilta osin sekä Air Productsin tiloista ( 68 ) että Messeristä ( 69 ) löydettyjä käsinkirjoitettuja muistiinpanoja. (156) Vastauksessaan komission tietopyyntöön Hoek Loos väitti, että hyväksymisen jälkeen ehdotus aiottiin toimittaa yhtiön omalle myyntihenkilöstölle ja siksi se oli tarkoitettu vain sisäiseen käyttöön ( 70 ). (157) Edellä mainitun perusteella tämä lausunto ei ole uskottava. Hinnanmuutoksista ilmoitettiin todellakin Hoek Loosin henkilöstölle 7 päivänä lokakuuta 1996 ( 71 ), mutta on erittäin vahvoja todisteita siitä, että niistä keskusteltiin myös kilpailijoiden kanssa. Komissio katsoo, että keskustelu käytiin Bredassa 2 päivänä lokakuuta 1996. Tämän päivän mainitsevat Air Liquide, Air Products ja AGA ( 72 ), ja se sijoittuu Hoek Loosin ehdotuksessaan mainitseman päivän ja sen päivän, jona hinnankorotuksista ilmoitettiin henkilöstölle, väliin. VUOSITTAISET KILPAILUKIELLOTYleiskatsaus (158) Samat yhtiöt, jotka tapasivat säännöllisesti vuodesta 1989 ja sopivat silloisten asiakkaidensa vuosittaisista hinnankorotuksista, kuten ilmenee C jakson 2 kohdasta, sopivat näissä kokouksissa useita kuukausia kestävistä vuosittaisista tulitauoista toteuttaakseen sovitut hinnankorotukset. Komissiolla on todisteita siitä, että seuraavat yhtiöt ottivat osaa kilpailukieltoa koskeviin salaisiin järjestelyihin: Hoek Loos, Air Products ja AGA vuosina 1989—1991 ja 1993—1997, Air Liquide ja Messer kaudella 1990/1991 ja vuosina 1993—1997 ja Westfalen ja BOC kaudella 1994/1995. Kilpailukieltoa, joka kesti 1 päivästä marraskuuta 1996 1 päivään maaliskuuta 1997, sovellettiin sekä irtokaasujen että kaasupullokaasujen asiakkaisiin. Aikaisemmat kilpailukieltojaksot koskivat ainoastaan kaasupullokaasujen asiakkaita. Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet (159) Marraskuun 24 päivänä 1989 Hoek Loosilla, AGAlla ja Air Productsilla oli voimassa oleva sopimus hinnankorotuksista. Korotusten toteuttamiseksi ne sopivat myös 4—5 kuukauden jaksosta, jolloin ne pidättäytyisivät kilpailusta. (160) Edellä 112 kappaleessa oli lainaus AGAsta löydetyistä englanniksi laadituista muistiinpanoista, jotka oli päivätty 24 päivänä marraskuuta 1989 ja merkitty luottamukselliseksi. Ne koskivat ”turvallisuuskokousta” . Viesti kuuluu seuraavasti: ”Kaikki osallistujat sopivat kaasupullokaasujen hinnan korottamisesta ± 5 %. HL 4,9 %, UC 5 %, AGA 5 %, AP 5 %. HL:n […] välittää nämä tiedot AL:lle. Pyydämme AL:ää pidättäytymään kilpailusta 4—5 kuukauden ajan. Tästä hetkestä alkaen. Sama koskee HL:ää, AGAa, UC:tä ja AP:tä. Tarkoittaa sitä, että meidän on tästä lähtien käytävä kauppaa vain omien asiakkaidemme kanssa. (…) LUETTUASI TÄMÄN HÄVITÄ SE” ( 73 ) . (161) AGA pani kilpailukieltokauden täytäntöön, kuten ilmenee sisäisistä ohjeista, jotka annettiin AGAssa 28 päivänä marraskuuta 1989 (ja joita lainattiin 114 kappaleessa), jotta voitaisiin keskittyä 5 prosentin hinnankorotuksen toteuttamiseen silloisten asiakkaiden osalta ja selittää, että kilpailijoiden voitaisiin odottaa tekevän samoin. Jos kilpailijoiden hyökkäykset johtaisivat kuitenkin hinnanalennuksiin, alennuksista olisi ilmoitettava johdolle ( 74 ). (162) Ainakin AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä oli vuonna 1990—1991 voimassa sopimus vuotta 1991 koskevasta kilpailukieltokaudesta, joka liittyi hinnankorotuksiin. (163) Edellä 120 kappaleessa lainattiin AGAn (englanninkielistä) 27 päivänä marraskuuta 1991 päivättyä, Messeriä koskevaa sisäistä muistiota ( 75 ) , jossa todetaan seuraavaa: ”Kaikki kaasuyhtiöt ml. MG sopivat perushintojen käyttämisestä — vuokrasta ja kuljetusmaksuista (ks. liite). Todellisuudessa MG:n hinnat ovat huomattavasti näitä hintoja alhaisemmat: 20—30 %. Tämä johtaa moniin hinnanalennuksiin ja/tai asiakkaiden menettämiseen. Loimme aikaisemmin palveluherkät markkinat. MG:n tapaiset kilpailijat kouluttavat markkinoita keskustelemaan vain hinnoista. Myös MG sopi kaasun ja palvelujen 6 %:n hinnankorotuksista. MG suostui myös tulitaukoon marras-, joulu-, tammi- ja helmikuussa voidakseen neuvotella hinnankorotuksista asiakkaiden kanssa. Kaikki kaasuyhtiöt ml. AGA kärsivät paljon MG:n hallitsemattomasta käyttäytymisestä markkinoilla. Minulla on kaksi ehdotusta: 1. Keskustellaan tästä Stephan Messerin kanssa 2. Valmistaudutaan lyhyellä aikavälillä vastatoimenpiteisiin Saksassa.” (164) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Messer väitti, että AGAn 27 päivänä marraskuuta 1991 päivätty muistio osoittaa AGAn ajatelleen, että Messer ei toiminut ”sopimusten” mukaisesti, ja kielsi ehdottomasti osallistuneensa mihinkään sopimukseen ( 76 ). (165) Komissio huomauttaa kuitenkin, että Messerin aikomuksena on tuolloin täytynyt olla kilpailukiellon toteuttaminen, vaikka se ei olisikaan toteuttanut sitä. (166) AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä oli sopimus joulukuun 1993 ja 1 päivän huhtikuuta 1994 välisestä kilpailukiellosta, joka liittyi hinnankorotuksiin. (167) Edellä 131 kappaleessa lainatuissa, käsinkirjoitetuissa englanninkielisissä huomautuksissa, jotka löydettiin Air Productsin toimitiloista, todetaan seuraavaa: ”AGA 15. tammik. H/L useimmat sopimukset 1. tammikuuta Pitempi kausi 1. helmikuuta Menee neuvotteluun Neuvotellaan jo asiakkaiden kanssa Suurimmille asiakkaille on myyty (sold) (kerrottu (told?)) Kaikki suurimmat asiakkaat + 4,5 % Joskus neuvoteltava vähemmästä …… Kilpailukieltojakso 1. huhtikuuta saakka” ( 77 ) . (168) VFIG:n kokouksissa loka- ja marraskuussa 1994 keskusteltiin vuoden 1995 hinnankorotuksista ja niistä sekä niihin liittyvästä 1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995 kestävästä kilpailukieltokaudesta sopivat AGA, Hoek Loos, Air Liquide, Air Products, Messer, BOC ja Westfalen. (169) AGA toimitti myös 17 päivänä lokakuuta 1994 päivätyt käsinkirjoitetut muistiinpanot (joita lainattiin 138 kappaleessa), jotka oli tehnyt toinen työntekijä samasta lokakuun kokouksesta: ”VFIG Hinnankorotus …… Kaasupullokaasujen hinnat + 6 % + vuokra ja kulj. Irtokaasusopimukset + 4,5 %, indeksikaava? …… Kilpailukieltokausi: 1. joulukuuta + 3—4 kuukautta” ( 78 ) . (170) AGA toimitti 18 päivänä marraskuuta 1994 pidetystä VFIG:n kokouksesta käsinkirjoitetun taulukon (jota on lainattu jo 140 kappaleessa) ( 79 ). Sen oli laatinut myyntipäällikkö […], joka ei ollut itse osallistunut kokoukseen. Hänen muistiinpanonsa oli tehty yhtiön sisäisessä kokouksessa, jossa käsiteltiin tehtyjä sopimuksia. Taulukossa viitataan kyseiseen VFIG:n kokoukseen ja siitä ilmenevät Hoek Loosin, AGAn, Messerin, Air Liquiden, Air Productsin, BOCin ja Westfalenin osalta kaasupulloissa myytävien kaasujen hinnankorotukset vuodeksi 1995 sekä vuokrien ja kuljetuskustannusten korotukset. Taulukkoon on kirjattu myös kahden kuukauden kilpailukieltojakso (1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995), jonka aikana korotukset oli tarkoitus toteuttaa. (171) Toisessa taulukossa, joka löydettiin Air Productsin tiloista (ja jota lainattiin 141 kappaleessa) ( 80 ), näytetään viittaavan samaan kokoukseen, vaikka kaikki näiden taulukoiden kohdat eivät ole samanlaiset. Air Products katsoi ensin, että taulukko oli laadittu kilpailijoiden kanssa vuonna 1995 pidetyssä kokouksessa, mutta oli myöhemmin samaa mieltä siitä, että se oli voitu laatia marraskuussa 1994 pidetyn VFIG:n kokouksen seurauksena ( 81 ). Tästä taulukosta ilmenevät Hoek Loosin, AGAn, Messerin, Westfalenin, BOCin, Air Liquiden ja Air Productsin hintojen, kuljetuskustannusten ja vuokrien korotukset sekä kilpailukieltokausi korotusten toteuttamiseksi. (172) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Westfalen väittää, että komissio ei osoittanut Westfalenin tehneen omasta toimestaan kilpailukieltosopimusta kilpailijoidensa kanssa kahdessa VFIG:n kokouksessa vuoden 1994 loppupuolella. Westfalen lisää, että ei ole todisteita mistään käytännöstä, joka voitaisiin katsoa sopimukseksi tai yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi ( 82 ). (173) Komissio huomauttaa kuitenkin, että Westfalen oli läsnä kyseisessä tapaamisessa kilpailijoiden kanssa ja osallistui keskusteluun hinnankorotuksista ja kilpailukieltokaudesta. (174) Hoek Loos itse asiassa toteutti kilpailukieltokauden 1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995. (175) Vuosittaiseen kilpailukieltokauteen viitattiin myös Hoek Loosista löydetyssä, 15 päivänä joulukuuta 1994 päivätyssä sisäisessä kokousraportissa, johon vastauksena kysymykseen todetaan seuraavaa: ”Huhujen mukaan tulitauko alkaa 1.12.1994 eri teollisuuskaasutoimittajien välillä. HL korottaa hintojaan. Joulu- ja tammikuussa emme lähesty muiden toimittajien asiakkaita. Jos joku hyökkää meitä vastaan, iskemme tietenkin takaisin.” ( 83 ) (176) Myös Messer toteutti kilpailukieltokauden 1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995. (177) Messerin tiloista löydettiin sisäisiä ohjeita, jotka koskivat tammikuussa 1995 toteutettaviin hinnankorotuksiin liittyvää kilpailukieltoa: ”Tärkeää: Markkinajohtajan hinnankorotus: 6 % Kilpailukieltokausi joulukuu 1994 ja tammikuu 1995.” ( 84 ) (178) Messeristä löydettiin useita asiakirjoja, joissa oli viittauksia hinnankorotuksiin, VFIG:hen ja kilpailukieltokauteen. Näistä yksi oli käsinkirjoitettu raportti 22 päivänä marraskuuta pidetystä hallituksen kokouksesta. Raportista ilmenee seuraavaa: ”VFIG — ΔP, kilpailukieltokausi, ’paine’” ( 85 ). Lisäksi löydettiin 26 päivänä tammikuuta päivätty viesti, jossa mainitaan ”kilpailukieltokausi? ±?” ( 86 ). Messerin osavuosikatsauksessa vuoden 1995 ensimmäiseltä neljännekseltä todetaan, että hinnankorotukset toteutettiin ilman suuria vaikeuksia 1 päivästä tammikuuta 1995, ja lisätään, että ”olemme saaneet enemmän tai vähemmän samanlaisia uutisia kilpailijoiltamme” ( 87 ). (179) Myös Air Liquide toteutti kilpailukieltokauden 1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995. (180) Air Liquide toimitti sisäisen viestin vuoden 1995 hinnankorotuksista. Siinä neuvotaan myyntiedustajia keskittymään omiin asiakkaisiinsa (ja näin ollen noudattamaan kilpailukieltoa): ”Joulukuun 1 päivän ja tammikuun 31 päivän välisenä aikana keskitymme vuosittaisiin sopimuksiin” (gericht bezig houden met de jaarafspraken) ( 88 ). (181) AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer sopivat marraskuun 1996 ja maaliskuun 1997 välisestä kilpailukieltokaudesta. Sopimus ei koske pelkästään kaasupulloasiakkaita vaan myös irtokaasuasiakkaita. (182) Messeristä löydettiin viittauksia kilpailukieltokauteen vuoden 1997 hinnankorotuksen toteuttamiseksi: ”kilp.kielt. 1. marrask.—1. maalisk.” ( 89 ). (183) Messeristä löydetyissä eri muistiinpanoissa ( 90 ), jotka ovat samalta kaudelta ( 91 ), viitataan Hoek Loosin ehdotukseen korottaa hintoja ja 1 päivän marraskuuta ja 1 päivän maaliskuuta väliseen aikaan. Muistiinpanoissa ovat sanat ”irtokaasuasiakkaat: pysyttävä irti!”, jotka ilmeisesti viittaavat siihen, että vuosien 1996/1997 kilpailukieltokautta ei sovellettaisi ainoastaan kaasupulloasiakkaisiin vaan myös irtokaasuasiakkaisiin. (184) Komissio ottaa huomioon Messerin väitteen, että tällä viitteellä ei ollut mitään tekemistä kilpailukieltokauden kanssa ja että huomautus kirjoitettiin ainoastaan Hoek Loosin kanssa pidetyssä kokouksessa ( 92 ). (185) Air Productsista löydetyissä muistiinpanoissa, jotka oli tehty kilpailijoiden kanssa järjestetyssä kokouksessa ja jotka Air Productsin mukaan ovat vuoden 1996 loppupuolelta, todetaan lisäksi, että: ”pysyttävä irti toistemme asiakkaista — irtokaasu 1. marraskuuta—1. maaliskuuta” ( 93 ) . (186) Air Liquiden sisäisestä kokouksesta 8 päivänä marraskuuta 1996 pidetyn hinnankorotuksia koskevan kokouksen pöytäkirjassa todetaan seuraavaa: ”keskityttävä nykyisten asiakkaiden korkeampiin hintoihin.” ( 94 ) (187) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Air Liquide väittää, että Air Liquiden sisäisen kokouksen pöytäkirjassa oleva lausunto, jonka mukaan Air Liquiden olisi ”keskityttävä nykyisten asiakkaiden korkeampiin hintoihin”, on vain esimerkki toimittajan käytännöstä kypsillä markkinoilla, jolloin se punnitsee ”hintatason” etuja ja haittoja ”markkinaosuuteen” verrattuna. Tämä sisäinen muistio on osoitus pelkästään itsenäisestä käytännöstä ( 95 ). (188) Komissio huomauttaa kuitenkin, että on selvää, että edellä 182—185 kappaleessa mainitut asiakirjat, jotka löydettiin mainittujen yhtiöiden toimitiloista ja jotka koskevat kilpailukieltosopimusta, viittaavat samaan ajanjaksoon. VÄHIMMÄISHINTOJEN MÄÄRÄÄMINENYleiskatsaus (189) Kilpailijat sopivat useista kaasupulloissa myytävien kaasujen vähimmäishintaluetteloista. Vuonna 1989—1990 Air Liquide, AGA, Hoek Loos ja Air Products sopivat nestemäisten kaasujen vähimmäishinnastosta. Vuosina 1990—1991 ja 1994—1997 Hoek Loos, Air Liquide, Air Products ja AGA sopivat kaasupullokaasujen vähimmäishinnastoista. Messer liittyi mukaan vuosina 1994—1997 ja Westfalen kaudella 1994/1995. Hinnastojen pääasiallinen tavoite oli asettaa hintarajat kilpailtaessa samasta asiakkaasta. Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet (190) Nestemäisten kaasujen vähimmäishinnat olivat Hoek Loosin, AGAn, Air Productsin ja Air Liquiden välisten salaisten yhteyksien kohteena vuoden 1989 lopusta tai vuoden 1990 alusta. (191) Edellä 112 ja 160 kappaleessa oli lainaus AGAn ”luottamuksellisesta” sisäisestä muistiosta ( 96 ) , joka oli päivätty 24 päivänä marraskuuta 1989 ja koski ”turvallisuuskokousta” . Muistioon sisältyi seuraavaa: ”Kaikkien on laadittava ehdotus nestemäisten kaasujen hinnastoksi. Kokouspäiväksi on sovittu 12. tammikuuta, jolloin hinnastosta keskustellaan lopullisesti ja päätetään siitä yksimielisesti.” (192) Hinnasto löydettiin Air Liquidessa tehdyssä tarkastuksessa ( 97 ), se oli painettu AGAn nimellä varustetulle paperille ja sen otsikkona oli ”Bulkgassen — prijsstaffel gegevens” (irtokaasut — hinta-asteikot). Hinnastossa ei ole kahden kaasun hintaa, vaan siihen on lisätty (hollanniksi) teksti: ”Hoek Loosin ehdotus seuraa”. Hinnasto koskee seuraavia kaasuja: typpi, happi, argon ja hiilidioksidi, ja niiden hinnat riippuvat käyttöalasta. Hinnastoon sisältyy myös säiliövuokrien hintamekanismi (ks. C jakson 6 kohdan e alakohta). (193) AGAn sisäisessä muistiossa, joka on päivätty 26 päivänä kesäkuuta 1990, mainitaan myös mahdollisuus soveltaa perushintoja nestemäisiin kaasuihin. Tällaisia perushintoja ”sovellettaisiin ainoastaan niissä tapauksissa, joissa ’viisi vanhaa’ kilpailevat” ( 98 ). (194) Lokakuussa 1990 Hoek Loos, Air Liquide, AGA ja Air Products sopivat kaasupullokaasujen perushintajärjestelmästä. (195) Hoek Loosista löydettiin kirje, joka oli osoitettu frankfurtilaiselle Messer Griesheimille. Kirje oli laadittu englanniksi, sen oli allekirjoittanut yhtiön toimitusjohtaja, ja se oli päivätty ja lähetetty faksilla 18 päivänä lokakuuta 1990. Kirje kuuluu seuraavasti: ”Hyvä herra Willheim Puhelinkeskustelumme mukaisesti lähetän Teille seuraavien kuuden kuukauden hinnoittelujärjestelmämme. Kaikki osapuolet maassamme (alkuperäisessä ’accept’ eli hyväksyä, pitäisi luultavasti kuitenkin olla ’except’ eli lukuun ottamatta) MG(:tä) ovat vahvistaneet pitäytyvänsä ehdottomasti perushinnoissa oheisen hinnaston mukaisesti. Nestemäisten kaasujen osalta otamme käyttöön erikoismaksun kuten hinnastosta ilmenee. Voisitteko keskustella hintajärjestelmästä herra Messerin kanssa ja ilmoittaa meille, onko MG valmis noudattamaan tätä ohjetta. Älkää epäröikö ottaa minuun yhteyttä, jos Teillä on kysyttävää. Parhain terveisin. J.P. Jager Bruining […] ( 99 ) (196) Kirjeen liitteenä on otsikoimaton ja päiväämätön asiakirja hollanniksi sekä luettelo, jonka otsake on (hollanniksi) ”Kaasupullokaasujen hinnasto 1.10.1990”. Hinnastosta ilmenevät seuraavien kaasujen eri määrien hinnat (noin 10 hintaa kullekin kaasulle): asetyleeni, argon, happi, tetreeni ( 100 ) ja typpi. Siinä on mainittu myös toimitushinnat eli kaasupullojen vuokra ja kuljetuskustannukset. (197) Otsikoimaton ja päiväämätön asiakirja kuuluu seuraavasti: ”Tästä päivästä lähtien eräät sopimukset ovat voimassa. 1. Asiakkaiden kanssa ei sovita sellaisista hinnoista ja ehdoista, jotka alittavat oheisessa vähimmäishinnastossa mainitut hinnat ja ehdot. 2. Vuoden 1990 kuluessa niitä asiakashintoja ja -ehtoja, jotka ovat tämän tason alapuolella, nostetaan tälle tasolle tai sen yli, jos kohdan 4 prosenttiluku ylittää tämän tason. 3. Tammikuun 1. päivästä 1991 alkaen oheisen vähimmäishinnaston alittavat hinnat ja ehdot eivät ole mahdollisia. 4. Tammikuun 1. päivänä 1991 niitä asiakashintoja ja -ehtoja, jotka ovat perustasoa korkeammat, nostetaan 5—7 %. 5. Tarjoukset, jotka eivät ole edellä mainittujen (ehtojen) mukaiset, eivät ole enää voimassa. 6. Irtokaasujen toimitusten osalta tästä päivästä lähtien: uusia asiakkaita koskee 34,00—36,00 guldenin erikoismaksu. Nykyisten asiakkaiden osalta tämä erikoismaksu otetaan käyttöön lokakuussa 1990. Erikoismaksua ei sovelleta ns. puutarhahiilidioksidiin. … Erikoismaksun perusteet: jonot, energia, ajoaikalainsäädäntö. Hintatason perusteet: hintojen valtava alentuminen ei ole enää hyväksyttävissä erityisesti kehityskustannusten vuoksi. Yhteisten asiakkaiden osalta ensimmäinen vastustuksen kohteeksi joutuva (toimittaja) ottaa yhteyttä. Liite: hinnasto.” (198) Saman hinnaston jäljennöksiä löydettiin AGAn ( 101 ), Air Liquiden ( 102 ) ja Air Productsin ( 103 ) tiloista. Kahdessa viimeksi mainitussa yhtiössä hinnasto oli 197 kappaleessa lainatun otsikoimattoman ja päiväämättömän saatekirjeen yhteydessä. (199) Komissiolla on myös todisteita siitä, että AGA käytti kaasupullojen sovittuja vähimmäishintoja vuonna 1991 kartoittaakseen kilpailijoiden käyttäytymistä näiden tehdessä tarjouksia AGAn asiakkaille ( 104 ). Luottamuksellisessa faksissa, jonka AGA lähetti Air Liquidelle ja joka oli päivätty 31 päivänä lokakuuta 1990, AGA mainitsi useita tapauksia, joissa Air Liquiden myyntineuvottelijat olivat tiettävästi tarjonneet vähimmäishintoja alhaisempia hintoja AGAn asiakkaille ( 105 ). (200) Hoek Loosin, Air Productsin, AGAn ja Air Liquiden edustajat tapasivat 22 päivänä marraskuuta 1990 ja keskustelivat muun muassa vähimmäishintojen korottamisesta. (201) Edellä 116 kappaleessa lainattiin Air Liquiden tiloista löydettyjä ja 22 päivänä marraskuuta 1990 päivättyjä sisäisiä muistiinpanoja ( 106 ) , joissa vähimmäishinnat olivat yksi keskustelunaiheista: ”1. Irtokaasu — erikoismaksu 2. Vähimmäishinnat — korotus 3. Hinnankorotus 1.1.91 (5—7) …” (202) Vahvistus siitä, että ainakin AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä oli sopimus voimassa vuosina 1990—1991 perushintojen käyttämisestä, löytyy Messeriä koskevasta, 27 päivänä marraskuuta 1991 päivätystä (englanninkielisestä) sisäisestä muistiosta ( 107 ) . Muistiota, josta löydettiin kaksi jäljennöstä AGAssa, lainattiin jo 120 kohdassa. Se kuuluu seuraavasti: ”Kaikki kaasuyhtiöt ml. MG sopivat perushintojen käyttämisestä — vuokrasta ja kuljetusmaksuista (ks. liite). Todellisuudessa MG:n hinnat ovat huomattavasti näitä hintoja alhaisemmat: 20—30 %. Tämä johtaa moniin hinnanalennuksiin ja/tai asiakkaiden menettämiseen. Loimme aikaisemmin palveluherkät markkinat. MG:n tapaiset kilpailijat kouluttavat markkinoita keskustelemaan vain hinnoista. … Kaikki kaasuyhtiöt ml. AGA kärsivät paljon MG:n hallitsemattomasta käyttäytymisestä markkinoilla. Minulla on kaksi ehdotusta: Keskustellaan tästä Stephan Messerin kanssa Valmistaudutaan lyhyellä aikavälillä vastatoimenpiteisiin Saksassa.” (203) Muistion toiseen kappaleeseen on käsin kirjoitettu seuraavat huomautukset: ”1) Puhutaan Messerin (MG:n toimitusjohtaja) kanssa perushintojen noudattamisesta. 2) Jos ei tulosta, puhutaan Wielandsin sekä […] (AGA Gas GmbH) kanssa. Varoitetaan lähestyvästä hyökkäyksestä. 3) Kork. 2 viikon jälkeen hyökätään.” (204) Asiakirja osoittaa myös sen, että jos perushintoja koskevia sopimuksia ei noudateta, se voi johtaa vastatoimenpiteisiin, jotka eivät välttämättä rajoitu Alankomaihin. (205) VFIG:n kokouksissa maalis- ja lokakuussa 1994 keskusteltiin pieniin asiakkaisiin sovellettavista kaasupullokaasujen hinta-asteikoista ja vähimmäishinnoista tarkoituksena sopia niistä ainakin AGAn, Air Liquiden, Hoek Loosin, Air Productsin, Westfalenin ja Messerin kesken. (206) AGAsta löydetyissä käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa ( 108 ) mainitaan, että ”hinta-asteikoista” keskusteltiin jälleen VFIG:n maalis- ja lokakuun kokouksissa 1994 ja että viimeksi mainitussa kokouksessa Hoek Loos esitteli kaasupullokaasujen hinta-asteikon. Lokakuun 17 päivänä 1994 päivätyissä käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa, jotka oli tehnyt eri henkilö AGAssa ja jotka AGA toimitti komissiolle, vahvistetaan, että ”väh.hinnoista” keskusteltiin lokakuun kokouksessa ( 109 ). (207) AGAn toimittamien selitysten ( 110 ) mukaan Hoek Loos esitteli pienten kaasupulloasiakkaiden hinta-asteikkoluettelon edellä mainitun, lokakuussa 1994 pidetyn VFIG:n kokouksen yhteydessä. Vastauksessaan väitetiedoksiantoon AGA korostaa, että ei ole väitetty, toteennäyttämisestä puhumattakaan, että tästä vuoden 1994 hinta-asteikkoluettelosta olisi sovittu ( 111 ). Komissio huomauttaa kuitenkin, että Hoek Loosin ehdottama luettelo löydettiin myös kolmen yhtiön tiloista. (208) Yksi kappale löydettiin Westfalenista ( 112 ), kansiosta jossa oli merkintä ”VFIG 1995”. Toinen kappale löydettiin Air Liquidesta ( 113 ), kansiosta jossa oli merkintä ”VFIG 1994”. Kolmas kappale löydettiin Messeristä ( 114 ). Kaikissa kolmessa on samanlainen painettu vähimmäishinnasto, joka on päivätty lokakuussa 1994 ja jonka otsikkona on ”Pienten kaasupulloasiakkaiden hinnasto”. Messeristä löydetyssä hinnastossa on myös käsinkirjoitettu hinnasto, joka oli lisätty vuonna 1996 (ks. 234 kappale). Se, että yhtiöt säilyttivät tämän ehdotuksen kansioissaan usean vuoden ajan, tarkoittaa sitä, että hinnasto oli niille tärkeä asiakirja. (209) Vuotta 1995 koskevan sopimuksen olemassaolon vahvistaa 10 päivänä maaliskuuta 1995 päivätty sisäinen vähimmäishinnasto ( 115 ), joka löydettiin Air Liquiden tiloista ja joka vastaa AGAn 1 päivänä heinäkuuta 1995 käyttöön ottamia vähimmäishintoja ( 116 ). (210) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Air Liquide huomauttaa, että sen vuotta 1995 koskevassa sisäisessä hinnastossa mainitut hintatavoitteet ovat alhaisemmat kuin samassa hinnastossa mainitut vähimmäishinnat. Tältä osin Air Liquide väittää myös, että sitä vastaan ei voida katsoa sitä, että sen kilpailijat halusivat ilmoittaa yhtiölle aikeistaan ( 117 ). (211) AGA huomauttaa vastauksessaan väitetiedoksiantoon ( 118 ), että pieniä asiakkaita koskeva aloite liittyi ainoastaan yhteen kaasupullokaasujen markkinasegmenttiin ja että sen vuoksi se eroaa muista yrityksistä asettaa perushinnat. Koska pienet asiakkaat muodostivat vain vähäisen osan AGAn liiketoiminnasta, se supistaa huomattavasti rikkomisen laajuutta. AGA myöntää ( 119 ) kuitenkin, että se otti käyttöön pieniä asiakkaita koskevat vähimmäishinnat 1 päivästä heinäkuuta 1995. (212) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Westfalen toteaa, että se ei tiedä, kuinka hinnasto tuli sen haltuun. Sen mukaan on erittäin todennäköistä, että hinnasto annettiin Westfalenille VFIG:n kokouksessa 14 päivänä lokakuuta 1994, mutta tämä ei tarkoita sitä, että yhtiö olisi todella sopinut hinnastossa mainituista hinnoista. Westfalen toteaa myös uskovansa, että sen yhteistyöhaluttomuus VFIG:n kokouksissa johti siihen, että suuremmat yritykset tapasivat VFIG:n kokousten ulkopuolella ( 120 ). (213) Komissiolla on todisteita siitä, että kokouksia järjestettiin myöhemmin VFIG:n ulkopuolella ja että AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer tekivät pienasiakkaille toimitettavien kaasupullojen vähimmäishintoja koskevia salaisia järjestelyjä Bredassa ja Barendrechtissa vuoden 1995 alkupuolelta vuoteen 1997 saakka. (214) Vastauksessaan komission kysymyksiin AGA totesi seuraavaa: ”Vuoden 1995 alkupuolella järjestettiin kokous VFIG:n ulkopuolella vähimmäishintojen hyväksymiseksi. […] (AGAn ylemmän johdon edustaja) osallistui kokoukseen, joka oli ensimmäinen useista kokouksista, jotka järjestettiin Bredassa pienemmän joukon kesken. Läsnä olivat Hoek Loos, Air Liquide, Air Products ja Messer (sekä AGA). On mahdollista, että Indugas oli kutsuttu, mutta se ei ollut siellä. Kokouksessa sovittiin todellakin pienasiakkaiden vähimmäishinnoista.” ( 121 ) (215) AGA lisää, että Bredassa (ja myöhemmin Barendrechtissa) järjestettiin vuosittain kahdesta kolmeen kokousta riippuen vuodesta. Esityslistaa ei ollut, ja muistiinpanoja tehtiin vähän. AGAn mukaan Indugas tai Praxair (joka niiden mielestä on yksi yhtiö) osallistui kokouksiin ainoastaan kerran, mutta kokoukset järjestävä yhtiö kutsui aina Indugasin mukaan. AGA lisää myös yleisenä näkemyksenään, että sovittuja vähimmäishintoja ei hyväksytty markkinoilla eikä niiden soveltaminen sen vuoksi onnistunut. AGA toimitti komission pyynnöstä kokouspäivämääriä koskevan luettelon, joka oli laadittu kalenterien, edustustilien ja muiden saatavilla olevien tietojen perusteella ( 122 ). (216) Air Products vahvisti komissiolle, että keskusteluja käytiin muinakin ajankohtina kuin VFIG:n kokouksissa, jolloin saatettiin käsitellä VFIG:n kokousten valmistelua tai niiden seurantaa: ”AP:n muistin mukaan epävirallisia kokouksia, joissa keskusteltiin viimeksi mainitun kaltaisista asioista, järjestettiin kaksi tai kolme kertaa vuodessa. Näihin kokouksiin osallistui enemmän tai vähemmän säännöllisesti ainakin viime vuosina AP:n, Hoek Loosin, AGAn, Messer Griesheimin ja Air Liquiden edustajia. Muodollista esityslistaa ei ollut, vaan keskusteluja käytiin alaa koskevista asioista, kuten markkinoiden yleisestä kehityksestä, hintojen kehityksestä ja alan kustannuksista.” Air Productsin mukaan tällaisia kokouksia käytiin Bredassa ajalla 1995—1997. Kokouspäivistä toimitettiin luettelo ( 123 ) . (217) Myös Indugasilta kysyttiin Bredassa ja Barendrechtissa pidetyistä kokouksista. Indugas vahvisti, että sen VFIG:n kokousten edustaja oli suullisesti kutsuttu näihin kokouksiin, mutta että kyseinen edustaja ei ollut koskaan osallistunut niihin. Lisäksi Indugas totesi olleensa tietoinen siitä, että vähimmäishinnoista keskusteltiin, mutta että se ei ollut ollut koskaan läsnä näissä keskusteluissa eikä sen vuoksi tiennyt, oliko vähimmäishinnoista todella päätetty ( 124 ). (218) Hoek Loos ei voinut vahvistaa osallistuneensa kilpailijoiden kanssa Bredassa tai Barendrechtissa pidettyihin kokouksiin. Vastaavien johtajien kalentereissa tai edustustileissä ei ollut käyttökelpoisia tietoja. (219) Messer vahvisti osallistuneensa kilpailijoiden kanssa kokouksiin, jotka järjestettiin Mirabelle-ravintolassa Bredassa vuosina 1995—1997. Messer toimitti myös niiden AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin ylempien johtajien nimet, jotka osallistuivat säännöllisesti näihin kokouksiin. Messerin mukaan näissä kokouksissa keskusteltiin kaasujen kustannusten ja hintojen kehityksestä, mutta Messer totesi, että se ei ollut osallistunut hintasopimuksiin. Messer ei voinut toimittaa luetteloa kokouspäivistä ( 125 ). (220) Air Liquide vahvisti, että se oli kutsuttu Bredassa ja Barendrechtissa vuosina 1995—1997 järjestettyihin kokouksiin. Air Liquide ei itse koskaan järjestänyt näitä kokouksia. Air Liquide toimitti niiden ylempien johtajien nimet, jotka olivat osallistuneet näihin kokouksiin vuosina 1996 ja 1997 sekä näiden kokousten päivämäärät. Tietoja ei ollut vuodelta 1995, koska silloinen vastaava johtaja oli lähtenyt yhtiön palveluksesta. Air Liquide totesi, että kyseiset tapaamiset olivat epävirallisia, niissä ei ollut esityslistaa, eikä pöytäkirjaa laadittu. Air Liquiden mukaan kokouksissa keskusteltiin yleisistä markkinoiden ja talouden kehitykseen liittyvistä kysymyksistä ( 126 ). (221) Edellä 108 kappaleessa olevassa taulukossa 6 luetellaan AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin kokouspäivät. Taulukko perustuu yhtiöiden antamiin tietoihin ja niiden muistikuviin. Syynä eräiden päivämäärien eroavaisuuksiin voi olla se, että bredalainen Mirabelle-ravintola on suosittu kokouspaikka ja sen sijainti on edullinen alankomaalaisten liikemiesten kannalta näiden matkustaessa Belgiaan tai tullessa sieltä takaisin. Kahden tai kolmen yhtiön mainitsemia päivämääriä ovat 23 päivä marraskuuta 1995, 5 päivä kesäkuuta 1996, 2 päivä lokakuuta 1996, 19 päivä maaliskuuta 1997, 20 päivä kesäkuuta 1997 ja 8 päivä heinäkuuta 1997. (222) Useimmat kokouksiin osallistuneet yhtiöt totesivat, että niissä keskusteltiin ainoastaan yleisistä asioista. AGA ja Air Products myönsivät kuitenkin, että vähimmäishinnat olivat yksi keskustelunaihe. Todisteiden mukaan AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer todella keskustelivat ja sopivat vähimmäishinnastoista. (223) Teollisuuskaasujen toimittajilla oli myös useita kahdenvälisiä yhteydenottoja, joissa verrattiin yhtiöiden hintatasoja. Eräs esimerkki on AGAn ja Messerin edustajien tapaaminen 16 päivänä kesäkuuta 1995, jolloin verrattiin ja vaihdettiin vakiohinnastoja ( 127 ). (224) Komissiolla on todisteita siitä, että AGA, Hoek Loos, Air Products, Air Liquide ja Messer sopivat pienasiakkaille toimitettavien kaasupullojen vähimmäishinnoista vuosiksi 1996 ja 1997. (225) Samanlaiset vähimmäishinnastot vuosiksi 1996 ja 1997 löydettiin Air Productsin ( 128 ), AGAn ( 129 ) ja Messerin ( 130 ) tiloista. Hinnastoista ilmenevät kaasupullokaasujen painetut vähimmäishinnat vuodeksi 1996 sekä käsinkirjoitetut vähimmäishinnat vuodeksi 1997. Käsialoissa on eroja, mutta ajantasaistetut hinnat ovat täysin samanlaiset. (226) Komissio päättelee, että tämä sovittu hinnasto saatettiin ajalle tasalle kilpailijoiden välisessä kokouksessa. Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että Air Productsin hinnastoon joku on kirjoittanut ”AL ei hajottajia” (geen slopers) ja ”HL ei mitään paperilla” (niets op papier). Tämä näyttäisi osoittavan, että Air Liquide varoitti alittamasta näitä perushintoja, ja Hoek Loos ei halunnut jättää kirjallisia jälkiä sopimuksesta. (227) AGAn mukaan hinnasto jaettiin syksyllä 1996 Hoek Loosin, Air Productsin, Air Liquiden ja Messerin v