Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
"BNEUVOSTON DIREKTIIVI 93/22/ETY,
annettu 10 päivänä toukokuuta 1993,
sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla
(EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
"M1 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/26/EY, annettu
29 päivänä kesäkuuta 1995L 168 7 18.7.1995
"M2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/9/EY, annettu 3
päivänä maaliskuuta 1997L 84 22 26.3.1997
"M3 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/64/EY, annettu
7 päivänä marraskuuta 2000L 290 27 17.11.20001993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 1
NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/22/ETY,
annettu 10 päivänä toukokuuta 1993,
sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla
EUROOP AN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
tämä direktiivi on keskeinen keino sisämarkkinoiden toteuttamiseksi
sijoituspalveluyritysten alalla sekä sijoittautumisoikeuden että rahoitus-
palvelujen tarjoamisen vapauden osalta; sisämarkkinoiden toteuttami-
sesta on päätetty Euroopan yhtenäisasiakirjassa ja sen aikataulu on
määritelty komission valkoisessa kirjassa,
tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia sijoituspalveluja tarjoavien
yritysten toiminnan on sijoittajien suojaamiseksi ja rahoitusjärjestelmän
vakauden varmistamiseksi oltava sijoituspalveluyritysten kotijäsenval-
tion antaman toimiluvan varaista,
omaksutun lähestymistavan mukaisesti tarkoituksena on saada aikaan
ainoastaan sellainen olennainen yhdenmukaistaminen, joka on tarpeel-
linen ja riittävä varmistamaan toimilupien myöntämisen ja toiminnan
vakauden valvontajärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen siten, että
on mahdollista myöntää yksi koko yhteisön alueella hyväksytty toimi-
lupa ja soveltaa kotijäsenvaltion valvonnan periaatetta; vastavuoroisen
tunnustamisen perusteella sijoituspalveluyritykset, joille niiden kotijä-
senvaltio on myöntänyt toimiluvan, voivat tarjota kaikkialla yhteisössä
joko kaikkia tai joitakin niistä tämän direktiivin soveltamisalaan
kuuluvia palveluja, joita varten niille on myönnetty toimilupa, perusta-
malla sivuliikkeitä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella,
vastavuoroisen tunnustamisen ja kotijäsenvaltion valvonnan periaatteet
edellyttävät, että minkään jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät
myönnä toimilupaa tai että ne peruuttavat toimiluvan, niissä tapauksissa,
jolloin esimerkiksi toimintasuunnitelmien sisällön, toiminnan alueellisen
sijainnin tai tosiasiassa harjoitetun toiminnan perusteella on ilmeistä, että
sijoituspalveluyritys on valinnut yhden jäsenvaltion oikeusjärjestelmän
kiertääkseen ankarammat vaatimukset, jotka ovat voimassa siinä
jäsenvaltiossa, jossa se pääasiallisesti aikoo harjoittaa tai harjoittaa
toimintaansa; tässä direktiivissä sijoituspalveluyrityksellä, joka on
oikeushenkilö, on oltava sen jäsenvaltion myöntämä toimilupa, jossa
sen sääntömääräinen kotipaikka on; sijoituspalveluyrityksellä, joka ei ole
oikeushenkilö, on oltava sen jäsenvaltion myöntämä toimilupa, jossa sen
hallinnollinen päätoimipaikka on; lisäksi jäsenvaltioiden on vaadittava,
että sijoituspalveluyrityksen hallinnollinen päätoimipaikka sijaitsee aina
sen kotijäsenvaltiossa ja että se tosiasiallisesti toimii siellä,
sijoittajien suojaamiseksi on tarpeen erityisesti varmistaa yrityksen
sisäinen valvonta joko kaksihenkisen johdon avulla tai, jollei sitä
edellytetä tässä direktiivissä, muilla järjestelyillä, jotka varmistavat
vastaavan tuloksen,!B
(1) EYVL N:o C 43, 22.2.1989, s. 7
EYVL N:o C 42, 22.2.1990, s. 7
(2) EYVL N:o C 304, 4.12.1989, s. 39
EYVL N:o C 115, 26.4.1993, s. 6
(3) EYVL N:o C 298, 27.11.1989, s. 61993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 2
yhdenvertaisten kilpailuedellytysten takaamiseksi on tarpeen, että muilla
sijoituspalveluyrityksillä kuin luottolaitoksilla on sama vapaus perustaa
sivuliikkeitä ja tarjota rajat ylittäviä palveluja, joista säädetään luotto-
laitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 15 päivänä
joulukuuta 1989 annetussa neuvoston toisessa direktiivissä
89/646/ETY (1),
sijoituspalveluyritys ei voi vedota tähän direktiiviin tehdäkseen muita
valuuttojen käteis- tai termiinikauppoja kuin sellaisia, jotka liittyvät
sijoituspalvelujen tarjoamiseen; tämän vuoksi sivuliikkeen käyttäminen
ainoastaan näihin valuuttakauppoihin on tämän direktiivin järjestelmän
kiertämistä,
kotijäsenvaltioltaan toimiluvan saanut sijoituspalveluyritys voi harjoittaa
toimintaansa kaikkialla yhteisössä aiheellisiksi katsominsa tavoin; tätä
varten se voi, jos se katsoo sen tarpeelliseksi, käyttää yritykseen
sidoksissa olevia asiamiehiä, jotka vastaanottavat ja välittävät toimeksi-
antoja sen lukuun ja ovat sille täysin ja ehdoitta vastuussa; näissä
tilanteissa asiamiesten toimintaa on pidettävä yrityksen toimintana;
lisäksi tämä direktiivi ei estä kotijäsenvaltiota asettamasta näiden
asiamiesten asemaa koskevia erityisvaatimuksia; jos sijoituspalveluyritys
harjoittaa rajat ylittävää toimintaa, vastaanottavan jäsenvaltion on
kohdeltava näitä asiamiehiä kuten itse yritystä; tämä direktiivi ei koske
myöskään arvopapereiden suoramyyntiä/kotimyyntiä ja niiden sääntely
jää kansallisten säännösten varaan,
arvopapereilla tarkoitetaan sellaisia arvopaperiryhmiä, joilla tavallisesti
käydään kauppaa pääomamarkkinoilla, kuten esimerkiksi valtion velka-
kirjoja, osakkeita, siirtokelpoisia arvopapereita, jotka oikeuttavat hankki-
maan osakkeita merkitsemällä tai vaihtamalla, osakesäilytystodistuksia,
jatkuvasti liikkeeseen laskettuja joukkovelkakirjoja, indeksivaihto-vel-
kakirjoja ja arvopapereita, jotka oikeuttavat hankkimaan tällaisia
joukkovelkakirjoja merkitsemällä,
rahamarkkinavälineillä tarkoitetaan sellaisia rahoitusvälineiden/arvopa-
pereiden ryhmiä, joilla tavallisesti käydään kauppaa rahamarkkinoilla,
kuten esimerkiksi valtion velkasitoumukset, sijoitustodistukset ja yri-
tystodistukset,
tämän direktiivin erittäin laajat arvopapereiden ja rahamarkkinavälinei-
den määritelmät koskevat ainoastaan tätä direktiiviä eivätkä ne siten
vaikuta millään tavalla kansallisessa lainsäädännössä käytettyihin
erilaisiin rahoitusvälineiden määritelmiin, joita käytetään muihin tarkoi-
tuksiin, kuten nimenomaan verotusta varten; lisäksi arvopaperien
määritelmä koskee ainoastaan siirtokelpoisia arvopapereita eikä se
tämän vuoksi koske esimerkiksi sellaisten elinten, kuten ”Building
societies” tai ”Industrial and Provident societies”, liikkeeseen laskemia
osakkeita tai muita osakkeita vastaavia arvopapereita joiden omistusta ei
käytännössä voida siirtää muuten kuin siten, että liikkeeseen laskenut
elin lunastaa ne takaisin,
rahoitusfutuurisopimusta vastaavalla rahoitusvälineellä tarkoitetaan so-
pimuksia, jotka maksetaan käteisellä laskettuna siten, että korko- tai
valuuttakurssien, liitteen B osassa luetellun rahoitusvälineen arvon tai
näihin rahoitusvälineisiin liittyvän indeksin vaihtelut otetaan huomioon,
tässä direktiivissä toimeksiantojen vastaanottamiseen ja välittämiseen
liittyvään toimintaan kuuluu myös yhden tai useamman sijoittajan
saattaminen yhteen niin, että näiden välillä on mahdollista toteuttaa
liiketoimi,
tämän direktiivin säännökset eivät rajoita yhteisön säännösten sovelta-
mista, tai jollei näitä ole, kansallisten säännösten, jotka koskevat tässä
direktiivissä tarkoitettujen rahoitusvälineiden julkista tarjoamista; sama
koskee näiden rahoitusvälineiden pitämistä kaupan ja niiden levittämistä,!B
(1) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1, sellaisena kuin direktiivi on viimeksi
muutettuna direktiivillä 92/30/ETY (EYVL N:o L 110, 28.4.1992, s. 52).1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 3
jäsenvaltiot ovat edelleen täysimääräisesti vastuussa omien rahapoliittis-
ten toimenpiteidensä toteuttamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
Euroopan rahapoliittisen järjestelmän vahvistamiseksi tarvittavia toi-
menpiteitä,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää sellaiset
vakuutusyritykset, joiden toiminnan vakautta asianmukaisesti valvovat
toimivaltaiset valvontaviranomaiset ja joiden toiminta yhteensovitetaan
yhteisön tasolla, sekä yritykset, jotka harjoittavat jälleenvakuutusta tai
edelleenvakuutusta,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää sellaiset
yritykset, jotka eivät tarjoa palveluja kolmansille, mutta joiden
toimintaan kuuluu tarjota sijoituspalveluja ainoastaan emoyrityksilleen,
tytäryrityksilleen tai emoyritystensä muille tytäryrityksille,
tarkoituksena on, että tämä direktiivi koskee yrityksiä, joiden tavan-
omaista liiketoimintaa on ammattimaisten sijoituspalvelujen tarjoaminen
kolmansille; sen vuoksi on syytä jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle
kaikki sellaiset henkilöt, jotka harjoittavat muuta ammattitoimintaa
(kuten esimerkiksi asianajajat tai notaarit) ja jotka tarjoavat sijoituspal-
veluja ainoastaan tämän muun ammattitoiminnan lisäksi, sillä edelly-
tyksellä, että toiminta on säänneltyä ja että tämä sääntely ei estä
sijoituspalvelujen tarjoamista satunnaisesti; samasta syystä on samoin
jätettävä soveltamisalan ulkopuolelle henkilöt, jotka tarjoavat sijoitus-
palveluja ainoastaan hyödykkeiden tuottajille tai käyttäjille, sikäli kuin
se on tarpeen näitä tuotteita koskevien liiketoimien toteuttamiseksi, kun
nämä liiketoimet ovat heidän pääasiallista liiketoimintaansa,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää myös
yritykset, joiden tarjoamat sijoituspalvelut koskevat ainoastaan työnte-
kijöiden osallistumista koskevien järjestelmien hallintoa ja jotka eivät
tämän vuoksi tarjoa sijoituspalveluja kolmansille,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää keskus-
pankit ja muut yhteisöt, jotka harjoittavat vastaavanlaista toimintaa sekä
julkiset toimielimet, joiden tehtävänä on hoitaa julkista velkaa tai jotka
osallistuvat kyseisen velan hoitoon, kun tämä käsittää myös sen
sijoittamisen; tämä direktiivi koskee kuitenkin erityisesti valtion yhtiöitä,
joilla on kaupalliset päämäärät tai joiden asema liittyy omistusyhteyksien
hankintaan,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää yritykset tai
henkilöt, joiden toiminta rajoittuu tiettyjen osapuolten toimeksiantojen
vastaanottamiseen ja välittämiseen ilman, että nämä pitävät hallussaan
niiden asiakkaille kuuluvia varoja tai arvopapereita; tämän vuoksi ne
eivät voi käyttää hyväkseen sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoa-
misen vapautta tässä direktiivissä vahvistetuin edellytyksin, kun niiden
halutessa toimia jossain muussa jäsenvaltiossa niitä koskee kyseisessä
jäsenvaltiossa voimassa olevat säännökset,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää yhteissi-
joitusyritykset, riippumatta siitä, ovatko ne yhteensovitettu yhteisön
tasolla, sekä tällaisten yritysten omaisuudenhoitajat ja johtajat, koska
heitä koskevat heidän toimintaansa mukautetut erityissäännöt,
jos jäsenvaltioiden eläkerahastojen varojensa hoitoa varten perustamat
yhdistykset hoitavat ainoastaan tätä tehtävää tarjoamatta sijoituspalveluja
kolmansille ja jos eläkerahastoja valvovat vakuutusyritysten valvontavi-
ranomaiset, ei ole tarpeen saattaa tässä direktiivissä vahvistettuja
liikkeenperustamista ja toimintaa koskevia edellytyksiä koskemaan näitä
yrityksiä,
tätä direktiiviä ei ole syytä soveltaa Italian laissa määriteltyihin agenti di
cambio -nimisiin toimielimiin, koska ne kuuluvat ryhmään, jonka
toimilupaa ei voida uusia ja koska niiden toiminta on ainoastaan
kansallista eikä voi aiheuttaa kilpailun vääristymistä,
tällä direktiivillä sijoituspalveluyrityksille uskotut oikeudet eivät rajoita
jäsenvaltioiden, keskuspankkien ja muiden vastaavanlaista toimintaa
harjoittavien kansallisten keskeisten toimielimien oikeutta valita vasta-
puoliaan puolueettomin perustein ja ketään syrjimättä,!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 4
kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on valvottava sijoituspal-
veluyritystensä talouden vakautta sijoitusyritysten ja luottolaitosten
uusien varojen riittävyydestä 15 päivänä maaliskuuta 1993 annetun
neuvoston direktiivin 93/6/ETY (1) mukaisesti, jolla yhteensovitetaan
markkinariskien alalla sovellettavat säännöt,
kotijäsenvaltio voi pääsääntöisesti antaa tässä direktiivissä vahvistettuja
sääntöjä tiukempia sääntöjä, erityisesti toimiluvan myöntämisen, toimin-
nan vakautta koskevien vaatimusten sekä ilmoittamisvelvollisuuden ja
avoimuuden osalta,
sellaisen toiminnan harjoittamista, jota tämä direktiivi ei koske, koskevat
perustamissopimuksen sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamista
koskevat yleiset määräykset,
sijoittajien suojaamiseksi on syytä valvoa, että sijoittajan omistus-
oikeuksia ja muita sijoittajan vastaavanlaisia oikeuksia arvopapereihin
sekä yritykselle uskottuja varoja koskevia oikeuksia suojataan pitämällä
nämä erossa yrityksen varoista; tämä periaate ei kuitenkaan estä yritystä
toimimasta omissa nimissään, mutta sijoittajan lukuun, jos toiminnan
luonne sitä edellyttää ja jos sijoittaja siihen suostuu, kuten esimerkiksi
osakkeiden lainauksessa,
kolmansissa maissa sijoituspalveluyritysten sivuliikkeille myönnettäviä
toimilupia koskevia myöntämismenettelyjä sovelletaan edelleen tällaisiin
yrityksiin; näitä sivuliikkeitä ei koske perustamissopimuksen 59 artiklan
2 kohdassa tarkoitettu palvelujen tarjoamisen vapaus eikä sijoittautu-
misvapaus muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon ne jo ovat
sijoittautuneet; kolmannen maan lainsäädännön alaisen yrityksen
hakemukseen, joka koskee toimiluvan myöntämistä tytäryrityksille tai
luvan saamista omistusyhteyden hankintaan, sovelletaan kuitenkin
menettelyä, jolla pyritään varmistamaan, että yhteisön sijoituspalveluy-
ritykset saavat vastavuoroisen kohtelun kyseisissä kolmansissa maissa,
toimivaltaisen kansallisen viranomaisen sijoituspalveluyritykselle tämän
direktiivin mukaisesti myöntämä toimilupa koskee koko yhteisöä eikä
enää ainoastaan yhtä valtiota, eikä olemassa olevilla vastavuoroi-
suuslausekkeilla siten vastedes ole vaikutusta; sen vuoksi joustava
menettely vastavuoroisuuden arvioimiseksi koko yhteisössä on tarpeen;
tämän menettelyn tavoitteena ei ole sulkea yhteisön rahoitusmarkkinoita
ulkopuolisilta vaan, koska yhteisön tarkoituksena on pitää rahoitusmark-
kinansa muulle maailmalle avoimina, ennemminkin edistää maailman-
laajuisten rahoitusmarkkinoiden vapautumista kolmansissa maissa; tässä
direktiivissä säädetään neuvottelumenettelyistä kolmansien maiden
kanssa ja viimeisenä keinona mahdollisuudesta toteuttaa toimenpiteet,
joihin kuuluu uusien toimilupahakemusten lykkääminen tai uusien
toimilupien rajoittaminen,
tämän direktiivin yhtenä tavoitteena on sijoittajien suojaaminen; tätä
varten on aiheellista ottaa huomioon eri sijoittajaryhmien erilaiset suojan
tarpeet ja ammattitaidon taso,
jäsenvaltioiden on huolehdittava, ettei sellaisia toimia estetä, joiden
suorittamista samalla tavoin kuin kotijäsenvaltiossa koskee vastavuoroi-
nen tunnustaminen, jolleivät nämä toimet ole ristiriidassa vastaan-
ottavassa jäsenvaltiossa yleisen edun suojaamiseksi annettujen lakien ja
asetusten kanssa,
jäsenvaltio ei saa rajoittaa sellaisten sijoittajien, joilla on tavanomainen
asuinpaikka kyseisessä jäsenvaltiossa, tai tällaiseen valtioon sijoittautu-
neiden sijoittajien oikeutta käyttää hyväkseen tämän direktiivin sovel-
tamisalaan kuuluvien sellaisten sijoituspalveluyritysten sijoituspalveluja,
jotka sijaitsevat ja toimivat kyseisen jäsenvaltion ulkopuolella,
tietyissä jäsenvaltioissa toimitus- ja maksutehtäviä voi hoitaa sellaisista
markkinoista, joilla liiketoimet suoritetaan, erillään oleva toimielin;
tämän vuoksi tämän direktiivin säännellyille markkinoille pääsyä ja
osallistumista niiden toimintaan koskevien viittausten on katsottava!B
(1) EYVL N:o L 141, 11.6.1993, s. 11993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 5
tarkoittavan sitä, että niihin kuuluu myös pääsy säännellyillä markki-
noilla tehtävistä toimitus- ja maksutehtävistä huolehtiviin toimielimiin
sekä osallistuminen niiden toimintaan,
jäsenvaltion on huolehdittava, ettei sen alueella syrjitä mitään sijoitus-
palveluyritystä, jolle jokin jäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan;
jäsenvaltioiden säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi
otettuja rahoitusvälineitä on myös kohdeltava syrjimättä; sijoituspalve-
luyrityksillä on kuitenkin oltava samat mahdollisuudet tulla säänneltyjen
markkinoiden jäseniksi tai osallistua niille; riippumatta siitä, millä
tavalla liiketoimet järjestetään nykyisin jäsenvaltioissa, on kuitenkin
tärkeää tässä direktiivissä asetetuin edellytyksin kumota säännellyille
markkinoille pääsyä koskevat tekniset ja oikeudelliset rajoitukset tämän
direktiivin mukaisesti,
jotkut jäsenvaltiot antavat luottolaitoksille luvan tulla niiden säänneltyjen
markkinoiden jäseniksi ainoastaan välillisesti perustamalla erityisiä
tytäryrityksiä; tässä direktiivissä luottolaitoksille annettu mahdollisuus
tulla säänneltyjen markkinoiden jäseniksi suoraan ilman, että on
perustettava erityistä tytäryritystä, on selvä parannus näiden jäsenval-
tioiden kannalta ja kaikkia sen vaikutuksia olisi arvioitava uudelleen
rahoitusmarkkinoiden kehityksen yhteydessä; ottaen huomioon nämä
tekijät komission neuvostolle 31 päivään joulukuuta 1998 mennessä
osoittamassa tätä asiaa koskevassa kertomuksessa on otettava huomioon
kaikki seikat, jotka mahdollistavat sen, että neuvosto voi uudelleen
arvioida näille jäsenvaltioille aiheutuvia seurauksia ja erityisesti
eturistiriitojen vaaraa sekä sijoittajille tarjotun suojan tasoa,
on erittäin tärkeää, että korvausjärjestelmien yhdenmukaistaminen tulee
voimaan samanaikaisesti tämän direktiivin kanssa, lisäksi vastaanottavat
jäsenvaltiot voivat siihen asti kunnes korvausjärjestelmien yhdenmu-
kaistamista koskeva direktiivi tulee voimaan, soveltaa korvausjärjestel-
miään sijoituspalveluyrityksiin, mukaan lukien luottolaitokset, joille
muut jäsenvaltiot ovat antaneet toimiluvan, jos kotijäsenvaltiolla ei ole
korvausjärjestelmää tai jos sen järjestelmä ei tarjoa vastaavantasoista
suojaa,
säänneltyjen markkinoiden rakennetta on säänneltävä edelleen kansalli-
sessa lainsäädännössä ilman, että se estää vastaanottavan jäsenvaltion
säännellyille markkinoille pääsyn vapauttamisen sellaisten sijoituspal-
veluyritysten osalta, joille on myönnetty toimilupa tarjota kyseisiä
palveluja kotijäsenvaltiossaan; tämän periaatteen mukaisesti Saksan
liittotasavallan ja Alankomaiden lainsäädännössä säännellään ”Kurs-
maklerin” ja ”hoekmanin” toimintaa sen varmistamiseksi, etteivät ne
harjoita toimintaansa muiden toimien ohella; on kuitenkin huomattava,
että ”Kursmakler” ja ”hoekman” eivät voi tarjota palveluja muissa
jäsenvaltioissa; riippumatta siitä, mikä on kotijäsenvaltio, kukaan ei voi
toimia ”Kursmaklerina” tai ”hoekmanina” olematta samojen vastaa-
mattomuussääntöjen alainen, jotka johtuvat ”Kursmaklerin” tai ”hoek-
manin” asemasta,
on syytä todeta, että tämä direktiivi ei vaikuta toimenpiteisiin, jotka on
toteutettu arvopaperien viralliselle pörssilistalle ottamista koskevien
vaatimusten yhteensovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annetun
neuvoston direktiivin 79/279/ETY (1) mukaisesti,
rahoitusjärjestelmän vakaus ja moitteeton toiminta sekä sijoittajien suoja
edellyttää, että vastaanottavalla jäsenvaltiolla on oikeus ja velvollisuus
estää sijoituspalveluyrityksen sellainen toiminta alueellaan, joka on
menettelytapasääntöjen ja muiden oikeudellisten tai hallinnollisten
säännösten vastaista, jotka on annettu yleisen edun vuoksi ja hätätilan-
teissa, sekä määrätä tähän liittyviä seuraamuksia; lisäksi vastaanottavan
jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on voitava tehtäviään hoita-
essaan luottaa mahdollisimman läheiseen yhteistyöhön kotijäsenvaltion
toimivaltaisten viranomaisten kanssa, erityisesti sen toiminnan osalta,
joka tehdään palvelujen vapaan tarjoamisen puitteissa; kotijäsenvaltion
toimivaltaisilla viranomaisilla on oikeus saada tietoa vastaanottavan
jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta toimenpiteistä, jotka koskevat!B
(1) N:o L 66, 16.3.1979, s. 21, Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla.1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 6
yritykselle määrättyä seuraamusta, tai sellaisen toiminnan rajoituksista,
jotka viranomaiset ovat tehneet niiden sijoituspalveluyrityksien osalta,
joille viranomaiset ovat myöntäneet toimiluvan, jotta ne voivat hoitaa
toiminnan vakauden valvontaan liittyvät tehtävät tehokkaasti; tätä varten
on syytä varmistaa, että kotijäsenvaltion ja vastaanottavan valtion
toimivaltaiset viranomaiset toimivat yhteistyössä,
sijoittajien suojaamiseksi sekä arvopaperimarkkinoiden moitteettoman
toiminnan varmistamiseksi on syytä varmistaa liiketoimien avoimuus;
sitä varten tässä direktiivissä säädettyjä säänneltyjä markkinoita koskevia
sääntöjä sovelletaan sijoituspalveluyritysten lisäksi myös luottolaitoksiin
kun ne toimivat markkinoilla,
sijoituspalveluja ja arvopapereita koskevissa neuvoston direktiiveissä
tarkoitetuilla aloilla ilmenevien ongelmien tarkastelu sekä voimassa
olevien toimenpiteiden soveltamisen että läheisemmän yhteistyön
aikaansaamiseksi edellyttää kansallisten viranomaisten ja komission
yhteistyötä komiteassa; tällaisen komitean perustaminen ei rajoita muita
yhteistyön muotoja valvontaviranomaisten välillä tällä alalla, ja
tämän direktiivin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi olla tarpeellista tehdä
määräajoin teknisiä muutoksia sijoituspalvelujen alan uuden kehityksen
huomioon ottamiseksi; komissio tekee tarpeelliset muutokset saatettuaan
asian arvopaperimarkkinoiden alalla asetettavan komitean käsiteltäväksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
Määritelmät ja soveltamisala
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1) ”sijoituspalvelulla” liitteen A osassa lueteltuja palveluja, jotka
liittyvät kolmansille tarjottuihin liitteen B osassa lueteltuihin
rahoitusvälineisiin;
2) ”sijoituspalveluyrityksellä” oikeushenkilöä, jonka tavanomainen
ammatti tai tavanomaista liiketoimintaa on sijoituspalvelujen
ammattimainen tarjoaminen kolmansille.
Tätä direktiiviä sovellettaessa jäsenvaltiot voivat pitää sijoituspal-
veluyrityksinä myös yrityksiä, jotka eivät ole oikeushenkilöitä, jos:
— niiden oikeudellinen asema varmistaa kolmansien eduille
suojan tason, joka vastaa oikeushenkilön tarjoamaa suojaa
ja
— ne ovat sellaisen toiminnan vakauden valvonnan alaisia, joka
soveltuu niiden oikeudelliseen rakenteeseen.
Kuitenkin jos luonnolliset henkilöt tarjoavat kolmansille palveluja,
jotka koskevat kolmansien osapuolten varojen tai arvopapereiden
hallintaa, voidaan näitä henkilöitä pitää tämän direktiivin mukai-
sina sijoituspalveluyrityksinä ainoastaan jos ne muiden tässä
direktiivissä ja direktiivissä 93/6/ETY asetettujen vaatimusten sitä
rajoittamatta täyttävät seuraavat edellytykset:
— kolmansien omistusoikeuksia arvopapereiden ja kolmansille
kuuluvien varojen osalta on suojattava erityisesti yrityksen tai
sen omistajien maksukyvyttömyystilanteessa, takavarikon,
korvauksen tai muun yrityksen tai sen omistajien velkojien
toimien ollessa kyseessä,
— sijoituspalveluyrityksen on noudatettava sellaisia sääntöjä,
joiden tarkoituksena on valvoa yrityksen ja sen omistajien
vakavaraisuutta,!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 7
— yhden tai useamman kansallisen lainsäädännön mukaan
siihen pätevän tilintarkastajan on tarkastettava sijoituspalve-
luyrityksen tilinpäätös,
— jos yrityksellä on vain yksi omistaja, tämän on otettava
toiminnassaan huomioon sijoittajien suojaa koskevat sään-
nökset yrityksen toiminnan päättyessä omistajan kuoleman tai
toimintakyvyttömyyden tai muun vastaavan tapahtuman
vuoksi.
Komissio laatii kertomuksen 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä
tämän kohdan toisen ja kolmannen alakohdan soveltamisesta ja
ehdottaa tarvittaessa niihin muutoksia tai niiden poistamista.
Jos henkilö harjoittaa liitteen A osan 1 kohdan a alakohdassa
tarkoitettua toimintaa ja jos tätä toimintaa harjoitetaan ainoastaan
sijoituspalveluyrityksen lukuun ja sen täysimääräisellä ja rajoitta-
mattomalla vastuulla, tätä toimintaa pidetään sijoituspalveluyrityk-
sen toimintana eikä kyseisen henkilön toimintana;
3) ”luottolaitoksella” direktiivin 77/780/ETY (1) 1 artiklan ensimmäi-
sessä luetelmakohdassa määritelmän mukaista luottolaitosta, lu-
kuun ottamatta kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettuja laitoksia;
4) ”arvopapereilla”:
— osakkeita ja muita osakkeita vastaavia arvopapereita,— joukkovelkakirjoja ja muita arvopaperisoituja velan muotoja,
jotka ovat siirtokelpoisia pääomamarkkinoilla,
ja
— kaikkia muita arvopapereita, joilla tavallisesti käydään
kauppaa ja jotka mahdollistavat sen, että näitä arvopapereita
voi hankkia merkitsemällä tai vaihtamalla tai jotka mahdol-
listavat maksun käteisellä,
lukuun ottamatta maksuvälineitä;
5) ”rahamarkkinavälineillä” sellaisten rahoitusvälineiden ryhmiä,
joilla tavallisesti käydään kauppaa rahoitusmarkkinoilla;
6) ”kotijäsenvaltiolla”:
a) kun sijoituspalveluyritys on luonnollinen henkilö, jäsenval-
tiota, jossa sijaitsee sen hallinnollinen päätoimipaikka;
b) kun sijoituspalveluyritys on oikeushenkilö, jäsenvaltiota,
jossa sijaitsee sen sääntömääräinen kotipaikka tai, jollei sillä
ole kansallisen lainsäädännön mukaista kotipaikkaa, jäsen-
valtiota, jossa sen hallinnollinen päätoimipaikka sijaitsee;
c) kun kyseessä ovat markkinat, jäsenvaltiota, jossa sijaitsee
kaupan käyntipalveluja tarjoavan toimielimen kotipaikka tai,
jollei sillä ole kansallisen lainsäädännön mukaista koti-
paikkaa, jäsenvaltiossa, jossa sijaitsee tämän toimielimen
hallinnollinen päätoimipaikka;
7) ”vastaanottavalla jäsenvaltiolla” jäsenvaltiota, jossa sijoituspalve-
luyrityksellä on sivuliike tai jossa se tarjoaa palveluja;
8) ”sivuliikkeellä” liiketoimipaikkaa, joka on sijoituspalveluyrityksen
osa, joka ei ole oikeushenkilö ja joka tarjoaa sijoituspalveluja,
joiden tarjoamista varten sijoituspalveluyritys on saanut toimilu-
van; yhteen jäsenvaltioon perustettuja liiketoimipaikkoja pidetään
yhtenä sivuliikkeenä niiden lukumäärästä riippumatta silloin, kun
sijoituspalveluyrityksen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa;
9) ”toimivaltaisilla viranomaisilla” viranomaisia, jotka jäsenvaltio
nimeää 22 artiklan nojalla;!B
(1) EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30, Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 89/646/ETY (EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1).1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 8
10) ”määräomistusyhteydellä” suoraa tai välillistä omistusyhteyttä
sijoituspalveluyrityksessä, kun tämä omistusyhteys on vähintään
10 prosenttia pääomasta tai äänioikeuksista tai jonka nojalla on
mahdollista vaikuttaa huomattavasti sellaisen yrityksen johtami-
seen, jossa määräomistusyhteys on.
Tätä määritelmää sovellettaessa 4 ja 9 artiklan sekä 9 artiklassa
tarkoitettujen muiden omistusyhteyksien osalta otetaan huomioon
direktiivin 88/627/ETY (1) 7 artiklassa tarkoitetut äänioikeudet;
11) ”emoyrityksellä” direktiivin 83/349/ETY (2) 1 ja 2 artiklan
määritelmän mukaista emoyritystä;
12) ”tytäryrityksellä” direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan mää-
ritelmän mukaista tytäryritystä; myös mahdolliset tytäryrityksen
tytäryritykset katsotaan näiden yritysten johdossa olevan emoyri-
tyksen tytäryritykseksi;
13) ”säännellyillä markkinoilla” liitteen B osassa tarkoitettujen rahoi-
tusvälineiden markkinoita:
— jotka luetellaan sellaisen jäsenvaltion laatimassa 16 artiklassa
tarkoitetussa listassa, joka on 1 artiklan 6 kohdan c
alakohdassa määritelty kotijäsenvaltio,
— jotka toimivat säännöllisesti,— joille on ominaista se, että toimivaltaisten viranomaisten
antamissa tai hyväksymissä säännöksissä määritellään mark-
kinoiden toiminnan edellytykset, markkinoille pääsyn edelly-
tykset sekä direktiiviä 79/279/ETY sovellettaessa edellytyk-
set, jotka koskevat kyseisessä direktiivissä asetettuja listalle
ottamisen edellytyksiä ja jos kyseistä direktiiviä ei sovelleta,
edellytykset, jotka rahoitusvälineiden on täytettävä, jotta
niillä voitaisiin tehokkaasti käydä kauppaa markkinoilla,
— jotka edellyttävät, että kaikkia 20 ja 21 artiklassa asetettuja
ilmoittamis- ja avoimuusvaatimuksia noudatetaan;
14) ”määräysvallalla” direktiivin 83/349/ETY 1 artiklassa määriteltyä
määräysvaltaa;
15) ”läheisillä sidoksilla” tilannetta, jossa kahden tai useamman
luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön välillä on sidossuhde:
a) omistusyhteyden kautta, eli että yrityksestä suoraan tai
välillisesti määräysvallan kautta pidetään hallussa vähintään
20 prosenttia yrityksen äänivallasta tai pääomasta; tai
b) määräysvallan kautta, eli kaikissa direktiivin 83/349/ETY (
3)
1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa
emoyrityksen ja tytäryhtiön välisen sidoksen kautta taikka
samanluonteisen minkä tahansa luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön ja yrityksen välisen sidoksen kautta; myös
tytäryrityksen tytäryritys katsotaan näiden yritysten johdossa
toimivan emoyrityksen tytäryritykseksi.
Tilanteiden, joissa kaksi luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä
tai useampi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on määräysval-
lan kautta pysyvästi sidoksissa yhteen ja samaan henkilöön,
katsotaan myös muodostavan läheisen sidoksen tällaisten henkilöi-
den välille.!B
(1) EYVL N:o L 348, 17.12.1988, s. 62
(2) EYVL N:o L 193, 18.7.1983, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 90/605/ETY (EYVL N:o L 317, 16.11.1990, s. 60).
(3) EYVL N:o L 193, 18.7.1993, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 90/605/ETY (EYVL N:o L 317, 16.1.1990, s. 60)!M11993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 9
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin.
Kuitenkin, ainoastaan tämän artiklan 4 kohtaa, 8 artiklan 2 kohtaa, 10
ja 11 artiklaa, 12 artiklan ensimmäistä kohtaa, 14 artiklan 3 ja 4 kohtaa
sekä 15, 19 ja 20 artiklaa sovelletaan luottolaitoksiin, joiden toimintaa
varten direktiivin 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti myönnetty
toimilupa kattaa yhden tai useamman tämän direktiivin liitteen A osassa
luetelluista sijoituspalveluista.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:a) direktiivin 73/239/ETY (
1)1 artiklassa tai direktiivin
79/267/ETY (2) 1 artiklassa määriteltyihin vakuutuslaitoksiin eikä
direktiivissä 64/225/ETY (3) tarkoitettuihin jälleen- tai edelleenva-
kuutusta harjoittaviin yrityksiin;
b) yrityksiin, jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan emoyrityk-
selleen, tytäryrityksilleen tai emoyrityksensä toisille tytäryrityksil-
le;
c) henkilöihin, jotka tarjoavat sijoituspalveluja, jos tätä toimintaa
harjoitetaan varsinaisen ammattitoiminnan lisäksi ja jos tätä
ammattitoimintaa sääntelevät lainsäädännön tai hallinnolliset
säännökset tai ammattikunnan eettiset säännöt, eikä niissä kielletä
tällaisen palvelun tarjoamista;
d) yrityksiin, joiden tarjoamat sijoituspalvelut muodostuvat ainoastaan
työntekijöiden osallistumisjärjestelmien hallinnosta;
e) yrityksiin, joiden sijoituspalvelut koostuvat sekä b että d kohdassa
tarkoitettujen palvelujen tarjoamisesta;
f) jäsenvaltioiden keskuspankkeihin ja muihin kansallisiin toimieli-
miin, jotka harjoittavat vastaavanlaista toimintaa ja muihin julkisiin
toimielimiin, joiden tehtävänä on julkisen velan hoitaminen tai
jotka osallistuvat julkisen velan hoitoon;
g) yrityksiin
— jotka eivät voi pitää hallussaan asiakkailleen kuuluvia varoja
tai arvopapereita ja jotka tämän vuoksi eivät voi missään
vaiheessa olla velkaa asiakkailleen,
ja
— jotka voivat tarjota ainoastaan sijoituspalveluja, jotka koos-
tuvat arvopapereita ja yhteissijoituspalveluyrityksien osuuksia
koskevien toimeksiantojen vastaanottamisesta ja välittämises-
tä,
ja
— jotka tarjotessaan kyseistä palvelua voivat antaa määräyksiä
ainoastaan:
i) sijoituspalveluyrityksille, joille on myönnetty toimilupa
tämän direktiivin mukaisesti;
ii) luottolaitoksille, joille on myönnetty toimilupa direktii-
vien 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti;
iii) sijoituspalveluyritysten tai luottolaitosten sivuliikkeille,
joille kolmas valtio on myöntänyt toimiluvan ja joiden
on noudatettava toimivaltaisten viranomaisten arvioin-
nin mukaan vähintään yhtä tiukkoja toiminnan vakautta
koskevia sääntöjä kuin tässä direktiivissä tai direktii-
vissä 89/646/ETY tai 93/6/ETY säädetään;!B
(1) EYVL N:o L 228, 16.8.1973, s. 3, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 90/619/ETY (EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s. 50).
(2) EYVL N:o L 63, 13.3.1979, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 90/618/ETY (EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s. 44).
(3) EYVL N:o 56, 4.4.1964, s. 878/641993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 10
iv) yhteissijoitusyrityksille, joille on myönnetty jäsenval-
tion lainsäädännön mukaisesti toimilupa myydä osuuk-
siaan yleisölle sekä näiden yritysten johtajille;
v) direktiivin 77/91/ETY (1) 15 artiklan 4 kohdassa mää-
ritellyille kiinteäpääomaisille sijoitusyhtiöille, joiden
arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi tai joilla
käydään kauppaa säännellyillä markkinoilla jäsenval-
tiossa;
ja
— joiden toimintaa ohjaavat kansallisella tasolla säännökset tai
ammattikunnan eettiset säännöt;
h) yhteissijoitusyrityksiin riippumatta siitä, ovatko ne yhteensovitettu
yhteisön tasolla, sekä näiden yritysten omaisuudenhoitajiin ja
johtajiin;
i) henkilöihin, joiden pääasiallinen toiminta on käydä kauppaa
keskenään raaka-aineilla tai tällaisten tuotteiden tuottajien tai
ammattimaisten käyttäjien kanssa ja jotka tarjoavat sijoituspalve-
luja ainoastaan tällaisille tuottajille ja ammattimaisille käyttäjille,
sikäli kuin se on tarpeen heidän pääasiallisen toimintansa kannalta;
j) yrityksiin, joiden sijoituspalvelut muodostuvat ainoastaan kaupan
käynnistä omaan lukuun optio- ja termiinimarkkinoilla, tai
yrityksiin, jotka käyvät kauppaa näiden markkinoiden muiden
jäsenten lukuun tai suorittavat hinnan muodostusta näiden mark-
kinoiden muiden jäsenten puolesta ja jotka samojen markkinoiden
selvitysosapuolena toimivat jäsenet takaavat. Tällaisten yritysten
sopimusten toteuttamisesta vastaavat samojen markkinoiden selvi-
tysosapuolina toimivat jäsenet;
k) tanskalaisten eläkerahastojen perustamiin yhdistyksiin, joiden
ainoana tavoitteena on hoitaa näiden yhdistysten jäseninä olevien
eläkerahastojen varoja;
l) agenti di cambio -nimisiin toimielimiin, joiden toiminta ja tehtävät
määritellään 7 päivänä maaliskuuta 1925 annetussa Italian
kuninkaallisessa asetuksessa n:o 222 ja sen jälkeen annetuissa
asetusta muuttavissa säännöksissä ja jotka voivat harjoittaa
toimintaansa 2 päivänä tammikuuta 1991 annetun Italian lain N:o
19 artiklan nojalla.
3. Viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 ja sen jälkeen säännöllisin
väliajoin komissio laatii kertomuksen 2 kohdan soveltamisesta liitteen A
osan osalta ja ehdottaa tarvittaessa tämän direktiivin toimivuuden
perusteella muutoksia soveltamisalan poikkeuksia koskeviin määritel-
miin ja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin palveluihin.
4. Tällä direktiivillä asetettuja oikeuksia ei uloteta palvelujen
tarjoamiseen, jos osapuoli on valtio, keskuspankki tai muu jäsenvaltion
kansallinen toimielin, joka hoitaa samankaltaisia tehtäviä raha-asioita,
valuuttakursseja, julkista velkaa koskevan politiikan tai kyseisen
jäsenvaltion varantopolitiikan yhteydessä.
II OSASTO
Toiminnan aloittamisen edellytykset
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä sellaisilta sijoituspalveluyrityksiltä
toimilupaa, joiden kotijäsenvaltio se on. Tämän luvan myöntävät
jäsenvaltion sellaiset toimivaltaiset viranomaiset, jotka jäsenvaltio on
nimennyt tähän tehtävään 22 artiklan mukaisesti. Toimiluvassa on
nimenomaisesti mainittava ne liitteen A osassa tarkoitetut sijoituspalve-!B
(1) EYVL N:o L 26, 30.1.1977, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla.1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 11
lut, joita yrityksellä on lupa tarjota. Toimilupa voi myös kattaa yhden tai
useamman liitteen C osassa tarkoitetuista liitännäispalveluista. Tässä
direktiiyissä tarkoitettua toimilupaa ei voida missään tapauksessa
myöntää sellaisia palveluja varten, joita tarkoitetaan liitteen C osassa.
2. Jäsenvaltion on vaadittava,— että sellaisen sijoituspalveluyrityksen hallinnollinen päätoimipaik-
ka, joka on oikeushenkilö ja jolla on kotipaikka kansallisen
lainsäädännön mukaan, on samassa jäsenvaltiossa kuin kotipaikka,
— että muiden sijoituspalveluyritysten hallinnollinen päätoimipaikka
on siinä jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt sille toimiluvan ja jossa
se tosiasiallisesti harjoittaa toimintaansa.
3. Rajoittamatta kansallisessa lainsäädännössä asetettujen muiden
yleisten edellytysten soveltamista, toimivaltaiset viranomaiset eivät saa
myöntää toimilupaa:
— jollei sijoituspalveluyrityksellä ole, ottaen huomioon kyseisen
sijoituspalveluyrityksen luonne, riittävästi alkupääomaa direktii-
vissä 93/6/ETY säädettyjen sääntöjen mukaisesti,
— jolleivät henkilöt, jotka tosiasiallisesti johtavat sijoituspalveluyri-
tyksen toimintaa, ole hyvämaineisia ja riittävän kokeneita.
Yrityksen toiminnan suuntaviivoista päättää vähintään kaksi henkilöä,
jotka täyttävät edellä mainitut edellytykset. Kuitenkin jos asianmukai-
silla järjestelyillä varmistetaan, että päästään vastaavaan tulokseen
erityisesti 1 artiklan 2 alakohdan kolmannen alakohdan viimeisessä
luetelmakohdassa säädetyissä tapauksissa, toimivaltaiset viranomaiset
voivat myöntää toimiluvan sijoituspalveluyrityksille, jotka ovat luonnol-
lisia henkilöitä tai ottaen huomioon näiden luonteen tai toiminnan
määrän, sijoituspalveluyrityksille, jotka ovat oikeushenkilöitä, silloin
kun näitä yrityksiä johtavat yksittäiset luonnolliset henkilöt perus-
sääntöjen ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
Lisäksi, jos sijoituspalveluyrityksen ja muun luonnollisen henkilön tai
oikeushenkilön välillä vallitsee läheinen sidos, toimivaltaiset viran-
omaiset voivat myöntää toimiluvan vain, jos nuo sidokset eivät estä niitä
hoitamasta tehokkaasti valvontaan liittyviä tehtäviään.
Toimivaltaisten viranomaisten on evättävä toimilupa myös, jos yhteen tai
useampaan yritykseen läheisesti sidoksissa olevaan luonnolliseen
henkilöön tai oikeushenkilöön sovellettavan kolmannen maan lait,
asetukset tai hallinnolliset määräykset taikka niiden täytäntöönpanoon
liityvät vaikeudet estävät viranomaisia hoitamasta tehokkaasti valvon-
taan liittyviä tehtäviään.
Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava sijoituspalveluyrityksiä
toimittamaan niille tiedot, jotka ne tarvitsevat valvoakseen, että tässä
kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä noudatetaan jatkuvasti.
4. Jäsenvaltioiden on lisäksi vaadittava, että toimilupia koskevissa
hakemuksissa on oltava liitteenä toimintaohjelma, jossa osoitetaan
nimenomaisesti aiotun toiminnan laatu sekä kyseisen sijoituspalveluyri-
tyksen organisaatiorakenne.
5. Hakijalle on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa täydellisen
hakemuksen jättämisestä, onko toimilupa myönnetty. Jos toimilupa
evätään, on tämä perusteltava.
6. Sijoituspalveluyritys voi aloittaa toimintansa välittömästi sen
jälkeen, kun toimilupa on myönnetty.
7. Toimivaltaiset viranomaiset voivat peruuttaa sijoituspalveluyrityk-
selle myönnetyn toimiluvan tämän direktiivin mukaisesti ainoastaan jos
sijoituspalveluyritys:
a) ei käytä toimilupaa 12 kuukauden aikana, kieltäytyy nimen-
omaisesti siitä tai on lopettanut sijoituspalvelujen tarjoamisen
enemmän kuin kuusi kuukautta aikaisemmin, jollei kyseinen!B
!M1
!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 12
jäsenvaltio ole määrännyt, että näissä tapauksissa toimilupa
raukeaa;
b) on saanut toimiluvan valheellisen ilmoituksen perusteella tai muin
epärehellisin keinoin;
c) ei enää täytä toimiluvan myöntämisen edellytyksiä;d) ei enää täytä direktiivin 93/6/ETY säännöksiä;e) on vakavalla ja järjestelmällisellä tavalla rikkonut 10 ja 11 artiklan
mukaisesti annettuja säännöksiä;
f) kuuluu muihin sellaisiin tapauksiin, joissa kansallisen lainsää-
dännön mukaan säädetään peruuttamisesta.
4 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimilupaa sijoituspalve-
luyritysten toiminnan aloittamista varten ennen kuin niille on ilmoitettu
osakkeenomistajien tai jäsenten henkilöllisyys, riippumatta siitä ovatko
ne suoraan tai välillisesti osakkeenomistajia tai jäseniä, luonnollisia
henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joilla on määräomistusyhteys, sekä
näiden omistusyhteyksien määrä.
Toimivaltaisten viranomaisten on evättävä toimilupa, jos, ottaen
huomioon tarve varmistaa sijoituspalveluyrityksen järkevä ja vakaa
hoito, ne eivät ole vakuuttuneita edellä mainittujen osakkeenomistajien
tai jäsenten sopivuudesta.
5 artikla
Jos kyse on sellaisen sijoituspalveluyrityksen sivuliikkeestä, jolla on
kotipaikka yhteisön ulkopuolella ja sivuliike on aloittamassa toimin-
taansa tai harjoittaa jo sitä, jäsenvaltiot eivät saa soveltaa näihin
sivuliikkeisiin säännöksiä, jotka johtavat suotuisampaan kohteluun kuin
sen sijoituspalveluyrityksen sivuliikkeiden, joilla on kotipaikka jäsen-
valtioissa.
6 artikla
Toisen jäsenvaltion, jota asia koskee, toimivaltaisia viranomaisia on
kuultava edeltä käsin sellaisen sijoituspalveluyrityksen toimiluvan osalta:
— joka on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen sijoituspalvelu-
yrityksen tai luottolaitoksen tytäryritys,
— joka on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen sijoituspalvelu-
yrityksen tai luottolaitoksen emoyrityksen tytäryritys,
tai
— jossa määräysvaltaa käyttävät samat luonnolliset tai oikeushenkilöt,
jotka käyttävät määräysvaltaa toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan
saaneessa sijoituspalveluyrityksessä tai luottolaitoksessa.
III OSASTO
Suhteet kolmansiin maihin
7 artikla
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava
komissiolle:
a) toimiluvan myöntämisestä sellaiselle suoraan tai välillisesti omis-
tetulle tytäryritykselle, jonka emoyritykseen sovelletaan kolmannen
maan lakia;
b) jos tällainen emoyritys hankkii sellaisen osuuden yhteisön
sijoituspalveluyrityksestä, että jälkimmäisestä tulee sen tytäryritys.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 13
Kummassakin tapauksessa komissio antaa neuvostolle tiedon siihen asti,
kunnes neuvosto asettaa komission ehdotuksesta arvopapereita käsitte-
levän komitean.
Milloin toimilupa myönnetään suoraan tai välillisesti omistetulle
tytäryritykselle, jonka emoyrityksistä yhteen tai useampaan sovelletaan
kolmannen maan lakia, toimivaltaisten viranomaisten on eriteltävä
yritysryhmän rakenne komissiolle osoitettavassa ilmoituksessa.
2. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto niistä yleisistä
vaikeuksista, joita niiden sijoituspalveluyritykset kohtaavat sijoittautu-
misen tai palvelujen tarjoamisen yhteydessä kolmannessa maassa.
3. Komissio laatii ensimmäisen kerran viimeistään kuusi kuukautta
ennen tämän direktiivin voimaantuloa ja sen jälkeen määräajoin
kertomuksen yhteisön sijoituspalveluyritysten kohtelusta kolmansissa
maissa 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen seikkojen osalta niiden sijoittau-
tuessa tai tarjotessa sijoituspalveluja sekä hankkiessa omistusyhteyksiä
kolmannen maan sijoituspalveluyrityksissä. Komissio toimittaa nämä
kertomukset, joihin liitetään tarvittaessa aiheelliset ehdotukset neuvos-
tolle.
4. Jos komissio havaitsee joko 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten
tai muiden tietojen perusteella, että jokin kolmas maa ei myönnä
yhteisön sijoituspalveluyritykselle yhtä tehokasta markkinoille pääsyä
kuin yhteisö on myöntänyt tuon kolmannen maan sijoituspalveluyrityk-
sille, komissio voi tehdä neuvostolle ehdotuksia aiheellisista valtuuksista
neuvottelujen käymiseksi vertailukelpoisten kilpailumahdollisuuksien
aikaansaamiseksi yhteisön sijoituspalveluyrityksille. Neuvosto päättää
asiasta määräenemmistöllä.
5. Jos komissio havaitsee joko 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten
tai muiden tietojen perusteella, että yhteisön sijoituspalveluyritys ei saa
kolmannessa maassa sellaista kansallista kohtelua, joka tarjoaisi samat
kilpailumahdollisuudet kuin kotimaisilla sijoituspalveluyrityksillä on, ja
että tehokkaan markkinoille pääsyn edellytyksiä ei ole täytetty, komissio
voi aloittaa neuvottelut tilanteen korjaamiseksi.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa voidaan neuvotte-
lujen aloittamisen ohella myös sellaisessa direktiivissä säädettyä
menettelyä noudattaen, jonka mukaan neuvosto asettaa 1 kohdassa
tarkoitetun komitean, päättää milloin tahansa, että jäsenvaltioiden
toimivaltaisten viranomaisten on rajoitettava tai lykättävä ratkaisun
tekemistä sellaisista vireillä olevista tai vireille tulevista toimilupahake-
muksista ja omistusyhteyksien hankinnasta, joissa hakijana on suoraan
tai välillisesti kolmannen maan lain alaisuuteen kuuluvien emoyritys.
Tässä tarkoitetut toimenpiteet eivät saa olla voimassa kauempaa kuin
kolme kuukautta.
Neuvottelun tuloksista riippuen neuvosto voi, ennen kuin edellä mainittu
kolmen kuukauden aika on kulunut, päättää komission ehdotuksesta
määräenemmistöllä toimenpiteiden jatkamisesta.
Rajoituksia tai lykkäystä ei sovelleta, kun yhteisössä asianmukaisen
toimiluvan saanut sijoituspalveluyrityksen tytäryritys tai sen tytäryritys
perustaa tytäryrityksen tai hankkii omistusyhteyden yhteisön sijoitus-
palveluyrityksessä.
6. Jos komissio havaitsee, että jokin 4 ja 5 kohdassa tarkoitettu tilanne
on olemassa, jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä ilmoitettava sille:
a) sellaisen suoraan tai välillisesti omistetun tytäryrityksen toimil-
upahakemuksesta, jonka yhteen tai useampaan emoyritykseen
sovelletaan kyseessä olevan kolmannen maan lakia;
b) jäsenvaltiolle 9 artiklan mukaisesti ilmoitetusta tällaisen yrityksen
suunnitelmasta hankkia sellaisen omistusyhteyden yhteisön sijoi-
tuspalveluyrityksestä, että jälkimmäisestä tulisi sen tytäryritys.
Tämä ilmoittamisvelvollisuus lakkaa, kun 4 tai 5 kohdassa tarkoitetun
kolmannen maan kanssa tehdään sopimus tai kun 5 kohdan toisessa ja
kolmannessa alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet lakkaavat olemasta
voimassa.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 14
7. Tämän artiklan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden on oltava
niiden yhteisön velvoitteiden mukaisia, jotka johtuvat sijoituspalveluyri-
tyksen toiminnan aloittamista ja harjoittamista koskevista kahden- tai
monenvälisistä kansainvälisistä sopimuksista.
IV OSASTO
Toiminnan harjoittamisen edellytykset
8 artikla
1. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että
sijoituspalveluyritys, jolle ne ovat myöntäneet toimiluvan, on jatkuvasti 3
artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukainen.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että
sijoituspalveluyritys, jolle ne ovat myöntäneet toimiluvan, on direktii-
vissä 93/6/ETY säädettyjen sääntöjen mukainen.
3. Sijoituspalveluyrityksen toiminnan vakauden valvonnasta vastaavat
kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset riippumatta siitä, perustaako
sijoituspalveluyritys sivuliikkeen vai tarjoaako se palveluja toisessa
jäsenvaltiossa vai ei, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten tämän
direktiivien säännösten soveltamista, jotka antavat toimivallan vastaan-
ottavan jäsenvaltion viranomaisille.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että sen henkilön, joka aikoo
suoraan tai välillisesti hankkia määräomistusyhteyden sijoituspalvelusy-
rityksessä, on ilmoitettava siitä ensin toimivaltaisille viranomaisille
ilmaisemalla samalla omistusyhteyksien määrä. Tämän henkilön on
myös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, jos hän aikoo kasvattaa
määräomistusyhteyttään siten, että hänen hallussaan olevien äänioike-
uksien osuus tai osuus pääomasta ylittää 20, 33 tai 50 prosenttia tai
enemmänkin siten, että sijoituspalveluyrityksestä tulee sen tytäryritys.
Toimivaltaisten viranomaisten on kolmen kuukauden kuluessa ensim-
mäisessä alakohdassa säädetyn ilmoituksen päivämäärästä ilmoitettava
vastustavansa tällaista suunnitelmaa, jos ne eivät pidä ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettua henkilöä riittävän soveltuvana ottaen huomioon
sijoituspalveluyrityksen järkevän ja vakaan hoidon. Jos toimivaltaiset
viranomaiset eivät vastusta suunnitelmaa, ne voivat vahvistaa määräajan,
jonka kuluessa suunnitelma on toteutettava.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitetun omistusyhteyden haltija on sijoituspal-
veluyritys, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa tai joka
on sellaisen sijoituspalveluyrityksen emoyritys, jolle on myönnetty
toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, tai henkilö, joka käyttää määräysvaltaa
sellaisessa sijoituspalveluyrityksessä, jolle on myönnetty toimilupa
toisessa jäsenvaltiossa, ja jos tämän omistusyhteyden hankkimisen
seurauksena kyseisestä yrityksestä tulee hankkijan tytäryritys tai sen
määräysvallan alainen, on hankintaa arvioitava 6 artiklassa tarkoitetun
ennakolta tapahtuneen kuulemismenettelyn perusteella.
3. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että henkilöiden, jotka aikovat
luovuttaa suoraan tai välillisesti omistusyhteyden sijoituspalveluyrityk-
sessä, on ilmoitettava tästä ennakkoon toimivaltaisille viranomaisille ja
ilmoitettava omistusyhteyden määrä. Tällaisen henkilön on myös
ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, aikooko hän vähentää
omistusyhteyttään siten, että hänen hallussaan olevien äänioikeuksien
osuus tai osuus pääomasta on alle 20, 33 tai 50 prosenttia tai siten, että
sijoituspalveluyritys ei enää ole hänen tytäryrityksensä.
4. Saadessaan tietää sellaisista pääomansa omistusyhteyksien hankin-
noista tai luovuttamisista, jotka aiheuttavat sen, että omistusyhteydet
kasvavat yli 1 ja 3 kohdassa tarkoitettujen kynnysten tai vähenevät niiden
alle, on sijoituspalveluyritysten ilmoitettava tästä toimivaltaisille viran-
omaisille.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 15
Lisäksi sijoituspalveluyritysten on ilmoitettava toimivaltaisille viran-
omaisille vähintään kerran vuodessa sellaisten osakkeenomistajien tai
jäsenten henkilöllisyys, joilla on määräomistusyhteyksiä sekä näiden
omistusyhteyksien määrän sen mukaisesti, kuin ne esitetään osakkeen-
omistajien ja jäsenten vuosikokouksissa tai niiden tietojen mukaisesti,
jotka saadaan pörssilistalla listattujen yrityksiin sovellettavien säännös-
ten mukaisesti.
5. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että jos 1 kohdassa tarkoitettujen
henkilöiden vaikutusvalta saattaa estää sijoituspalveluyrityksen järkevän
ja vakaan hoidon, toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava aiheel-
liset toimenpiteet tämän tilanteen korjaamiseksi. Nämä toimenpiteet
voivat olla erityisesti kieltotoimenpiteitä, johtajiin tai hallinnosta
vastaaviin henkilöihin kohdistuvia seuraamuksia tai kyseisten osakkeen-
omistajien tai jäsenten osakkeisiin tai osuuksiin liittyvien äänioikeuksien
käyttämisen kieltämisiä.
Vastaavia toimenpiteitä sovelletaan sellaisiin henkilöihin, jotka eivät
noudata 1 kohdassa säädettyä ennakolta annettavien tietojen antamis-
velvollisuutta. Jos omistusyhteys hankitaan toimivaltaisten viranomais-
ten vastustuksesta huolimatta, jäsenvaltioiden on määrättävä, riippumatta
muista mahdollisesti määrättävistä seuraamuksista, vastaavien äänioike-
uksien käyttämättä jättämisestä, annettujen äänten mitättömyydestä tai
niiden mitätöinnin mahdollisuudesta.
10 artikla
Kotijäsenvaltion on laadittava toiminnan vakautta koskevat säännöt, joita
sijoituspalveluyritysten on aina noudatettava. Näissä säännöissä on
erityisesti vaadittava, että:
— sijoituspalveluyrityksellä on järkevät hallinnolliset ja tilinpitome-
nettelyt, valvonta- ja turvallisuusjärjestelyt automaattisessa tieto-
jenkäsittelyssä sekä riittävät sisäiset valvontamenettelyt, joihin
kuuluvat nimenomaisesti yrityksen työntekijöiden henkilökohtaisia
toimia koskevat järjestelyt,
— sijoituspalveluyritys tekee tarvittavat järjestelyt sijoittajille kuu-
luvien arvopapereiden osalta näiden omistusoikeuden suojaa-
miseksi erityisesti silloin, kun sijoituspalveluyritys joutuu selvitys-
tilaan, ja sen estämiseksi, että sijoituspalveluyritys käyttää
sijoittajien arvopapereita omaan lukuunsa ilman sijoittajien lupaa,
— sijoituspalveluyritys toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet sijoittajille
kuuluvien varojen osalta näiden oikeuksien suojaamiseksi ja estää,
lukuun ottamatta luottolaitoksia, sen että sijoituspalveluyritys
käyttää sijoittajien varoja omaan lukuunsa,
— sijoituspalveluyritys huolehtii, että suoritetuista toimista pidetään
sikäli riittävää rekisteriä, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viran-
omaiset voivat seurata, että niitä toiminnan vakauden valvontaa
koskevia sääntöjä noudatetaan, joita yritykset ovat velvollisia
soveltamaan; tällaisia rekistereitä on säilytettävä toimivaltaisten
viranomaisten määräämä aika,
— sijoituspalveluyrityksen on oltava rakenteeltaan sellaisia ja siten
järjestäytyneitä, että riskit, jotka saattavat aiheutua sen asiakkaille
yrityksen ja sen asiakkaiden tai sen itse asiakkaiden välisistä
eturistiriidoista, voidaan rajoittaa mahdollisimman pieniksi. Kui-
tenkaan hallintoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt sivuliikkeen
perustamisen yhteydessä eivät saa olla ristiriidassa eturistiriitoja
koskevien kotijäsenvaltion säätämien menettelytapasääntöjen kans-
sa.
11 artikla
1. Jäsenvaltion on laadittava menettelytapaohjeet, joita sijoituspalve-
luyritysten on jatkuvasti noudatettava. Näiden sääntöjen on pantava
täytäntöön ainakin jäljempänä luetelluissa luetelmakohdissa esitetyt
periaatteet ja niitä on sovellettava tavalla, jossa otetaan huomioon sen
henkilön ammattiasema, jolle palveluja tarjotaan. Jäsenvaltiot soveltavat!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 16
näitä sääntöjä tarvittaessa myös liitteen C osassa tarkoitettuihin
lisäpalveluihin. Nämä periaatteet velvoittavat:
— sijoituspalveluyrityksen toimimaan liiketoimia harjoittaessaan reh-
disti ja oikeudenmukaisesti asiakkaidensa etujen ja markkinoiden
lahjomattomuuden hyväksi,
— sijoituspalveluyrityksen toimimaan asianmukaisen pätevästi, huo-
lellisesti ja tarmokkaasti asiakkaidensa etujen ja markkinoiden
lahjomattomuuden hyväksi,
— että sijoituspalveluyrityksellä on tarvittavat voimavarat ja menet-
telyt, jotta se voisi hoitaa oikein liiketoimiaan, ja että se käyttää
näitä tehokkaasti,
— että sijoituspalveluyritys hankkii asiakkailtaan tietoja, jotka
koskevat heidän taloudellista tilannettaan, sijoittamiskokemusta
sekä pyydettyjä palveluja koskevia tavoitteita,
— että sijoituspalveluyritys toimittaa asianmukaisella tavalla tietoja,
jotka ovat tarpeen neuvotteluissa niiden asiakkaiden kanssa,
— että sijoituspalveluyritys yrittää välttää eturistiriitoja ja, silloin kun
ne eivät ole vältettävissä, varmistaa, että sen asiakkaita kohdellaan
oikeudenmukaisesti,
— että sijoituspalveluyritys noudattaa kaikkia sen liiketoimintaan
sovellettavia säännöksiä siten, että sen asiakkaiden etuja ja
markkinoiden lahjomattomuutta edistetään.
2. Käytännesääntöjen täytäntöönpanosta ja niiden noudattamisen
valvonnasta vastaa se jäsenvaltio, jossa palvelut tarjotaan, tämän
kuitenkaan rajoittamatta sellaisten päätösten soveltamista, jotka tehdään
käytännesääntöjen yhdenmukaistamisen yhteydessä.
3. Jos sijoituspalveluyritys toteuttaa toimeksiannon 1 kohdassa
tarkoitettujen sääntöjen soveltamiseksi, sijoittajan ammattinimikkeen
perusteita arvioidaan suhteessa sijoittajaan, jolta toimeksianto on
lähtöisin riippumatta siitä, antoiko sijoittaja itse suoraan toimeksiannon
vai välillisesti sellaisen sijoituspalveluyrityksen välityksellä, joka tarjoaa
liitteen A osan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua palvelua.
13 artikla
Tämä direktiivi ei estä sellaisia sijoituspalveluyrityksiä, joille on
myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, mainostamasta palvelujaan
kaikin mahdollisin tiedonvälityksen keinoin vastaanottavassa jäsenval-
tiossa, jos ne noudattavat yleisen edun vuoksi annettuja tämän
mainonnan muotoa ja sisältöä koskevia sääntöjä.
V OSASTO
Sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus
14 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että sijoituspalveluyritys, jolle
toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat myöntäneet toimilu-
van tai jota toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset valvovat
tämän direktiivin mukaisesti, saa tarjota sijoituspalveluja ja muita liitteen
C osassa lueteltuja palveluja niiden alueella 17, 18 ja 19 artiklan
mukaisesti joko perustamalla sivuliikkeen tai palvelujen tarjoamisen
vapauden perusteella edellyttäen, että näiden palvelujen tarjoamiseen on
toimilupa.!B
!M2
!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 17
Tämä direktiivi ei vaikuta vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaan, joka
koskee sellaisten yhteissijoitusyritysten osuuksia, joihin ei sovelleta
direktiiviä 85/611/ETY (1).
2. Jäsenvaltiot eivät saa edellyttää, että sivuliikkeen perustaminen tai
1 kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoaminen edellyttää toimilupaa
tai perustamispääomaa tai muita vaikutuksiltaan vastaavia toimenpiteitä.
3. Jäsenvaltio voi vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettuihin palveluihin
liittyvät liiketoimet on, silloin kun ne täyttävät kaikki jäljempänä esitetyt
vaatimukset, suoritettava säännellyillä markkinoilla, siten että:
— sijoittajan tavanomaisen asuinpaikan on oltava kyseisessä jäsen-
valtiossa tai hänen on oltava sijoittautunut sinne,
— sijoituspalveluyrityksen on suoritettava tällaiset liiketoimet pää-
asiallisen toimipaikan tai tässä jäsenvaltiossa sijaitsevan sivuliik-
keen välityksellä tai palvelujen vapaan tarjoamisen yhteydessä
kyseisessä jäsenvaltiossa,
— liiketoimen on tapahduttava sellaisen välineen välityksellä, jolla
käydään kauppaa säännellyillä markkinoilla kyseisessä jäsenval-
tiossa.
4. Jos jäsenvaltio soveltaa 3 kohtaa, sen on annettava sellaisille
sijoittajille, joiden tavanomainen asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltios-
sa tai jotka ovat sijoittautuneet sinne, lupa poiketa 3 kohdassa asetetusta
velvollisuudesta ja harjoittaa 3 kohdassa tarkoitettuja liiketoimia
säänneltyjen markkinoiden ulkopuolella kyseisessä jäsenvaltiossa. Jä-
senvaltiot voivat edellyttää, että tämän oikeuden käyttämiseen tarvitaan
nimenomainen lupa, ottaen huomioon sijoittajien erilaiset tarpeet
suojaan sekä erityisesti ammattimaisten sijoittajien ja yhteisösijoittajien
kyky toimia omien etujensa mukaisesti. Tämä lupa on aina voitava antaa
edellytyksin, jotka eivät vaaranna sijoittajien toimeksiantojen nopeaa
toteuttamista.
5. Komissio antaa tiedon 3 ja 4 kohdan säännösten toiminnasta
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 ja tarvittaessa ehdottaa niihin
muutoksia.
15 artikla
1. Vastaanottavan jäsenvaltion on huolehdittava, että sellaiset sijoi-
tuspalveluyritykset, joille niiden kotijäsenvaltion toimivaltaiset viran-
omaiset ovat myöntäneet toimiluvan tarjota liitteen A osan 1 kohdan b
alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitettuja palveluja, voivat vastaanottavissa
jäsenvaltioissa tulla joko suoraan tai välillisesti sellaisten säänneltyjen
markkinoiden jäseniksi, joilla tarjotaan vastaavia palveluja, tai päästä
joko suoraan tai välillisesti säännellyille markkinoille sekä tulla jäseniksi
maksu- ja toimitusjärjestelmiin, joita siellä tarjotaan säänneltyjen
markkinoiden jäsenille, tämän kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklassa
tarkoitetun sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden
käyttämistä.
Jäsenvaltioiden on kumottava kaikki sellaiset kansalliset säännöt tai lait
taikka säänneltyjä markkinoita koskevat säännöt, jotka rajoittavat näille
markkinoille pääsevien henkilöiden lukumäärää. Jos pääsyä säännellyille
markkinoille rajoitetaan markkinoiden oikeudellisen rakenteen tai
teknisen kapasiteetin nojalla, kyseisen jäsenvaltion on huolehdittava,
että markkinoiden rakennetta ja kapasiteettia jatkuvasti mukautetaan.
2. Säänneltyjen markkinoiden jäsenyys tai pääsy niille riippuu siitä,
noudattavatko sijoituspalveluyritykset, pääoman riittävyyttä koskevia
vaatimuksia ja valvovatko kotijäsenvaltiot pääoman riittävyyttä direktii-
vin 93/6/ETY mukaisesti.
Vastaanottavalla jäsenvaltiolla on oikeus asettaa muita pääomaa koskevia
lisävaatimuksia ainoastaan asioissa, jotka eivät kuulu kyseisen direktiivin
soveltamisalaan.!B
(1) EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 1.
Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi, muutettuna direktiivillä88/220/ETY (EYVL N:o L 100, 19.4.1988, s. 31).1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 18
Pääsyssä säännellyille markkinoille, niiden jäseneksi tulossa tai oltaessa
niiden jäsenenä on noudatettava säänneltyjä markkinoita koskevia
sääntöjä säänneltyjen markkinoiden muodostamisessa ja hallinnossa
sekä markkinoilla tapahtuvia liiketoimia koskevia sääntöjä sekä
markkinoilla tai niiden yhteydessä toimivaa henkilöstöä koskevia
ammatillisia vaatimuksia sekä toimituksia ja maksuja koskevien
sääntöjen mukaisesti. Näiden sääntöjen ja menettelyjen täytäntöönpanoa
koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan hyväksyä asianmukaisella
tavalla muun muassa sen varmistamiseksi, että niistä johtuvia velvolli-
suuksia noudatetaan, kuitenkin siten, että noudatetaan 28 artiklaa.
3. Edellä 1 kohdassa asetetun velvollisuuden täyttämiseksi vastaan-
ottavien jäsenvaltioiden on tarjottava mainitussa kohdassa tarkoitetuille
sijoituspalveluyrityksille mahdollisuus tulla säänneltyjen markkinoiden
jäseneksi tai päästä niille joko:
— suoraan perustamalla sivuliike vastaanottavaan jäsenvaltioon, tai
— välillisesti perustamalla tytäryritys vastaanottavaan jäsenvaltioon
tai hankkimalla vastaanottavassa jäsenvaltiossa sellaisen olemassa
olevan yrityksen, joka on jo näiden markkinoiden jäsen tai jolla on
pääsy niille.
Kuitenkin ne jäsenvaltiot, jotka soveltavat tämän direktiivin antamishet-
kellä lainsäädäntöä, joka ei salli luottolaitosten tulla säänneltyjen
markkinoiden jäseniksi tai niiden pääsyä näille markkinoille, jollei niillä
ole erityistytäryritystä, voivat edelleen soveltaa 31 päivään joulukuuta
1996 samaa velvoitetta syrjimättömällä tavalla toisesta jäsenvaltiosta
oleviin luottolaitoksiin, jos on kyse pääsystä näille säännellyille
markkinoille.
Espanjan kuningaskunta, Helleenien tasavalta ja Portugalin tasavalta
voivat pidentää tätä aikaa 31 päivään joulukuuta 1999. Vuotta ennen
kyseistä ajankohtaa komissio laatii kertomuksen ottaen huomioon tämän
artiklan soveltamisesta saadut kokemukset ja tekee tarvittaessa ehdotuk-
sen. Neuvosto voi päättää ehdotuksen pohjalta määräenemmistöllä
tarkastella uudelleen näitä järjestelyjä.
4. Jollei 1, 2 ja 3 kohdassa toisin säädetä, 1 kohdassa tarkoitetut
sijoituspalveluyritykset voivat tulla vastaanottavan jäsenvaltion säännel-
tyjen markkinoiden jäseniksi tai päästä niille samoin edellytyksin ilman,
että niiden on oltava vastaanottavaan jäsenvaltioon sijoittautuneita, jos
nämä markkinat toimivat ilman fyysisen läsnäolon vaatimusta. Jotta
näistä sijoitusyrityksistä tulisi vastaanottavan jäsenvaltion säänneltyjen
markkinoiden jäseniä tai ne pääsisivät säännellyille markkinoille tämän
kohdan mukaisesti, kotijäsenvaltion on tehtävä mahdolliseksi se, että
tämän alueella tarjotaan tätä varten asianmukaiset keinot.
5. Tämä artikla ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa lupa uusien
markkinoiden perustamiseen tai niiden kieltämiseen alueellaan.
6. Tämä artikla ei vaikuta:
— Saksan liittotasavallassa Kursmaklereista annettuihin säännöksiin,
tai
— Alankomaissa hoekmannien toimintaan liittyviin säännöksiin.
16 artikla
Kunkin jäsenvaltion on laadittava vastavuoroista tunnustamista ja tämän
direktiivin soveltamista varten luettelo säännellyistä markkinoista, joiden
kotijäsenvaltio se on ja jotka noudattavat sen säännöksiä, sekä annettava
tämä luettelo tiedoksi sekä näiden säänneltyjen markkinoiden järjestel-
mää ja toimintaa koskevat säännöt muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
Samalla tavalla on ilmoitettava kaikista edellä mainittuun luetteloon tai
sääntöihin tehdyistä muutoksista. Komissio julkaisee säänneltyjä mark-
kinoita koskevat luettelot ja pitää niitä ajan tasalla Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä vähintään kerran vuodessa.
Komissio laatii kertomuksen 31 päivään joulukuuta 1996 mennessä näin
saatujen tietojen perusteella ja tarvittaessa ehdottaa muutoksia tässä
direktiivissä tarkoitettujen säänneltyjen markkinoiden määritelmään.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 19
17 artikla
1. Edellä 3 artiklassa säädettyjen edellytysten lisäksi sijoituspalvelu-
yrityksen, joka haluaa perustaa sivuliikkeen toisen jäsenvaltion alueelle,
on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että sijoituspalveluyrityksen, joka
haluaa perustaa sivuliikkeen toisen jäsenvaltion alueelle, on esitettävä 1
kohdassa tarkoitetun ilmoituksen yhteydessä seuraavat tiedot:
a) jäsenvaltio, jonka alueelle se aikoo perustaa sivuliikkeen;b) toimintasuunnitelma, jossa esitetään erityisesti aiotun toiminnan
muodot ja sivuliikkeen organisatorinen rakenne;
c) vastaanottavassa jäsenvaltiossa osoite, josta asiakirjoja on mahdol-
lista saada;
d) sivuliikkeen hoitamisesta vastuussa olevien nimet.
3. Jollei kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ole syytä
epäillä sijoituspalveluyrityksen hallinnollisten rakenteiden tai taloudel-
lisen tilanteen riittävyyttä, ottaen huomioon kyseiset suunnitelmat,
viranomaisten on kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun ne ovat saaneet
2 kohdassa tarkoitetut tiedot, toimitettava nämä tiedot vastaanottavan
valtion toimivaltaisille viranomaisille ja ilmoitettava siitä kyseiselle
sijoituspalveluyritykselle.
Niiden on myös ilmoitettava sivuliikkeen sijoittajien suojaksi tarkoite-
tuista korvausjärjestelmistä.
Jos kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset kieltäytyvät toimitta-
masta 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja vastaanottavan jäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille, niiden on perusteltava kieltäytymisensä
kyseiselle sijoituspalveluyritykselle kolmen kuukauden kuluessa siitä,
kun se on saanut kaikki tiedot. Kieltäytymiseen tai vastaamattomuuteen
voi hakea muutosta kotijäsenvaltion tuomioistuimissa.
4. Ennen kun sijoituspalveluyrityksen sivuliike aloittaa toimintansa,
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kahden
kuukauden kuluessa siitä, kun ne ovat saaneet 3 kohdassa tarkoitetut
tiedot, järjestää sijoituspalveluyrityksen tarkastuksen 19 artiklan mukai-
sesti ja tarvittaessa esittää ne edellytykset, mukaan lukien menettelytapa-
säännöt, joiden mukaisesti yleisen edun vuoksi tätä toimintaa voidaan
harjoittaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
5. Vastaanottavan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten an-
nettua ilmoituksen tai, jollei tällaista tietoa saada, 4 kohdassa säädetyn
ajanjakson päätyttyä, sivuliike voidaan perustaa ja se voi aloittaa
toimintansa.
6. Jos 2 kohdan b, c ja d alakohdan mukaisesti toimitetut tiedot
muuttuvat, sijoituspalveluyrityksen on ilmoitettava kirjallisesti muu-
toksesta sekä kotijäsenvaltion että vastaanottavan jäsenvaltion toimival-
taisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen muutoksen toteutu-
mista siten, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat
päättää muutoksesta 3 kohdan mukaisesti ja vastaanottavan jäsenvaltion
toimivaltaiset viranomaiset 4 kohdan mukaisesti.
7. Jos 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ilmoitetut tiedot
muuttuvat, kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava
siitä vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisille.
18 artikla
1. Sijoituspalveluyrityksen, joka aikoo harjoittaa liiketoimintaa toisen
jäsenvaltion alueella ensimmäistä kertaa palvelujen tarjoamisen vapau-
den perusteella, on ilmoitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viran-
omaisille seuraavat tiedot:
— jäsenvaltio, jossa se aikoo toimia,— toimintasuunnitelma, jossa esitetään erityisesti sijoituspalvelu tai
sijoituspalvelut, joita se aikoo tarjota.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 20
2. Kotijäsenvaltion toim ivaltaisten viranomaisten on kuukauden
kuluessa 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen saamisesta toimitettava ne
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Sijoituspal-
veluyritys voi siten aloittaa kyseisen sijoituspalvelun tai kyseisten
sijoituspalvelujen tarjoamisen vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tarvittaessa
saadessaan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot esitettävä sijoituspalveluyrityk-
selle ne edellytykset, mukaan lukien menettelytapasäännöt, joita
kyseisten sijoituspalvelujen tarjoajien on yleisen edun hyväksi nouda-
tettava vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
3. Jos 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti toimitettujen
tietojen sisältö muuttuu, sijoituspalveluyrityksen on ilmoitettava muu-
toksesta kirjallisesti kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille ennen muutoksen täytäntöönpanoa siten,
että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat
tarvittaessa ilmoittaa yritykselle 2 kohdan mukaisesti toimitettuihin
tietoihin tehtävistä muutoksista tai lisäyksistä.
19 artikla
1. Vastaanottava jäsenvaltio voi tilastollisia tarkoituksia varten vaatia,
että sijoituspalveluyritysten, joilla on sivuliike niiden alueella, on
toimitettava määräajoin näissä valtioissa harjoittamaansa liiketoimintaa
koskeva kertomus näiden valtioiden toimivaltaisille viranomaisille.
Hoitaessaan niitä velvollisuuksia, joita vastaanottaville jäsenvaltioille
kuuluu rahapolitiikan harjoittamisen osalta, niiden kuitenkaan rajoitta-
matta Euroopan rahoitusjärjestelmän vahvistamisessa tarvittavien toi-
menpiteiden soveltamista, vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia
alueillaan, että toisista jäsenvaltioista olevien sijoituspalveluyritysten
sivuliikkeiden on toimitettava tätä varten samat tiedot kuin kansallisten
sijoituspalveluyritysten.
2. Hoitaessaan tämän direktiivin mukaisia velvollisuuksiaan vastaan-
ottavat jäsenvaltiot voivat vaatia, että sijoituspalveluyritysten sivuliik-
keiden on toimitettava tätä varten samat tiedot kuin kansallisten
sijoituspalveluyritysten.
Vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia palvelujen vapaan tarjoamisen
perusteella niiden alueella toimintaa harjoittavia sijoituspalveluyrityksiä
toimittamaan tarpeelliset tiedot sen valvomiseksi, että ne noudattavat
vastaanottavan jäsenvaltion asettamia niihin sovellettavia normeja,
vaikka nämä vaatimukset eivät ole tiukemmat kuin ne vaatimukset,
jotka sama jäsenvaltio on asettanut sijoittautuneille yrityksille sen
valvomiseksi, että ne noudattavat samoja normeja.
3. Jos vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset totea-
vat, että sellainen sijoituspalveluyritys, jolla on sivuliike, tai joka tarjoaa
palveluja sen alueella, ei noudata sellaisia tämän direktiivin täytäntöön-
panemiseksi annettuja lainsäädännön säännöksiä tai määräyksiä, joilla
annetaan toimivalta vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viran-
omaisille, näiden viranomaisten on vaadittava kyseistä sijoituspalvelu-
yritystä lopettamaan tämä sääntöjenvastainen tilanne.
4. Jos kyseinen sijoituspalveluyritys ei toteuta tarvittavia toimenpi-
teitä, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on
ilmoitettava siitä kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Nämä
toteuttavat mahdollisimman nopeasti aiheelliset toimenpiteet, jotta
kyseinen sijoituspalveluyritys korjaisi tällaisen sääntöjenvastaisen tilan-
teen. Näiden toimenpiteiden luonteesta ilmoitetaan vastaanottavan
jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos sijoituspalveluyritys edelleen rikkoo 3 kohdassa tarkoitettuja
vastaanottavassa jäsenvaltiossa voimassa olevia säännöksiä joko huoli-
matta kotijäsenvaltion suorittamista toimenpiteistä tai siksi, että sellaiset
toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi tai siksi, että niitä ei toteuteta
kyseisessä jäsenvaltiossa, vastaanottava jäsenvaltio voi, ilmoitettuaan
siitä kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheelliset
toimenpiteet estääkseen säännösten vastaisen toiminnan jatkumisen tai!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 21
määrätäkseen niitä koskevan seuraamuksen ja, mikäli tarpeen, estääk-
seen sijoituspalveluyritystä aloittamasta uusia liiketoimia alueellaan.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden alueella voidaan antaa
sijoituspalveluyrityksiin kohdistuvien toimenpiteiden kannalta tarpeelli-
sia oikeudellisia asiakirjoja.
6. Edellä olevat säännökset eivät vaikuta vastaanottavan jäsenvaltion
oikeuteen toteuttaa aiheelliset toimenpiteet ehkäistäkseen 11 artiklan
soveltamiseksi annettujen menettelytapasääntöjen sekä muiden yleisen
edun suojelemiseksi annettujen lainsäädännön säännösten tai määräysten
vastaista toimintaa tai määrätä näistä seuraamuksia. Tähän kuuluu
mahdollisuus estää rikkomuksen tehneitä sijoituspalveluyrityksiä aloit-
tamasta uusia liiketoimia jäsenvaltion alueella.
7. Edellä 4, 5 tai 6 kohdan mukaiset toimenpiteet, joihin liittyy
seuraamuksia tai sijoituspalveluyrityksen toiminnan rajoittamista, on
perusteltava asianmukaisesti ja niistä on ilmoitettava kyseiselle sijoitus-
palveluyritykselle. Tällaisista toimenpiteistä voidaan valittaa päätöksen
tehneessä jäsenvaltiossa.
8. Ennen kuin 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettua menettelyä sovelletaan,
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kiireelli-
sissä tapauksissa toteuttaa ne varotoimenpiteet, jotka ovat tarpeen
sijoittajien etujen suojaamiseksi ja muiden sellaisten henkilöiden etujen
suojaamiseksi, joille palveluja on tarjottu. Komissiolle ja kyseisten
jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava näistä
toimenpiteistä mahdollisimman nopeasti.
Kuultuaan kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia komissio
voi päättää, että kyseisen jäsenvaltion on muutettava näitä toimenpiteitä
tai kumottava ne.
9. Jos toimilupa peruutetaan, siitä on ilmoitettava vastaanottavan
jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ja niiden on toteutettava
tarvittavat toimenpiteet sijoittajien suojaamiseksi sekä sen estämiseksi,
että kyseinen sijoituspalveluyritys aloittaa uusia liiketoimia sen alueella.
Kahden vuoden välein komissio laatii näistä tapauksista kertomuksen ja
osoittaa sen arvopapereiden alalla myöhemmin asetettavalle komitealle.
10. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle selvityksen sellaisista tapauk-
sista, jossa on kieltäydytty 17 artiklan nojalla, ja näiden tapausten
lukumäärän, sekä sellaisista toimenpiteistä, jotka on toteutettu 5 kohdan
mukaisesti. Kahden vuoden välein komissio laatii näistä tapauksista
kertomuksen arvopapereiden alalla myöhemmin asetettavalle komitealle.
20 artikla
1. Sen varmistamiseksi, että markkinoista ja niiden valvonnasta
vastaavilla viranomaisilla on käytettävissään tehtäviensä hoidossa
tarvittavat tiedot, jäsenvaltioiden on vaadittava vähintään, että:
a) sijoituspalveluyritykset pitävät viranomaisten saatavilla vähintään
viisi vuotta 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin palveluihin
liittyviä sellaisia liiketoimia koskevat asianmukaiset tiedot, jotka
koskevat arvopaperien kauppaa säännellyillä markkinoilla riippu-
matta siitä, onko liiketoimet suoritettu säännellyillä markkinoilla
vai ei, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan
täytäntöönpanemiseksi annettujen toimenpiteiden soveltamista;
b) sijoituspalveluyritykset ilmoittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltai-
sille viranomaisille kaikista a kohdassa tarkoitetuista liiketoimista,
silloin kun nämä liiketoimet koskevat:
— osakkeita ja muita pääomaan oikeuttavia välineitä,
— joukkovelkakirjoja ja muita arvopaperisoituja velan muotoja,
— vakioehtoisia osakkeisiin liittyviä termiinisopimuksia,
ja
— vakioehtoisia osakeoptioita.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 22
Nämä ilmoitukset on toimitettava asianomaisille viranomaiselle mah-
dollisimman nopeasti. Viranomainen vahvistaa määräajan. Määräaikaa
voidaan jatkaa seuraavan arkipäivän loppuun asti, jos toiminnalliset tai
käytännölliset syyt sitä edellyttävät, mutta tätä aikarajaa ei voida missään
tapauksessa ylittää.
Kyseisessä ilmoituksessa on oltava nimenomaan ostettujen tai myytyjen
asiakirjojen nimi sekä lukumäärä, liiketoimien päivämäärät ja aika,
liiketoimen hinta sekä kyseisen sijoituspalveluyrityksen tunnistamis-
mahdollisuus.
Kotijäsenvaltiot voivat säätää, että b kohdassa tarkoitettua velvollisuutta
sovelletaan joukkovelkakirjojen ja muiden arvopaperisoitujen velan
muotojen osalta ainoastaan kaikkien saman asiakirjan osalta tehtyihin
liiketoimiin.
2. Jos sijoituspalveluyritys tekee liiketoimen vastaanottavan jäsenval-
tion säännellyillä markkinoilla, kotijäsenvaltio voi luopua omista
vaatimuksistaan ilmoituksen antamisen osalta, jos sijoituspalveluyritys
on velvollinen vastaavalla tavalla ilmoittamaan kyseisestä liiketoimesta
kyseisistä markkinoista vastaaville viranomaisille.
3. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitetun ilmoituksen voi tehdä joko sijoituspalveluyritys itse tai
kauppojen täsmäytysjärjestelmä tai sen voivat tehdä arvopaperipörssin
tai toisten säänneltyjen markkinoiden viranomaiset.
4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän artiklan mukaisesti
saatavilla olevat tiedot ovat myös saatavilla 23 artiklan moitteettomaksi
soveltamiseksi.
5. Jäsenvaltio voi ketään syrjimättä antaa tai pitää voimassa
säännöksiä, jotka ovat tiukempia kuin tässä artiklassa esitetyt säännökset
liiketoimiin liittyvien tietojen säilyttämisen ja ilmoittamisen sisällön ja
muodon osalta, silloin kun liiketoimet:
— suoritetaan säännellyillä markkinoilla, joiden kotijäsenvaltio se on,
tai
— sellainen sijoituspalveluyritys suorittaa ne, joiden kotijäsenvaltio se
on.
21 artikla
1. Jotta sijoittajat voisivat milloin tahansa arvioida sellaisen liiketoi-
men ehtoja, johon ne aikovat ryhtyä, sekä todentaa myöhemmin ne
edellytykset, joiden vallitessa liiketoimi on suoritettu, toimivaltaisen
viranomaisen on kaikkien sellaisten säänneltyjen markkinoiden osalta,
jotka on otettu 16 artiklassa säädettyyn luetteloon, toteutettava
toimenpiteet 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamiseksi sijoitta-
jille. Edellä 2 kohdassa asetettujen velvollisuuksien mukaisesti toimi-
valtaisten viranomaisten on vahvistettava muoto ja määräaika, jossa ne
on toimitettava, sekä tapa, jolla ne on asetettava saataville, ottaen
huomioon kyseisten markkinoiden sekä näillä markkinoilla toimivien
sijoittajien luonne, koko ja tarpeet.
2. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että jokaisen rahoi-
tusvälineen osalta vähintään:
a) julkaistaan joka päivä kaupankäynnin alkaessa markkinoilla
painotettu keskihinta, ylin ja alin hinta sekä kaupankäynnin
kohteena kyseisillä säännellyillä markkinoilla olleiden rahoitusvä-
lineiden määrä edellisen kaupankäyntipäivän aikana;
b) lisäksi sellaisten markkinoiden osalta, jotka edelleen perustuvat
jatkuvaan toimeksiantojen tai tarjousten antamiseen, tai ilmoitet-
tuihin hintoihin markkinoiden osalta julkaistaan:
— kunkin kaupankäyntitunnin lopussa kyseisillä säännellyillä
markkinoilla painotettu keskihinta ja määrä kuuden kaupan-
käyntitunnin aikana siten, että jää kaksi tuntia aikaa käydä
kauppaa markkinoilla ennen julkaisemista,!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 23
ja
— joka 20 minuutti painotettu keskihinta, ylin ja alin hinta
kyseisillä säännellyillä markkinoilla kahden kaupankäynti-
tunnin aikana siten, että jää tunti aikaa käydä kauppaa
markkinoilla ennen julkaisemista.
Jos sijoittajat voivat saada ennakolta tietoja hinnoista ja määristä, joita
koskevia liiketoimia tehdään:
i) tällaisten tietojen on oltava käytettävissä kaikkina aikoina kaupan-
käyntituntien aikana;
ii) annettua hintaa ja määrää koskevien ilmoitettujen ehtojen on oltava
sellaiset, joiden perusteella sijoittaja voi tehdä tällaisen liiketoimen.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat lykätä tai kieltää näiden tietojen
julkaisemisen, jos se on perusteltua poikkeuksellisten markkinaolosuh-
teiden vuoksi, tai pienten markkinoiden ollessa kyseessä, yritysten ja
sijoittajien henkilöllisyyden suojaamiseksi. Toimivaltaiset viranomaiset
voivat soveltaa erityissäännöksiä sellaisissa poikkeuksellisissa liiketoi-
missa, jotka ovat erittäin laajamittaisia verrattuna kyseisillä arvopape-
reilla käytäviin tavanomaisiin liiketoimiin näillä markkinoilla, sekä
sellaisissa tapauksissa, jotka koskevat puolueettomin ja julkastuin
perustein määriteltyjä ja julkaistuja erittäin vaikeasti rahaksi muutettavia
arvopapereita. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös soveltaa jousta-
vampia säännöksiä erityisesti julkaisua koskevien määräaikojen, jouk-
kovelkakirjoja ja muiden arvopaperisoituja velan muotoja koskevien
liiketoimien osalta.
3. Kukin jäsenvaltio voi antaa tai pitää voimassa tämän artiklan alaan
liittyviä tiukempia määräyksiä tai sitä täydentäviä säännöksiä, jotka
koskevat sekä sijoittajan kotijäsenvaltion säännellyillä markkinoilla
tehtyjä liiketoimia koskevan sijoittajille toimitettavan tiedon sisältöä,
että muotoa, jos näitä säännöksiä sovelletaan riippumatta siitä, missä
jäsenvaltiossa rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija sijaitsee taikka siitä,
minkä jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla rahoitusväline otettiin
ensimmäisen kerran kaupankäynnin kohteeksi.
4. Komissio laatii kertomuksen tämän artiklan soveltamisesta 31
päivään joulukuuta 1997 mennessä; neuvosto voi komission ehdotuk-
sesta päättää määräenemmistöllä muuttaa tätä artiklaa.
VI OSASTO
Toimiluvan myöntävät ja valvonnasta vastaavat viranomaiset
22 artikla
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, joiden
tehtävänä on hoitaa tässä direktiivissä säädettyjä tehtäviä. Niiden on
ilmoitettava näistä viranomaisista sekä mahdollisesta tehtävien jaosta
komissiolle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten on oltava joko
julkisia viranomaisia, kansallisen lainsäädännön mukaisia toimielimiä tai
julkisten viranomaisten nimenomaisesti tätä varten kansallisen lain-
säädännön nojalla valtuuttamia toimielimiä.
3. Kyseisillä viranomaisilla on oltava kaikki tehtävänsä hoitamiseksi
tarvittavat valtuudet.
23 artikla
1. Jos samassa jäsenvaltiossa on useampia toimivaltaisia viranomai-
sia, nämä toimivat läheisessä yhteistyössä valvoessaan kyseisessä
jäsenvaltiossa toimivien sijoituspalveluyritysten toimintaa.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 24
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että nämä toimivaltaiset viran-
omaiset ja rahoitusmarkkinoiden, luotto- ja muiden rahoituslaitosten
sekä vakuutusyritysten valvonnasta vastaavat julkiset viranomaiset
toimivat yhteistyössä, kun on kyse näiden viranomaisten valvomista
toimielimistä.
3. Jos sijoituspalveluyritys toimii yhdessä tai useammassa muussa
jäsenvaltiossa kuin sen kotijäsenvaltiossa tarjoamalla niissä palveluja tai
perustamalla niihin sivuliikkeen, on kaikkien kyseisten jäsenvaltioiden
toimivaltaisten viranomaisten toimittava tiiviissä yhteistyössä, jotta ne
voisivat hoitaa tästä direktiivistä johtuvia velvollisuuksiaan tehokkaam-
min.
Niiden on toimitettava toisilleen pyynnöstä kaikki ne tiedot, jotka
koskevat näiden sijoituspalveluyritysten johtoa ja omistuksen rakennetta
ja jotka voivat helpottaa näiden yritysten valvontaa, sekä kaikki ne tiedot,
jotka tekevät tällaisen yrityksen toiminnan tarkastamisen helpommaksi.
Erityisesti kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä
yhteistyötä sen varmistamiseksi, että vastaanottava jäsenvaltio kokoaa
19 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot.
Sikäli kuin se on tarpeen valvontaa koskevien valtuuksien käyttämiseksi,
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava
kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kaikista niistä toimenpi-
teistä, jotka vastaanottava jäsenvaltio on toteuttanut 19 artiklan 6 kohdan
mukaisesti ja jotka koskevat sijoituspalveluyritykselle määrättyjä seuraa-
muksia tai sen toiminnan rajoituksia.
24 artikla
1. Vastaanottavan jäsenvaltion on huolehdittava, että jos sijoituspal-
veluyritys, jolle toinen jäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan, harjoittaa
liiketoimintaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa sivuliikkeen välityksellä,
kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat ilmoitettuaan siitä
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille joko itse tai
sellaisen henkilön välityksellä, jonka he ovat valtuuttaneet tätä varten,
suorittaa paikalla tehtäviä tarkastuksia 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitet-
tujen tietojen todentamiseksi.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat myös pyytää
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia suorittamaan
todentamisen. Tällaisen pyynnön saaneiden viranomaisten on toimival-
tansa rajoissa toimittava niin, että ne suorittavat nämä tarkastukset itse,
antamalla pyynnön esittäneiden viranomaisten taikka tilintarkastajien tai
asiantuntijoiden suorittaa ne.
3. Tämä artikla ei rajoita vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten
viranomaisten oikeutta suorittaa tämän direktiivin mukaisia tehtäviä
hoitaessaan niiden alueelle sijoittautuneissa sijoituspalveluyrityksissä
paikalla tehtäviä tarkastuksia.
25 artikla
1. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että kaikki henkilöt, jotka ovat tai
ovat olleet toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa tai tilintarkasta-
jina taikka asiantuntijoina toimivaltaisten viranomaisten lukuun, ovat
salassapitovelvollisia. Tämä merkitsee, että näissä tehtävissä mahdolli-
sesti saatuja tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle tai viranomaiselle
muutoin kuin tiivistetysti tai kootusti niin, ettei siitä voida tunnistaa
yksittäistä sijoituspalveluyritystä, tämän kuitenkaan rajoittamatta rikos-
lainsäädännön alaan kuuluvien säännösten soveltamista.
Kuitenkin jos sijoituspalveluyritys on asetettu konkurssiin tai se on
määrätty selvitystilaan, voidaan siviili- tai kauppaoikeudellisessa me-
nettelyssä ilmaista luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koske kyseisen
sijoituspalveluyrityksen pelastamiseen pyrkiviä kolmansia.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 25
2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei kuitenkaan estä eri jäsenvaltioiden
toimivaltaisia viranomaisia luovuttamasta toisilleen tietoja tämän
direktiivin mukaisesti tai muiden sijoituspalveluyrityksiin sovellettavien
direktiivien mukaisesti. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu
salassapitovelvollisuus.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä yhteistyösopimuksia, jotka koskevat
tietojen vaihtoa kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten tai
kolmansien maiden 5 kohdassa ja 5 a kohdassa määriteltyjen viran-
omaisten ja elinten kanssa vain, jos luovutettujen tietojen salassapito
taataan vähintään tässä artiklassa esitetyllä tavalla. Tietojen vaihdon on
tapahduttava mainittujen viranomaisten tai elinten valvontatehtävän
suorittamiseksi.
Jos tiedot ovat peräisin toisesta jäsenvaltiosta, niitä ei saa ilmaista ilman
niiden toimivaltaisten viranomaisten nimenomaista suostumusta, jotka
ovat ne luovuttaneet, eikä niitä saa luovuttaa muihin tarkoituksiin kuin
mihin mainitut viranomaiset ovat antaneet suostumuksensa.
4. Toimivaltaiset viranomaiset, jotka saavat luottamuksellisia tietoja 1
tai 2 kohdan mukaisesti, voivat käyttää tietoja tehtäviensä hoitamisessa:
— tutkiakseen, että sijoituspalveluyritysten liiketoiminnan aloittamis-
ta koskevat edellytykset täyttyvät ja helpottaakseen tämän toimin-
nan harjoittamisen tarkastamista joko yrityskohtaisesti tai konso-
lidoinnin perusteella, erityisesti direktiivissä 93/6/ETY asetettujen
pääoman riittävyyden edellytysten, sekä hallintoja kirjanpitome-
nettelyjen sekä sisäisen tarkastuksen järjestelmien osalta,
— määrätäkseen seuraamuksia,
— haettaessa muutosta toimivaltaisen viranomaisen päätökseen hal-
linnollisessa muutoksenhaussa,
— tuomioistuinkäsittelyssä, joka on saatettu vireille 26 artiklan
mukaisesti.
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, ei estä tietojen vaihtamista:
a) samassa jäsenvaltiossa silloin, kun toimivaltaisia viranomaisia on
useampia, tai
b) jäsenvaltiossa tai jäsenvaltioiden välillä toimivaltaisten viranomais-
ten ja
— sellaisten viranomaisten välillä, jotka vastaavat luottolaitos-
ten, muiden rahoituslaitosten ja vakuutusyritysten valvonnas-
ta, sekä sellaisten viranomaisten välillä, jotka vastaavat
rahoitusmarkkinoiden valvonnasta,
— sellaisten toimielinten välillä, jotka vastaavat sijoituspalvelu-
yritysten maksukyvyttömyydestä, konkurssimenettelystä sekä
muista vastaavista menettelyistä ja
— sellaisten henkilöiden välillä, jotka vastaavat sijoituspalvelu-
yritysten ja muiden rahoituslaitosten lakimääräisestä tilintar-
kastuksesta,
niiden valvontatehtävän suorittamiseksi tai sellaisten tietojen luovutta-
miseksi korvausjärjestelmiä hoitaville toimielimille, jotka ovat tarpeen
niiden tehtävien suorittamisessa. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa
tarkoitettu salassapitovelvollisuus.
5 a. Sen estämättä, mitä 1—4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
sallia tietojen vaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja:
— sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa sijoituspal-
veluyritysten purkamis- ja konkurssimenettelyyn sekä muuhun
vastaavaan menettelyyn osallisina olevien toimielinten valvonnasta;
tai!B
!M3
!B
!M11993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 26
— sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa vakuutus-
yritysten, luottolaitosten, sijoituspalveluyritysten ja muiden rahoi-
tuslaitosten lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien henkilöiden
valvonnasta.
Ensimmäisessä alakohdassa olevia säännöksiä käyttävän jäsenvaltion on
vaadittava, että vähintään seuraavat edellytykset täytetään:
— tietoja käytetään viranomaisten ja edellä mainittujen henkilöiden
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tehtävien suorittamiseen;
— näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapitovelvolli-
suus;
— jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenvaltiosta, ne saa ilmaista
ainoastaan tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimen-
omaisella suostumuksella ja tarvittaessa ainoastaan niihin tarkoi-
tuksiin, joita varten viranomaiset ovat antaneet suostumuksensa.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
niiden viranomaisten, henkilöiden ja toimielinten nimet, joille tämän
kohdan nojalla voidaan antaa tietoja.
5 b. Sen estämättä, mitä 1—4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
rahoitusjärjestelmän vakauden, mukaan lukien sen eheys, lujittamiseksi
sallia tietojen vaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja niiden viran-
omaisten tai toimielinten kesken, jotka lainsäädännön mukaisesti ovat
vastuussa yhtiöoikeuden noudattamisen seurannasta ja rikkomusten
tutkimisesta.
Ensimmäisessä alakohdassa olevia säännöksiä käyttävän jäsenvaltion on
vaadittava, että vähintään seuraavat edellytykset täytetään:
— tietoja käytetään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tehtävän
hoitamiseen.
— näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa säädetty salassapitovelvolli-
suus;
— jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenvaltiosta, ne saa ilmaista
ainoastaan tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimen-
omaisella suostumuksella ja tarvittaessa ainoastaan niihin tarkoi-
tuksiin, joita varten viranomaiset ovat antaneet suostumuksensa.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset tai toimielimet
turvautuvat jäsenvaltiossa havainto- tai tutkintatehtävänsä suorittamises-
sa sellaisiin henkilöihin, jotka erityispätevyytensä vuoksi on nimetty
tähän tehtävään ja jotka eivät ole julkisessa tehtävässä, oikeus vaihtaa
tietoja, josta säädetään ensimmäisessä alakohdassa, voidaan ulottaa
näihin henkilöihin toisessa alakohdassa säädetyin edellytyksin.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset tai toimielimet
turvautuvat jäsenvaltiossa havainto- tai tutkintatehtävänsä suorittamises-
sa sellaisiin henkilöihin, jotka erityispätevyytensä vuoksi on nimetty
tähän tehtävään ja jotka eivät ole julkisessa tehtävässä, oikeus vaihtaa
tietoja, josta säädetään ensimmäisessä alakohdassa, voidaan ulottaa
näihin henkilöihin toisessa alakohdassa säädetyin edellytyksin.
Toisen alakohdan viimeisen luetelmakohdan soveltamista varten ensim-
mäisessä alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten tai toimielinten on
ilmoitettava tiedot antaneille toimivaltaisille viranomaisille niiden
henkilöiden nimet ja yksityiskohtaiset tehtävät, joille tiedot toimitetaan.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille
niiden viranomaisten, henkilöiden ja toimielinten nimet, joille tämän
kohdan nojalla voidaan antaa tietoja.
Komissio laatii 31. joulukuuta 2000 mennessä kertomuksen tämän
kohdan soveltamisesta.
6. Tämä artikla ei estä toimivaltaista viranomaista toimittamasta:
— keskuspankeille ja rahapoliittisina viranomaisina samanlaisen
tehtävän omaaville muille toimielimille,!M11993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 27
— tarvittaessa muille maksujärjestelmien valvonnasta vastuussa ole-
ville viranomaisille
niiden tehtävän hoitamiseksi tarkoitettuja tietoja, eikä se estä näitä
viranomaisia tai toimielimiä toimittamasta toimivaltaisille viranomaisille
tietoja, joita ne saattavat tarvita 4 kohdassa mainittuihin tarkoituksiin.
Näin saatuja tietoja koskee tässä artiklassa säädetty salassapitovelvolli-
suus.
7. Tämän artiklan säännökset eivät estä toimivaltaisia viranomaisia
toimittamasta 1-4 kohdassa tarkoitettuja tietoja selvittely-yhteisölle tai
muulle vastaavalle kansallisessa lainsäädännössä tunnustetulle toimieli-
melle sen varmistamiseksi, että niiden jäsenvaltioiden joillakin markki-
noilla tarjotaan toimitus- tai maksupalveluja, jos ne pitävät tarpeellisena
tällaista tiedottamista näiden toimielinten moitteettoman toiminnan
varmistamiseksi suhteessa markkinaosapuolten rikkomisiin tai mahdol-
lisiin rikkomisiin. Tällaisia tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu
salassapitovelvollisuus. Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava, että
2 kohdan nojalla saatuja tietoja ei käytetä tässä kohdassa tarkoitetuissa
olosuhteissa ilman tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten
nimenomaista lupaa.
8. Lisäksi jäsenvaltiot voivat, sen estämättä, mitä 1 ja 4 kohdassa
säädetään, antaa lainsäädännön nojalla luvan ilmaista tiettyjen tietojen
ilmaisemiseen keskushallinnon muille viranomaisille, jotka vastaavat
luottolaitosten, rahoituslaitosten, sijoituspalveluyritysten ja vakuutus-
yritysten valvontaa koskevasta lainsäädännöstä, sekä näiden viran-
omaisten ja näiden laitosten valtuuttamille tarkastajille.
Tietoja voidaan kuitenkin ilmaista vain, kun se on tarpeen toiminnan
vakauden valvomiseksi.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin määrättävä, että 2 ja 5 kohdan mukaisesti
sekä 24 artiklassa tarkoitetuista paikalla tehdyistä tarkastuksista saatuja
tietoja ei saa milloinkaan ilmaista tässä kohdassa tarkoitetuissa
tapauksissa muutoin kuin tiedot luovuttaneiden toimivaltaisten viran-
omaisten tai sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa
paikalla tehtävä tarkastus on tehty, nimenomaisella suostumuksella.
9. Jos jäsenvaltio säätää tätä direktiiviä annettaessa tietojen luovutta-
misesta viranomaisten kesken sen valvomiseksi, että toiminnan vakauden
valvontaa, taloudellisten yhtiöiden rakennetta, toimintaa ja menettelyä
sekä rahoitusalalla sääntelyä koskevaa lainsäädäntöä noudatetaan,
jäsenvaltio voi edelleen antaa luvan tällaisten tietojen toimittamiseen,
kunnes viranomaisten tietojenvaihtoa koko rahoitusalalla koskevat
säännökset on yhdenmukaistettu, ja joka tapauksessa enintään 1 päivään
heinäkuuta 1996 asti.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava, että kun tietoja saadaan
toisesta jäsenvaltiosta, niitä ei saa ilmaista ensimmäisessä alakohdassa
tarkoitetuissa tapauksissa muutoin kuin tiedot antaneiden viranomaisten
nimenomaisella suostumuksella, ja niitä voidaan käyttää ainoastaan
sellaisiin tarkoituksiin, joita varten viranomaiset antoivat suostumuksen-
sa.
Neuvosto toteuttaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun yhdenmu-
kaistamisen komission ehdotuksen perusteella.
Neuvosto panee merkille komission lausuman, että se toimittaa tätä
koskevat ehdotuksensa 31 päivään heinäkuuta 1993 mennessä. Neuvosto
tekee päätöksen näiden ehdotusten perusteella mahdollisimman nopeasti,
jotta ehdotetut säännöt tulisivat voimaan samanaikaisesti tämän direktii-
vin kanssa.!M1
!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 28
!M1
25a artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä vähimmäisvaatimuksena, että:
a) jokainen henkilö, joka on direktiivin 84/253/ETY (1) mukaisesti
valtuutettu ja joka suorittaa sijoituspalveluyrityksessä direktiivin
78/660/ETY (2) 51 artiklassa, direktiivin 83/349/ETY 37 artiklassa
tai direktiivin 85/611/ETY 31 artiklassa tarkoitettua tehtävää tai
muuta lakisääteistä tehtävää, on velvollinen viipymättä ilmoitta-
maan toimivaltaisille viranomaisille tuota yritystä koskevista
seikoista tai päätöksistä, jotka hän on saanut tietoonsa tehtäväänsä
suorittaessaan ja jotka saattavat:
— olennaisesti rikkoa lakeja, asetuksia tai hallinnollisia mää-
räyksiä, joissa säädetään toimilupaa koskevista edellytyksistä
tai jotka erityisesti koskevat sijoituspalveluyritisten toiminnan
harjoittamista, tai
— vaikuttaa sijoituspalveluyrityksen jatkuvaan toimintaan tai
— johtaa tilien vahvistamatta jättämiseen tai varausten esittämi-
seen;
b) tällainen henkilö on samoin velvollinen ilmoittamaan seikoista ja
päätöksistä, jotka hän saa tietoonsa suorittaessaan a alakohdassa
tarkoitettua tehtävää yrityksessä, jolla on määräämisvallasta
johtuvat läheiset sidokset siihen sijoituspalveluyritykseen, jossa
hän suorittaa edellä mainittua tehtävää.
2. Sopimuksessa taikka laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa mää-
räyksessä olevan tietojen ilmaisemista koskevan rajoituksen rikkomisena
ei pidetä sitä, että direktiivin 84/253/ETY mukaisesti valtuutettu henkilö
vilpittömässä mielessä ilmaisee 1 kohdassa tarkoitetun tiedon tai
päätöksen toimivaltaiselle viranomaiselle, eikä tästä aiheudu kyseiselle
henkilölle seuraamusvastuuta.
26 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin mukaisesti
lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten nojalla -annettuihin
sijoituspalveluyrityksiä koskeviin päätöksiin voidaan hakea tuomioistui-
mesta muutosta; sama koskee tapauksia, joissa sellaista toimilupahake-
musta koskevaa päätöstä, jossa on esitetty kaikki voimassa olevissa
säännöksissä edellytetyt tiedot, ei ole tehty kuuden kuukauden kuluessa
siitä, kun hakemus on esitetty.
27 artikla
Jäsenvaltioiden on määrättävä, että niiden vastaavat toimivaltaiset
viranomaiset toteuttavat niiden sijoituspalveluyritysten tai niiden lii-
ketoimia tosiasiallisesti hoitavien henkilöiden osalta, jotka rikkovat
näiden yritysten valvontaa tai liiketoiminnan harjoittamista koskevia
lakia, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, sellaisia toimenpiteitä tai
seuraamuksia, joiden nimenomaisena tarkoituksena on havaittujen
rikkomuksien tai niiden syiden lopettaminen, edellä sanotun kuitenkaan
rajoittamatta, mitä toimiluvan peruuttamista koskevassa menettelyssä ja
rikoslaissa säädetään.
28 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin säännöksiä
sovelletaan ketään syrjimättä.
(1) EYVL N:o L 126, 12.5.1984, s. 20.
(2) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 90/605/ETY (EYVL N:o L 317, 16.11.1990, s. 60).!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 29
VII OSASTO
Loppusäännökset
29 artikla
Siihen asti kunnes annetaan direktiivi tämän direktiivin mukauttamisesta
tekniikan kehitykseen jäljempänä luetelluilla aloilla, neuvosto päättää
päätöksen 87/373/ETY (1) mukaisesti määräenemmistöllä komission
ehdotuksesta seuraavista mahdollisesti tarpeellisista mukautuksista, jotka
koskevat:
— liitteen C osassa olevan luettelon laajentamista,
— liitteen luettelojen sanaston mukauttamista rahoitusmarkkinoiden
kehitykseen,
— aloja, joilla toimivaltaisten viranomaisten on vaihdettava 23
artiklassa lueteltuja tietoja,
— määritelmien selventämistä tämän direktiivin yhdenmukaisen
soveltamisen varmistamiseksi yhteisössä,
— määritelmien selventämistä rahoitusmarkkinoiden kehityksen huo-
mioonottamiseksi tämän direktiivin soveltamisessa,
— sanaston yhdenmukaistamista sekä määritelmien muotoilua yhden-
mukaiseksi sijoituspalveluyrityksiä ja niihin liittyviä seikkoja
koskevien myöhempien toimenpiteiden kanssa, ja
— muita 7 artiklan 5 kohdassa säädettyjä tehtäviä.
30 artikla
1. Sijoituspalveluyrityksillä, joille niiden kotijäsenvaltio on myöntä-
nyt 31 päivään joulukuuta 1995 mennessä toimiluvan tarjota sijoitus-
palveluja, katsotaan olevan tässä direktiivissä tarkoitettu toimilupa, jos
näiden jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetään, että tällaisen toimin-
nan aloittamiseksi sijoituspalveluyritysten on noudatettava 3 artiklan 3
kohdassa ja 4 artiklassa säädettyjä vaatimuksia vastaavia vaatimuksia.
2. Sijoituspalveluyritykset, jotka jo harjoittavat liiketoimintaansa 31
päivänä joulukuuta 1995 ja joita ei koske 1 kohta, voivat harjoittaa
edelleen toimintaansa, jos ne hankkivat 31 päivään joulukuuta 1996
mennessä kotijäsenvaltionsa säännösten mukaisesti toimiluvan liiketoi-
minnan jatkamiseksi tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettu-
jen säännösten mukaisesti.
Ainoastaan tällaisen toimiluvan myöntäminen oikeuttaa yritykset
hyödyntämään tämän direktiivin säännöksistä sijoittautumisvapauden ja
palvelujen vapaan tarjoamisen alalla.
3. Jos sijoituspalveluyritykset ovat ennen tämän direktiivin antamista
aloittaneet liiketoimintansa toisissa jäsenvaltioissa sivuliikkeen välityk-
sellä tai palvelujen vapaan tarjoamisen nojalla, kotijäsenvaltion toimi-
valtaisten viranomaisten on toimitettava 1 päivän heinäkuuta ja 31
päivänä joulukuuta 1995 välisenä aikana 17 artiklan 1 ja 2 kohdassa sekä
18 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa kunkin kyseisen jäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille luettelo tämän direktiivin mukaisista
yrityksistä, jotka toimivat näissä valtioissa, ja ilmoitettava, mitä
liiketoimintaa ne harjoittavat.
4. Luonnollisilla henkilöillä, joille tätä direktiiviä annettaessa on
myönnetty toimilupa jäsenvaltiossa sijoituspalvelujen tarjoamista varten,
katsotaan olevan tämän direktiivin mukainen toimilupa, jos ne täyttävät 1
artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa sekä
kolmannen alakohdan kaikissa neljässä luetelmakohdassa asetetut
vaatimukset.!B
(1) EYVL N:o L 197, 18.7.1987, s. 331993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 30
31 artikla
Jäsenvaltioiden on viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 1995 annettava
tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallin-
nolliset määräykset.
Näiden säännösten on tultava voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta
1995. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktii-
viin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän
direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset
tehdään.
32 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.!B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 31
LIITE
A OSA
Palvelut
1. a) Yhtä tai useampaa B osassa lueteltua rahoitusvälinettä koskevien
toimeksiantojen vastaanottaminen tai välittäminen sijoittajien lu-
kuun.
b) Näiden toimeksiantojen toteuttaminen kolmansien lukuun.
2. Kaupankäynti omaan lukuun jollakin B osassa luetellulla rahoitusväli-
neellä.
3. Sijoitussalkkujen hoitaminen sijoittajien antaman valtuutuksen mukaisesti
harkinnanvaraisesti sekä asiakaskohtaisesti, jos näihin sijoitussalkkuihin
kuuluu yksi tai useampi B osassa tarkoitettu rahoitusväline.
4. Merkintäsitoumukset, kun on kyse B osassa tarkoitetuista kaikista tai
osasta rahoitusvälineen liikkeeseen laskemisista ja/tai näiden liikkeeseenlaskemisien sijoitettamisesta.
B OSA
Rahoitusvälineet
1. a) Arvopaperit.
b) Yhteissijoitusyritysten osuudet.
2. Rahamarkkinavälineet.
3. Rahoitusfutuurisopimukset, mukaan lukien vastaavat käteisellä rahoitus-
välineet.
4. Korkotermiinisopimukset (FRAt).
5. Koron-, valuutan- ja osakkeenvaihtosopimukset (equity swaps).
6. Optiot liitteen tähän osaan kuuluvien rahoitusvälineiden hankkimiseksi tai
luovuttamiseksi, mukaan lukien vastaavat käteisellä rahoitusvälineet.Tähän ryhmään kuuluvat erityisesti korko- ja valuuttaoptiot.
C OSA
Liitännäispalvelut
1. Yhden tai useamman B osassa luetellun rahoitusvälineen säilytys ja hoito.
2. Säilytyspalvelut.3. Luoton- tai lainananto sijoittajalle, jotta tämä voi suorittaa liiketoimen
yhdellä tai useammalla B osassa luetellulla rahoitusvälineellä, silloin kun
luottoa tai lainaa myöntävä yritys on osallisena liiketoimessa.
4. Yrityksille annettava neuvonta pääomarakenteesta, teollisuusstrategiasta
sekä muista näihin liittyvistä kysymyksistä sekä yritysten sulautumista jayritysostoa koskeva neuvonta ja palvelut.
5. Merkintäsitoumukseen liittyvät palvelut.
6. Yhtä tai useampaa B osassa lueteltua rahoitusvälinettä koskeva sijoitus-
neuvonta.
7. Valuuttapalvelut, jos nämä liittyvät sijoituspalvelujen tarjontaan.!
B1993L0022 — FI — 17.11.2000 — 003.001 — 32