1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B ►C1 NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/6/ETY,
annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993,
sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä ◄
(EYVL L 141, 11.6.1993, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/31/EY, annettu 22
päivänä kesäkuuta 1998L 204 13 21.7.1998
►M2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/33/EY, annettu 22
päivänä kesäkuuta 1998L 204 29 21.7.1998
►M3 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/87/EY, annettu 16
päivänä joulukuuta 2002L 35 1 11.2.2003
Oikaistu:
►C1 Oikaisu, EYVL L 90, 25.3.1998, s. 45 (93/6/ETY)
Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä
tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1)ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/6/ETY,
annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993,
sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittä-
vyydestä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen
virkkeen,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (
1),
toimii yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
arvopaperialan sijoituspalveluista 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun
neuvoston direktiivin 92/22/ETY (4) päätavoitteena on sallia sellaisten
sijoituspalveluyritysten, joilla on kotijäsenvaltion toimivaltaisten vira-
nomaisten antama toimilupa ja joita nämä valvovat, perustaa
sivuliikkeitä ja tarjota palvelujaan vapaasti muissa jäsenvaltiossa;kyseisessä direktiivissä säädetään siis toimiluvan antamisesta sijoitus-palveluyrityksille ja niiden liiketoiminnan harjoittamista koskeviensääntöjen yhteensovittamisesta,
kyseisessä direktiivissä ei kuitenkaan määrätä sijoituspalveluyritysten
omia varoja koskevista yhteisistä säännöistä, siinä ei myöskään vahvis-teta niiden perustamispääoman määrää; siinä ei määrätä yhteisiäpuitteita valvonnalle niiden riskien osalta, joille kyseiset yritykset ovat
alttiita;
siinä viitataan useimmissa säännöksissä toiseen yhteisön aloitteeseen,
jonka tarkoituksena on näillä aloilla yhteensovitettujen toimenpiteidenhyväksyminen,
omaksutun lähtökohdan mukaisesti tarkoituksena on saada aikaan
ainoastaan keskeinen, tarpeellinen ja riittävä yhdenmukaistaminen, jottatoimilupien ja toiminnan vakauteen kohdistuvien valvontajärjestelmienvastavuoroinen tunnustaminen voidaan suorittaa; tämän vastavuoroisen
tunnustamisen saavuttamiseksi tarpeellisen yhteensovittamisen
keskeisiä tekijöitä rahoitusta koskevilla sisämarkkinoilla ovat sijoitus-palveluyritysten omien varojen määritelmää, niidenperustamispääoman määrän vahvistamista ja niiden riskien valvontaavarten tarvittavien yhteisten puitteiden varmistamista koskevien
toimenpiteiden toteuttaminen,
on suotavaa, että perustamispääoman erisuuruiset määrät vahvistetaan
sijoituspalveluyritysten niiden eri laatuisten liiketoimien osalta, joitayrityksillä on lupa harjoittaa,
nykyisillä sijoituspalveluyrityksillä on oltava lupa tietyin edellytyksin
jatkaa harjoittamaansa liiketoimintaa, vaikka ne eivät noudata uusilleyrityksille vahvistettua perustamispääoman vähimmäismäärää,
jäsenvaltiot voivat myös antaa ankarampia säädöksiä kuin tässä direk-
tiivissä säädetyt,
tämä direktiivi on osa laajempaa kansainvälistä pyrkimystä saada
aikaan voimassa olevien sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten,
jäljempänä yhteisesti ’laitokset’, valvontaa koskevien sääntöjenlähentäminen,1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 2
(1) EYVL C 152, 21.6.1990, s. 6
EYVL C 50, 25.2.1992, s. 5
(2) EYVL C 326, 16.12.1991, s. 89
EYVL C 337, 21.12.1992, s. 114
(3) EYVL C 69, 18.3.1991, s. 1
(4) EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27▼C1
▼C1
laitosten omia varoja koskevat yhteiset perussäännöt sijoituspalveluista
arvopaperialalla ovat olennainen osa sisämarkkinoita sen vuoksi, ettäomat varat mahdollistavat näiden laitosten liiketoiminnan jatkuvuuden
ja sijoittajilleen suojan,
yhteisön rahoitusmarkkinoilla nämä laitokset, oli sitten kyse sijoituspal-
veluyrityksistä tai luottolaitoksista, kilpailevat suoraan keskenään,
tämän vuoksi on suotavaa, että luottolaitoksiin ja sijoituspalveluyrityk-
siin kohdistetaan yhtäläinen kohtelu,
luottoriskien tarkastamista ja valvontaa koskevassa luottolaitosten vaka-
varaisuussuhteesta annetussa neuvoston direktiivissä 89/647/ETY (
1)o n
jo vahvistettu yhteiset säännöt luottolaitoksien osalta,
on tarpeen laatia niitä markkinariskejä, joille luottolaitokset ovat
alttiita, koskevat yhteiset säännöt ja laatia riskien valvontaa koskevattäydentävät säännöt, jotka koskevat erityisesti markkinariskejä ja vieläerityisemmin asemariskejä, toimitusriskejä/osapuoliriskejä ja valuuttar-iskejä,
on tarpeen tuoda käyttöön käsite ”kaupankäyntisalkku”, johon sisältyy
kaupankäyntiä varten hankittujen arvopapereiden ja muiden rahoitusvä-
lineiden asemat, jotka ovat pääsääntöisesti alttiita markkinariskeille ja
asiakkaalle tarjottuihin tiettyihin rahoituspalveluihin liittyviin riskeihin,
on suotavaa, että niillä laitoksilla, joiden kaupankäyntisalkun todellinen
ja suhteellinen osuus on vähäinen, on mahdollisuus ennemminkin
soveltaa direktiiviä 89/647/ETY kuin velvollisuus noudattaa tämändirektiivin liitteissä 1 ja II olevia edellytyksiä,
on tärkeää, että toimitusriskiä / toimituksen viivästymisriskiä valvot-
taessa otetaan huomioon olemassa olevia järjestelmiä, jotka tarjoavattätä riskiä pienentävän riittävän suojelun,
joka tapauksessa laitosten on noudatettava tämän direktiivin määräyksiä
silloin, kun on kyse valuuttariskien kattamisesta kaikkien laitostenliiketoimien osalta; omia varoja koskevien vaatimusten on oltava alhai-
sempia, kun on kyse niiden valuuttasijoitusten kattamisesta, joihin
kuuluvat valuutat ovat läheisesti toisiinsa sidottuja joko tilastollisistasyistä tai valtioiden välisten sitovien sopimusten vuoksi, erityisestiniiden, jotka on solmittu pitäen tavoitteena Euroopan rahaliittoa,
kaikissa laitoksissa on suoritettava kaikki liiketoimet kattava korkoris-
kien sisäinen tarkastus ja valvonta on erityisen tärkeä keino rajoittaanäitä riskejä mahdollisimman paljon; sen vuoksi on tarpeen, että toimi-valtaiset viranomaiset valvovat näitä järjestelmiä,
luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvonnasta ja tarkastamisesta
21 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/121/
ETY (
2) tavoitteena ei ole vahvistaa yhteisiä sääntöjä niihin liiketoimin-
toihin liittyvien suurten riskikeskittymien valvontaa varten, jotka ovatpääsääntöisesti alttiita markkinariskeille; kyseisessä direktiivissä viita-taan toiseen yhteisön aloitteeseen, jonka tavoitteena on perustaa tälläalalla tarpeellisten menetelmien yhteensovittamisen,
on tarpeen hyväksyä sijoituspalveluyritysten suurten riskikeskittymien
valvontaa ja tarkastamista koskevat yhteiset säännökset,
luottolaitosten omien varojen määritelmä on jo olemassa luottolaitosten
omista varoista 17 päivänä huhtikuuta 1989 annetussa neuvoston direk-tiivissä 89/299/ETY (
3),
laitosten omia varoja koskevan määritelmän olisi pidettävä lähtökohta-
naan tätä määritelmää,
tämän direktiivin tavoitteen soveltamiseksi on kuitenkin perusteltua
poiketa edellä mainitussa direktiivissä esitetystä määritelmästä, jotta1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 3
(1) EYVL L 386, 30.12.1989, s. 14, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 92/30/ETY (EYVL L 110, 28.4.1992, s. 52)
(2) EYVL L 29, 5.2.1993, s. 1
(3) EYVL L 124, 5.5.1989, s. 16, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 92/30/ETY (EYVL L 110, 28.9.1992, s. 52)
▼C1
voitaisiin ottaa huomioon laitosten liiketoimien erityiset ominaispiir-
teet, joihin sisältyy pääsääntöisesti markkinariskejä,
luottolaitosten konsolidoidusta valvonnasta 6 päivänä huhtikuuta 1992
annetussa neuvoston direktiivissä 92/30/ETY (1) on esitetty konsoli-
doinnin periaate; siinä ei kuitenkaan säädetä yhteisistä säännöksistä,
jotka koskevat niiden konsolidoitujen rahoituslaitosten liiketoimia,
jotka ovat pääsääntöisesti alttiita markkinariskeille; kyseisessä direktii-vissä viitataan toiseen yhteisön aloitteeseen, jonka tavoitteena onperustaa tällä alalla tarpeellisten menetelmien yhteensovittaminen,
direktiiviä 92/30/ETY ei sovelleta sellaisiin yhdestä tai useammasta
sijoituspalveluyrityksestä koostuviin ryhmiin, joissa on luottolaitoksia;on kuitenkin pidetty suotavana säätää yhteisistä säännöistä sijoituspal-veluyritysten konsolidoidun valvonnan aikaansaamiseksi,
tämän direktiivin yksityiskohtaisiin säännöksiin voi olla tarpeen tehdä
määräajoin teknisiä mukautuksia sijoituspalvelualan kehityksen
huomioon ottamiseksi; komissio tekee tarvittaessa ehdotuksia tarpeelli-
sista mukautuksista,
neuvoston olisi myöhemmässä vaiheessa annettava säädökset tämän
direktiivin mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen menettelystä komis-siolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 13 päivänäheinäkuuta 1987 annetun neuvoston direktiivin 87/373/ETY (
2) mukai-
sesti; sillä aikaa neuvoston olisi komission ehdotuksesta annettavatämä mukautus,
olisi säädettävä tämän direktiivin tarkastelemisesta uudelleen kolmen
vuoden kuluttua sen täytäntöönpanemisesta ottaen huomioon kokemus,
kehitys rahoitusmarkkinoilla ja valvontaviranomaisten suorittama työ
kansainvälisissä yhteyksissä; tähän uudelleentarkasteluun on sisälly-tettävä myös teknisiä mukautuksia koskevien kohtien luettelontarkastus, ja
tämä direktiivi ja direktiivi 92/22/ETY liittyvät niin läheisesti toisiinsa,
että niiden voimaantulo eri päivinä saattaa aiheuttaa kilpailun vääristy-mistä,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Jäsenvaltioiden on sovellettava tämän direktiivin määräyksiä 2
artiklassa määriteltyihin sijoituspalveluyrityksiin ja luottolaitoksiin.
2. Jäsenvaltiot voivat säätää täydentäviä tai ankarampia vaatimuksia
niille sijoituspalveluyrityksille ja luottolaitoksille, joille ne ovat
myöntäneet toimiluvan.
MÄÄRITELMÄT
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
1) ”luottolaitoksella” luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja
harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollistenmääräysten yhteensovittamisesta 12 päivänä joulukuuta 1977annetun neuvoston ensimmäisen direktiivin 77/780/ETY (
3)1
artiklan ensimmäisen luetelmakohdan mukaista luottolaitosta,
jonka on noudatettava neuvoston direktiivissä 89/647/ETYsäädettyjä vaatimuksia,1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 4
(1) EYVL L 110, 28.4.1992, s. 52
(2) EYVL L 197, 18.7.1987, s. 33
(3) EYVL L 322, 17.12.1977, s. 30, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 89/646/ETY (EYVL L 386, 30.12.1989, s. 1)
▼C1
2) ”sijoituspalveluyrityksellä” direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 2
kohdan mukaista laitosta, jonka on noudatettava kyseisessä direk-tiivissä säädettyjä vaatimuksia, lukuun ottamatta:
— luottolaitoksia,
— jäljempänä 20 kohdassa määritettyjä paikallisia yrityksiä,
ja
— yrityksiä, jotka ainoastaan ottavat vastaan ja välittävät sijoitta-
jien toimeksiantoja siten, että niillä ei ole hallussaan
asiakkaittensa varoja ja/tai arvopapereita, ja joilla tämän vuoksiei ole koskaan velkaa asiakkaillensa,
3) ”laitoksilla” luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä,
4) ”kolmansien maiden tunnustetuilla sijoituspalveluyrityksillä”
yrityksiä, joiden määritelmä vastaa 2 kohdassa esitettyä sijoituspal-
veluyrityksen määritelmää, jos ne olisivat sijoittautuneet yhteisöön,
ja joilla on toimilupa kolmannessa maassa sekä joiden on noudatet-tava ja täytettävä vakavaraisuussäännöt, joita toimivaltaisetviranomaiset pitävät vähintään yhtä ankarina kuin tässä direktii-vissä säädetyt,
5) ”rahoitusvälineellä” kaikkia direktiivin 92/22/ETY liitteen B
jakson mukaisia välineitä,
6) ”laitoksen kaupankäyntisalkkua” kaupankäyntisalkkua, johon sisäl-
tyvät
a) laitoksen omistamat rahoitusvälineitä, hyödykkeitä ja hyödyke-
johdannaisia koskevat asemat, jotka laitokset ottavat niidenjälleenmyyntiä varten ja/tai jotka tämä laitos on ottanut voidak-seen hyötyä lyhyellä aikavälillä niiden tosiasiallisista ja/tai
odotetuista osto- ja myyntihinnan välisistä erotuksista taikka
muista hinnan tai koron vaihteluista, sekä rahoitusvälineiden,hyödykkeiden ja hyödykejohdannaisten asemat (matched prin-cipal broking) tai asemat, joita pidetään hallussa muidenkaupankäyntisalkun erien suojaamiseksi,
b) riskit, jotka liittyvät liitteessä II olevassa 1, 2, 3 ja 5 kohdassa
tarkoitettuihin selvittämättä jääneisiin kauppoihin, luottokaup-paan tai pörssilistan ulkopuolella oleviin
johdannaissopimuksiin, riskit, jotka liittyvät takaisinostosopi-
muksiin ja arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksiantamiseen ja jotka koskevat a alakohdan mukaisia liitteessä IIolevassa 4 kohdassa tarkoitettuja kaupankäyntivarastoonkuuluvia arvopapereita tai hyödykkeitä, ja toimivaltaisten vira-nomaisten luvalla riskit, jotka liittyvät kyseisessä 4 kohdassa
tarkoitettuun käänteiseen takaisinostosopimukseen ja arvopaper-
eiden tai hyödykkeiden lainaksi ottamista koskeviinsopimuksiin, jotka täyttävät joko i, ii, iii, ja v kohdassa esitetytedellytykset tai jäljempänä iv ja v kohdassa esitetyt edelly-tykset:
i) riskit arvioidaan päivittäin markkinahintaan liitteessä II
säädettyjen menettelyjen mukaisesti,
ii) vakuus mukautetaan siten, että kyseistä sopimusta tai liike-
tointa koskevat arvopapereiden tai hyödykkeiden arvon
merkittävät muutokset otetaan huomioon toimivaltaisten
viranomaisten hyväksyttävänä pitämän säännön mukaisesti,
iii) sopimuksessa tai liiketoimessa määrätään, että laitoksen
saatavat kuittaantuvat ilman eri toimenpiteitä ja välittömästi
tämän vasta puolen veloilla, jos jälkimmäinen laiminlyömaksut,
iv) on kyse ammattilaisten välisestä sopimuksesta tai liiketoi-
mesta,
v) nämä sopimukset ja liiketoimet on rajattu niiden hyväksyt-
tyyn ja aiheelliseen tarkoitukseen, lukuun ottamatta
liiketoimia ja erityisesti sellaisia, jotka eivät ole lyhytai-
kaisia,
ja1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 5
▼M1
▼C1
▼C1
c) pörssilistalla olevia vaihtokelpoisia johdannaissopimuksia
koskevat välityspalkkioiden, provision, korkojen, osinkojen jakatevaatimusten muodossa olevat riskit, jotka liittyvät suoraan
kaupankäyntisalkkuun kuuluviin eriin ja jotka ovat liitteessä 11
olevassa 6 kohdassa tarkoitettuja riskejä.
Tiettyjen erien sisällyttämisen kaupankäyntisalkkuun tai, niiden
jättämisen kaupankäyntisalkun ulkopuolelle on tapahduttava
puolueettomien menetelmien mukaisesti ja tarvittaessa kyseisenyrityksen kirjanpitomääräysten mukaisesti; toimivaltaiset virano-maiset valvovat näitä menetelmiä ja niiden jatkuvaa soveltamista,
7) ”emoyrityksellä”, ”tytäryrityksellä” ja ”rahoituslaitoksella” direk-
tiivin 92/30/ETY 1 artiklassa määriteltyä emo- tai tytäryritystäsekä rahoituslaitosta,
8) ”rahoitusyrityksellä” rahoituslaitosta, jonka tytäryritykset ovat
yksinomaan tai pääsääntöisesti luottolaitoksia, sijoituspalveluyri-
tyksiä tai muita rahoituslaitoksia edellyttäen, että vähintäänyksikin näistä tytäryrityksistä on luottolaitos tai sijoituspalveluyr-itys,
9) ”riskipainotuksilla” luoton, riskiasteita, joita sovelletaan kyseisiin
osapuoliin direktiivin 89/647/ETY mukaisesti. Samaa painotustasovelletaan kuitenkin varoihin, jotka ovat saatavia, ja muihinriskeihin, jotka kohdistuvat sijoituspalveluyrityksiin tai kolman-sissa maissa oleviin tunnustettuihin sijoituspalveluyrityksiin, sekä
selvittely-yhteisöjen ja tunnustettujen pörssien ottamiin riskeihin
silloin, kun kyseinen osapuoli on luottolaitos,
10) ’pörssin ulkopuolisilla (OTC-)johdannaissopimuksilla’ tarkoitetaan
taseen ulkopuolisia eriä, joihin direktiivin 89/647/ETY 6 artiklan3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti sovelletaan mainitundirektiivin liitteessä II esitettyjä menetelmiä,
11) ”säännellyillä markkinoilla” markkinoita, jotka vastaavat direk-
tiivin 93/22/ETY 1 artiklan 13 kohdassa esitettyä määritelmää,
12) ”vaatimukset täyttävillä erillä” direktiivin 89/647/ETY 6 artiklan 1
kohdan b alakohdassa tarkoitettuja varojen saamis- ja velka-asemia(long and short position) sekä sijoituspalveluyritysten tai tunnustet-tujen kolmansien maiden sijoituspalveluyritysten liikkeeseenlaskemia velkakirjoja. Samoin kyseeseen tulevat velkakirjojensaamis- ja velka-asemat, jos nämä arvopaperit vastaavat seuraavia
edellytyksiä: ensinnäkin arvopaperit on hyväksytty pörssilistalle
ainakin yhden jäsenmaan säännellyillä markkinoilla, tai kolmannenmaan pörssilistalle, kun kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiset virano-maiset ovat tunnustaneet tämän pörssin; toiseksi kyseinen laitosarvioi, että liikkeeseenlaskijan vakavaraisuuden vuoksi niiden
muunnettavuus rahaksi on riittävä ja että maksujen laiminlyönnin
mahdollisuutta koskeva riski on enintään direktiivin 89/647/ETY6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen varojen riskintasolla; toimivaltaiset viranomaiset, jotka tutkivat arvopapereidenarviointimenetelmän, muuttavat laitoksen arviointia, jos nämäkatsovat, että kyseisillä arvopapereilla on liian korkea maksujen
laiminlyönnin mahdollisuutta koskeva riski, jotta ne olisivat
kelpoisia arvopapereita,
Sen estämättä, mitä edellä säädetään ja kunnes yhteensovittaminen
on myöhemmin toteutettu, toimivaltaisilla viranomaisilla on kaikki
valtuudet tunnustaa kelpoisiksi ne arvopaperit, joiden muutettavuus
käteiseksi ja joiden maksujen laiminlyönnin mahdollisuuttakoskeva riski on enintään direktiivin 89/647/ETY 6 artiklan 1kohdan b alakohdassa tarkoitettuun varoja koskevan riskin tasoinenliikkeeseenlaskijan vakavaraisuuden vuoksi. Näihin arvopapereihin
liittyvän, tämän tasoisen maksujen laiminlyömisen mahdollisuutta
koskevan riskin on oltava vähintään kahden sellaisen arviointie-limen arvioima, jotka toimivaltainen viranomainen on tunnustanuttai, edellyttäen että toimivaltaisten viranomaisten tunnustämä muuarviointielin ei ole arvioinut arvopapereita alhaisemmalle tasolle,vain yhden tällaisen arviointielimen arvioima.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 6
▼M2
▼C1
▼C1
Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin olla soveltamatta
edellisessä virkkeessä tarkoitettua vaatimusta, jos ne eivät pidäsitä aiheellisena, ottaen huomioon esimerkiksi markkinoiden, liik-
keeseen laskijan tai liikkeeseen laskun ominaispiirteet taikka
näiden ominaispiirteiden yhdistelmän.
Toisaalta toimivaltaisten viranomaisten on säädettävä, että laitosten
on sovellettava liitteessä 1 olevassa 14 kohdassa esitetyssä 1 taulu-
kossa ilmoitettua enimmäispainotusta arvopapereihin, joihin liittyyerityinen riski niiden liikkeeseenlaskijan riittämättömän vakavarai-suuden ja/tai niiden rahaksi muutettavuuden riittämättömyydenvuoksi.
Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on annettava
säännöllisesti tietoja neuvostolle ja komissiolle vaatimukset täyttä-vien käytettyjen erien arviointimenetelmistä, erityisesti niistämenetelmistä, joita käytetään liikkeeseen laskemisen rahaksi
muutettavuuden tason ja liikkeeseenlaskijan vakavaraisuuden
arvioimiseksi,
13) ”keskushallinnon erillä” direktiivin 89/647/ETY 6 artiklan 1
kohdan a alakohdassa tarkoitettujen varojen saamis- ja velka-
asemia sekä niitä asemia, joihin sovelletaan 0 prosentin painotustakyseisen direktiivin 7 artiklan mukaisesti,
14) ”vaihdettavalla arvopaperilla” arvopaperia, joka oikeuttaa sen
haltijan vaihtamaan sen toiseen arvopaperiin, joka on useimminliikkeeseenlaskijan osake,
15) ”optiotodistuksella” arvopaperia, joka antaa sen haltijalle oikeuden
ostaa kohde-etuuden tiettyyn ennalta määrättyyn hintaan optioto-distuksen voimassaoloajan aikana tai voimassaolonpäättymispäivänä. Kohde-etuus voidaan toimittaa tai selvitys voi
tapahtua rahana,
16) ”varaston terminoinnilla” asemia, joissa varasto on myyty termii-
nillä ja rahoituskustannukset pysyvät muuttumattomina
termiinimyyntiin asti,
17) ”takaisinostosopimuksella” ja ”käänteisellä takaisinostosopimuk-
sella” sopimusta, jolla laitos tai sen vastapuoli siirtää
arvopapereita tai hyödykkeitä taikka arvopapereiden tai hyödyk-
keiden omistusoikeutta koskevia todistuksia, jotka arvopapereihintai hyödykkeisiin liittyvien oikeuksien haltijana oleva tunnustettupörssi on taannut ja jolla laitos tai sen vastapuoli sitoutuu samallaostamaan arvopaperit tai hyödykkeet takaisin (tai niiden sijastasamalla tavoin yksilöidyt arvopaperit tai hyödykkeet) sovittuun tai
myyjän myöhemmin määräämään hintaan, edellyttäen että laitok-
sella ei sopimuksen mukaan ole oikeutta luovuttaa tai pantatatiettyä arvopaperia tai hyödykettä samanaikaisesti useammallekuin yhdelle osapuolelle; tällainen sopimus on takaisinostoso-pimus, jos laitos on sopimuksessa arvopapereiden tai
hyödykkeiden myyjänä, ja käänteinen takaisinostosopimus, jos
laitos on sopimuksessa ostajana.
Käänteistä takaisinostosopimusta pidetään ammattilaisten välisenä
sopimuksena, kun osapuolta koskee yhteisön tasolla vakavarai-
suuden valvontaa koskeva yhteensovittaminen tai kun on kyse
direktiivin 89/647/ET mukaisesta A alueen luottolaitoksesta taikolmannessa maassa tunnustetusta sijoituslaitoksesta taikka kunsopimus tehdään selvittely-yhteisön tai tunnustetun pörssin kanssa,
18) ”arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksi antamisella” ja ”arvopa-
pereiden tai hyödykkeiden lainaksi ottamisella” tapahtumaa, jolloin
laitos tai sen vastapuoli siirtää arvopapereita tai hyödykkeitä asian-
mukaista vakuutta vastaan ja lainaksiottaja sitoutuu palauttamaanvastaavat arvopaperit tai hyödykkeet myöhempänä päivämääränätai kun arvopaperit tai hyödykkeet siirtävä laitos sitä vaatii; senlaitoksen osalta, joka luovuttaa arvopaperit tai hyödykkeet,kyseessä on ”arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksi antaminen”1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 7
▼M1
▼C1
▼M1
▼M1
ja sen laitoksen osalta, jolle ne siirretään, ”arvopapereiden tai
hyödykkeiden lainaksi ottaminen”.
Arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksi ottamista pidetään
ammattilaisten välisenä liiketoimena, kun osapuoleen sovelletaan
vakavaraisuuden valvonnan yhteensovittamista yhteisön tasollakoskevia säännöksiä tai kun on kyse direktiivin 89/647/ETYmukaisesta A alueen luottolaitoksesta tai kolmannen maan hyväk-sytystä sijoituspalveluyrityksestä taikka kun tapahtuma suoritetaantunnustetun selvittely-yhteisön tai pörssin kanssa,
19) ”selvittelyosapuolella” pörssin tai selvittely-yhteisön jäsentä, jolla
on suora sopimukseen perustuva yhteys keskuksena toimivaan
vastapuoleen (joka takaa tapahtumien moitteettoman päättymisen);
niiden jäsenien, jotka eivät ole selvittelyosapuolia, liiketoimet onkäsiteltävä selvittelyosapuolen välityksellä,
20) ”paikallisella yrityksellä” yritystä, joka vaihtaa pörssilistalla
ainoastaan omaan lukuun rahoitustermiinejä tai optioita taikkajoka käy kauppaa tai muodostaa hinnan muille saman pörssin
jäsenille ja jonka on taannut tämän selvittelyosapuoli. Saman
pörssin selvittelyosapuolen on oltava vastuussa näiden yritystensolmimien sopimusten täytäntöönpanosta ja nämä sopimukset onotettava huomioon laskettaessa selvittelyosapuolen omia varojakoskevaa kokonaisvaatimusta edellyttäen, että paikallisen yrityksenasemat ovat täysin erillisiä selvittelyosapuolen asemista,
21) ”deltalla” odotettua optiohinnan muutosta suhteessa sen option
perusteena olevan kohdevälineen vähäisen hinnan muutokseen,
22) liitteessä 1 olevassa 4 kohdassa ’saamisasemalla’ tarkoitetaan
asemaa, jonka osalta laitos on sitoutunut korkoon, jonka se saatiettynä aikana tulevaisuudessa, ja ”velka-asemalla” asemaa, jonkaosalta laitos on sitoutunut korkoon, jonka se suorittaa tiettynäaikana tulevaisuudessa,
23) ”omilla varoilla” direktiivin 89/299/ETY mukaisia omia varoja;
kuitenkin tätä määritelmää voidaan muuttaa liitteessä V tarkoite-
tuissa tapauksissa,
24) ”alkuperäisellä pääomalla” direktiivin 89/299/ETY 2 artiklan 1
kohdan 1 ja 2 alakohdan eriä,
25) ”alkuperäisillä omilla varoilla” direktiivin 89/299/ETY 2 artiklan 1
kohdan 1, 2 ja 4 alakohdassa tarkoitettuja eriä, joista on vähennettysaman kohdan 9, 10 ja 11 alakohdan erät,
26) ”pääomalla” omia varoja, ja
27) ”muunnetulla kestolla” kestoa, joka on laskettu liitteessä 1 olevassa
26 kohdassa esitettyä yhtälöä käyttäen.
PERUSTAMISPÄÄOMA
3 artikla
1. Niillä sijoituspalveluyrityksillä, joilla on hallussaan asiakkaiden
varoja ja/tai arvopapereita ja jotka tarjoavat yhtä tai useampaa seuraa-vista palveluista, on oltava 125 000 ecun perustamispääoma:
— rahoitusvälineitä koskevien sijoittajien toimeksiantojen vastaanotta-
minen ja siirtäminen,
— rahoitusvälineitä koskevien sijoittajien toimeksiantojen täytäntöön-
pano,
— rahoitusvälineitä koskevien yksittäisten sijoitussalkkujen hoito,
edellyttäen, että nämä eivät suorita tapahtumia omaan lukuun minkään
rahoitusvälineen osalta ja eivätkä tee rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskemista koskevaa merkintäsitoumusta.
Rahoitusvälineisiin liittyvien siirtokelpoisen kaupankäyntisalkun ulko-
puolisten asemien hallussapitoa omien varojen sijoittamiseksi ei pidetäensimmäisen alakohdan määräysten mukaisena toimena eikä 2kohdassa tarkoitettuna toimena.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 8
▼C1
▼C1
Kuitenkin toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että sijoituspalve-
luyrityksillä, jotka toimeenpanevat rahoitusvälineitä koskeviasijoittajien toimeksiantoja, on kyseisiä asemia hallussaan omaan
lukuun, jos seuraavat edellytykset toteutuvat:
— tällaiset asemat johtuvat ainoastaan siitä, että sijoituspalveluyritys ei
kykene takaamaan saadun toimeksiannon kattamista,
— tällaisten asemien kokonaismarkkina-arvo ei ylitä 15:tä prosenttia
yrityksen perustamispääomasta,
— yritys täyttää 4 ja 5 artiklassa tarkoitetut edellytykset, ja— tällaiset asemat ovat satunnaisia, tilapäisiä ja ne on ehdottomasti
rajoitettu ajaksi, joka on välttämätön kyseisen siirron toteuttami-
seksi.
2. Jäsenvaltiot voivat alentaa 1 kohdassa tarkistetun määrän 50 000
ecuun silloin, kun yrityksellä ei ole lupaa pitää hallussaan asiakkait-tensa varoja tai arvopapereita eikä toimia omaan lukuun eikämyöskään tehdä merkintäsitoumusta.
3. Kaikilla muilla sijoituspalveluyrityksillä on oltava 730 000 ecun
perustamispääoma.
4. Edellä 2 artiklan 2 kohdan toisessa ja kolmannessa luetelmakoh-
dassa tarkoitetuilla yrityksillä on oltava 50 000 ecun perustamispääoma,jos ne käyttävät sijoittautumisvapautta ja/tai tarjoavat palveluja direk-tiivin 93/22/ETY 14 ja/tai 15 artiklan mukaisesti.
5. Sen estämättä, mitä 1 — 4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat
tämän direktiivin täytäntöönpanoon asti jatkaa toimilupaa niiden sijoi-
tuspalveluyritysten ja 4 kohdassa tarkoitettujen ennen tämän
direktiivin soveltamista olemassa olevien yritysten osalta, joiden omatvarat ovat 1 — 4 kohdassa säädettyjä perustamispääomia pienemmät.Näiden yritysten omat varat eivät saa laskea alhaisemmalle tasollekuin korkein viitetaso, joka on laskettu tämän direktiivin tiedoksianta-mispäivän jälkeen. Viitetaso on omien varojen päivittäinen keskiarvo,
joka lasketaan laskentapäivää edeltävältä kuuden kuukauden jaksolta.
Tämä viitetaso on laskettava joka kuudes kuukausi vastaavalta jaksolta.
6. Jos 5 kohdan mukaisessa yrityksessä käyttää määräysvaltaa muu
luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö kuin se, joka aiemmin käyttimääräysvaltaa, tämän yrityksen omien varojen on saavutettavavähintään 1 — 4 kohdassa säädetty taso, lukuun ottamatta seuraavia
tapauksia:
i) kun on kyse ensimmäisestä perintöön perustuvasta siirrosta sen
jälkeen kun tämä direktiivi pannaan täytäntöön edellyttäen että
toimivaltaiset viranomaiset antavat suostumuksensa ja enintään 10
vuoden ajan tämän siirron jälkeen,
ii) kun on kyse osakkaan vaihdosta henkilöyhtiössä, jos silloin, kun
tämä direktiivi pannaan täytäntöön vähintään yksi osakkaista jääyritykseen ja enintään 10 vuoden ajan siitä kun tätä direktiiviäryhdyttiin soveltamaan.
7. Kuitenkin tietyissä erityisissä tilanteissa ja toimivaltaisten virano-
maisten suostumuksella, kun on kyse kahden tai useamman
sijoituspalveluyrityksen ja/tai 4 kohdassa tarkoitettujen yritysten sulau-
tumisesta, ei sulautumisesta syntyvän yrityksen omien varojen tarvitsesaavuttaa 1 — 4 kohdassa niille säädettyä tasoa. Kuitenkin jos 1 — 4kohdassa säädettyä tasoa ei ole saavutettu, uuden yrityksen omat varateivät saa alittaa sulautuneiden yritysten omien varojen kokonaismäärääsulautumispäivänä.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 9
▼C1
8. Sijoituspalveluyritysten ja 4 kohdassa tarkoitettujen yritysten
omat varat eivät saa laskea 1 — 5 ja 7 kohdissa säädettyä tasoa alem-maksi. Jos ne ovat kuitenkin kyseistä tasoa alhaisemmalla tasolla,
toimivaltaiset viranomaiset voivat, jos on aiheellista, myöntää näille
yrityksille määräajan, jossa nämä voivat palauttaa tilanteen ennalleentai lopettaa liiketoimintansa.
RISKIEN KATTAMINEN
4 artikla
1. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että laitosten omien
varojen on oltava määrältään pysyvästi vähintään seuraavien määrien
erien summa:
i) omia varoja koskevat vaatimukset, jotka lasketaan kaupankäynti-
salkun osalta liitteiden I, II ja VI sekä tarvittaessa liitteen VIIImukaisesti,
ii) omia varoja koskevat vaatimukset, jotka lasketaan koko liiketoi-
minnan osalta liitteiden III ja VII sekä tarvittaessa liitteen VIII
mukaisesti,
iii) direktiivissä 89/647/ETY tarkoitetut omia varoja koskevat vaati-
mukset laitosten kaikkien liiketoimien osalta, lukuun ottamatta
kaupankäyntisalkkuja ja varoja, jotka eivät ole rahaksi muutetta-
vissa, jos ne vähennetään omista varoista liitteessä V olevan 2kohdan d alakohdan mukaisesti, ja
iv) omia varoja koskevat vaatimukset, jotka on vahvistettu 2 kohdan
mukaisesti.
Sijoituspalveluyritysten omia varoja koskeva vaatimus ei saa koskaan
olla alempi kuin liitteessä IV tarkoitettu omia varoja. koskeva
vaatimus, siitä huolimatta, että i — iv kohdissa tarkoitettujen omia
varoja koskevien. vaatimusten määrä voi olla mikä tahansa.
2. Toimivaltaisten viranomaisten on velvoitettava laitokset katta-
maan riittävillä omilla varoilla ne riskit, jotka eivät koske tätädirektiiviä eivätkä direktiiviä 89/647/ETY, mutta jotka ovat rinnastetta-vissa niihin riskeihin, joita nämä direktiivit koskevat.
3. Jos laitoksen omat varat laskevat niiltä vaaditun, 1 kohdan mukai-
sesti laskettua omien varojen määrää alemmaksi, toimivaltaistenviranomaisten on huolehdittava siitä, että kyseinen laitos toteuttaaaiheelliset toimenpiteet korjatakseen tilanteen mahdollisimman
nopeasti.
4. Toimivaltaisten viranomaisten on säädettävä laitoksia koskevasta
velvollisuudesta perustaa niiden liiketoimiin liittyviä korkoriskin
valvonta- ja tarkastusjärjestelmiä; nämä järjestelmät ovat toimival-
taisten viranomaisten valvonnassa.
5. Laitoksilla on oltava toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät
riittävät järjestelmät laitoksen taloudellisen tilanteen laskemiseksiriittävällä tarkkuudella milloin tahansa.
6. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimivaltaiset virano-
maiset voivat sallia, että laitokset laskevat niiden kaupankäyntisalkunomia varoja koskevat vaatimukset tämän direktiivin liitteissä I ja IIolevien määräysten sijasta direktiivin 89/647/ETY mukaisesti, jos:
i) näiden laitosten kaupankäyntisalkku on tavallisesti enintään 5
prosenttia liiketoimien määrästä,
ii) kaupankäyntisalkun asemien kokonaismäärä on tavallisesti enintään
15 miljoonaa ecua,
ja
iii) näiden laitosten kaupankäyntisalkku on aina enintään 6 prosenttia
niiden liiketoiminnan kokonaismäärästä ja kaupankäyntisalkunasemien kokonaismäärä on aina enintään 20 miljoonaa ecua.
7. Kaupankäyntisalkun osuuden laskemiseksi liiketoiminnan koko-
naismäärästä 6 kohdan i alakohdan ja iii alakohdan mukaisesti,1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 10
▼M1
▼C1
▼C1
toimivaltaiset viranomaiset voivat viitata joko taseen ja taseen ulkopuo-
listen liiketoimien yhdistettyyn määrään tai tulostiliin tai kyseistenlaitosten omiin varoihin taikka näiden toimenpiteiden yhdistelmään.
Taseen ja taseen ulkopuolisten liiketoimien määrän arvioimiseksi velk-
akirjat arvostetaan niiden markkinahintaan tai nimellisarvoon, osakkeetmarkkinahintaan ja johdannaissopimukset niihin liittyvien välineidennimellis- tai markkina-arvoon. Saamis- ja velkaasemat lasketaan yhteenniiden etumerkistä riippumatta.
8. Jos laitos ylittää pidempiaikaisesti yhden tai molemmat 6 kohdan
i ja ii alakohdassa vahvistetuista rajoituksista taikka yhden taimolemmat 6, kohdan iii alakohdassa vahvistetuista rajoituksista,kyseisen laitoksen on noudatettava kaupankäyntisalkkunsa osalta 4artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia eikä direk-tiivin 89/647/ETY vaatimuksia ja ilmoitettava siitä toimivaltaiselle
viranomaiselle.
SUURTEN RISKIKESKITTYMIEN VALVONTA JA TARKASTAMINEN
5 artikla
1. Laitosten on valvottava ja tarkastettava suuria riskikeskittymiään
direktiivin 92/121/ETY mukaisesti.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, laitosten, jotka laskevat
kaupankäyntivarastonsa omia varoja koskevat vaatimukset liitteiden I ja
II ja tarvittaessa liitteen VIII mukaisesti, on valvottava ja tarkastettavariskikeskittymiään direktiivin 92/121/ETY mukaisesti, jollei tämändirektiivin liitteessä VI säädetyistä muutoksista muuta johdu.
ASEMIEN ARVIOINTI ILMOITTAMISTA VARTEN
6 artikla
1. Laitosten on arvioitava päivittäin kaupankäyntisalkkunsa markki-
nahintaan, jollei niihin sovelleta 4 artiklan 6 kohtaa.
2. Jos päivittäisiä markkinahintoja ei ole helposti saatavilla, esimer-
kiksi kun on kyse uusien arvopapereiden liikkeeseen laskemisestaensimarkkinoille, toimivaltaiset viranomaiset voivat olla soveltamatta
1 kohdassa tarkoitettua sääntöä ja vaatia laitoksia käyttämään muita
arviointimenetelmiä edellyttäen, että menetelmät ovat riittävän varo-vaisia ja toimivaltaiset viranomaiset ovat ne hyväksyneet.
KONSOLIDOITU VALVONTA
7 artikla
Yleiset periaatteet
1. Niihin laitoksiin, jotka eivät ole emoyrityksiä eivätkä näiden
yritysten tytäryrityksiä, sovelletaan kunkin osalta erikseen 4 ja 5 artik-
lassa tarkoitettuja omia varoja koskevia vaatimuksia.
2. Edellä 4 ja 5 artiklassa tarkoitettuja omia varoja koskevia vaati-
muksia sovelletaan niihin laitoksiin, joiden:
— tytäryritys on direktiivin 92/30/ETY mukainen luotto laitos, sijoitus-
palveluyritys tai muu rahoituslaitos tai jolla on omistusyhteys
tällaisessa yksikössä,
ja
— emoyritys on rahoitusyhtiö;
konsolidoidusti edellä mainitussa direktiivissä säädettyjen menetel-
mien ja tämän artiklan 7 — 14 kohdan mukaisesti.
3. Jos 2 kohdassa tarkoitettuun ryhmään ei kuulu yhtään luottolai-
tosta, direktiiviä 92/30/ETY sovelletaan seuraavin mukautuksin:1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 11
▼M1
▼C1
▼M3
— rahoitusholdingyhtiö on rahoituslaitos, jonka tytäryhtiöt ovat joko
yksinomaan tai pääasiassa sijoituspalveluyrityksiä tai muita rahoi-tuslaitoksia, joista ainakin yksi on sijoituspalveluyritys, ja joka ei
ole finanssiryhmään kuuluvien luottolaitosten, vakuutusyritysten ja
sijoituspalveluyritysten lisävalvonnasta 16 päivänä joulukuuta 2002annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/87/EY (
1) tarkoitettu rahoitusalan sekaholdingyhtiö,
— monialan holdingyhtiö on emoyritys, joka on muu kuin rahoitushol-
dingyritys tai sijoituspalveluyritys tai direktiivissä 2002/87/EYtarkoitettu rahoitusalan sekaholdingyhtiö, jonka tytäryrityksistävähintään yksi on sijoituspalveluyritys,
— ’toimivaltaisilla viranomaisilla’ tarkoitetaan kansallisia virano-
maisia, jotka ovat lain tai asetuksen nojalla valtuutetut valvomaan
sijoituspalveluyrityksiä,
— korvataan viittaukset ”luottolaitoksiin” viittauksella ”sijoituspalve-
luyrityksiin”,
— direktiivin 92/30/ETY 3 artiklan 5 kohdan toista alakohtaa ei sovel-
leta,
— korvataan direktiivin 92/30/ETY 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa sekä 7
artiklan 5 kohdassa viittaukset direktiiviin 77/780/ETY viittauksilladirektiiviin 93/22/ ETY,
— korvataan direktiivin 92/30/ETY 3 artiklan 9 ja 8 artiklan 3
kohdassa tarkoitetut viittaukset neuvoa-antavaan pankkikomiteaanviittauksilla neuvostoon ja komissioon,
— korvataan direktiivin 92/30/ETY 7 artiklan 4 kohdan ensimmäinen
virke seuraavalla virkkeellä: ”Kun sijoituspalveluyrityksellä, rahoi-
tusyhtiöllä tai monialan hallintayhtiöllä on määräysvalta yhdessätai useammassa tytäryrityksessä, jotka ovat vakuutusyrityksiä,toimivaltaiset viranomaiset ja näiden vakuutusyritysten julkisestavalvonnasta vastuussa olevat viranomaiset toimivat läheisessäyhteistyössä.”
4. Toimivaltaiset viranomaiset, jotka valvovat tai joiden vastuulla on
valvoa 3 kohdassa tarkoitettuja ryhmiä konsolidoidusti, voivat näidenryhmien konsolidoitua valvontaa koskevaan myöhempään yhteensovit-
tamiseen asti tarvittaessa luopua tästä velvoitteesta sillä edellytyksellä,
että jokainen tällaisen ryhmän sijoituspalveluyritys:
i) soveltaa liitteessä V olevan 9 kohdan omien varojen määritelmää,
ii) täyttää kukin osaltaan erikseen 4 ja 5 artiklassa säädetyt vaati-
mukset, ja
iii) ottaa käyttöön ryhmän muiden rahoituslaitosten omien varojen ja
rahoituslähteiden valvonta- ja tarkastamisjärjestelmiä.
5. Toimivaltaisten viranomaisten on säädettävä, että niiden ryhmän
sijoituspalveluyritysten, jotka voivat hyötyä 4 kohdassa tarkoitetusta
poikkeuksesta, on ilmoitettava riskeistä, joihin sisältyvät niidenpääomaan ja rahoituksen koostumukseen ja alkuperään liittyvät riskitsekä riskit, jotka voivat vaarantaa näiden sijoituspalveluyritysten talou-dellista tilaa. Jos toimivaltaiset viranomaiset arvioivat, että näidensijoituspalveluyritysten taloudellinen tilanne ei ole riittävästi suojattu,
niiden on säädettävä, että nämä yritykset toteuttavat toimenpiteitä
mukaan lukien tarvittaessa rajoituksia näiden yritysten pääoman siir-rosta ryhmän yksikköihin.
6. Kun toimivaltaiset viranomaiset ovat soveltamatta konsolidoidun
valvonnan velvoitetta 4 kohdan mukaisesti, niiden on toteutettavakaikki muut aiheelliset toimenpiteet valvoakseen näitä riskejä, erityi-sesti suuria riskikeskittymiä koskevia riskejä koko ryhmässä, mukaanlukien yritykset, jotka eivät ole sijoittautuneet mihinkään jäsenvaltioon.
7. Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta kunkin osalta erikseen tai
osittain konsolidoidulla perusteella 4 ja 5 artiklassa säädettyjä vaati-muksia emoyrityksenä toimivaan laitokseen, johon kohdistuukonsolidoitu valvonta, sekä kaikkiin tällaisen laitoksen tytäryrityksiin,1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 12
(1) EUVL L 35, 11.2.2003.▼C1
▼C1
joilla on oltava jäsenvaltion antama toimilupa ja jotka ovat niiden
valvonnassa sekä jotka sisällytetään emoyrityksenä toimivan laitoksenkonsolidoituun valvontaan.
Mahdollisuus olla soveltamatta säännöstä on myös, kun emoyritys on
rahoitusyritys, jonka kotipaikka on samassa jäsenvaltiossa kuin laitos,
edellyttäen että siihen kohdistuu sama valvonta kuin luottolaitokseen
tai sijoituspalveluyritykseen ja että sen on erityisesti noudatettava 4 ja5 artiklassa säädettyjä vaatimuksia.
Jos edellä mainituissa kahdessa tapauksessa käytetään mahdollisuutta
olla soveltamatta säännöstä, on toteutettava toimenpiteet omien varojentyydyttävän jakautumisen varmistamiseksi ryhmän sisällä.
8. Kun yritys, joka on laitoksena toimivan emoyrityksen tytäryritys,
on luvanvarainen ja sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa, niiden toimival-taisten viranomaisten, jotka ovat antaneet tämän luvan, on sovellettavatähän laitokseen 4 ja 5 artiklassa mainittuja sääntöjä erikseen tai tarvit-
taessa osittain konsolidoidulla perusteella.
9. Sen estämättä mitä 8 kohdassa säädetään, toimivaltaiset virano-
maiset, jotka ovat vastuussa laitoksena toimivan emoyrityksen
tytäryrityksen toimiluvasta, voivat kahdenvälisin sopimuksin antaa
omien varojen riittävyyttä ja suurten riskikeskittymien valvontavastuutakoskevan toimivallan toimivaltaisille viranomaisille, jotka ovat antaneettoimiluvan ja valvovat emoyritystä. Komissiolle on ilmoitettava tällai-sista sopimuksista ja niiden sisällöstä. Tämä toimittaa nämä tiedot
muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille sekä pankkialan
neuvoa-antavalle komitealle ja neuvostolle, lukuun ottamatta 3kohdassa tarkoitettuja ryhmiä.
Vaatimusten laskeminen konsolidoidulla perusteella
10. Jos 7 ja 9 kohdassa säädettyä mahdollisuutta olla soveltamatta
säännöstä ei käytetä, toimivaltaiset viranomaiset voivat liitteissä I jaVIII tarkoitettujen omia varoja koskevien vaatimusten ja liitteessä VI
tarkoitettuihin asiakkaisiin kohdistuvien riskien laskemiseksi konsoli-
doidusti antaa luvan, että yhden laitoksen kaupankäyntisalkun asematkuittaavat toisen laitoksen kaupankäyntisalkun asemat liitteissä I, VI jaVIII esitettyjen sääntöjen mukaisesti.
Lisäksi toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että yhden laitoksen
valuutta-asemat ja toisen laitoksen valuutta-asemat kuitataan keskenäänliitteessä III ja/tai liitteessä VIII esitettyjen sääntöjen mukaisesti. Nevoivat myös sallia, että yhden laitoksen hyödykeasemat ja toisen
laitoksen hyödykeasemat kuitataan keskenään liitteessä VII ja/tai liit-
teessä VIII esitettyjen sääntöjen mukaisesti.
11. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös sallia kolmansissa
maissa sijaitsevien yritysten kaupankäyntisalkun ja vastaavien valuutta-ja hyödykeasemien kuittaamisen, jos seuraavat edellytykset täyttyvätsamanaikaisesti:
i) näille laitoksille on annettu toimilupa kolmannessa maassa ja ne
ovat joko direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisessä luetel-makohdassa vahvistetun määritelmän mukaisia tai kolmannen
maan tunnustettuja sijoituspalveluyrityksiä,
ii) nämä yritykset täyttävät kukin osaltaan erikseen omien varojen
riittävyyttä koskevat vaatimukset, jotka vastaavat tässä direktiivissä
säädettyjä vaatimuksia, ja
iii) kyseisessä maassa ei ole määräyksiä, jotka saattaisivat vaikuttaa
merkittävästi varojen siirtoihin ryhmän sisällä.
12. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös sallia saman ryhmän
laitoksille, joilla on toimilupa kyseisessä jäsenvaltiossa, niiden välisen10 kohdassa tarkoitetun kuittaamisen edellyttäen, että:
i) pääoma jakautuu asianmukaisesti ryhmän sisällä, ja1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 13
▼M1
▼C1
▼C1
ii) säädännölliset, oikeudelliset ja/tai sopimukselliset puitteet, joissa
laitokset harjoittavat liiketoimiaan, ovat luonteeltaan sellaisia, ettäne takaavat vastavuoroisen taloudellisen tuen ryhmässä.
13. Lisäksi toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia saman ryhmän
laitoksille, jotka täyttävät 12 kohdassa tarkoitetut edellytykset, jajokaisen saman ryhmän laitokselle, jolla on toimilupa muussa jäsenval-
tiossa, näiden välisen 10 kohdassa tarkoitetun kuittaamisen edellyttäen,
että tämä jälkimmäinen laitos täyttää erikseen 4 ja 5 artiklassa tarkoi-tetut edellytykset.
Konsolidoidulla perusteella laskettujen omien varojen määritelmät
14. Sovelletaan direktiivin 89/299/ETY 5 artiklaa omien varojen
laskemiseksi konsolidoidulla perusteella.
15. Konsolidoidusta valvonnasta vastaavat viranomaiset voivat
tunnustaa kyseisiin laitoksiin liitteen V mukaisesti sovellettavien omienvarojen erityisten määritelmien kelpoisuuden omien varojen laskemi-seksi konsolidoidulla perusteella.
TIETOJEN ILMOITTAMINEN
8 artikla
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että sijoituspalveluyritykset ja luot-
tolaitokset antavat tiedoksi kotijäsenvaltion toimivaltaisille
viranomaisille tarpeelliset tiedot sen todentamiseksi, että tämän direk-
tiivin mukaisesti hyväksyttyjä määräyksiä noudatetaan. Jäsenvaltioidenon myös huolehdittava, että laitoksen sisäinen valvontamenetelmä sekähallinnolliset- ja kirjanpitomenettelyt mahdollistavat näiden määräystennoudattamisen aina.
2. Sijoituspalveluyritysten on annettava kertomus toimivaltaisille
viranomaisille näiden vahvistamalla tavalla vähintään kerran kuukau-dessa kun on kyse 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta yrityksestä,vähintään neljännesvuosittain kun on kyse 3 artiklan 1 kohdassa tarkoi-
tetuista yrityksistä ja vähintään joka kuudes kuukausi kun on kyse 3
artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista yrityksistä.
3. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, 3 artiklan 1 ja 3
kohdassa tarkoitettujen sijoituspalveluyritysten on annettava konsolidoi-
dulla tai osittain konsolidoidulla perusteella tietoja ainoastaanpuolivuosittain.
4. Luottolaitosten on annettava kertomus toimivaltaisille viranomai-
sille niiden vahvistamien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisestinoudattaen direktiivissä 89/647/ETY säädettyjä määräyksiä.
5. Toimivaltaisten viranomaisten on velvoitettava laitokset ilmoitta-
maan niille välittömästi, jos takaisinostosopimusten tai käänteisten
takaisinostosopimusten tai arvopapereiden ja hyödykkeiden lainaksiantamista ja lainaksi ottamista koskevien sopimusten vastapuoletjättävät täyttämättä velvollisuutensa. Komissio antaa viimeistäänkolmen vuoden kuluttua 12 artiklassa tarkoitetusta päivämäärästäneuvostolle kertomuksen tällaisista tapauksista ja niiden vaikutuksista
kyseisten sopimusten ja liiketoimien käsittelyyn tässä direktiivissä.
Tässä kertomuksessa esitetään myös se, miten laitokset täyttävät 2artiklan 6 kohdan b alakohdan i—v alakohdassa ja erityisesti v alakoh-dassa säädetyt niihin sovellettavat edellytykset. Siinä esitetään myöskaikki laitosten antamien tavanomaisten lainojen sekä niiden
käänteisinä takaisinostosopimuksina ja arvopapereiden tai hyödyk-
keiden lainaksi ottamista koskevina sopimuksina tapahtuvanlainauksen suhteellisessa määrässä tapahtuneet muutokset. Jos komissiotämän kertomuksen ja muiden tietojen perusteella päättää, että tarvitaanlisää suojatoimenpiteitä väärinkäytön estämiseksi, se tekee aiheellisetehdotukset.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 14
▼M1
▼C1
TOIMIVALTAISET VIRANOMAISET
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä viranomaiset, joiden on huolehdit-
tava tässä direktiivissä säädetyistä tehtävistä. Niiden on ilmoitettavatästä komissiolle ilmoittaen näiden tehtävien mahdollinen jakautu-minen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten on oltava julkisia
viranomaisia tai virallisesti kansallisten säännösten perusteella tunnus-
tettuja taikka julkisten viranomaisten tunnustamia toimielimiä, jotkaovat osa kyseisessä jäsenvaltiossa olemassa olevia valvontajärjestelmiä.
3. Kyseisille viranomaisille on annettava kaikki tarpeellinen toimi-
valta, jotta nämä voivat toteuttaa tehtävänsä ja valvoa erityisesti,miten kaupankäyntisalkku koostuu.
4. Toteuttaessaan tässä direktiivissä säädettyjä tehtäviään jäsenval-
tioiden toimivaltaisten viranomaisten on oltava kiinteässä
yhteistoiminnassa keskenään erityisesti silloin kun sijoituspalveluja
tarjotaan palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tai perustamallasivuliikkeitä yhteen tai useampaan jäsenvaltioon. Niiden on luovutet-tava toisilleen pyynnöstä kaikki sellaiset tiedot, jotka ovat omiaanhelpottamaan sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten pääoman riittä-
vyyden valvontaa ja erityisesti tässä direktiivissä säädettyjen
määräysten noudattamista. Tässä direktiivissä säädettyä toimivaltaistenviranomaisten välistä tietojen vaihtoa koskee sijoituspalveluyritystenosalta direktiivin 93/22/ETY 25 artiklassa säädetty salassapitovelvolli-suus ja luottolaitosten suhteen neuvoston direktiivin 77/780/ETY 12artiklan, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston direktii-
villä 89/646/ETY mukainen salassapitovelvollisuus.
10 artikla
Siihen asti kunnes annetaan tämän direktiivin mukauttamista tekniikan
kehitykseen jäljempänä luetelluilla aloilla koskeva uusi direktiivi,
neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta päätöksen87/373/ETY mukaisesti mahdollisesti tarpeellisista seuraavista mukau-tuksista:
— 2 artiklan määritelmien selventäminen sen varmistamiseksi, että tätä
direktiiviä sovelletaan yhteisössä yhdenmukaisesti,
— 2 artiklan määritelmien selventäminen rahoitusmarkkinoiden kehit-
tymisen ottamiseksi huomioon,
— 3 artiklassa säädettyjen perustamispääomien määrien muuttaminen
talous- ja rahoitusalan kehityksen ottamiseksi huomioon, ja
— laitoksia ja niihin liittyviä aloja koskevien määritelmien sanaston ja
oikeudellisen muodon mukauttaminen myöhempiin säännöksiin.
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
11 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat antaa toimiluvan sijoituspalveluyrityksille,
joita direktiivin 93/22/ETY 30 artiklan 1 kohta koskee ja joiden omatvarat ovat silloin kun tämä direktiivi pannaan täytäntöön, tämän direk-tiivin 3 artiklan 1 — 3 kohdassa säädetyn tason alla. Kuitenkin näidensijoituspalveluyritysten omien varojen on tämän jälkeen täytettävä
tämän direktiivin 3 artiklan 5 — 8 kohdassa vahvistetut edellytykset.
2. Sen estämättä, mitä liitteessä 1 olevassa 14 kohdassa määrätään,
jäsenvaltiot voivat vahvistaa direktiivin 89/647/ETY 11 artiklan 2kohdan nojalla 10 prosentilla painotettujen arvopapereiden erityisenriskivaatimuksen, joka vastaa puolta erityistä riskivaatimusta sen vaati-muksia vastaavan erän osalta, jolla on sama erääntymiseen jäljelläoleva aika kuin arvopaperilla.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 15
▼M1
11 a artikla
Jäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 2006 asti antaa laitoksilleen
luvan käyttää seuraavan taulukon perusriskin, korkokäyrän ja termii-niriskin minimipainotuksia liitteessä VII olevissa 13, 14, 17 ja 18
kohdassa esitettyjen sijasta edellyttäen, että kyseisen jäsenvaltion toimi-
valtaiset viranomaiset katsovat, että
i) laitokset käyvät huomattavaa hyödykekauppaa,
ii) laitoksilla on hajautettu kaupankäyntisalkku hyödykkeitä varten ja
iii) laitokset eivät vielä voi käyttää sisäisiä malleja hyödykeriskien
edellyttämän omia varoja koskevan vaatimuksensa laskemiseen liit-teen VIII mukaisesti.
Taulukko
Jalometallit
(paitsi kulta)PerusmetallitMaataloush-
yödykkeet
(Softs)Muut, ml.
energiatuot-
teet
Perusriskipainotus
(%) 1,0 1,2 1,5 1,5
Korkokäyräpainotus
(%) 0,3 0,5 0,6 0,6
Termiiniriskipai-
notus (%) 8 10 12 15
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, miten ne soveltavat tätä
artiklaa.
LOPPUSÄÄNNÖKSET
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
viimeistään direktiivin 92/22/ETY 31 artiklan toisessa kohdassa
säädettynä päivänä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisestijulkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina
komissiolle.
13 artikla
Komissio tekee niin pian kuin on mahdollista neuvostolle ehdotuksen
pääomaa koskeviksi vaatimuksiksi raaka-ainekaupan, raaka-aineisiin
perustuvien johdannaissopimusten sekä yhteissijoitusyritysten osuuk-
sien osalta.
Neuvosto päättää komission ehdotuksista viimeistään kuusi kuukautta
ennen tämän direktiivin täytäntöönpanopäivää.
TARKISTUSLAUSEKE
14 artikla
Viimeistään kolmen vuoden kuluttua 12 artiklassa tarkoitetusta päivästä
neuvosto komission ehdotuksesta tarkastelee ja tarvittaessa muuttaa tätädirektiiviä sen soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella ottaenhuomioon markkinoiden kehittymisen ja erityisesti kansainvälisissäyhteyksissä tapahtuneen sääntelyviranomaisten kehittämisen.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 16
▼C1
▼C1
15 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 17
▼C1
LIITE I
ASEMARISKI
JOHDANTO
Nettoaseman laskeminen
1. Kun laitoksen saamis-(velka-)asema ylittää velka-(saamis-)aseman samojen
osakkeiden, velkakirjojen, vaihtokelpoisten arvopapereiden, samoin kuin
samankaltaisten rahoitustermiinien, optioiden, optiotodistusten ja vakuutet-
tujen optiotodistusten osalta, on kyse kunkin välineen nettoasemasta.
Nettoaseman laskemiseksi toimivaltaisten viranomaisten on sallittava, että
johdannaissopimusten asemat samoin kuin siihen liittyvän tai liittyvien (tai
nimellisten) kohde-etuuksien asemat käsitellään 4 — 7 kohdissa eriteltyjen
menettelyjen mukaisesti. Kun laitoksella on kaupankäyntisalkussaansen
omia osakkeita, näitä ei oteta lukuun 14 kohdassa tarkoitetun erityisen riskin
laskemiseksi.
2. Vaihtokelpoisen arvopaperin ja sen kohderahoitusvälineen vastakkaismerk-
kisen aseman välistä nettoasemaa ei saa laskea, jos toimivaltaiset
viranomaiset eivät valitse lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon todennä-
köisyys, että tietty vaihtokelpoinen arvopaperi vaihdetaan, tai nämä säätävätomia varoja koskevasta vaatimuksesta, joka kattaa vaihdosta mahdollisesti
aiheutuvat tappiot.
3. Kaikki nettoasemat riippumatta niiden etumerkistä on muunnettava
päivittäin ennen niiden yhteenlaskemista sen valuutan määräisiksi, jossa
laitos laatii toimivaltaisille viranomaisille osoitetut asiakirjat päivän vaihto-
kurssin mukaisesti.
Erityiset välineet
4. Korkotermiinejä ( interest-rate futures, forward-rate agreements (FRAs)) )
sekä velkakirjojen osto- ja, myyntitermiinisitoumuksia ( forward commit-
ment) pidetään saamis- ja velka-aseman yhdistelmänä. Siten
korkotermiinien saamisasemaa pidetään termiinin luovuttamispäivänä
erääntyvän lainan ja varojen, jonka erääntymispäivä on sama kuin välineen
tai kyseiseen termiiniin liittyvän nimellisen aseman erääntymispäivä, yhdis-
telmänä. Myös myytyä korkotermiiniä pidetään saamisasemana, jonka
erääntymispäivä on sama kuin toimituspäivä, joka lasketaan yhteen sopi-
musjakson ja toimituspäivän kanssa samana päivänä erääntyvän velka-
aseman kanssa. Laina ja varat sisällytetään 14 kohdassa esitetyssä taulu-
kossa 1 olevan keskushallinnon sarakkeeseen korkotermiiniä ( interest rate
futures ja FRA ) koskevan erityisen riskin kattamiseksi ja tarvittavan omia
varoja koskevan vaatimuksen laskemiseksi. Velkakirjojen osto- ja myynti-
termiinisitoumuksia pidetään luovutuspäivänä erääntyvän lainan ja itse
velkakirjan saamisaseman käyvän arvon yhdistelmänä. Laina sisällytetään
taulukon 1 keskushallintoa koskevaan sarakkeeseen erityistä riskiä varten
ja velkakirja kyseisen taulukon asianmukaiseen sarakkeeseen.
►
M1 ◄
Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että pörssilistalla olevaa futuuria
koskeva omien varojen vaatimus on yhtä suuri kuin pörssin vaatima vakuus,
jos ne ovat vakuuttuneita siitä, että se vastaa tarkasti futuuriin liittyvän
riskin määrää ja että se on vähintään yhtä suuri kuin futuuria koskeva omien
varojen vaatimus, joka perustuu tässä liitteessä esitettyä menetelmää tai liit-
teessä VIII esitettyä sisäisten mallien laskentamenetelmää käyttämällä
tehtyyn laskelmaan. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös 31 päivään
joulukuuta 2006 asti sallia, että niiden tunnustaman selvittely-yhteisön
selvittämää, tässä kohdassa tarkoitettua pörssin ulkopuolista johdannaissopi-
musta koskeva omien varojen vaatimus on samansuuruinen kuin selvittely-
yhteisön asettama vakuusvaatimus, jos ne ovat vakuuttuneita siitä, että sen
avulla voidaan mitata tarkasti johdannaissopimukseen liittyvä riski ja että
se on vähintään yhtä suuri kuin kyseisen sopimuksen omien varojen
vaatimus, joka perustuu tässä liitteessä esitettyä menetelmää tai liitteessä
VIII esitettyä sisäisten mallien laskentamenetelmää käyttämällä tehtyyn
laskelmaan.
5. Korko-optioita, velkakirjoja, osakkeita, pörssi-indeksejä, rahoitusvälineter-
miinejä, vaihtosopimuksia ja valuuttoja käsitellään tätä liitettä
sovellettaessa kuin olisi kyse asemista, jotka arvossa vastaavat option
kohderahoitusvälineen määrää kerrottuna deltalla. Näin lasketut asemat
voidaan kuitata arvopapereiden tai niihin liittyvien samanlaisten johdannais-
sopimusten vastakkaismerkkisillä asemilla. Käytetty delta on kyseisten1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 18
▼M1
▼C1
▼C1
markkinoiden tai toimivaltaisten viranomaisten laskema delta tai, jos toimi-
valtaisten viranomaisten laskema deltaa ei ole käytettävissä tai kun on kyse
pörssilistan ulkopuolisten optioista käytetään laitoksen itse laskemaa deltaa
edellyttäen, että toimivaltaiset viranomaiset pitävät laitoksen käyttämää
menetelmää sopivana.
Toimivaltaisten viranomaisten on kuitenkin säädettävä, että laitokset
laskevat deltan viranomaisten vahvistamaa menetelmää käyttäen.
Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että muut optioihin liittyvät
riskit kuin deltaa koskevat riskit on katettava. Ne voivat sallia, että asetettua
pörssilistalla olevaa optiota koskeva vaatimus on yhtä suuri kuin pörssin
vaatima vakuus, jos ne ovat vakuuttuneita siitä, että se vastaa tarkasti
optioon liittyvän riskin määrää ja että se on vähintään yhtä suuri kuin
optiota koskeva omien varojen vaatimus, joka perustuu tässä liitteessä
esitettyä menetelmää tai liitteessä VIII esitettyä sisäisten mallien laskenta-
menetelmää käyttämällä tehtyyn laskelmaan. Toimivaltaiset viranomaiset
voivat myös 31 päivään joulukuuta 2006 asti sallia, että niiden tunnustaman
selvittely-yhteisön selvittämää pörssin ulkopuolista optiota koskeva omien
varojen vaatimus on samansuuruinen kuin selvittely-yhteisön asettama
vakuusvaatimus, jos ne ovat vakuuttuneita siitä, että sen avulla voidaan
mitata tarkasti optioon liittyvä riski ja jos se on vähintään yhtä suuri kuin
pörssin ulkopuolista optiota koskeva omien varojen vaatimus, joka perustuu
laskelmaan tässä liitteessä esitettyä menetelmää tai liitteessä VIII esitettyä
sisäisten mallien laskentamenetelmää käyttämällä tehtyyn laskelmaan.
Lisäksi ne voivat sallia, että pörssilistalla olevaa tai pörssin ulkopuolista
ostettua optiota koskeva vaatimus on sama kuin option kohde-etuutta
koskeva vaatimus edellyttäen, että näin laskettu vaatimus ei ole option
markkina-arvoa suurempi. Pörssin ulkopuolista asetettua optiota koskeva
vaatimus lasketaan suhteessa sen kohde-etuuteen.
Nämä voivat toisaalta sallia, että pörssilistalta tai pörssilistan ulkopuolelta
ostettua optiota koskeva vaatimus on sama kuin option kohderahoitusväli-
nettä koskeva vaatimus edellyttäen, että näin laskettu vaatimus ei ole
option markkina-arvoa suurempi. Pörssilistan ulkopuolella liikkeeseen
laskettua optiota vastaava vaatimus lasketaan suhteessa kohderahoitusväli-
neeseen.
6. Optioita varten 5 kohdassa säädettyä menettelyä sovelletaan myös velkakir-
joihin ja osakkeisiin liittyviin optiotodistuksiin.
7. Vaihtosopimuksia käsitellään korkoriskin suhteen samalla tavoin kuin
taseessa olevia rahoitusvälineitä. Sen vuoksi koronvaihtosopimusta, jonka
perusteella laitokselle maksetaan vaihtuva korko ja laitos maksaa kiinteän
koron, pidetään vaihtuvakorkoisen rahoitusvälineen saamisasemana, jonka
erääntymispäivä vastaa koron uudelleen määrittämiseen kuluvaa jaksoa, ja
kiinteäkorkoisen rahoitusvälineen velka-aseman, jonka erääntymispäivä on
sama kuin itse vaihtosopimuksella, yhdistelmänä.
8. Kuitenkin laitokset, jotka arvioivat päivittäin markkinahintaan ja säätelevät
4 — 7 kohdassa lueteltujen johdannaissopimusten korkoriskiä diskontatun
kassavirran perusteella, voivat käyttää herkkyysmalleja ( sensitivity models )
laskeakseen edellä tarkoitetut asemat; laitosten on käytettävä mallia niihin
joukkovelkakirjoihin, joita lyhennetään sen erääntymiseen jäljellä olevan
jakson aikana ja jonka pääomaa ei makseta yhdellä kertaa. Toimivaltaisten
viranomaisten on hyväksyttävä malli ja se, että laitos käyttää mallia. Näitä
malleja on sovellettava asemiin, joilla on sama herkkyys korkovaihtelujen
suhteen kuin perustana olevilla kassavirroilla. Tämä herkkyys on arvioitava
suhteessa korko-otoksen vaihteluihin tuottokäyrällä ja sillä on oltava herk-
kyyspiste vähintään jokaiselle 18 kohdassa esitetylle 2 taulukon
erääntymisjaksolle. Asemat on otettava huomioon omia varoja koskevaa
vaatimusta laskettaessa 15-30 kohdan määräysten mukaisesti.
9. Laitokset, jotka eivät käytä 8 kohdassa määritettyjä malleja, voivat toimival-
taisten viranomaisten suostumuksella pitää täysin kuitattuna 4 — 7 kohdassa
tarkoitettujen johdannaissopimusten jokaista asemaa, joka täyttää vähintään
seuraavat edellytykset:
i) asemien arvon on oltava sama ja niiden oltava samassa valuutassa,
ii) viitekorot (vaihtuvakorkoisten asemien osalta) tai osingot (kiinteäkor-
koisten asemien osalta) on saatettava läheisesti yhdenmukaisiksi, ja
iii) koron uudelleen vahvistamispäivän tai kiinteätuottoisten asemien osalta,
erääntymiseen jäljellä olevan jakson on noudatettava seuraavia rajoi-
tuksia:
— vähintään kuukausi: samana päivänä,1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 19
▼M1
▼C1
▼M1
▼C1
▼C1
— kuukaudesta vuoteen: seitsemän päivää, ja
— enemmän kuin vuosi: kolmekymmentä päivää.
10. Sen, joka siirtää arvopaperit tai taatut omistusoikeudet varojen saamiseksi
takaisinostosopimuksen perusteella, ja antavan osapuolen arvopapereiden
lainauksen yhteydessä, on sisällytettävä nämä arvopaperit niiden omia
varoja koskevien vaatimusten laskemiseksi tämän liitteen mukaisesti edel-
lyttäen, että nämä arvopaperit täyttävät 2 artiklan 6 kohdan a alakohdassa
säädetyt edellytykset.
11. Yhteissijoitusyritysten osuuksia koskevien asemien on tässä liitteessä esitet-
tyjen asemariskejä koskevien vaatimusten sijasta noudatettava direktiivissä
89/647/ETY säädettyjä omia varoja koskevia vaatimuksia.
Erityinen ja yleinen riski
12. Vaihtokelpoisen velkakirjan tai osakkeen (taikka velkakirjaa tai osaketta
koskevan johdannaissopimuksen) asemariski jaetaan kahteen tekijään omia
varoja koskevan vaatimuksen laskemiseksi. Ensimmäinen tekijä on se
erityinen riski, eli kyseisen rahoitusvälineen hinnanvaihteluriski, johon
vaikuttavat rahoitusvälineen liikkeeseenlaskijan tai, johdannaissopimuksen
ollessa kyseessä, johdannaissopimuksen liikkeeseenlaskijaan liittyvät seikat.
Toinen tekijä kattaa yleisen riskin, joka on kyseisen rahoitusvälineen
hinnanmuutosriski, joka syntyy korkotason vaihteluista (kun kyseessä on
vaihdettavat velkakirjat tai vaihdettavia velkakirjoja koskevat johdannaisso-
pimukset) tai osakemarkkinoiden yleisestä muutoksesta, joka ei johdu
kyseisten arvopapereiden tietyistä erityisistä ominaispiirteistä ( kun kyseessä
on osakkeet tai osaketta koskevat johdannaissopimukset).
VAIHTOVELKAKIRJAT
13. Yrityksen on ryhmiteltävä nettoasemansa siinä valuutassa, jossa ne on
merkitty, ja laskettava omia varoja koskeva vaatimus yleisen ja erityisen
riskin osalta erikseen jokaisessa valuutassa.
Erityinen riski
14. Laitoksen on merkittävä nettoasemansa, jotka on laskettu 1 kohdan
määräysten mukaisesti, taulukon 1 asianmukaisiin ryhmiin erääntymiseen
jäljellä olevien jaksojen perusteella ja kerrottava sitten ne ilmoitetuilla
painotuksilla. Laitoksen on laskettava yhteen painotetut asemansa (siitä
huolimatta ovatko ne saamis- tai velka-asemia) omia varojaan koskevan
vaatimuksen laskemiseksi erityisen riskin kattamiseksi.Taulukko 1
Keskushal-
linnon erätVaatimukset täyttävät erät
Muut erätenintään 6
kuukautta6-2 4
kuukauden
välilläyli 24
kuukautta
0,00 0,25 % 1,00 % 1,60 % 8,00 %
Yleinen riski
a)erääntymisen perusteella
15. Yleisen riskin kattamiseksi vaadittavien omien varojen laskentamene-
telmässä on kaksi perusvaihetta. Ensiksi kaikki asemat painotetaan niiden
erääntymisen perusteella (kuten 16 kohdassa selostetaan), jotta voidaan
laskea vaadittava omien varojen määrä. Seuraavaksi näitä omia varoja
koskevaa vaatimusta voidaan vähentää, kun painotettua asemaa hallitaan
samanaikaisesti vastakkaisetumerkkisen painotetun aseman kanssa saman
erääntymisjakson aikana. Omia varoja koskevaa vaatimusta voidaan myös
vähentää, kun vastakkaisetumerkkiset painotetut asemat kuuluvat eri
erääntymisjaksoihin, tämän vähennyksen koko vaihtelee sikäli, kuin nämä
kaksi asemaa joko kuuluvat tai eivät kuulu samaan alueeseen ja niiden
alueiden mukaisesti, johon ne kuuluvat. Yhteensä on olemassa kolme aluetta
(erääntymisjaksoryhmiä).
16. Laitoksen on kohdistettava kunkin tapauksen osalta erikseen sen nettoa-
semat 18 kohdassa esitetyssä taulukossa 2 olevan toisen tai kolmannen
sarakkeen asianmukaisiin erääntymisjaksoihin. Sen on suoritettava kohdista-minen erääntymisen jäljelle jäävän ajan perusteella kiinteäkorkoisten
rahoitusvälineiden tapauksissa ja sen jakson perusteella, joka on jäljellä
seuraavan koron uudelleen vahvistamiseen niiden rahoitusvälineiden osalta,
joiden korko vahvistetaan uudelleen ennen sen lopullista erääntymistä.
Laitoksen on myös eriteltävä ne velkakirjat, joihin liittyy 3 prosentin tai1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 20
▼C1
suurempi korko sekä ne, joihin liittyy vähintään 3 prosentin korko, ja
laitoksen on merkittävä ne taulukon 2 toiseen tai kolmanteen sarakkeeseen.
Kukin asema on kerrottava painotuksella, joka on määritelty kyseiselle ajan-
jaksolle taulukon 2 neljännessä sarakkeessa.
17. Laitoksen on tämän jälkeen laskettava painotettujen saamis- ja velka-
asemien summa kultakin erääntymisjaksolta. Määrä, joka vastaa painotettuja
saamisasemia, jotka kuitataan tietyllä erääntymisjaksolla, on tässä eräänty-
misjaksossa kuitattu painotettu asema, kun taas saamisasema tai jäljelle
jäävä velka-asema on samassa erääntymisjaksossa oleva kuittaamaton paino-
tettu asema. Laitoksen on laskettava sitten kuitattujen painotettujen asemien
kokonaismäärä kaikilla erääntymisjaksoilla.
18. Laitoksen on laskettava kuittaamattomien painotettujen saamisasemien
summa taulukon 2 jokaisen alueen erääntymisjaksolla jokaisen alueen kuit-
taamattoman painotetun saamisaseman laskemiseksi. Samoin jokaisen
alueen erääntymisjaksolla kuittaamattomat painotetut velka-asemat lasketaan
yhteen tämän alueen kuittaamattoman painotetun velka-aseman laskemi-
seksi. Tietyn alueen painotetun kuittaamattoman saamisaseman osa, joka
kuitataan saman alueen painotetulla kuittaamattomalla velka-asemalla, on
tämän alueen painotettu kuitattu asema. Alueen painotetun saamis- tai
velka-aseman kuittaamaton osa, jota ei voida näin kuitata, on tämän alueen
painotettu kuittaamaton asema.
Taulukko 2
AlueErääntymisaika
Painotus
(prosenteissa)Arvioitu
koron muutos
(prosenteissa)Vähintään 3 prosentin
osinkolippuEnintään 3 prosentin osin-
kolippu
(1) (2) (3) (4) (5)
yksi 0 ≤1 kuukausi 0 ≤1 kuukausi 0,00 —
>1≤3 kuukautta > 1 ≤3 kuukautta 0,20 1,00
>3≤6 kuukautta > 3 ≤6 kuukautta 0,40 1,00
>6≤12 kuukautta > 6 ≤12 kuukautta 0,70 1,00
kaksi > 1 ≤2 vuotta > 1,0 ≤1,9 vuotta 1,25 0,90
>2≤3 vuotta > 1,9 ≤2,8 vuotta 1,75 0,80
>3≤4 vuotta > 2,8 ≤3,6 vuotta 2,25 0,75
kolme > 4 ≤5 vuotta > 3,6 ≤4,3 vuotta 2,25 0,75
>5≤7 vuotta > 4,3 ≤5,7 vuotta 3,25 0,70
>7≤10 vuotta > 5,7 ≤7,3 vuotta 3,75 0,65
>1 0≤15 vuotta > 7,3 ≤9,3 vuotta 4,50 0,60
>1 5≤20 vuotta > 9,3 ≤10,6 vuotta 5,25 0,60
> 20 vuotta > 10,6 ≤12,0 vuotta 6,00 0,60
> 12,0≤20,0 vuotta 8,00 0,60
> 20 vuotta 12,50 0,60
19. Laitoksen on tämän jälkeen laskettava alueen painotetun kuittaamattoman
saamis-(velka-)aseman määrä, joka on kuitattu alueen 2 painotetulla kuittaa-
mattomalla velka-(saamis-)asemalla. Tätä kutsutaan 23 kohdassa alueiden 1
ja 2 painotetuksi kuitatuksi asemaksi. Sama laskutoimitus suoritetaan alueen
2 painotetun jäljelle jäävän kuittaamattoman aseman osan ja alueen 3 paino-
tetun kuittaamattoman aseman osalta alueiden 2 ja 3 painotetun kuitatun
aseman laskemiseksi.
20. Laitos voi halutessaan vaihtaa 19 kohdan laskentajärjestyksen ja laskea
alueiden 2 ja 3 kuitatun painotetun aseman ennen kuin se laskee alueiden
1 ja 2 painotetun kuitatun aseman.
21. Alueen 1 painotetun kuittaamattoman aseman jäännös kuitataan tämän
jälkeen alueen 3 jäännöksen kanssa sen jälkeen, kun se on kuitattu alueen
2 kanssa, jotta voidaan johtaa alueiden 1 ja 3 painotettu kuitattu asema.
22. Kolmesta 19-21 kohdassa esitetystä kuittausta koskevasta erillisestä lasku-
toimituksesta jäljelle jäävät asemat lasketaan yhteen.
23. Laitoksen omia varoja koskeva vaatimus on seuraavien erien summa:
a) 10 prosenttia kaikkien erääntymisjaksojen painotettujen kuitattujen
asemien summasta,
b) 40 prosenttia alueen 1 painotetusta kuitatusta asemasta,1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 21
▼C1
c) 30 prosenttia alueen 2 painotetusta kuitatusta asemasta,
d) 30 prosenttia alueen 3 painotetusta kuitatusta asemasta,
e) 40 prosenttia alueen 1 ja 2 sekä alueen 2 ja 3 painotetusta kuitatusta
asemasta (katso 19 alakohta),
f) 150 prosenttia alueen 1 ja 3 painotetusta kuitatusta asemasta, ja
g) 100 prosenttia painotetuista jäljelle jäävistä asemista.
b)keston perusteella
24. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia yleisesti tai kunkin
laitoksen osalta erikseen, että laitokset käyttävät laskentajärjestelmää keston
perusteella sen yleisen riskin kattamiseksi vaadittavan oman pääoman
määrän laskemiseen, joka liittyy laitoksen vaihtokelpoisiin velkakirjoihin,
sen sijaan, että nämä käyttävät 15 - 23 alakohdissa kuvattua järjestelmää
edellyttäen, että laitokset käyttävät tätä järjestelmää jatkuvasti.
25. Tällaisessa järjestelmässä laitos laskee jokaisen kiinteäkorkoisen velkakirjan
markkina-arvon perusteella sen tuoton erääntymispäivänä, joka on tähän
arvopaperiin sisältyvä viitteellinen diskonttokorko. Vaihtuvakorkoisen rahoi-
tusvälineen tapauksessa laitoksen on otettava jokaisen rahoitusvälineen
markkina-arvo ja laskettava sitten sen tuotto olettaen, että pääoma on
maksettava seuraavan kerran korkoa vahvistettaessa.
26. Laitoksen on sitten laskettava jokaisen velkakirjan muunnettu kesto seur-
aavan kaavion mukaisesti:
muunnettu kesto =kesto D ðÞ
1þrðÞ
D¼Xm
t¼1tCt
1þrðÞt
Xm
t¼1Ct
1þrðÞt
muunnettu kesto = kesto (D)/(1 + r), jossa
r = tuotto erääntymispäivänä (ks. 25 kohta)
Ct= käteismaksu t ajankohtana
m = erääntymisjakso yhteensä (ks. 25 kohta)
27. Laitoksen on luokiteltava jokainen velkakirja taulukon 3 vastaavaan aluee-
seen. Tämän on luokiteltava ne jokaisen rahoitusvälineen muunnetun
keston perusteella.Taulukko 3
AlueMuunnettu kesto
(vuosissa)Arvioitu korko
(muutos prosenteissa)
(1) (2) (3)
yksi 0 — 1,0 1,0
kaksi 1,0 — 3,6 0,85
kolme 3,6 0,7
28. Laitoksen on laskettava tämän jälkeen jokaisen rahoitusvälineen osalta sen
keston, perusteella painotettu asema kertomalla sen markkina-arvo sen
muunnetulla kestolla ja sen arvioidulla korolla, kun on kyse sellaisesta
rahoitusvälineestä, jolla on tämä erityinen muunnettu kesto (katso taulu-
kossa 3 oleva kolmas sarake).
29. Laitoksen on laskettava sen keston perusteella painotetut saamis- ja velka-
asemat jokaisella alueella. Painotetuilla velka-asemilla kuitattujen painotet-tujen saamisasemien määrä jokaisella alueella on tämän alueen keston
perusteella painotettu kuitattu asema.
Laitoksen on tämän jälkeen laskettava jokaisen alueen keston perusteella
painotetut kuittaamattomat asemat. Silloin sen on sovellettava 19 — 22
kohdissa painotettuja kuittaamattomia asemia varten säädettyä järjestelmää.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 22
▼C1
30. Laitoksen omia varoja koskeva vaatimus on seuraavien erien summa:
a) 2 prosenttia jokaisen alueen keston perusteella painotetusta kuitatusta
asemasta,
b) 40 prosenttia alueiden 1 ja 2 sekä alueiden 2 ja 3 keston perusteella
painotetuista kuitatuista asemista,
c) 150 prosenttia alueiden 1 ja 3 keston perusteella painotetuista asemista,
ja
d) 100 prosenttia jäljelle jääneistä keston perusteella painotetuista asemista.
OSAKKEET
31. Laitoksen on laskettava yhteen 1 kohdan mukaisesti kaikki sen nettosaami-
sasemat ja sen nettovelka-asemat. Näiden kahden luvun summa on sen
kokonaisbruttoasema. Niiden erotus on sen kokonaisnettoasema.
Erityinen riski
32. Laitoksen on kerrottava sen kokonaisbruttoasema 4 prosentilla sen erityisen
riskin kattamista koskevan omia varoja koskevan vaatimuksen laskemiseksi.
33. sen estämättä, mitä 32 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset
voivat sallia, että erityisen riskin kattamista koskeva omia varoja koskevavaatimus on 2 prosenttia 4 prosentin sijasta niiden laitoksen kaupankäynti-
salkkujen osalta, jotka täyttävät seuraavat edellytykset:
i) ei ole kyse niiden liikkeeseenlaskijoiden osakkeista, jotka ovat laskeneet
liikkeeseen ainoastaan vaihtokelpoisia velkakirjoja, joita koskee 14
kohdassa olevan taulukon 1 mukainen 8 prosentin vaatimus tai joita
koskee tätä alhaisempi vaatimus ainoastaan siitä syystä, että niitä varten
on olemassa takaus tai vakuus,
ii) toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava puolueettomien perusteiden
mukaisesti, että nämä arvopaperit voidaan hyvin helposti muuttaarahaksi, ja
iii) kukin asema saa olla enintään 5 prosenttia laitoksen kokonaiskaupan-
käyntisalkusta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin sallia
kunkin aseman osalta erikseen, että nämä saavuttavat 10 prosenttia
sillä edellytyksellä, että näiden asemien kokonaismäärä ei ylitä 50
prosenttia kaupankäyntisalkusta.
Yleinen riski
34. Omia varoja koskeva vaatimus yleisen riskin kattamiseksi on oltava yhtä
suuri kuin laitoksen kokonaisnettoasema kerrottuna 8 prosentilla.
Osakeindeksifutuurit
35. Osakeindeksifutuuri ja niitä koskevat vastaavat deltalla painotetut optiot ja
osakeindeksifutuuria koskevat optiot, jäljempänä ’osakeindeksifutuurit’,
voidaan yksilöidä kunkin siihen kuuluvan osakkeen asemiin. Näitä asemia
voidaan pitää kyseisen osakkeen kohdeasemina; toimivaltaisten virano-
maisten suostumuksella ne voidaan kuitata niihin liittyvän osakkeen
vastakkaisetumerkkisellä asemalla.
36. Toimivaltaisten viranomaisten on huolehdittava, että kullakin laitoksella,
joka on kuitannut osakeindeksifutuuria koskevat sen yhden tai useamman
osakkeen asemat itse termiinin yhdellä tai useammalla vastakkaisetumerkki-
sellä sijoituksella, on oltava riittävät omat varat kattaakseen siitä tappiosta
aiheutuvan riskin, joka syntyy riskiin sisältyvän termiinin ja osakkeen
arvojen erotuksen kehittymisestä; samoin on myös toimittava / sama pätee,
kun laitoksella on osakeindeksifutuurien vastakkaisetumerkkisiä asemia,
joiden erääntymisaika ja/tai joiden koostumus ei ole yhtäläinen.
37. Sen estämättä, mitä 35 ja 36 kohdassa määrätään, ne osakeindeksifutuurit,
jotka ovat pörssilistalla ja jotka ovat toimivaltaisten viranomaisten mukaan
riittävän edustavia indeksejä, joihin liittyy 8 prosentin yleisen riskin katta-
mista koskeva omia varoja koskeva vaatimus, mutta erityisen riskin
kattamiseen ei liity mitään omia varoja koskevaa vaatimusta. Nämä osakein-
deksifutuurit sisällytetään 31 kohdassa säädetyn kokonaisnettoaseman
laskutoimitukseen, mutta niitä ei oteta huomioon laskettaessa saman kohdan
kokonaisbruttoasemaa.
38. jos osakeindeksifutuuria ei yksilöidä sen kohdeasemiin, sitä pidetään eril-
lisenä osakkeena. Kuitenkin tämän yksittäisen osakkeen erityistä riskiä ei
voida ottaa huomioon, jos osakeindeksifutuuri on pörssilistalla ja se on
toimivaltaisten viranomaisten mukaan laajasti kattava indeksi.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 23
▼M1
▼C1
▼C1
MERKINTÄSITOUMUS
39. Velkakirjoja ja osakkeita merkittäessä toimivaltaiset viranomaiset voivat
sallia, että laitos soveltaa jäljempänä esitettyä menetelmää omia varoja
koskevan vaatimuksen laskemiseksi. Laitoksen on ensin laskettava sen
nettosijoitukset vähentämällä jo merkityt merkintäsitoumukset tai virallisen
sopimuksen perusteella kolmansien lukuun merkityt sitoumukset; toiseksi
sen on alennettava sen nettoasemia seuraavilla alennuskertoimilla:
— arkipäivä 0: 100 %
— 1. arkipäivä: 90 %
— 2. ja 3. arkipäivät: 75 %— 4. arkipäivä: 50 %
— 5. arkipäivä: 25 %
— 5. arkipäivän jälkeen: 0 %
’Arkipäivällä 0’ tarkoitetaan sitä arkipäivää, jona laitos sitoutuu hyväk-
symään ehdoitta tietyn tunnetun määrän arvopapereita sovittuun hintaan.
Tämän jälkeen on laskettava sen omia varoja koskeva vaatimus käyttäen
alennettuja asemia, joita koskee merkintäsitoumus. Toimivaltaisten virano-
maisten on huolehdittava, että laitoksella on riittävät omat varat
tappioriskin kattamiseksi, joka on olemassa merkintäsitoumushetkellä ja
ensimmäisen arkipäivän välisenä aikana.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 24
▼C1
LIITE II
TOIMITUS- JA OSAPUOLIRISKI
1. Kun kyse on liiketoimista, joissa velkakirjat, osakkeet ja hyödykkeet
(lukuun ottamatta takaisinostosopimuksia ja käänteisiä takaisinostosopi-
muksia sekä arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksi antamista ja
lainaksi ottamista) ovat niiden sovitun toimituspäivän jälkeen selvittämättä,
laitoksen on laskettava se hintaero, joka voi aiheuttaa sille tappiota. Se on
kyseisen velkakirjan, osakkeen tai hyödykkeen sovitun toimitushinnan ja
sen käyvän markkina-arvon erotus, kun tämä erotus voi aiheuttaa tappion
laitokselle. Laitoksen on kerrottava tämä erotus 2 kohdan taulukossa olevan
A sarakkeen asianmukaisella tekijällä omia varoja koskevan vaatimuksen
laskemiseksi.
2. Laitos voi, jos toimivaltaiset viranomaiset sen hyväksyvät, laskea sen omia
varoja koskevat vaatimukset kertomalla jokaisen selvittämättömän liike-
toimen sovitun toimitushinnan 5 ja 45 arkipäivän välillä sen vahvistetun
erääntymispäivän jälkeen kyseisen taulukon sarakkeen B aiheellisella
tekijällä, sen estämättä mitä 1 kohdassa määrätään. Vahvistetun erääntymis-
päivän jälkeen 46 arkipäivästä alkaen sen omia varoja koskevan
vaatimuksen on vastattava 100 prosenttia sitä koskevasta A sarakkeessa
ilmaistusta hinnan erotuksesta.
Arkipäivien lukumäärä
vahvistetun kauppapäivän
jälkeenSarake A
(%)Sarake B
(%)
5 — 15 8 0,5
16 — 30 50 4,0
31 — 45 75 9,0
46 tai
enemmän100 ks. 2 kohta
OSAPUOLIRISKI
Vaillinaiset kaupat (free deliveries)
3.1. Laitoksella on oltava hallussaan omia varoja osapuoliriskin kattamiseksi,
jos:
i) se on maksanut arvopapereista tai hyödykkeistä ennen kuin se on
vastaanottanut ne tai jos se on luovuttanut arvopaperit tai hyödykkeet
ennen kuin se on saanut niistä maksun,
ja
ii) rajat ylittävien kauppojen ollessa kyseessä vähintään yksi päivä on
kulunut maksusta tai luovutuksesta.
3.2. Omien varojen vaatimus on 8 prosenttia arvopapereiden tai hyödykkeiden
arvosta tai laitokselle rahana maksettavasta määrästä painotettuna kyseiseen
osapuoleen sovellettavalla riskipainotuksella.
Takaisinostosopimukset, käänteiset takaisinostosopimukset, arvopapereiden
ja hyödykkeiden lainaksi antaminen ja lainaksi ottaminen
4.1. Kaupankäyntisalkkuun kuuluviin arvopapereihin tai hyödykkeisiin perustu-
vien arvopapereiden takaisinostosopimusten ja arvopapereiden tai
hyödykkeiden lainaksi antamisen osalta laitoksen on laskettava arvopaper-
eiden tai hyödykkeiden markkina-arvon ja sen lainaksi ottaman määrän tai
vakuuden markkina-arvon erotus, jos tämä erotus on positiivinen.
Käänteisten takaisinostosopimusten ja arvopapereiden tai hyödykkeiden
lainaksi ottamisen osalta laitoksen on laskettava laitoksen lainaksi antaman
määrän tai vakuuden markkina-arvon ja saamiensa arvopapereiden tai
hyödykkeiden markkina-arvon välinen erotus, jos erotus on positiivinen.
Toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat toimenpiteitä varmistaakseen lisäta-
kuun kelpoisuuden.
Lisäksi toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että laitokset eivät ota
huomioon lisätakuun määrää tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 25
▼M1
▼C1
▼M1
▼C1
▼C1
esitetyssä laskutoimituksessa, jos lisätakuun määrä on taattu siten, että
laitos, joka suorittaa siirron, on aina vakuuttunut, että lisätakuu palautetaan
sille, jos on kyse vastapuolen maksujen laiminlyönnin mahdollisuudesta.
Lainaksi annettujen tai otettujen sekä taattujen määrien markkina-arvoa
koskevaan laskutoimitukseen sisällytetään juoksevat korot.
4.2. Omia varoja koskeva vaatimus on 8 prosenttia 4.1 kohdan mukaisesti
määritetystä määrästä kerrottuna kyseiseen osapuoleen sovellettavalla riski-
painotuksella.
Pörssilistan ulkopuoliset johdannaissopimukset
5. Laitokset soveltavat OTC-johdannaissopimuksista aiheutuvien pääomavaa-
timusten laskemiseen direktiivin 89/647/ETY liitettä II. Asianomaiseen
vastapuoleen sovellettava riskipainotus määritellään tämän direktiivin 2
artiklan 9 kohdan mukaisesti.
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat 31 päivään joulukuuta
2006 saakka vapauttaa liitteessä II esitettyjen menetelmien soveltamisesta
sellaisen selvitysyhteisön selvitettävänä olevat OTC-sopimukset, joka toimii
sopimusten laillisena vastapuolena ja jossa kaikki osapuolet asettavat selvi-
tysyhteisölle päivittäin sellaisen täyden vakuuden sopimuksista aiheutuville
riskeille, joka kattaa sekä nykyhetken että mahdollisen tulevaisuuden luot-
toriskin. Toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava siitä, että asetettu
vakuus antaa samantasoisen suojan kuin direktiivin 89/647/ETY 6 artiklan
1 kohdan a alakohdan 7 alakohdan mukainen vakuus ja poistaa riskin selvi-
tysyhteisön riskien kasvamisesta yli asetetun vakuuden markkina-arvon.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, kuinka ne käyttävät tätä
mahdollisuutta.
MUUT RISKIT
6. Direktiivissä 89/647/ETY säädettyjä omia varoja koskevia vaatimuksia
sovelletaan riskeihin, jotka ovat termiinien ja pörssilistalla olevien
optioiden välityspalkkioihin, provisioihin, korkoihin, osinkoihin, katevaati-
muksiin liittyviä riskejä, joita ei koske tämä liite eikä liite I ja II, ja joita
ei vähennetä liitteessä V olevassa 2 kohdan d alakohdan omista varoista ja
jotka liittyvät suoraan vaihtokelpoiseen kaupankäyntisalkkuun sisällytet-
tyihin eriin.
Kyseisiin osapuoliin sovellettavat riskipainotukset on määritettävä tämän
direktiivin 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 26
▼M2
▼C1
▼C1
LIITE III
VALUUTTARISKI
1. Jos laitoksen jäljempänä esitetyn menetelmän mukaisesti laskettu kokonais-
nettovaluutta-aseman ja nettokulta-aseman yhteenlaskettu määrä on
enemmän kuin 2 prosenttia sen kaikista omista varoista, laitoksen on
kerrottava nettovaluutta-asemansa ja nettokulta-asemansa yhteenlaskettu
määrä 8 prosentilla valuuttakurssiriskin kattamiseksi vaadittavan omienvarojen määrän laskemiseksi.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat 31 päivään joulukuuta 2004 asti sallia,
että laitokset laskevat omia varoja koskevat vaatimuksensa kertomalla 8
prosentilla sen määrän, jolla niiden kokonaisnettovaluutta-asema ja netto-
kulta-aseman yhteenlaskettu määrä ylittää 2 prosenttia kaikista omista
varoista.
2. Laitoksen on suoritettava laskutoimitus kahdessa vaiheessa.
3.1. Ensin laitoksen on laskettava avoin nettoasemansa kussakin valuutassa
(mukaan lukien ilmoituksessa käytetty valuutta) ja kullassa. Tämä asema
on seuraavien erien (positiivisten ja negatiivisten) summa:
— nettoavista-asema (eli kaikki varat, joista on vähennetty velat, mukaan
lukien kertyneet korot, kyseisenä valuuttana tai kullan osalta nettoavis-
takulta-asema),
— nettotermiiniasema erääntymispäivänä (eli kaikki saatavat määrät
vähennettynä määrillä, jotka maksetaan valuutta- ja kultatermiinisopi-
musten perusteella sisällyttäen siihen valuutta- ja kultafutuurit ja
valuutanvaihtosopimusten pääoma, jota ei ole sisällytetty avista-
asemaan),
— peruuttamattomat takuut (ja vastaavat rahoitusvälineet), joita varmasti
käytetään ja joiden perusteella tehtäviä suorituksia ei todennäköisesti
saada takaisin,
— ennakoidut nettotulot ja -menot, jotka eivät ole vielä erääntyneet, mutta
jotka ovat jo täysin katetut (ennakoidut nettotulot ja -menot, joita ei ole
vielä viety kirjanpitoon, mutta jotka ovat jo täysin katetut valuuttater-
miineillä, voidaan sisällyttää tähän ilmoitusvelvollisten laitosten
valinnan mukaisesti ja toimivaltaisen viranomaisen etukäteissuostumuk-
sella: laitoksen on noudatettava tätä valintaa johdonmukaisesti),
— kaikkien valuutta- ja kulta-asemien deltan (tai delta-perusteinen)
nettoarvo,
— muiden optioiden markkina-arvo (eli muut optiot kuin valuutta- ja
kultaoptiot),
— kukin asema, jonka laitos pitää siinä tarkoituksessa, että se voi
suojautua sen vakavaraisuussuhteeseen kohdistuvilta valuuttakurssin
negatiivisilta vaikutuksilta, voidaan olla ottamatta huomioon lasket-
taessa avoimia nettovaluutta-asemia. Näiden asemien pitäisi olla
luonteeltaan rakenteellisia tai sellaisia, ettei niillä käydä kauppaa, ja
vaaditaan toimivaltaisten viranomaisten suostumus, jos niitä ei oteta
lukuun tai jos edellytyksiä niiden poislukemiseksi muutetaan. Samaa
kohtelua samoin edellytyksin kuin edellä voidaan soveltaa niihin
laitoksen asemiin, jotka koskevat omien varojen laskennassa vähen-
nettyjä eriä.
3.2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että laitokset käyttävät nykyarvoa
laskettaessa kunkin valuutan ja kullan avointa nettoasemaa.
►
M14. Toiseksi kunkin muun valuutan kuin sen, jota ilmoituksessa käytetään,
nettovelka- ja nettosaamisasemat, sekä kullan nettosaamis- tai nettovelka-
asemat muutetaan ilmoitusvaluutan määräisiksi käyttäen avistakurssia. ◄
Tämän jälkeen erilliset määrät lasketaan yhteen, jotta saadaan vastaavasti
nettovelka-asemien ja nettosaamisasemien kokonaismäärä. Näistä koko-
naismääristä suurempi määrä on laitoksen kokonaisnettovaluutta-asema.
5. Sen estämättä, mitä 1 — 4 kohdissa säädetään ja kunnes myöhempi yhteen-
sovittaminen toteutetaan, toimivaltaiset viranomaiset voivat säätää tai sallia,
että laitokset noudattavat muita menetelmiä tämän liitteen soveltamiseksi.
6. Ensimmäiseksi toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia laitoksille, että ne
täyttävät alhaisemmat omia varoja koskevat vaatimukset toisiinsa läheisesti
yhteydessä olevien valuutta-asemien kattamiseksi kuin ne, jotka seuraavat 1
— 4 kohdan soveltamisesta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat katsoa, että
valuutta parilla on läheinen korrelaatio, ainoastaan, jos ne — päivittäisiä1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 27
▼M1
▼C1
▼M1
▼C1
▼C1
valuuttakursseja koskevien tietojen perusteella, jotka on laskettu kolmen tai
viiden viimeisen vuoden aikana — ovat laskeneet todennäköisyyden sille,
että näiden valuuttojen vastaavien tai vastakkaisten asemien seuraavien
kymmenen arkipäivän aikana aiheuttamat tappiot ovat enintään 4 prosenttia
kyseisen kuitatun aseman arvosta (joka on ilmoitettu siinä valuutassa, jossa
toimivaltaisille viranomaisille tarkoitetut asiakirjat on laadittu) ja tämä
todennäköisyys on vähintään 99 prosenttia, jos turvaudutaan kolmen
vuoden tarkkailukauteen, tai 92 prosenttia, jos turvaudutaan viiden vuoden
tarkkailukauteen. Omia varoja koskeva vaatimus, joka koskee kahden lähei-
sesti korreloivan valuutan kuitattua asemaa, on 4 prosenttia kerrottuna
kuitatun aseman arvolla. Omia varoja koskeva vaatimus läheisesti korreloi-
vien valuuttojen kuittaamattomien asemien ja kaikkien muiden valuutta-
asemien osalta nousee 8 prosenttiin kerrottuna nettovelka-asemien korkeim-
malla tai näiden valuuttojen nettosaamisasemien kokonaismäärällä, kun
ensin korrelaation omaavien valuuttojen kuitatut asemat on vähennetty.
7. Toiseksi toimivaltaiset viranomaiset voivat 31 päivään joulukuuta 2004 asti
sallia, että laitokset soveltavat muuta kuin 1—6 kohdassa säädettyä mene-
telmää tämän liitteen vaatimusten noudattamiseksi. Tätä menetelmää
noudattaen saadun omia varoja koskevan vaatimuksen on oltava suurempi
kuin 2 prosenttia 4 kohdan mukaisesti lasketusta avoimesta nettoasemasta,
ja sen on ylitettävä kolmen viimeisen vuoden jaksoon sisältyvien kaikkien
kymmenen arkipäivän mittaisten liukuvien jaksojen valuuttakurssimuu-
tosten analyysin perusteella laskettu todennäköinen tappio vähintään 99
prosenttia ajasta.
Ensimmäisessä alakohdassa esitettyä vaihtoehtoista menetelmää voidaan
käyttää ainoastaan seuraavin edellytyksin:
i) laskentakaava ja korrelaatiokertoimet ovat toimivaltaisten viranomaisten
määräämät, ja ne perustuvat näiden tekemään valuuttakurssimuutosten
analyysiin;
ii) toimivaltaiset viranomaiset tarkistavat korrelaatiokertoimet säännölli-
sesti valuuttamarkkinoiden kehityksen mukaisesti.
8. Kolmanneksi toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että laitokset eivät
pidä valuutta-asemia, joita koskee valtioiden välinen sitova sopimus, jonka
tarkoituksena on pienentää erotusta suhteessa muihin samalla sopimuksella
katettuihin valuuttoihin, jollakin 1 — 7 kohdassa esitetyllä menetelmällä.
Laitokset laskevat niiden kuitatut näiden valuuttojen asemat ja noudattavat
näiden asemien osalta omia varoja koskevaa vaatimusta, joka ei saa olla
vähemmän kuin kyseisessä valtioiden välisessä sopimuksessa vahvistettusallittu kyseisten valuuttojen enimmäiserotus. Näiden valuuttojen kuittaa-
mattomia asemia käsitellään samoin kuin muita valuuttoja.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa määrätään, toimivaltaiset
viranomaiset voivat sallia, että niiden jäsenvaltioiden valuutoissa, jotka
osallistuvat rahaliiton toiseen vaiheeseen, olevia kuitattuja asemia koskeva
omien varojen vaatimus on 1,6 prosenttia kerrottuna näiden kuitattujen
asemien arvolla.
9. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava neuvostolle ja komissiolle
mahdollisista menetelmistä, joiden käytöstä ne säätävät tai jotka ne sallivat
6 — 8 kohdan osalta.
10. Komissio antaa neuvostolle kertomuksen 9 kohdassa tarkoitetuista menetel-
mistä sekä ehdottaa tarvittaessa, ottaen huomioon kansainvälisen
kehityksen, valuuttariskin käsittelytapojen lähentämistä.
11. Eri valuuttakokoonpanoissa olevat nettoasemat voidaan yksilöidä niihin
sisältyviin valuuttoihin voimassa olevien kiintiöiden perusteella.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 28
▼M1
▼C1
▼C1
LIITE IV
MUUT RISKIT
Sijoituspalveluyrityksillä on oltava omia varoja, jotka vastaavat neljännestä
niiden edellisen vuoden yleisistä menoista. Toimivaltaiset viranomaiset voivat
mukauttaa tämän vaatimuksen suhteessa yrityksen edellisen vuoden liiketoi-
minnan merkittävään muutokseen. Kun yritys harjoittaa liiketoimintaansa
vähemmän kuin vuoden ajan, alkamispäivä mukaan lukien, omia varoja
koskevan vaatimuksen on oltava yhtä suuri kuin neljännes yleisistä menoista,jotka on varattu sen liiketoiminnan ohjelmasta, jolleivät toimivaltaiset virano-
maiset vaadi tämän ohjelman mukauttamista.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 29
▼C1
LIITE V
OMAT VARAT
1. Sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omat varat määritellään direktiivin
89/299/ETY mukaisesti.
Kuitenkin tässä direktiivissä niitä sijoituspalveluyrityksiä, jotka eivät ole
oikeudelliselta muodoltaan jokin, perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan
g alakohdan nojalla, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä
25 päivänä heinäkuuta 1978 annetun neljännen neuvoston direktiivin 78/
660/ETY (1) 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista, pidetään pankkien ja muiden
rahoituslaitosten tilinpäätöksistä ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä 8 päivänä
joulukuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/635/ETY soveltamisa-
laan (2) kuuluvina.
2.►M1Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset
voivat sallia, että ne laitokset, joiden on täytettävä liitteissä I, II, III, IV, VI,
VII ja VIII säädetyt omia varoja koskevat vaatimukset, voivat soveltaa muuta
omien varojen määritelmää ainoastaan näiden vaatimusten
noudattamiseksi. ◄Mitään näistä omista varoista ei voida käyttää samanai-
kaisesti muita omia varoja koskevien vaatimuksien soveltamiseen. Tässä
toisessa määritelmässä olevat jäljempänä a, b ja c alakohdasta esitetyt erät,
lukuun ottamatta d alakohdassa esitettyä erää, toimivaltaisten viranomaisten
voidessa harkita, luetaanko viimeksi mainittu erä mukaan vai ei:
a) direktiivin 89/299/ETY mukaiset omat varat, lukuun ottamatta kyseisen
direktiivin 2 artiklan 1 kohdan 12 ja 13 alakohtaa niiden sijoituspalveluyr-
itysten osalta, joiden on vähennettävä a, b ja c alakohdassa tarkoitetusta
erien kokonaismäärästä d alakohdassa tarkoitettu erä,
b) laitosten kaupankäyntisalkun nettovoitot lukuun ottamatta kaikkia enna-
koitavia kuluja ja osinkoja sekä vähennettyinä niiden muista
liiketoiminnoista aiheutuvilla nettotappioilla, sillä edellytyksellä, että
mikään näistä määristä ei ole vielä sisällytetty direktiivin 89/299/ETY 2
artiklan 1 kohdan 2 tai 11 alakohdan a alakohtaan,
c) etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevat lainat ja/tai 5
kohdassa tarkoitetut erät, jollei 3 — 7 kohdan vaatimuksista muuta johdu,
ja
d) 8 kohdassa tarkoitetut varat, jotka eivät ole rahaksi muutettavat.
3. Edellä 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetuilla etuoikeusasemaltaan huonom-
massa asemassa olevilla lainoilla on vähintään kahden vuoden alkuperäinen
kestoaika. Ne on maksettava täysin ja lainasopimuksella ei saa olla lauseketta
siitä, että muissa tilanteissa kuin yrityksen lopettamista koskevissa tilanteissa
velka on maksettava ennen sovittua erääntymispäivää, jollei muunlaiselle
menettelylle ole saatu toimivaltaisten viranomaisten hyväksymistä. Tätä
etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevien lainojen pääomaa ja
korkoja ei voida maksaa takaisin, jos tämä takaisinmaksu edellyttää sitä,
että kyseisen yrityksen omat varat ovat siten vähemmän kuin 100 prosenttia
laitoksen kokonaisvaatimuksesta.
Toisaalta laitosten on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille kaikkien
näiden etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevien lainojen takai-
sinmaksusta silloin, kun laitoksen omat varat ovat vähemmän kuin 120
prosenttia laitoksen yhteenlasketuista omaa pääomaa koskevista vaatimuk-
sista.
4. Edellä 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut etuoikeusasemaltaan huonommassa
asemassa olevat lainat eivät saa ylittää 150:tä prosenttia niiden ensisijaisten
omien varojen määrästä, jotka ovat käytettävissä kattamaan liitteessä I, II,
III, IV, VI, VII ja VIII tarkoitetut omia varoja koskevat vaatimukset, ja ne
voivat lähestyä tätä ylärajaa ainoastaan kyseisten toimivaltaisten virano-
maisten hyväksymissä erityistapauksissa.
5. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että laitokset kuittaavat 3 ja 4
kohdassa tarkoitetut etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevat
lainat direktiivin 891299/ETY 2 artiklan 1 kohdan 3, 5, 6, 7 ja 8 alakohdassa
tarkoitetuilla erillä.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 30
(1) EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 90/605/ETY (EYVL L 317, 16.11.1990, s. 60).
(2) EYVL 372, 31.12.1986, s. 1.▼M1
▼C1
▼M1
6. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että sijoituspalveluyritykset
ylittävät etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa oleville lainoille 4
kohdassa vahvistetun ylärajan, jos ne pitävät sitä vakavaraisuuden kannalta
perusteltuna ja sillä edellytyksellä, että näiden etuoikeusasemaltaan huonom-
massa asemassa olevien lainojen ja 5 kohdassa tarkoitettujen erien
kokonaismäärä on enintään 200 prosenttia niiden ensisijaisten omien varojen
määrästä, jotka ovat käytettävissä kattamaan liitteissä I, II, III, IV, VI, VII ja
VIII säädetyt omia varoja koskevat vaatimukset, tai 250 prosenttia tästä
määrästä tapauksissa, joissa sijoituspalveluyritykset vähentävät 2 kohdan d
alakohdassa tarkoitetun erän omia varoja laskettaessa.
7. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että luottolaitokset ylittävät etuoi-
keusasemaltaan huonommassa asemassa oleville lainoille 4 kohdassa
vahvistetun ylärajan, jos ne pitävät sitä vakavaraisuuden kannalta perustel-
tuna ja sillä edellytyksellä, että näiden etuoikeusasemaltaan huonommassa
asemassa olevien lainojen ja 5 kohdassa tarkoitettujen erien kokonaismäärä
on enintään 250 prosenttia niiden ensisijaisten omien varojen määrästä, jotka
ovat käytettävissä kattamaan liitteissä I, II, III, VI, VII ja VIII säädetyt omia
varoja koskevat vaatimukset.
8. Ei rahaksi muutettaviin varoihin kuuluvat:
— käyttöomaisuus (lukuun ottamatta maita ja rakennuksia, joiden voidaan
katsoa vastaavan lainoja, joita ne takaavat),
— omistusyhteydet, mukaan lukien etuoikeusasemaltaan huonommassa
asemassa olevat lainat/luotot rahoituslaitoksissa, jotka voivat olla osa
näiden laitosten omia varoja, jollei näitä ole vähennetty direktiivin 89/
299/ETY 2 artiklan 1 kohdan 12 ja 13 alakohdan tai tämän liitteen 9
kohdan iv alakohdan mukaisesti.
— Kun osakkeet ovat luotto- tai rahoituslaitoksen väliaikaisessa omistuk-
sessa taloudellisen pelastusoperaation aikana, jonka tarkoituksena on
uudelleen järjestää ja pelastaa tämä laitos, toimivaltaiset viranomaiset
voivat luopua tästä vaatimuksesta. Ne voivat myös antaa poikkeusluvan
niiden osakkeiden osalta, jotka ovat osa sijoituspalveluyrityksien siirto-
kelpoista kaupankäyntisalkkua,
— osuudet ja muut sijoitukset muissa yrityksissä kuin luotto- ja rahoituslai-
toksissa, jotka eivät ole helposti siirtokelpoisia,
— sivuliikkeiden tappiot,— muut talletukset kuin ne, jotka voidaan maksaa takaisin yhdeksässäkym-
menessäpäivässä, ja lukuun ottamatta katevaatimuksia, jotka liittyvät
termiineihin ja optiosopimuksiin,
— lainat ja muut maksettavat erät kuin ne, jotka on maksettava takaisin
yhdeksässäkymmenessä päivässä, ja
— fyysiset varastot, lukuun ottamatta tapauksia, joita koskee 4 artiklan 2
kohdassa säädetty omia varoja koskeva vaatimus ja sillä edellytyksellä,
että nämä vaatimukset eivät ole ankarampia kuin 4 artiklan 1 kohdan iii
alakohdassa tarkoitetut vaatimukset.
9. Sijoituspalveluyritykset, jotka kuuluvat yritysryhmään ja joita koskee 7
artiklan 4 kohdassa tarkoitettu poikkeus, laskevat niiden omat varat 1 — 8
kohtien mukaisesti, jollei seuraavista muutoksista muuta johdu:
i) vähennetään edellä 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetut varat, jotka eivät
ole rahaksi muutettavia,
ii) direktiivin 89/299/ETY 2 artiklan 1 kohdan 12 ja 13 alakohdissa tarkoi-
tettuja eriä ei koske 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu vapautus, joka on
sijoituspalveluyrityksellä niiden yritysten osalta, jotka kuuluvat konsoli-
dointiin sellaisena kuin se on määritelty 7 artiklan 2 kohdassa,
iii) direktiivin 89/299/ETY 6 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdissa tarkoitetut
rajoitukset on laskettu viittaamalla alkuperäisiin omiin varoihin
vähentämällä direktiivin 89/299/ETY 2 artiklan 1 kohdan 12 ja 13
alakohdissa tarkoitetut edellä ii alakohdassa esitetyt erät, jotka sisältyvät
kyseisten laitosten omiin varoihin, ja
iv) direktiivin 89/299/ETY 2 artiklan 1 kohdan 12 ja 13 alakohdissa tarkoi-
tetut ja edellä iii alakohdassa kuvaillut erät vähennetään alkuperäisistä
omista varoista enemminkin kuin kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdan
c alakohdan erien kokonaissummasta erityisesti tämän liitteen 4 — 7
kohtia varten.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 31
▼C1
▼C1
LIITE VI
SUURET RISKIKESKITTYMÄT
1. Edellä 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen laitosten on valvottava ja tarkas-
tettava kunkin asiakkaan osalta erikseen sekä asiakasryhmien osalta niiden
riskit direktiivin 92/121/ETY mukaisesti, jollei jäljempänä mainituissa
muutoksissa toisin säädetä.
2. Kunkin asiakkaan osalta erikseen on laskettava riskit, jotka aiheutuvat siir-
tokelpoisesta kaupankäyntisalkusta, laskemalla i — iii erät yhteen:
i) määrä, jolla laitoksen saamisasemat ylittävät — kun se on positiivinen
— sen velka-asemat kaikissa asianomaisen asiakkaan liikkeeseen laske-
missa rahoitusvälineissä (jokaisen erillisen rahoitusvälineen nettoasema
lasketaan liitteessä I esitettyjen menetelmien mukaisesti),
ii) kun kyse on velkakirjojen tai osakkeiden merkintäsitoumuksesta,
laitoksen riski on sen nettoriski (joka lasketaan vähentämällä kolman-
sien muodollisen sopimuksen perusteella merkitsemät tai tekemät
merkintäsitoumusten asemat), josta vähennetään soveltamalla liitteessä
1 olevassa 39 kohdassa esitettyä vähennystekijää.
Kunnes myöhempi yhteensovittaminen, toteutetaan toimivaltaisten vira-
nomaisten on vaadittava, että laitokset perustavat järjestelmiä
merkintäsitoumusriskien valvomiseksi ja tarkastamiseksi alkuperäisen
sitoumuksen ja ensimmäisen arkipäivän välisenä aikana ottaen
huomioon kyseisillä markkinoilla esiintyvien riskien luonteen.
iii) liitteessä II tarkoitetut riskit, jotka liittyvät kyseisen asiakkaan kanssa
tehtyihin liiketoimiin ja sopimuksiin, lasketaan samassa liitteessä esitet-
tyjen menetelmien mukaisesti soveltamatta painotuksia osapuoliriskiin.
3. Tämän jälkeen lasketaan kaupankäyntisalkkuun liittyvät riskit, jotka
koskevat keskenään sidoksissa olevien asiakkaiden ryhmää laskemalla
yhteen kunkin ryhmässä olevan asiakkaan osalta erikseen riskit 2 kohdassa
esitetyllä tavalla.
4. Yhdistyneitä asiakkaiden tai keskenään sidoksissa olevien asiakkaiden
ryhmiä koskevat riskit saadaan laskemalla yhteen ne riskit, jotka aiheutuvat
siirtokelpoisesta kaupankäyntisalkusta ja siirtokelpoisen osakesalkun ulko-
puolisista riskeistä ottaen huomioon direktiivin 92/121/ETY 4 artiklan 6 —
12 kohdat. Siirtokelpöisen kaupankäyntisalkun ulkopuolisten riskien laske-
miseksi laitokset pitävät liitteessä V olevan 2 kohdan d alakohdan
mukaisesti niiden omista varoista vähennettyjä varoja nollana.
5. Kunkin asiakkaan osalta erikseen tai keskenään sidoksissa olevien asiak-
kaiden ryhmien osalta 4 kohdan mukaisesti laskettu laitosten kokonaisriski
on ilmoitettava direktiivin 92/121/ETY 3 artiklan mukaisesti.
6. Sen estämättä, mitä 6 artiklassa säädetään, yksittäisten asiakkaiden tai
keskenään sidoksissa olevien asiakkaiden ryhmien osalta riskien määrän on
noudatettava direktiivin 92/121/ETY 4 artiklassa säädettyjä rajoituksia.
7. Sen estämättä, mitä 6 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset voivat
sallia, että niitä varoja, jotka ovat sijoituspalveluyrityksiin, kolmansien
maiden tunnustettuihin sijoituspalveluyrityksiin ja tunnustettuihin selvittely-
yhteisöihin tai rahoitusvälineillä liiketoimintaa harjoittaviin markkinoihin
kohdistuvia saatavia tai muita riskejä, käsitellään noudattaen 4 artiklan 7
kohdan i alakohdassa ja direktiivin 92/121/ETY 9 ja 10 kohdissa säädettyä
menettelyä, joka koskee luottolaitoksia koskevia riskejä.
8. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että direktiivin 92/121/ETY 4
artiklassa vahvistetut rajoitukset ylitetään edellyttäen, että samanaikaisesti
täytetään seuraavat edellytykset:
1) siirtokelpoisen kaupankäyntisalkun ulkopuolinen riski kyseisen asiakkaan
tai asiakasryhmän osalta ei saa ylittää direktiivissä 92/121/ETY
säädettyjä rajoituksia, jotka on laskettu suhteessa direktiivin 89/299/
ETY mukaisiin omiin varoihin siten, että ylitys syntyy täysin siirtokel-
poisesta kaupankäyntisalkusta,
2) yrityksen on täytettävä omia varoja koskeva lisävaatimus direktiivin 92/
121/ETY 4 artiklan 1 ja 2 kohdissa vahvistetut rajoitukset ylittävältä
osalta. Tämä lasketaan valitsemalla siirtokelpoisesta kaupankäyntisalk-
usta johtuvan kyseiseen asiakkaaseen tai asiakasryhmään kohdistuvan
kokonaisriskin ne erät, joista seuraa erityistä riskiä koskevat liitteessä I
ja/tai liitteessä 11 tarkoitetut korkeimmat vaatimukset, ja joiden summa
on yhtä suuri kuin edellä 1 kohdassa tarkoitettu ylitys; kun ylitys ei kestä
kymmentä päivää pidempään, näiden erien osalta omia varoja koskeva
lisävaatimus on 200 prosenttia edellisessä virkkeessä tarkoitetuista vaati-
muksista.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 32
▼C1
Kymmenen päivän kuluttua ylityksen jälkeen edellä mainituin perustein
valitut erät kohdennetaan seuraavan taulukon 1 sarakkeen asianmukaisiin
sarakkeisiin liitteessä I olevan erityistä riskiä koskevan vaatimuksen
suuruusjärjestyksen ja/tai liitteessä II olevien vaatimusten mukaisesti.
siten laitos täyttää omia varoja koskevan lisävaatimuksen, joka vastaa
liitteessä I olevien erityistä riskiä koskevien vaatimusten summaa ja/tai
näihin eriin sovellettavaa liitteessä II olevien vaatimusten summaa
kerrottuna sarakkeessa 2 esitetyllä kertoimella.
Taulukko
Rajoitusten ylitys
(prosentteina omista varoista)Kertoimet
(1) (2)
enintään 40 % 200 %
40 — 60 % välillä 300 %
60 — 80 % välillä 400 %
80 — 100 % välillä 500 %
100 — 250 % välillä 600 %
yli 250 % 900 %
3) jos ylitys kestää enintään kymmenen päivää, siirtokelpoisesta kaupan-
käyntisalkusta johtuvat kyseistä asiakasta tai keskenään sidoksissa
olevaa asiakasryhmää koskeva riski ei saa ylittää 500 prosentilla
laitoksen omia varoja,
4) kaikki ylitykset yhteensä, jotka ovat kestäneet pidempään kuin
kymmenen päivää, eivät saa ylittää 600 prosentilla laitoksen omia varoja,
ja
5) laitokset ilmoittavat toimivaltaisille viranomaisille joka kolmas kuukausi
kaikista tapauksista, joissa direktiivin 92/121/ETY 4 artiklan 1 ja 2
kohdan rajoitukset ylitetään kolmen edellisen kuukauden aikana.
Kussakin tapauksessa, jossa nämä rajoitukset ylitetään, ylityksen määrä
ja kyseisen asiakkaan nimi on ilmoitettava.
9. Toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat menetelmät, jotka ne antavat
neuvostolle ja komissiolle tiedoksi, sen estämiseksi, että laitokset jättäisivät
tietoisesti noudattamatta omia varoja koskevia lisävaatimuksia, joita niiden
on noudatettava niiden riskien osalta, jotka ylittävät direktiivin 92/121/
ETY 4 artiklan 1 ja 2 kohdissa vahvistetut rajoitukset, kun nämä riskit
jatkuvat pidempään kuin kymmenen päivää, kun kyseiset riskit on siirretty
väliaikaisesti toiseen yritykseen, joka on tai ei ole samassa ryhmässä, ja/tai
kun suoritetaan keinotekoisia tapahtumia, joiden tarkoituksena on saada
riski katoamaan kymmeneksi päiväksi ja luoda uusi riski. Laitosten on
sovellettava sellaisia järjestelmiä, jotka turvaavat, että kaikki tässä tarkoituk-
sessa tapahtuvat siirrot ilmoitetaan viranomaisille välittömästi.
10. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että ne laitokset, joilla on
valtuudet soveltaa liitteessä V olevassa 2 kohdassa säädettyä vaihtoehtoista
omien varojen määritelmää, käyttävät tätä määritelmää tämän liitteen 5, 6 ja
8 kohtaa varten edellyttäen, että kyseiset laitokset täyttävät lisäksi kaikki
direktiivin 92/121/ETY 3 ja 4 kohdassa luetellut velvoitteet siirtokelpoisen
kaupankäyntisalkun ulkopuolisten riskien osalta noudattaen direktiivin 89/
299/ETY mukaista omien varojen määritelmää.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 33
▼M1
LIITE VII
HYÖDYKERISKI
1. Kaikki hyödykeasemat tai hyödykejohdannaisasemat ilmaistaan käyttäen
hyödykkeiden vakiomittayksikköä. Kunkin hyödykkeen avistahinta ilmais-
taan valuutassa, jota ilmoituksessa on käytettävä.
2. Kulta-asemista tai kultaan perustuvia johdannaissopimuksia koskevista
asemista katsotaan aiheutuvan valuuttakurssiriski, ja niiden markkinariski
lasketaan liitteen III tai tarvittaessa liitteen VIII mukaisesti.
3. Tässä liitteessä puhtaasti varaston terminointitarkoituksia palvelevat asemat
voidaan jättää ottamatta huomioon laskettaessa ainoastaan hyödykeriskiä.
4. Ne korko- ja valuuttakurssiriskit, joita tämän liitteen muut säännökset eivät
koske, otetaan mukaan laskettaessa velkakirjojen yleisriskiä ja valuuttakurs-
siriskiä.
5. Kun velka-asema erääntyy ennen saamisasemaa, laitosten on myös varau-
duttava maksuvalmiusriskiin, joka on mahdollinen joillakin markkinoilla.
6. Yksittäisessä hyödykkeessä olevalla nettoasemalla tarkoitetaan 19 artiklassa
laitoksen sellaisten saamis- ja velka-asemien erotusta, jotka koskevat samaa
hyödykettä ja samanlaisia hyödykkeisiin perustuvia futuureja, optioita ja
optiotodistuksia. Toimivaltaisten viranomaisten on sallittava johdannaissopi-
muksia koskevien asemien käsitteleminen 8, 9 ja 10 kohdan mukaisesti
kohde-etuutta koskevina hyödykeasemina.
7. Toimivaltaiset viranomaiset voivat pitää seuraavia asemia saman
hyödykkeen asemina:
— hyödykkeiden eri alaryhmien asemat, jos alaryhmät ovat niitä toimitet-
taessa keskenään vaihtokelpoisia,
ja
— samankaltaisten hyödykkeiden asemat, jos ne ovat toisensa läheisesti
korvaavia ja jos hintojen muutosten väliseksi korrelaatioksi voidaan
selvästi osoittaa vähintään 0,9 vähintään yhden vuoden ajalta.
Erityiset välineet
8. Hyödykefutuurit ja yksittäisten hyödykkeiden osto- ja myyntitermiinit laske-
taan mukaan käyttäen hyödykkeen vakiomittayksikkönä ilmaistuja
nimellismääriä ja erääntymispäivän mukaista juoksuaikaa. Toimivaltaiset
viranomaiset voivat sallia, että pörssilistalla olevaa futuuria koskeva omien
varojen vaatimus on samansuuruinen kuin pörssin asettama vakuusvaatimus,
jos viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että sen avulla voidaan mitata
tarkasti futuurin aiheuttama riski ja että se on vähintään yhtä suuri kuin
futuuria koskeva omien varojen vaatimus, joka perustuu tässä liitteessä
esitettyä menetelmää tai liitteessä VIII esitettyä sisäisten mallien laskenta-
menetelmää käyttämällä tehtyyn laskelmaan. Toimivaltaiset viranomaiset
voivat myös 31 päivään joulukuuta 2006 asti sallia, että niiden tunnustaman
selvittely-yhteisön selvittämää, tässä kohdassa tarkoitettua pörssin ulkopuo-
lista hyödykejohdannaissopimusta koskeva omien varojen vaatimus on
samansuuruinen kuin selvitysyhteisön asettama vakuusvaatimus, jos ne
ovat vakuuttuneita siitä, että sen avulla voidaan mitata tarkasti johdannais-
sopimukseen liittyvä riski ja että se on vähintään yhtä suuri kuin kyseisen
sopimuksen omien varojen vaatimus, joka perustuu tässä liitteessä esitettyä
menetelmää tai liitteessä VIII esitettyä sisäisten mallien laskentamenetelmää
käyttämällä tehtyyn laskelmaan.
9. Hyödykkeisiin perustuvien swap-sopimusten, joissa sovitaan kiinteähin-
taisten hyödyke-erien ja käyvin markkinahinnoin määritettyjen erien
välisestä vaihdosta, lasketaan mukaan maturiteettipohjaiseen menetelmään
sopimuksen nimellismäärän suuruisina asemasarjoina, jossa kukin asema
vastaa kutakin swap-sopimuksen maksua ja sijoittuu sen mukaisesti 13
kohdan maturiteettiluokkiin. Asemat ovat saamisasemia, jos laitos on
maksamassa kiinteään hintaan ja saamassa vaihtuvaan hintaan määritettyjä
eriä, ja velka-asemia, jos laitos on saamassa kiinteään hintaan ja maksa-
massa vaihtuvaan hintaan määritettyjä eriä.
Hyödykkeisiin perustuvat swap-sopimukset, joissa vaihto koskee eri
hyödykkeitä, ilmoitetaan maturiteettipohjaisen menetelmän asianomaisessa
taulukossa.
10. Hyödykkeitä tai hyödykejohdannaisia koskevia optioita käsitellään laske-
malla option kohde-etuuden arvon suuruiset delta-korjatut asemat tämän
liitteen mukaisesti. Nämä asemat ja kohde-etuutena olevat samanlaiset
hyödykettä tai hyödykejohdannaista koskevat vastakkaiset asemat voidaan1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 34
▼M1
nettouttaa keskenään. Deltana on käytettävä kyseisen pörssin laskemaa,
toimivaltaisten viranomaisten laskemaa tai, jos kumpikaan näistä ei ole
saatavissa tai pörssin ulkopuolisten optioiden osalta, laitoksen itsensä
laskemaa deltaa sillä edellytyksellä, että toimivaltaiset viranomaiset toteavat
laitoksen käyttämän mallin käyttökelpoiseksi.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin määrätä, että laitosten on
laskettava delta käyttäen toimivaltaisten viranomaisten määräämää mene-
telmää.
Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että deltariskiä lukuun otta-
matta muilta hyödykeoptioon liittyviltä riskeiltä on suojauduttava.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että vakioitua asetettua hyödy-
keoptiota koskeva omien varojen vaatimus on samansuuruinen kuin pörssin
asettama vakuusvaatimus, jos viranomaiset ovat vakuttuneita siitä, että sen
avulla voidaan mitata tarkasti optioon liittyvä riski ja että se on vähintään
yhtä suuri kuin optiota koskeva omien varojen vaatimus, joka perustuu
tässä liitteessä esitettyä menetelmää tai liitteessä VIII esitettyä sisäisten
mallien laskentamenetelmää käyttämällä tehtyyn laskelmaan. Toimivaltaiset
viranomaiset voivat myös 31 päivään joulukuuta 2006 asti sallia, että niiden
tunnustaman selvittely-yhteisön selvittämää pörssin ulkopuolista hyödykeop-
tiota koskeva omien varojen vaatimus on samansuuruinen kuin selvittely-
yhteisön asettama vakuusvaatimus, jos ne ovat vakuuttuneita siitä, että sen
avulla voidaan mitata tarkasti optioon liittyvä riski ja että se on vähintään
yhtä suuri kuin pörssin ulkopuolisen option omien varojen vaatimus, joka
perustuu tässä liitteessä esitettyä menetelmää tai liitteessä VIII esitettyä
sisäisten mallien laskentamenetelmää käyttämällä tehtyyn laskelmaan.
Lisäksi viranomaiset voivat sallia, että ostettua pörssilistalla olevaa tai
pörssin ulkopuolista hyödykeoptiota koskeva omien varojen vaatimus on
sama kuin sen kohde-etuutena olevaa hyödykettä koskeva vaatimus sillä
edellytyksellä, että näin laskettu vaatimus ei ylitä option markkina-arvoa.
Asetettua pörssin ulkopuolista optiota koskeva vaatimus määräytyy sen
kohde-etuutena olevan hyödykkeen mukaan.
11. Hyödykkeisiin liittyviä optiotodistuksia käsitellään samalla tavalla kuin 10
kohdassa esitetään hyödykeoptioiden osalta.
12. Hyödykkeiden tai takaisinostosopimuksiin sisältyvien, hyödykkeiden omis-
tusoikeutta koskevien taattujen oikeuksien luovuttajan ja hyödykkeiden
lainaksi antamista koskevan sopimuksen mukaisen hyödykkeiden lainaksi
antajan on sisällytettävä tällaiset hyödykkeet omien varojen vaatimusta
koskevaan laskelmaan tämän liitteen mukaisesti.
a)Maturiteettipohjainen menetelmä
13. Laitoksen on käytettävä jokaisesta hyödykkeestä erillistä maturiteettitau-
lukkoa seuraavan taulukon mukaisesti. Kaikki kyseistä hyödykettä koskevat
asemat ja kaikki asemat, joita pidetään samaa hyödykettä koskevina
asemina 7 kohdan mukaisesti, on jaoteltava asianmukaisiin maturiteettiluok-
kiin. Fyysiset varastot on merkittävä ensimmäiseen maturiteettiluokkaan.
Maturiteettiluokka
(1)Perusriskipainotus
(%)
(2)
0≤1 kuukausi 1,50
>1≤3 kuukautta 1,50
>3≤6 kuukautta 1,50
>6≤12 kuukautta 1,50
>1≤2 vuotta 1,50
>2≤3 vuotta 1,50
> 3 vuotta 1,50
14. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että asemat, jotka ovat tai joita
pidetään 7 kohdan mukaisesti saman hyödykkeen asemina, kuitataan
keskenään ja merkitään asianmukaisiin maturiteettiluokkiin nettomääräisinä
— samana päivänä erääntyviä sopimuksia koskevien asemien
ja
— kymmenen päivän sisällä toisistaan erääntyviä sopimuksia koskevien
asemien osalta, jos sopimuksilla käydään kauppaa markkinoilla, joilla
on päivittäiset toimituspäivät.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 35
▼M1
15. Tämän jälkeen laitoksen on laskettava saamisasemien summa ja velka-
asemien summa jokaisessa maturiteettiluokassa. Sitä ensinmainittujen
(jälkimmäisten) määrää tietyssä luokassa, kutsutaan kyseisen maturiteetti-
luokan nettoutetuksi asemaksi. Jäljelle jäänyt saamis- tai velka-asema on
nettouttamatta jäänyt asema kyseisessä maturiteettiluokassa.
16. Sitä maturiteettiluokan nettouttamatta jäänyttä saamis-(velka-)asemaa, joka
vastaa edempänä olevan maturiteettiluokan nettouttamatta jäänyttä velka-
(saamis-)asemaa, kutsutaan kahden luokan väliseksi nettoutetuksi asemaksi.
Nettouttamatta jääneen pitkän tai lyhyen aseman erotusta, jota ei näin voida
nettouttaa, kutsutaan nettouttamatta jääneeksi asemaksi.
17. Laitoksen omia varoja koskeva vaatimus jokaisen hyödykkeen osalta laske-
taan asianmukaisen maturiteettiluokan perusteella seuraavien erien
summana:
i) toisiaan vastaavien saamis- ja velka-asemien summa kerrottuna 13
kohdassa esitetyn taulukon 2 sarakkeessa kullekin maturiteettiluokalle
määrätyllä perusriskikertoimella ja hyödykkeen avistahinnalla;
ii) kahden maturiteettiluokan välinen toisiaan vastaava asema kultakin
maturiteettiluokalta, johon nettouttamatta jäänyt asema on siirretty,
kerrottuna 0,6 prosentilla (korkokäyräriskikerroin) ja hyödykkeen avis-
tahinnalla;
iii) jäljelle jääneet nettouttamatta olevat asemat kerrottuna 15 prosentilla
(termiiniriskikerroin) ja hyödykkeen avistahinnalla.
18. Laitoksen omia varoja koskeva kokonaisvaatimus hyödykeriskien osalta
lasketaan jokaisen hyödykkeen osalta 17 kohdan mukaisesti laskettujen
omia varoja koskevien vaatimusten summana.
b)Yksinkertaistettu menetelmä
19. Laitoksen omia varoja koskeva vaatimus lasketaan jokaisen hyödykkeen
osalta seuraavien erien summana:
i) 15 prosenttia kutakin hyödykettä koskevasta nettoasemasta, saamis- tai
velka-asemasta, kerrottuna hyödykkeen avistahinnalla; ja
ii) 3 prosenttia kutakin hyödykettä koskevasta bruttoasemasta, saamis- plus
velka-asema, kerrottuna hyödykkeen avistahinnalla.
20. Laitoksen omia varoja koskeva kokonaisvaatimus hyödykeriskien osalta
lasketaan jokaisen hyödykkeen osalta 19 kohdan mukaisesti laskettujen
omia varoja koskevien vaatimusten summana.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 36
▼M1
LIITE VIII
SISÄISET MALLIT
1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tässä liitteessä säädetyin edellytyksin
sallia, että laitokset laskevat asemariskin, valuuttakurssiriskin ja/tai hyödy-
keriskin edellyttämän omia varoja koskevan vaatimuksensa käyttäen omia
sisäisiä riskienhallintamallejaan liitteissä I, III ja VII esitettyjen menetel-
mien sijasta tai niihin yhdistettynä. Kussakin tapauksessa vaatimuksena on,
että toimivaltainen viranomainen on nimenomaisesti hyväksynyt mallienkäyttämisen vakavaraisuuden valvontaan.
2. Hyväksyntä annetaan ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen katsoo,
että laitoksen riskienhallintajärjestelmä on rakenteeltaan asianmukainen ja
sitä sovelletaan kattavasti ja että siinä on erityisesti seuraavat piirteet:
i) sisäinen riskienmittausmalli on kiinteästi liitetty laitoksen päivittäiseen
riskienhallintaan, ja sen perusteella riskeistä ilmoitetaan laitoksen
ylimmälle johdolle;
ii) laitoksella on kaupankäyntiyksiköistä riippumaton riskienvalvontayk-
sikkö, joka raportoi suoraan ylimmälle johdolle. Yksikön on
vastattava laitoksen riskienhallintajärjestelmän suunnittelusta ja toteu-
tuksesta. Se laatii ja analysoi päivittäin raportteja, jotka koskevat
riskienmittausmallin tuloksia ja kaupankäyntilimiitteihin liittyviä
aiheellisia toimenpiteitä;
iii) laitoksen johtokunta ja ylin johto osallistuvat aktiivisesti riskien
valvontaan, ja laitoksen johto käsittelee riskienvalvontayksikön tuot-
tamat päivittäiset raportit tasolla, jolla on riittävästi toimivaltaa
vähentää sekä yksittäisten kauppaa käyvien henkilöiden ottamia
asemia että laitoksen kokonaisriskiä;
iv) laitoksella on riittävästi ammattitaitoista henkilöstöä, joka pystyy
käyttämään kehittyneitä malleja kaupankäynnissä, riskienvalvonnassa,
tarkastuksessa ja kauppojen selvityksessä;
v) laitos on ottanut käyttöön menetelmät sen seuraamiseksi ja varmista-
miseksi, että riskienmittausjärjestelmän yleistä toimivuutta koskevia,
kirjattuja sisäisiä toiminta-ja valvontamenetelmiä noudatetaan;
vi) voidaan osoittaa, että laitoksen malleilla on hyväksyttävällä tarkkuu-
della pystytty mittaamaan riskit;
vii) laitos toteuttaa tihein välein systemaattisen rasituskoeohjelman, ja ylin
johto tarkastelee siitä saatuja tuloksia ja ottaa ne huomioon
päättäessään toimintatavoista ja limiiteistä;
viii) osana tavanomaista sisäistä tarkastustaan laitoksen on tehtävä riippu-
maton selvitys riskienmittausjärjestelmästä. Tässä selvityksessä on
käsiteltävä sekä kaupankäyntiä hoitavien yksiköiden että riippumat-
toman riskienvalvontayksikön toimintaa. Laitoksen on vähintään
kerran vuodessa laadittava selvitys yleisestä riskienhallintajärjes-
telmästään. Selvityksessä on käsiteltävä seuraavia asioita:
— riskienhallintajärjestelmän ja -menettelyn dokumentoinnin ja
riskienvalvontayksikön organisaation asianmukaisuus,
— markkinariskimittareiden sisällyttäminen päivittäiseen riskienhallin-
taan ja johdon tietojensaantijärjestelmän aukottomuus,
— laitoksessa noudatettu kaupankäyntiä ja kauppojen selvitystoi-
mintaa hoitavan henkilöstön soveltamien riskienhinnoittelumallien
ja arvostusmenetelmien hyväksymismenettely,
— riskienmittausmallin kattamien markkinariskien laajuus ja riskien-
mittaukseen tehtävien merkittävien muutosten tarkastaminen,
— asemia koskevien tietojen täsmällisyys ja täydellisyys, volatili-
teetti- ja korrelaatio-oletusten tarkkuus ja tarkoituksenmukaisuus
sekä arvostus- ja riskiherkkyyslaskelmien täsmällisyys,
— tapa, jolla laitoksessa varmistetaan sisäisissä malleissa käytettävien
tietolähteiden johdonmukaisuus, ajanmukaisuus ja luotettavuus
sekä niiden riippumattomuus,
ja
— tapa, jolla laitoksessa seurataan mallin ennustekyvyn arviointia,
jolla mitataan mallin tarkkuutta.
3. Laitoksen on valvottava käyttämänsä mallin tarkkuutta ja toimivuutta ennus-
tekyvyn arviointiohjelmalla. Ennustekyvyn arvioinnissa on verrattava
jokaisena pankkipäivänä laitoksen mallin avulla laskettuja kaupankäyntivar-
aston päivän loppuasemien yhden päivän todennäköisiä tappiolukuja
seuraavan pankkipäivän loppuun mennessä toteutuneeseen yhden päivän
muutokseen kaupankäyntisalkun arvossa. Toimivaltaisten viranomaisten on
tutkittava, kykeneekö laitos suorittamaan sekä kaupankäyntisalkun arvon
todellisen että oletetun muutoksen ennustekyvyn arvioinnin. Kaupankäynti-1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 37
▼M1
salkun arvon oletettujen muutosten ennustekyvyn arviointi perustuu kaupan-
käyntisalkun päivän loppuarvon ja varaston seuraavan päivän loppuarvon
vertailuun, olettaen, että asemat pysyvät muuttumattomina. Toimivaltaisten
viranomaisten on vaadittava laitoksilta, että ne toteuttavat asianmukaiset
toimenpiteet arviointinsa ennustekyvyn parantamiseksi, jos se havaitaan
puutteelliseksi.
4. Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä sen, että velkakirja- tai osakea-
semien erityisriskin kattamista koskevan omia varoja koskevan vaatimuksen
laskemiseksi käytetään laitoksen sisäistä mallia, jos malli tässä liitteessä
esitettyjen ehtojen mukaisesti lisäksi
— selittää kaupankäyntisalkun toteutuneen hintavaihtelun;
— osoittaa keskittymisen kaupankäyntisalkun koon ja koostumuksen
muutosten osalta;
— on vahva suhteessa epäsuotuisiin tapahtumiin;
— on osoitettu ennustekyvyn arvioinnilla oikeaksi sen arvioimiseksi, onko
erityisriski tarkasti katettu. Jos toimivaltaiset viranomaiset sallivat sen,
että ennustekyvyn arviointi suoritetaan huomattavien osasalkkujen
perusteella, ne on valittava johdonmukaisella tavalla.
5. Laitoksille, jotka käyttävät sisäisiä malleja, joita ei ole hyväksytty 4 kohdan
mukaisesti, asetetaan erillinen omia varoja koskeva vaatimus erityisriskin
varalta liitteen I mukaisesti laskettuna.
6. Laitoksen oman laskelman tulokset kerrotaan 10 kohdan ii alakohdan
mukaista tarkoitusta varten vähintään kertoimella 3.
7. Kertoimeen on lisättävä seuraavan taulukon mukaisesti lisäkerroin 0—1,
jonka määrä riippuu 250 viimeisimmän pankkipäivän poikkeamien
lukumäärästä, joka ilmenee laitoksen ennustuskyvyn arvioinnista. Toimival-
taisten viranomaisten on vaadittava, että laitokset laskevat poikkeamat
ennustuskyvyn arvioinnin perusteella johdonmukaisesti kaupankäyntisalkun
arvon joko todellisesta tai oletetusta muutoksesta. Poikkeama on kaupan-
käyntisalkun arvon yhden päivän muutos, joka ylittää yrityksen mallin
avulla lasketun vastaavan yhden päivän todennäköisen tappioluvun. Lisäker-
toimen määrittelemiseksi poikkeamien lukumäärä on arvioitava vähintään
neljännesvuosittain.
Poikkeamien lukumäärä Lisäkerroin
alle 5 0,00
5 0,40
6 0,50
7 0,65
8 0,75
9 0,85
10 tai enemmän 1,00
Toimivaltaiset viranomaiset voivat yksittäisissä tapauksissa ja poikkeuksel-
lisen tilanteen vuoksi päättää olla vaatimatta taulukon mukaisen
lisäkertoimen lisäämistä, jos laitos on osoittanut toimivaltaisille viranomai-
sille, että tällainen lisäys on aiheeton ja että malli on perusteiltaan
luotettava.
Jos useat poikkeamat osoittavat, että malli ei ole riittävän tarkka, toimival-
taisten viranomaisten on peruutettava lupa mallin käyttöön tai toteutettava
tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että mallia parannetaan viipymättä.
Jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat jatkuvasti valvoa lisäkertoimen
asianmukaisuutta, laitosten on ilmoitettava viipymättä ja joka tapauksessa
viiden työpäivän kuluessa toimivaltaisille viranomaisille poikkeamista, jotka
niiden päivittäinen ennustuskyvyn seurantaohjelma on osoittanut ja jotka
saattaisivat edellä olevan taulukon mukaisesti lisätä lisäkerrointa.
8. Jos toimivaltaiset viranomaiset 4 kohdan mukaisesti hyväksyvät laitoksen
mallin erityisriskiä koskevan omien varojen vaatimuksen laskemiseksi,
laitoksen on korotettava 6, 7 ja 10 kohdan mukaisesti laskettua omien
varojen vaatimusta lisäämällä summaan joko
i) todennäköisen tappioluvun erityisriskin osuus, joka on erotettava valvon-
taviranomaisen ohjeiden mukaisesti, tai laitoksen valinnan mukaan,
tai1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 38
▼M1
ii) erityisriskin sisältävien velkakirjojen tai osakeaseman osasalkun
todennäköiset tappioluvut.
Vaihtoehtoa ii käyttäviltä laitoksilta on vaadittava, että ne määrittelevät
osasalkkunsa rakenteen ennakolta eivätkä muuta sitä ilman toimivaltaisten
viranomaisten suostumusta.
9. Toimivaltaiset viranomaiset voivat päättää olla vaatimatta 8 kohdan
mukaista lisäystä, jos laitos osoittaa, että sen malli kansainvälisesti hyväk-
syttyjen standardien mukaisesti kattaa tarkasti myös sen velkakirjoja ja
osakkeita koskevien asemien maksujen laiminlyönnin mahdollisuutta
koskevan riskin.
10. Jokaisen laitoksen on täytettävä omia varoja koskeva vaatimus, joka on
seuraavasta kahdesta suurempi:
i) laitoksen edellisen päivän todennäköinen tappioluku laskettuna tässä liit-
teessä määritellyin parametrein, tai
ii) kultakin edeltävältä kuudeltakymmeneltä pankkipäivältä päivittäisten
todennäköisten tappiolukujen keskiarvo kerrottuna 6 kohdassa mainituin
kertoimin, jossa on otettu huomioon 7 kohdassa mainittu kerroin.
11. Tappiolukua koskevassa laskelmassa on noudatettava seuraavia vähimmäis-
vaatimuksia:
i) todennäköinen tappioluku lasketaan vähintään päivittäin;
ii) 99 prosentin yksisuuntainen luottamustaso;
iii) kymmentä päivää vastaava pitoaika;
iv) vähintään yhtä vuotta vastaava tarkastelujakso lukuun ottamatta
tapauksia, joissa lyhyempi tarkastelujakso on aiheellinen hintojen
merkittävän vaihtelun vuoksi;
v) tietojen päivittäminen kolmen kuukauden välein.
12. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että malli mittaa tarkasti
kaikki optioiden tai optioiden luonteisten asemien olennaiset hintariskit ja
että kaikki muut riskit, joita malli ei mittaa, on katettu riittävällä tavalla
omilla varoilla.
13. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava myös, että riskienmittausmalli
mittaa riittävän määrän riskitekijöitä, riippuen laitoksen toiminnan laajuu-
desta kyseessä olevilla markkinoilla. Vähintään on noudatettava seuraavia
määräyksiä:
i) korkoriskin mittaamisessa riskien mittausjärjestelmässä on käytettävä
riskitekijöitä, jotka vastaavat kaikkien niiden valuuttojen korkoja, joissa
laitoksella on koron muutoksille herkkiä, laitoksen taseeseen sisältyviä
tai taseen ulkopuolisia asemia. Laitoksen on mallinnettava korkokäyrät
käyttäen yleisesti hyväksyttyjä tapoja. Tärkeimpien valuuttojen ja mark-
kinoiden korkoriskiä esitettäessä korkokäyrä on jaettava vähintään
kuuteen maturiteettiluokkaan korkojen volatiliteettivaihteluiden selville
saamiseksi korkokäyrässä. Riskienmittausjärjestelmän on myös mitat-
tava eri korkokäyrien epätäydellisestä korrelaatiosta johtuva riski;
ii) valuuttakurssiriskin mittaamisessa riskienmittausjärjestelmässä on
käytettävä riskitekijöitä, jotka vastaavat kultaa ja niitä yksittäisiä valuut-
toja, joiden määräisiä laitoksen asemat ovat;
iii) osakekurssiriskin mittaamisessa riskienmittausjärjestelmässä on
käytettävä erillistä riskitekijää vähintään kaikkia niitä osakemarkkinoita
varten, joilla laitoksella on merkittäviä asemia;
iv) hyödykeriskin mittaamisessa riskienmittausjärjestelmässä on käytettävä
erillistä riskitekijää vähintään kutakin sellaista hyödykettä varten, jossa
laitoksella on merkittäviä asemia. Riskienmittausjärjestelmän on myös
mitattava samankaltaisten mutta epäidenttisten hyödykkeiden hintojen
muutosten epätäydellisestä korrelaatiosta johtuva riski, ja maturiteettier-
oista aiheutuvien termiinihintamuutosten riski. Siinä on myös otettava
huomioon markkinoiden piirteet, erityisesti toimituspäivät ja kaupan-
käyntiin osallistuvien mahdollisuus sulkea asemat pois.
14. Toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa laitoksille luvan käyttää empiirisiä
korrelaatioita riskiluokan sisällä ja riskiluokkien välillä, jos ne ovat vakuut-
tuneita, että laitoksen korrelaatioiden mittausjärjestelmä on asianmukainen
ja että sitä sovelletaan kattavasti.1993L0006 — FI — 11.02.2003 — 002.001 — 39