1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2081/92,
annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992,
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten
suojasta
(EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston asetus (EY) N:o 535/97, annettu 17 päivänä maaliskuuta 1997 L 83 3 25.3.1997
►M2Komission asetus (EY) N:o 1068/97, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1997 L 156 10 13.6.1997
►M3Komission asetus (EY) N:o 2796/2000, annettu 20 päivänä joulukuuta
2000 L 324 26 21.12.2000
Muutettu:
►A1Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja(*) C241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
(*) Tätä asiakirjaa ei ole julkaistu suomenkielisenä.
▼B
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2081/92,
annettu 14 päivänä heinäkuuta 1992,
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten
merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(
1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, ettämaataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tuotannolla, valmistuksella ja
jakelulla on tärkeä asema yhteisön taloudessa,
maataloustuotannon monipuolistumista olisi suosittava osana yhteisen
maatalouspolitiikan uudelleensuuntaamista, jotta markkinoilla saavutet-taisiin parempi kysynnän ja tarjonnan välinen tasapaino; tiettyjäominaisuuksia omaavien tuotteiden edistämisestä voisi olla huomattavaaetua maaseudulle, erityisesti epäsuotuisilla alueilla ja syrjäalueilla, silläse varmistaisi toisaalta paremmat tulot maanviljelijöille ja toisaalta sen,
että maatalousväestö pysyy näillä alueilla,
lisäksi viime vuosina on todettu, että kuluttajat ovat taipuvaisia pitämään
elintarvikkeiden laatua tärkeämpänä kuin määrää; tämä erityistuotteidenetsiminen luo muun muassa kasvavan kysynnän maataloustuotteille jaelintarvikkeille, joilla on tietty maantieteellinen alkuperä,
koska markkinoille saatettuja tuotteita on laaja valikoima ja tietoa niistä
annetaan hyvin paljon, kuluttajille on annettava selkeää ja tiivistä tietoatuotteen alkuperästä, jotta he voisivat paremmin tehdä valintoja
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkintöihin sovelletaan
yhteisön yleisiä sääntöjä ja erityisesti kuluttajallemyytäväksi tarkoitet-tujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta
1978 annettua neuvoston direktiiviä 79/112/ETY(
4); erityisluonteensa
vuoksi tietyltä maantieteelliseltä alueelta lähtöisin olevista maatalous-tuotteiden ja elintarvikkeiden osalta olisi annettava täydentäviäerityissäännöksiä,
halu suojata maataloustuotteita tai elintarvikkeita, joilla on tunnistettava
maantieteellinen alkuperä, on saanut tietyt jäsenvaltiot ottamaan
käyttöön ”'tarkastetut alkuperänimitykset”; tuottajat ovat olleet niihintyytyväisiä, sillä he ovat saanet paremmat tulot vastineeksi aidollepyrkimykselle parantaa laatua, samoin kuin kuluttajat, jotka ovat voineetostaa erityistuotteita, joiden tuotantomenetelmästä ja alkuperästä on
takeet,
tällä hetkellä kansalliset käytännöt eroavat alkuperänimitysten ja
maantieteellisten merkintöjen käyttöön ottamisessa; on tarpeen suunni-tella yhteisön lähestymistapa; yhteisön säännöt suojajärjestelmästä itseasiassa mahdollistavat maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimi-tysten kehityksen, sillä yhtenäisempi lähestymistapa varmistaa yhtäläiset
kilpailunedellytykset näillä merkinnöillä merkittyjen tuotteiden tuotta-
jien välillä ja johtaa siihen, että näiden tuotteiden luotettavuuskuluttajien näkökulmasta katsottuna paranee,1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:o C 30, 6.2.1991, s. 9,
EYVL N:o C 69, 18.3.1992, s. 15
(2) EYVL N:o C 326, 16.12.1991, s. 35
(3) EYVL N:o C 269, 14.10.1991, s. 62
(4) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä
91/72/ETY (EYVL N:o L 42, 15.2.1991, s. 27)
▼B
suunniteltuja sääntöjä olisi sovellettava, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta sellaisen jo säädetyn viinejä ja alkoholipitoisia juomia koskevanyhteisön lainsäädännön soveltamista, jossa vahvistetaan korkeampi
suojataso,
tämän asetuksen soveltamisala rajoitetaan tiettyihin maataloustuotteisiin
ja elintarvikkeisiin, joiden kohdalla tuotteen tai elintarvikkeen ominai-suuksien ja sen maantieteellisen alkuperän välillä on yhteys;soveltamisalaa voidaan kuitenkin tarvittaessa laajentaa koskemaan muita
tuotteita tai elintarvikkeita,
olemassa olevien käytäntöjen vuoksi on aiheellista määritellä kaksi eri
maantieteellisten viittausten tasoa, nimittäin suojatut maantieteellisetmerkinnät ja suojatut alkuperänimitykset,
maataloustuotteen tai elintarvikkeen, jossa on edellä tarkoitettu
merkintä, on vastattava tiettyjä eritelmässä lueteltuja edellytyksiä,
saadakseen suojan kaikissa jäsenvaltioissa maantieteelliset merkinnät ja
alkuperänimitykset on rekisteröitävä yhteisön tasolla; rekisteriin merkit-semisellä varmistetaan myös ammattihenkilöiden ja kuluttajientiedonsaanti,
rekisteröintimenettelyssä olisi henkilölle, jota asia henkilökohtaisesti ja
suoranaisesti koskee, annettava mahdollisuus valvoa oikeuksiaantekemällä jäsenvaltion välityksellä komissiolle väite,
olisi säädettävä menettelyistä, joiden avulla rekisteröinnin jälkeen
voitaisiin joko mukauttaa eritelmää erityisesti teknologian tuntemuksenkehityksen perusteella tai poistaa rekisteristä maataloustuotteen tai
elintarvikkeen maantieteellinen merkintä tai alkuperänimitys, jos tuote
tai elintarvike ei enää ole sen eritelmän mukainen, jonka perusteellamaantieteellinen merkintä tai alkuperänimitys on annettu,
olisi sallittava kauppa niiden kolmansien maiden kanssa, jotka voivat
antaa vastaavat takeet maantieteellisten merkintöjen tai alkuperänimi-
tysten antamisesta ja tarkastamisesta alueellaan, ja
olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja
komission tiivis yhteistyö sitä varten perustetussa sääntelykomiteassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Tässä asetuksessa säädetään perustamissopimuksen liitteessä II
tarkoitettujen elintarvikkeeksi tarkoitettujen maataloustuotteiden ja
tämän asetuksen liitteessä I tarkoitettujen elintarvikkeiden sekä tämänasetuksen liitteessä II tarkoitettujen maataloustuotteiden alkuperänimi-tysten ja maantieteellisten merkintöjen suojasta.
Tätä asetusta ei kuitenkaan sovelleta viinialan tuotteisiin tai alkoholi-
pitoisiin juomiin.
Liitteitä I ja II voidaan muuttaa 15 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
2. Tätä asetusta sovelletaan sen kuitenkaan rajoittamatta muiden
erityisten yhteisön säännösten soveltamista.
3. Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittami-
sessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983
annettua neuvoston direktiiviä 83/189/ETY(
1) ei sovelleta alkuperäni-
mityksiin ja maantieteellisiin merkintöihin, joita tämä asetus koskee.1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 3
(1) EYVL N:o L 109, 26.4.1983 s. 8. Direktiivi on viimeksi muutettu päätöksellä
90/230/ETY (EYVL N:o L 128, 18.5.1990, s. 15)▼M1
▼B
▼B
2 artikla
1. Yhteisön suoja maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden alkuperä-
nimityksille ja maantieteellisille merkinnöille saadaan tämän asetuksenmukaisesti.
2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) ”alkuperänimityksellä” alueen, määrätyn paikan tai erityistapauksissa
maan nimeä, jota käytetään nimeämään maataloustuotetta taielintarviketta,
— joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä
paikasta tai kyseisestä maasta
ja
— jonka laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksinomaisesti
maantieteellisen ympäristön, joka käsittää sen luonnon jainhimilliset tekijät, ansiota ja jonka tuotanto, jalostus ja käsittely
tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella;
b) ”maantieteellisellä merkinnällä” alueen, määrätyn paikan tai erityis-
tapauksissa maan nimeä, jota käytetään nimeämään maataloustuotettatai elintarviketta,
— joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä
paikasta tai kyseisestä maasta
ja
— jolla on määrätty laatu, maine tai muita ominaisuuksia, jotka
liittyvät tähän maantieteelliseen alkuperään ja jonka tuotanto ja/tai jalostus ja/tai käsittely tapahtuu tietyllä maantieteelliselläalueella.
3. Tiettyjä perinteisiä maantieteellisiä tai muita kuin maantieteellisiä
nimityksiä, joilla maataloustuote tai elintarvike, joka on alueen tai
erityisen paikan alkuperätuote, on nimetty ja jotka täyttävät 2 kohdan a
alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut edellytykset, on myöspidettävä alkuperänimityksinä.
4. Poiketen siitä, mitä 2 artiklan a kohdassa säädetään, tiettyjä
maantieteellisiä nimityksiä pidetään alkuperänimityksinä, jos kyseistentuotteiden raaka-aineet ovat peräisin maantieteelliseltä alueelta, joka onlaajempi kuin alue, jolla ne jalostetaan tai joka eroaa alueesta, jolla ne
jalostetaan, jos:
— raaka-aineiden tuotanto-alue on rajattu,
ja
— raaka-aineiden tuotantoa varten on olemassa erityiset edellytykset,
ja
— edellä tarkoitettujen edellytysten noudattamisen varmistamiseksi on
olemassa valvontajärjestelmä.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettuina raaka-aineina pidetään ainoastaan
eläviä eläimiä, lihaa ja maitoa. Muiden raaka-aineiden käyttö voidaan
sallia 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
6. Jotta 4 artiklassa säädettyä poikkeusta voidaan soveltaa, kyseiset
nimitykset on voitava tunnistaa tai on jo tunnistettu alkuperänimityk-siksi, joilla on asianomaisen jäsenvaltion kansallinen suoja tai, jossellaista järjestelmää ei ole, jolla on perustellusti perinteinen luonne sekäjoka on poikkeuksellisen maineikas ja tunnettu.
7. Jotta 4 artiklassa säädettyä poikkeusta voidaan soveltaa, rekisterö-
intihakemukset on jätettävä kahden vuoden kuluessa siitä päivästä, kuntämä asetus tulee voimaan. Itävallan, Ruotsin ja Suomen osalta edellä
tarkoitettu määräaika lasketaan kyseisten valtioiden liittymispäivästä.
3 artikla
1. Nimityksiä, joista on tullut yleisnimiä, ei voi rekisteröidä.Tässä asetuksessa ’nimityksellä, josta on tullut yleisnimi’ tarkoitetaan
maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimeä, josta on tullut maatalous-tuotteen tai elintarvikkeen yleinen nimi, vaikka se viittaakin paikkaan tai1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 4
▼B
alueeseen, jossa tämä maataloustuote tai elintarvike on alun perin
tuotettu tai jossa sitä on pidetty kaupan.
Sen määrittämiseksi, onko nimestä tullut yleisnimi, on otettava
huomioon kaikki tekijät, ja erityisesti:
— tilanne jäsenvaltiossa, josta nimi on peräisin ja alueilla, joilla tuotetta
käytetään;
— tilanne muissa jäsenvaltioissa;— asiaa koskeva kansallinen lainsäädäntö tai yhteisön lainsäädäntö.
Jos rekisteröintihakemus hylätään 6 ja 7 artiklassa määriteltyä
menettelyä noudattaen sen vuoksi, että nimestä on tullut yleisnimi,
komissio julkaisee tätä koskevan päätöksen Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä .
2. Nimeä ei saa rekisteröidä alkuperänimitykseksi tai maantieteelli-
seksi merkinnäksi, jos se on ristiriidassa kasvilajikkeen tai eläinlajin
nimen kanssa ja on sen vuoksi omiaan johtamaan yleisön harhaan
tuotteen oikean alkuperän osalta.
3. Ennen tämän asetuksen voimaantuloa neuvosto laatii ja julkaisee
määräenemmistöllä komission ehdotuksesta Euroopan yhteisöjen viral-
lisessa lehdessä ohjeellisen esimerkkiluettelon sellaisista
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden nimistä, jotka kuuluvat tämän
asetuksen soveltamisalaan ja joita pidetään 1 kohdan mukaisina
yleisniminä ja joita ei sen vuoksi voida rekisteröidä tämän asetuksenperusteella.
4 artikla
1. Jotta suojattua alkuperänimitystä (SAN) tai suojattua maantieteel-
listä merkintää (SMM) voidaan käyttää, maataloustuotteen taielintarvikkeen on oltava eritelmän mukainen.
2. Eritelmässä on oltava vähintään:
a) maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, mukaan lukien alkuperä-
nimitys tai maantieteellinen merkintä;
b) maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus, mukaan lukien tarvit-
taessa raaka-aineet ja tuotteen tai elintarvikkeen tärkeimmätfysikaaliset, kemialliset, mikrobiologiset ja/tai aistivaraiset ominai-suudet;
c) maantieteellisen alueen rajaaminen ja tarvittaessa tiedot, joilla
osoitetaan 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen edellytysten noudatta-minen;
d) todisteet tapauksittain siitä, että maataloustuote tai elintarvike on
peräisin joko 2 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetultamaantieteelliseltä alueelta;
e) kuvaus menetelmästä, jolla maataloustuote tai elintarvike on saatu
aikaan, ja tarvittaessa aidoista ja muuttumattomista paikallisista
menetelmistä;
f) tiedot, joista tapauksittain selviää yhteys 2 artiklan 2 kohdan a tai b
alakohdassa tarkoitettuun maantieteelliseen ympäristöön tai maantie-
teelliseen alkuperään;
g) jäljempänä 10 artiklassa säädettyjä tarkastuksen rakenteita koskevat
viittaukset;
h) merkintöjä koskevat erityistiedot tapauksittain joko SAN- tai SMM-
maininnan osalta tai vastaavat perinteiset kansalliset maininnat;
i) yhteisön säännöksissä ja/tai kansallisissa säännöksissä mahdollisesti
asetetut vaatimukset.
5 artikla
1. Ainoastaan ryhmittymällä tai 15 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen vahvistetuin tietyin edellytyksin luonnollisella henkilöllä taioikeushenkilöllä on oikeus hakea rekisteröintiä.1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 5
▼B
Tässä artiklassa ’ryhmittymällä’ tarkoitetaan saman maataloustuotteen
tai elintarvikkeen tuottajista ja/tai jalostajista koostuvaa järjestöä senoikeudellisesta muodosta tai kokoonpanosta riippumatta. Muut
osapuolet, joita asia koskee, voivat olla osallisena ryhmittymässä.
2. Ryhmittymä, luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi hakea
rekisteröintiä ainostaan maataloustuotteille tai elintarvikkeille, joita setuottaa tai saa 2 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdan mukaisesti.
3. Rekisteröintihakemuksessa on oltava 4 artiklassa tarkoitettu
eritelmä.
4. Hakemus on lähetettävä sille jäsenvaltiolle, jossa maantieteellinen
alue sijaitsee.
5. Jäsenvaltion on tarkastettava, että hakemus on perusteltu ja
toimitettava hakemus, 4 artiklassa tarkoitettu eritelmä ja muut
päätöksensä perusteena olevat asiakirjat komissiolle, jos se arvioi, ettähakemus täyttää tämän asetuksen vaatimukset.
Jäsenvaltio voi myöntää näin kuvatulla tavalla toimitetulle nimitykselle
vain väliaikaisesti tässä asetuksessa tarkoitetun kaltaisen kansallisensuojan sekä tarvittaessa sopeutumiskauden kyseisen nimityksen toimit-tamispäivästä alkaen; ne voidaan myös myöntää väliaikaisesti samoillaedellytyksillä haettaessa muutosta tuotetta koskevaan eritelmään.
Väliaikainen kansallinen suoja lakkaa sinä päivänä, jolloin päätös
rekisteröinnistä tehdään tämän asetuksen mukaisesti. Tätä päätöstätehtäessä voidaan vahvistaa enintään 5 vuoden pituinen sopeutumiskausiedellyttäen, että kyseiset yritykset ovat laillisesti pitäneet kyseisiätuotteita kaupan käyttämällä jatkuvasti kyseisiä myyntinimityksiä
vähintään 5 vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
julkaisemispäivää.
Edellä mainitun kansallisen suojan seuraukset tapauksessa, jolloin
nimitystä ei ole rekisteröity tämän asetuksen mukaisesti, ovat yksinjäsenvaltion vastuulla.
Toimenpiteillä, jotka jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toisen alakohdan
mukaisesti, on vaikutusta vain kansallisella tasolla eivätkä ne saavaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan.
Jos hakemus koskee nimitystä, joka koskee myös toisessa jäsenvaltiossa
sijaitsevaa maantieteellistä aluetta, kyseistä jäsenvaltiota on kuultavaennen minkäänlaisen päätöksen tekemistä.
6. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän artiklan noudatta-
misen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.
6 artikla
1. Komissio tarkastaa kuuden kuukauden kuluessa virallisella tutki-
muksella, onko rekisteröintihakemuksessa kaikki 4 artiklassa säädetyttiedot.
Komissio ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle päätelmistään.
2. Jos komissio päättää 1 kohdan säännökset huomioon ottaen, että
nimitys täyttää suojaamiselle asetettavat edellytykset, se julkaiseeEuroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä hakijan nimen ja osoitteen,
tuotteen nimen, hakemuksen pääkohdat, viittaukset tuotteen käsittelyä,tuotantoa tai valmistusta koskeviin kansallisiin säännöksiin ja tarvit-
taessa päätelmiensä perusteet.
3. Jos komissiolle ei ilmoiteta yhtään väitettä 7 artiklan mukaisesti,
nimitys kirjataan komission pitämään ”Suojattujen alkuperänimitysten jasuojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteri” -nimiseen rekis-teriin, jossa on oltava kyseisten ryhmien ja valvontaelinten nimet.
4. Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä :
— rekisteriin kirjatut nimitykset;
— rekisteriin 9 ja 11 artiklan mukaisesti tehdyt muutokset.1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 6
▼M1
▼B
▼B
5. Jos komissio 1 kohdassa säädetyn tutkimuksen perusteella tulee
siihen johtopäätökseen, ettei nimitys täytä suojan saamiselle asetettujaedellytyksiä, se päättää 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
olla toteuttamatta tämän artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisemista.
Ennen 2 ja 4 artiklassa säädettyä julkaisemista ja 3 artiklassa säädettyä
rekisteröintiä, komissio voi pyytää lausuntoa 15 artiklassa tarkoitetulta
komitealta.
7 artikla
1. Kuuden kuukauden kuluessa 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta
julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä jäsenvaltio
voi tehdä väitteen rekisteröintiä vastaan.
2. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on huolehdittava
siitä, että henkilöt, jotka voivat osoittaa, että heillä on asiassa laillinen
taloudellinen etu valvottavanaan, saavat tutustua hakemukseen. Lisäksijäsenvaltioissa vallitsevan tilanteen mukaisesti jäsenvaltiot voivatjärjestää saman mahdollisuuden muille osapuolille, joilla on asiassalaillinen etu valvottavanaan.
3. Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jota asia laillisesti koskee,
voi tehdä väitteen ehdotettua rekisteröintiä vastaan lähettämälläasianmukaisesti perustellun ilmoituksen sen jäsenvaltion toimivaltaiselleviranomaiselle, jossa hän asuu tai johon hän on sijoittautunut.
Toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet
ottaakseen säädetyssä määräajassa huomioon tällaiset huomautukset taitällaisen väitteen.
4. Väite voidaan hyväksyä ainoastaan, jos siinä:
— osoitetaan, ettei 2 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä ole noudatettu;
— osoitetaan, että ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi kokonaan
tai osittain samankaltaisen nimityksen tai tavaramerkin olemassaolon
tai vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassatarkoitettua julkaisupäivää markkinoilla laillisesti olleiden tuotteidenolemassaolon.
— täsmennetään ominaisuudet, joista voidaan päätellä, että nimi, jonka
rekisteröintiä on haettu, on luonteeltaan yleisnimi.
5. Jos väite voidaan 4 kohdan mukaisesti hyväksyä, komissio pyytää
jäsenvaltioita, joita asia koskee, sopimaan asiasta keskenään kolmenkuukauden kuluessa sisäisten menettelyjensä mukaisesti. Jos:
a) sopimukseen päästään, asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava
komissiolle kaikki tekijät, jotka mahdollistivat sopimukseenpääsemisen, sekä hakijan ja väitteen tekijän lausunnot. Jos 5 artiklanmukaisesti saadut tiedot eivät ole muuttuneet, komissio toimii 6artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jos muutoksia on tehty, komissio
aloittaa uudelleen 7 artiklassa säädetyn menettelyn;
b) sopimukseen ei päästä, komissio tekee päätöksen 15 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen ottaen huomioon perinteiset jatarkasti noudatetut käytännöt ja sekaannusten todennäköisyyden. Joskomissio päättää hyväksyä rekisteröinnin, se julkaisee 6 artiklan 4kohdan mukaiset tiedot.
8 artikla
Mainintoja ”SAN”, ”SMM” tai vastaavia perinteisiä kansallisia
merkintöjä saadaan käyttää ainoastaan tämän asetuksen mukaisissa
maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa.
9 artikla
Kyseinen jäsenvaltio voi pyytää eritelmän muuttamista, erityisesti
tieteellisen tai teknisen tiedon kehityksen huomioon ottamiseksi taimaantieteellisen alueen uudelleen rajaamiseksi.
Edellä 6 artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava soveltuvin osin.1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 7
▼M1
▼B
▼B
Komissio voi kuitenkin 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
päättää olla noudattamatta 6 artiklassa säädettyä menettelyä, joskyseessä on pieni muutos.
10 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että viimeistään kuuden
kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta on luotu tarkas-tuksen rakenteet, joiden tehtävänä on varmistaa, että maataloustuotteetja elintarvikkeet, joilla on suojattu nimitys, vastaavat eritelmissätarkoitettuja vaatimuksia. Itävallan, Ruotsin ja Suomen osalta edellä
tarkoitettu määräaika lasketaan kyseisten valtioiden liittymispäivästä.
2. Valvonta voi rakenteeltaan koostua yhdestä tai useammasta
nimetystä valvontaviranomaisesta ja/tai jäsenvaltion tähän tarkoitukseenhyväksymästä yksityisestä laitoksesta. Jäsenvaltioiden on toimitettava
komissiolle luettelot viranomaisista ja/tai hyväksytyistä laitoksista sekä
niiden toimivallasta. Komissio julkaisee nämä tiedot Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
3. Nimettyjen valvontaviranomaisten ja/tai yksityisten laitosten on
annettava riittävät takeet puolueettomuudesta ja riippumattomuudestakaikkiin niiden valvonnan alaisiin tuottajiin ja jalostajiin nähden ja niilläon oltava vakituisesti käytettävissä olevat asiantuntijat ja voimavarat,jotka ovat tarpeen suojatun nimityksen omaavien maataloustuotteiden ja
elintarvikkeiden tarkastamiseksi.
Jos tarkastuksen rakenteissa turvaudutaan joidenkin valvonnan osalta
ulkopuoliseen laitokseen, tämän laitoksen on annettava samat takeet.
Tällöin kuitenkin nimetyt valvontaviranomaiset ja/tai hyväksytyt
yksityiset laitokset ovat edelleen jäsenvaltiolle vastuussa kaikistatarkastuksista.
Tullakseen jäsenvaltioiden hyväksymäksi tässä asetuksessa tarkoitetulla
tavalla laitosten on 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen täytettävä 26päivänä kesäkuuta 1989 vahvistetussa standardissa EN 45011määritellytedellytykset.
4. Jos jäsenvaltion nimetty valvontaviranomainen ja/tai yksityinen
laitos toteaa, että maataloustuote tai elintarvike, jolla siinä jäsenvaltiossaon suojattu alkuperänimitys, ei täytä eritelmän vaatimuksia, sen ontoteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tätäasetusta noudatetaan. Sen on ilmoitettava jäsenvaltiolle valvontaa
suoritettaessa toteutetut toimenpiteet. Kaikista päätöksistä on ilmoitet-
tava osapuolille, joita asia koskee.
5. Jäsenvaltion on peruutettava hyväksymisensä valvontalaitokselta,
jos 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä ei enää täytetä. Sen on
ilmoitettava tästä komissiolle, joka julkaisee Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä korjatun luettelon hyväksytyistä laitoksista.
6. Jäsenvaltion on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmista-
miseksi, että tuottaja, joka noudattaa tätä asetusta, pääseevalvontajärjestelmään.
7. Tämän asetuksen perusteella edellytetyn valvonnan kustannuksista
vastaavat suojattua nimitystä käyttävät tuottajat.
11 artikla
1. Jäsenvaltio voi huomauttaa, että suojatun nimityksen omaavan
maataloustuotteen tai elintarvikkeen eritelmässä olevaa edellytystä ei oletäytetty.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltion on tehtävä huomautuk-
sensa asianomaiselle jäsenvaltiolle. Jäsenvaltion, jolle huomautus ontehty, on tutkittava valitus ja ilmoitettava toiselle jäsenvaltiollepäätelmänsä ja toteuttamansa toimenpiteet.
3. Jos sääntöjenvastaisuudet ovat toistuvia eivätkä asianomaiset
jäsenvaltiot pääse asiasta sopimukseen, asianmukaisesti perusteltuvalituskirje on lähetettävä komissiolle.1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 8
▼B
4. Komissio tutkii valituksen ja kuulee asianomaisia jäsenvaltioita.
Tarvittaessa komissio toteuttaa aiheelliset toimenpiteet kuultuaan 15artiklassa tarkoitettua komiteaa. Niihin voi sisältyä rekisteröinnin
peruuttaminen.
12 artikla
1. Tätä asetusta sovelletaan kolmannesta maasta lähtöisin olevaan
maataloustuotteeseen tai elintarvikkeeseen, jos:
— kolmas maa voi antaa samat takeet kuin 4 artiklassa tai siinä
tarkoitettuja takeita vastaavat takeet;
— kyseisessä kolmannessa maassa on 10 artiklassa säädettyjä valvon-
tajärjestelmää vastaava järjestelmä;
— kyseinen kolmas maa on valmis antamaan yhteisön suojaa vastaavan
suojan vastaaville yhteisöstä lähtöisin oleville maataloustuotteille tai
elintarvikkeille,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansainvälisten sopimusten noudatta-
mista.
2. Jos kolmannen maan suojattu nimitys on sama kuin yhteisön
suojattu nimitys, rekisteröinti on hyväksyttävä ottaen asianmukaisesti
huomioon paikalliset ja perinteiset käytännöt sekä sekaannusten
todennäköisyys.
Edellä tarkoitettujen nimien käyttö on sallittua ainostaan, jos tuotteen
alkuperämaa on selvästi ja näkyvästi merkitty etikettiin.
13 artikla
1. Rekisteröidyt nimitykset on suojattu:
a) suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimityksen kaupalliselta käytöltä
tuotteissa, joita rekisteröinti ei koske, siinä määrin kuin tuotteet ovatverrattavissa tällä nimityksellä rekisteröityihin tuotteisiin tai siinä
määrin kuin nimityksen käytöllä voi hyötyä suojatun nimityksen
maineesta;
b) väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea
alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on käännetty tai siihen
on liitetty ilmaisu kuten ”laatu”, ”tyyppi”, ”menetelmä”, ”tuotettukuten”, ”jäljitelmä” tai muu samankaltainen ilmaisu;
c) muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen
lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen laatuun tai olennaisiin ominai-
suuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin taituotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla,joka on omiaan antamaan väärän kuvan tuotteen alkuperästä.
d) muilta käytännöiltä, jotka saattaisivat johtaa yleisöä harhaan tuotteen
todellisen alkuperän suhteen.
Jos rekisteröityyn nimitykseen sisältyy siihen kuuluvana maataloustuot-
teen tai elintarvikkeen nimi, jota pidetään yleisnimenä, tämänyleisnimen käytön vastaavissa tuotteissa tai elintarvikkeissa ei katsotaolevan ristiriidassa 1 kohdan a ja b alakohdan kanssa.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetään,
jäsenvaltiot voivat kuitenkin pitää voimassa kansalliset toimenpiteet,joilla hyväksytään 17 artiklan mukaisesti rekisteröityjen nimitystenkäyttäminen, enintään viiden vuoden ajan rekisteröinnin julkaisemis-päivästä, jos:
— tuotetta on pidetty laillisesti kaupan kyseistä nimitystä käyttäen
ainakin viiden vuoden ajan ennen tämän asetuksen julkaise-mispäivää,
— yritykset ovat pitäneet kyseistä tuotetta laillisesti kaupan käyttäen
nimitystä jatkuvalla tavalla ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoi-
tettuna aikana,
— merkinnöistä käy selvästi ilmi tuotteen todellinen alkuperä.1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 9
▼M1
▼M1
Tämä poikkeus ei kuitenkaan saa johtaa tuotteiden pitämiseen vapaasti
kaupan sellaisen jäsenvaltion alueella, jossa edellä tarkoitetut nimitykseton kielletty.
3. Suojatuista nimityksistä ei saa tulla yleisnimiä.
4. Nimityksiin, joiden rekisteröintiä haetaan 5 artiklan mukaisesti,
voidaan 7 artiklan 5 kohdan b alakohtaa noudattaen soveltaa enintäänviiden vuoden siirtymäkautta ainoastaan, jos rekisteröintiä vastaan tehtyvalitus on hyväksytty sillä perusteella, että ehdotetun nimen rekisteröintivaarantaisi kokonaan tai osittain samankaltaisen nimityksen olemas-
saolon tai vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua julkaisupäivää markkinoilla laillisesti olleiden tuotteidenolemassaolon.
Siirtymäkautta voidaan soveltaa ainoastaan, jos yritykset ovat pitäneet
kyseistä tuotetta laillisesti kaupan käyttäen nimitystä jatkuvalla tavallavähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuajulkaisupäivää.
14 artikla
1. Jos alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on rekisteröity
tämän asetuksen mukaisesti, jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta
edustavan ja samaa tuotetyyppiä koskevan tavaramerkin rekisteröinti-
hakemus on hylättävä, jos tavaramerkin rekisteröintihakemus on jätetty6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun julkaisupäivän jälkeen.
Tavaramerkit, jotka on rekisteröity vastoin ensimmäistä alakohtaa, on
julistettava mitättömiksi.
Tätä kohtaa sovelletaan myös silloin, kun tavaramerkin rekisteröintiha-
kemus on jätetty ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuarekisteröintihakemuksen julkaisupäivää, jos julkaiseminen on tapahtunut
ennen kuin tavaramerkki on rekisteröity.
2. Sillä edellytyksellä, että yhteisön oikeutta noudatetaan, 13
artiklassa tarkoitettua tapausta edustavan tavaramerkin, joka onrekisteröity hyvässä uskossa ennen alkuperänimityksen tai maantieteel-lisen merkinnän rekisteröintihakemuksen jättämistä, käyttöä saa jatkaaalkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän rekisteröinnistä
huolimatta, jos jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämi-
sestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/104/ETY(
1) 3 artiklan 1 kohdan c ja g alakohdassa ja 12 artiklan 2 kohdan b
alakohdassa vastaavasti säädettyjä tavaramerkin mitättömyysperusteitatai menettämisperusteita ei ole.
3. Alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää ei saa rekis-
teröidä, jos tavaramerkin maineen ja kuuluisuuden sekä sen ajan
pituuden, jonka sitä on käytetty, perusteella rekisteröinti saattaisi johtaa
kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa.
15 artikla
Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista
ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpi-
teistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonkapuheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausuntoannetaan perustamissopimuksen 148 ar-tiklan 2 kohdassa niidenpäätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee
komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edusta-
jien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla.Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 10
(1) EYVL N:o L 40, 11.2.1989, s. 1. Direktiivi on muutettu päätöksellä 92/10/
ETY (EYVL N:o L 6, 11.1.1992, s. 35)▼B
▼M1
▼B
▼B
Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean
lausunnon mukaiset.
Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai
lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle
ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asianmääräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä,
kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksenehdotetuista toimenpiteistä.
16 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta annetaan 15
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
17 artikla
1. Kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaan tulosta
jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle nimet, joilla on oikeudel-
linen suoja, tai jäsenvaltioissa, joissa suojajärjestelmää ei ole, käytössä
vakiintuneet nimitykset, jotka ne haluavat rekisteröidä tämän asetuksenmukaisesti. Itävallan, Ruotsin ja Suomen osalta edellä tarkoitettumääräaika lasketaan kyseisten valtioiden liittymispäivästä.
2. Komissio rekisteröi 1 kohdassa tarkoitetut 2 ja 4 artiklan mukaiset
nimitykset 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Edellä olevaa7 artiklaa ei sovelleta. Yleisnimiä ei kuitenkaan rekisteröidä.
3. Jäsenvaltiot voivat säilyttää kansallisen suojan 1 artiklan mukai-
sesti ilmoitetuille nimityksille, kunnes päätös niiden rekisteröinnistä on
tehty.
18 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 12 kuukauden kuluttua siitä, kun se on
julkaistuEuroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan
sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 11
▼B
LIITE I
Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut elintarvikkeet
— Oluet
— Luonnon mineraalivedet ja lähdevedet— Kasviuutteista valmistetut juomat— Leipomo-, konditoria-, makeis- ja keksituotteet— Luonnon kumit ja kumihartsit1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 12
▼B
LIITE II
Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maataloustuotteet
— Heinä
— Eteeriset öljyt
— korkki
— kokenilli (jalostamaton eläinperäinen tuote).
— kukat ja koristekasvit1992R2081 — FI — 21.12.2000 — 002.001 — 13
▼M2
▼M3