1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 21 päivänä joulukuuta 1988,
pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden tiettyihin osiin ja ominaisuuksiin liittyvän
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
(89/173/ETY)
(EYVL L 67, 10.3.1989, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/54/EY, annettu 23
päivänä syyskuuta 1997 L 277 24 10.10.1997
Muutettu:
►A1 Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirja C 241 21 29.8.1994
(mukautettu neuvoston päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY) L 1 1 1.1.1995
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 21 päivänä joulukuuta 1988,
pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden tiettyihin
osiin ja ominaisuuksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön
lähentämisestä
(89/173/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 100 a artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettätoimenpiteet sisämarkkinoiden asteittaiseksi toteuttamiseksi on toteutet-
tava 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat koostuvat
alueesta, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden,
palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan,
tekniset vaatimukset, jotka traktoreiden on kansallisen lainsäädännön
mukaisesti täytettävä, koskevat muun muassa niiden mittoja ja massoja,nopeuden säätimiä, vetävien osien, ulkonemien ja pyörien suojausta,
hinattavien ajoneuvojen jarrujen hallintaa, tuulilaseja ja muita laseja,
traktorin ja hinattavan ajoneuvon välistä mekaanista kytkentää sekätraktorin runkoon tulevien pakollisten kilpien ja merkkien kiinnity-spaikkaa ja -menetelmää,
nämä vaatimukset ovat erilaisia jäsenvaltioissa; sen vuoksi on tarpeen,
että kaikki jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko voimassa olevien
määräystensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti, jotta ETY-tyyppi-
hyväksyntämenettelyä, josta säädetään pyörillä varustettujen maatalous-ja metsätraktoreiden tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioidenlainsäädännön lähentämisestä 4 päivänä maaliskuuta 1974 annetussaneuvoston direktiivissä 74/150/ETY (
4), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 82/890/ETY (5), voitaisiin soveltaa kaikkiin
traktorityyppeihin, ja
erityisesti turvalasiin — tuulilaseihin ja muihin laseihin — liittyvien
teknisten vaatimusten osalta on tarkoituksenmukaista noudattaa eräinmuutoksin niitä vaatimuksia, jotka Yhdistyneiden Kansakuntien Euroo-pan talouskomissio vahvistaa säännössään N:o 43 (”Turvalasin ja
lasimateriaalien hyväksyntää koskevia yhdenmukaisia säännöksiä”),
joka on liitetty 20 päivänä maaliskuuta 1958 tehtyyn moottoriajoneu-vojen varusteiden ja osien hyväksymisehtojen yhdenmukaistamista jahyväksymisen vastavuoroista tunnustamista koskevaan sopimukseen (
6),
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1 ’Maatalous- ja metsätraktorilla’ tarkoitetaan pyörillä tai telaket-
juilla varustettua moottoriajoneuvoa, jossa on vähintään kaksi akselia,
jonka tärkein ominaisuus on sen vetävä voima ja joka on suunniteltu1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:o C 218, 17.8.1987, s. 1
(2) EYVL N:o C 281, 19.10.1987, s. 180 ja
EYVL N:o C 326, 19.12.1988
(3) EYVL N:o C 319, 30.11.1987, s. 25
(4) EYVL N:o L 84, 28.3.1974, s. 10
(5) EYVL N:o L 378, 31.12.1982, s. 45
(6)AsiakirjatE/ECE/234/C144/C147/C147/C147/C145/C147/C147/C147/C146/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150REV 1/AADD 42/REV 1
E/ECE/TRANS/505
▼B
erityisesti työntämään kuljettamaan tai käyttämään tiettyjä työvälineitä,
koneita tai -perävaunuja, jotka on tarkoitettu käytettäviksi maatalou-dessa tai metsänhoidossa. Se voidaan varustaa kuljettamaan kuormaa ja
matkustajia.
2 Tätä direktiiviä sovelletaan vain 1 kohdassa määriteltyihin
ilmarenkailla varustettuihin traktoreihin, joissa on kaksi akselia ja jotkaon suunniteltu niin, että niiden suurin nopeus on 6— ►
M140 km/
h◄.
2 artikla
1 Jäsenvaltio ei saa evätä traktorilta ETY-tyyppihyväksyntää, kansal-
lista tyyppihyväksyntää tai rekisteröintiä taikka kieltää traktorin
myyntiä, käyttöönottoa tai käyttöä syistä, jotka liittyvät:
— mittoihin ja hinattaviin massoihin,
— nopeuden säätimiin ja vetävien osien, ulkonemien ja pyörien
suojaukseen,
— tuulilaseihin ja muihin laseihin,— traktorin ja hinattavan ajoneuvon välisiin mekaanisiin kytkentöihin,
mukaan lukien kytkentäkohdan pystykuormitus,
— traktorin runkoon tulevien pakollisten kilpien ja merkintöjen
kiinnityspaikkaan ja -menetelmään,
— hinattavien ajoneuvojen jarrujen hallintaan,
jos nämä osat ja ominaisuudet täyttävät asiaa koskevissa liitteissä
esitetyt vaatimukset, ja jos tuulilasissa ja muissa laseissa tai mekaani-
sissa kytkennöissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.
2 Traktorin käyttöön liittyvistä 1 kohdan säännöksistä poiketen
jäsenvaltiot voivat hinattavaan massaan (hinattaviin massoihin) liitty-vistä syistä edelleen soveltaa erityisesti niiden alueen luontoon ja
pinnanmuodostukseen liittyvien erityisvaatimusten johdosta annettuja
kansallisia määräyksiään liitteessä I olevassa 2.2 kohdassa lueteltujenhinattavien massojen rajoissa, edellyttäen, että tähän ei liity traktoriintehtäviä muutoksia tai täydentävää kansallista tyyppihyväksyntää.
3 artikla
1 Jäsenvaltion on annettava osan ETY-tyyppihyväksyntä kaiken
tyyppisille tuulilaseille, muille laseille tai mekaanisille kytkennöille,jotka vastaavat rakenteeltaan ja testien osalta liitteissä III ja IVvahvistettuja vaatimuksia.
2 Osan ETY-tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on toteutet-
tava tarvittavat toimenpiteet sen tarkastamiseksi, että tuotantomallit ovathyväksytyn tyypin mukaisia, sikäli kuin se on tarpeen ja tarvittaessayhteistyössä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaistenkanssa. Tämä tarkastus suoritetaan pistokokein.
4 artikla
Jäsenvaltioiden on kaikkien 3 artiklan mukaisesti hyväksymiensä
tuulilasityyppien tai muiden lasityyppien tai mekaanisten kytkentätyyp-
pien osalta annettava traktorin, tuulilasin tai mekaanisen kytkennän
valmistajalle tai tämän edustajalle liitteessä III tai IV esitetyn mallinmukainen osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet estääkseen
sellaisten merkkien käytön, jotka voivat aiheuttaa sekaannusta 3 artiklan
mukaisesti osan ETY-tyyppihyväksynnän saaneiden laitetyyppien ja
muun tyyppisten laitteiden välillä.
5 artikla
1 Jäsenvaltio ei saa kieltää tuulilasien ja muiden lasien tai
mekaanisten kytkentöjen markkinoille saattamista niiden rakenteeseen
liittyvistä syistä, jos niissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.
2 Jäsenvaltio voi kuitenkin kieltää osan ETY-tyyppihyväksyntämer-
kinnällä varustettujen tuulilasien tai mekaanisten kytkentöjen1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 3
▼B
markkinoille saattamisen, jos nämä eivät ole hyväksytyn tyypin
mukaisia.
Kyseisen valtion on viipymättä ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja
komissiolle toteutetuista toimenpiteistä ja perusteltava päätöksensä.
6 artikla
Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa
lähetettävä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille
jäljennös liitteessä III tai IV esimerkein kuvatuista tuulilasityyppien taimekaanisten kytkentöjen tyyppien, joko annetuista tai evätyistä, osantyyppihyväksyntätodistuksista.
7 artikla
1 Jos osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen antanut jäsenvaltio
havaitsee, että useat tuulilasit tai mekaaniset kytkennät, joissa on samaosan ETY-tyyppihyväksyntämerkki, eivät ole sen hyväksymän tyypin
mukaisia, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaisia. Kyseisenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava muiden jäsenval-tioiden vastaaville viranomaisille toteutetuista toimenpiteistä, jotkasaattavat tarvittaessa, kun noudattamatta jättäminen on vakavaa jatoistuvaa, johtaa osan ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamiseen. Edellä
tarkoitettujen viranomaisten on toteutettava vastaavanlaiset toimenpi-
teet, jos toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat niille,ettei traktori ole hyväksytyn tyypin mukainen.
2 Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden
kuluessa ilmoitettava toisilleen kaikista osan ETY-tyyppihyväksynnänperuuttamisista ja tällaisten toimenpiteiden syistä.
8 artikla
Tämän direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä annettujen säännösten
nojalla tehdyt päätökset, joissa evätään tai peruutetaan tuulilasin tai
mekaanisen kytkennän osan ETY-tyyppihyväksyntä, tai kielletään
niiden saattaminen markkinoille tai käyttö, on perusteltava yksityiskoh-taisesti. Tällaisista päätöksistä on ilmoitettava asianosaiselle, jolle onsamalla ilmoitettava jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännönmukaan hänen käytettävissään olevat muutoksenhakukeinot ja -ajat.
9 artikla
Tarvittavat muutokset liitteen vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan
kehitykseen annetaan direktiivin 74/150/ETY 13 artiklassa säädettyämenettelyä noudattaen.
10 artikla
1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät säännökset voimaan 31 päivään joulukuuta 1989 mennessä.
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2 Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle niiden tässä direktii-
vissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansallisetsäännökset kirjallisina.
11 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 4
▼B
LUETTELO LIITTEISTÄ
Sivu
LIITE I: Mitat ja hinattavat massat .................................. 5
Lisäys: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite ........................ 7
LIITE II: Nopeuden säädin ja vetävien osien, ulkonemien ja pyörien suojaus 8Lisäys: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite ........................ 2 1
LIITE III A: Tuulilasi ja muut lasit — Laitevaatimukset, määritelmät, osan
tyyppihyväksyntähakemus, osan tyyppihyväksyntä, merkinnät, yleiset
vaatimukset, testit ja tuotannon vaatimustenmukaisuus . . . ........ 2 2
Lisäys: Esimerkkejä osan tyyppihyväksyntämerkeistä .................. 3 0
LIITE III B: Osan ETY-tyyppihyväksynnästä, osan ETY-tyyppihyväksynnän
epäämisestä, osan ETY-tyyppihyväk-synnän laajentamisesta ja osan
tyyppihyväksynnän peruuttamisesta ilmoittaminen . . ............. 3 3
Lisäys 1: Karkaistut tuulilasit ....................................... 3 4
Lisäys 2: Tasaisesti karkaistut lasit, muut kuin tuulilasit .................. 3 5
Lisäys 3: Laminoidut tuulilasit . . . ................................... 3 6
Lisäys 4: Laminoidut lasit, muut kuin tuulilasit . ........................ 3 7
Lisäys 5: Lasi-muovituulilasit ....................................... 3 8
Lisäys 6: Lasi-muovilasit, muut kuin tuulilasit . . ........................ 3 9
Lisäys 7: Kaksoislasit .............................................. 4 0
Lisäys 8: Tuulilasiluettelon sisältö ................................... 4 1
LIITE III C: Yleiset testiolosuhteet . . . ................................... 4 2
LIITE III D: Karkaistut tuulilasit ....................................... 6 7
LIITE III E: Tasaisesti karkaistut lasit, muut kuin tuulilasit .................. 7 0
LIITE III F: Tavalliset laminoidut tuulilasit .............................. 7 3
LIITE III G: Laminoidut lasit, muut kuin tuulilasit . ........................ 7 7
LIITE III H: Käsitellyt laminoidut tuulilasit . .............................. 8 0
LIITE III I: Turvalasit, joiden sisäpinnalla on muovipinnoite . . . ............. 8 2
LIITE III J: Lasi-muovituulilasit ....................................... 8 3
LIITE III K: Lasi-muovilasit, muut kuin tuulilasit . . ........................ 8 6
LIITE III L: Kaksoislasit .............................................. 8 8
LIITE III M: Tuulilasien ryhmittely osan tyyppihyväksynnän testausta varten . . . 90
LIITE III N: Segmentin korkeuksien ja iskukohtien paikan mittaus ............ 9 2
LIITE III O: Tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastus .................. 9 5
LIITE III P: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite ........................ 9 9
LIITE IV: Traktorin ja hinattavan ajoneuvon väliset mekaaniset kytkennät ja
kytkentäkohdan pystykuormitus .............................. 1 0 0
Lisäys 1: Piirrokset mekaanisen kytkennän osista ....................... 1 0 4
Lisäys 2: Dynaaminen testausmenetelmä .............................. 1 0 7
Lisäys 3: Kytkentälaitteiden staattinen testausmenetelmä ................. 1 0 9
Lisäys 4: Osan tyyppihyväksyntämerkki . .............................. 1 1 0
Lisäys 5: Osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen malli .................. 1 1 1
Lisäys 6: ETY-tyyppihyväksynnän antamisen edellytykset . . . ............. 1 1 2
Lisäys 7: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite ........................ 1 1 3
LIITE V: Traktorin runkoon kiinnitettävien pakollisten kilpien ja merkintöjen
kiinnityspaikka ja -menetelmä . .............................. 1 1 4
Lisäys: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite ........................ 1 1 6
LIITE VI: Hinattavien ajoneuvojen jarrujen hallinta ja traktorin ja hinattavien
ajoneuvojen välinen jarrukytkentä ............................ 1 1 71989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 5
▼B
Sivu
Lisäys: ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liite ........................ 1 1 81989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 6
▼B
LIITE I
MITAT JA HINATTAVAT MASSAT
1 MÄÄRITELMÄT
1.1 ’Pituudella’ tarkoitetaan:
— traktorin pituutta, joka mitataan väliltä, joka jää traktorin
pituusakseliin nähden kohtisuorassa olevien pystytasojen väliin,
kun nämä kulkevat traktorin uloimpien kohtien kautta, mutta
joiden ulkopuolelle jäävät:
— kaikki peilit;
— kaikki käynnistyskammet;— kaikki etu- tai sivuvalaisimet.
1.2 ’Leveydellä’ tarkoitetaan:
— traktorin leveyttä, joka mitataan väliltä, joka jää traktorin
pituusakselin kanssa yhdensuuntaisten pystytasojen väliin, kun
nämä kulkevat traktorin uloimpien kohtien kautta, mutta joiden
ulkopuolelle jäävät:
— kaikki peilit;
— kaikki suuntavalot;— kaikki etu- tai sivuvalaisimet; kaikki pysäköintivalaisimet;— kaikki traktorin painon aiheuttamat renkaiden muodonmuu-
tokset;
— kaikki taittuvat osat, kuten nostettavat jalkatuet ja taipuisat
roiskeläpät.
1.3 ’Korkeudella’ tarkoitetaan:
— pystysuuntaista etäisyyttä maan ja suurimmalla etäisyydellä
maasta olevan traktorin kohdan välillä, antennia lukuun otta-
matta. Kun tämä korkeus määritellään, traktorissa on oltava:
— uudet renkaat, joiden vierintäsäde on suurin niiden valmis-
tajan määrittelemä säde.
1.4 ”Sallitulla hinattavalla massalla”
tarkoitetaan massaa, jonka traktorityyppi voi vetää. Se voi esimer-
kiksi koostua yhdestä tai useammasta hinattavasta perävaunusta tai
maatalous- ja metsälaitteesta. Valmistajan ilmoittaman teknisesti
sallitun hinattavan massan ja 2.2 kohdassa jäljempänä määritellyn
luvallisen hinattavan massan välillä katsotaan olevan ero.
1.5 ”Hinauslaitteella”
tarkoitetaan traktorin osaa, joka on tarkoitettu toimimaan mekaani-
sena välikappaleena traktorin ja hinattavan ajoneuvon välillä.
1.6 ”Traktorin omapainolla käyttökunnossa (mt)”
tarkoitetaan direktiivin 74/150/ETY liitteessä I olevassa 2.4 kohdassa
määriteltyä massaa.
1.7 Teknisesti sallittu hinattava massa/sallitut hinattavat massat:
— jarruton hinattava massa,
— omilla jarruilla varustettu hinattava massa (kuten se on määritelty
neuvoston direktiivin 76/432/ETY (
1) liitteessä I olevassa 1.12
kohdassa),
— inertiajarruilla varustettu hinattava massa (kuten se on määritelty
neuvoston direktiivin 76/432/ETY liitteessä I olevassa 1.14
kohdassa),
— neste- tai paineilmajarruilla varustettu hinattava massa: tällainen
jarrutus voi olla jatkuvaa, puolijatkuvaa tai omalla voimalähteellä
varustettua tyyppiä, sellaisina kuin ne määritellään direktiivin 76/
432/ETY liitteessä I olevassa 1.9, 1.10 ja 1.11 kohdassa.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 7
(1) EYVL N:o L 122, 8.5.1876, s. 1
▼B
2 VAATIMUKSET
2.1 Mitat
Traktorin enimmäismitat ovat:
2.1.1 pituus: 12 m;
2.1.2 leveys: 2,5 m;
2.1.3 korkeus: 4 m.2.1.4 Näiden mittojen tarkastukseen tarkoitetut mittaukset suoritetaan
seuraavasti:
— traktorin ollessa kuormaamattomana ja käyttökunnossa kuten 1.6
kohdassa esitetään,
— tasaisella vaakasuoralla pinnalla,— traktorin ollessa paikallaan ja moottorin ollessa sammutettuna,— traktorin ollessa varustettu uusilla renkailla, joiden ilmanpaine on
valmistajan suosittelema normaalipaine,
— ovien ja ikkunoiden ollessa kiinni,— ohjauspyörän ollessa suoraan eteen -asennossa,— ilman traktoriin kiinnitettyjä maatalous- ja metsänhoitolaitteita.
2.2 Sallittu hinattava massa
2.2.1 Sallittu hinattava massa saa olla enintään:
2.2.1.1 edellä 1.7 kohdassa määritelty teknisesti sallittu hinattava massa, jota
traktorin valmistaja suosittelee;
2.2.1.2 hinauslaitteelle osan ETY-tyyppihyväksynnän mukaisesti säädetty
hinattava massa.
2.2.2 Kun jäsenvaltio soveltaa 2 artiklan 2 kohtaa, hinattava massa/
hinattavat massat on eriteltävä traktorin rekisteröintitodistuksessa.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 8
▼B
Lisäys
MALLI
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 9
▼B
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 10
▼B
LIITE II
NOPEUDEN SÄÄDIN JA VETÄVIEN OSIEN, ULKONEMIEN JA
PYÖRIEN SUOJAUS
1 NOPEUDEN SÄÄDIN
1.1 Jos nopeuden säädin on valmistajan vakiovarusteena asentama, sen
on oltava asennettu ja suunniteltu siten, että traktori on suurimmasta
rakenteen mukaisesta nopeudesta annetun direktiivin 74/152/ETY (1)
mukainen.
2 VETÄVIEN OSIEN, ULKONEMIEN JA PYÖRIEN SUOJAUS
2.1 Yleistä
2.1.1 Traktorien vetävät osat, ulkonemat ja pyörät on suunniteltava,
asennettava ja suojattava siten, että ne eivät tavanomaisissa
käyttöolosuhteissa aiheuta henkilöille onnettomuuksia.
2.1.2 Edellä 2.1.1 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten katsotaan täyttyvän,
jos 2.3 kohdassa esitettyjä vaatimuksia noudatetaan. Muut kuin 2.3
kohdassa kuvatut ratkaisut ovat sallittuja, jos valmistaja esittää
todisteet siitä, että ne vähintään vastaavat 2.3 kohdan vaatimuksia.
2.1.3 Suojalaitteet on kiinnitettävä tukevasti traktoriin. ’Tukevasti kiinni-
tetyllä’ tarkoitetaan, että tällaisten laitteiden irrottamisen tulisi olla
mahdollista vain työkalujen avulla.
2.1.4 Suojalevyt, kannet ja konepellit, jotka voivat sulkeutuessaan
aiheuttaa loukkaantumisen, on valmistettava siten, että niiden
sulkeutuminen vahingossa on estetty (esim. suojalaitteiden avulla
tai sopivin kiinnikkein tai ominaisuuksin).
2.1.5 Yksi suojalaite voi suojella lukuisia vaarallisia kohtia. Jos yhden
suojalaitteen alaisuuteen on kuitenkin kytketty säätö-, kunnossapito-
tai häiriönpoistolaitteita — joita voidaan käyttää vain moottorin
käydessä — on asennettava lisäsuojalaitteita.
2.1.6 Kiinnityslaitteet (esim. jousipidikkeet tai sidenauhat),
— joilla kiinnitetään pikakiinnityslaitteet (esim. kiinnitystapit),
ja osat, joita on
— ilman työkaluja avattavissa suojalaitteissa (esim. moottorin
suojus),
on kiinnitettävä tukevasti joko traktorin alustaan tai suojalaitteeseen.
2.2 Määritelmät
2.2.1 ’Suojalaitteella’ tarkoitetaan laitetta, joka on tarkoitettu suojaamaan
vaarallisia osia. Tässä direktiivissä suojalaitteisiin kuuluvat kopat,
suojat tai suojukset.
2.2.1.1 ’Kopalla’ tarkoitetaan suojalaitetta, joka sijaitsee välittömästi
vaarallisen osan edessä ja joka joko yksin tai laitteen muiden osienkanssa estää vaarallisen osan koskettamisen joka puolelta.
2.2.1.2 ’Konepellillä tai suojalevyllä’ tarkoitetaan suojalaitetta, joka sijaitsee
vaarallisen osan edessä ja joka estää vaarallisen osan koskettamisen
suojatulta puolelta.
2.2.1.3 ’Suojuksella’ tarkoitetaan suojalaitetta, joka kaiteella, ristikolla tai
vastaavalla laitteella takaa turvallisuusvälin, joka riittää; estämään
vaarallisen osan koskettamisen.
2.2.2 ’Vaarakohdalla’ tarkoitetaan kohtaa, johon traktorin kiinteiden tai
liikkuvien osien järjestelyn tai suunnittelun vuoksi liittyy loukkaan-
tumisriski. Vaarallisia osia ovat erityisesti puristumis-, hankautumis-,
leikkaus-, pisto-, läpäisy-, tarttuma-, sisäänmeno- ja kapenemis-
kohdat.
2.2.2.1 ’Puristumiskohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa, jossa osat
liikkuvat toistensa tai kiinteiden osien suhteen siten, että ne voivat1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 11
(1) EYVL N:o L 84, 28.3.1974, s. 33
▼B
aiheuttaa henkilöiden tai joidenkin heidän ruumiinosiensa jäämisen
puristuksiin.
2.2.2.2 ’Hankautumiskohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa, jossa osat
liikkuvat toisiaan tai muita osia pitkin siten, että ne voivat aiheuttaa
henkilöiden tai joidenkin heidän ruumiinosien sajäämisen puristuk-
siin tai hankautumisen.
2.2.2.3 ’Leikkaus-, pisto- tai läpäisykohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa,
jossa liikkuvat tai kiinteät, teräväreunaiset, -kärkiset tai tylpät osat
voivat vahingoittaa ihmisiä tai heidän ruumiinosiaan.
2.2.2.4 ’Tarttumakohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa, jossa teräväreu-
naiset ulkonemat, hampaat, tapit, ruuvit ja pultit, rasvanipat, akselit,
akselin päät tai muut osat liikkuvat siten, että ihmiset, heidän
ruumiinosansa tai vaatteensa voivat tarttua kiinni ja tulla vedetyiksi
mukaan.
2.2.2.5 ’Sisäänmeno- tai kapenemiskohdalla’ tarkoitetaan vaarallista kohtaa,
jossa osat liikkuessaan kaventavat jotakin kohtaa siten, että ihmiset,
heidän ruumiinosansa tai vaatteet voivat tarttua kiinni.
2.2.3 ’Ulottuvuudella’ tarkoitetaan enimmäisetäisyyttä, johon ihmiset tai
heidän ruumiinosansa voivat ulottua ylös, alas, sisään, päälle, ympäri
tai poikki ilman minkään esineen apua (kuva 1).
2.2.4 ’Turvaetäisyydellä’ tarkoitetaan etäisyyttä, joka vastaa ulottuvuutta
tai kehon mittaa yhdessä turvamarginaalin kanssa (kuva 1).
2.2.5 ’Hallintalaitteella’ tarkoitetaan laitetta, johon suoraan vaikutettaessa
saadaan aikaan traktorin tai siihen kytketyn laitteen tilan tai
toiminnan muuttuminen.
2.3 Turvaetäisyydet, joiden ulottumisalueelta ei yllä vaarallisiin osiin
2.3.1 Turvaetäisyys mitataan niistä kohdista, joihin voidaan ulottua
traktoria käytettäessä, huollettaessa ja tarkastettaessa, ja myös
maanpinnan tasolta. ’Traktorin huollolla ja tarkastuksella’ tarkoite-
taan ainoastaan kuljettajan itsensä käyttöohjeiden mukaisesti
tavallisesti suorittamia toimia. Turvaetäisyyttä määritettäessä perus-
periaate on se, että traktori on tilassa, johon se on suunniteltu, ja että
mitään apuvälinettä ei käytetä jotta ulotuttaisiin vaarakohtaan.
Turvaetäisyydet vahvistetaan 2.3.2.1—2.3.2.5 kohdassa. Eräitä
erityisalueita tai eräitä erityisosia varten sopiva turvaetäisyys
annetaan, jos traktori täyttää 2.3.2.6—2.3.2.14 kohdassa tarkoitetut
vaatimukset.
2.3.2 Vaarallisten kohtien suojaus
Yläpuolinen turvaetäisyys
Yläpuolinen turvaetäisyys on 2 500 mm (katso kuva 1) ihmisten
seistessä suorana.
Kuva 11989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 12
▼B
2.3.2.2 Alaspäin, ylä puolella
Turvaetäisyys suojalaitteen yli:
a = vaarakohdan korkeus;
b = suojalaitteen reunan korkeus;
c = vaakasuora etäisyys vaarakohdasta (katso kuva 2).
Kuva 2
Kurkotettaessa suojalaitteen yli on noudatettava taulukossa 1
esitettyjä turvaetäisyyksiä.
TAULUKKO 1
(mm)
a: Vaarakohdan
korkeus maastaSuojalaitteen reunan korkeus b
2 400 2 200 2 000 1 800 1 600 1 400 1 200 1 000
Vaakasuora etäisyys cvaarakohdasta
2 400 — 100 100 100 100 100 100 100
2 200 — 250 350 400 500 500 600 6002 000 — — 350 500 600 700 900 1 100
1 800 — — — 600 900 900 1 000 1 100
1 600 — — — 500 900 900 1 000 1 3001 400 — — — 100 800 900 1 000 1 3001 200 — — — — 500 900 1 000 1 4001 000 — — — — 300 900 1 000 1 400
800 — — — — — 600 900 1 300
600 — — — — — — 500 1 200400 — — — — — — 300 1 200200 — — — — — — 200 1 100
2.3.2.3 Etäisyys reunan ympäri
Vähintään taulukossa 2 esitettyä turvaetäisyyttä on noudatettava,
jotta kyseessä oleva ruumiinosa ei ulotu vaarakohtaan. Turvaetäi-
syyttä sovellettaessa oletetaan, että kyseisen ruumiinosan viimeinen
nivel on reunassa kiinni. Tällöin on varmistettava, että ruumiinosaa
ei voida enää siirtää eteenpäin tai aukon läpi vaarakohtaan.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 13
▼B
TAULUKKO 2
2.3.2.4 Sisää nkurottuminen, läpikurottuminen
Jos vaarakohtiin voidaan ulottua aukoista tai niiden läpi, on
noudatettava taulukoissa 3 ja 4 vahvistettuja vähimmäisetäisyyksiä.
Osia, jotka liikkuvat toistensa suhteen, tai liikkuvia osia, jotka ovat
kiinteiden osien vieressä, ei pidetä riskitekijöinä, jos ne ovat enintään
8 mm:n etäisyydellä toisistaan.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 14
▼B
TAULUKKO 3
Turvaetäisyydet pitkänomaisten ja yhdensuuntaisten aukkojen läpi
a = aukon pienin mitta.
b = turvaetäisyys vaarakohdasta.
TAULUKKO 4
Nelikulmaisten tai ympyränmuotoisten aukkojen turvaetäisyydet
a = aukon leveys: läpimitta tai sivun pituus
b = turvaetäisyys vaarakohdasta
2.3.2.5 Puristumis kohtien vähimmäismitat
Puristumiskohtaa ei pidetä vaarallisena kuvassa esitetylle ruumiino-
salle, jos vähimmäismitat eivät ole pienemmät kuin taulukossa 5
vahvistetut ja jos varmistetaan, että seuraava, suurempi ruumiinosa ei
voi joutua siihen.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 15
▼B
TAULUKKO 5
2.3.2.6 Hallintalaitteet
Kahden polkimen välistä rakoa ja hallintalaitteiden läpimenoreikiä ei
pidetä puristumis- tai hankautumiskohtina.
2.3.2.7 Takaosan kolmipistekytkentä
2.3.2.7.1 Kolmipistekytkennän nostotankojen nivelkohtien keskilinjan kautta
kulkevan tason takana on noudatettava 25 mm:n vähimmäisturva-
marginaalia liikkuvien osien välillä tai kussakin nostolaitteen
liikkeen kohdassa — mutta ei äärimmäisissä ylä- ja ala-asennoissa
0,1n, sekä 25 mm:n etäisyyttä tai 30º vähimmäiskulmaa hankautu-
vien osien tapauksessa, jos nämä voivat aiheuttaa kulman muutoksen
(katso kuva 3). Liike n′, josta on vähennetty 0,1 nsekä sen ylä- että
ala-asennoissa, määritellään seuraavasti (katso kuva 4):
Kuva 31989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 16
▼B
Kuva 4
2.3.2.7.2 Hydraulisen nostoyksikön liikettä nvarten alavivun kytkentäkohdan
ala-asentoa A rajoitetaan mitalla ”14” ISO-standardissa 730 olevan 1
osan mukaisesti, ja yläasentoa B rajoittaa hydraulinen enimmäisliike.
Liiken′vastaa liikettä n, josta on ylhäältä ja alhaalta vähennetty 0,1
n, ja se muodostaa A ′:n ja B′:n välisen pystyetäisyyden.
2.3.2.7.3 Lisäksi liikkeen n′aikana nostotankojen profiilin ympärillä on
noudatettava 25 mm:n vähimmäisturvaetäisyyttä viereisien osien
suhteen.
2.3.2.7.4 Jos kolmipistekytkennän tapauksessa käytetään kytkentälaitteita,
jotka eivät edellytä kuljettajan läsnäoloa traktorin ja kuljetetun
laitteen välissä (esimerkiksi pikakytkennän tapauksessa), 2.3.2.7.3
kohdan vaatimukset eivät ole voimassa.
2.3.2.7.5 Käyttöohjekirjan tulisi sisältää erityiset tiedot 2.3.2.7.1 kohdan
ensimmäisessä lauseessa määritellyn tason etupuolella sijaitsevista
vaarallisista kohdista.
2.3.2.8 Etuosan kolmipistekytkentä2.3.2.8.1 Kussakin nostoyksikön liikkeen nkohdassa — mutta ei ylä- ja
alaääriulottuvuuksissa 0,1 n— on noudatettava 25 mm:n vähim-
mäisturvaetäisyyttä liikkuvien osien välillä, sekä 30º:n
vähimmäiskulmaa tai 25 mm:n etäisyyttä toisiaan vasten hankautu-
vien osien aiheuttaman kulman muutoksen tapauksissa. Liike n, josta
on vähennetty 0,1 nsekä sen ylä- että ala-asennoissa, määritellään
seuraavasti (katso myös kuva 4).
2.3.2.8.2 Hydraulisen nostoyksikön liikettä nvarten alavivun kytkentäkohdan
äärimmäistä ala-asentoa A rajoitetaan mitalla ”14” ISO-standardissa
8759 olevan 2 osan mukaisesti, ja äärimmäistä yläasentoa B rajoittaa
hydraulinen enimmäisliike. Liike n′saadaan vähentämällä ylhäältä ja
alhaalta 0,1 n, ja se muodostaa A ′:n ja B′:n välisen pystyetäisyyden.
2.3.2.8.3 Jos kolmipistekytkennän alavivuissa käytetään kytkentälaitteita
(kuten pikakytkentä), jotka eivät edellytä kuljettajan läsnäoloa
traktorin ja käytettävän laitteen välissä kytkennän aikana, 2.3.2.8.1
kohdan vaatimukset eivät ole voimassa 250 mm:n säteellä kohdista,
joissa alavarret kytkeytyvät traktoriin. Liiketankojen tai -sylinter-
eiden ulkopinnan ympärillä on kuitenkin määritellyn matkan n ′
aikana joka tapauksessa noudatettava 25 mm:n vähimmäisturvamar-
ginaalia viereisten osien suhteen.
2.3.2.9 Kuljettajan istuin ja ympäristö
Kuljettajan ollessa istuma-asennossa kaikkien puristumis- ja hankau-
tumiskohtien on oltava hänen käsiensä tai jalkojensa
ulottumattomissa. Tätä vaatimusta katsotaan noudatetun, jos seur-
aavat ehdot täyttyvät:1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 17
▼B
2.3.2.9.1 Kuljettajan istuin on pituus- ja pystysäätöalueensa keskikohdassa.
Kuljettajan ulottuvuusrajat on jaettu vyöhykkeisiin A ja B. Näiden
vyöhykkeiden keskipiste on 60 mm istuimen vertailukohdan edessä
ja 580 mm sen yläpuolella (katso kuva 5). Vyöhyke A koostuu
pallosta, jonka halkaisija on 550 mm, ja vyöhyke B sijaitsee tuon
pallon ja halkaisijaltaan 1 000 mm olevan pallon välillä.
Kuva 5
2.3.2.9.2 Puristumis- ja hankautumiskohtien läheisyydessä noudatetaan
vyöhykkeellä A 120 mm:n ja vyöhykkeellä B 25 mm:n turvaetäi-
syyttä, ja kulman muutoksen aiheuttavien hankautuvien osien
tapauksessa noudatetaan 30º:n vähimmäiskulmaa.
2.3.2.9.3 Vyöhykkeellä A on otettava huomioon vain puristumis- ja leikkau-
tumiskohdat, joita aiheuttavat osat, jotka ulkopuolinen energialähde
panee liikkumaan.
2.3.2.9.4 Jos istuimen vieressä olevista rakenneosista muodostuu vaarakohta,
tuon rakenneosan ja istuimen välillä on noudatettava vähintään 25
mm:n turvaetäisyyttä. Selkänojan ja selkänojan takana olevien
rakenneosien välissä ei ole vaarakohtaa, jos viereiset rakenneosat
ovat tasaisia, ja selkänoja itse on pyöristetty ympäröivältä alueelta, ja
siinä ei ole teräviä kohtia.
2.3.2.10 Matkustajan istuin (jos sellainen on)
2.3.2.10.1 Vaaraa aiheuttavat osat on suojattava säteeltään 800 mm olevan
puolipallon alueella, joka alkaa istuinpehmusteen etureunasta ja
osoittaa alaspäin.
2.3.2.10.2 Kuten 2.3.2.9 kohdassa (katso kuva 6), vyöhykkeiden A ja B
vaaralliset pisteet on suojattava pallon muotoisella alueella, jonka
keskipiste on 670 mm matkustajan istuimen etureunan keskipisteen
yläpuolella.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 18
▼B
Kuva 6
2.3.2.11 Kapearaiteiset traktorit (traktorit, joiden raideväli
määritellään direktiivin 87/402/ETY 1 artiklan toisessa
luetelmakohdassa)
2.3.2.11.1 Kapearaiteisten traktoreiden osalta 2.3.2.9 kohdan vaatimukset eivät
koske vyöhykettä, joka sijaitsee 45º:n kulmassa taaksepäin kallistetun
ja kulkusuuntaan nähden kohtisuorassa olevan tason takana, kun tuo
taso kulkee 230 mm istuimen indeksikohdan takana olevan pisteen
kautta (katso kuva 7). Jos tällä vyöhykkeellä on vaarallisia kohtia,
traktoriin on kiinnitettävä vastaavat varoitukset.
Kuva 7
2.3.2.11.2 Direktiivin 80/720/ETY liitteessä I olevaa II.1 ja II.2 kohtaa
sovelletaan kuljettajan istuimelle pääsyyn.
2.3.2.11.3 Direktiivin 80/720/ETY liitteessä I olevaa I.6 kohtaa sovelletaan
hallintalaitteisiin.
2.3.2.11.4 Ajoneuvon pituusakselin kanssa suorassa kulmassa ja kuormittamat-
toman polkimen (kytkin tai käyttöjarru) keskipisteen kautta kulkevan
vertailutason etupuolella olevat erittäin kuumat pakokaasujärjes-
telmän osat on suojattava, jos ne sijaitsevat ylävyöhykkeellä (700
mm maanpinnan yläpuolella) 300 mm:n etäisyydellä ja alavyöhyk-
keellä 150 mm:n etäisyydellä (katso kuva 8). Sivusuunnassa1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 19
▼B
suojattavaa aluetta rajoittavat traktorin ääriviivat ja pakokaasujärjes-
telmän ääriviivat.
Nousuaskelman alitse kulkevat erittäin kuumat pakokaasujärjes-
telmän osat on peitettävä pystysuunnassa tai muutoin
lämpösuojattava.
Kuva 8
2.3.2.12 Taipuisien paineletkujen sijainti ja merkintä
2.3.2.12.1 Taipuisat paineletkut on sijoitettava siten, että niiden mekaaninen
vaurioituminen tai lämpövaurioituminen voidaan estää.
2.3.2.12.2 Taipuisien paineletkujen on oltava selvästi tunnistettavissa, ja niihin
on kiinteästi merkittävä seuraavat tiedot:
— taipuisan letkun valmistajan merkki,
— valmistusaika (valmistusvuosi ja -kuukausi),— suurin sallittu ylipaine käytössä.
2.3.2.12.3 Kuljettajan tai matkustajan istuimen lähistöllä olevat taipuisat
paineletkut on vietävä tai suojattava siten, että ne eivät pettäessään
voi aiheuttaa vaaraa ihmisille.
2.3.2.13 Ohjaus- ja kääntöakseli
Toisiinsa tai kiinteisiin osiin nähden liikkuvat osat on suojattava, jos
ne sijaitsevat 2.3.2.9 ja 2.3.2.10 kohdassa määritellyillä vyöhykkeillä.
Kun traktorissa on runko-ohjaus, traktorin molemmilla puolilla on
nivelalueella oltava kiinteät ja selvät merkinnät, joissa ilmoitetaan
kuvan avulla tai sanallisesti, että suojaamattomalle nivelalueelle
meneminen on kielletty. Vastaavat tiedot on sisällytettävä käyttöoh-
jekirjaan.
2.3.2.14 Traktorin voimansiirtoakselit
Voimansiirtoakselit (esimerkiksi nelipyörävedon akseli, joka voi
pyöriä vain traktorin ollessa liikkeessä) on suojattava, jos ne
sijaitsevat 2.3.2.9 ja 2.3.2.10 kohdassa määritellyillä vyöhykkeillä.
2.3.2.15 Pyörien ympärillä oleva vapaa tila
2.3.2.15.1 Lokasuojien vapaan tilan on täytettävä seuraavat vaatimukset.
2.3.2.15.2 ’Vapaalla tilalla’ tarkoitetaan tilaa, jonka on jäätävä vapaaksi
vetävien pyörien renkaiden ja ajoneuvon muiden osien välille.
Kun vetävät pyörät on varustettu suurimmilla renkailla, niiden
vapaan tilan on vastattava seuraavassa kuvassa 9 ja taulukossa 6
vahvistettuja mittoja.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 20
▼B
Kuva 9
TAULUKKO 6
Vakiotraktorit Kapearaiteiset traktorit
a
mmh
mma
mmh
mm
50 60 15 30
Kuvassa 9 ja taulukossa 6 esitettyä pienempi vapaa tila on sallittu
2.3.2.9 ja 2.3.2.10 kohdassa tarkoitettujen alueiden lisäksi kapear-
aiteisten traktoreiden osalta, kun lokasuojia käytetään myösirrottamaan renkaisiin tarttunutta maa-ainesta.
2.4 Istuimen mittapisteen määrittämismenetelmä
2.4.1 Yleistä
Kaiken tyyppisten pehmustettujen istuinten mittapisteen määrittely-
menetelmä ja -laite kuvataan jäljempänä.
2.4.2 Määritelmät
Istuimen mittapiste (SIP):
Piste, joka sijaitsee 2.4.4 ja 2.4.6 kohdan mukaisesti kuljettajan
istuimelle sijoitetun, kuvassa 10 esitetyn SIP-paikannuslaitteen
pysty- ja pituussuuntaisella keskitasolla.
Istuimen mittapiste määritetään suhteessa ajoneuvoon eikä se siirry
istuimen säätöjen tai tärinän vaikutuksesta.
2.4.3 Istuimen mittapisteen (SIP) määrittämislaite
SIP:n määrityslaitteen on oltava kuvassa 10 esitetyn kaltainen.
Laitteen massa on 6 ± 1 kg, ja sen alapinnan on oltava tasainen ja
hiottu.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 21
▼B
2.4.4 Istuimen säätö mittapisteen (SIP) määritystä varten
Jos istuinta ja sen kiinnitystä voidaan säätää, istuin säädetään
seuraavasti ennen mittapisteen määritystä:
a) kaikkien säätöjen — eteen tai taakse, korkeus ja kallistus — on
oltava keskiasennossaan. Jos näin ei ole, on käytettävä keskia-
sennon ylä- tai alapuolella lähinnä olevaa säätöä;
b) säädettävä kiinnitys on säädettävä siten, että se on liikkeensä
keskikohdassa paikannuslaitteen ollessa paikallaan ja kuormitet-
tuna. Kiinnitys voidaan lukita mekaanisesti tuohon asentoon
mittapisteen (SIP) määrityksen ajaksi;
c) kiinnitys, joka ei ole säädettävissä, voidaan lukita siihen
pystyasentoon, joka saavutetaan paikannuslaitteen ollessa paikal-
laan ja kuormitettuna;
d) jos edellä tarkoitetut säädöt ovat ristiriidassa valmistajan
erityisohjeiden kanssa, niitä on noudatettava siten, että saavute-
taan asetus, jota suositellaan 75-kiloiselle kuljettajalle.
Huomaa:
75-kiloinen kuljettaja vastaa suunnilleen istuimella paikallaan olevaa
65 kg:n painolla kuormitettua paikannuslaitetta.
2.4.5 Istuimen mittapisteen (SIP) kolmen vertailuakselin x ′,y ′ja z ′
määrittäminen
Koordinaatit on määritettävä seuraavasti:
a) istuimen kiinnityksen toisen puolen takimmaisen kiinnitysreiän
paikallistaminen;
b) jos tämän reiän akseli on yhdensuuntainen laitteelle määritellyn
niveltymisakselin kanssa, sitä pidetään akselina y ′, joka osoittaa
vasemmalta oikealle suhteessa istuvaan kuljettajaan (katso kuva
11);
c) jos tämän reiän akseli on yhdensuuntainen istuimen keskilinjan
kautta kulkevan pystytason kanssa, akselina y ′pidetään suoraa
linjaa, joka kulkee yhdensuuntaisesti kyseisen niveltymisakselin
kanssa ja kulkee istuimen tukipinnan ja edellä tarkoitetun
reikäakselin leikkauspisteen kautta (katso kuva 12).
d) kaikissa muissa tapauksissa akseli y ′määritetään mitattavaan
istuimeen liittyvien parametrien mukaisesti;
e) akselit x ′ja z′määritellään y ′:n kautta kulkevien vaaka- ja
pystytasojen ja istuimen keskilinjan kautta kulkevien pystytasojen
leikkauskohtina. Akselit x ′ja z′osoittavat eteen ja ylös (katso
kuvat 11 ja 12).
2.4.6 Istuimen mittapisteen (SIP) määrittämismenetelmä
Istuimen mittapiste (SIP) määritetään käyttämällä kuvassa 10
esitettyä laitetta ja toimimalla seuraavalla tavalla:
a) istuin peitetään kankaalla laitteen oikean sijoittamisen help-
ottamiseksi;
b) laite sijoitetaan istuintyynylle (ilman lisämassaa) siten, että se
työnnetään taakse selkänojaa vasten;
c) massaa lisätään siten, että laitteen kokonaismassa nousee 6 ± 1
kg:sta 26 ± 1 kg:aan. Pystysuoran voiman on oltava 40 mm
istuimen mittapisteen merkin etupuolella laitteen vaakasuoralla
osalla (katso kuva 10);
d) laitteeseen kohdistetaan kahdesti noin 100 N:n vaakatasoinen
voima istuimen mittapisteessä kuten kuvassa 10;
e) muuta massaa lisätään siten, että laitteen kokonaismassa nousee
25 ± 1 kg:sta 65 ± 1 kg:aan. Lisättyjen massojen pystysuoran
voiman on oltava 40 mm istuimen mittapisteen merkin etupuo-
lella laitteen vaakatasoisella osalla (katso kuva 10);
f) istuimen molemmin puolin yhtä kaukana istuimen pitkittäisestä
keskilinjasta olevien kahden pystytason ja laitteella merkityn
istuimen indeksikohdan akselin leikkauspisteiden 2.4.5 kohdassa
määritellyt koordinaatit on mitattava ± 1 mm:n tarkkuudella.
Näillä kahdella tasolla tehtyjen mittausten aritmeettiset keskiarvot
kirjataan SIP-koordinaatteina;1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 22
▼B
g) määritysmenetelmästä johtuvat ehdot, jotka poikkeavat tässä
liitteessä vahvistetusta menettelystä, tai jotka voivat tulostensa
suhteen olla virhelähde, voidaan mainita, samoin kuin niiden syyt.
Kuva 10
Istuimen mittapisteen (SIP) määrittämislaite1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 23
▼B
Kuva 11
SIP-vertailuakselien määrittäminen
Selän/reisien niveltymisakselin kanssa yhdensuuntainen kiinnitysrei-
kien akseli)
Kuva 12
SIP:n kolmen vertailuakselin määrittäminen
(Istuimen keskilinjan kautta kulkevan pystytason kanssa yhdensuun-
tainen kiinnitysreikien akseli)1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 24
▼B
Lisäys
MALLI
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 25
▼B
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 26
▼B
LIITE III A
TUULILASI JA MUUT LASIT
LAITEVAATIMUKSET, MÄÄRITELMÄT, OSAN TYYPPIHYVÄK-
SYNTÄHAKEMUS, OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ, MERKINNÄT,
YLEISET VAATIMUKSET, TESTIT JA TUOTANNON VAATIMUSTEN-
MUKAISUUS
1 LAITEVAATIMUKSET
1.1 Maatalous- ja metsätraktorit voidaan valmistajan valinnan mukaan
varustaa:
1.1.1 tuulilaseilla ja muilla laseilla, joihin sovelletaan tämän liitteen
säännöksiä;
1.1.2 tuulilaseilla, joihin sovelletaan tässä liitteessä muille kuin tuulila-
seille vahvistettuja vaatimuksia, poikkeuksena tämän direktiivin
liitteessä III C olevan 9.1.4.2 kohdan vaatimukset (lasit, joiden
valonläpäisevyys on alle 70 %).
2 MÄÄRITELMÄT
Tässä direktiivissä:
2.1 ’karkaistulla lasilla’ tarkoitetaan lasia, joka koostuu yhdestä lasiker-
roksesta, joka on erikoiskäsitelty sen mekaanisen lujuuden
lisäämiseksi ja vähentämään sen sirpaloitumista rikkoutumisen
jälkeen;
2.2 ’laminoidulla lasilla’ tarkoitetaan lasia, joka koostuu kahdesta tai
useammasta lasikerroksesta, joita pitää yhdessä yksi tai useampi
muovimateriaalista koostuva välikerros; se voi olla:
2.2.1 ”tavallinen”, jolloin yhtään lasikerrosta, joista se koostuu, ei ole
käsitelty, tai
2.2.2 ”erikoislasi”, jolloin vähintään yksi lasikerros, joista se koostuu, on
erikoiskäsitelty sen mekaanisen lujuuden lisäämiseksi ja
vähentämään sen sirpaloitumista rikkoutumisen jälkeen;
2.3 ’muovimateriaalilla päällystetyllä turvalasilla’ tarkoitetaan 2.1 tai 2.2
kohdassa määriteltyä lasia, jonka sisäpinnalla on muovimateriaali-
kerros;
2.4 ’lasi-muoviturvalasilla’ tarkoitetaan kerroslasia, jossa on yksi kerros
lasia ja yksi tai useampi kerros muovimateriaalia, joista vähintään
yksi toimii välikerroksena. Muovikerrosten on oltava sisäpuolella,
kun lasi asennetaan traktoriin;
2.5 ’tuulilasiryhmällä’ tarkoitetaan ryhmää, joka koostuu erikokoisista ja
-muotoisista tuulilaseista, joiden mekaaniset ominaisuudet, sirpaloi-
tuminen ja käyttäytyminen ympäristön kestävyystesteissä tutkitaan;
2.5.1 ’tasaisella tuulilasilla’ tarkoitetaan tuulilasia, jossa ei ole nimellis-
kaarevuutta, joka aiheuttaisi segmenttikorkeuden, joka ylittää 10
mm/juoksumetri;
2.5.2 ’kaarevalla tuulilasilla’ tarkoitetaan tuulilasia, jonka nimelliskaar-
evuus aiheuttaa segmenttikorkeuden, joka ylittää 10 mm/
juoksumetri;
2.6 ’kaksoisikkunalla’ tarkoitetaan yksikköä, joka koostuu kahdesta
lasista, jotka asennetaan erikseen samaan traktorin aukkoon;
2.7 ’kaksoislasilla’ tarkoitetaan yksikköä, joka koostuu kahdesta tehtaalla
pysyvästi asennetusta lasista, joita erottaa yhtenäinen väli;
2.7.1 ’symmetrisellä kaksoislasilla’ tarkoitetaan kaksoislasia, jossa kaksi
sen muodostavaa lasia ovat samantyyppisiä (karkaistu lasi tai
kerroslasi jne.), ja joiden pää- ja sivuominaisuudet ovat identtiset;
2.7.2 ’epäsymmetrisellä kaksoislasilla’ tarkoitetaan kaksoislasia, jossa
kaksi sen muodostavaa lasia ovat erityyppisiä (karkaistu lasi tai
kerroslasi jne.), ja joiden pää- tai sivuominaisuudet ovat erilaiset;
2.8 ’pääominaisuudella’ tarkoitetaan ominaisuutta, joka muuttaa lasin
optisia tai mekaanisia ominaispiirteitä huomattavasti tavalla, jolla on
merkitystä lasilla traktorissa olevan tehtävän kannalta. Tämä käsite
koskee myös tuotenimeä tai tavaramerkkiä;1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 27
▼B
2.9 ’sivuominaisuudella’ tarkoitetaan ominaisuutta, joka voi muuttaa
lasin optisia tai mekaanisia ominaispiirteitä tavalla, joka on
merkittävä toiminnolle, johon lasi on traktorissa tarkoitettu. Tällaisen
muutoksen laajuus arvioidaan suhteessa vaikeusindekseihin;
2.10 ’vaikeusindeksillä’ tarkoitetaan kaksiportaista arviointijärjestelmää,
joka koskee kussakin sivuominaisuudessa käytännössä havaittuja
muutoksia. Muutos indeksistä ”1” indeksiin ”2” viittaa lisätestien
tarpeeseen;
2.11 ’tuulilasin kehittyneellä alueella’ tarkoitetaan lasin pienintä suorakai-
teen muotoista aluetta, josta tuulilasi voidaan valmistaa;
2.12 ’tuulilasin kallistuskulmalla’ tarkoitetaan kulmaa, joka muodostuu
pystysuoran linjan ja tuulilasin ylä- ja alapäiden kautta kulkevan
suoran linjan välille, kun molemmat linjat sijaitsevat traktorin
pituusakselia sivuavalla pystytasolla.
2.12.1 Kallistuskulman mittaus suoritetaan kuormaamattoman traktorin
seistessä tasaisella maalla.
2.12.2 Hydropneumaattisella, hydraulisella tai pneumaattisella iskunvai-
mennuksella tai kuorman mukaisesti automaattisesti maavaran
säätävällä laitteella varustetut traktorit testataan tavanmukaisissa
valmistajan määrittelemissä käyttöolosuhteissa;
2.13 ’segmentin korkeudella, h’ tarkoitetaan lasista suunnilleen suorassa
kulmassa mitattua enimmäisetäisyyttä, joka erottaa lasin sisäpinnan
lasin päiden kautta kulkevasta tasosta (katso liite III N, kuva 1);
2.14 ’lasityypillä’ tarkoitetaan 2.1—2.4 kohdassa määriteltyä lasia, jossa
ei ole mitään olennaisia eroja erityisesti liitteissä III D-III L
tarkoitettujen pää- ja sivuominaisuuksien suhteen.
2.14.1 Vaikka pääominaisuuksien muutos viittaa uuden tyyppiseen tuottee-
seen, myönnetään, että tietyissä tapauksissa muodon ja mittojen
muutos ei välttämättä edellytä täyden testisarjan suorittamista. Eräitä
yksittäisissä liitteissä säädettyjä testejä varten lasit voidaan ryhmi-
tellä yhteen, jos on ilmeistä, että niiden pääominaisuudet ovat
samanlaiset.
2.14.2 Lasien, jotka poikkeavat toisistaan vain sivuominaisuuksiltaan,
voidaan katsoa olevan samantyyppisiä; eräitä testejä voidaan
kuitenkin suorittaa tällaisten lasien näytteille, jos noiden testien
suorittamista erityisesti vaaditaan testiehdoissa;
2.15 ’kaarevuudella, r’ tarkoitetaan enimmäiskaarevuuden alueelta
mitattua tuulilasin kaaren pienimmän säteen arvoa.
3 OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS
3.1 Turvalasin valmistaja tai tämän edustaja jättää lasityypin osan ETY-
tyyppihyväksyntähakemuksen kunkin turvalasityypin osalta.
Hakemus voidaan tehdä vain yhdessä jäsenvaltiossa.
3.2 Kunkin turvalasityypin osalta hakemuksen liitteenä on oltava alla
mainitut asiakirjat kolmena kappaleena ja seuraavat tiedot:
3.2.1 tekninen kuvaus kaikista pää- ja sivuominaisuuksista; ja3.2.1.1 muiden lasien kuin tuulilasien osalta enintään A4-kokoiset tai tuohon
kokoon taitetut piirrokset, joista ilmenee:
— enimmäispinta-ala,
— lasin kahden sivun välinen pienin kulma, ja— segmentin, jos sellainen on, enimmäiskorkeus;
3.2.1.2 Tuulilasien osalta:3.2.1.2.1 luettelo tuulilasimalleista, joille osan tyyppihyväksyntää haetaan,
traktorin valmistajien nimet ja traktorityyppi/-tyypit;
3.2.1.2.2 piirrokset mittakaavassa 1:10, sekä tuulilaseja ja niiden traktoriin
asennusta koskevat kaaviot, jotka ovat riittävän yksityiskohtaiset,
jotta niistä käy ilmi:
3.2.1.2.2.1 tuulilasin paikka suhteessa pisteeseen R, joka määritellään pyörillä
varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden näkyvyysalueita ja
tuulilasin pyyhkimiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
lähentämisestä 25 päivänä kesäkuuta 1974 annetun neuvoston
direktiivin 74/347/ETY liitteessä ”Näkyvyysalue” olevan 1.2 kohdan
mukaisesti.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 28
▼B
3.2.1.2.2.2 tuulilasin kallistuskulma;
3.2.1.2.2.2 istuimen selkänojan kallistuskulma;
3.2.1.2.2.3 optisten ominaisuuksien toteamisvyöhykkeen sijainti ja koko sekä
tarvittaessa poikkeavalla tavalla karkaistu alue;
3.2.1.2.2.4 tuulilasin kehittynyt alue;3.2.1.2.2.5 tuulilasin segmentin enimmäiskorkeus; ja3.2.1.2.2.6 tuulilasin kaarevuus (vain tuulilasien ryhmittelyä varten);
3.2.1.3 kaksoislasin tapauksessa enintään A4-kokoiset tai tuohon kokoon
taitetut piirrokset, joista käy ilmi 3.2.1.1 kohdassa tarkoitettujen
tietojen lisäksi:
— kunkin kaksoislasiin kuuluvan lasin tyyppi,
— sidostyyppi (orgaaninen, lasi-lasi tai lasi-metalli),— kahden lasin välisen raon nimellispaksuus.
3.3 Lisäksi hakijan on jätettävä riittävä määrä testikappaleita ja näytteitä
kyseisten mallien valmiista laseista, joiden lukumäärä määritetään
tarvittaessa testit suorittavan tarkastuslaitoksen kanssa tehtävällä
sopimuksella.
3.4 Toimivaltaisen viranomaisen on ennen osan tyyppihyväksynnän
antamista varmistettava, että tuotannon vaatimustenmukaisuutta
voidaan valvoa tehokkaasti.
4 MERKINNÄT
4.1 Kaikissa turvalaseissa, mukaan lukien osan tyyppihyväksyntää varten
luovutetut näytteet ja testikappaleet, on oltava valmistajan tavar-
amerkki tai kaupallinen merkki. Merkinnän on oltava selvästi
luettava ja häviämätön.
5 OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ
5.1 Jos osan tyyppihyväksyntää varten luovutetut näytteet täyttävät
jäljempänä 5—7 jaksossa vahvistetut vaatimukset, kyseiselle turva-
lasityypille annetaan hyväksyntä.
5.2 Osan tyyppihyväksyntänumero annetaan kullekin liitteissä III E, III
G, III K ja III L määritellylle tyypille tai tuulilasien osalta kullekin
hyväksytylle ryhmälle. Sen kaksi ensimmäistä lukua (tällä hetkellä
00 tätä alkuperäismuodossaan olevaa direktiiviä varten) ilmoittavat
muutossarjan, joka sisältää hyväksynnän antamisajankohtana viimei-
simmät tähän direktiiviin tehdyt tärkeimmät tekniset muutokset.
Jäsenvaltio ei saa antaa samaa numeroa toiselle turvalasityypille tai -
ryhmälle.
5.3 Turvalasityypille annettavasta osan tyyppihyväksynnästä tai sen
laajentamisesta tai epäämisestä ilmoitetaan jäsenvaltioille tämän
direktiivin liitteessä III B ja sen lisäyksissä vahvistetun mallin
mukaisesti laaditulla ilmoituksella.
5.3.1 Tuulilasien osalta osan ETY-tyyppihyväksyntäilmoituksen liitteenä
on toimitettava asiakirja, jossa luetellaan kaikki hyväksytyn ryhmän
tuulilasimallit sekä ryhmän ominaisuudet liitteen III B lisäyksen 8
mukaisesti.
5.4 Edellä 4.1 kohdassa eritellyn merkinnän lisäksi kaikkiin turvalaseihin
ja tämän direktiivin nojalla hyväksytyn tyypin mukaisiin kaksoisla-
seihin on näkyvästi kiinnitettävä osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.
Lisäksi voidaan kiinnittää kaksoislasin kullekin lasille vahvistetut
erityiset osan tyyppihyväksyntämerkit.
Tämä osan tyyppihyväksyntämerkki muodostuu:
5.4.1 suorakulmiosta, joka ympäröi pientä ”e”-kirjainta, jonka jäljessä on
hyväksynnän antaneen maan tunnusnumero (
1);
5.4.2 osan tyyppihyväksyntänumerosta, joka on 5.4.1 kohdassa tarkoitetun
suorakulmion oikealla puolella.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 29
(1) Saksan liittotasavalta 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, ►A15 Ruotsi, ◄Belgia 6,
Espanja 9, Yhdistynyt kuningaskunta 11, ►A112 Itävalta, ◄Luxemburg 13, ►A117
Suomi, ◄Tanska 18, Portugali 21, Irlanti IRL ja Kreikka EL.
▼B
5.5 Seuraavat lisätunnukset kiinnitetään lähelle edellä tarkoitettua ETY-
tyyppihyväksyntämerkkiä:
5.5.1 tuulilasien osalta:
I: karkaistulle lasille (I/P, jos pinnoitettu) (1),
II: tavalliselle laminoidulle lasille (II/P, jos pinnoitettu) (1),
III: laminoidulle erikoislasille (III/P, jos pinnoitettu) (1),
IV: lasi-muovilasille;
5.5.2 V: kun kyseessä on muu lasi kuin tuulilasi, johon sovelletaan
liitteessä III C olevaa 9.1.4.2 kohtaa;
5.5.3 VI: kun kyseessä on kaksoislasi;
5.5.4 T: kun kyseessä ovat tuulilasit, jotka täyttävät muille laseille kuin
tuulilaseille vahvistetut vaatimukset, lukuun ottamatta niitä,
joihin sovelletaan tämän direktiivin liitteessä III C olevaa
9.1.4.2 kohtaa (lasit, joiden valonläpäisevyys on alle 70 %).
Muita laseja kuin tuulilaseja koskevat vaatimukset täyttävien
tuulilasien osalta tunnus ”T” voidaan kuitenkin merkitä vain
tämän direktiivin liitteessä III G olevassa 3.3.2 kohdassa
määritellyn päänmuototestin jälkeen, kun pudotuskorkeus on 4,0
m + 25/ −0 mm.
5.6 Osan ETY-tyyppihyväksyntämerkin ja tunnuksen on oltava selvästi
luettavia ja häviämättömiä.
5.7 Tämän liitteen lisäyksessä 1 esitetään esimerkkejä osan tyyppihyväk-
syntämerkeistä.
6 YLEISET VAATIMUKSET
6.1 Kaikkien lasien ja erityisesti tuulilasien valmistukseen tarkoitettujen
lasien on oltava riittävän hyvälaatuisia, jotta ruumiillisen loukkaan-
tumisen riski lasin särkyessä voidaan vähentää mahdollisimman
pieneksi. Lasin on kestettävä riittävän hyvin tavallisessa liikenteessä
todennäköisesti esiintyviä tapahtumia sekä sää- ja lämpötilaoloja,
kemiallisia vaikutuksia, palamista ja naarmuuntumista.
6.2 Turvalasin on lisäksi oltava riittävän läpinäkyvää, se ei saa aiheuttaa
havaittavia vääristymiä tuulilasin läpi nähtävissä esineissä, ja se ei
saa aiheuttaa mitään sekaannusta liikennemerkeissä ja -valoissa
käytettävien värien välillä. Tuulilasin rikkoutuessa kuljettajan on
edelleen pystyttävä näkemään tie niin selvästi, että hän voi jarruttaa
traktoriaan ja pysäyttää sen turvallisesti.
7 ERITYISET VAATIMUKSET
Kaikkien turvalasityyppien on luokkansa mukaan täytettävä erityiset
vaatimukset seuraavasti:
7.1 karkaistut tuulilasit, liitteen III D vaatimukset;7.2 muut yhtenäisesti karkaistut lasit kuin tuulilasit, liitteen III E
vaatimukset;
7.3 tavalliset laminoidut tuulilasit, liitteen III F vaatimukset;
7.4 muut tavalliset laminoidut lasit kuin tuulilasit, liitteen III G
vaatimukset;
7.5 laminoidut erikoistuulilasit, liitteen III H vaatimukset;7.6 muovimateriaalilla pinnoitetut turvalasit, yllä lueteltujen asianmu-
kaisten vaatimusten lisäksi liitteen III I vaatimukset;
7.7 lasi-muovituulilasit, liitteen III J vaatimukset;7.8 muut lasi-muovilasit kuin tuulilasit, liitteen III K vaatimukset;7.9 kaksoislasit, liitteen III L vaatimukset.
8 TESTIT
8.1 Seuraavat testit on suoritettava:1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 30
(1) Kuten 2.3 kohdassa.
▼B
8.1.1 Sirpaloituminen
Tämän testin tarkoituksena on:
8.1.1.1 tarkastaa, että lasin rikkoutumisen yhteydessä syntyvät sirpaleet ja
sirut ovat sellaisia, että loukkaantumisriski jää mahdollisimman
pieneksi, ja
8.1.1.2 kun kyseessä ovat tuulilasit, tarkastaa rikkoutumisen jälkeinen
jäännösnäkyvyys.
8.1.2 Mekaaninen lujuus
8.1.2.1 Iskukovuuden kuulatesti
Tätä testiä on kahta tyyppiä, toisessa käytetään 227 g:n kuulaa ja
toisessa 2 260 g:n kuulaa.
8.1.2.1.1 227 g:n kuulatesti: tämän testin tarkoituksena on arvioida laminoidun
lasin välikerroksen adheesiota ja yhtenäisesti karkaistun lasin
mekaanista lujuutta.
8.1.2.1.2 2 260 g:n kuulatesti: tämän testin tarkoituksena on arvioida
laminoidun lasin kykyä estää kuulan läpitunkeutuminen.
8.1.2.2 Päänmuototesti
Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että lasi täyttää vaatimukset,
jotka liittyvät loukkaantumisen rajoittamiseen siinä tapauksessa, että
pää iskeytyy tuulilasia, muuta laminoitua lasia tai lasi-muovilasia
kuin tuulilasia, sekä myös sivuikkunoina käytettyjä kaksoislaseja
vasten.
8.1.3 Ympäristön kestävyys
8.1.3.1 Naarmuuntumistesti
Tämän testin tarkoituksena on todeta, ylittääkö turvalasin naarmuun-
tumisenkestävyys tietyn arvon.
8.1.3.2 Korkean lämpötilan testi
Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että laminoidun lasin tai
lasi-muovilasin välikerroksessa ei esiinny kuplia tai muita vikoja,
kun viimeksi mainittu altistetaan korkeille lämpötiloille pitkiksi
ajoiksi.
8.1.3.3 Säteilynsietotesti
Tämän testin tarkoituksena on todeta, väheneekö pitkäksi ajaksi
säteilylle altistetun laminoidun lasin, muovilasin tai muovipinnoit-
teisen lasin valonläpäisevyys huomattavasti sen johdosta vai
muuttuuko lasin väri huomattavasti.
8.1.3.4 Kosteudensietotesti
Tämän testin tarkoituksena on todeta kestääkö laminoitu lasi, lasi-
muovilasi tai muovipinnoitteinen lasi merkittävästi heikentymättä
pitkäaikaista altistumista ilman kosteudelle.
8.1.3.5 Lämpötilamuutosten sieto
Tämän testin tarkoituksena on todeta, kestääkö 2.3 ja 2.4 kohdassa
määritellyssä turvalasissa käytetty muovimateriaali (käytetyt muovi-
materiaalit) merkittävästi heikentymättä pitkäaikaista altistumista
äärimmäisille lämpötiloille.
8.1.4 Optiset ominaisuudet
8.1.4.1 Valonläpäisytesti
Tämän testin tarkoituksena on todeta, ylittääkö turvalasien tasainen
läpäisevyys tietyn arvon.
8.1.4.2 Optisen vääristymän testaus
Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että tuulilasin läpi nähtyjen
esineiden vääristymä ei ole sellainen, että se voi häiritä kuljettajaa.
8.1.4.3 Heijastuskuvan erotustesti
Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että heijastuskuvan
kulmaero varsinaisesta kuvasta ei ylitä tiettyä arvoa.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 31
▼B
8.1.4.4 Värien tunnistustesti
Tämän testin tarkoituksena on tarkastaa, että ei ole mahdollista
sekoittaa tuulilasin läpi nähtäviä värejä.
8.1.5 Tulenkestävyystesti
Tämän testin tarkoitus on tarkastaa, että 2.3 ja 2.4 kohdassa
määritellyn kaltaisen turvalasin sisäpinnan palamisaste on riittävän
alhainen.
8.1.6 Kemiallisten aineiden sieto
Tämän testin tarkoituksena on todeta, että 2.3 ja 2.4 kohdassa
määritellyn kaltaisen turvalasin sisäpinta kestää heikkenemättä
altistumista sellaisille kemikaaleille, joita todennäköisesti on läsnä
tai käytetään traktorin sisällä (esim. puhdistusaineet).
8.2 Edellä 2.1—2.4 kohdassa määriteltyjen luokkien laseille suor-
itettavat testit
8.2.1 Turvalasit pannaan seuraavassa taulukossa lueteltuihin testeihin:1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 32
TUULILASIT MUUT LASIT KUIN TUULILASIT
Karkaistu lasi Tavallinen laminoitu lasi Laminoitu erikoislasi Lasimuovi
Karkaistu lasiLaminoitu
lasiLasimuovi
I I/P II II/P III III/P IV
Sirpaloituminen D/2 D/2 — — H/4 H/4 — E/2 — —
Mekaaninen lujuus:
— 227 g:n kuula — — F/4.3. F/4.3. F/4.3. F/4.3. F/4.3. E/3.1. G/4 G/4
— 2 260 g:n kuula — — F/4.2. F/4.2. F/4.2. F/4.2. — — — —
Päänmuoto (1) D/3 D/3 F/3 F/3 F/3 F/3 J/3 — G/3 (3) K/3 (3)
Naarmuuntuminen:
— ulkopinta — — F/5.1. F/5.1. F/5.1. F/5.1. F/5.1. — F/5.1. F/5.1.
— sisäpinta — I/2 — I/2 — I/2 I/2 I/2 (2) I/2 (2) I/2
Korkea lämpötila — — C/5 C/5 C/5 C/5 C/5 — C/5 C/5
Säteily — C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 — C/6 C/6
Kosteus — C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 (2) C/7 C/7
Valonläpäisy C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1.
Optinen vääristymä C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. — — —
Heijastuskuva C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. — — —
Värien tunnistus C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. — — —
Lämpötilan muutosten sieto — C/8 — C/8 — C/8 C/8 C/8 (2) C/8 (2) C/8
Tulenkestävyys — C/10 — C/10 — C/10 C/10 C/10 (2) C/10 (2) C/10
Kemikaalien sieto — C/11 — C/11 — C/11 C/11 C/11 (2) C/11 (2) C/11
(1) Tämä testi on suoritettava kaksoislaseille lisäyksessä L olevan 3 kohdan mukaisesti.
(2) Sisäpuolella muovimateriaali.
(3) Suoritetaan pudottamalla 4 m + 25/ −0 mm:n korkeudesta 1,5 m + 25/ −0 mm:n korkeuden sijasta, kun laseja käytetään traktorin tuulilaseina.
HUOM: Viitteen K 3/3 kaltainen viite taulukossa tarkoittaa liitettä III K ja tuon liitteen 3 kohtaa, jossa on kuvattu asianomainen testi ja eritelty hyväks ymisvaatimukset.▼B1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 33
▼B
8.2.2 Turvalasille annetaan osan tyyppihyväksyntä, jos se täyttää kaikki
edellä olevassa taulukossa tarkoitetuissa asiaa koskevissa kohdissa
vahvistetut vaatimukset.
9 TURVALASITYYPIN HYVÄKSYNNÄN MUUTTAMINEN TAI
LAAJENTAMINEN
9.1 Kaikista turvalasityyppiin tehdyistä muutoksista tai tuulilasien osalta
kaikista ryhmään lisätyistä tuulilaseista on ilmoitettava turvalasi-
tyypin hyväksyneelle hallintoviranomaiselle. Viranomainen voi sitten
joko:
9.1.1 katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole huomattavaa
kielteistä vaikutusta, ja tuulilasien osalta katsoa, että uusi tyyppi
kuuluu hyväksyttyyn tuulilasiryhmään, ja että turvalasi joka tapauk-
sessa edelleen täyttää vaatimukset, tai
9.1.2 vaatia testien suorittamisesta vastaavalta tarkastuslaitokselta lisätes-
tausselosteen.
9.2 Tiedoksi antaminen
9.2.1 Osan tyyppihyväksynnän vahvistamisesta, epäämisestä tai laajenta-
misesta ilmoitetaan jäsenvaltioille 5.3 kohdassa vahvistetun
menettelyn mukaisesti.
9.2.2 Osan tyyppihyväksynnän laajennuksen antaneen toimivaltaisen
viranomaisen on pantava kuhunkin laajennukseen liittyvään tiedo-
nantoon sarjanumero.
10 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
10.1 Tämän liitteen ja seuraavien liitteiden mukaisesti tyyppihyväksynnän
saaneen turvalasin on oltava valmistettu siten, että se on hyväksytyn
tyypin mukainen ja täyttää 6, 7 ja 8 kohdassa luetellut vaatimukset.
10.2 Sen tarkastamiseksi, että 10.1 kohdan vaatimukset on täytetty, on
suoritettava jatkuvaa tuotannon tarkkailua.
10.3 Osan tyyppihyväksynnän haltijan on erityisesti:10.3.1 huolehdittava, että menettelyt tuotteen laadun tarkkailua varten ovat
olemassa;
10.3.2 voitava käyttää laitteita, jotka ovat tarpeen kunkin hyväksytyn tyypin
vaatimustenmukaisuuden tarkastamisessa;
10.3.3 kirjattava testitulokset ja laadittava lisäasiakirjoja (
1), jotka on
pidettävä saatavilla niin kauan kuin hallinnollisen viranomaisen
kanssa tehtävässä sopimuksessa päätetään;
10.3.4 analysoitava kunkin testityypin tulokset, jotta voidaan tarkastaa ja
varmistaa, että tuotteen ominaisuudet ovat yhdenmukaiset, lukuun
ottamatta teollisuustuotannossa sallittua vaihtelua;
10.3.5 huolehdittava, että kunkin tuotetyypin osalta suoritetaan vähintään
liitteessä III O vahvistetut testit ja
10.3.6 huolehdittava, että jos jotkin näytteet tai testikappaleet eivät ole
kyseisen testityypin mukaisia, lisänäytteitä otetaan ja testataan.
On toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta kyseinen
tuotanto jälleen saavuttaisi vaatimustenmukaisuuden.
10.4 Toimivaltainen viranomainen voi milloin tahansa tarkastaa kuhunkin
tuotantoyksikköön sovellettavat vaatimustenmukaisuuden tarkastus-
menetelmät (katso liitteessä III O oleva 1.3 kohta).
10.4.1 Kaikissa tarkastuksissa testitiedot ja tuotantotilastot on esitettävä
tarkastajalle.
10.4.2 Tarkastaja voi ottaa satunnaisnäytteitä testattavaksi valmistajan
laboratoriossa. Näytteiden vähimmäismäärä voidaan määrittää
valmistajan omien tarkastusten tulosten valossa.
10.4.3 Kun laatutaso vaikuttaa epätyydyttävältä tai kun vaikuttaa tarpeelli-
selta tarkastaa 10.4.2 kohdan mukaisesti suoritettujen testien1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 34
(1) Sirpaloitumistestien tulokset on kirjattava, vaikka valokuvaa ei vaaditakaan.
▼B
paikkansapitävyys, tarkastaja voi valita näytteet lähetettäväksi osan
tyyppihyväksyntätestin suorittaneelle tarkastuslaitokselle.
10.4.4 Toimivaltainen viranomainen voi suorittaa minkä tahansa tässä
direktiivissä vahvistetun testin.
10.4.5 Tavanmukaisesti toimivaltaisten viranomaisten on suoritettava
tarkastus kahdesti vuodessa. Jos jossakin tarkastuksessa saadaan
epätyydyttäviä tuloksia, toimivaltaisen viranomaisen on varmistet-
tava, että kaikki tarvittavat toimenpiteet toteutetaan tuotannon
vaatimustenmukaisuuden saavuttamiseksi mahdollisimman pian.
11 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN LAIMIN-
LYÖNNIN SEURAAMUKSET
11.1 Turvalasityypille tämän direktiivin nojalla annettu osan tyyppihyväk-
syntä voidaan peruuttaa, jos 10.1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia
ei noudateta.
11.2 Jos jäsenvaltio peruuttaa aikaisemmin antamansa tyyppihyväk-
synnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille
osan tyyppihyväksyntätodistuksen allekirjoitetulla ja päivätyllä
jäljennöksellä, jonka alareunaan on suurin kirjaimin lisätty teksti
”OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ PERUUTETTU”.
12 TUOTANNON LOPULLINEN PÄÄTTYMINEN
Jos osan tyyppihyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän
direktiivin nojalla hyväksytyn turvalasityypin valmistamisen, hänen
on ilmoitettava siitä hyväksynnän antaneelle viranomaiselle.
Kyseisen viranomaisen on vuorostaan ilmoitettava siitä muille
jäsenvaltioille yhdistetyn tyyppihyväksyntäilmoituksen jäljennök-
sellä, joka vastaa tämän direktiivin liitteessä III B esitettyä mallia.
13 OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄTESTIEN SUORITTAMISESTA
VASTAAVIEN TARKASTUSLAITOSTEN JA TÄLLAISEN
HYVÄKSYNNÄN ANTAVIEN HALLINTOVIRANOMAISTEN
NIMET JA OSOITTEET
Jokaisen jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja
komissiolle osan tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien
tarkastuslaitosten ja osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen antavien
hallintoviranomaisten nimet ja osoitteet, joihin osan tyyppihyväk-
syntätodistus ja muissa jäsenvaltioissa annetun osan
tyyppihyväksynnän epäämisestä tai peruuttamisesta ilmoittavat
todistukset lähetetään.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 35
▼B
Lisäys
ESIMERKKEJÄ OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄMERKEISTÄ
(Katso liitteessä III A oleva 5.5 kohta)
Karkaistut tuulilasit:
Edellä oleva karkaistuun tuulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki
osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin
mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.
Karkaistut muovipinnoitteiset tuulilasit
Edellä oleva karkaistuun muovipinnoitteiseen tuulilasiin kiinnitetty osan
tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa
(e2) tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.
Tavalliset laminoidut tuulilasit
Edellä oleva tavalliseen laminoituun kerrostuulilasiin kiinnitetty osan tyyppi-
hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2)
tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 36
▼B
Tavalliset muovipinnoitteiset kerrostuulilasit
Edellä oleva tavalliseen muovipinnoitteiseen kerrostuulilasiin kiinnitetty osan
tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2)
tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.
Laminoidut erikoistuulilasit
Edellä oleva käsiteltyyn laminoituun tuulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväk-
syntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän
direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.
Muovi-lasituulilasit
Edellä oleva muovi-lasituulilasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki
osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin
mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 37
▼B
Lasit, jotka eivät ole tuulilaseja, ja joiden valonläpäisevyys on alle 70 %:
Edellä oleva osan tyyppihyväksyntämerkki, joka on kiinnitetty lasiin, joka ei ole
tuulilasi ja jota koskevat liitteessä III C olevan 9.1.4.2 kohdan vaatimukset,
osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin
mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.
Kaksoislasit, joiden valonläpäisevyys on vähemmän kuin 70 %:
Edellä oleva kaksoislasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että
kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin mukaisesti osan
tyyppihyväksyntänumerolla 001247.
Muut lasit kuin tuulilasit, joita käytetään traktorien tuulilaseina:
Edellä oleva lasiin kiinnitetty osan tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että
traktorin tuulilasina käytettäväksi tarkoitettu osa on hyväksytty Ranskassa (e2)
tämän direktiivin mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 38
▼B
Lasit, jotka eivät ole tuulilaseja, ja joiden valonläpäisevyys on 70 % tai
enemmän:
Edellä oleva osan tyyppihyväksyntämerkki, joka on kiinnitetty lasiin, joka ei oletuulilasi, ja jota koskevat liitteessä III C olevan 9.1.4.1 kohdan vaatimukset,
osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Ranskassa (e2) tämän direktiivin
mukaisesti osan tyyppihyväksyntänumerolla 001247.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 39
▼B
LIITE III B
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 40
▼B
Lisäys 1
KARKAISTUT TUULILASIT
(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III D tai III I mukaisesti)
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 41
▼B
Lisäys 2
TASAISESTI KARKAISTUT LASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III E tai III I mukaisesti)
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 42
▼B
Lisäys 3
LAMINOIDUT TUULILASIT
(tavalliset, käsitellyt tai muovipinnoitteiset)
(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III F, III H tai III I mukaisesti)
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 43
▼B
Lisäys 4
LAMINOIDUT LASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III G tai III I mukaisesti)
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 44
▼B
Lisäys 5
LASI-MUOVITUULILASIT
(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III J mukaisesti)
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 45
▼B
Lisäys 6
LASI-MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III K mukaisesti)
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 46
▼B
Lisäys 7
KAKSOISLASIT
(Pää- ja sivuominaisuudet liitteen III L mukaisesti)
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 47
▼B
Lisäys 8
TUULILASEJA KOSKEVAN LUETTELON SISÄLTÖ (1)
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 48
(1) Tämä luettelo on liitettävä tämän liiteen lisäyksiin 1, 2 (soveltuvin osin), 3 ja 5.
▼B
LIITE III C
YLEISET TESTIOLOSUHTEET
1 SIRPALETESTIT
1.1 Testattava lasi ei saa olla tukevasti kiinnitetty; se voi kuitenkin olla
kiinnitetty aivan samanlaiseen lasiin kaikkien reunojen ympärille
kiinnitetyllä tarrateipillä.
1.2 Sirpaloitumisen aiheuttamiseen käytetään noin 75 g:n vasaraa tai
muuta välinettä, jolla saavutetaan vastaavat tulokset. Pisteen
kaarevuussäde on 0,2 ± 0,05 mm.
1.3 Jokaisessa määritetyssä iskukohdassa on suoritettava yksi testi.
1.4 Sirpaleita tutkitaan valokuvauspaperilla, kun valotus alkaa enintään
10 sekuntia ja päättyy enintään kolme minuuttia iskun jälkeen. Vain
alkuperäistä sirpaletta edustavat tummimmat viivat otetaan
huomioon. Laboratorion on säilytettävä aiheutetusta sirpaloitumisesta
otettuja kuvia.
2 ISKUKOVUUDEN KUULATESTI2.1 227 g:n kuulatesti
2.1.1 Välineet
2.1.1.1 Karkaistu teräskuula, jonka massa on 227 ± 2 g ja halkaisija noin 38
mm.
2.1.1.2 Laite, jolla kuula pudotetaan vapaasti myöhemmin määriteltävältä
korkeudelta, tai laite, joka antaa kuulalle vapaalla pudotuksella
saavutettavaa vastaavan nopeuden. Kun käytetään kuulan heittävää
laitetta, nopeustoleranssin on oltava ± 1 % vapaalla pudotuksella
saavutettavasta nopeudesta.
2.1.1.3 Kuvassa 1 esitetyn kaltainen tukiteline, joka koostuu teräskehyksistä,
joiden koneistetut reunat ovat 15 mm leveät, sopivat toistensa päälle
ja on päällystetty noin 3 mm paksuilla ja 15 mm leveillä
kumitiivisteillä, joiden kovuus on 50 IRHD.
Alarunko lepää noin 150 mm korkealla teräslaatikolla. Testikappa-
letta pitää paikallaan yläkehys, jonka paino on noin 3 kg. Tukikehys
hitsataan noin 12 mm paksuun lattialla lepäävään teräslevyyn, jonka
alle jää noin 3 mm paksu ja kovuudeltaan 50 IRHD oleva
kumikerros.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 49
▼B
Kuva 1
Kuulatestien tuki
2.1.2 Testiolosuhteet
— Lämpötila 20 ± 5 ºC.
— Ilmanpaine: 860-1 060 mbaaria.— Suhteellinen kosteus: 60 ± 20 %.
2.1.3 Testikappale
Testikappaleen on oltava tasainen neliö, jonka sivun pituus on 300 +
10/− 0 mm.
2.1.4 Menettely
Testikappaletta pidetään tarkoitetussa lämpötilassa vähintään neljä
testiä edeltävää tuntia.
Testikappale asetetaan telineeseen (2.1.1.3). Testitason pinnan on
oltava 3º säteellä kohtisuorassa kuulan tulosuuntaan nähden.
Iskukohdan on oltava 25 mm:n säteellä testikappaleen geometrisestä
keskikohdasta, kun pudotuskorkeus on 6 m tai vähemmän, ja 50
mm:n säteellä testikappaleen keskikohdasta, kun pudotuskorkeus on
yli 6 m. Kuulan on osuttava siihen testikappaleen puoleen, joka on
ajoneuvoon asennetun turvalasin ulkopintana. Kuulan annetaan iskeä
vain kerran.
2.2 22 60 g:n kuulatesti
2.2.1 Laitteisto
2.2.1.1 Karkaistu teräskuula, jonka massa on 2 260 ± 20 g ja halkaisija noin
82 mm.
2.2.1.2 Laite, jolla kuula pudotetaan vapaasti myöhemmin määriteltävältä
korkeudelta, tai laite, joka antaa kuulalle vapaalla pudotuksella
saavutettavaa vastaavan nopeuden. Kun käytetään kuulan heittävää
laitetta, nopeustoleranssin on oltava ± 1 % vapaalla pudotuksellasaavutettavasta nopeudesta.
2.2.1.3 Kuvassa 1 esitetyn kaltainen ja 2.1.1.3 kohdassa esitettyä vastaava
tukiteline.
2.2.2 Testiolosuhteet
— Lämpötila 20 ± 5 ºC.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 50
▼B
— Ilmanpaine: 860-1 060 mbaaria.
— Suhteellinen kosteus: 60 ± 20 %.
2.2.3 Testikappale
Testikappaleen on oltava tasainen tai tuulilasin tai muun kaarevan
turvalasin tasaisimmasta osasta leikattu neliö, jonka sivun pituus on
300 + 10/− 0 mm.
Vaihtoehtoisesti voidaan testata koko tuulilasi tai muu kaareva
turvalasi. Tässä tapauksessa on huolehdittava siitä, että varmistetaan
riittävä kosketus turvalasin ja tuen välillä.
2.2.4 Menettely
Testikappaletta pidetään tarkoitetussa lämpötilassa vähintään neljä
testiä edeltävää tuntia.
Testikappale asetetaan telineeseen (2.1.1.3). Testitason pinnan on
oltava 3º säteellä kohtisuorassa kuulan tulosuuntaan nähden.
Iskukohdan on oltava 25 mm:n säteellä testikappaleen geometrisestä
keskikohdasta. Kuulan on osuttava siihen testikappaleen puoleen,
joka edustaa ajoneuvoon asennetun turvalasin sisäpintaa. Kuulan
annetaan iskeä vain kerran.
3 PÄÄNMUOTOTESTI
3.1 Laitteisto
3.1.1 Pään muotoinen paino, jossa on pyöreä tai puolipyöreä laminoidusta
kovapuusta valmistettu ja vaihdettavalla huovalla varustettu pääkap-
pale, ja jossa voi olla puinen poikkiorsi. Pyöreän osan ja poikkiorren
välillä on niskamallinen välikappale ja poikkiorren toisella puolella
kiinnitystanko.
Mitat ovat kuvan 2 mukaiset.
Laitteiston kokonaispaino on 10 ± 0,2 kg.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 51
▼B
Kuva 2
Pään muotoinen paino
3.1.2 Laite, jolla pään muotoinen paino pudotetaan vapaasti myöhemmin
määriteltävältä korkeudelta, tai laite, joka antaa painolle vapaalla
pudotuksella saavutettavaa vastaavan nopeuden.
Kun käytetään painolle vauhdin antavaa laitetta, nopeustoleranssin
on oltava ± 1 % vapaalla pudotuksella saavutettavasta nopeudesta.
3.1.3 Kuvassa 3 esitetyn kaltainen tukiteline tasaisten testikappaleiden
testausta vasten. Teline koostuu kahdesta teräskehyksestä, joiden
koneistetut reunat ovat 50 mm leveät, sopivat toistensa päälle ja on
päällystetty noin 3 mm paksuilla ja 15 ± 1 mm leveillä
kumitiivisteillä, joiden kovuus on 70 IRHD.
Ylärunkoa pidetään painettuna alarunkoa vasten vähintään kahdek-
salla pultilla.
3.2 Testiolosuhteet
3.2.1— Lämpötila 20 ± 5 ºC.
3.2.2— Ilmanpaine: 860-1 060 mbaaria.
3.2.3— Suhteellinen kosteus: 60 ± 20 %.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 52
▼B
Kuva 3
Päänmuototestien tuki
(1) M20:n vähimmäissuositusmomenti on 30 Nm.
3.3 Menettely
3.3.1 Tasaisen testikappaleen testi
Tasaista testikappaletta, jonka pituus on 1 100 + 5/− 2 mm ja leveys
500 + 5/− 2 mm, pidetään 20 ± 5 ºC:n tasaisessa lämpötilassa
vähintään neljä testiä edeltävää tuntia. Testikappale kiinnitetään
tukikehyksiin (3.1.3); pultit kiristetään, jotta varmistetaan, että
testikappale ei testin aikana liiku yli 2 mm. Testitason pinnan on
oltava riittävän kohtisuorassa painon tulosuuntaan nähden. Painon on
iskeydyttävä testikappaleeseen 40 mm:n säteellä sen geometrisestä
keskipisteestä sille puolelle, joka edustaa ajoneuvoon asennetun
turvalasin sisäpintaa, ja sen on annettava iskeä vain kerran.
Huopasuojuksen iskeytymispinta vaihdetaan 12 testin jälkeen.
3.3.2 Koko tuulilasin testi (käytetään vain putoamiskorkeudella, joka on
pienempi tai yhtä suuri kuin 1,5 m)
Tuulilasi asetetaan vapaasti tukeen, siten, että välissä on kovuudel-
taan 70 IRHD oleva ja noin 3 mm paksu kumikaistale, ja
kosketuspinnan leveys koko ympärysmitan alueella on noin 15
mm. Tuen on koostuttava jäykästä kappaleesta, joka vastaa tuulilasin
muotoa siten, että pään muotoinen paino iskee sisäpintaan.
Tarvittaessa tuulilasi puristetaan tukeen soveltuvin laittein. Tuen on
levättävä jäykällä telineellä, kun välissä on kumikerros, jonka kovuus
on 70 IRHD ja paksuus noin 3 mm.
Tuulilasin pinnan on oltava riittävän kohtisuorassa pään muotoisen
painon tulosuuntaan nähden.
Pään muotoisen painon on iskeydyttävä testikappaleeseen 40 mm:n
säteellä sen geometrisestä keskipisteestä sille puolelle, joka on
ajoneuvoon asennetun turvalasin sisäpinta, ja sen on annettava iskeä
vain kerran.
Huopasuojuksen iskeytymispinta vaihdetaan 12 testin jälkeen.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 53
▼B
4 NAARMUUNTUMISTESTI
4.1 Laitteisto
4.1.1 Kuvassa 4 kaaviomaisesti esitettyyn naarmuttamisinstrumenttiin (1)
kuuluvat:
— vaakatasoinen pyörintätaso, jossa on keskuskiinnike ja joka pyörii
vastapäivään 65-75 rpm, ja
Kuva 4
Kaavio naarmuttamisinstrumentista
— kaksi painotettua yhdensuuntaista vartta, joissa molemmissa on
erityinen naarmuttamisrengas, joka pyörii vapaasti kuulalaaker-
oidussa vaakasuorassa akselissa; kukin rengas lepää
testikappaleella 500 g:n massan aiheuttaman paineen alaisena.
Naarmuttamisinstrumentin pyörintätason on pyörittävä tasaisesti ja
riittävän samassa tasossa (poikkeama tästä tasosta ei 1,6 mm:n
etäisyydellä pyörivän tason ympärysmitasta saa olla yli ± 0,05 mm).Pyörät on asennettava siten, että kun ne koskettavat pyörivää
testikappaletta, ne pyörivät vastakkaisiin suuntiin siten, että ne
aiheuttavat kunkin testikappaleen kierroksen aikana kaksi kertaa
puristavaa ja hankaavaa vaikutusta kaarevilla linjoilla, joiden renkaan
muotoinen ala on noin 30 cm
2.
4.1.2 Naarmuttamisrenkaat (2), joiden halkaisija on 45-50 mm ja paksuus
12,5 mm, ja jotka koostuvat keskikovaan kumiin istutetusta
erityisestä hienosiivilöidystä hankausaineesta. Renkaiden kovuuden
on oltava 72 ± 5 IRHD, joka mitataan neljästä kohdasta, jotka
sijaitsevat tasaisin välein hankauspinnan keskilinjalla, kun painetta
kohdistetaan pystysuorassa renkaan halkaisijan suuntaisesti, ja kun
lukemat otetaan 10 sekuntia paineen täyden kohdistamisen jälkeen.
Naarmuttamisrenkaat on valmisteltava käyttöä varten pyörittämällä
niitä erittäin hitaasti tasaista lasia vasten, jotta varmistetaan, että
niiden pinta on täysin tasainen.
4.1.3 Valonlähde, joka koostuu hehkulampusta, jonka lanka on yhden-
suuntaisessa putkessa, jonka mitat ovat 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm.
Jännite on stabiloitava ± 1/1 000. Jännitteen tarkastukseen
käytettävän instrumentin on oltava riittävän tarkka.
4.1.4 Optinen järjestelmä, joka koostuu linssistä, jonka polttoväli ƒ on
vähintään 500 mm ja joka on korjattu kromaattisia aberraatioita
varten. Linssin täysi aukko ei saa olla suurempi kuin ƒ/20. Linssin ja
valonlähteen etäisyyttä on säädettävä, jotta saadaan valonsäde, joka
on riittävän yhdensuuntainen. Asennetaan kalvo, joka rajoittaa
valonsäteen halkaisijan 7 ± 1 mm:iin. Tämän kalvon on sijaittava
100 ± 50 mm:n etäisyydellä linssistä sillä puolella, joka on
kauimpana valonlähteestä.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 54
(1) Sopivaa naarmuttamisinstrumenttia valmistaa Teledyne Taber (Yhdysvallat).
(2) Sopivaa naarmuttamisrenkaita valmistaa Teledyne Taber (Yhdysvallat).
▼B
4.1.5 Hajavalon mittauslaitteisto (katso kuva 5) koostuu valokennosta,
jonka integrointipallon halkaisija on 200 - 250 mm. Pallon on oltava
varustettu valon tulo- ja poistumisaukoilla. Tuloaukon on oltava
pyöreä, ja sen halkaisijan on oltava vähintään kaksi kertaa
valonsäteen halkaisija. Alueen poistumisaukon on oltava varustettu
joko valon kerääjällä tai heijastustasolla jäljempänä 4.4.3 kohdassa
kuvattua menettelyä noudattaen. Valon kerääjän on imettävä kaikki
valo, kun valonsäteeseen ei ole työnnetty testikappaletta.
Valonsäteen akselin on kuljettava tulo- ja poistumisaukkojen
keskustan kautta. Valon poistumisaukon halkaisijan bon oltava
yhtä kuin 2a × tan 4º, kun aon pallon halkaisija. Valokennon on
oltava asennettu siten, että suoraan tuloaukosta tai heijastustasolta
tuleva valo ei voi saavuttaa sitä.
Integrointipallon ja heijastustason pintojen heijastuskyvyn on oltava
riittävän samanlainen, ja niiden on oltava mattapintaisia ja ei-
selektiivisiä. Valokennon tehon on oltava lineaarinen ± 2 %:n sisällä
käytettyjen valotehojen alueella.
Instrumentin suunnittelun on oltava sellainen, että galvanometritait-
tumista ei tapahdu, kun pallo on pimeä. Koko laitteisto on
tarkastettava säännöllisin välein hämärtymiskalibrointi-standardien
avulla. Jos hämärtymismittaukset tehdään laitteilla tai menetelmillä,
jotka poikkeavat edellä määritellyistä, tuloksia on tarvittaessa
korjattava, jotta ne ovat yhteensopivia edellä kuvattua laitteistoa
käyttämällä saatujen kanssa.
Kuva 5
Hämärtymismittari
4.2 Testiolosuhteet
4.2.1 Lämpötila 20 ± 5 ºC.
4.2.2 Ilmanpaine: 860-1 060 mbaaria.
4.2.3 Suhteellinen kosteus: 60 ± 20 %.
4.3 Testikappaleet
Testikappaleiden on oltava tasaisia neliöitä, joiden sivujen pituus on
100 mm, ja joiden molemmat pinnat ovat riittävän tasaisia ja
yhdensuuntaisia, ja joiden keskelle on tarvittaessa porattu kiinnitys-
reikä, jonka halkaisija on 6,4 + 0,2/ −0 mm.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 55
▼B
4.4 Menettely
Naarmuuntumistesti suoritetaan sillä testikappaleen pinnalla, joka on
ajoneuvoon asennetun turvalasin ulkopinta, sekä muovipinnoitteisen
lasin tapauksessa myös sisäpinnalla.
4.4.1 Välittömästi ennen naarmuttamista ja sen jälkeen testikappaleet
puhdistetaan seuraavasti:
a) pyyhitään pellavakankaalla puhtaassa juoksevassa vedessä;
b) huuhdellaan tislatulla vedellä tai vedellä, josta on poistettu suolat;
c) puhalletaan kuivaksi hapella tai typellä;
d) poistetaan mahdolliset vesijäämät taputtelemalla kevyesti
kostealla pellavakankaalla. Kuivataan tarvittaessa puristamalla
kevyesti kahden pellavakankaan väliin.
Kaikkea yliäänilaitekäsittelyä tulee välttää. Puhdistuksen jälkeen
testikappaleita on käsiteltävä vain niiden reunoista ja säilytettävä
siten, että niiden pintojen vahingoittuminen tai likaantuminen estyy.
4.4.2 Testikappaleita pidetään vähintään 48 tuntia 20 ± 5 ºC:n lämpötilassa
ja suhteellisessa kosteudessa, joka on 60 ± 20 %.
4.4.3 Testikappale asetetaan välittömästi aivan integrointipallon tuloau-
kolle. Testikappaleen pinnan kohtisuoran ja säteen akselin välinen
kulma saa olla enintään 8º.
Otetaan neljä lukemaa seuraavassa taulukossa esitetyllä tavalla:
LukemaTestikap-
paleValon-
kerääjäHeijastus-
tasoMäärä
T1Ei Ei Kyllä Pintavalo
T2Kyllä Ei Kyllä Testikappaleen läpi päästämä koko-
naisvalo
T3Ei Kyllä Ei Instrumentin hajavalo
T4Kyllä Kyllä Ei Instrumentin ja testikappaleen haja-
valo
Toistetaan testit T1,T2,T3ja T4muissa testikappaleen määritellyissä
asennoissa yhdenmukaisuuden määrittämiseksi.
Lasketaan kokonaisläpäisevyys Tt=T2/T1.
Lasketaan hajaläpäisevyys Td seuraavasti:
Td¼T4/C0T3T2=T1 ðÞ
T1
Lasketaan hämärtymis- tai valoprosentti tai molemmat seuraavasti:
Td
Tt/C2100ð%Þ
Mitataan testikappaleen alkuhämärtyminen vähintään neljästä tasavä-
lein sijaitsevasta naarmuttamattoman alueen kohdasta edellä esitetyn
kaavan mukaisesti. Lasketaan kunkin testikappaleen tulosten
keskiarvo. Neljän mittauksen sijasta keskiarvo voidaan saavuttaa
pyörittämällä kappaletta tasaisesti 3 kierrosta sekunnissa tai
nopeammin.
Kullekin turvalasille on suoritettava kolme testiä samalle tyypille.
Käytetään hämärtymistä pinnan alapuolisen naarmuuntumisen
mittana, kun testikappale on ollut naarmuuntumistestissä.
Mitataan naarmuuntuneen kohdan hajottama valo vähintään neljästä
tasavälein sijaitsevasta naarmuuntuneen alueen kohdasta edellä
esitetyn kaavan mukaisesti. Lasketaan kunkin testikappaleen tulosten
keskiarvo. Neljän mittauksen sijasta keskiarvo voidaan saavuttaa
pyörittämällä kappaletta tasaisesti 3 kierrosta sekunnissa tai
nopeammin.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 56
▼B
4.5 Naarmuuntumistesti suoritetaan vain testin suorittavan laboratorion
harkinnan mukaan jo sen hallussa olevien tietojen perusteella, esim.
välikerroksen tai materiaalin paksuuden muutokset eivät tavallisesti
edellytä lisätestejä.
4.6 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuuksia ei ilmene.
5 LÄMPÖTILATESTI5.1 Menettely
Lämmitetään kolme testinäytettä tai kolme testikappaletta, joiden
koko on vähintään 300 mm × 300 mm, ja jotka laboratorio on ottanut
kolmesta tuulilasista tai muusta lasista kuin tuulilasista ja joiden yksi
reuna vastaa lasin yläreunaa, 100 ºC:n lämpötilaan.
Säilytetään tämä lämpötila kahden tunnin ajan ja annetaan testinäyt-
teen/-näytteiden sitten jäähtyä huoneenlämpöön. Jos turvalasin
molemmat ulkopinnat ovat epäorgaanista materiaalia, testi voidaan
suorittaa upottamalla testinäyte pystyasennossa tietyksi ajaksi
kiehuvaan veteen, kun samalla varotaan aiheuttamasta tarpeetonta
lämpöshokkia. Jos näytteet on leikattu tuulilasista yhden kunkin
tällaisen näytteen reunan on oltava tuulilasin yläreunan osa.
5.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Väritön Sävytetty
Välikerroksen värjäys: 1 2
Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.
5.3 Tulosten tulkinta
5.3.1 Korkean lämpötilan sietotestin tuloksen katsotaan olevan positii-
vinen, jos kuplia tai muita vikoja ei muodostu yli 15 mm:n päähän
testikappaleen tai näytteen leikkaamattomasta reunasta tai 25 mm:n
päähän leikatusta reunasta tai yli 10 mm:n päähän halkeamista, joita
testin aikana mahdollisesti muodostuu.
5.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten luovutettu testikappale- tai näytesarja
katsotaan korkean lämpötilan sietotestin kannalta tyydyttäväksi, jos
jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:
5.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai5.3.2.2 jos yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos, uudella testikappale-
tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävä
tulos.
6 SÄTEILYNSIETOTESTI6.1 Testausmenetelmä
6.1.1 Laitteisto
6.1.1.1 Säteilylähde, joka koostuu keskipaineisesta elohopeahöyrylampusta,
jossa on putkimainen otsoniton kvartsilamppu; lampun akseli on
pystysuora. Lampun nimellispituus on 360 mm ja halkaisija 9,5 mm.
Kaaren pituus on 300 ± 4 mm. Lamppua on käytettävä 750 ± 50 W.
Kaikkia muita säteilylähteitä, joiden vaikutus on sama kuin edellä
määritellyn lampun, voidaan käyttää. Jotta voidaan varmistaa, että
toisen lähteen vaikutukset ovat samat, suoritetaan vertailu mittaa-
malla 300-450 mm:n aaltopituusalueella annetun energian määrä,
kun kaikki muut aaltopituudet on poistettu sopivia suotimia käyttäen.
Vaihtoehtoista lähdettä käytetään sitten näiden suotimien kanssa.
Kun kyseessä ovat turvalasit, joiden osalta tämä testi ja senkäyttöolot
eivät tyydyttävästi vastaa toisiaan, on tarpeen tarkistaa testioloja.
6.1.1.2 Voimanlähdemuuntaja ja kondensaattori, jotka pystyvät antamaan
lampulle (6.1.1.1) vähintään 1 100 V:n lähtöhuippujännitteen ja 500
± 50 V:n käyttöjännitteen.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 57
▼B
6.1.1.3 Laite, johon testinäytteet voidaan kiinnittää, ja jossa niitä voidaan
pyörittää 1-5 kierrosta minuutissa keskellä sijaitsevan säteilyn
lähteen ympäri, jotta altistuminen on tasaista.
6.1.2 Testikappaleet
6.1.2.1 Testikappaleiden koko on 76 mm × 300 mm.
6.1.2.2 Laboratorio leikkaa testikappaleet lasien yläreunasta siten, että:
— muiden lasien kuin tuulilasien osalta testikappaleiden yläreuna
vastaa lasien yläreunaa,
— tuulilasien osalta testikappaleiden yläreuna vastaa vyöhykkeen,
jossa valonläpäisy tarkastetaan ja määritellään tässä liitteessä
olevan 9.1.2.2 kohdan mukaisesti, yläreunaa.
6.1.3 Menettely
Kolmen näytteen tässä liitteessä olevan 9.1.1—9.1.2 kohdan
mukaisesti määritelty valonläpäisevyys tarkastetaan ennen altistusta.
Osa kustakin näytteestä suojataan säteilyltä, ja asetetaan näyte sitten
testilaitteeseen 230 mm lampun akselin etupuolelle ja pituussuun-
nassa yhdensuuntaisesti sen kanssa. Näytteiden lämpötilana koko
testin ajan pidetään 45 ± 5 ºC. Kunkin testinäytteen sen puolen,
jokamuodostaisi traktorin ulkopuolen, on oltava lamppuun päin.
Edellä 6.1.1.1 kohdassa määritellyn lampputyypin altistusaika on 100
tuntia. Mitataan kunkin näytteen altistetun alueen valonläpäisevyys
uudelleen altistuksen jälkeen.
6.1.4 Kukin testikappale tai näyte (kaikkiaan kolme) altistetaan edellä
esitetyn menettelyn mukaisesti säteilylle siten, että kunkin testikap-
paleen tai näytteen kohdan saama säteily vaikuttaa käytettyyn
välikerrokseen samalla tavalla kuin 1 400 W/m2:n auringonsäteily
100 tunnin aikana.
6.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Väritön Sävytetty
Lasin värjäys: 2 1Välikerroksen värjäys: 1 2
Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.
6.3 Tulosten tulkinta
6.3.1 Säteilynsietotestin tuloksen katsotaan olevan positiivinen, jos seur-
aavat edellytykset täyttyvät:
6.3.1.1 tässä liitteessä olevan 9.1.1-9.1.2 kohdan mukaisesti mitattu valon
kokonaisläpäisevyys ei putoa alle 95 %:iin säteilyttämistä edeltä-
neestä alkuperäisarvosta eikä missään tapauksessa putoa seuraavien
arvojen alle:
6.3.1.1.1 70 %, kun kyseessä on tuulilasia lukuun ottamatta sellainen lasi,
jonka on täytettävä joka suunnassa kuljettajan näkökenttää koskevat
vaatimukset;
6.3.1.1.2 75 %, kun kyseessä on tuulilasi, vyöhykkeillä, joilla läpäisevyys
tarkastetaan jäljempänä 9.1.2.2 kohdassa määritetyllä tavalla.
6.3.1.2 Testikappaleessa tai näytteessä voi kuitenkin säteilytyksen jälkeen
olla havaittavissa lievää värjäytymistä, kun sitä tarkastellaan
valkoista taustaa vasten, mutta muita vikoja ei saa olla.
6.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappale- tai näytesarja
katsotaan säteilynsietotestin kannalta tyydyttäväksi, jos toinen
seuraavista ehdoista täyttyy:
6.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai
6.3.2.2 jos yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos, uudella testikappale-
tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävä
tulos.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 58
▼B
7 KOSTEUDENSIETOTESTI
7.1 Menettely
Pidetään kolmea testinäytettä tai kolmea vähintään 300 mm × 300
mm:n kokoista testikappaletta kaksi viikkoa pystysuorassa suljetussa
astiassa, jossa lämpötila on 50 ± 2 ºC ja suhteellinen kosteus 95 % ±
4% (1).
Testikappaleet valmistellaan siten, että:
— yksi testikappaleen reuna on osa tuulilasin alkuperäistä reunaa,
— jos useita testikappaleita testataan samaan aikaan, niiden vä;liin
on jätettävä riittävästi tilaa.
On ryhdyttävä varotoimiin, joilla estetään kondensaatin tippuminen
testikammion seinistä tai katosta testinäytteiden päälle.
7.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Väritön Sävytetty
Välikerroksen värjäys: 1 2
Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.
7.3 Tulosten tulkinta
7.3.1 Turvalasien katsotaan olevan kosteudensiedon kannalta tyydyttäviä,
jos merkittäviä muutoksia ei havaita yli 10 mm:n päässä leikkaa-
mattomasta reunasta tai yli 15 mm:n päässä leikatusta reunasta, kun
tavallinen ja käsitelty kerroslasi on ollut ympäröivässä ilmassa kaksi
tuntia, ja kun muovipäällysteinen lasi ja muovilasi ovat olleet
ympäröivässä ilmassa 48 tuntia.
7.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappale- tai näytesarja
katsotaan kosteudensietotestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi
seuraavista ehdoista täyttyy:
7.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos,
7.3.2.2 jos yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos, uudella testikappale-
tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävä
tulos.
8 LÄMPÖTILAMUUTOSTEN SIETOTESTAUS
8.1 Testausmenetelmä
Kaksi 300 × 300 mm:n testikappaletta pannaan kuudeksi tunniksi
suljettuun kammioon −40 ± 5 ºC:n lämpötilaan; sitten ne pannaan 23
± 2 ºC:n lämpötilaan tunniksi tai siihen asti kunnes testikappale on
saavuttanut vakaan lämpötilan. Sitten ne pannaan ilmavirtaan 72 ± 2
ºC:n lämpötilaan kolmeksi tunniksi. Testikappaleet tutkitaan, kun ne
on palautettu 23 ± 2 ºC:n lämpötilaan, ja kun niiden on annettu
jäähtyä tuohon lämpötilaan.
8.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Väritön Sävytetty
Muovisen välikerroksen tai
pinnoitteen värjäys: 1 2
Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.
8.3 Tulosten tulkinta
Lämpötilamuutosten sietotestin tuloksen katsotaan olevan positii-
vinen, jos testikappaleissa ei ole murtumia, samentumia, hilseilyä tai
muita ilmeisiä vikoja.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 59
(1) Näissä testioloissa suljetaan pois testikappaleiden kondensaatio.
▼B
9 OPTISET OMINAISUUDET
9.1 Valonläpäisytesti
9.1.1 Laitteisto
9.1.1.1 Valonlähde, joka koostuu hehkulampusta, jonka hehkulanka on 1,5
mm × 1,5 mm × 3 mm:n suuntaissärmiössä. Lampun hehkulangan
jännitteen on oltava sellainen, että värilämpötila on 2 856 K ± 50 K.
Tämä jännite vakautetaan alueelle ± 1/1 000. Jännitteen tarkastuk-
seen käytetyn instrumentin on oltava riittävän tarkka.
9.1.1.2 Optinen järjestelmä, joka koostuu linssistä, jonka polttoväli on
vähintään 500 mm ja joka on korjattu kromaattista aberraatiota
varten. Linssin täysi aukko ei saa ylittää f/20:tä. Linssin ja
valonlähteen etäisyyttä on säädettävä, jotta saadaan valonsäde, joka
on riittävän yhdensuuntainen.
Asennetaan kalvo, joka rajoittaa valonsäteen halkaisijan 7 ± 1
mm:iin. Tämä kalvo sijaitsee 100 ± 50 mm:n etäisyydellä linssistä
sillä puolella, joka on kauimpana valonlähteestä. Mittauspiste otetaan
valonsäteen keskustasta.
9.1.1.3 Mittauslaitteisto. Vastaanottimen spektriherkkyyden on vastattava
ICI:n (1) valoteknisen tarkkailulaitteen tavanomaista spektrivalo-
voimaa. Vastaanottimen valoherkkä pinta on päällystetty
hajottavalla aineella, ja sen poikkipinta-alan on oltava vähintään
kaksi kertaa optisen järjestelmän lähettämän valonsäteen poikkipinta-
ala. Jos käytetään integrointipalloa, pallon aukon poikkipinta-alan on
oltava vähintään kaksi kertaa säteen yhdensuuntaisen osuuden
poikkipinta-ala.
Vastaanottimen mittalaitteiston lineaarisuuden on käsitettävä
enemmän kuin 2 % mitta-alueesta.
9.1.2 Menettely
Säädetään vastaanottimen herkkyyttä osoittava instrumentti siten,
että se näyttää 100 mitta-astetta, kun valon kulkureitillä ei ole
turvalasia. Kun vastaanottimeen ei tule valoa, instrumentin on
näytettävä nollaa.
Turvalasi asetetaan sellaiselle etäisyydelle vastaanottimesta, että se
vastaa noin viisi kertaa vastaanottimen halkaisijaa. Turvalasi
työnnetään kalvon ja vastaanottimen väliin ja sen asentoa säädetään
siten, että valonsäteen tulokulma on 0º ± 5º. Läpäisevyys mitataan
turvalasista ja kussakin mitatussa kohdassa luetaan näyttöinstru-
mentin osoittama mitta-asteiden määrä n. Valonläpäisevyys τronn/
100.
9.1.2.1 Tuulilasien osalta voidaan soveltaa vaihtoehtoisia testausmenetelmiä,
kun käytetään joko tuulilasin tasaisimmasta osasta leikattua testi-
näytettä tai erityisesti valmistettua tasaista neliötä, jonka materiaali-
ja paksuusominaisuudet ovat samat kuin todellisen tuulilasin, kun
mittaukset suoritetaan kohtisuorassa lasiin nähden.
9.1.2.2 Testi suoritetaan tässä liitteessä olevassa 9.2.5.2 kohdassa määritel-
lyllä vyöhykkeellä I.
9.1.2.3 Traktoreissa, joissa ei ole mahdollista määritellä vyöhykettä I, testi
suoritetaan tässä liitteessä olevassa 9.2.5.3 kohdassa määritellyllä
vyöhykkeellä I ′.
9.1.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Väritön Sävytetty
Lasin värjäys: 1 2
Välikerroksen värjäys:
(kerrostuulilasien tapauksessa) 1 2
ei ole on
Varjostus- tai tummennusnauhoja: 1 21989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 60
(1) Kansainvälinen valaistustoimikunta.
▼B
Muita sivuominaisuuksia ei ilmene.
9.1.4 Tulosten tulkinta
9.1.4.1 Tuulilasien osalta 9.1.2 kohdan mukaisesti mitattu läpäisevyys ei saa
olla vähempää kuin 75 % ja muiden lasien kuin tuulilasien osalta
vähemmän kuin 70 %.
9.1.4.2 Kun kyseessä ovat ikkunat, jotka sijaitsevat kuljettajan näkökentän
kannalta epäolennaisissa kohdissa (esimerkiksi lasikatto), lasin
läpäisykerroin voi olla vähemmän kuin 70 %. Ikkunoissa, joiden
valonläpäisykerroin on vähemmän kuin 70 %, on oltava asianmu-
kainen tunnus.
9.2 Optisen vääristymän testaus
9.2.1 Soveltamisala
Määritelty menetelmä on projisointimenetelmä, joka mahdollistaa
turvalasin optisen vääristymän arvioinnin.
9.2.1.1 Määritelmät
9.2.1.1.1 Optinen poikkeama: turvalasin läpi nähdyn pisteen todellisen ja
näennäisen suunnan välinen kulma, kulman suuruus on tähtäysviivan
tulokulman, lasin paksuuden ja kallistuksen sekä tulopisteen
kaarevuussäteen funktio.
9.2.1.1.2 Optinen vääristymä suunnassa MM ′: kulmapoikkeaman ∆αalgebral-
linen ero turvalasin pinnan kahden pisteen M ja M ′välillä, kun
kahden pisteen välinen etäisyys on sellainen, että niiden katseen
suunnassa suorassa kulmassa olevalla tasolla olevat projektiot ovat
tietyn etäisyyden ∆xpäässä toisistaan (katso kuva 6).
Vastapäiväistä poikkeamaa pidetään positiivisena ja myötäpäiväistä
negatiivisena.
9.2.1.1.3 Optinen vääristymä pisteessä M: kaikkien suuntien MM ′optinen
enimmäisvääristymä pisteestä M.
9.2.1.2 Laitteisto
Tämä menetelmä käsittää sopivan kuvan (rasteri) heijastamisen
näytölle testattavana olevan turvalasin läpi. Muutos, jonka valoon
sijoitettu turvalasi aiheuttaa projisoidun kuvan muotoon, mahdol-
listaa vääristymän mittauksen. Laitteisto koostuu seuraavista osista,
jotka on järjestetty kuten kuvassa 9.
Kuva 6
Optisen vääristymän kaaviomainen esitys
Huomautus: ∆α=α1−α2eli suunnan MM ′optinen vääristymä
∆x= MC eli kahden katseen suunnan kanssa yhdensuuntaisen ja
pisteiden M ja M ′kautta kulkevan suoran viivan etäisyys.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 61
▼B
Kuva 7
Projektorin optinen järjestely
9.2.1.2.1 Hyvälaatuinen projektori, jossa on tehokas pistevalonlähde, ja jolla
on esimerkiksi seuraavat ominaisuudet:
— polttoväli vähintään 90 mm,
— aukko noin 1/2,5,— 150 W:n kvartsihalogeenilamppu (jos käytetään ilman suodinta),
— 250 W:n kvartsihalogeenilamppu (jos vihersuodin).
Kuva 8
Kuvan laajennettu poikkileikkaus
Projektori esitetään kaavamaisesti kuvassa 7. Halkaisijaltaan 8 mm
oleva kalvo sijoitetaan noin 10 mm:n päähän etulinssistä.
9.2.1.2.2 Kuvat (rasterit), jotka koostuvat esimerkiksi tummalla taustalla
olevista kirkkaista ympyröistä (katso kuva 8). Kuvan laadun ja
kontrastin on oltava riittävät, jotta voidaan suorittaa mittauksia siten,
että virhe on alle 5 %. Kun tutkittava turvalasi ei ole paikallaan,
pyöreiden hahmojen on oltava sellaiset, että kun ne heijastetaan, ne
muodostavat ryhmän ympyröitä, joiden halkaisija onR1þR2
R1∆x
kun ∆x on 4 mm (katso kuvat 6 ja 9).1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 62
▼B
Kuva 9
Optisen vääristymän testilaitteiston järjestely
9.2.1.2.3 Tukiteline, mieluiten sellainen, joka sallii pysty- ja vaakaskan-
nauksen sekä turvalasin pyörittämisen.
9.2.1.2.4 Tarkastusmalli, jolla mitataan mittojen muutokset, kun nopea
arviointi on tarpeen. Sopiva malli esitetään kuvassa 10.
Kuva 10
Sopivan tarkastusmallineen malli
9.2.1.3 Menettely
9.2.1.3.1 Yleistä
Turvalasi kiinnitetään tukitelineeseen (9.2.1.2.3) annettuun kulmaan.
Testikuva heijastetaan tutkittavan alueen läpi. Turvalasia pyöritetään
tai siirretään sitä vaaka- tai pystysuunnassa koko määritellyn alueen
tutkimista varten.
9.2.1.3.2 Arviointi tarkastusmallinetta käyttämällä
Kun nopea arviointi, jossa mahdollinen virhemarginaali on enintään
20 %, riittää, lasketaan A:n arvo (katso kuva 10) poikkeaman
muutoksen raja-arvosta ∆αLja arvosta R2, joka on etäisyys
turvalasista näyttöruutuun:
A¼0;145 ∆αL/C2R2
Heijastetun kuvan ∆d halkaisijan muutoksen ja kulmapoikkeaman
∆αmuutoksen välinen suhde saadaan:
∆d¼0;29∆α/C2R2
,1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 63
▼B
jossa
∆d ilmoitetaan millimetreinä,
A ilmoitetaan millimetreinä,∆α
Lilmoitetaan kaariminuutteina,
∆αilmoitetaan kaariminuutteina ja
R2ilmoitetaan metreinä
9.2.1.3.3 Mittaus valosähköistä laitetta käyttämällä
Kun tarvitaan tarkka mittaus, jossa mahdollinen virhemarginaali on
alle 10 %, ∆d mitataan heijastusakselilta, kun pisteen leveyden arvo
mitataan kohdassa, jossa luminanssi on 0,5 kertaa enimmäislumi-
nanssiarvo.
9.2.1.4 Tulosten ilmoittaminen
Turvalasin optinen vääristymä arvioidaan mittaamalla ∆d kaikissa
pinnan kohdissa ja kaikissa suunnissa, jotta löydät ∆d max:in.
9.2.1.5 Vaihtoehtoinen menetelmä
Lisäksi on sallittua käyttää projektiotekniikan sijasta strioskooppista
tekniikkaa, jos 9.2.1.3.2 ja 9.2.1.3.3 kohdassa tarkoitettu mittausten
tarkkuus säilyy.
9.2.1.6 Etäisyyden ∆x on oltava 4 mm.
9.2.1.7 Tuulilasin on oltava asennettu samaan kallistuskulmaan kuin
traktorissa.
9.2.1.8 Vaakatasossa oleva heijastusakseli on pidettävä suunnilleen kohti-
suorassa tuossa tasossa olevaan tuulilasin ääriviivaan nähden.
9.2.2 Mittaukset suoritetaan vyöhykkeellä I kuten tässä liitteessä olevassa
9.2.5.2 kohdassa.
9.2.2.1 Traktoreissa, joissa ei ole mahdollista määritellä vyöhykettä I kuten
tässä liitteessä olevassa 9.2.5.3 kohdassa, testi suoritetaan tässä
liitteessä olevassa 9.2.5.3 kohdassa määritellyllä vyöhykkeellä I ′.
9.2.2.2 Traktorityyppi
Testi on uusittava, jos tuulilasi asennetaan traktoriin, joka on
tyypiltään sellainen, että siitä on erilainen näkyvyys eteen kuin
siinä traktorityypissä, jota varten tuulilasi on jo hyväksytty.
9.2.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
9.2.3.1 Materiaalin laatu
Hiottu konelasi Float-lasi Konelasi
112
9.2.3.2 Muut sivuominaisuudet
Muita sivuominaisuuksia ei ole kyseessä.
9.2.4 Näytteiden lukumäärä
Testaus on tehtävä neljälle näytteelle.
9.2.5 Traktorin tuulilasien näkyvyysalueen määritelmä
9.2.5.1 Näkyvyysalue määritellään seuraavien seikkojen pohjalta:
9.2.5.1.1 vertailupiste, joka määritellään pyörillä varustettujen maatalous- ja
metsätraktoreiden näkyvyysalueita ja tuulilasin pyyhkimiä koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 25 päivänä kesäkuuta
1974 annetun neuvoston direktiivin 74/347/ETY liitteessä ”Näkyvyy-
salue” olevassa 1.2 kohdassa. Tästä pisteestä käytetään jäljempänä
nimeä O;
9.2.5.1.2 suora linja OQ, joka on vaakasuora viiva, joka kulkee vertailupisteen
kautta ja on kohtisuorassa traktorin pitkittäiseen keskiviivaan nähden;1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 64
▼B
9.2.5.2 vyöhyke I on tuulilasin vyöhyke, jonka määrittävät tuulilasin ja
neljän alla määritetyn tason leikkauspisteet:
P1— pystysuuntainen taso, joka kulkee O:n kautta ja muodostaa
15º kulman traktorin pitkittäisen keskiviivan oikealle
puolelle,
P2— pystysuuntainen taso, joka on symmetrinen P1:n kanssa
traktorin pitkittäisen keskiviivan suhteen.
Jos tämä ei ole mahdollista (jos esimerkiksi ei ole
symmetristä pitkittäistä keskitasoa), P2on taso, joka on
symmetrinen P1:n kanssa vertailupisteen kautta kulkevaan
traktorin pitkittäistasoon nähden,
P3— taso, joka kulkee suoran viivan OQ kautta ja muodostaa 10º
kulman vaakatason yläpuolelle,
P4— taso, joka kulkee suoran viivan OQ kautta ja muodostaa 8º
kulman vaakatason alapuolelle,
9.2.5.3 Niiden traktorien osalta, joita varten ei voida määritellä vyöhykettä I
siten kuin tämän liitteen 9.2.5.2 kohdassa on määrätty, vyöhyke I ′
koostuu tuulilasin koko pinnasta.
9.2.6 Tulosten tulkinta
Tuulilasityyppi katsotaan optisen vääristymän suhteen tyydyttäväksi,
jos neljän testattavaksi annetun näytteen optinen vääristymä ei ylitä
kaaren 2 ′enimmäisarvoa vyöhykkeellä I tai vyöhykkeellä I ′.
9.2.6.1 Mittauksia ei saa suorittaa 100 mm leveällä perifeerisellä vyöhyk-
keellä.
9.2.6.2 Jaetun tuulilasin osalta mittauksia ei suoriteta 35 mm leveällä
vyöhykkeellä, joka alkaa lasin reunasta, joka voi olla ruudun jakajan
vieressä.
9.3 Heijastuskuvan erotustesti
9.3.1 Soveltamisala
Kaksi testausmenetelmää hyväksytään:
— kohdetesti, ja
— kollimaatioteleskooppitesti.
Näitä testausmenetelmiä voidaan käyttää tarvittaessa osan tyyppi-
hyväksyntään, laadunvalvontaan tai tuotteen arviointiin.
9.3.1.1 K ohdetesti
9.3.1.1.1 Laitteisto
Tässä menetelmässä valaistua kohdetta tarkastellaan turvalasin läpi.
Kohde voidaan suunnitella siten, että testi voidaan suorittaa
yksinkertaiselta kyllä/ei-pohjalta.
Kohteeksi suositellaan jompaa kumpaa seuraavista tyypeistä:
a) valaistu rengaskohde, jonka ulkohalkaisija D on ηkaariminuutin
kulmassa x metrin etäisyydellä olevassa pisteestä (kuva 11 a), tai
b) valaistu rengas- ja pistekohde, jonka mitat ovat sellaiset, että
etäisyys D, joka mitataan pisteen reunassa olevasta kohdasta
ympyrän sisäpuolen lähimpään kohtaan, on ηkaariminuutin
kulmassa x metrin etäisyydellä olevassa pisteestä (kuva 11 b);
jossa
ηon heijastuskuvan erotuksen raja-arvo,
x on etäisyys turvalasista kohteeseen (vähintään 7 m),D saadaan kaavasta:
D¼x/C2tanη
Valaistu kohde koostuu valolaatikosta, jonka koko on noin 300 mm ×
300 mm × 150 mm, ja jonka etupuoli voidaan vaivattomimmin tehdä
lasista, joka on peitetty valoaläpäisemättömällä mustalla paperilla tai
maalattu mattamustalla maalilla. Laatikko valaistaan sopivalla
valonlähteellä. Laatikon sisäpinta maalataan mattavalkoisella
maalilla. Voi olla aiheellista käyttää muunlaisia kohteita, kuten
sellaista joka esitetään kuvassa 14. On myös hyväksyttävää korvata1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 65
▼B
kohdejärjestelmä projektiojärjestelmällä ja tarkastella valkokankaalla
olevia kuvia.
9.3.1.1.2 Menettely
Turvalasi asennetaan määritellyssä kallistuskulmassa sopivaan teli-
neeseen siten, että tarkastelu tapahtuu kohteen keskipisteen läpikulkevalla vaakatasolla.
Valolaatikkoa on katseltava pimeässä tai hämärässä huoneessa
kunkin tutkittavan alueen osan läpi, jotta voidaan havaita valaistun
kohteen aiheuttamien heijastuskuvien olemassaolo. Turvalasia
käännetään tarpeen mukaan, jotta voidaan varmistaa, että oikea
katselukulma säilyy. Tarkasteluun voidaan käyttää monokulaaria.
9.3.1.1.3 Tulosten ilmoittaminen
Määritellään
— kohteen a (katso kuva 11 a) osalta, ovatko ympyrän varsinainen
ja heijastunut kuva erillään, ts. onko η:n raja-arvo ylittynyt, tai
— kohteen b (katso kuva 11 b) tapauksessa, siirtyykö pisteen
heijastuskuva ympyrän sisäreunan sivuamispisteen ulkopuolelle,
eli onko η:n raja-arvo ylittynyt.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 66
▼B
Kuva 11
Kohteiden mitat
Kuva 12
Laitteiston järjestely
1. Lamppu
2. Kokooja-aukko > 8,6 mm
3. Mattalasiaukko > kokooja-aukko
4. Värisuodin, jossa halkaisijaltaan noin 0,3 mm oleva keskireikä;
halkaisija > 8,6 mm
5. Napakoordinaattilevy, halkaisija > 8,6 mm
6. Akromaattinen linssi, f ≥86 mm, aukko 10 mm
7. Akromaattinen linssi, f ≥86 mm, aukko 10 mm
8. Musta piste, halkaisija noin 0,3 mm
9. Akromaattinen linssi, f = 20 mm, aukko ≤10 mm
Kuva 13
Kollimaatioteleskooppitestin laitteisto1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 67
▼B
9.3.1.2 Kollimaatioteles kooppitesti
Tarvittaessa noudatetaan tässä kohdassa esitettyä menettelyä.
9.3.1.2.1 Laitteisto
Laitteisto koostuu kollimaattorista ja teleskoopista ja se voidaan
valmistaa kuvan 13 mukaisesti. Muita vastaavia optisia järjestelmiä
voidaan kuitenkin käyttää.
9.3.1.2.2 Menettely
Kollimaatioteleskooppi muodostaa äärettömyyteen napakoordinaat-
tijärjestelmän kuvan, jonka keskustassa on kirkas piste (katso kuva
14). Tarkasteluteleskoopin polttotason optiselle akselille sijoitetaan
pieni valoaläpäisemätön piste, jonka halkaisija on hieman suurempi
kuin projisoidun kirkkaan pisteen halkaisija, ja joka peittää kirkkaan
pisteen.
Kuva 14
Esimerkki kollimaatiotestausmenetelmän avulla suoritettavasta
tarkastelusta
9.3.1.2.2 Kun testikappale, jossa esiintyy heijastuskuva, sijoitetaan teleskoopin
ja kollimaattorin väliin, tietyn matkan päähän napakoordinaattijär-
jestelmän keskipisteestä muodostuu toinen himmeämpi piste.
Heijastuskuvan erotus voidaan lukea tarkasteluteleskoopin läpi
nähtyjen pisteiden välisenä etäisyytenä (katso kuva 14). (Tumman
pisteen ja napakoordinaattijärjestelmän keskustan kirkkaan pisteen
välinen etäisyys on optinen poikkeama.)1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 68
▼B
9.3.1.2.3 Tulosten ilmoittaminen
Turvalasi tutkitaan ensin yksinkertaisella skannaustekniikalla, jolla
etsitään alue, jolla heijastuskuva on voimakkain. Tämä alue tutkitaan
sitten kollimaattoriteleskooppijärjestelmällä sopivassa tulokulmassa.
Heijastuskuvan enimmäiserotus mitataan.
9.3.1.3 Vaakasuoran tason tarkastelusuunnan on pysyttävä suunnilleen
kohtisuorassa tuolla tasolla olevaan tuulilasin ääriviivaan nähden.
9.3.2 Mittaukset suoritetaan traktoriluokan mukaan 9.2.2. kohdassa
määritellyillä vyöhykkeillä.
9.3.2.1 Traktorityyppi
Testi on uusittava, jos tuulilasi asennetaan traktoriin, joka on
tyypiltään sellainen, että siitä on erilainen näkyvyys eteen kuin
siinä traktorityypissä, jota varten tuulilasi on jo hyväksytty.
9.3.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
9.3.3.1 Materiaalin laatu
Hiottu konelasi Float-lasi Konelasi
112
9.3.3.2 Muut sivuominaisuudet
Muita sivuominaisuuksia ei ole kyseessä.
9.3.4 Näytteiden lukumäärä
Testi on tehtävä neljälle näytteelle.
9.3.5 Tulosten tulkinta
Tuulilasityyppi katsotaan heijastuskuvan erotuksen suhteen
tyydyttäväksi, jos neljän testattavaksi annetun näytteen varsinaisen
ja heijastuneen kuvan erotus ei ylitä kaaren 15 ′enimmäisarvoa.
9.3.5.1 Mittauksia ei saa suorittaa 100 mm leveällä perifeerisellä vyöhyk-
keellä.
9.3.5.2 Jaetun tuulilasin osalta mittauksia ei saa suorittaa 35 mm leveällä
vyöhykkeellä, joka alkaa lasin reunasta, joka voi olla ruudun jakajan
vieressä.
9.4 Väritunnistustesti
Kun tuulilasi on sävytetty 9.2.5.2 tai 9.2.5.3 kohdassa määritellyiltä
vyöhykkeiltä, neljä tuulilasia testataan seuraavien värien tunnistetta-
vuuden osalta:
valkoinen,
selektiivinen keltainen,
punainen,
vihreä,sininen,
meripihkan värinen.
10 TULENKESTÄVYYSTESTI
10.1 Tarkoitus ja soveltamisala
Tämä menetelmä mahdollistaa traktorien ohjaamoissa käytettyjen
materiaalien horisontaalisen palamisnopeuden määrittämisen, kun ne
altistetaan pienelle liekille. Menetelmä sallii traktorin sisätilojen
laitteiden materiaalien ja osien testaamisen yksinään tai jopa 15 mm
paksuissa yhdistelmissä. Sitä käytetään arvioitaessa tällaisten materi-
aalien tuotantoerien yhdenmukaisuutta niiden palokäyttäytymisen
osalta. Koska todellisuudessa esiintyvien tilanteiden (käyttö ja sijainti
traktorissa, käyttöolot, sytytyslähde jne.) ja tässä esitettyjen tarkkojen
testiolosuhteiden välillä on monia eroja, tätä menetelmää ei voida
pitää sopivana kaikkien traktorin sisäpuolen palo-ominaisuuksien
arviointiin.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 69
▼B
10.2 Määritelmät
10.2.1 Palamisnopeus: tämän menetelmän mukaisesti mitatun palaneen
välimatkan ja tuon matkan palamiseen kuluneen ajan suhde.
Se ilmoitetaan millimetreinä minuutissa.
10.2.2 Komposiittimateriaali: materiaali joka koostuu useista samaa tai eri
materiaalia olevista kerroksista, jotka on pinnoiltaan kiinnitetty
toisiinsa liimalla, sideaineella, sulattamalla, hitsaamalla jne. Kun eri
materiaaleja on yhdistetty katkonaisesti (esim. ompelemalla, suur-
taajuushitsauksella, niittaamalla), tällaisia materiaaleja ei pidetä
komposiittimateriaaleina, jotta yksittäiset näytteet voidaan valmis-
tella 10.5 kohdan mukaisesti.
10.2.3 Altistettava puoli: puoli, joka on kohti ohjaamoa (hytti), kun
materiaali asennetaan traktoriin.
10.3 Periaate
Näytettä pidetään vaakasuorassa U-muotoisessa pitimessä ja altiste-
taan polttokammiossa 15 sekunnin ajan määritellylle
matalaenergiselle liekille siten, että liekki vaikuttaa näytteen vapaa-
seen päähän. Testissä todetaan liekin mahdollinen sammuminen ja
sammumisaika, tai aika, jona liekki kulkee mitatun matkan.
10.4 Laitteisto
10.4.1 Mieluiten ruostumattomasta teräksestä valmistettu polttokammio
(kuva 15), jonka mitat esitetään kuvassa 16. Kammion etuseinä
muodostuu tulenkestävästä tarkkailuikkunasta, joka voi peittää koko
etuseinän ja toimia työluukkuna.
Kammion pohjassa on tuuletusreiät ja yläosaa kiertää tuuletusrako.
Polttokammio sijoitetaan neljälle 10 mm:n korkuiselle jalalle.
Kammion toisessa päässä voi olla reikä näytettä kannattelevan
pitimen sisään sijoittamista varten; vastakkaisessa päässä on reikä
kaasujohtoa varten. Sulatettu materiaali jää kaukaloon (katso kuva
17), joka sijaitsee kammion pohjalla tuuletusreikien välissä eikä peitä
tuuletusreikien pinta-alaa.
Kuva 15
Esimerkki polttokammiosta, jossa näytteen pidin ja valumiskau-
kalo1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 70
▼B
Kuva 16
Esimerkki polttokammiosta
Kuva 17
Tyypillinen valumiskaukalo
10.4.2 Näytteen pidin, joka koostuu kahdesta U:n muotoisesta metallile-
vystä tai korroosionkestävästä kehyksestä. Mitat esitetään kuvassa
18.
Alalevy on varustettu tapeilla ja ylempi vastaavilla rei'illä, jotka
varmistavat, että näyte pysyy paikallaan tasaisesti. Tapit toimivat
myös palamismatkan alkamisen ja päättymisen mittauskohtina.
Laitetta tuetaan lämmönkestävillä langoilla, joiden halkaisija on 0,25
mm, ja jotka tukevat kehystä 25 mm:n välein alemman U:n
muotoisen kehyksen poikki (katso kuva 19).1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 71
▼B
Kuva 18
Esimerkki näytteen pitimestä
Kuva 19
Esimerkki alemman U-rungon poikkileikkauksesta lankatukia
varten
Näytteiden alareunan tason on oltava 178 mm pohjalevyn yläpuo-
lella. Näytteen pitimen etureunan etäisyyden kammion päästä on
oltava 22 mm; näytteen pitkittäisten sivujen etäisyyden kammion
sivuista on oltava 50 mm (kaikki sisämittoja). (Katso kuvat 15 ja 16.)
10.4.3 Kaasupoltin. Pieni sytytyslähde on bunsenpoltin, jonka sisähalkaisija
on 9,5 mm. Se sijoitetaan testitilaan siten, että sen suuttimen
keskipiste on 19 mm näytteen vapaan pään alareunan keskipisteen
alapuolella (katso kuva 16).
10.4.4 Testikaasu. Polttimen käyttämän kaasun lämpöarvon on oltava noin
38MJ/m3(esimerkiksi maakaasu).
10.4.5 Vähintään 110 mm pitkä metallikampa, jossa on seitsemän tai
kahdeksan sileää pyöristettyä 25-millistä piikkiä.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 72
▼B
10.4.6 Sekuntikello, tarkkuus 0,5 sekuntia.
10.4.7 Vetokaappi. Polttokammio voidaan sijoittaa vetokaappiin, jos
viimeksi mainitun sisätilavuus on vähintään 20 kertaa mutta ei yli
110 kertaa suurempi kuin polttokammion tilavuus, ja edellyttäen, että
mikään vetokaapin korkeus-, leveys- tai pituusmitta ei ole enempää
kuin 2 1/2 kertaa jompi kumpi muista kahdesta mitasta.
Ennen testiä vetokaapin läpi kulkevan ilman pystynopeus mitataan
100 mm polttokammion sijaintipaikan etu- ja takapuolelta. Sen on
oltava 0,10-0,30 m/s, jotta vältytään palamisjäännösten kokeen
suorittajalle mahdollisesti aiheuttamilta haitoilta. On mahdollista
käyttää vetokaappia, jossa on luonnollinen tuuletus ja sopiva ilman
nopeus.
10.5 Näyte
10.5.1 Muoto ja mitat
Näytteen muoto ja mitat esitetään kuvassa 20. Näytteen paksuus
vastaa testattavan tuotteen paksuutta. Se ei saa olla yli 13 mm. Jos
näytteen otto sen mahdollistaa, näytteen poikkileikkauksen on oltava
sama koko sen pituudelta. Kun tuotteen muoto ja mitat eivät salli
esitetyn mittaisen näytteen ottamista, on noudatettava seuraavia
vähimmäismittoja:
a) 3-60 mm leveiden näytteiden pituuden on oltava 356 mm. Tässä
tapauksessa materiaali testataan tuotteen leveyssuunnassa;
b) 60-100 mm leveiden näytteiden pituuden on oltava vähintään 138
mm. Tässä tapauksessa mahdollinen paloetäisyys vastaa näytteenpituutta, kun mittaus aloitetaan ensimmäisestä mittauspisteestä;
c) alle 60 mm leveitä ja 356 mm pitkiä näytteitä sekä 60-100 mm
leveitä ja alle 138 mm pitkiä näytteitä ei voida testata tämän
menetelmän mukaisesti, kuten ei myöskään alle 3 mm:n levyisiä
näytteitä.
10.5.2 Näytteenotto
Testattavasta materiaalista on otettava vähintään viisi näytettä.
Materiaaleista, joiden palamisnopeus vaihtelee materiaalin suunnan
mukaan (tämä todetaan alustavissa testeissä), viisi näytettä (tai
useampia) otetaan ja sijoitetaan siten, että suurin palamisnopeus tulee
mitatuksi. Kun materiaali toimitetaan tietyn levyisenä, leikataanvähintään 500 mm pitkä kappale, joka kattaa koko leveyden.
Näytteet otetaan näin leikatusta palasta vähintään 100 mm:n päästä
materiaalin reunasta ja kohdista, jotka ovat yhtä etäällä toisistaan.
Näytteet otetaan samalla tavalla valmiista tuotteista, kun tuotteen
muoto sen sallii. Jos tuotteen paksuus on yli 13 mm, se on
ohennettava 13 mm:iin mekaanisella prosessilla, joka kohdistetaan
siihen puoleen, joka ei ole matkustajatilaan päin.
Komposiittimateriaalit (katso 10.2.2) testataan ikään kuin ne olisivat
homogeenisiä.
Jos materiaali koostuu koostumukseltaan erilaisista päällekkäisistä
kerroksista, jotka eivät ole komposiittimateriaalia, kaikki materiaa-
likerrokset, jotka ulottuvat 13 mm:n syvyyteen hyttiä kohti olevasta
pinnasta, on testattava erikseen.
Kuva 20
Näyte1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 73
▼B
10.5.3 Ilman kosteuden ja lämpötilan säätö
Näytteitä säilytetään vähintään 24 tuntia mutta enintään 7 päivää 23
± 2 ºC:n lämpötilassa ja 50 ± 5 % suhteellisessa kosteudessa ja
pidetään näissä oloissa aivan testaukseen asti.
10.6 Menettely
10.6.1 Nukkaiset tai karvaiset pinnat asetetaan tasaiselle alustalle ja
kammataan kahdesti nukkaa vasten kammalla (10.4.5).
10.6.2 Näyte asetetaan näytteen pitimeen (10.4.2) siten, että altistettava
puoli on alaspäin kohti liekkiä.
10.6.3 Kaasuliekki säädetään 30 mm:n korkuiseksi kammion merkkiä
käyttäen, kun polttimen ilmanotto on suljettu. Liekin täytyy palaa
vähintään minuutin ajan sen vakiinnuttamiseksi ennen ensimmäisen
testin aloittamista.
10.6.4 Työnnetään näytteen pidin polttokammioon siten, että näytteen pää
altistuu liekille, ja katkaistaan kaasun virtaus 15 sekunnin kuluttua.
10.6.5 Paloajan mittaus alkaa siitä, kun liekin etureuna ohittaa ensimmäisen
mittauspisteen. Liekin etenemistä tarkkaillaan sillä puolella (ylempi
tai alempi), joka palaa nopeammin.
10.6.6 Palamisajan mittaus päättyy, kun liekki saavuttaa viimeisen mittaus-
pisteen tai kun liekki sammuu ennen tuon pisteen saavuttamista. Jos
liekki ei saavuta viimeistä mittauspistettä, mittaa palanut etäisyys
siihen kohtaan, jossa liekki sammui. Palanut matka on palossa
tuhoutunut näytteen pinnan tai sisäpuolen osa.
10.6.7 Jos näyte ei syty tai ei jatka palamista, kun poltin on sammutettu, tai
jos liekki sammuu ennen ensimmäisen mittauspisteen saavuttamista,
niin että palamisaikaa ei mitata, testausselosteeseen merkitään, että
palaminen on 0 mm/minuutissa.
10.6.8 Kun suoritetaan testisarjaa tai toistetaan testejä, ennen testin
aloittamista varmistetaan, että polttokammion ja näytteen pitimen
lämpötila on enintään 30 ºC.
10.7 Laskeminen
Palonopeus B, mm/min, saadaan kaavasta:
B¼s
t/C260
jossa
s on palanut matka millimetreinä,
t on matkan s palamiseen kulunut aika sekunteina.
10.8 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuuksia ei ole kyseessä.
10.9 Tulosten tulkinta
Muovipäällysteiset (2.3) ja muoviset turvalasit (2.4) katsotaan
palamiskäyttäytymisen (tulenkestävyys) kannalta tyydyttäviksi, jos
niiden palamisnopeus ei ylitä 250 mm/min.
11 KEMIALLISTEN AINEIDEN SIEDON TESTAUS
11.1 Käytettävät kemialliset aineet
11.1.1 Hankaamaton saippualiuos: 1 painoprosentti kaliumoleaattia deioni-
soidussa vedessä.
11.1.2 Ikkunanpuhdistusaine: isopropanolin ja dipropyleeniglykolimonome-
tyylieetterin, molempia 5-10 painoprosenttia, sekä
ammoniumhydroksidin, 1-5 painoprosenttia, vesiliuos.
11.1.3 Laimentamaton denaturoitu alkoholi: yksi tilavuusosa metyylialk-
oholia 10 tilavuusosaan etyylialkoholia.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 74
▼B
11.1.4 Vertailubensiiniseos, jossa 50 tilavuusprosenttia tolueenia, 30
tilavuusprosenttia 2,2,4-trimetyylipentaania, 15 tilavuusprosenttia
2,4,4-trimetyyli-1-pentaania ja 5 tilavuusprosenttia etyylialkoholia.
11.1.5 Vertailukerosiini: seos, jossa 50 tilavuusprosenttia n-oktaania ja 50
tilavuusprosenttia n-dekaania.
11.2 Testausmenetelmä
Kullakin kemiallisella aineella testataan kaksi 180 × 25 mm
testikappaletta 11.1 kohdassa vahvistetuilla kemiallisilla aineilla
siten, että kuhunkin testiin ja tuotteeseen käytetään uutta testikappa-
letta. Kunkin testin jälkeen kappaleet puhdistetaan valmistajan
ohjeiden mukaan, ja niitä pidetään sen jälkeen 48 tuntia 23 ± 2
ºC:n lämpötilassa ja 50 ± 5 % suhteellisessa kosteudessa. Nämä olot
on säilytettävä testien aikana. Testikappaleet on upotettava kokonaan
testiliuokseen minuutin ajaksi, nostettava pois ja kuivattava sitten
välittömästi (puhtaalla) imukykyisellä puuvillakankaalla.
11.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Kirkas Sävytetty
Muovisen välikerroksen tai
pinnoitteen värjäys: 1 2
Sivuominaisuuksia ei ole kyseessä.
11.4 Tulosten tulkinta
11.4.1 Kemiallisten aineiden sietotesti katsotaan positiiviseksi, jos testikap-
paleissa ei ilmene pehmenemistä, tahmeutta, pinnan halkeilua tai
ilmeistä läpinäkyvyyden heikkenemistä.
11.4.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätettyä testikappalesarjaa katsotaan
kemiallisten aineiden siedon kannalta tyydyttäväksi, jos yksi
seuraavista ehdoista täyttyy:
11.4.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai11.4.2.2 jos yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos, uudella testikappa-
lesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävä tulos.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 75
▼B
LIITE III D
KARKAISTUT TUULILASIT
1 TYYPIN MÄÄRITELMÄ
Karkaistujen tuulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne
eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää- tai sivuominai-
suuden osalta.
1.1 Pääominaisuudet ovat seuraavat:
1.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;
1.1.2 muoto ja mitat.
Karkaistujen tuulilasien katsotaan kuuluvan jompaan kumpaan
seuraavista kahdesta ryhmästä sirpaloitumista ja mekaanisia ominai-
suuksia koskevia testejä varten, eli:
1.1.2.1 tasainen tuulilasi, ja1.1.2.2 kaareva tuulilasi;1.1.3 paksuusluokka, jossa nimellispaksuus ”e” on (± 0,2 mm valmistus-
toleranssi sallitaan):
— luokka I: e ≤4,5 mm
— luokka II: 4,5 mm < e ≤5,5 mm
— luokka III: 5,5 mm < e ≤6,5 mm
— luokka IV: 6,5 mm < e.
1.2 Sivuominaisuudet ovat seuraavat:
1.2.1 materiaalin laatu (hiottu konelasi, float-lasi, konelasi);
1.2.2 värjäys (kirkas tai sävytetty);
1.2.3 onko johtimia vai ei;1.2.4 onko tummennusnauhoja vai ei.
2 SIRPALETESTI
2.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
2.1.1 Kyseessä on vain materiaalin laatu.2.1.2 Float- ja konelasilla on sama vaikeusindeksi.2.1.3 Sirpaletestit on toistettava siirryttäessä hiotusta konelasista float- tai
konelasiin ja päinvastoin.
2.1.4 Testit on toistettava, jos käytetään muita varjostusraitoja kuin
maalattuja raitoja.
2.2 Näytteiden lukumäärä
Testataan kuusi näytettä pienimmän kehittyneen alueen sarjasta ja
kuusi näytettä suurimman kehittyneen alueen sarjasta, valinta liitteen
III M mukaan.
2.3 Erilaiset lasivyöhykkeet
Karkaistun tuulilasin on koostuttava kahdesta päävyöhykkeestä FI ja
FII. Siihen voi myös kuulua välivyöhyke FIII.
Nämä vyöhykkeet määritellään seuraavasti:
2.3.1 vyöhyke FI: hienon sirpaloitumisen vähintään 7 cm leveä perifeer-
inen vyöhyke tuulilasin reunan ympärillä, mukaan lukien 2 cm leveä
ulkokaistale, jota ei arvioida.
2.3.2 vyöhyke FII: vaihtelevan sirpaloitumisen näkyvyysvyöhyke, johon
kuuluu aina vähintään 20 cm korkea ja 50 cm pitkä suorakaiteen
muotoinen osa.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 76
▼B
2.3.2.1 Suorakaiteen keskipiste on ympyrässä, jonka säde on 10 cm, ja jonka
keskipiste on vertailupisteen projektio.
2.3.2.2 Kun kyseessä on traktori, jossa ei voida määritellä vertailupistettä,
näkyvyysvyöhykkeen sijainti on ilmoitettava testausselosteessa.
2.3.2.3 Edellä tarkoitetun suorakaiteen korkeus voidaan vähentää 15 cm:iin,
kun kyseessä on tuulilasi, jonka korkeus on vähemmän kuin 44 cm;
2.3.3 vyöhyke FIII: enintään 5 cm leveä välivyöhyke vyöhykkeiden FI ja
FII välillä.
2.4 Testausmenetelmä
Käytettävä menetelmä esitetään liitteessä III C olevassa 1 kohdassa.
2.5 Iskukohdat (katso liite III N, kuva 2)
2.5.1 Iskukohdat valitaan seuraavasti:
kohta 1: vyöhykkeen FII keskiosassa suur- tai pienjännityksisellä
alueella;
kohta 2: vyöhykkeellä FIII, mahdollisimman lähellä vyöhykkeen FII
pystysuoraa symmetriatasoa;
kohdat 3 ja 3 ′: 3 cm näytteen keskilinjan reunoista; kun lasissa on
nostosaksien jälki, yhden murtumakohdista on oltava lähellä reunaa,
jossa jälki on, ja toisen lähellä vastakkaista reunaa;
kohta 4: paikassa, jossa kaarevuussäde on kapeimmillaan pisimmällä
keskilinjalla;
kohta 5: 3 cm näytteen reunasta paikassa, jossa reunan kaarevuussäde
on pienin, joko vasemmalla tai oikealla.
2.5.2 Sirpaletesti suoritetaan kaikissa kohdista 1, 2, 3, 3 ′, 4 ja 5.
2.6 Tulosten tulkinta
2.6.1 Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos sirpaloituminen
täyttää kaikki jäljempänä 2.6.1.1, 2.6.1.2 ja 2.6.1.3 kohdassa
vahvistetut edellytykset.
2.6.1.1 Vyöhyke FI
2.6.1.1.1 Sirpaleiden määrä ei missään 5 × 5 cm:n neliössä ole alle 40 tai yli
350; jos määrä kuitenkin on alle 40, tulos hyväksytään, jos
sirpaleiden määrä ei missään 10 × 10 cm:n neliössä, joka sisältää 5
× 5 cm:n neliön, ole vähempää kuin 160.
2.6.1.1.2 Edellä tarkoitettua sääntöä varten sirpaletta, joka ulottuu neliön
reunan yli, pidetään sirpaleen puolikkaana.
2.6.1.1.3 Sirpaloitumista ei tarkasteta näytteen reunaa kiertävältä 2 cm:n
kaistaleelta, koska tämä kaistale edustaa lasin kehystä, eikä 7,5 cm:n
säteellä iskukohdasta.
2.6.1.1.4 Enintään kolme sirpaletta, joiden ala ylittää 3 cm2, sallitaan. Mikään
näistä sirpaleista ei saa olla saman halkaisijaltaan 10 cm olevan
ympyrän sisällä.
2.6.1.1.5 Pitkänomaiset sirpaleet sallitaan, jos niiden päät eivät ole teräväreu-
naisia ja että niiden pituus ei ylitä 7,5 cm, paitsi alla 2.6.2.2
vahvistetussa tapauksessa. Jos nämä pitkänomaiset sirpaleet ulottuvat
lasin reunaan, ne eivät saa muodostaa sen kanssa yli 45º kulmaa.
2.6.1.2 Vyöhyke FII
2.6.1.2.1 Rikkoutumisen jälkeinen jäännösnäkyvyys tarkastetaan 2.3.2
kohdassa määritellyllä suorakaiteen muotoisella alueella. Tuossa
suorakaiteessa yli 2 cm2sirpaleiden yhteenlaskettu pinta-ala ei saa
olla vähempää kuin 15 % suorakaiteen pinta-alasta; kun kyseessä
ovat alle 44 cm korkeat tai pystytasoon nähden alle 15º:n kulmassa
olevat tuulilasit, näkyvyysprosentin on kuitenkin oltava vähintään
10 % vastaavan suorakaiteen pinta-alasta.
2.6.1.2.2 Sirpaleen pinta-ala ei saa olla yli 16 cm2paitsi 2.6.2.2 kohdassa
vahvistetussa tapauksessa.
2.6.1.2.3 Kymmenen senttimetrin säteellä iskukohdasta mutta vain vyöhykkee-
seen FII kuuluvassa ympyrän osassa sallitaan kolme sirpaletta, joiden
pinta-ala on yli 16 cm2mutta alle 25 cm2.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 77
▼B
2.6.1.2.4 Sirpaleiden on oltava riittävän säännöllisen muotoisia, eikä niissä saa
olla 2.6.1.2.4.1 kohdassa esitetyn tyyppisiä kärkiä. Missään 50 × 20
cm:n neliössä ei kuitenkaan saa olla yli 10, eikä koko tuulilasin
alueella yli 25 epäsäännöllistä sirpaletta.
Missään tällaisessa sirpaleessa ei saa olla kärkeä, joka on yli 35 mm
pitkä 2.6.1.2.4.1 kohdan mukaisesti mitattuna.
2.6.1.2.4.1 Sirpale katsotaan epäsäännölliseksi sirpaleeksi, jos se ei mahdu
ympyrään, jonka halkaisija on 40 mm; jos siinä on yksi kärki, joka on
yli 15 mm pitkä mitattuna kärjen päästä kohtaan, jonka leveys on
sama kuin lasin paksuus; ja jos siinä on yksi tai useampi kärki, joiden
kärkikulma on pienempi kuin 40º.
2.6.1.2.5 Pitkänomaiset sirpaleet ovat yleisesti ottaen sallittuja vyöhykkeellä
FII, jos niiden pituus ei ylitä 10 cm paitsi 2.6.2.2 kohdassa
vahvistetussa tapauksessa.
2.6.1.3 Vyöhyke FIII
Tämän vyöhykkeen sirpaloitumisominaisuuksien on oltava kahdelle
viereiselle vyöhykkeelle (FI ja FII) sallittujen sirpaloitumisominai-
suuksien välillä.
2.6.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty tuulilasi katsotaan sirpaloitu-
misen kannalta tyydyttäväksi, jos vähintään yksi seuraavista
edellytyksistä täyttyy:
2.6.2.1 kaikista 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia käyttämällä suorite-
tuista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai
2.6.2.2 kun yhdestä kaikista 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia
käyttämällä suoritetuista testeistä saadaan epätyydyttävä tulos ottaen
huomioon poikkeamat, jotka eivät ylitä seuraavia rajoja:
vyöhyke FI: enintään viisi 7,5-15 cm pitkää sirpaletta;
vyöhyke FII: enintään kolme pinta-alaltaan 16-20 cm2olevaa
sirpaletta ympyrän, jonka säde on 10 cm ja jonka keskipisteiskukohta on, ulkopuolella;
vyöhyke III: enintään neljä 10-17,5 cm pitkää sirpaletta,
testi toistetaan uudella näytteellä, joka on joko 2.6.1 kohdan
vaatimusten mukainen tai poikkeamiltaan edellä määriteltyjen
rajojen mukainen.
2.6.2.3 kun kahdesta kaikista 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia
käyttämällä suoritetuista testeistä saadaan epätyydyttävä tulos
poikkeamille, jotka eivät ylitä 2.6.2.2 kohdassa määriteltyjä rajoja,
ja uudella näytesarjalla suoritetut jatkotestisarjat täyttävät 2.6.1
kohdan vaatimukset, tai kun enintään kahdessa uuden sarjan
näytteessä ilmenee edellä 2.6.2.2 kohdassa vahvistettujen rajojen
mukaisia poikkeamia.
2.6.3 Jos edellä tarkoitettuja poikkeamia havaitaan, ne on merkittävä
testausselosteeseen, ja selosteeseen on liitettävä valokuvat tuulilasin
asiaa koskevista osista.
3 PÄÄNMUOTOTESTI
3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuudet eivät ole kyseessä.
3.2 Näytteiden lukumäärä
3.2.1 Jokaisesta karkaistun tuulilasin ryhmästä testataan neljä näytettä,
joilla on suunnilleen pienin kehittynyt alue, ja neljä näytettä, joilla on
suunnilleen suurin kehittynyt alue, kun kaikki kahdeksan näytettä
ovat samoja tyyppejä kuin ne, jotka valittiin sirpaletestiin (katso 2.2).
3.2.2 Testejä suorittavan laboratorion harkinnan mukaan voidaan vaih-
toehtoisesti testata jokaisesta tuulilasin paksuusluokasta kuusi
testikappaletta, joiden mitat ovat (1 100 mm + 5mm/− 2 mm) ×
(500 mm + 5/− 2 mm).
3.3 Testausmenetelmä
3.3.1 Testausmenetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 3 kohdassa.
3.3.2 Pudotuskorkeus on 1,50 m + 0/− 5 mm.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 78
▼B
3.4 Tulosten tulkinta
3.4.1 Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos tuulilasi tai testikap-
pale säröytyy.
3.4.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty näytesarja katsotaan
päänmuototestin kannalta tyydyttäväksi, jos jompi kumpi seuraavistakahdesta ehdosta täyttyy:
3.4.2.1 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai
3.4.2.2 jos yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos, on suoritettava uusi
testisarja uudella näytesarjalla ja saatava tyydyttävä tulos.
4 OPTISET OMINAISUUDET
Liitteessä III C olevassa 9 kohdassa vahvistettuja optisia ominai-
suuksia koskevia vaatimuksia sovelletaan kaikkiin
tuulilasityyppeihin.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 79
▼B
LIITE III E
TASAISESTI KARKAISTUT LASIT, MUUT KUIN TUULILASIT (1)
1 TYYPIN MÄÄRITELMÄ
Tasaisesti karkaistujen lasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos
ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää- tai sivuomi-
naisuuden osalta.
1.1 Pääominaisuudet ovat seuraavat:
1.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;1.1.2 karkaisuprosessin laji (lämpökarkaisu vai kemiallinen karkaisu);
1.1.3 muotoluokka; erotetaan kaksi luokkaa:
1.1.3.1 tasaiset lasit,1.1.3.2 tasaiset ja kaarevat lasit.1.1.4 paksuusluokka, jossa nimellispaksuus ”e” on (± 0,2 mm valmistus-
toleranssi sallitaan):
— luokka I: e ≤3,5 mm
— luokka II: 3,5 mm < e ≤4,5 mm
— luokka III: 4,5 mm < e ≤6,5 mm
— luokka IV: 6,5 mm < e.
1.2 Sivuominaisuudet ovat seuraavat:
1.2.1 materiaalin laatu (hiottu konelasi, float-lasi, konelasi);
1.2.2 värjäys (kirkas tai sävytetty);
1.2.3 onko johtimia vai ei;
2 SIRPALETESTI2.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Materiaali Vaikeusindeksi
hiottu konelasi 2
float-lasi 1
konelasi 1
Muita sivuominaisuuksia ei ole kyseessä.
2.2 Näytteiden valinta
2.2.1 Testausta varten valitaan seuraavien kriteerien mukaan näytteet
jokaisesta vaikeasti valmistettavasta muoto- ja paksuusluokasta:
2.2.1.1 tasaisten lasien osalta kaksi näytesarjaa, jotka vastaavat:2.2.1.1.1 suurinta kehittynyttä aluetta,
2.2.1.1.2 pienintä kahden vierekkäisen puolen välistä kulmaa.
2.2.1.2 Tasaisten ja kaarevien lasien tapauksessa kolme näytesarjaa, jotka
vastaavat:
2.2.1.2.1 suurinta kehittynyttä aluetta,
2.2.1.2.2 pienintä kahden vierekkäisen puolen välistä kulmaa,2.2.1.2.3 suurinta segmentin korkeutta.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 80
(1) Tämän tyyppistä tasaisesti karkaistua lasia voidaan myös käyttää traktorien tuulilasina.
▼B
2.2.2 Suurinta aluetta S vastaavilla näytteillä suoritettujen testien katsotaan
koskevan kaikkia muita alueita, jotka ovat pienempiä kuin S + 5 %.
2.2.3 Jos annetut näytteet ovat kulmassa γ,joka on pienempi kuin 30º,
testien katsotaan koskevan kaikkia valmistettuja laseja, joiden kulma
on suurempi kuin γ− 5º.
Jos annetut näytteet ovat kulmassa γ,joka on suurempi tai yhtä suuri
kuin 30º, testien katsotaan koskevan kaikkia valmistettuja laseja,
joiden kulma on suurempi tai yhtä suuri kuin 30º.
2.2.4 Jos annettujen näytteiden segmentin korkeus hon suurempi kuin 100
mm, testien katsotaan koskevan kaikkia valmistettuja laseja, joiden
segmentin korkeus on pienempi kuin h + 30 mm.
Jos annettujen näytteiden segmentin korkeus hon vähemmän tai yhtä
suuri kuin 100 mm, testien katsotaan koskevan kaikkia valmistettuja
laseja, joiden segmentin korkeus on vähemmän tai yhtä suuri kuin
100 mm.
2.3 Näytteiden määrä/sarja
Kunkin ryhmän näytemäärän on oltava seuraava edellä 1.1.3
kohdassa määritellyn muotoluokan mukaan:
Lasin tyyppi Näytemäärä
Tasainen (kaksi sarjaa) 4
Tasainen ja kaareva (kolme sarjaa) 5
2.4 Testausmenetelmä
2.4.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 1 kohdassa.
2.5 Iskukohdat (katso liite III N, kuva 3)
2.5.1 Tasaisten lasien ja kaarevien lasien iskukohdat, jotka esitetään
toisaalta liitteen III N kuvissa 3 a ja 3 b sekä toisaalta liitteen III N
kuvassa 3 c, ovat seuraavat:
kohta 1: 3 cm lasin reunoista kohdassa, jossa reunan kaarevuussäde
on pienin;
kohta 2: 3 cm jonkin keskilinjan reunasta, kun valitaan lasin se puoli,
jossa on nostosaksien jälki (jos on);
kohta 3: lasin geometrinen keskipiste;
kohta 4: vain kaarevat lasiruudut; tämä kohta valitaan suurimmalta
keskilinjalta siitä osasta lasia, jossa kaarevuussäde on pienin.
2.5.2 Kussakin vahvistetussa iskukohdassa suoritetaan vain yksi testi.
2.6 Tulosten tulkinta
2.6.1 Testitulosten katsotaan olevan tyydyttäviä, jos sirpaloituminen
täyttää seuraavat edellytykset:
2.6.1.1 Sirpaleiden määrä ei missään 5 cm × 5 cm:n neliössä ole alle 40 tai
yli 400; tai, kun kyseessä on enintään 3,5 mm paksu lasi, yli 450.
2.6.1.2 Edellä tarkoitettua sääntöä varten sirpaletta, joka ulottuu neliön
reunan yli, pidetään sirpaleen puolikkaana.
2.6.1.3 Sirpaloitumista ei tarkasteta näytteen reunaa kiertävältä 2 cm:n
kaistaleelta, koska tämä kaistale edustaa lasin kehystä, eikä 7,5 cm:n
säteellä iskukohdasta.
2.6.1.4 Sirpaleita, joiden ala ylittää 3 cm2, ei sallita paitsi 2.6.1.3 kohdassa
määritellyissä osissa.
2.6.1.5 Muutamia pitkänomaisia sirpaleita sallitaan, jos:
— niiden päät eivät ole teräväreunaisia,
— jos ne ulottuvat lasin reunaan, ne eivät saa muodostaa sen kanssa
yli 45º kulmaa,
ja jos niiden pituus ei ylitä 7,5 cm:ä lukuun ottamatta jäljempänä
2.6.2.2 kohdassa vahvistettua tapausta.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 81
▼B
2.6.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty näytesarja katsotaan sirpaloi-
tumisen kannalta tyydyttäväksi, jos vähintään yksi seuraavista
ehdoista täyttyy:
2.6.2.1 kaikista 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia käyttämällä suorite-
tuista testeistä saadaan tyydyttävä tulos,
2.6.2.2 kun yhdestä kaikista 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia
käyttämällä suoritetuista testeistä saadaan epätyydyttävä tulos ottaen
huomioon poikkeamat, jotka eivät ylitä seuraavia rajoja:
— enintään viisi 6-7,5 cm pitkää sirpaletta;
— enintään viisi 7,5-10 cm pitkää sirpaletta,
ja testi toistetaan uudella näytteellä, joka on joko 2.6.1 kohdan
vaatimusten mukainen tai poikkeamiltaan edellä määriteltyjen
rajojen mukainen.
2.6.2.3 kun kahdesta kaikista 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia
käyttämällä suoritetuista testeistä saadaan epätyydyttävä tulos ottaen
huomioon poikkeamat, jotka eivät ylitä 2.6.2.2 kohdassa määriteltyjä
rajoja, ja uudella näytesarjalla suoritetut jatkotestisarjat täyttävät
2.6.1 kohdan vaatimukset, tai kun enintään kahdessa uuden sarjan
näytteessä ilmenee edellä 2.6.2.2 kohdassa annettujen rajojen
mukaisia poikkeamia.
2.6.3 Jos edellä tarkoitettuja poikkeamia havaitaan, ne on merkittävä
testausselosteeseen, ja selosteeseen on liitettävä valokuvat tuulilasin
asiaa koskevista osista.
3 MEKAANISEN LUJUUDEN TESTAUS
3.1 227 g:n kuulatesti
3.1.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
MateriaaliVaikeusin-
deksiVärjäysVaikeusin-
deksi
Hiottu konelasi 2 kirkas 1
Float-lasi 1 sävytetty 2
Konelasi 1
Muut sivuominaisuudet (ts. se, onko johtimia vai ei) eivät ole
kyseessä.
3.1.2 Testikappaleiden lukumäärä
Jokaisesta edellä 1.1.4 kohdassa määritellystä paksuusluokasta
testataan kuusi testikappaletta.
3.1.3 Testausmenetelmä
3.1.3.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 2.1
kohdassa.
3.1.3.2 Pudotuskorkeus (kuulan alapinnasta testikappaleen yläpintaan) on
esitetty seuraavassa taulukossa lasin paksuuden mukaan:
Lasin nimellispaksuus (e) Pudotuskorkeus
e≤3,5 mm 2,0 m + 5/− 0 mm
3,5 mm < e 2,5 m + 5/− 0 mm
3.1.4 Tulosten tulkinta
3.1.4.1 Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos testikappale ei
rikkoudu.
3.1.4.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappalesarja katsotaan
mekaanisen lujuuden kannalta tyydyttäväksi, jos vähintään yksi
seuraavista ehdoista täyttyy:
3.1.4.2.1 kun enintään yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos,1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 82
▼B
3.1.4.2.2 kun kahdesta testistä on saatu epätyydyttävät tulokset, uudella
kuuden testikappaleen sarjalla suoritetusta testisarjasta saadaan
tyydyttävät tulokset.
4 OPTISET OMINAISUUDET
4.1 Liitteessä III C olevassa 9.1 kohdassa vahvistettuja valonläpäise-
vyyttä koskevia vaatimuksia sovelletaan tasaisesti karkaistuihin
laseihin tai sellaisiin lasien osiin, jotka sijaitsevat kuljettajan
näkyvyyden kannalta olennaisissa paikoissa.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 83
▼B
LIITE III F
TAVALLISET LAMINOIDUT TUULILASIT
1 TYYPIN MÄÄRITELMÄ
Tavallisten laminoitujen tuulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyp-
peihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää- tai
sivuominaisuuden osalta.
1.1 Pääominaisuudet ovat seuraavat:
1.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;
1.1.2 muoto ja mitat.
Tavallisten laminoitujen tuulilasien katsotaan kuuluvan yhteen
ryhmään mekaanisten ominaisuuksien ja ympäristönkestävyyden
testauksen kannalta;
1.1.3 lasikerrosten lukumäärä;1.1.4 tuulilasin nimellispaksuus ”e”, kun sallitaan 0,2 nmm:n valmistus-
toleranssi nimellisarvon yli tai alle ( non tuulilasin lasikerrosten
lukumäärä);
1.1.5 välikerroksen tai välikerrosten nimellispaksuus;
1.1.6 välikerroksen tai välikerrosten laatu ja tyyppi (esim. PVB:stä tai
muusta muovimateriaalista valmistettu välikerros tai välikerrokset).
1.2 Sivuominaisuudet ovat seuraavat:
1.2.1 materiaalin laatu (hiottu konelasi, float-lasi, konelasi),1.2.2 välikerroksen tai välikerrosten värjäys (kokonaan tai osittain) (kirkas
tai sävytetty),
1.2.3 lasin värjäys (kirkas tai sävytetty),1.2.4 onko johtimia vai ei,
1.2.5 onko tummennusnauhoja vai ei.
2 YLEISTÄ
2.1 Tavallisten laminoitujen tuulilasien osalta muut testit kuin päänmuo-
totestit (3.2 kohta) ja optisten ominaisuuksien testit suoritetaan
tasaisille testikappaleille, jotka on joko leikattu oikeista tuulilaseista
tai erityisesti valmistettu tätä tarkoitusta varten. Kummassakin
tapauksessa testikappaleiden on joka suhteessa täysin vastattava
tuotantotuulilaseja, joille osan tyyppihyväksyntää haetaan.
2.2 Ennen kutakin testiä testikappaleita on säilytettävä vähintään neljä
tuntia 23 ± 2 ºC:n lämpötilassa. Testit on suoritettava mahdolli-
simman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on otettu ulos niiden
säilytyspaikasta.
3 PÄÄNMUOTOTESTI
3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuuksia ei ole kyseessä.
3.2 Kokonaisen tuulilasin päänmuototesti
3.2.1 Näytteiden lukumäärä
Testataan neljä näytettä pienimmän kehittyneen alueen sarjasta ja
neljä näytettä suurimman kehittyneen alueen sarjasta, valinta liitteen
III M mukaan.
3.2.2 Testausmenetelmä
3.2.2.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 3.3.2
kohdassa.
3.2.2.2 Pudotuskorkeus on 1,5 m + 0/− 5 mm.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 84
▼B
3.2.3 Tulosten tulkinta
3.2.3.1 Tämän testin tulokset katsotaan tyydyttäviksi, jos seuraavat edelly-
tykset täyttyvät:
3.2.3.1.1 näyte rikkoutuu, ja siinä on useita ympyränmuotoisia säröjä, joiden
keskipisteenä on suunnilleen iskukohta, kun lähinnä iskukohtaa
olevat säröt ovat enintään 80 mm:n etäisyydellä siitä;
3.2.3.1.2 lasikerrosten on pysyttävä kiinni muovimateriaalisessa välikerrok-
sessa. Särön molemmilla puolilla sallitaan yksi tai useampi alle 4
mm:n levyinen osittainen irtautuminen välikerroksesta, kun ne
tapahtuvat ympyrän, jonka säde on 60 mm, ja jonka keskipisteenä
on iskukohta, ulkopuolella.
3.2.3.1.3 Iskun puolella:3.2.3.1.3.1 välikerros ei saa paljastua yli 20 cm
2:n alueelta,
3.2.3.1.3.2 välikerrokseen saa tulla enintään 35 mm:n pituinen repeämä.3.2.3.2 Hyväksyntää varten jätetty näytesarja katsotaan päänmuototestin
kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista kahdesta ehdosta täyttyy:
3.2.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos,3.2.3.2.2 kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella näytesar-
jalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
3.3 Tasaisten testikappaleiden päänmuototesti
3.3.1 Testikappaleiden lukumäärä
Testataan kuusi tasaista testikappaletta (1 100 mm + 5 mm/− 2 mm)
× (500 mm + 5/− 2 mm).
3.3.2 Testausmenetelmä
3.3.2.1 Käytettävä menetelmä selostetaan liitteessä III C olevassa 3.3.1
kohdassa.
3.3.2.2 Pudotuskorkeus on 4 m + 25/− 0 mm.3.3.3 Tulosten tulkinta
3.3.3.1 Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos seuraavat edellytykset
täyttyvät:
3.3.3.1.1 testikappale antaa periksi ja rikkoutuu siten, että siinä on useita
ympyränmuotoisia säröjä, joiden keskipisteenä on suunnilleen
iskukohta;
3.3.3.1.2 välikerroksen repeämät ovat sallittuja, jos testinuken pää ei mene
testikappaleen läpi;
3.3.3.1.3 välikerroksesta ei irtoa suuria lasinsirpaleita.3.3.3.2 Hyväksyntää varten luovutettu testikappalesarja katsotaan päänmuo-
totestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista kahdesta
edellytyksestä täyttyy:
3.3.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos,3.3.3.2.2 kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella näytesar-
jalla on suoritettava lisätestisarja, josta on saatava tyydyttävät
tulokset.
4 MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuuksia ei ole.
4.2 22 60 g:n kuulatesti
4.2.1 Testikappaleiden lukumäärä
Testataan kuusi nelikulmaista testikappaletta, joiden sivun pituus on
300 mm + 10/− 0 mm.
4.2.2 Testausmenetelmä
4.2.2.1 Käytettävä menetelmä esitetään liitteessä III C olevassa 2.2
kohdassa.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 85
▼B
4.2.2.2 Pudotuskorkeus (kuulan alapinnasta testikappaleen yläpintaan) on 4
m + 25/− 0 mm.
4.2.3 Tulosten tulkinta
4.2.3.1 Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos kuula ei mene lasin
läpi viiden sekunnin kuluessa iskuhetkestä.
4.2.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappalesarja katsotaan
2 260 g:n kuulatestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista
kahdesta edellytyksestä täyttyy:
4.2.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos,
4.2.3.2.2 kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikap-
palesarjalla on suoritettava lisätestisarja, josta on saatava tyydyttävät
tulokset.
4.3 227 g:n kuulatesti
4.3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
Sivuominaisuuksia ei ole.
4.3.2 Testikappaleiden määrä
Testataan 20 nelikulmaista testikappaletta, joiden sivun pituus on 300
mm + 10/− 0 mm.
4.3.3 Testausmenetelmä
4.3.3.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 2.1
kohdassa. 10 näytettä testataan + 40º ± 2 ºC:n ja 10 näytettä − 20º
± 2 ºC:n lämpötilassa.
4.3.3.2 Eri paksuusluokkien pudotuskorkeus ja irronneiden sirpaleiden massa
vahvistetaan alla olevassa taulukossa:
Testikappaleen paksuus + 40 ºC − 20 ºC
mmPutouksen
korkeusSirpaleiden
suurin sallittu
massaPutouksen
korkeusSirpaleiden
suurin sallittu
massa
m (*) g m (*) g
e≤4,5 9 12 8,5 12
4,5 < e ≤5,5 10 15 9 15
5,5 < e ≤6,5 11 20 9,5 20
e > 6,5 12 25 10 25
(*) Putouksen korkeudessa sallitaan + 25/− 0 mm:n mittapoikkeama.
4.3.4 Tulosten tulkinta
4.3.4.1 Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos seuraavat edellytykset
täyttyvät:
— kuula ei mene testikappaleen läpi,
— testikappale ei hajoa useaan osaan,— jos välikerros ei repeydy, lasin iskukohdan vastaiselta puolelta
irronneiden sirpaleiden massa ei saa ylittää 4.3.3.2 kohdassa
määriteltyjä asianmukaisia arvoja.
4.3.4.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappalesarja katsotaan
227 g:n kuulatestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista
kahdesta edellytyksestä täyttyy:
4.3.4.2.1 vähintään kahdeksasta kussakin testilämpötilassa suoritetusta testistä
saadaan tyydyttävä tulos, tai
4.3.4.2.2 kun useammasta kuin kahdesta kussakin lämpötilassa suoritetusta
testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla on
suoritettava lisätestisarja, josta on saatava tyydyttävät tulokset.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 86
▼B
5 YMPÄRISTÖN KESTÄVYYDEN TESTAUS
5.1 Naarmuuntumisenkeston testaus
5.1.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
Liitteessä III C olevan 4 kohdan vaatimukset ovat voimassa, ja testiä
jatketaan 1 000 kierrosta.
5.1.2 Tulosten tulkinta
Turvalasi katsotaan naarmuuntumisenkeston kannalta tyydyttäväksi,
jos valon hajaantuminen testikappaleen naarmuttamisen tuloksena ei
ylitä 2 %.
5.2 Korkean lämpötilan sietotesti
Liitteessä III C olevan 5 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.3 Säteilynsietotesti
5.3.1 Yleiset vaatimukset
Tämä testi suoritetaan vain, jos laboratorio katsoo sen tarpeelliseksi
sen hallussa olevien välikerrosta koskevien tietojen perusteella.
5.3.2 Liitteessä III C olevan 6 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.4 Kosteudensietotesti
Liitteessä III C olevan 7 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
6 OPTISET OMINAISUUDET
Liitteessä III C olevassa 9 kohdassa vahvistettuja optisia ominai-
suuksia koskevia vaatimuksia sovelletaan kaikkiin
tuulilasityyppeihin.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 87
▼B
LIITE III G
LAMINOIDUT LASIT, MUUT KUIN TUULILASIT (1)
1 TYYPIN MÄÄRITELMÄ
Muiden laminoitujen lasien kuin tuulilasien katsotaan kuuluvan eri
tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää-
tai sivuominaisuuden osalta.
1.1 Pääominaisuudet ovat seuraavat:
1.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;1.1.2 lasin paksuusluokka, jossa nimellispaksuus ”e” on, kun sallitaan ±
0,2nmm:n valmistustoleranssi ( non lasin lasikerrosten lukumäärä);
— luokka I: e ≤5,5 mm
— luokka II: 5,5 mm < e ≤6,5 mm
— luokka III: 6,5 mm < e
1.1.3 välikerroksen tai välikerrosten nimellispaksuus;
1.1.4 välikerroksen tai välikerrosten laatu ja tyyppi, esim. PVB:stä tai
muusta muovimateriaalista valmistettu välikerros tai välikerrokset;
1.1.5 erikoiskäsittelyt, jotka jollekin lasikerrokselle on mahdollisesti tehty.
1.2 Sivuominaisuudet ovat seuraavat:
1.2.1 materiaalin laatu (hiottu konelasi, float-lasi, konelasi),
1.2.2 välikerroksen tai välikerrosten värjäys (kokonaan tai osittain) (kirkas
tai sävytetty),
1.2.3 lasin värjäys (kirkas tai sävytetty).
2 YLEISTÄ
2.1 Muiden laminoitujen lasien kuin tuulilasien osalta testit suoritetaan
tasaisille testikappaleille, jotka on joko leikattu oikeista tuulilaseista
tai erityisesti valmistettu tätä tarkoitusta varten. Kummassakin
tapauksessa testikappaleiden on joka suhteessa täysin vastattava
laseja, joille osan tyyppihyväksyntää haetaan.
2.2 Ennen kutakin testiä laminoituja testikappaleita on säilytettävä
vähintään neljä tuntia 23 ± 2 ºC:n lämpötilassa. Testikappaleet
testataan mahdollisimman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on
otettu ulos niiden säilytyspaikasta.
2.3 Tämän liitteen vaatimusten katsotaan täyttyvän, jos osan tyyppi-
hyväksyntään jätetyn lasin koostumus on sama kuin liitteen III F, III
H, tai III I säännösten mukaisesti jo hyväksytyn tuulilasin.
3 PÄÄNMUOTOTESTI
3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuuksia ei ole.
3.2 Testikappaleiden lukumäärä
Testataan kuusi tasaista testikappaletta, joiden mitat ovat 1 100 × 500
mm (+ 25/−0 mm).
3.3 Testausmenetelmä
3.3.1 Käytettävä menetelmä esitetään liitteessä III C olevassa 3 kohdassa.3.3.2 Pudotuskorkeus on 1,50 m + 0/−5 mm. Kun kyseessä on traktorin
tuulilasina käytetty lasi, korkeus on 4 m + 25/−0 mm.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 88
(1) Tämän tyyppistä kerroslasia voidaan käyttää myös traktorien tuulilasina.
▼B
3.4 Tulosten tulkinta
3.4.1 Tämän testin tuloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos seuraavat
edellytykset täyttyvät:
3.4.1.1 testikappale antaa periksi ja rikkoutuu siten, että siinä on useita
ympyränmuotoisia säröjä, joiden keskipisteenä on suunnilleen
iskukohta;
3.4.1.2 välikerroksen repeämät ovat sallittuja, mutta testinuken pää ei saa
mennä testikappaleen läpi;
3.4.1.3 välikerroksesta ei irtoa suuria lasinsirpaleita.
3.4.2 Osan tyyppihyväksyntätestiin jätetty testikappalesarja katsotaan
päänmuototestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista kahdesta
edellytyksestä täyttyy:
3.4.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai3.4.2.2 kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella näytesar-
jalla on suoritettava lisätestisarja, josta on saatava tyydyttävät
tulokset.
4 MEKAANISEN LUJUUDEN TESTAUS — 227 G:N KUULA-
TESTI
4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
Sivuominaisuuksia ei ole kyseessä.
4.2 Testikappaleiden määrä
Testataan neljä tasaista nelikulmaista testikappaletta, joiden sivun
pituus on 300 mm × 300 mm (+ 10mm/−0 mm).
4.3 Testausmenetelmä
4.3.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 2.1
kohdassa.
4.3.2 Pudotuskorkeus (kuulan alapinnasta testikappaleen yläpintaan)
ilmoitetaan seuraavassa taulukossa nimellispaksuuden funktiona:
Nimellispaksuus Putouskorkeus
e≤5,5 mm 5 m/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150+ 25 mm/−0 mm 5,5 mm ≤e≤6,5 mm 6 m
6,5 mm ≤e7 m
4.4 Tulosten tulkinta
4.4.1 Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos seuraavat edellytykset
täyttyvät:
— kuula ei mene testikappaleen läpi,
— testikappale ei hajoa useaan sirpaleeseen,— iskukohdan vastaiselle puolelle mahdollisesti muodostuvien
harvojen sirpaleiden kokonaismassa ei ylitä 15 g.
4.4.2 Osan tyyppihyväksyntätestausta varten jätetty testikappalesarja
katsotaan mekaanisen lujuuden kannalta tyydyttäväksi, jos yksi
seuraavista kahdesta edellytyksestä täyttyy:
4.4.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai4.4.2.2 kun enintään kahdesta testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella
testikappalesarjalla on suoritettava lisätestisarja, josta on saatava
tyydyttävät tulokset.
5 YMPÄRISTÖN KESTÄVYYDEN TESTAUS5.1 Naarmuuntumisenkeston testaus
5.1.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
Liitteessä III C olevan 4 kohdan vaatimuksia sovelletaan, ja testiä
jatketaan 1 000 kierrosta.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 89
▼B
5.1.2 Tulosten tulkinta
Turvalasi katsotaan naarmuuntumisenkeston kannalta tyydyttäväksi,
jos valon hajaantuminen testikappaleen naarmuttamisen tuloksena ei
ylitä 2 %.
5.2 Korkean lämpötilan sietotesti
Liitteessä III C olevan 5 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.3 Säteilynsietotesti
5.3.1 Yleisiä määräyksiä
Tämä testi suoritetaan vain, jos laboratorio katsoo sen tarpeelliseksi
sen hallussa olevien välikerrosta koskevien tietojen perusteella.
5.3.2 Liitteessä III C olevan 6 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.4 Kosteudensietotesti
5.4.1 Liitteessä III C olevan 7 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
6 OPTISET OMINAISUUDET
6.1 Valonläpäisevyys
Liitteessä III C olevassa 9.1 kohdassa vahvistetut valonläpäisevyyttä
koskevat vaatimukset koskevat kaikkia muita laseja kuin tuulilaseja
tai lasien osia, jotka sijaitsevat paikoissa, jotka ovat olennaisia
kuljettajan näkyvyyden kannalta.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 90
▼B
LIITE III H
LAMINOIDUT ERIKOISTUULILASIT
1 TYYPIN MÄÄRITELMÄ
Laminoitujen erikoistuulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin,
jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää- tai
sivuominaisuuden osalta.
1.1 Pääominaisuudet ovat seuraavat:
1.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;
1.1.2 muoto ja mitat.
Laminoitujen erikoistuulilasien katsotaan kuuluvan yhteen ryhmään
sirpaloitumisen, mekaanisten ominaisuuksien ja ympäristönkestä-
vyyden testauksen kannalta;
1.1.3 lasikerrosten lukumäärä;1.1.4 tuulilasin nimellispaksuus ”e”, kun sallitaan 0,2 nmm:n valmistus-
toleranssi nimellisarvon yli tai alle ( non tuulilasin lasikerrosten
lukumäärä);
1.1.5 erikoiskäsittelyt, joissa yksi tai useampi lasikerros on ollut;
1.1.6 välikerroksen tai välikerrosten nimellispaksuus;1.1.7 välikerroksen tai välikerrosten laatu ja tyyppi (esim. PVB:stä tai
muusta muovimateriaalista valmistettu välikerros tai välikerrokset).
1.2 Sivuominaisuudet ovat seuraavat:
1.2.1 materiaalin laatu (hiottu konelasi, float-lasi, konelasi),
1.2.2 välikerroksen tai välikerrosten värjäys (kokonaan tai osittain) (kirkas
tai sävytetty),
1.2.3 lasin värjäys (kirkas tai sävytetty),
1.2.4 onko johtimia,1.2.5 onko tummennusnauhoja.
2 YLEISTÄ
2.1 Laminoitujen erikoistuulilasien osalta muut testit kuin kokonaisen
tuulilasin päänmuototesti ja optisten ominaisuuksien testit suoritetaan
näytteille tai tasaisille testikappaleille, jotka on erityisesti valmistettu
tätä tarkoitusta varten. Testikappaleiden on kuitenkin joka suhteessa
täysin vastattava tuotantotuulilasia, jolle osan tyyppihyväksyntää
haetaan.
2.2 Ennen kutakin testiä testikappaleita tai näytteitä on säilytettävä
vähintään neljä tuntia 23 ± 2 ºC:n lämpötilassa. Testit on suoritettava
mahdollisimman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on otettu ulos
niiden säilytyspaikasta.
3 SÄÄDETYT TESTIT
Laminoiduille erikoistuulilaseille tehdään:
3.1 liitteessä III F tavallisille laminoiduille tuulilaseille vahvistetut testit,3.2 jäljempänä 4 kohdassa kuvattu sirpaletesti.
4 SIRPALETESTI
4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Materiaali Vaikeusindeksi
hiottu konelasi 2
float-lasi 1konelasi 11989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 91
▼B
4.2 Testikappaleiden tai näytteiden lukumäärä
Testataan yksi testikappale, jonka mitat ovat 1 100 × 500 mm (+ 5/−2
mm), tai yksi näyte kussakin iskukohdassa.
4.3 Testausmenetelmä
Käytettävä menetelmä kuvataan III C olevassa 1 kohdassa.
4.4 Iskukohta tai -kohdat
Lasia lyödään kummallekin ulkoiselle käsitellylle puolelle testikap-
paleen tai näytteen keskelle.
4.5 Tulosten tulkinta
4.5.1 Sirpaletestin tuloksen katsotaan olevan kunkin iskukohdan osalta
tyydyttävä, jos yli 2 cm2:n suuruisten sirpaleiden kokonaispinta-ala
liitteessä III D olevassa 2.3.2 kohdassa määritellyn suorakaiteen
alueella on vähintään 15 % tuon suorakaiteen pinta-alasta.
4.5.1.1 Näytteen osalta:
4.5.1.1.1 suorakaiteen keskusta sijaitsee ympyrässä, jonka säde on 10 cm, ja
jonka keskipiste on pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktor-
eiden näkyvyysalueita ja tuulilasin pyyhkimiä koskevan
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston
direktiivin 74/347/ETY liitteessä ”Näkyvyysalue” olevassa 1.2
kohdassa määritellyn vertailupisteen projektio.
4.5.1.1.2 Kun kyseessä on traktori, jossa vertailupisteen määrittäminen ei ole
mahdollista, näkyvyysvyöhykkeen sijainti on ilmoitettava testiselos-
teessa.
4.5.1.1.3 Suorakaiteen korkeus voidaan vähentää 15 cm:iin, kun kyseessä on
tuulilasi, joka on alle 44 cm korkea tai jonka asennuskulma on alle
15º päässä pystytasosta; näkyvyysprosentin on oltava vähintään 10 %
vastaavan suorakaiteen alasta.
4.5.1.2 Testikappaleen osalta suorakaiteen keskustan on sijaittava testikap-
paleen suuremmalla akselilla 450 mm:n päässä jostakin sen reunasta.
4.5.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappale/jätetyt testikap-
paleet tai näyte/näytteet katsotaan sirpaletestin kannalta
tyydyttäviksi, jos toinen seuraavista edellytyksistä täyttyy:
4.5.2.1 testeistä saadaan jokaisessa iskukohdassa tyydyttävä tulos, tai
4.5.2.2 kun testi on toistettu uudella neljän testikappaleen sarjalla kussakin
iskukohdassa, josta aiemmin on saatu epätyydyttävä tulos, samoissa
iskukohdissa suoritetuista neljästä uudesta testistä on kaikista saatava
tyydyttävä tulos.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 92
▼B
LIITE III I
TURVALASIT, JOIDEN SISÄPINNALLA ON MUOVIPINNOITE
1 TYYPIN MÄÄRITTELY
Liitteessä III D-III H määriteltyjen turvalasimateriaalien on asianomaisissa
liitteissä vahvistettujen vaatimusten lisäksi täytettävä myös seuraavat
vaatimukset, jos ne on sisäpinnaltaan päällystetty muovimateriaalikerrok-
sella.
2 NAARMUUNTUMISENKESTON TESTI
2.1Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
Muovipäällystettä testataan 100 kierroksen ajan liitteessä III C olevassa 4
kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
2.2Tulosten tulkinta
Muovipinnoite katsotaan naarmuuntumisenkeston kannalta tyydyttäväksi, jos
valon hajaantuminen testikappaleen naarmuttamisen tuloksena ei ylitä 4 %.
3 KOSTEUDENSIETOTESTI
3.1 Muovipäällysteisen karkaistun turvalasimateriaalin osalta on suoritettava
kosteudensietotesti.
3.2 Liitteessä III C olevan 7 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
4 LÄMPÖTILAN MUUTOSTEN SIETOTESTI
Liitteessä III C olevan 8 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5 TULENKESTÄVYYSTESTI
Liitteessä III C olevan 10 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
6 KEMIKAALIEN SIETOTESTI
Liitteessä III C olevan 11 kohdan vaatimuksia sovelletaan.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 93
▼B
LIITE III J
LASI-MUOVITUULILASIT
1 TYYPIN MÄÄRITELMÄ
Lasi-muovituulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne
eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää- tai sivuominai-
suuden osalta.
1.1 Pääominaisuudet ovat seuraavat:
1.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;
1.1.2 muoto ja mitat.
Lasi-muovituulilasien katsotaan kuuluvan yhteen ryhmään niiden
mekaanisten ominaisuuksien, ympäristönkestävyyden, lämpötilan
muutosten siedon ja kemiallisten aineiden siedon testauksen
kannalta;
1.1.3 muovikerrosten lukumäärä;1.1.4 tuulilasin nimellispaksuus ”e”, kun sallitaan ± 0,2 mm:n valmistus-
toleranssi;
1.1.5 lasikerroksen nimellispaksuus;
1.1.6 välikerroksena toimivan muovikerroksen/välikerroksina toimivien
muovikerrosten nimellispaksuus;
1.1.7 välikerroksena toimivan muovikerroksen/välikerroksina toimivien
muovikerrosten (esim. PVB tai muu materiaali) ja sisäpinnalla
olevan muovikerroksen laatu ja tyyppi;
1.1.8 mahdolliset erikoiskäsittelyt, joissa lasi on ollut.
1.2 Sivuominaisuudet ovat seuraavat:
1.2.1 materiaalin laatu (hiottu konelasi, float-lasi, konelasi),
1.2.2 välikerroksen/välikerrosten värjäys (kokonaan tai osittain) (kirkas tai
sävytetty),
1.2.3 lasin värjäys (kirkas tai sävytetty),
1.2.4 onko johtimia vai ei,1.2.5 onko tummennusnauhoja vai ei.
2 YLEISTÄ
2.1 Lasi-muovituulilasien osalta muut testit kuin päänmuototestit (3.2) ja
optisten ominaisuuksien testit suoritetaan tasaisille testikappaleille,
jotka on joko leikattu oikeista tuulilaseista tai erityisesti valmistettu
tätä tarkoitusta varten. Kummassakin tapauksessa testikappaleiden on
joka suhteessa täysin vastattava tuotantotuulilasia, jolle osan
tyyppihyväksyntää haetaan.
2.2 Ennen kutakin testiä testikappaleita on säilytettävä vähintään neljä
tuntia 23 ± 2 ºC:n lämpötilassa. Testit on suoritettava mahdolli-
simman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on otettu ulos niiden
säilytyspaikasta.
3 PÄÄNMUOTOTESTI
3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuuksia ei ole.
3.2 Kokonaisen tuulilasin päänmuototesti
3.2.1 Näytteiden lukumäärä
Testataan neljä näytettä pienimmän kehittyneen alueen sarjasta ja
neljä näytettä suurimman kehittyneen alueen sarjasta, valinta liitteen
III M mukaan.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 94
▼B
3.2.2 Testausmenetelmä
3.2.2.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 3.3.2
kohdassa.
3.2.2.2 Pudotuskorkeus on 1,50 m + 0/−5 mm.
3.2.3 Tulosten tulkinta
3.2.3.1 Tämän testin tulokset katsotaan tyydyttäviksi, jos seuraavat edelly-
tykset täyttyvät:
3.2.3.1.1 lasikerros rikkoutuu, ja siinä on useita ympyränmuotoisia säröjä,
joiden keskipisteenä on suunnilleen iskukohta, kun lähinnä isku-
kohtaa olevat säröt ovat enintään 80 mm:n etäisyydellä siitä;
3.2.3.1.2 lasikerros pysyy kiinni muovimateriaalisessa välikerroksessa. Särön
molemmilla puolilla sallitaan yksi tai useampi alle 4 mm:n levyinen
osittainen irtautuminen välikerroksesta, kun ne tapahtuvat sellaisen
ympyrän ulkopuolella, jonka säde on 60 mm ja jonka keskipisteenä
on iskukohta;
3.2.3.1.3 välikerrokseen saa iskun puolelle tulla enintään 35 mm:n pituinen
repeämä.
3.2.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappalesarja katsotaan
päänmuototestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista kahdesta
edellytyksestä täyttyy:
3.2.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai
3.2.3.2.2 kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikap-
palesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
3.3 Tasaisten testikappaleiden päänmuototesti
3.3.1 Testikappaleiden lukumäärä
Testataan kuusi tasaista testikappaletta, joiden koko on 1 100 × 500
mm (+ 5/−2 mm).
3.3.2 Testausmenetelmä
3.3.2.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 3.3.1
kohdassa.
3.3.2.2 Pudotuskorkeus on 4 m + 25/−0 mm.
3.3.3 Tulosten tulkinta
3.3.3.1 Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos seuraavat ehdot
täyttyvät:
3.3.3.1.1 lasikerros antaa periksi ja rikkoutuu siten, että siinä on useita
ympyränmuotoisia säröjä, joiden keskipisteenä on suunnilleen
iskukohta;
3.3.3.1.2 välikerroksen repeämät ovat sallittuja, mutta testinuken pää ei saa
mennä testikappaleen läpi;
3.3.3.1.3 välikerroksesta ei irtoa suuria lasinsirpaleita.3.3.3.2 Osan tyyppihyväksyntää varten jätetty testikappalesarja katsotaan
päänmuototestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista kahdesta
edellytyksestä täyttyy:
3.3.3.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos,
3.3.3.2.2 kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikap-
palesarjalla on suoritettava lisätestisarja, josta on saatava tyydyttävät
tulokset.
4 MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI
4.1 Vaikeusindeksit, testausmenetelmä ja tulosten tulkinta
Liitteessä III F olevan 4 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
4.2 Liitteessä III F olevan 4.3.4.1 kohdan kolmatta vaatimusta ei
kuitenkaan sovelleta.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 95
▼B
5 YMPÄRISTÖN SIETOTESTI
5.1 Naarmuuntumisenkeston testi
5.1.1 Ulkopinnan naarmuuntumisenkeston testi
5.1.1.1 Liitteessä III F olevan 5.1 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.1.2 Sisäpinnan naarmuuntumisenkeston testi
5.1.2.1 Liitteessä III I olevan 2 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.2 Korkean lämpötilan sietotesti
Liitteessä III C olevan 5 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.3 Säteilynsietotesti
Liitteessä III C olevan 6 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.4 Kosteudensietotesti
Liitteessä III C olevan 7 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.5 Lämpötilan vaihtelun sietotesti
Liitteessä III C olevan 8 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
6 OPTISET OMINAISUUDET
Liitteessä III C olevassa 9 kohdassa säädetyt optisia ominaisuuksia
koskevat vaatimukset koskevat kaikkia tuulilasityyppejä.
7 TULENKESTÄVYYSTESTI
Liitteessä III C olevan 10 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
8 KEMIKAALIEN SIETOTESTI
Liitteessä III C olevan 11 kohdan vaatimuksia sovelletaan.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 96
▼B
LIITE III K
LASI-MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT (1)
1 TYYPIN MÄÄRITELMÄ
Muiden lasi-muovilasien kuin tuulilasien katsotaan kuuluvan eri
tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää-
tai sivuominaisuuden osalta.
1.1 Pääominaisuudet ovat seuraavat:
1.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;
1.1.2 lasin paksuusluokka, jossa nimellispaksuus ”e” on, kun sallitaan ±
0,2 mm:n valmistustoleranssi;
— luokka I: e ≤3,5 mm
— luokka II: 3,5 mm < e ≤4,5 mm
— luokka III: 4,5 mm < e
1.1.3 välikerroksena toimivan muovikerroksen / välikerroksina toimivien
muovikerrosten nimellispaksuus;
1.1.4 lasin nimellispaksuus;
1.1.5 välikerroksena toimivan muovimateriaalikerroksen/välikerroksina
toimivien muovimateriaalikerrosten (esim. PVB tai muu muovima-
teriaali) ja sisäpinnan muovikerroksen laatu ja tyyppi;
1.1.6 mahdolliset erikoiskäsittelyt, jotka lasikerrokselle on tehty.
1.2 Sivuominaisuudet ovat seuraavat:
1.2.1 materiaalin laatu (hiottu konelasi, float-lasi, konelasi),1.2.2 välikerroksen tai välikerrosten värjäys (kokonaan tai osittain) (kirkas
tai sävytetty),
1.2.3 lasin värjäys (kirkas tai sävytetty),
2 YLEISTÄ
2.1 Muiden lasi-muovilasien kuin tuulilasien osalta testit suoritetaan
tasaisille testikappaleille, jotka on joko leikattu oikeista tuulilaseista
tai erityisesti valmistettu. Kummassakin tapauksessa testikappaleiden
on joka suhteessa täysin vastattava tuotantolaseja, joille osan
tyyppihyväksyntää haetaan.
2.2 Ennen kutakin testiä lasi-muoviruutujen testikappaleita on säily-
tettävä vähintään neljä tuntia 23 ± 2 ºC:n lämpötilassa. Testit on
suoritettava mahdollisimman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on
otettu ulos niiden säilytyspaikasta.
2.3 Tämän liitteen vaatimusten katsotaan täyttyvän, jos osan tyyppi-
hyväksyntään jätetyn lasin koostumus on sama kuin liitteen III J
säännösten mukaisesti jo hyväksytyn tuulilasin.
3 PÄÄNMUOTOTESTI
3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuuksia ei ole.
3.2 Testikappaleiden lukumäärä
Testataan kuusi tasaista testikappaletta, joiden mitat ovat 1 100 × 500
mm (+ 5/− 2 mm).
3.3 Testausmenetelmä
3.3.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 3 kohdassa.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 97
(1) Tämän tyyppistä kerroslasia voidaan käyttää myös traktorien tuulilasina.
▼B
3.3.2 Pudotuskorkeus on 1,50 m + 0/−5 mm. (Kun kyseessä on traktorin
tuulilasina käytetty lasi, korkeus on 4 m + 25/−0 mm.)
3.4 Tulosten tulkinta
3.4.1 Tämän testin tuloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos seuraavat
ehdot täyttyvät:
3.4.1.1 lasikerros rikkoutuu siten, että siinä on useita säröjä;
3.4.1.2 välikerroksen repeämät ovat sallittuja, jos testinuken pää ei mene
testikappaleen läpi;
3.4.1.3 välikerroksesta ei irtoa suuria lasinsirpaleita.
3.4.2 Osan tyyppihyväksyntätestiin jätetty testikappalesarja katsotaan
päänmuototestin kannalta tyydyttäväksi, jos yksi seuraavista edelly-
tyksistä täyttyy:
3.4.2.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos, tai
3.4.2.2 kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikap-
palesarjalla on suoritettava lisätestisarja, josta on saatava tyydyttävät
tulokset.
4 MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI — 227 G:N KUULATESTI
4.1 Liitteessä III G olevan 4 kohdan säännöksiä sovelletaan lukuun
ottamatta 4.3.2 kohdan taulukkoa, joka korvataan seuraavalla:
Nimellispaksuus Putouskorkeus
e≤3,5 mm 5 m/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150+ 25/−0 mm 3,5 mm < e ≤4,5 mm 6 m
e > 4,5 mm 7 m
4.2 Liitteessä III G olevan 4.4.1 kohdan kolmannen luetelmakohdan
vaatimusta ei kuitenkaan sovelleta.
5 YMPÄRISTÖN SIETOTESTI
5.1 Naarmuuntumisenkeston testi
5.1.1 Ulkopinnan naarmuuntumisenkeston testi
Liitteessä III I olevan 5.1 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.1.2 Sisäpinnan naarmuuntumisenkeston testi
Liitteessä III G olevan 2.1 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.2 Korkean lämpötilan sietotesti
Liitteessä III C olevan 5 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.3 Säteilynsietotesti
Liitteessä III C olevan 6 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.4 Kosteudensietotesti
Liitteessä III C olevan 7 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
5.5 Lämpötilan vaihtelun sietotesti
Liitteessä III C olevan 8 kohdan vaatimuksia sovelletaan.
6 OPTISET OMINAISUUDET
Liitteessä III C olevassa 9.1 kohdassa vahvistetut valonläpäisyyn
liittyvät vaatimukset koskevat laseja tai lasien osia, jotka sijaitsevat
kohdissa, jotka ovat olennaisia kuljettajan näkyvyyden kannalta.
7 TULENKESTÄVYYSTESTI
Liitteessä III C olevan 10 kohdan vaatimuksia sovelletaan.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 98
▼B
8 KEMIKAALIEN SIETOTESTI
Liitteessä III C olevan 11 kohdan vaatimuksia sovelletaan.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 99
▼B
LIITE III L
KAKSOISLASIT
1 TYYPIN MÄÄRITELMÄ
Kaksoislasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat
toisistaan vähintään yhden seuraavan pää- tai sivuominaisuuden
osalta.
1.1 Pääominaisuudet ovat seuraavat:
1.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;
1.1.2 kaksoislasin koostumus (symmetrinen, epäsymmetrinen);
1.1.3 kunkin osalasin tyyppi kuten liitteissä III E, III G tai III K olevassa 1
kohdassa;
1.1.4 kahden lasin välisen raon nimellisleveys;
1.1.5 kiinnitystapa (orgaaninen tai lasi/lasi, lasi/metalli).
1.2 Sivuominaisuudet ovat seuraavat:
1.2.1 Kunkin osalasin sivuominaisuudet kuten liitteissä III E, III G tai III K
olevassa 1.2 kohdassa.
2 YLEISTÄ
2.1 Kunkin kaksoislasiin kuuluvan lasin on oltava joko tyyppihyväksytty
tai täytettävä asiaa koskevan liitteen (III E, III G tai III K)
vaatimukset.
2.2 Kaksoislaseille, joiden välin nimellisleveys on ”e”, suoritettujen
testien katsotaan koskevan kaikkia ominaisuuksiltaan samanlaisia
kaksoislaseja, joiden välin nimellisleveys on ”e” ± 3 mm. Osan
tyyppihyväksynnän hakija voi kuitenkin jättää testeihin näytteen,
jonka väli on pienin ja näytteen, jonka väli on suurin.
2.3 Kun kyseessä on kaksoislasi, jossa on vähintään yksi kerroslasiruutu
tai yksi lasimuoviruutu, testikappaleita säilytetään vähintään 4 testiä
edeltävää tuntia 23 ± 2 ºC:n lämpötilassa. Testit on suoritettava heti
kun testikappaleet on otettu ulos niiden säilytyspaikasta.
3 PÄÄNMUOTOTESTI
3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
Sivuominaisuuksia ei ole.
3.2 Testikappaleiden lukumäärä
Kunkin edellä 1.1.4 kohdassa määritellyn osalasien paksuusluokan ja
välin paksuuden mukaan testataan kuusi testikappaletta, joiden mitat
ovat (1 100 mm × 500 mm) + 5mm/−22 mm.
3.3 Testausmenetelmä
3.3.1 Käytettävä menetelmä kuvataan liitteessä III C olevassa 3 kohdassa.
3.3.2 Pudotuskorkeus on 1,50 m (+ 0/−5 mm).
3.3.3 Epäsymmetrisen kaksoislasin tapauksessa molemmilla puolilla suor-
itetaan kolme testiä.
3.4 Tulosten tulkinta
3.4.1 Kahdesta tasaisesti karkaistusta lasista koostuva kaksoislasi.
Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos molemmat osat
rikkoutuvat.
3.4.2 Kahdesta kerroslasista koostuva kaksoislasi, muut kuin tuulilasit.
Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos seuraavat edellytykset
täyttyvät:1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 100
▼B
3.4.2.1 testikappaleen molemmat osat antavat periksi ja rikkoutuvat siten,
että niissä on useita ympyränmuotoisia säröjä, joiden keskipiste on
suunnilleen iskukohta;
3.4.2.2 välikerrosten repeämät ovat sallittuja, mutta testinuken pää ei saa
mennä testikappaleen läpi;
3.4.2.3 välikerroksesta ei irtoa suuria lasinsirpaleita.
3.4.3 Yhtenäisesti karkaistusta lasiruudusta ja kerroslasiruudusta tai lasi-
muovilasiruudusta koostuvat kaksoislasit, muut kuin tuulilasit.
Testituloksen katsotaan olevan tyydyttävä, jos seuraavat edellytykset
täyttyvät:
3.4.3.1 karkaistu lasi rikkoutuu;
3.4.3.2 kerroslasi tai lasi-muovilasi antaa periksi ja rikkoutuu siten, että siinä
on useita ympyränmuotoisia säröjä, joiden keskipiste on suunnilleen
iskukohta;
3.4.3.3 välikerroksen/välikerrosten repeämät ovat sallittuja, jos testinuken
pää ei mene testikappaleen läpi;
3.4.3.4 välikerroksesta ei irtoa suuria lasinsirpaleita.3.4.4 Osan tyyppihyväksyntätestiin jätetty testikappalesarja katsotaan
siihen kohdistuvan pään iskun kannalta tyydyttäväksi, jos toinen
seuraavista kahdesta ehdosta täyttyy:
3.4.4.1 kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
3.4.4.2 kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikap-
palesarjalla on suoritettava lisätestisarja, josta on saatava tyydyttävät
tulokset.
4 OPTISET OMINAISUUDET
Liitteessä III C olevassa 9.1 kohdassa vahvistetut valonläpäisevyyttä
koskevat vaatimukset koskevat kaksoislaseja tai niiden osia, jotka
sijaitsevat paikoissa, jotka ovat olennaisia kuljettajan näkyvyyden
kannalta.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 101
▼B
LIITE III M
TUULILASIEN LUOKITTELU OSAN TYYPPIHYVÄKSYNNÄN TESTA-
USTA VARTEN
1 Huomioon otettavat ominaisuudet ovat:
1.1 tuulilasin kehittynyt alue;1.2 segmentin korkeus;1.3 kaarevuus.2 Ryhmä koostuu paksuusluokasta.3 Luokittelu suoritetaan kehittyneen alueen mukaan kasvavassa
järjestyksessä. Viisi suurinta ja viisi pienintä kehittynyttä aluetta
valitaan ja numeroidaan seuraavasti:
1 suurin 1 pienin
2 1:n jälkeen seuraavaksi pienin 2 1:n jälkeen seuraavaksi suurin
3 2:n jälkeen seuraavaksi pienin 3 2:n jälkeen seuraavaksi suurin4 3:n jälkeen seuraavaksi pienin 4 3:n jälkeen seuraavaksi suurin5 4:n jälkeen seuraavaksi pienin 5 4:n jälkeen seuraavaksi suurin
4 Edellä 3 kohdassa määritellyissä kahdessa luokassa segmenttien
korkeudet ilmoitetaan seuraavasti:
1 suurin segmentin korkeus,
2 seuraavaksi pienin,3 seuraavaksi pienin jne.
5 Edellä 3 kohdassa määritellyissä kahdessa luokassa kaarevuusasteet
ilmoitetaan seuraavasti:
1 pienin kaarevuussäde,
2 seuraavaksi suurin,
3 seuraavaksi suurin jne.
6 Kullekin edellä 3 kohdassa määritellyn kahden luokan tuulilasille
annetut numerot lasketaan yhteen.
6.1 Viiden suurimman tuulilasin joukosta valitaan se, jonka yhteenlas-
kettu luku on pienin, ja viiden pienimmän tuulilasin joukosta se,
jonka luku on pienin, liitteissä III D, III F, III H, III I tai III J
määriteltyjä täysiä testejä varten.
6.2 Muut samojen sarjojen tuulilasit testataan liitteessä III C olevassa 9
kohdassa määriteltyjen optisten ominaisuuksien tarkastamiseksi.
7 Valitun ryhmän ääripäistä voidaan testata muutamia tuulilaseja,
joiden muotoparametrit ja/tai kaarevuussäde ovat huomattavan
erilaiset, jos testejä suorittava tarkastuslaitos katsoo, että kyseisillä
parametreillä todennäköisesti on huomattavia kielteisiä vaikutuksia.
8 Ryhmän rajat määrää tuulilasin kehittynyt alue. Kun osan tyyppi-
hyväksyntää varten jätetyn tuulilasin kehittynyt alue on
hyväksyttyjen rajojen ulkopuolella tai sen segmentin korkeus on
huomattavasti suurempi tai kaarevuussäde huomattavasti pienempi,
se katsotaan uudeksi tyypiksi, ja sille tehdään lisätestejä, jos
tarkastuslaitos katsoo tällaiset testit teknisesti tarpeellisiksi ottaen
huomioon sen hallussa tuotteesta ja käytetystä materiaalista jo olevat
tiedot.
9 Jos osan tyyppihyväksynnän haltija valmistaa myöhemmin muita
tuulilasimalleja jo hyväksytyssä paksuusluokassa:
9.1 on varmistettava, voidaanko malli sisällyttää kyseisen ryhmän osan
tyyppihyväksyntää varten valittujen viiden suurimman tai viiden
pienimmän joukkoon;
9.2 edellä 3, 4 ja 5 kohdassa määriteltyjä menettelyjä käyttämällä tehtävä
numerointi suoritetaan uudelleen;
9.3 jos viiden suurimman tai viiden pienimmän tuulilasin joukkoon
viimeksi sisällytetylle tuulilasille annettujen numeroiden summan:1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 102
▼B
9.3.1 todetaan olevan pienin, suoritetaan seuraavat testit:
9.3.1.1 karkaistu tuulilasi:
9.3.1.1.1 sirpaloituminen,9.3.1.1.2 pään iskeytyminen,
9.3.1.1.3 optinen vääristymä,
9.3.1.1.4 heijastuskuvan erotus,9.3.1.1.5 valonläpäisy;
9.3.1.2 Laminoitu- tai lasimuovituulilasi:
9.3.1.2.1 pään iskeytyminen,9.3.1.2.2 optinen vääristymä,
9.3.1.2.3 heijastuskuvan erotus,
9.3.1.2.4 valonläpäisy;9.3.1.3 Laminoitu erikoistuulilasi: 9.3.1.1.1, 9.3.1.1.2 ja 9.3.1.2 kohdassa
eritellyt testit;
9.3.1.4 muovipinnoitteiset tuulilasit: 9.3.1.1 tai 9.3.1.2 kohdassa eritellyt
testit soveltuvin osin;
9.3.2 ei todeta olevan pienin, vain liitteessä III C olevassa 9 kohdassa
määriteltyjen optisten ominaisuuksien tarkastamiseksi vahvistetut
testit.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 103
▼B
LIITE III N
SEGMENTIN KORKEUKSIEN JA ISKUKOHTIEN PAIKAN MITTAUS
Kuva 1
Segmentin korkeuden h määrittäminen
Lasissa, jossa on yksi kaarre, segmentin korkeus on enintään h1.
Lasissa, jossa on kaksoiskaarre, segmentin korkeus on enintään h1+h2.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 104
▼B
Kuva 2
Tuulilasien säädetyt iskukohdat1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 105
▼B
Kuvat 3 a, 3 b ja 3 c.
Tasaisesti karkaistun lasin vahvistetut iskukohdat
Kuvissa 3 a, 3 b ja 3 c esitetyt kohdat ”2” ovat esimerkkejä liitteessä III E olevassa 2.5 kohdassa
vahvistetuista kohtien ”2” paikoista.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 106
▼B
LIITE III O
TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTUS
1 MÄÄRITELMÄT
Tässä liitteessä:
1.1 ’tuotetyypillä’ tarkoitetaan kaikkia pääominaisuuksiltaan samanlaisia
laseja;
1.2 ’paksuusluokalla’ tarkoitetaan kaikkia laseja, joiden osien paksuus on
sallittujen rajojen sisällä;
1.3 ’tuotantoyksiköllä’ tarkoitetaan kaikkia samassa paikassa toimivia
yhden tai useamman tyyppisen lasiruudun tuotantovälineitä; siihen
voi kuulua useita tuotantolinjoja;
1.4 ’vuorolla’ tarkoitetaan tuotantojaksoa, joka suoritetaan samalla
tuotantolinjalla päivittäisenä työaikana;
1.5 ’tuotantoajolla’ tarkoitetaan samassa vuorossa tapahtuvaa saman
tuotetyypin jatkuvaa tuotantojaksoa;
1.6 ’Ps:llä’ tarkoitetaan samassa vuorossa tuotettujen samaa tuotetyyppiä
edustavien lasien määrää;
1.7 ’Pr:llä’ tarkoitetaan tuotantoajon aikana tuotettujen samaa tuote-
tyyppiä edustavien lasien määrää.
2 TESTIT
Laseille tehdään seuraavat testit:
2.1 Karkaistut tuulilasit
2.1.1 Sirpaletesti liitteessä III D olevan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti.2.1.2 Valonläpäisymittaus liitteessä III C olevan 9.1 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.1.3 Optisen vääristymän testi liitteessä III C olevan 9.2 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.1.4 Heijastuskuvan erotustesti liitteessä III C olevan 9.3 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.2 Tasaisesti karkaistut lasit
2.2.1 Sirpaletesti liitteessä III E olevan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti.
2.2.2 Valonläpäisymittaus liitteessä III C olevan 9.1 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.2.3 Tuulilaseina käytettyjen lasien osalta:
2.2.3.1 Optisen vääristymän testi liitteessä III C olevan 9.2 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.2.3.2 Heijastuskuvan erotustesti liitteessä III C olevan 9.3 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.3 Tavalliset laminoidut tuulilasit ja lasi-muovituulilasit
2.3.1 Päänmuototesti liitteessä III F olevan 3 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.3.2 2 260 g:n kuulatesti liitteessä III F olevan 4.2 kohdan ja liitteessä III
C olevan 2.2 kohdan vaatimusten mukaisesti.
2.3.3 Korkeiden lämpötilojen sietotesti liitteessä III C olevan 5 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.3.4 Valonläpäisymittaus liitteessä III C olevan 9.1 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.3.5 Optisen vääristymän testi liitteessä III C olevan 9.2 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.3.6 Heijastuskuvan erotustesti liitteessä III C olevan 9.3 kohdan
vaatimusten mukaisesti.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 107
▼B
2.3.7 Vain lasi-muovituulilasien osalta:
2.3.7.1 Naarmuuntumisen sietotesti liitteessä III C olevan 2.1 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.3.7.2 Kosteuden sietotesti liitteessä III I olevan 3 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.3.7.3 Kemikaalien sietotesti liitteessä III I olevan 11 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.4 Tavalliset laminoidut lasit ja lasi-muovilasit, muut kuin tuulilasit
2.4.1 227 g:n kuulatesti liitteessä III G olevan 4 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.4.2 Korkeiden lämpötilojen sietotesti liitteessä III C olevan 5 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.4.3 Valonläpäisymittaus liitteessä III C olevan 9.1 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.4.4 Vain lasi-muovilasien osalta:2.4.4.1 Naarmuuntumisen sietotesti liitteessä III I olevan 2.1 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.4.4.2 Kosteuden sietotesti liitteessä III I olevan 3 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.4.4.3 Kemikaalien sietotesti liitteessä III C olevan 11 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.4.5 Edellä olevia säännöksiä katsotaan noudatetun, jos vastaavat testit on
suoritettu koostumukseltaan samanlaiselle tuulilasille.
2.5 Laminoidut erikoistuulilasit
2.5.1 Edellä 2.3 jaksossa esitettyjen testien lisäksi on suoritettava
sirpaletesti liitteessä III H olevan 4 kohdan vaatimusten mukaisesti.
2.6 Muovimateriaalipinnoitteiset lasit
Tämän liitteen eri jaksoissa esitettyjen testien lisäksi on suoritettava
seuraavat testit:
2.6.1 Naarmuuntumisen sietotesti liitteessä III I olevan 2.1 kohdan
vaatimusten mukaisesti.
2.6.2 Kosteuden sietotesti liitteessä III I olevan 3 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.6.3 Kemikaalien sietotesti liitteessä III C olevan 11 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
2.7 Kaksoislasit
Tässä liitteessä määritellyt testit suoritetaan yhtä usein ja samoja
vaatimuksia noudattaen kullekin kaksoislasin osan muodostavalle
lasille.
3 TESTITIHEYS JA TULOKSET
3.1 Sirpaloituminen
3.1.1 Testit
3.1.1.1 Ensimmäiset testit, jotka käsittävät kunkin tällä direktiivillä
määritellyn iskukohdan murtamisen, suoritetaan ja valokuvataan
kunkin uuden tyyppisen lasin tuotannon alkaessa pahimman
murtumakohdan määrittämiseksi.
Karkaistujen tuulilasien osalta tämä ensimmäinen testisarja suorite-
taan kuitenkin vain, jos tämän tyyppisen lasin vuosituotanto ylittää
200 yksikköä.
3.1.1.2 Tuotantoajon aikana suoritetaan pistotarkastus 3.1.1.1 kohdassa
määriteltyä murtumakohtaa käyttämällä.
3.1.1.3 Tarkastus suoritetaan kunkin tuotantoajon alussa tai värinvaihdon
jälkeen.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 108
▼B
3.1.1.4 Tuotantoajon aikana pistotarkastukset suoritetaan seuraavaa vähim-
mäistiheyttä noudattamalla:
Karkaistut tuulilasitKarkaistut lasit, muut kuin tuuli-
lasitLaminoidut erikoistuu-
lilasit
Ps≤200: yksi rikkoutuminen
tuotantoajoa kohdenPr≤500: yksi vuoroa
kohden0,1 % tyyppiä kohden
Ps > 200: yksi rikkoutuminen
tuotantotuntia kohdenPr> 500: kaksi vuoroa kohden
3.1.1.5 Pistotarkastus suoritetaan tuotantoajon päättyessä yhdelle valmiste-
tuista laseista.
3.1.1.6 Jos Pr < 20, suoritetaan vain yksi sirpaletesti tuotantoajoa kohden.
3.1.2 Tulokset
Kaikki tulokset merkitään muistiin, mukaan lukien valokuvaamat-
tomat tulokset.
Lisäksi kunkin vuoron aikana otetaan valokuva, paitsi tapauksessa,
jossa Pr ≤500. Tässä viimeisessä tapauksessa otetaan vain yksi
valokuva tuotantoajoa kohden.
3.2 Päänmuototesti
3.2.1 Testit
Tarkastus suoritetaan näytteille, jotka vastaavat vähintään 0,5 %
yhden tuotantolinjan päivittäisestä kerrostuulilasien tuotannosta.
Päivää kohti testataan enintään 15 tuulilasia.
Näytteiden valinnan on edustettava eri tuulilasityyppien valmistusta.
Hallintoviranomaisen suostumuksella nämä testit voidaan korvata
2 260 g:n kuulatestillä (katso 3.3 kohta jäljempänä). Pään iskeyty-
misen vaikutus on joka tapauksessa testattava vähintään kahdella
kunkin paksuusluokan näytteellä vuosittain.
3.2.2 Tulokset
Kaikki tulokset merkitään muistiin.
3.3 22 60 g:n kuulatesti
3.3.1 Testit
Vähimmäistarkastustiheys on yksi täydellinen testi kuukaudessa
jokaista paksuusluokkaa kohden.
3.3.2 Tulokset
Kaikki tulokset merkitään muistiin.
3.4 227 g:n kuulatesti
3.4.1 Testit
Testikappaleet leikataan näytteistä. Käytännön syistä testit voidaan
kuitenkin suorittaa valmiille tuotteille tai niiden osille.
Tarkastus suoritetaan näytteille, jotka vastaavat vähintään 0,5 %
yhden vuoron tuotannosta, enintään 10 näytettä päivässä.
3.4.2 Tulokset
Kaikki tulokset merkitään muistiin.
3.5 Korkea lämpötila
3.5.1 Testit
Testikappaleet leikataan näytteistä. Käytännön syistä testit voidaan
kuitenkin suorittaa valmiille tuotteille tai niiden osille. Ne valitaan
siten, että kaikki välikerrokset testataan suhteessa niiden käyttöön.
Tarkastus suoritetaan vähintään kolmelle näytteelle välikerroksen
väriä kohden päivittäisessä tuotannossa.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 109
▼B
3.5.2 Tulokset
Kaikki tulokset merkitään muistiin.
3.6 Valon läpäisy
3.6.1 Testit
Tässä testissä käytetään edustavia näytteitä sävytetyistä valmiista
tuotteista.
Tarkastus suoritetaan vähintään kunkin tuotantoajon alussa, jos lasin
ominaisuuksissa on tapahtunut muutoksia, jotka voivat vaikuttaa
testin tuloksiin.
Lasit, joiden valonläpäisevyydeksi on osan tyyppihyväksynnässä
tuulilasien osalta mitattu vähintään 80 %, ja muiden lasien kuin
tuulilasien ja V-luokan lasien tapauksessa vähintään 75 %, vapau-
tetaan tästä testistä.
Karkaistujen lasien osalta lasin valmistaja voi vaihtoehtoisesti jättää
todistuksen edellä tarkoitettujen vaatimusten mukaisuudesta.
3.6.2. Tulokset
Valonläpäisevyysarvo on merkittävä muistiin. Varjostus- tai
tummennusnauhoilla varustettujen tuulilasien osalta on lisäksi
todettava liitteessä III A olevassa 3.2.1.2.2.3 kohdassa tarkoitetuista
piirroksista, että tällaiset nauhat ovat vyöhykkeen I ′ulkopuolella.
3.7 Optinen vääristymä ja heijastuskuvan erotus
3.7.1 Testit
Kaikki tuulilasit on tarkastettava visuaalisten vikojen varalta. Lisäksi
eri näkyvyysalueilla suoritetaan mittauksia määriteltyjä menetelmiä
tai jotakin vastaavat tulokset antavaa menetelmää käyttämällä
seuraavia vähimmäistiheyksiä noudattaen:
— joko Ps ≤200, yksi näyte vuoroa kohden,
— tai Ps > 200, kaksi näytettä vuoroa kohden,— tai 1 % koko tuotannosta, kun näytteet valitaan siten, että ne
edustavat koko tuotantoa.
3.7.2 Tulokset
Kaikki tulokset merkitään muistiin.
3.8. Naarmuuntumisen sieto
3.8.1 Testit
Vain muovipinnoitteisille laseille ja lasi-muovilaseille tehdään tämä
testi. Kuukautta ja muovisen pinnoitteen tai välikerroksen tyyppiä
kohti on suoritettava vähintään yksi tarkastus.
3.8.2 Tulokset
Valon hajaantumisen mittaus merkitään muistiin.
3.9 Kosteuden sieto
3.9.1 Testit
Vain muovipinnoitteisille laseille ja lasi-muovilaseille tehdään tämä
testi. Kuukautta ja muovisen pinnoitteen tai välikerroksen tyyppiä
kohti on suoritettava vähintään yksi tarkastus.
3.9.2 Tulokset
Kaikki tulokset merkitään muistiin.
3.10 Kemikaalien sieto
3.10.1 Testit
Vain muovipinnoitteisille laseille ja lasi-muovilaseille tehdään tämä
testi. Kuukautta ja muovisen pinnoitteen tai välikerroksen tyyppiä
kohti on suoritettava vähintään yksi tarkastus.
3.10.2 Tulokset
Kaikki tulokset merkitään muistiin.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 110
▼B
LIITE III P
MALLI
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 111
▼B
LIITE IV
TRAKTORINJA HINATTAVANAJONEUVONVÄLISETMEKAANISET
KYTKENNÄT JA KYTKENTÄKOHDAN PYSTYKUORMITUS
1 Määritelmät
1.1 ’Traktorin ja hinattavan ajoneuvon välisellä mekaanisella
kytkennällä’ tarkoitetaan osia, jotka on asennettu traktoriin ja
hinattavan ajoneuvoon, jotta näiden ajoneuvojen välille voidaan
muodostaa mekaaninen kytkentä.
Tämä direktiivi koskee vain traktorien mekaanisia kytkentäosia.
Traktorien mekaanisten kytkentäosien eri tyypit jaetaan seuraaviin
perusryhmiin:
— haarukkatyyppi (katso lisäyksessä 1 olevat kuvat 1 ja 2),
— hinauskoukku (katso lisäyksessä 1 oleva kuva 3),— traktorin vetoaisa (katso lisäyksessä 1 oleva kuva 4).
1.2 ’Traktorin ja hinattavan ajoneuvon välisen mekaanisen kytkennän
tyypillä’ tarkoitetaan osia, jotka eivät eroa toisistaan sellaisissa
olennaisissa suhteissa kuten:
1.2.1 mekaanisen kytkentäosan laatu,
1.2.2 vetosilmukat (halkaisija 40 mm tai 50 mm),
1.2.3 ulkoinen muoto, mitat ja toimintatapa (esim. automaattinen tai muu
kuin automaattinen),
1.2.4 materiaali,
1.2.5 D:n arvo siten kuin se määritellään lisäyksessä 2 dynaamista
menetelmää käyttämällä suoritettua testiä varten, tai perävaunun
massa siten kuin se määritellään lisäyksessä 3 staattista menetelmää
käyttämällä suoritettuja testejä varten, sekä kytkentäkohdan S
pystykuormitus.
1.3 ’Mekaanisen kytkennän vertailupisteellä’ tarkoitetaan tapin akselilla
olevaa kohtaa, joka on haarukan tapauksessa yhtä etäällä siivistä ja
pisteestä, joka saadaan koukun symmetriatason sekä koukun koveran
osan emäviivan leikkauskohdasta vetoasennossa olevan renkaan
kosketustasolla.
1.4 ’Mekaanisen kytkennän korkeudella maasta h’ tarkoitetaan mekaa-
nisen kytkentäosan vertailupisteen kautta kulkevan vaakatason ja
traktorin pyörien alla olevan vaakatason välistä etäisyyttä.
1.5 ’Mekaanisen kytkennän projektiolla c’ tarkoitetaan mekaanisen
kytkentäosan vertailupisteen ja traktorin takapyörien akselin kautta
kulkevan pystytason välistä etäisyyttä.
1.6 ’Kytkentäkohdan pystykuormituksella S’ tarkoitetaan kuormaa joka
staattisissa oloissa kohdistuu mekaanisen kytkennän vertailupistee-
seen.
1.7 ’Automaattisella’ tarkoitetaan mekaanista kytkentäosaa, joka sulk-
eutuu ja avautuu ilman muita toimia, kun vetoaisojen
liukumekanismia käytetään.
1.8 ’Traktorin akselivälillä l’ tarkoitetaan traktorin pitkittäisen keski-
viivan kanssa kohtisuorassa olevien traktorin akselien kautta
kulkevien pystytasojen välistä etäisyyttä.
1.9 ’Kuormaamattoman traktorin etuakselilla olevalla painolla a’ tarkoi-
tetaan traktorin painon sitä osaa, joka staattisissa oloissa välittyy
maahan traktorin etuakselin kautta.
2 Yleiset vaatimukset
2.1 Mekaaniset kytkentäosat voivat olla suunniteltuja toimimaan auto-
maattisesti tai muulla tavoin.
2.2 Traktorien mekaanisten kytkentäosien on täytettävä 3.1 ja 3.2 kohdan
mitta- ja lujuusvaatimukset sekä 3.3 kohdassa vahvistetut kytkennän
pystykuormitusta koskevat vaatimukset.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 112
▼B
2.3 Mekaaniset kytkentäosat on suunniteltava ja valmistettava siten, että
ne tavanomaisessa käytössä toimivat jatkuvasti tyydyttävästi ja
säilyttävät tässä direktiivissä säädetyt ominaisuudet.
2.4 Mekaanisten kytkentäosien kaikki osat on valmistettava materiaa-
leista, joiden laatu riittää kestämään 3.2 kohdassa tarkoitetut testit, ja
niillä on oltava kestävät lujuusominaisuudet.
2.5 Kaikkien kytkentöjen ja niiden lukkojen on oltava helposti
kytkettävissä ja avattavissa, ja niiden on oltava suunniteltu siten,
että tapaturmainen irtikytkeytyminen ei ole mahdollista tavanomai-
sissa käyttöoloissa.
Automaattisten kytkentäosien lukittu asento on varmistettava
kahdella toisistaan riippumattomalla turvalaitteella. Nämä voidaan
kuitenkin vapauttaa samaa hallintalaitetta käyttämällä.
2.6 Vetosilmukan on pystyttävä kääntymään vaakatasossa vähintään 60º
ei-kiinteän kytkentälaitteen pituusakselin molemmille puolille.
Lisäksi vaaditaan aina 20º pystysuora liikkuvuus ylös ja alas. (Katso
myös lisäys 1.)
Niveltymiskulmia ei tarvitse saavuttaa samaan aikaan.
2.7 Leuan on päästettävä vetosilmukat kääntymään aksiaalisesti
vähintään 90º oikealle tai vasemmalle kytkennän pituusakselin
ympäri, kun jarrutusmomentti on 30—150 Nm.
Vetokoukun on päästettävä vetosilmukka kääntymään aksiaalisesti
vähintään 20º oikealle tai vasemmalle koukun pituusakselin ympäri.
3 Erityisvaatimukset
3.1 Mitat
Traktorin mekaanisten kytkentäosien mittojen on oltava lisäyksessä 1
olevien kuvien 1—4 mukaisia. Jos mittaa ei esitetä näissä kuvissa,
voidaan valita mikä tahansa.
3.2 Lujuus
3.2.1 Lujuuden tarkastusta varten mekaanisten kytkentäosien on läpäistävä
dynaaminen testi lisäyksessä 2 vahvistettujen ehtojen mukaisesti tai
staattinen testi lisäyksessä 3 vahvistettujen ehtojen mukaisesti.
3.2.2 Testi ei saa aiheuttaa pysyvää muodonmuutosta, murtumia tai
repeämiä.
3.3 Kytkentäkohdan pystysuuntainen kuormitus (S)
3.3.1 Valmistaja ilmoittaa staattisen pystysuuntaisen enimmäiskuormi-
tuksen. Se ei kuitenkaan missään tapauksessa saa ylittää 3 tonnia.
3.3.2 Hyväksymisehdot:3.3.2.1 Sallittu staattinen pystysuuntainen kuormitus ei saa ylittää traktorin
valmistajan suosittelemaa teknisesti sallittua staattista pystysuun-
taista kuormitusta eikä hinauslaitteelle osan ETY-tyyppihyväksynnän
mukaisesti vahvistettua staattista pystysuuntaista kuormitusta.
3.3.2.2 Direktiivin 74/151/ETY liitteessä I olevan 2 kohdan vaatimuksia on
noudatettava, mutta taka-akselin enimmäiskuormaa ei saa ylittää.
3.4 Kytkentälaitteen korkeus maasta (h)
(katso jäljempänä oleva kuva)1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 113
▼B
3.4.1 Kaikki traktorit on varustettava kytkentälaitteella, jonka korkeuden
maasta on vastattava jompaa kumpaa seuraavista:
h1/C20ma/C00;2m t ðÞ l/C0S:c
0;80 ;8m tþS ðÞtai h 2/C20m1a/C00;2m lt ðÞ l/C0S:c
0;80 ;8m ltþS ðÞ
jossa
mt: traktorin massa (katso liitteessä I oleva 1.6 kohta),
m1t: traktorin massa (katso liitteessä I oleva 1.6 kohta), kun
etuakselilla on vastapaino,
ma: kuormittamattoman traktorin etuakselilla oleva paino (katso
liitteessä IV oleva 1.9 kohta),
m1a: traktorin etuakselilla oleva paino (katso liitteessä IV oleva 1.9
kohta), kun etuakselilla on vastapaino,
l: traktorin akseliväli (katso liitteessä IV oleva 1.8 kohta),
S: kytkentäkohdan pystykuorma (katso liitteessä IV oleva 1.6
kohta),
c: mekaanisen kytkennän vertailupisteen ja traktorin takapyörien
akselin kautta kulkevan pystytason välinen etäisyys (katso
liitteessä IV oleva 1.5 kohta).
4 Osan ETY-tyyppihyväksyntähakemus
4.1 Traktorin kytkentälaitetta koskevan osan ETY-tyyppihyväksyntäha-
kemuksen esittää laitteen valmistaja tai tämän edustaja.
4.2 Mekaanista kytkentäosaa koskevaan hakemukseen on liitettävä
seuraavat asiakirjat ja siinä on oltava seuraavat tiedot:
— kytkentälaitteen mittapiirrokset (kolmena kappaleena). Näissä
piirroksissa on erityisesti esitettävä vaaditut mitat yksityiskohtai-
sesti, sekä laitteen asentamista varten tarvittavat mitat,
— kytkentälaitteen lyhyt tekninen kuvaus, jossa eritellään rakenne-
tyyppi ja käytetty materiaali,
— lisäyksessä 2 tarkoitetun dynaamisen testin arvo D tai lisäyksessä
3 tarkoitetun staattisen testin arvo T (vetävä voima) sekä
kytkentäkohdan pystysuuntainen kuorma S,
— yksi tai useampi näytelaite tarkastuslaitoksen vaatimusten
mukaan.
5 Merkinnät
5.1 Jokaisessa mekaanisessa kytkentälaitteessa, joka vastaa tyyppiä, jolle
on annettu osan ETY-tyyppihyväksyntä, on oltava seuraavat
merkinnät:
5.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki;1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 114
▼B
5.1.2 lisäyksessä 4 olevan mallin mukainen osan ETY-tyyppihyväksyntä-
merkki;
5.1.3 kun lujuus tarkastetaan lisäyksen 2 mukaisesti (dynaaminen testi):
D:n sallittu arvo,
S:n staattinen pystysuuntainen arvo;
5.1.4 kun lujuus tarkastetaan lisäyksen 3 mukaisesti (staattinen testi):
hinattava massa ja kytkinkohdan pystykuormitus S.
5.2 Tietojen on oltava selvästi näkyvissä, helposti luettavissa ja kestäviä.
6 Käyttöohjeet
Kaikkien mekaanisten kytkentöjen mukana on toimitettava käyttöoh-
jeet. Näiden ohjeiden on sisällettävä osan ETY-
tyyppihyväksyntänumero sekä myös D:n ja T:n arvot sen mukaan
mikä testi kytkennälle suoritettiin.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 115
▼B
Lisäys 1
PIIRROKSET MEKAANISEN KYTKENNÄN OSISTA
Kuva 1
Muu kuin automaattinen perävaunukytkentä
(1) Leuan korkeuden on oltava vähintään puolet sen leveydestä.
(2) Kulmaliikkuvuusarvot on vähintään saavutettava saatavissa olevilla vetosilmukoilla.
(3) Kiinnitystappien nimellismittojen alue1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 116
▼B
Kuva 2
Muu kuin automaattinen perävaunukytkentä vastaa ISO 6489/II:a, lokakuu 1980.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 117
▼B
Mikään vetokoukun osa ei saa olla säteen r ulkopuolella pisteiden x ja y välillä.
Kuva 3
Kallistuskulma 2.8 ja 2.9 kohdan mukaisesti
vastaa ISO 6489/I:ä, lokakuu 1980.
Kuva 4
Traktorin vetotanko
vastaa ISO-standardia 6489/III.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 118
▼B
Lisäys 2
DYNAAMINEN TESTAUSMENETELMÄ
1 TESTAUSMENETTELY
Mekaanisen kytkennän lujuus todetaan vaihtelevalla kuormalla
testaustelineessä.
Tässä menetelmässä kuvataan väsymistesti, jota käytetään koko
mekaaniseen kytkentälaitteeseen, ts. kun mekaaninen kytkentä on
varustettu kaikilla asennukseen tarvittavilla osilla, se kiinnitetään
testaustelineeseen ja testataan.
Vaihtelevat kuormat kohdistetaan mahdollisuuksien mukaan sini-
muotoisesti (vaihdellen tai nousten), kun kuormituskierto riippuu
kyseessä olevasta materiaalista. Testin aikana ei saa ilmetä repeämiä
tai murtumia.
2 TESTIKRITEERIT
Ajoneuvon pituusakselin suuntaiset vaakatasoiset voimakomponentit
sekä pystysuuntaiset voimakomponentit muodostavat testikuormien
perustan.
Sikäli kuin niiden merkitys on toissijainen, ajoneuvon pituusakselin
kanssa suorassa kulmassa olevia vaakatasoisia voimakomponenttejaja momentteja ei oteta huomioon.
Ajoneuvon pituusakselin suuntaisia vaakatasoisia voimakomponent-
teja edustaa matemaattisesti määritelty voima D.
Mekaaniseen kytkentään sovelletaan seuraavaa kaavaa:
D¼g/C1MT/C1MR
MTþMR
jossa
MT= traktorin teknisesti sallittu kokonaismassa,
MR= hinattavien ajoneuvojen teknisesti sallittu kokonaismassa,
g = 9,81 m/s2.
Vetoon nähden kohtisuorassa olevia pystysuuntaisia voimakompo-
nentteja edustaa staattinen pystysuuntainen kuormitus S.
Teknisesti sallitut kuormitukset ilmoittaa valmistaja.
3 TESTAUSMENETTELY3.1 Yleiset vaatimukset
Testivoima kohdistetaan testattavaan mekaaniseen kytkentälaittee-
seen sopivalla standardisilmukalla kulmassa, jonka muodostaa
pystysuuntaisen testikuormituksen paikka F
vsuhteessa ylhäältä
edestä alas taakse kulkevan pitkittäisen keskitason suuntaiseen
vaakatasoiseen testikuormitukseen Fh.
Testivoima kohdistetaan mekaanisen kytkentälaitteen ja vetosil-
mukan tavanomaiseen kosketuspisteeseen.
Kytkentälaitteen ja silmukan välys on pidettävä mahdollisimman
pienenä.
Periaatteessa testivoima kohdistetaan vaihdellen nollakohdan
ympärille. Vaihtelevalla testivoimalla tuloksena oleva kuormitus on
yhtä kuin nolla.
Jos kytkentälaitteen suunnittelu (esim. liian suuri välys, vetokoukku)
tekee vaihtelevan kuormituksen testin suorittamisen mahdottomaksi,
testikuormitus voidaan myös kohdistaa kasvavasti vedon tai paineen
suunnassa sen mukaan kumpi on suurempi.
Kun testi suoritetaan voimakäyrää kasvattaen, testikuormitus vastaa
ylintä (suurinta) kuormitusta, ja alin (pienin) kuormitus saisi olla
enintään 5 % ylimmästä kuormituksesta.
Vaihtelevan voiman testissä on asianmukaisella testilaitteiston
kiinnityksellä ja voiman ohjausjärjestelmän valinnalla huolehdittava1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 119
▼B
siitä, että testivoimaan nähden suorassa kulmassa olevia lisämo-
mentteja tai -voimia ei muodostu; vaihtelevan voiman testin voiman
suunnan kulmavirhe saisi olla enintään ± 1,5º; ja kasvavan voiman
testiä varten kulma asetetaan ylimmän kuormituksen asentoon.
Testitaajuus saa olla enintään 30 Hz. Teräksestä tai teräsvaloksesta
valmistettujen osien kuormituskierroksi muodostuu 2 × 106.
Myöhempi repimistesti suoritetaan värinläpäisymenetelmää tai
vastaavaa menetelmää käyttämällä.
Jos kytkentäosissa on jousia tai vaimentimia, niitä ei poisteta testin
ajaksi, mutta ne voidaan vaihtaa, jos niihin kohdistuu testin aikana
rasitusta oloissa, jotka eivät vallitsisi tavanomaisissa käyttöoloissa
(esim. lämmön vaikutus), ja ne vahingoittuvat. Niiden toiminta ennen
testiä sekä sen aikana ja jälkeen esitetään testausselosteessa.
3.2 Testivoimat
Testivoima koostuu geometrisesti vaaka- ja pystysuuntaisista testi-
komponenteista seuraavasti:
F¼ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
Fh2þFv2p
jossa
Fh= ± 0,6 × D, kun kyseessä on vaihteleva kuormitus,
tai
Fh= 1,0 × D, kun kyseessä on kasvava kuormitus (veto tai paine),
Fv= g × 1,5 × S
S = staattinen vetokuormitus (vedon pystysuuntaiset voimakompo-
nentit).1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 120
▼B
Lisäys 3
KYTKENTÄLAITE
STAATTINEN TESTAUSMENETELMÄ
1 TESTIERITELMÄT
1.1 Yleistä
1.1.1 Hinauslaitteen rakenneominaisuuksien tarkastamiseksi sen on
läpäistävä staattiset testit 1.2, 1.3 ja 1.4 kohdan vaatimusten
mukaisesti.
1.2 Testien valmistelu
Testit on suoritettava erityisellä laitteella siten, että hinauslaite ja
kaikki rakenteet, joilla se kytketään maataloustraktorin runkoon, on
kiinnitetty tukevaan rakenteeseen samoilla osilla, joita käytetään
asennettaessa se maataloustraktoriin.
1.3 Testi-instrumentit
Käytettyjen kuormien ja liikkeiden kirjaamiseen käytettävien instru-
menttien tarkkuuden on oltava:
— käytetyt kuormat ± 50 daN,
— liikkeet ± 0,01 mm.
1.4 Testausmenettely
1.4.1 Kytkentälaitteeseen kohdistetaan ensin esivetokuormitus, joka ei
ylitä 15 % 1.4.2 kohdassa määritellystä vetotestikuormituksesta.
1.4.1.1 Edellä 1.4.1 kohdassa kuvattu toiminta on toistettava vähintään
kahdesti alkaen nollakuormituksesta, jota lisätään vähitellen, kunnes
saavutetaan 1.4.1 kohdassa vahvistettu arvo, ja vähennetään sitten
500 daN:iin; kuormitusta on ylläpidettävä vähintään 60 sekuntia.
1.4.2 Tietojen, jotka merkitään muistiin vedon alaisen kuormitus-muodon-
muutoskäyrän piirtämiseksi, tai tuon käyrän piirroksen, joka saadaan
vetolaitteeseen kytketystä tulostimesta, on perustuttava ainoastaan
kasvavien kuormituksien kohdistamiseen 500 daN:stä alkaen
suhteessa kytkentälaitteen vertailupisteeseen.
Vetotestikuormituksen arvoon, joka on 1,5 kertaa teknisesti sallittu
perävaunun massa, asti kohoavissa arvoissa ei saa olla katkoksia;
lisäksi kuormitus-muodonmuutoskäyrän on edettävä tasaisesti ilman
epäsäännönmukaisuuksia välillä 500 daN ja 1/3 enimmäisvetokuor-
mituksesta.
1.4.2.1 Pysyvä muodonmuutos merkitään kuormitus-muodonmuutoskäyrään
suhteessa 500 daN:in kuormitukseen, kun testikuormitus on palau-
tettu tuohon arvoon.
1.4.2.2 Kirjattu pysyvä muodonmuutosarvo saa olla enintään 25 % esiin-
tyvästä kimmoisesta enimmäismuodonmuutoksesta.
1.5 Edellä 1.4.2 kohdassa tarkoitettua testiä täytyy edeltää testi, jossa
kytkentälaitteen vertailupisteeseen kohdistetaan 500 daN:n alkukuor-
mituksesta alkaen asteittain kasvava alkukuormitus, joka on kolme
kertaa valmistajan suosittelema suurin sallittu pystysuuntainen
kuormitus.
Testin aikana kytkentälaitteen muodonmuutos saa olla enintään 10 %
esiintyvästä kimmoisesta enimmäismuodonmuutoksesta.
Tarkastus suoritetaan sen jälkeen kun pystykuormitus on poistettu ja
palautettu 500 daN:n alkukuormitukseen.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 121
▼B
Lisäys 4
OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄMERKKI
Osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki muodostuu:
— — suorakulmiosta, jonka sisällä on pieni ”e”-kirjain ja sen jäljessä osan
tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion tunnuskirjain, -kirjaimet tai -
numero:
1 Saksa,
2 Ranska,
3 Italia,4 Alankomaat,
6 Belgia,
9 Espanja,11 Yhdistynyt kuningaskunta,13 Luxemburg,
18 Tanska,
IRL Irlanti,EL Kreikka,
21 Portugali.
— osan ETY-tyyppihyväksyntänumerosta, joka vastaa kyseiselle kytkentälait-
teelle sen lujuuden ja mittojen osalta annetun osan ETY-
tyyppihyväksyntätodistuksen numeroa ja joka on merkitty sopivaan paikkaan
suorakulmion alapuolelle ja läheisyyteen,
— pienen ”e”-kirjaimen ympärillä olevan suorakulmion yläpuolella olevasta
suuresta kirjaimesta ”D” tai ”S” sen mukaan, kumpi testi mekaaniselle
kytkennälle suoritettiin (dynaaminen testi = D ja staattinen testi = S).
Esimerkki osan ETY-tyyppihyväksyntämerkistä
Selitys:
Kytkentälaite, jossa on edellä esitetty osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki, on
laite, jolle osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki annettiin Saksassa (e 1) numerolla
88—563 ja jolle on suoritettu dynaaminen lujuustesti (D).1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 122
▼B
Lisäys 5
OSAN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUKSEN MALLI
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 123
▼B
Lisäys 6
ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN ANTAMISEN EDELLYTYKSET
1 Kytkentälaitteen lujuutta ja mittoja koskevan traktorin ETY-tyyppihyväk-
syntähakemuksen jättää traktorin valmistaja tai tämän edustaja.
2 Tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta vastaavalle tarkastuslaitokselle
luovutetaan hyväksyttävää traktorityyppiä edustava traktori, johon asianmu-
kaisesti hyväksytty kytkentälaite on asennettu.
3 Tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta vastaava tarkastuslaitos tarkastaa,
sopiiko hyväksyttyä tyyppiä edustava kytkentälaite asennettavaksi traktor-
ityyppiin, jolle tyyppihyväksyntää haetaan. Se varmistaa erityisesti, että
kytkentälaitteen kiinnitys vastaa sitä, joka testattiin osan ETY-tyyppihyväk-
synnän antamisen yhteydessä.
4 ETY-tyyppihyväksynnän haltija voi pyytää sen laajentamista muihin
kytkentälaitetyyppeihin.
5 Toimivaltaiset viranomaiset antavat tällaisen laajennuksen seuraavin edelly-
tyksin:
5.1 uusi kytkentälaitetyyppi on saanut osan ETY-tyyppihyväksynnän;
5.2 se sopii asennettavaksi traktorityyppiin, jolle ETY-tyyppihyväksynnän
laajennusta haetaan;
5.3 kytkentälaitteen kiinnitys traktoriin vastaa sitä, joka esitettiin, kun osan ETY-
tyyppihyväksyntää haettiin.
6 Todistus, jonka malli esitetään lisäyksessä 5, liitetään ETY-tyyppihyväk-
syntätodistukseen jokaisesta annetusta tai evätystä tyyppihyväksynnästä tai
tyyppihyväksynnän laajentamisesta.
7 Jos traktorityypin ETY-tyyppihyväksyntähakemus tehdään samanaikaisesti
kuin ETY-tyyppihyväksyntää hakevan traktorin kytkentälaitetyyppiä koskeva
osan ETY-tyyppihyväksyntähakemus, 2 ja 3 kohta ovat tarpeettomia.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 124
▼B
Lisäys 7
MALLI
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 125
▼B
LIITE V
TRAKTORIN RUNKOON KIINNITETTÄVIEN PAKOLLISTEN
KILPIEN JA MERKINTÖJEN SIJAINTI JA KIINNITYSTAPA
1 YLEISTÄ
1.1 Kaikissa maatalous- ja metsätraktoreissa on oltava seuraavissa
kohdissa kuvattu kilpi ja merkinnät. Kilven ja merkinnät kiinnittää
joko valmistaja tai tämän edustaja.
2 VALMISTAJAN KILPI
2.1 Valmistajan kilpi, jonka malli esitetään oheisessa liitteessä, kiinni-
tetään lujasti näkyvään ja helposti lähestyttävään paikkaan sellaiseen
osaan, jota ei tavallisesti vaihdeta käytössä. Siinä on oltava selvästi ja
pysyvästi seuraavat tiedot luetellussa järjestyksessä.
2.1.1 Valmistajan nimi.2.1.2 Traktorityyppi (ja tarvittaessa malli).
2.1.3 ETY-tyyppihyväksyntänumero.
Tämä numero muodostuu pienestä ”e”-kirjaimesta, jota seuraavat
annetussa järjestyksessä ETY-tyyppihyväksyntänumeron antaneen
maan tunnusnumero tai -kirjaimet (1 Saksa, 2 Ranska, 3 Italia, 4
Alankomaat, ►
A15 Ruotsi, ◄6 Belgia, 9 Espanja, 11 Yhdistynyt
kuningaskunta, ►A112Itävalta, ◄13Luxemburg, ►A117Suomi, ◄
18 Tanska, 21 Portugali, EL Kreikka, IRL Irlanti) ja ajoneuvotyypin
tyyppihyväksyntätodistus. Kirjaimen ”e” ja ETY-tyyppihyväksynnän
antaneen maan tunnuskirjaimien tai -numeron väliin sekä kyseisten
numeroiden tai kirjainten ja ETY-tyyppihyväksyntänumeron väliin
pannaan tähti.
2.1.4 Traktorin tunnusnumero.
2.1.5 Traktorin suurimman sallitun kuormatun painon enimmäis- ja
vähimmäisarvot mahdollisesti asennettavien eri rengastyyppien
mukaan.
2.1.6 Ajoneuvon suurin sallittu massa traktorin kummallakin akselilla
mahdollisesti asennettavien eri rengastyyppien mukaan; nämä tiedot
on lueteltava järjestyksessä edestä taakse.
2.1.7 Teknisesti sallittu hinattava massa/sallitut hinattavat massat: kuten
liitteessä I olevassa 1.7 kohdassa.
2.1.8 Jäsenvaltiot voivat vaatia niiden markkinoille tuotavilta traktoreilta,
että tapauksissa, joissa lopullinen kokoaminen suoritetaan muualla
kuin valmistajan maassa, mutta ei yhteisön jäsenvaltiossa, lopullisen
kokoamisen maa ilmoitetaan.
2.2 Valmistaja voi antaa lisätietoja vahvistettujen tietojen vieressä tai
alla vain 2.1.1—2.1.7 kohdassa vahvistetut tiedot sisältävän selvästi
merkityn suorakulmion ulkopuolella (katso jäljempänä esimerkki
valmistajan laatasta).
3 TRAKTORIN TUNNUSNUMERO
Traktorin tunnusnumero on valmistajan kullekin traktorille antama
numerosarja. Sen tarkoitus on varmistaa, että kaikki traktorit voidaan
selvästi tunnistaa 30 vuoden ajan valmistajan välityksellä, ja sen on
täytettävä seuraavat vaatimukset.
3.1 Se on merkittävä valmistajan kilpeen ja myös runkoon tai muuhun
vastaavan rakenteeseen.
3.1.1 Se on merkittävä yhdelle riville aina kun se on mahdollista.
3.1.2 Se on merkittävä runkoon tai muuhun vastaavaan rakenteeseen
ajoneuvon etuosan oikealle puolelle.
3.1.3 Se on sijoitettava selvästi nähtävään ja helposti lähestyttävään
paikkaan vasaroimalla tai leimaamalla siten, että se ei voi pyyhkiytyä
pois tai turmeltua.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 126
▼B
4 MERKIT
4.1 Kaikkiin 2 ja 3 kohdassa vahvistettuihin merkintöihin on käytettävä
latinalaisia kirjaimia ja arabialaisia numeroita. 2.1.1 ja 2.1.3
kohdassa ja 3 kohdassa vahvistettuihin merkintöihin käytettävien
latinalaisten kirjainten on kuitenkin oltava suuraakkosia.
4.2 Traktorin tunnusnumerossa:
4.2.1 kirjainten ”I”, ”O” ja ”Q” sekä kauttaviivojen, tähtien ja muiden
erikoismerkkien käyttö on kielletty;
4.2.2 kirjainten ja numeroiden vähimmäiskorkeuden tulisi olla:
4.2.2.1 7 mm, kun merkit on tehty suoraan traktorin alustaan, runkoon tai
muuhun rakenteeseen,
4.2.2.2 4 mm, kun merkit on tehty valmistajan kilpeen.
Esimerkki valmistajan laatasta
Seuraava esimerkki ei rajoita millään tavalla tietoja, jotka todellisuudessa
merkitään valmistajan kilpeen: se on esitetty vain tiedoksi.
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 127
▼B
Lisäys
MALLI
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 128
▼B
LIITE VI
HINATTAVIEN AJONEUVOJEN JARRUJEN HALLINTA SEKÄ TRAK-
TORIN JA HINATTAVIEN AJONEUVOJEN VÄLINEN
JARRUKYTKENTÄ
1 Kun traktorissa on perävaunun jarrujen hallintalaite, sen on oltava joko käsi-
tai jalkakäyttöinen, ja sen hidastamisen ja käytön on oltava mahdollista
kuljettajan istuimelta, mutta muiden hallintalaitteiden toiminnot eivät saa
vaikuttaa siihen.
Kun traktori on varustettu traktorin ja hinattavan massan välissä sijaitsevalla
pneumaattisella tai hydraulisella kytkentäjärjestelmällä, ajoneuvoyhdistelmän
käyttöjarrutusta varten tulisi olla vain yksi hallintalaite.
2 Käytetyt jarrujärjestelmät voivat olla järjestelmiä, joiden ominaisuudet
määritellään pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden jarrulait-
teita koskevan direktiivin 76/432/ETY liitteessä I.
Liitännän on oltava suunniteltu ja toteutettu siten, että varmistetaan, että
hinattavan ajoneuvon jarrulaitteiden pettäminen tai huono toiminta tai
liitännän rikkoutuminen eivät vaikuta kielteisesti traktorin toimintaan.
3 Kun traktorin ja hinattavan ajoneuvon/hinattavien ajoneuvojen välinen
kytkentä on hydraulinen tai pneumaattinen, sen on myös täytettävä jompi
kumpi seuraavista ehdoista.
3.1Hydraulinen kytkentä:
Hydraulikytkennän on oltava yksipiirinen.
Sen on oltava vuonna 1983 annetun ISO-standardin ISO/5676 mukainen, kun
projektiokohta on traktorissa.
Hallintalaitteen käytön on mahdollistettava nollapaineen syöttö lepoasen-
nossa olevaan kytkimen päähän; työpaine ei saa olla alle 10 eikä yli 15 MPa.
Voimanlähteen irrotus moottorista ei saa olla mahdollista.
3.2Pneumaattinen kytkentä:
Traktorin ja hinattavan ajoneuvon/hinattavien ajoneuvojen välinen kytkentä
on kaksipiirinen: automaattipiiri ja paineen kasvaessa toimiva suora
jarrupiiri.
Kytkimen pään on oltava vuonna 1980 annetun ISO-standardin ISO 1728
mukainen.
Hallintalaitteen käytön on sallittava työpaineen, joka ei ole alle 0,65 eikä yli
0,8 MPa, syöttäminen kytkimen päähän.1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 129
▼B
Lisäys
MALLI
1989L0173 — FI — 30.10.1997 — 002.001 — 130