1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/31/EY,
annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999,
kaatopaikoista
(EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Euroopan Parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1882/2003, annettu
29 päivänä syyskuuta 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/31/EY,
annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999,
kaatopaikoista
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti
sen 130 s artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menet-
telyä (3),
sekä katsoo, että
1)jähtehuoltopolitiikasta 7 päivänä toukokuuta 1990(4) annetussa
neuvoston päätöslauselmassa suhtaudutaan myönteisesti yhteisönstrategiaa koskevaan asiakirjaan ja kannatetaan sitä sekä kehote-
taan komissiota tekemään ehdotus kaatopaikkoja koskevista
arviointiperusteista ja säännöistä,
2)jätepolitiikasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetussa neuvostonpäätöslauselmassa katsotaan, että tulevaisuudessa yhteisön
alueella olisi toteutettava ainoastaan turvallista ja valvottua
kaatopaikkatoimintaa,
3)jätteen syntymisen estämistä sekä jätteen kierrätystä ja hyödyntä-mistä olisi edistettävä kuten myös hyödynnettävien materiaalienja energian käyttöä luonnonvarojen säästämiseksi ja tuhlaavan
maan käytön estämiseksi,
4)olisi tutkittava edelleen kysymyksiä, jotka koskevat yhdyskun-
tajätteiden ja tavanomaisten jätteiden polttoa, kompostointia,biokaasujen muodostusta ja ruoppauslietteen prosessointia,
5)saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti on tarpeen muunmuassa ottaa huomioon kaatopaikan mahdollisesti aiheuttamatympäristövahingot,
6)kuten mitä tahansa muuta jätteen käsittelyä, kaatopaikkoja on
riittävästi valvottava ja hoidettava mahdollisten haitallisten
ympäristövaikutusten ja ihmisille aiheutuvien terveysriskienehkäisemiseksi tai vähentämiseksi,
7)on tarpeen toteuttaa aiheelliset toimenpiteet jätteiden hylkää-
misen, valvomattoman sijoittamisen tai muun valvomattoman
käsittelyn välttämiseksi; tämän vuoksi on oltava mahdollistatarkkailla, mitä aineita sisältyy kaatopaikoille sijoitettaviin jättei-siin; tällaisten aineiden olisi oltava, niin suuressa määrin kuinmahdollista, ainoastaan ennakoitavissa olevalla tavalla käyttäy-tyviä,
8)kaatopaikalle sijoitettaviksi tarkoitettujen jätteiden määrää javaarallisuutta olisi tarvittaessa vähennettävä; jätteenkäsittelyäolisi helpotettava ja jätteiden hyödyntämistä parannettava; esikä-sittelymenetelmien käyttöä olisi siksi edistettävä sen
varmistamiseksi, että jätteiden kattopaikkakäsittely on tämän
direktiivin tavoitteiden mukaista; lajittelu kuuluu esikäsittelyyn,
9)jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus toteuttaa läheisyys- jaomavaraisuusperiaatteita jätteiden käsittelyssä yhteisötasolla jakansallisella tasolla jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 2
(1) EYVL C 156, 24.5.1997, s. 10.
(2) EYVL C 355, 21.11.1997, s. 4.
(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 19. helmikuuta 1998 (EYVL C 80,
16.3.1998, s. 196), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 4. kesäkuuta 1998
(EYVL C 333, 30.10.1998, s. 15), Euroopan parlamentin päätös tehty 9.
helmikuuta 1999 (EYVL C 150, 28.5.1999, s. 78)
(4) EYVL C 122, 18.5.1990, s. 2.
▼B
neuvoston direktiivin 75/442/ETY mukaisesti (1); tämän direk-
tiivin tavoitteita on toteutettava ja selvennettävä luomallatarkoituksenmukainen, integroitu jätteidenkäsittelylaitosten
verkosto, joka perustuu korkeaan ympäristönsuojelutasoon,
10)kaatopaikkoja koskevien teknisten vaatimusten väliset erot ja
tähän liittyvät alemmat kustannukset voivat johtaa jätteidensijoittamisen lisääntymiseen paikkoihin, joissa on alhaiset
ympäristönsuojeluvaatimukset, ja näin aiheuttaa mahdollisesti
vakavan vaaran ympäristölle, mikä johtuu jätteen tarpeettomanpitkistä kuljetusmatkoista sekä epäasianmukaisesta menettelystäkaatopaikalla,
11)siksi on tarpeen vahvistaa yhteisön tasolla kaatopaikkoja
koskevat tekniset vaatimukset ympäristön laadun suojelemiseksi,
säilyttämiseksi ja parantamiseksi yhteisössä,
12)on tarpeen ilmoittaa selvästi ne vaatimukset, jotka kaatopaik-kojen on täytettävä sijainnin, käytön, hoidon, valvonnan jakäytöstä poistamisen sekä sellaisten ehkäisevien ja suojelevien
toimien osalta, jotka on toteutettava minkä tahansa ympäris-
töuhan torjumiseksi sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä sekäerityisesti suotoveden maaperään suotautumisen aiheuttamanpohjaveden saastumisen ehkäisemiseksi,
13)edellä esitetyn perusteella on tarpeen määritellä selvästi kysee-seen tulevat kaatopaikkaluokat ja jätetyypit, jotka hyväksytääneri kaatopaikkaluokkiin,
14)jätteiden väliaikaiseen varastointiin käytettävien paikkojen olisioltava direktiivin 75/442/ETY asiaa koskevien säännösten
mukaiset,
15)soveltuvan pysyvän tai tavanomaisen jätteen hyödyntäminen
direktiivin 75/442/ETY mukaisesti kunnostuksessa tai entisöin-nissä ja täytemaana tai rakennustarkoituksiin ei olekaatopaikkatoimintaa,
16)muun muassa ilmaston lämpenemisen ehkäisemiseksi on toteu-tettava toimenpiteitä kaatopaikoilla syntyvän metaanin määränvähentämiseksi vähentämällä kaatopaikoille sijoitettavan bioha-joavan jätteen määrää sekä edellyttämällä kaatopaikkakaasujen
hallinnan järjestämistä,
17)biohajoavan jätteen kaatopaikalle sijoittamista vähentävillä
toimenpiteillä on pyrittävä myös edistämään biohajoavan jätteenerillistä keräämistä, lajittelua yleensä, hyödyntämistä ja kierrä-tystä,
18)jätteen kaatopaikkakäsittelyyn liittyvien erityisominaisuuksienvuoksi on tarpeellista ottaa käyttöön kaikkia kaatopaikkaluokkiakoskeva erityinen lupamenettely direktiivissä 75/442/ETYsäädettyjen yleisten luvan edellytysten ja ympäristön pilaantu-misen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä annetun
direktiivin 96/61/EY (
2) yleisten vaatimusten mukaisesti; toimi-
valtaisen viranomaisen suorittamassa tarkastuksessa on ennenkaatopaikkatoiminnan aloittamista osoitettava, että kaatopaikkatäyttää luvan myöntämiselle asetetut edellytykset,
19)kussakin tapauksessa olisi erityisesti vaarallisten jätteiden osaltatarkastettava, voidaanko jäte sijoittaa aiotulle kaatopaikalle,
20)ympäristövaarojen ehkäisemiseksi on tarpeellista ottaa käyttööneri kaatopaikkaluokkiin kelpoisten jätteiden luokittelumenette-lyyn, mukaan lukien etenkin vakioidut raja-arvot, perustuva
yhdenmukainen jätteiden kelpoisuusmenettely; tätä varten olisi
hyvissä ajoin otettava käyttöön yhdenmukainen ja vakioitujätteiden luokittelu, näytteenotto- ja analyysijärjestelmä tämän1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 3
(1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission päätöksellä 96/350/EY (EYVL L 135, 6.6.1996, s.
32).
(2) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26.
▼B
direktiivin täytäntöönpanon helpottamiseksi; kelpoisuusperus-
teiden on oltava erityisen tarkat pysyvän jätteen osalta,
21)kunnes tällaiset luokittelua varten tarvittavat analyysimenetelmättai raja-arvot otetaan käyttöön, jäsenvaltiot voivat tätä direktiiviäsoveltaessaan käyttää tai laatia kansallisia luetteloita kaatopai-koille kelpoisista tai kelpaamattomista jätteistä tai määritellä
arviointiperusteet, mukaan lukien raja-arvot, jotka ovat saman-
kaltaiset kuin tässä direktiivissä säädetyt yhdenmukaistakelpoisuusmenettelyä koskevat arviointiperusteet,
22)teknisen komitean olisi kehitettävä arviointiperusteet, joidenmukaisesti tietyt vaaralliset jätteet voidaan ottaa vastaan tavano-maisille jätteille tarkoitetuille kaatopaikoille,
23)on tarpeen ottaa käyttöön kaatopaikan toiminnan ja jälkihoidonaikana sovellettavat yhteiset valvontamenettelyt kaatopaikankaikkien mahdollisten haitallisten ympäristövaikutusten havaitse-miseksi ja aiheellisten korjaavien toimenpiteiden toteuttamiseksi,
24)on tarpeen määritellä milloin ja miten kaatopaikka on poistettavakäytöstä sekä kaatopaikan pitäjän velvollisuudet ja vastuu jälki-hoidon aikana,
25)kaatopaikkoihin, jotka on poistettu käytöstä ennen tämän direk-tiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, ei olisisovellettava käytöstäpoistamisemenettelyä koskevia direktiivinsäännöksiä,
26)olisi säädettävä käytössä olevien kaatopaikkojen tulevaatoimintaa koskevista edellytyksistä, jotta voitaisiin toteuttaamääräajassa tarvittavat toimenpiteet niiden mukauttamiseksi
tähän direktiiviin kaatopaikka-alueen kunnostamissuunnitelman
perusteella,
27)niiden olemassa olevien kaatopaikkojen pitäjien, jotka ovat
tämän direktiivin 14 artiklaa vastaavien kansallisten säännösten
mukaisesti jo toimittaneet tämän direktiivin 14 artiklan a alakoh-dassa mainitut asiakirjat ennen direktiivin voimaantuloa ja joilletoimivaltainen viranomainen on antanut luvan jatkaa toimintaa,ei tarvitse toimittaa asiakirjoja uudelleen eikä toimivaltaisenviranomaisen tarvitse antaa uuttaa lupaa,
28)kaatopaikan pitäjän on riittävällä tavalla varmistettava jokotaloudellisen vakuuden tai muussa vastaavassa muodossa, ettäkaikki lupaan liittyvät velvollisuudet täytetään, mukaan lukien
kaatopaikan käytöstäpoistamiseen ja jälkihoitoon liittyvät velvol-
lisuudet,
29)olisi toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteiden
sijoittamisesta kaatopaikalle perittävät maksut kattavat kaikki
kustannukset, jotka liittyvät kaatopaikan käyttöönottoon jatoimintaan, mukaan lukien mahdollisuuksien mukaan kaato-paikan pitäjän annettava taloudellinen vakuus tai vastaava, sekäarvioidut alueen käytöstäpoistamiseen liittyvät kustannukset,
mukaan lukien tarvittavien jälkihoitotoimenpiteiden kustan-
nukset,
30)kun toimivaltainen viranomainen katsoo, että kaatopaikasta ei
todennäköisesti aiheudu vaaraa ympäristölle pidempään kuin
tietyn ajan, kaatopaikan pitäjien perimiin maksuihin sisälly-tettävät arvioidut kustannukset voidaan rajoittaa koskemaankyseistä aikaa,
31)on tarpeen varmistaa koko yhteisön aluetta koskevien tämändirektiivin täytäntöönpanosäännösten asianmukainen sovelta-minen ja se, että kaatopaikan pitäjien ja henkilöstön koulutus jatiedot ovat riittävän pätevyyden takaavaa tasoa,
32)komission on laadittava yhtenäinen jätteen kelpoisuusmenettelyja vahvistettava kaatopaikalle hyväksyttävän jätteen vakioituluokittelu direktiivin 75/442/ETY 18 artiklassa säädettyä komi-teamenettelyä noudattaen,1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 4
▼B
33)tämän direktiivin liitteiden mukauttaminen tieteen ja tekniikan
kehitykseen sekä valvonta-, näytteenotto- ja analyysimenetel-
mien vakiointi on toteutettava samaa komiteamenettelyänoudattaen, ja
34)jäsenvaltioiden on annettava komissiolle säännöllisin väliajoinkertomukset tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja kiinnitettäväerityistä huomiota 5 artiklan mukaisesti laadittaviin kansallisiinstrategioihin; näiden kertomusten perusteella komissio antaakertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Yleinen tavoite
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on direktiivin 75/442/ETY ja
erityisesti sen 3 ja 4 artiklan vaatimusten noudattamiseksi säätää jätteitäja kaatopaikkoja koskevien tiukkojen toiminnallisten ja teknisten vaati-
musten avulla toimenpiteistä, menettelyistä ja ohjauksesta
kaatopaikoilla niiden koko käyttöajan tapahtuvan jätteiden sijoittamisenhaitallisten ympäristövaikutusten, etenkin pintaveden, pohjaveden,maaperän ja ilman saastumisen sekä koko maapallon ympäristöönkohdistuvien vaikutusten, kasvihuoneilmiö mukaan lukien, sekä kaik-kien niistä johtuvien ihmisten terveydelle aiheutuvien vaarojen
ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi niin pitkälle kuin mahdollista.
2. Tämä direktiivi sisältää kaatopaikkojen teknisten ominaisuuksien
osalta niitä kaatopaikkoja koskevat olennaiset tekniset säännökset,joihin sovelletaan direktiiviä 96/61/EY, tuon direktiivin yleisten vaati-musten siittämiseksi konkreettisessa muodossa. direktiivin 96/61/EY
olennaisia vaatimuksia pidetään täytettyinä, jos tämän direktiivin vaati-
muksia noudatetaan.
2 artikla
Määrittelyt
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”jätteellä” direktiivin 75/442/ETY soveltamisalaan kuuluvaa ainetta
tai esinettä;
b) ”yhdyskuntajätteellä” kotitalouksien jätteitä sekä jätettä, joka luon-
teeltaan tai koostumukseltaan on samankaltaista kuin kotitalousjäte;
c) ”vaarallisella jätteellä” vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta
1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (
1) 1 artiklan 4
kohdan soveltamisalaan kuuluvaa jätettä;
d) ”tavanomaisella jätteellä” jätettä, joka ei kuulu c alakohtaan;
e) ”pysyvällä jätteellä” jätettä, jossa ei tapahdu olennaisia fysikaalisia,
kemiallisia tai biologisia muutoksia. Pysyvä jäte ei liukene, pala taireagoi muutoin fysikaalisesti tai kemiallisesti, eikä hajoa biologi-sesti tai vaikuta haitallisesti muihin aineisiin, joiden kanssa sejoutuu kosketuksiin siten, että se todennäköisesti aiheuttaisiympäristön pilaantumista tai vaaraa ihmisten terveydelle. Jätteiden
kokonaishuuhtoutumisen ja niiden sisältämien haitallisten aineiden
kokonaispitoisuuden samoin kuin suotoveden myrkyllisyydenympäristölle on oltava merkityksetöntä, eikä niistä ennen kaikkeasaa aiheutua vaaraa pintaveden ja/tai pohjaveden laadulle;
f) ”maanalaisella varastolla” pysyvää jätevarastoa, joka sijaitsee
syvällä geologisessa luolassa kuten suola- tai kalisuolakaivoksessa;1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 5
(1) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 94/31/EY (EYVL L 168, 2.7.1994, s. 28).
▼B
g) ”kaatopaikalla” jätteiden käsittelypaikkaa, jossa jätettä sijoitetaan
maan päälle tai maahan (eli maan alle), mukaan lukien
— sisäiset kaatopaikat (eli kaatopaikat, joilla jätteen tuottaja hoitaa
oman jätteensä käsittelyn tuotantopaikalla) sekä
— pysyvät paikat (eli joita käytetään yhtä vuotta pidemmän ajan),
joita käytetään jätteen väliaikaiseen varastointiin,
ei kuitenkaan
— sellaisia laitoksia, joissa jäte puretaan, jotta se voitaisiin valmis-
tella kuljetettavaksi muualla tapahtuvaa hyödyntämistä,esikäsittelyä tai käsittelyä varten, sekä
— yleensä alle kolme vuotta kestävää jätteen varastointia ennen
sen hyödyntämistä tai esikäsittelyä, tai
— alle vuoden kestävää jätteen varastointia ennen käsittelyä;
h) ”esikäsittelyllä” lajittelu mukaan lukien, fysikaalisia, kemiallisia,
biologisia tai termisiä prosesseja, jotka muuttavat jätteen luonnettasen määrän tai vaarallisuuden vähentämiseksi, sen käsittelyn help-ottamiseksi tai sen hyödyntämisen tehostamiseksi;
i) ”suotovedellä” kaatopaikalle sijoitetun jätteen läpi suotautuvaa
nestettä, joka purkautuu kaatopaikasta tai jää kaatopaikkaan;
j) ”kaatopaikkakaasulla” kaatopaikalle sijoitetuista jätteistä syntynyttä
kaasua;
k) ”eluaatilla” laboratoriossa liukoisuustestin avulla saatua liuosta;
l) ”kaatopaikan pitäjällä” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä,
joka on vastuussa kaatopaikasta sen jäsenvaltion kansallisenlainsäädännön mukaisesti, jonka alueella kaatopaikka sijaitsee;
kyseinen henkilö voi vaihtua perustamisvaiheesta jälkihoitovaihee-
seen;
m) ”biohajoavalla jätteellä” jätettä, joka voi hajota anaerobisesti tai
aerobisesti, kuten elintarvike- ja puutarhajätteet sekä paperi jakartonki;
n) ”haltijalla” jätteen tuottajaa taikka luonnollista henkilöä tai
oikeushenkilöä, jonka hallussa jäte on;
o) ”luvanhakijalla” henkilöä, joka hakee tämän direktiivin mukaista
kaatopaikkaa koskevaa lupaa;
p) ”toimivaltaisella viranomaisella” viranomaista, jonka jäsenvaltio
nimeää vastuulliseksi tästä direktiivistä aiheutuvien tehtävien suor-ittamisesta;
q) ”nestemäisellä jätteellä” nestemäisessä muodossa olevaa jätettä
mukaan lukien jätevedet, mutta ei lietettä;
r) ’eristyneellä asutuksella’ tarkoitetaan yhteisöä,
— jossa on enintään 500 asukasta kuntaa tai asutusta kohden ja
enintään viisi asukasta neliökilometrillä, ja
— joka sijaitsee vähintään 50 kilometrin päässä lähimmästä sellai-
sesta kaupunkitaajamasta, jossa on vähintään 250 asukastaneliökilometrillä, tai johon on vaikeiden sääolosuhteiden vuoksisuurimman osan vuotta vaikeat tieyhteydet.
3 artikla
Soveltamisala
1. Jäsenvaltioiden on sovellettava tätä direktiiviä kaikkiin 2 artiklan
g kohdassa tarkoitettuihin kaatopaikkoihin.
2. Tämän direktiivin soveltamisalaan eivät kuulu:
— lietteen levittäminen, mukaan lukien viemäriliete, sekä ruoppausliet-
teen ja muun samankaltaisen aineksen levittäminen lannoitusta tai
maanparannusta varten,
— soveltuvan pysyvän jätteen käyttö kunnostukseen/entisöintiin ja
täytemaaksi tai rakennustarkoitukseen kaatopaikoilla,
— tavanomaiseksi jätteeksi luokitellun ruoppauslietteen sijoittaminen
niiden pienten vesiteiden varrelle, joista ne on ruopattu sekä1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 6
▼B
tällaisen lietteen sijoittaminen pintavesistöön mukaan lukien sen
pohja ja alla oleva maaperä,
— likaantumattoman maa-aineksen sijoittaminen tai mineraalivarojen
etsimisen ja louhinnan, rikastamisen ja varastoinnin sekä louhostoi-
minnan tuloksena syntyvien tavanomaisten pysyvien jätteidensijoittaminen,
3. Jäsenvaltiot saavat harkintansa mukaan ilmoittaa, että tämän
direktiivin 17 artiklalla perustetun komitean määrittelemien sellaisten
tavanomaisten jätteiden sijoittaminen, jotka ovat muuta kuin pysyvää
jätettä ja jotka syntyvät mineraalivarojen etsimisessä, louhinnassa,rikastamisessa ja varastoinnissa sekä louhostoiminnassa ja jotka sijoite-taan siten, ettei niistä aiheudu ympäristön pilaantumista tai vaaraaihmisten terveydelle, voidaan vapauttaa liitteessä I olevan 2 kohdan ja
3 kohdan 1—3 alakohdan säännösten soveltamisesta, sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta direktiivin 75/442/ETY soveltamista.
4. Jäsenvaltiot saavat harkintansa mukaan ilmoittaa, ettei tämän
direktiivin 6 artiklan d alakohtaa, 7 artiklan i alakohtaa, 8 artiklan aalakohdan ivalakohtaa, 10 artiklaa, 11 artiklan 1 kohdan a, b ja c
alakohtaa, 12 artiklan a ja c alakohtaa, liitteessä I olevaa 3 ja 4 kohtaa,
liitettä II (lukuun ottamatta 3 kohdassa olevaa tasoa 3 ja 4 kohtaa) jaliitteessä III olevaa 3, 4 ja 5 kohtaa sovelleta joko osittain tai kokonai-suudessaan:
a) tavanomaisten tai pysyvien jätteiden kaatopaikkoihin, joiden koko-
naiskapasiteetti on enintään 15 000 tonnia tai jotka vuosittain
ottavat vastaan enintään 1000 tonnia jätettä ja jotka palvelevatsaaria, jos saarella on yksi ainoa kaatopaikka ja tämä kaatopaikkaon tarkoitettu ainoastaan kyseisellä saarella tuotetun jätteen käsitte-lyyn. Kun tämän kaatopaikan kokonaiskapasiteetti on käytetty,tämän direktiivin säännöksiä on noudatettava perustettaessa uusi
kaatopaikka saarelle;
b) tavanomaisten tai pysyvien jätteiden kaatopaikkoihin eristyneissä
asutuksissa, jos kaatopaikka on tarkoitettu ainoastaan kyseisen
eristyneen asutuksen tuottaman jätteen käsittelyyn;
sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 75/442/ETY soveltamista.Jäsenvaltioiden on toimitettava viimeistään kahden vuoden kuluttua 18
artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä komissiolle luettelo niistä saar-
ista ja eristyneistä asutuksista, joihin ei sovelleta tämän direktiivin
säännöksiä. Komissio julkaisee luettelon saarista ja eristyneistä asutuk-sista.
5. Jäsenvaltiot saavat harkintansa mukaan ilmoittaa, että tämän
direktiivin 2 artiklan f alakohdassa määriteltyyn maanalaiseen varas-
toon voidaan olla soveltamatta 13 artiklan 4 kohdan säännöksiä sekätämän direktiivin liitteessä I olevaa 2 kohtaa (lukuun ottamatta ensim-mäistä luetelmakohtaa), 3—5 kohtaa sekä liitteessä III olevaa 2, 3 ja 5kohtaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 75/442/ETY sovel-tamista.
4 artikla
Kaatopaikkaluokat
Kaatopaikat on luokiteltava johonkin seuraavista luokista:
— vaarallisen jätteen kaatopaikka,
— tavanomaisen jätteen kaatopaikka,— pysyvän jätteen kaatopaikka.
5 artikla
Kaatopaikalle soveltumaton jäte ja esikäsittely
1. Jäsenvaltioiden on laadittava kansallinen strategia kaatopaikoille
sijoitettavan biohajoavan jätteen määrän vähentämiseksi viimeistäänkahden vuoden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä jailmoitettava komissiolle tästä strategiasta. Strategian tulee sisältääerityisesti kierrätykseen, kompostointiin, biokaasun tuottamiseen tai1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 7
▼B
materiaalien tai energian hyödyntämiseen liittyvät toimenpiteet 2
kohdassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi. Komissio antaa Eu-roopan parlamentille ja neuvostolle 30 kuukauden kuluessa 18 artiklan
1 kohdassa säädetystä päivästä kertomuksen, jossa se esittää yhteen-
vedon kansallisista strategioista.
2. Strategialla on varmistettava, että
a) viimeistään viiden vuoden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa
säädetystä päivästä kaatopaikoille sijoitettavan biohajoavan yhdys-kuntajätteen määrää on vähennettävä 75 prosenttiin vuonna 1995tai viimeisimpänä sitä edeltävänä vuonna, jonka osalta on käytettä-vissä standardoituja Eurostat-tietoja, tuotetun biohajoavan
yhdyskuntajätteen kokonaismäärästä (massan mukaan),
b) viimeistään kahdeksan vuoden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa
säädetystä päivästä kaatopaikoille sijoitettavan biohajoavan yhdys-kuntajätteen määrää on vähennettävä 50 prosenttiin vuonna 1995tai viimeisimpänä sitä edeltävänä vuonna, jonka osalta on käytettä-
vissä standardoituja Eurostat-tietoja, tuotetun biohajoavan
yhdyskuntajätteen kokonaismäärästä (massan mukaan),
c) viimeistään 15 vuoden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä
päivästä kaatopaikoille sijoitettavan biohajoavan yhdyskuntajätteenmäärää on vähennettävä 35 prosenttiin vuonna 1995 tai sitä
edeltävänä viimeisimpänä vuonna, jonka osalta on käytettävissä
standardoituja Eurostat-tietoja, tuotetun biohajoavan yhdyskuntajät-teen kokonaismäärästä (massan mukaan).
Kaksi vuotta ennen c alakohdassa mainittua päivää neuvosto tarkastelee
uudelleen edellä mainittua tavoitetta sen kertomuksen perusteella, jonkakomissio antaa jäsenvaltioiden käytännön kokemuksista a ja b alakoh-dassa asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa ja johon on tarvittaessaliitetty ehdotus, tämän tavoitteen vahvistamiseksi tai sen muuttami-
seksi, jotta ympäristönsuojelun korkea taso varmistettaisiin.
Jäsenvaltiot, jotka vuonna 1995 tai sitä edeltävänä viimeisimpänä
vuonna, jonka osalta on käytettävissä standardoituja Eurostat-tietoja,ovat sijoittaneet yli 80 prosenttia kerätystä yhdyskuntajätteestään kaato-paikoille, voivat lykätä a, b tai c alakohdassa säädetyn tavoitteensaavuttamista enintään neljällä vuodella. Jäsenvaltioiden, jotka aikovatkäyttää hyväkseen kyseistä säännöstä, on ilmoitettava päätöksestään
etukäteen komissiolle. Komissio ilmoittaa näistä päätöksistä muille
jäsenvaltioille ja Euroopan parlamentille.
Edellisessä alakohdassa olevien säännösten täytäntöönpanosta ei
missään tapauksessa saa aiheutua, että c alakohdan tavoite saavutetaanmyöhemmin kuin neljä vuotta c alakohdassa mainitun päivämääränjälkeen.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi,
että kaatopaikalle ei hyväksytä seuraavia jätteitä:
a) nestemäinen jäte;
b) jäte, joka on kaatopaikkaolosuhteissa direktiivin 91/689/ETY liit-
teessä III määrittelyn mukaisesti räjähtävää, syövyttävää,
hapettavaa, erittäin helposti syttyvää tai helposti syttyvää;
c) sairaalajätteet ja muut lääketieteellisessä tai eläinääketieteellisessä
toiminnassa muodostuneet kliiniset jätteet, jotka ovat direktiivin 91/689/ETY mukaisesti tartuntavaarallisia (liitteessä III esitetty ominai-
suus H 9), ja edellä mainitun direktiivin (liite I.A) luokkaan 14
kuuluvat jätteet;
d) kokonaiset käytetyt renkaat kahden vuoden kuluttua 18 artiklan 1
kohdassa säädetystä päivästä, lukuun ottamatta rakennusaineenakäytettyjä renkaita, ja silputut käytetyt renkaat viiden vuoden
kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä (lukuun otta-
matta molemmissa tapauksissa polkupyöränrenkaita ja renkaita,joiden halkaisija on suurempi kuin 1 400 millimetriä);
e) minkä tahansa muun tyyppinen jäte, joka ei täytä liitteen II mukai-
sesti määriteltyjä kelpoisuusperusteita.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 8
▼B
4. Jätteiden laimentaminen tai sekoittaminen ainoastaan kelpoisuus-
perusteiden täyttämiseksi on kiellettyä:
6 artikla
Eri kaatopaikkaluokkiin kelpaavat jätteet
Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä, jotta:
a) kaatopaikalle sijoitetaan ainoastaan esikäsiteltyä jätettä; kyseinen
säännös ei koske pysyvää jätettä, jonka esikäsittely ei edistä 1artiklan tavoitteiden saavuttamista vähentämällä jätteen määrää taiihmisten terveydelle tai ympäristölle aiheutuvaa vaaraa;
b) vaarallisen jätteen kaatopaikalle ohjataan ainoastaan liitteen II
mukaisesti määritellyt kelpoisuusperusteet täyttävä vaarallinen jäte;
c) tavanomaisen jätteen kaatopaikalle saadaan sijoittaa:
i) yhdyskuntajätteet;
ii) muualta peräisin olevat tavanomaiset jätteet, jotka täyttävät liit-
teessä II mainitut, tavanomaisten jätteiden kaatopaikallesijoittamista koskevat kelpoisuusperusteet;
iii) pysyvät, reagoimattomat vaaralliset jätteet (esimerkiksi kiintey-
tetyt tai lasitetut jätteet), joiden suotautumiskäyttäytyminen
vastaa ii alakohdassa mainittujen tavanomaisten jätteiden
suotautumiskäyttäytymistä ja jotka täyttävät liitteessä II mainitutasianmukaiset kelpoisuusperusteet. Kyseisiä vaarallisia jätteitä eisaa sijoittaa biohajoavalle tavanomaiselle jätteelle varattuihinsoluihin;
d) pysyvän jätteen kaatopaikkoja käytetään ainoastaan pysyvää jätettä
varten.
7 artikla
Lupahakemus
Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaakseen, että
kaatopaikkaa koskeva lupahakemus sisältää vähintään seuraavat tiedot:
a) luvanhakijan ja kaatopaikan pitäjän yksilöinti, jos kyse on kahdesta
eri henkilöstä tai yksiköstä;
b) sijoitettavien jätetyyppien kuvaus ja jätteen kokonaismäärä;
c) kaatopaikan suunniteltu kapasiteetti;
d) kaatopaikan kuvaus, mukaan lukien sen hydrogeologiset ja geolo-
giset ominaisuudet;
e) ehdotetut menetelmät pilaantumisen ehkäisemiseksi ja torjumiseksi;
f) ehdotettu toiminta-, seuranta- ja valvontasuunnitelma;
g) ehdotettu suunnitelma käytöstäpoistamista ja jälkihoitoa koskeviksi
menettelytavoiksi;
h) jos tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaiku-
tusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvostondirektiivin 85/337/ETY (
1) mukaisesti edellytetään vaikutusten
arviointia, toiminnan harjoittajan kyseisen direktiivin 5 artiklanmukaisesti antamat tiedot;
i) luvanhakijan taloudellinen vakuus tai muut vastaavat tämän direk-
tiivin 8 artiklan a alakohdan iv alakohdassa edellytetyt toimet.
Jos lupahakemus hyväksytään, nämä tiedot on annettava toimivaltaisten
kansallisten ja yhteisön tilastoviranomaisten käyttöön, kun niitäpyydetään tilastojen laatimista varten.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 9
(1) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna
direktiivillä 97/11/EY (EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5).
▼B
8 artikla
Lupaehdot
Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaakseen, että:
a) toimivaltainen viranomainen myöntää kaatopaikkaluvan ainoastaan,
jos:
i) kaatopaikkahanke täyttää kaikki tämän direktiivin asiaankuu-
luvat vaatimukset, sen liitteet mukaan lukien, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan 4 ja 5 kohdan soveltamista;
ii) kaatopaikan hoito on siihen teknisesti pätevän luonnollisen
henkilön vastuulla; kaatopaikan pitäjien ja henkilöstön ammatil-
linen ja tekninen kehittäminen ja koulutus on varmistettu;
iii) kaatopaikkaa hoidetaan siten, että onnettomuuksien ehkäisemi-
seksi ja niiden vaikutusten rajoittamiseksi tarvittavattoimenpiteet toteutetaan;
iv) luvanhakija on ennen jätteiden käsittelyn aloittamista jäsenval-
tioiden antamia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaentoteuttanut tai toteuttaa tarvittavat toimenpiteet taloudellisenvakuuden tai muun vastaavan muodossa varmistaakseen, että
tämän direktiivin säännösten mukaisesti myönnetystä luvasta
aiheutuvat velvollisuudet (mukaan lukien jälkihoitoa koskevatsäännökset) täytetään ja että 13 artiklassa edellytettyjä käytöstä-poistamismenettelyjä noudatetaan. Vakuus tai sitä vastaava onpidettävä voimassa niin kauan kuin paikan ylläpito ja jälkihoitositä edellyttävät 13 artiklan d alakohdan mukaisesti. Jäsenvaltiot
voivat ilmoittaa oman harkintansa mukaisesti, että tätä alakohtaa
ei sovelleta pysyville jätteille tarkoitettuihin kaatopaikkoihin;
b) kaatopaikkahanke on direktiivin 75/442/ETY 7 artiklassa tarkoitetun
jätehuoltosuunnitelman tai siinä tarkoitettujen jätehuoltosuunnitel-mien mukainen;
c) ennen kaatopaikkatoiminnan aloittamista toimivaltainen virano-
mainen tarkastaa kaatopaikan varmistaakseen, että se täyttää
asianmukaiset lupaehdot; tämä ei kuitenkaan millään tavallavähennä kaatopaikan pitäjän lupaehtojen mukaista vastuuta.
9 artikla
Luvan sisältö
Eritellen ja täydentäen direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan ja direktiivin
96/61/EY 9 artiklan säännöksiä kaatopaikkaluvassa on mainittavavähintään:
a) kaatopaikkaluokka;
b) luettelo niistä määritellyistä jätetyypeistä ja jätteiden koko-
naismääristä, joille on myönnetty lupa kaatopaikalle sijoittamistavarten;
c) kaatopaikan perustamista, kaatopaikan toimintaa sekä seuranta- ja
valvontamenettelyjä koskevat vaatimukset, mukaan lukien varo-
toimia koskevat suunnitelmat (liitteessä III olevan 4 kohdan B
alakohta) sekä käytöstäpoistamista ja jälkihoitoa koskevat väliai-kaiset vaatimukset;
d) luvanhakijan velvollisuus tehdä vähintään kerran vuodessa toimival-
taiselle viranomaiselle ilmoitus vastaanotetun jätteen laadusta jamäärästä sekä 12 ja 13 artiklassa ja liitteessä III säädetyn seuran-
taohjelman tuloksista.
10 artikla
Kaatopaikkakustannukset
Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaakseen, että
kaatopaikan pitäjien perimä hinta kaiken tyyppisen jätteen sijoittami-sesta kyseiselle kaatopaikalle kattaa kaatopaikan perustamiseen jatoimintaan liittyvät kustannukset, mukaan lukien mahdollisuuksienmukaan 8 artiklan a alakohdan ivalakohdassa tarkoitetusta taloudelli-sesta vakuudesta tai muusta vastaavasta aiheutuvat kustannukset ja1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 10
▼B
kaatopaikan käytöstäpoistamisesta ja jälkihoidosta aiheutuvat arvioidut
kustannukset vähintään 30 vuoden ajalta. Jollei ympäristöä koskevantiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetusta
neuvoston direktiivistä 90/313/ETY (
1) muuta johdu, jäsenvaltioiden
on huolehdittava avoimuudesta kaikkien tarvittavien kustannustietojenkeräämisessä ja käytössä.
11 artikla
Jätteen vastaanottomenettelyt
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet varmis-
taakseen, että ennen jätteiden vastaanottamista kaatopaikoille:
a) haltija tai kaatopaikan pitäjä voi ennen jätteen toimittamista tai
jätettä kaatopaikalle toimitettaessa tai ensimmäisellä toimitusker-
ralla, jos kyseessä on sarja samantyyppisen jätteen toimituksia,
osoittaa asianmukaisin asiakirjoin, että kyseessä oleva jäte voidaanottaa vastaan kyseiselle kaatopaikalle lupaehtojen mukaisesti ja ettäse täyttää liitteessä II määrätyt kelpoisuusperusteet;
b) kaatopaikan pitäjä noudattaa seuraavia vastaanottomenettelyjä:
— jätettä koskevien asiakirjojen tarkastaminen, mukaan lukien
direktiivin 91/689/ETY 5 artiklan 3 kohdassa edellytetyt asia-kirjat ja tarvittaessa Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja
Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta
ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussaneuvoston asetuksessa (ETY) N:o 259/93 (
2) edellytetyt asia-
kirjat;
— jätteen silmämääräinen tarkastaminen kaatopaikalle tuotaessa ja
sijoituspaikalla, ja tarvittaessa yhdenmukaisuuden tarkastaminenhaltijan esittämässä asiakirjassa annetun kuvauksen kanssa; josedustavia näytteitä on otettava liitteessä II olevan 3 kohdan 3
tason täytäntöönpanemiseksi, tutkimusten tulokset säilytetään ja
näytteenotto toteutetaan liitteessä II olevan 5 kohdan mukaisesti.Nämä näytteet on säilytettävä vähintään yhden kuukauden ajan;
— sijoitetun jätteen määriä ja ominaisuuksia koskeva kirjanpito;
kirjanpidosta on käytävä ilmi alkuperä, toimituspäivämäärä, tuot-tajan henkilöllisyys tai, jos kyse on yhdyskuntajätteestä, kerääjänhenkilöllisyys sekä vaarallisen jätteen osalta jätteen tarkka
sijainti alueella. Nämä tiedot on annettava toimivaltaisten
kansallisten ja yhteisön tilastoviranomaisten käyttöön, kun niitäpyydetään tilastojen laatimista varten;
c) kaatopaikan pitäjän on aina annettava kirjallinen vastaanottotodistus
jokaisesta kaatopaikalle vastaanotetusta toimituksesta;
d) jos jätettä ei oteta vastaan kaatopaikalle, kaatopaikan pitäjän on
viipymättä ilmoitettava tästä toimivaltaiselle viranomaiselle, sanotunkuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 259/93 säännöstensoveltamista.
2. Niiden kaatopaikkojen osalta, joihin 3 artiklan 4 ja 5 kohdan
nojalla ei sovelleta tämän direktiivin säännöksiä, jäsenvaltioiden ontoteutettava tarpeelliset toimenpiteet, jotta:
— jätteelle suoritetaan säännöllinen silmämääräinen tarkastus sijoitus-
paikassa sen varmistamiseksi, että kaatopaikalle otetaan vastaan
ainoastaan saarelta tai eristyneestä asutuksesta peräisin olevaa tava-
nomaista jätettä, ja
— kaatopaikalle sijoitetun jätteen määrästä pidetään kirjaa.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että komissiolle tämän direktiivin
täytäntöönpanosta annettavissa säännöllisissä kertomuksissa on tiedotniille kaatopaikoille sijoitettavien jätteiden määrästä, joihin ei sovelletatämän direktiivin säännöksiä, sekä mahdollisuuksien mukaan, niihinsijoitetun jätteen tyypistä.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 11
(1) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.
(2) EYVL L 30, 6.2.1993, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 120/97 (EYVL L 22, 24.1.1997, s. 14).
▼B
12 artikla
Toimintavaiheen valvonta ja tarkkailu
Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaakseen, että
toimintavaiheen valvonta ja tarkkailu vastaavat vähintään seuraaviavaatimuksia:
a) kaatopaikan pitäjän on toteutettava toimintavaiheen aikana liittyessä
III eritelty valvonta- ja tarkkailuohjelma;
b) kaatopaikan pitäjän on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle
kaikista valvonnan ja tarkkailun yhteydessä esille tulleista huomatta-vista haitallisista ympäristövaikutuksista ja hänen on noudatettava
toimivaltaisen viranomaisen päätöstä toteutettavien korjaavien
toimenpiteiden luonteesta ja ajoituksesta. Näiden toimenpiteidentoteuttamiskustannuksista vastaa kaatopaikan pitäjä.
Toimivaltaisen viranomaisen vahvistamin säännöllisin väliajoin,
mutta kuitenkin vähintään kerran vuodessa, kaatopaikan pitäjän onkerättyjen tietojen perusteella tehtävä toimivaltaisille viranomaisilleilmoitus tarkkailun tuloksista lupaehtojen noudattamisen osoittami-seksi ja jätteen käyttäytymisestä kaatopaikalla saatavan tiedon
lisäämiseksi;
c) valvontaan ja tarkkailuun ja/tai 11 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitettuihin tutkimuksiin liittyvien analyyttisten operaatioiden
laadunvalvonnasta huolehtivat pätevät laboratoriot.
13 artikla
Käytöstäpoistamis- ja jälkihoitomenettely
Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että
tarvittaessa luvan mukaisesti:
a) kaatopaikan tai sen osan käytöstäpoistamisemenettely aloitetaan:
i) kun luvassa mainitut asiaan liittyvät ehdot täyttyvät, tai
ii) toimivaltaisen viranomaisen luvalla kaatopaikan pitäjän hake-
muksesta, tai
iii) toimivaltaisen viranomaisen perustellulla päätöksellä;
b) kaatopaikkaa tai sen osaa voidaan pitää lopullisesti käytöstä poistet-
tuna vasta, kun toimivaltainen viranomainen on toteuttanut
lopullisen tarkastuksen paikalla, arvioinut kaikki kaatopaikan pitäjän
antamat selvitykset ja antanut kaatopaikan pitäjälle luvan poistaakaatopaikka käytöstä. Tämä menettely ei vähennä kaatopaikanpitäjän lupaehtojen mukaista vastuuta;
c) sen jälkeen kun kaatopaikka on lopullisesti poistettu käytöstä, kaato-
paikan pitäjä on vastuussa kaatopaikan kunnossapidosta, tarkkailustaja valvonnasta jälkihoitovaiheen aikana niin kauan kun toimival-tainen viranomainen sitä vaatii, ottaen huomioon ajan, jonka
kaatopaikka voi aiheuttaa vaaraa.
Kaatopaikan pitäjän on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle
kaikista valvontamenettelyjen yhteydessä esiin tulleista huomatta-
vista haitallisista ympäristövaikutuksista ja hänen on noudatettava
toimivaltaisen viranomaisen tekemää päätöstä toteutettavien korjaa-vien toimenpiteiden luonteesta ja ajoituksesta;
d) niin kauan kuin toimivaltainen viranomainen katsoo, että kaato-
paikka todennäköisesti aiheuttaa vaaraa ympäristölle, kaatopaikanpitäjä on velvollinen tarkkailemaan ja tutkimaan kaatopaikkakaa-sujen ja alueen suotovesien koostumusta sekä lähialueenpohjavesikerrosta liitteen III mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoitta-matta jätteen haltijan vastuuta koskevan yhteisön tai kansallisen
lainsäädännön soveltamista.
14 artikla
Käytössä olevat kaatopaikat
Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet varmistaakseen, että kaato-
paikat, joille on myönnetty lupa tai jotka ovat jo käytössä, kun tämä1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 12
▼B
direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, eivät voi jatkaa
toimintaansa, ellei jäljempänä esitettyjä toimia saateta loppuun mahdol-lisimman pian ja viimeistään kahdeksan vuoden kuluessa 18 artiklan 1
kohdassa säädetystä päivästä:
a) kaatopaikan pitäjän on 18 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä
vuoden kuluessa valmisteltava ja esitettävä toimivaltaisen virano-maisen hyväksyttäväksi kaatopaikan kunnostussuunnitelma, jokasisältää 8 artiklassa luetellut kohdat ja kaatopaikan pitäjän tarpeelli-sina pitämät korjaavat toimenpiteet tämän direktiivin vaatimustentäyttämiseksi, lukuun ottamatta liitteessä I olevan 1 kohdan vaati-
muksia;
b) kunnostussuunnitelman esittämisen jälkeen toimivaltaisen virano-
maisen on tehtävä lopullinen päätös siitä, voidaanko toimintaajatkaa mainitun kunnostussuunnitelman ja tämän direktiivin mukai-sesti. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet
sulkeakseen 7 artiklan g alakohdan ja 13 artiklan mukaisesti
mahdollisimman pian ne kaatopaikat, joille ei ole myönnetty lupaajatkaa toimintaansa 8 artiklan mukaisesti;
c) hyväksytyn kaatopaikan kunnostussuunnitelman perusteella toimi-
valtaisen viranomaisen on hyväksyttävä tarvittavat työt ja
määrättävä siirtymäkaudesta suunnitelman toteuttamiseksi. Kaikkien
käytössä olevien kaatopaikkojen on oltava tämän direktiivin vaati-musten mukaisia, lukuun ottamatta liitteessä I olevan 1 kohdanvaatimuksia, kahdeksan vuoden kuluessa 18 artiklan 1 kohdassasäädetystä päivästä;
d) i) tämän direktiivin 4, 5, 11 artiklaa ja liitettä II on sovellettava
vaarallisten jätteiden kaatopaikkoihin vuoden kuluessa 18artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä;
ii) tämän direktiivin 6 artiklaa on sovellettava vaarallisten jätteiden
kaatopaikkoihin kolmen vuoden kuluessa 18 artiklan 1 kohdassasäädetystä päivästä.
15 artikla
Velvollisuus antaa kertomuksia
Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle kolmen vuoden välein
kertomus tämän direktiivin täytäntöönpanosta kiinnittäen erityistä
huomiota 5 artiklan mukaisesti vahvistettaviin kansallisiin strategioihin.Kertomus on laadittava komission direktiivin 91/692/ETY (
1) 6 artik-
lassa säädettyä menettelyä noudattaen laatiman kyselylomakkeen tailomakkeen pohjalta. Kyselylomake tai lomake on lähetettävä jäsenval-
tioille kuusi kuukautta ennen kertomuksen kattaman ajanjakson alkua.
Kertomus on lähetettävä komissiolle yhdeksän kuukauden kuluessakertomuksen kattaman kolmivuotiskauden päätymisestä.
Komissio julkaisee yhteisön kertomuksen tämän direktiivin täytäntöön-
panosta yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun se vastaanottijäsenvaltioiden laatimat kertomukset.
16 artikla
Komitea
Komissio hyväksyy muutokset, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin liit-
teiden mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen, sekäehdotukset kaatopaikkoja koskevien valvonta-, näytteenotto- ja tutki-musmenetelmien standardoimiseksi direktiivin 75/442/ETY 18 artiklanmukaisesti perustetun komitean avustamana ja tämän direktiivin 17
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Liitteitä voidaan muuttaa
ainoastaan tämän direktiivin periaatteiden mukaisesti liitteissä maini-tulla tavalla. Tätä varten liitteen II osalta komitea ottaa huomioonseuraavaa: jokaiselle kaatopaikkaluokalle asetetaan erityisperusteet ja/tai testausmenetelmät ja lisäraja-arvot, mukaan lukien tarvittaessaerityiset kaatopaikkatyypit kussakin luokassa, mukaan lukien maana-1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 13
(1) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48.
▼B
laiset varastot, ottaen huomioon liitteessä II esitetyt testausta ja kelpoi-
suusperusteita koskevat yleiset periaatteet ja menettelyt. Komissio, jotaavustaa komitea, hyväksyy tämän direktiivin liitteisiin liittyvien
valvonta-, näytteenotto- ja tutkimusmenetelmien standardointiehdo-
tukset kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta.
Komissio, jota avustaa komitea, hyväksyy tämän direktiivin 5, 7 ja 111
artiklassa tarkoitettujen tilastotietojen yhdenmukaistamista jasäännöllistä välittämistä koskevat säännökset kahden vuoden kuluessatämän direktiivin voimaantulosta ja tarvittaessa näiden säännösten
muutokset.
17 artikla
1. Komissiota avustaa komitea.2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/
EY (
1) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun
päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika
vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
18 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
viimeistään kaksi vuotta sen voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava
tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin, kun nejulkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viit-taukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
19 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
20 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 14
(1) Neuvoston päätös 1999/468/EY, tehty 28 päivänä kesäkuuta 1999, menette-
lystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä (EYVL L 184,
17.7.1999, s. 23).▼M1
▼B
▼B
LIITE I
KAIKKIEN KAATOPAIKKALUOKKIEN YLEISVAATIMUKSET
1. Sijainti
1.1 Kaatopaikan sijainnin osalta on otettava huomioon vaatimukset, jotka liit-
tyvät seuraaviin tekijöihin:
a) välimatkat kaatopaikka-alueen rajojen ja asuin- ja virkistysalueiden,
vesiteiden, vesistöjen sekä muiden maatalous- ja kaupunkialueiden
välillä;
b) alueella esiintyvät pohjavedet, rannikkovedet tai luonnonsuojeluvyöhyk-
keet;
c) alueen geologiset ja hydrogeologiset olosuhteet;
d) alueen tulvimis-, vajoamis-, maanvieremä- tai lumivyöryvaarat;
e) alueen luonnonperinnön tai kulttuuriperinnön suojelu.
1.2 Kaatopaikka voidaan hyväksyä vain, jos alueen ominaisuudet suhteessa
edellä mainittuihin vaatimuksiin tai suunnitellut korjaavat toimenpiteet
osoittavat, että kaatopaikka ei aiheuta vakavaa vaaraa ympäristölle.
2. Vesien hallinta aja suotoveden käsittely
On toteutettava kaatopaikan ominaisuuksiin ja sääolosuhteisin liittyvät
tarvittavat toimenpiteet
— jätemassaan imeytyvän sadannan hallitsemiseksi,
— pintaveden ja/tai pohjaveden virtauksen ehkäisemiseksi kaatopaikalle
sijoitettuun jätteeseen,
— saastuneen veden ja suotoveden keräämiseksi; jos kaatopaikan sijaintiin
ja kaatopaikalle hyväksyttävän jätteen tarkasteluun perustuva arviointi
osoittaa, että kaatopaikka ei muodosta mahdollista uhkaa ympäristölle,
toimivaltainen viranomainen voi päättää, että tätä säännöstä ei sovelleta,
— kaatopaikalta kerätyn saastuneen veden ja suotoveden käsittelemiseksi
kaatopaikalta johdetavilta vesiltä edellytetyn laadun saavuttamiseksi.
Mitä edellä säädetään, ei sovelleta pysyvän jätteen kaatopaikkoihin.
3. Maaperän ja vesien suojelu
3.1 Kaatopaikan on sijaittava ja sen on oltava suunniteltu siten, että se täyttää
tarvittavat vaatimukset maaperän, pohjaveden ja pintaveden pilaantumisen
ehkäisemiseksi ja tarvittaessa suotoveden tehokkaan keräämisen varmista-
miseksi 2 kohdan mukaisesti. Maaperän, pohjaveden ja pintaveden
suojelemiseksi on käytettävä geologisen esteen ja pohjavuorauksen yhdis-
telmää toiminnallisen/aktiivin vaiheen aikana ja geologisen esteen ja
eristevuorauksen yhdistelmää passiivisen vaiheen aikana/käytöstäpoista-
misen jälkeen.
3.2. Geologinen este määräytyy niiden kaatopaikan alla ja sen läheisyydessä
vallitsevien geologisten ja hydrogeologisten olosuhteiden perusteella, jotka
tarjoavat riittävän tiiveyden maaperään ja pohjaveteen kohdistuvan mahdol-
lisen uhan torjumiseksi.
Kaatopaikan perustuksen ja sivujen tulee koostua mineraalikerroksesta, joka
täyttää läpäisevyys- ja paksuusvaatimukset siten, että se vastaa maaperän,
pohjaveden ja pintaveden suojelun kannalta yhteisvaikutuksiltaan vähintään
seuraavia vaatimuksia:
— vaarallisen jätteen kaatopaikka: K ≤1,0 × 10−9m/s; paksuus ≥5m ,
— tavanomaisen jätteen kaatopaikka: K ≤1,0 × 10−9m/s; paksuus ≥1m ,
— pysyvän jätteen kaatopaikka: K ≤1,0 × 10−7m/s; paksuus ≥1m ,
m/s = metriä/sekunti.Jos geologinen este ei luonnostaan vastaa edellä mainittuja vaatimuksia,
sitä voidaan täydentää rakentamalla ja vahvistaa muilla vastaavan suojan
antaville keinoilla, Rakennetun geologisen esteen on oltava vähintään 0,5
metriä paksu.
3.3. Edellä kuvatun geologisen esteen lisäksi on lisättävä suotoveden keruu- ja
tiivistysjärjestelmä seuraavien periaatteiden mukaisesti, jotta varmistetaan,
että suotoveden kerääntyminen kaatopaikan pohjalle on mahdollisimman
vähäistä:1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 15
▼B
Suotoveden keruu ja pohjan tiivistys
Kaatopaikkaluokka Tavanomainen Vaarallinen
Keinotekoinen tiivistysvuoraus vaaditaan vaaditaan
Kuivatuskerros ≥0,5 m vaaditaan vaaditaan
Jäsenvaltiot voivat asettaa pysyvän jätteen kaatopaikkoja ja edellä mainit-
tujen teknisten keinojen ominaisuuksia koskevia yleisiä tai erityisiä
vaatimuksia.
Jos toimivaltainen viranomainen mahdollisia ympäristövaaroja tarkastel-
tuaan katsoo, että suotoveden muodostumisen estäminen on tarpeellista,
voidaan määrätä pintavuorauksesta. Pintavuorausta koskevat seuraavat
suositukset:
Kaatopaikkaluokka Tavanomainen Vaarallinen
Kaasunkeräyskerros vaaditaan ei vaadita
Keinotekoinen tiivistysvuoraus ei vaadita vaaditaanLäpäisemätön mineraalikerros vaaditaan vaaditaanKuivatuskerros > 0,5 m vaaditaan vaaditaan
Pintamaakerros > 1 m vaaditaan vaaditaan
3.4 Jos ympäristövaarojen arvioinnin perusteella, ottaen erityisesti huomioon
direktiivi 80/68/ETY (
1), toimivaltainen viranomainen on päättänyt 2
kohdan mukaisesti (”Version halinta ja suotoveden käsittely”), että suoto-
veden keruu ja käsittely ei ole tarpeellista, tai on todettu, että kaatopaikka
ei muodosta todennäköistä vaaraa maaperälle, pohjavedelle tai pintavedelle,
edellä mainittuja 3.2 ja 3.3 kohdan vaatimuksia voidaan lieventää vastaa-
vasti. Näitä vaatimuksia voidaan pysyvälle jätteelle tarkoitettujen
kaatopaikkojen osalta mukauttaa kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
3.5 Tämän direktiivin 17 artiklalla perustettu komitea kehittää ja hyväksyy
menetelmän, jota käytetään kaatopaikkojen vedenläpäisykertoimen määrit-
telemiseen kenttäoloissa ja koko kaatopaikan alueella.
4. Kaasujen hallinta
4.1 On toteutettava tarvittavat toimenpiteet kaatopaikkakaasujen kertymisen ja
purkautumisen valvomiseksi (liite III).
4.2 Kaatopaikkakaasua on kerättävä kaikilta kaatopaikoilta, joihin sijoitetaan
biohajoavaa jätettä, ja kaatopaikkakaasut on käsiteltävä ja käytettävä. Jos
kerättyä kaasua ei voida käyttää energian tuotantoon, se on käsiteltävä polt-
tamalla.
4.3 Kaatopaikkakaasujen keruu, käsittely ja käyttö tulee 4.2 kohdan mukaisesti
toteuttaa tavalla, joka minimoi ympäristövahingot tai ympäristön pilaantu-
misen sekä ihmisten terveydelle aiheutuvat vaarat.
5. Haitat ja vaarat
On toteutettava toimenpiteitä, joilla vähennetään kaatopaikasta aiheutuvia
haittoja ja vaaroja, jotka syntyvät:
— haju- ja pölypäästöistä,
— tuulen kantamista aineista,
— melusta ja liikenteestä,
— linnuista, tuhoeläimistä ja hyönteisistä,— aerosolien muodostumisesta,— tulipaloista.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 16
(1) EYVL L 20, 26.1.1980, s. 43, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 91/692//ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48).
▼B
Kaatopaikat on varustettava niin, että kaatopaikalta peräisin oleva lika ei
leviä yleisille teille tai ympäröiville maa-alueille.
6. Vakavuus
Jätteet on sijoitettava kaatopaikalle siten, että varmistetaan jätemassan ja
siihen liittyvien rakenteiden vakavuus, etenkin sortumien estämiseksi. Jos
käytetään keinotekoista estettä, on varmistettava, että sen alla oleva geolo-
ginen kerros on kaatopaikan muodon huomioon ottaen riittävän vakaa
ehkäisemään pohjaan painautumisen, joka voi vahingoittaa estettä.
7. Esteet
Kaatopaikka on suljettava niin, että vapaa pääsy sinne estetään. Portit on
pidettävä lukittuina muina kuin aukioloaikoina. Laitoksen valvonta- ja
sisäänpääsyjärjestelmään on sisällyttävä toimenpideohjelma jätteen lait-
toman kaatopaikalle sijoittamisen havaitsemiseksi ja ehkäisemiseksi.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 17
▼B
LIITE II
JÄTTEEN KAATOPAIKKAKELPOISUUDEN PERUSTEET JA MENET-
TELYT
1.Johdanto
Tässä liitteessä esitetään
— yleiset periaatteet jätteiden kelpoisuudesta tiettyyn kaatopaikkaluokkaan;
tulevan jäteluokitusmenettelyn olisi perustuttava näille periaatteille,
— suuntaviivat alustavan jätteen kelpoisuusmenettelyn luomiseksi, jota on
noudatettava kunnes yhtenäinen jätteiden luokittelu- ja kaatopaikkakelpoi-
suusmenettely on kehitetty; tämän direktiivin 16 artiklassa tarkoitettu
tekninen komitea kehittää tämän menettelyn sekä asianmukaiset näyttee-
nottomenettelyt. Tekninen komitea laatii perusteet, jotka tiettyjen
vaarallisten jätteiden on täytettävä, jotta ne voidaan hyväksyä tavanomai-
selle jätteelle tarkoitetuille kaatopaikoille. Kyseisissä perusteissa on
erityisesti otettava huomioon kyseisten jätteiden lyhyen, keskipitkän ja
pitkän ajan liukoisuus. Kyseiset arviointiperusteet on laadittava kahden
vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Tekninen komitea
laatii myös arviointiperusteet, jotka on täytettävä, jotta jäte voidaan
hyväksyä maanalaiseen varastoon. Kyseisissä arviointiperusteissa on otet-
tava huomioon erityisesti se, että jätteiden ei pitäisi reagoida toistensa tai
kallion kanssa.
Tämä teknisen komitean työ on saatettava loppuun kolmen vuoden kuluessa
tämän direktiivin voimaantulosta, lukuun ottamatta tämän direktiivin liittei-
siin liittyviä valvonta-, näytteenotto- ja tutkimusmenetelmien
standardointiehdotuksia, jotka on hyväksyttävä kahden vuoden kuluessa
tämän direktiivin voimaantulosta, ja se on toteutettava ottaen huomioon
tämän direktiivin 1 artiklassa määritellyt tavoitteet.
2.Yleiset periaatteet
Sijoitettavan jätteen koostumus, huuhtoutuminen, käyttäytyminen pitkällä
aikavälillä sekä yleiset ominaisuudet on tiedettävä mahdollisimman tarkasti.
Jätteen kaatopaikkakelpoisuus voi perustua joko luetteloon kaatopaikalle
vastaanotettavista jätteistä tai luetteloon jätteistä, joita ei saa sijoittaa kaato-
paikalle, jotka on määritelty niiden luonteen ja alkuperän mukaan, sekä
jätteen analysointimenetelmiin ja vastaanotettavan jätteen ominaisuuksien
raja-arvoihin. Tässä direktiivissä esitettyjen jätteen tulevien kaatopaikkakel-
poisuutta koskevien menettelyiden on mahdollisuuksien mukaan perustuttava
vakioituihin jätteen analysointimenetelmiin ja vastaanotettavan jätteen
ominaisuuksien standardoituihin raja-arvoihin.
Ennen tällaisten analysointimenetelmien ja raja-arvojen määrittelyä jäsenval-
tioiden olisi otettava käyttöön ainakin kansallisia luetteloita eri
kaatopaikkaluokkiin vastaanotettavista jätteistä tai luetteloita jätteistä, joita
ei oteta vastaan tietyn kaatopaikkaluokan kaatopaikalle, tai määritellä perus-
teet luetteloihin merkitsemiselle. Jotta jäte otetaan vastaan tiettyyn
kaatopaikkaluokkaan, sen tulee olla mainittu asianomaisessa kansallisessa
luettelossa ti täyttää vastaavanlaiset perusteet kuin luetteloon merkitseminen
edellyttää. Nämä luettelot tai vastaavat perusteet sekä analysointimenetelmä
ja raja-arvot on lähetettävä komissiolle kuuden kuukauden kuluessa siitä kun
direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä tai siitä, kun ne anne-
taan kansallisella tasolla.
Näitä luetteloita tai kelpoisuusperusteita olisi käytettävä paikkakohtaisten
luetteloiden laatimisessa, eli luettelon laatimisessa direktiivin 9 artiklan
mukaisesti luvassa yksilöidyistä hyväksytyistä jätteistä.
Ne perusteet, joiden nojalla jäte hyväksytään viiteluetteloihin tai johonkin
kaatopaikkaluokkaan, voivat perustua joko muuhun lainsäädäntöön ja/tai
jätteiden ominaisuuksiin.
Määriteltäessä perusteita jätteen kaatopaikkakelpoisuudelle johonkin kaato-
paikkaluokkaan on otettava huomioon seuraavat seikat:
— lähiympäristön suojelu (erityisesti pohjavesi ja pintavesi),
— ympäristösuojelujärjestelmien suojaaminen (esim. vuoraukset ja suoto-
veden käsittelyjärjestelmät),
— toivottujen jätteenstabilointiprosessien suojaaminen kaatopaikoilla,— ihmisten terveyttä uhkaavien vaarojen torjunta.
Esimerkkejä jätteen ominaisuuksiin perustuvista kaatopaikkakelpoisuusperus-
teista ovat:
— vaatimukset siitä, että jätteen kokonaiskoostumus on tiedettävä,1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 18
▼B
— jätteeseen sisältyvien orgaanisten aineiden määrien rajoitukset,
— orgaanisen jätteen ainesosien biohajoavuutta koskevat vaatimukset tai
rajoitukset,
— mahdollisesti haitallisten tai vaarallisten erikseen määriteltyjen aineiden
määrän rajoitukset (suhteessa edellä mainittuihin suojelua koskeviin
perusteisiin),
— mahdollisesti haitallisten tai vaarallisten erikseen määriteltyjen aineiden
mahdollinen ja odotettavissa oleva suotautuminen (suhteessa edellä main-
ittuihin suojelua koskeviin perusteisiin),
— jätteen ja siitä syntyvän suotoveden ekotoksikologiset ominaisuudet.
Jätteiden ominaisuuksiin perustuvien kaatopaikkakelpoisuusperusteiden on
yleensä oltava erittäin tarkkoja pysyvien jätteiden kaatopaikkojen osalta,
niiden ei tarvitse olla yhtä tarkkoja tavanomaisten jätteiden kaatopaikkojen
osalta, ja vielä väljemmät ne voivat olla vaarallisten jätteiden kaatopaikkojen
osalta, mikä johtuu kahden viimeksi mainitun luokan korkeammasta
ympäristönsuojelun tasosta.
3.Testausta ja jätteen kaatopaikkakelpoisuutta koskevat yleiset menettelyt
Jätteen yleisen määrittelyn ja testauksen on perustuttava seuraavaan kolmita-
soiseen porrastukseen:
Taso 1: Perusmäärittely. Tämä käsittää lyhyt- ja pitkäaikaisen suotautu-
miskäyttäytymisen ja/tai jätteen ominaisuuksien perustellisen
määrittelyn vakioitujen analyysi- ja käyttäytymistestausmenetel-
mien mukaisesti.
Taso 2: Laadunvalvontatesti. Tämä käsittää joksottaisia testauksia yksin-
kertaisemmilla standardoiduilla analyysi- ja
käyttäytymistestausmenetelmillä, jotta voitaisiin määritellä,
täyttääkö jäte lupaehdot ja/tai erityiset viiteperusteet. Testeissä
keskitytään päämuuttujiin ja perusmäärittelyllä tunnistettavaan
käyttäytymiseen.
Taso 3: Tarkastus paikalla. Tämä käsittää nopeat tarkastusmenetelmät
sen varmistamiseksi, että jäte on sama kuin se, joka on ollut
kelpoisuustestauksessa ja joka on kuvattu mukana olevissa asia-
kirjoissa. Tämä voi käsittää pelkästään jätekuorman
silmämääräisen tarkastuksen ennen kuin se puretaan kaatopai-
kalle tai sen jälkeen.
Tietyntyyppinen jäte on tavallisesti määriteltävä tasolla 1, ja sen on täytettävä
asianomaiset perusteet, jotta se hyväksytään viiteluetteloon. Tietyntyyppistä
jätettä on testattava säännöllisesti (esimerkiksi vuosittain) tasolla 2, ja sen
on täytettävä asianmukaiset perusteet, jotta se säilyisi paikkakohtaisessa luet-
telossa. Jokaiselle jätekuormalle, joka saapuu kaatopaikan portille, on
suoritettava tason 3 mukainen tarkastus.
Tietyt jätetyypit voidaan väliaikaisesti tai pysyvästi jättää tason 1 testauksen
ulkopuolelle. Tämä voi johtua siitä, että testaus on mahdoton toteuttaa tai että
asianmukaisia testausmenetelmiä tai hyväksymisperusteita ei ole käytettä-
vissä, tai se voi johtua poikkeavasta lainsäädännöstä.
4.Suuntaviivat alustaville kaatopaikkakelpoisuusmenettelyille
Ennen tämän liitteen lopullista valmistumista ainoastaan tason 3 testaus on
pakollinen ja tason 1 ja 2 testauksia sovelletaan siinä laajuudessa kuin on
mahdollista. Tässä alustavassa vaiheessa tiettyyn kaatopaikkaluokkaan
kelpoisen jätteen on oltava joko rajoitetusta kansallisessa tai tätä kaatopaik-
kaluokkaa koskevassa paikkakohtaisessa luettelossa tai sen on täytettävä
kyseiseen luetteloon merkitsemistä vastaavat arviointiperusteet.
Seuraavia yleisiä suuntaviivoja voidaan käyttää vahvistettaessa alustavia
perusteita jätteiden kelpoisuudelle kolmeen tärkeimpään katopaikkaluokkaan
tai vastaaviin luetteloihin:
Pysyvien jätteiden kaatopaikat: ainoastaan 2 artiklan e alakohdassa
määritellyt, pysyvät jätteet voidaan hyväksyä luetteloon.
Tavanomaisten jätteiden kaatopaikat: jotta jätetyyppi voidaan hyväksyä luet-
teloon, se ei saa kuulua direktiivin 91/689/ETY soveltamisalaan.
Vaarallisten jätteiden kaatopaikat: Alustavaan summittaiseen luetteloon
vaarallisten jätteiden kaatopaikoista voidaan sisällyttää ainoastaan direktiivin
91/689/ETY soveltamisalaan kuuluvat jätetyypit. Tlälaisia jätetyyppejä ei
kuitenkaan tulisi hyväksyä luetteloon ilman esikäsittelyä, jos niissä olevien
mahdollisesti vaaralisten ainesosien kokonaispitoisuus ja kyseisten ainesosien
suotautuvuus muodostavat lyhyellä aikavälillä riskin työympäristölle tai
ympäristölle tai estävät riittävän stabiloinnin kaatopaikan suunnitelluksi
käyttöajaksi.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 19
▼B
5.Jätteen näytteenotto
Jätteen näytteenotto saattaa olla näytteiden edustavuuden kannalta ja tekni-
sesti hyvin ongelmallista monien jätteiden heterogeenisen luonteen vuoksi.
Jätteen näytteenoton eurooppalaista standardia kehitetään. Kunnes jäsenval-
tiot hyväksyvät tämän standardin direktiivin 17 artiklan mukaisesti,
jäsenvaltiot voivat soveltaa kansallisia standardeja ja menettelyä.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 20
▼B
LIITE III
VALVONTA JA TARKKAILU TOIMINTA- JA JÄLKIHOITOVAI-
HEESSA
1.Johdanto
Tässä liitteessä esitetään vähimmäismenettelytavat tarkkailulle, jota suorite-
taan sen tarkistamiseksi, että
— jäte on hyväksytty sijoitettavaksi kyseiselle kaatopaikkaluokalle vahvistet-
tujen arviointiperusteiden mukaisesti:
— kaatopaikan sisäiset prosessit etenevät tarkoitetulla tavalla,— umpäristönsuojelujärjestelmät toimivat täysin aiotulle tavalla,— kaatopaikan lupaehdot täytetään.
2.Säätiedot
Kertomusten antamista koskevan velvoitteen mukaisesti (15 artikla) jäsenval-
tioiden on toimitettava tiedot meteorologisten tietojen keruujärjestelmästä.
Jäsenvaltiot päättävät siitä, kuinka tiedot on kerättävä (paikalla, kansallinen
ilmatieteen havaintoasemien verkosto, jne.).
Jos jäsenvaltiot päättävät, että vesitaseet ovat tehokas keino arvioida,
muodostuuko kaatopaikan jätemassassa suotovettä tai vuotaako kaatopaikka,
on suositeltavaa, että seuraavat tiedot kerätään kaatopaikalla suoritettavan
seurannan avulla tai lähimmältä ilmatieteen havaintoasemalta niin kauan
kuin toimivaltainen viranomainen sitä vaatii tämän direktiivin 13 artiklan 3
c alakohdan mukaisesti:
Toimintavaihe Jälkihoitovaihe
1.1 Sademäärä Päivittäin Päivittäin, lisättynä
kuukaisiarvoihin
1.2 Lämpötila (min., max. klo 14.00 CET) Päivittäin Kuukauden keskiarvo
1.3 Vallitsevan tuulen suunta ja voimakkuus Päivittäin Ei vaadita
1.4 Haihtuminen (lysimetri) (1) Päivittäin Päivittäin, lisättynä
kuukausiarvoihin
1.5 Ilman kosteus (klo 14.00 CET) Päivittäin Kuukauden keskiarvo
(1) Tai muilla sopivilla menetelmillä.
3.Päästöjä koskevat tiedot: veden, suotoveden ja kaasujen valvonta
Jos suotovettä ja pintavettä esiintyy, on niistä otettava näytteet edustavissa
kohdissa. Suotoveden näytteenotto ja mittaaminen (määrä ja koostumus) on
suoritettava erikseen jokaisessa kohdassa, josta suotovettä johdetaan pois
paikalta. Viite: näytteenottotekniikan yleiset suuntaviivat, ISO 5667-2 (1991).
Jos pintavettä esiintyy, sen seuranta on toteutettava vähintään kahdessa
kohdassa, joista toinen on ylävirtaan ja toinen alavirtaan kaatopaikalta.
Kaasujen seurannan on oltava edustava kaatopaikan kaikissa osissa.
Näytteenoton ja analyysien suoritustiheys esitetään alla olevassa taulukossa.
Suotovedestä ja vedestä on otettava seurantaa varten näyte, joka edustaa sen
keskimääräistä koostumusta.
Toimintavaihe Jälkihoitovaihe (3)
2.1 Suotoveden määrä Kuukausittain (1)(3) 6 kuukauden välein
2.2 Suotoveden koostumus(2) 4 kertaa vuodessa(3) 6 kuukauden välein
2.3 Pintaveden määräja koostumus(7) 4 kertaa vuodessa(3) 6 kuukauden välein1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 21
▼B
Toimintavaihe Jälkihoitovaihe (3)
2.4 Potentiaaliset kaasupäästöt ja ilmanpai-
ne (4)(CH4,C O2,O2,H2S, H2jne.)Kuukaisittain (3)(5) 6 kuukauden välein (6)
(1) Näytteenoton suoritustiheyttä voidaan mukauttaa kaatopaikan muodon perusteella (kumpuna, täyttönä jne.). Tämä on
eriteltävä luvassa.
(2) Mitattavat muuttujat ja analysoitavat aineet vaihtelevat sijoitetun jätteen koostumuksen mukaan; ne on merkittävä
lupa-asiakirjaan ja niiden on kuvattava jätteiden huuhtoutumisominaisuuksia.
(3) Jos tietojen analysointi osoittaa, että pidemmät aikavälit ovat yhtä tehokkaita, suoritustiheyttä voidaan mukauttaa.
Suotoveden osalta on mitattava johtokyky aina vähintään kerran vuodessa.
(4) Nämä mittaukset liittyvät lähinnä orgaanisen aineen pitoisuuteen jätteessä.
(5)C H4,C O2,O2säännöllisesti, muut kaasut tarvittaessa, sijoitetun jätteen koostumuksen mukaan, jotta saataisiin kuva
sen huuhtoutumisominaisuuksista.
(6) Kaasunpoistojärjestelmän tehokkuus on tarkastettava säännöllisesti.
(7) Kaatopaikan ominaisuuksien perusteella toimivaltainen viranomainen voi määrätä, ettei näitä mittauksia tarvita, ja
antaa siten kertomuksensa tämän direktiivin 15 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.Mitä 2.1 ja 2.2 kohdassa
säädetään, sovelletaan ainoastaan paikoilla, joissa kerätään suotovettä (ks. liitteessä I oleva 2 kohta).
4.Pohjaveden suojelu
ANätteenotto
Mittausten on annettava tietoja pohjavedestä, johon kaatopaikan toiminta
todennäköisesti vaikuttaa, ja pohjaveden sisäänvirtausalueella on oltava
vähintään yksi mittauskohta ja ulosvirtausalueella kaksi mittauskohtaa.
Mittausten lukumäärää voidaan lisätä erityisen hydrogeologisen tutki-
muksen perusteella ja jos on tarvetta havaita varhaisessa vaiheessa
suotoveden tahaton pääsy pohjaveteen.
Näytteet on otettava vähintään kolmesta kohdasta ennen jätteiden sijoitta-
mista, jotta saadaan viitearvot tuleville näytteille. Viite: Pohjavesien
näytteenotto, ISO 5667, osa 11, 1993.
BSeuranta
Otetuista näytteistä analysoitavat muuttujat on johdettava odotetusta
suotoveden koostumuksesta ja alueen pohjaveden laadusta. Analyysin
muuttujia valittaessa on otettava huomioon aineiden kulkeutuminen pohja-
vesialueella. Muuttujiin voi sisältyä osoitinmuuttujia sen varmistamiseksi,
että veden laadun muutokset havaitaan nopeasti (1).
Toimintavaihe Jälkihoitovaihe
Pohjavedentaso 6 kuukauden
välein (1)6 kuukauden välein (1)
Pohjaveden koostumus Paikkakohtainen suor-
itustiheys (2)(3)Paikkakohtainen suori-
tustiheys (2)(3)
(1) Jos pohjaveden taso vaihtelee, on suoritustiheyttä lisättävä.
(2) Suoritustiheyden on perustuttava mahdollisuuteen suorittaa korjaavia toimia kahden näytteenoton välillä, jos
kynnystaso saavutetaan, eli suoritustiheys on määriteltävä pohjaveden virtausnopeutta koskevien tietojenarvioinnin perusteella.
(
3) Jos kynnystaso saavutetaan (ks. C kohta), se on todennettava toistamalla näytteenotto. Kun taso on varmistettu, on
seurattava varotoimia koskevaa suunnitelmaa (esitetty luvassa).
CKynnystaso
Pohjavedelle on katsottava aiheutuneen tämän direktiivin 12 ja 13 artik-
lassa tarkoitettuja huomattavia haitallisia ympäristövaikutuksia, jos
pohjavedestä otetun näytteen analyysi osoittaa veden laadussa tapahtuneen
merkittäviä muutoksia. Kynnystaso on määriteltävä ottaen huomioon
kaatopaikka-alueen erityiset hydrogeologiset muodostumat ja ohjaveden
laatu. Kynnystasosta on määrättävä luvassa aina kun se on mahdollista.
Havainnot on arvioitava valvontataulukon avulla, joka sisältää vahvistetut
valvontasäännöt ja valvonnan tasot jokaiselle virtauksen suhteen alasuun-
nassa olevalle kaivolle. Valvonnan taso on määriteltävä pohjaveden laadun
paikallisten vaihtelujen mukaan.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 22
(1) Suositellut muuttujat: pH, TOC, fenolit, raskasmetallit, fluoridi, As, öljy/hiilivedyt.
▼B
5.Kaatopaikan topografia: kaatopaikan jätemassaa koskevat tiedot
Toimintavaihe Jälkihoitovaihe
5.1 Kaatopaikan jätemassan rakenne ja koos-
tumus (1)Vuosittain
5.2 Kaatopaikan jätemassan painuminen Vuosittain Vuosittainen lukema
(1) Kyseisen kaatopaikan tilaanesuunnitelman tiedot: jätteen peittämä pinta-ala, jätteen määrä ja koostumus, käsittelyme-
netelmät, käsittelyn aika ja kesto, laskelma kaatopaikan jäljellä olevasta kapasiteetista.1999L0031 — FI — 20.11.2003 — 001.001 — 23