2007R1234 — FI — 21.11.2012 — 012.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:





Oikaisu









▼B

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1234/2007,

annettu 22 päivänä lokakuuta 2007,

maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus)







EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon ( 1 ), sekä katsoo seuraavaa: (1) Maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan, jäljempänä ’YMP’, toteuttaminen, ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jäljempänä ’yhteinen markkinajärjestely’, jonka muoto voi perustamissopimuksen 34 artiklan mukaisesti vaihdella tuotteiden mukaan. (2) YMP:n käyttöönoton jälkeen neuvosto on vahvistanut 21 yhteistä markkinajärjestelyä, joita sovelletaan kuhunkin tuotteeseen tai tuoteryhmään ja joista kustakin säädetään erillisessä neuvoston perusasetuksessa: — neuvoston asetus (ETY) N:o 234/68, annettu 27 päivänä helmikuuta 1968, elävän kasviaineiston ja kukkaviljelytuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn luomisesta ( 2 ), — neuvoston asetus (ETY) N:o 827/68, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1968, tiettyjen perustamissopimuksen liitteessä II lueteltujen tuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ( 3 ), — neuvoston asetus (ETY) N:o 2759/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, sianliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 4 ), — neuvoston asetus (ETY) N:o 2771/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, muna-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 5 ), — neuvoston asetus (ETY) N:o 2777/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, siipikarjanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 6 ), — neuvoston asetus (ETY) N:o 2075/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, raakatupakan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 7 ), — neuvoston asetus (ETY) N:o 404/93, annettu 13 päivänä helmikuuta 1993, banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 8 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 2200/96, annettu 28 päivänä lokakuuta 1996, hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 9 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 2201/96, annettu 28 päivänä lokakuuta 1996, hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 10 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1254/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 11 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1255/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 12 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1493/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, viinin yhteisestä markkinajärjestelystä ( 13 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1673/2000, annettu 27 päivänä heinäkuuta 2000, kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun yhteisestä markkinajärjestelystä ( 14 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 2529/2001, annettu 19 päivänä joulukuuta 2001, lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 15 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1784/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, viljan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 16 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1785/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, riisin yhteisestä markkinajärjestelystä ( 17 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1786/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, kuivatun rehun yhteisestä markkinajärjestelystä ( 18 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 865/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetuksen (ETY) N:o 827/68 muuttamisesta ( 19 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1947/2005, annettu 23 päivänä marraskuuta 2005, siemenalan yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetusten (ETY) N:o 2358/71 ja (ETY) N:o 1674/72 kumoamisesta ( 20 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1952/2005, annettu 23 päivänä marraskuuta 2005, humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä ja asetusten (ETY) N:o 1696/71, (ETY) N:o 1037/72, (ETY) N:o 879/73 ja (ETY) N:o 1981/82 kumoamisesta ( 21 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 318/2006, annettu 20 päivänä helmikuuta 2006, sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä ( 22 ). (3) Lisäksi neuvosto on vahvistanut kolme asetusta, joissa säädetään tiettyjä tuotteita koskevista erityissäännöistä, ottamatta kuitenkaan käyttöön näihin tuotteisiin sovellettavia yhteistä markkinajärjestelyä: — neuvoston asetus (EY) N:o 670/2003, annettu 8 päivänä huhtikuuta 2003, maatalousperäisen etyylialkoholin markkinoihin liittyvistä erityistoimenpiteistä ( 23 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 797/2004, annettu 26 päivänä huhtikuuta 2004, toimista, joiden tavoitteena on parantaa mehiläistuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen edellytyksiä ( 24 ), — neuvoston asetus (EY) N:o 1544/2006, annettu 5 päivänä lokakuuta 2006, erityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksi ( 25 ). (4) Edellä mainittuihin asetuksiin, jäljempänä ’perusasetukset’, liittyy monesti useita neuvoston oheisasetuksia. Useimmat perusasetukset noudattavat samaa rakennetta, ja niissä on lukuisia yhteisiä säännöksiä. Tämä koskee erityisesti kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa noudatettavia sääntöjä ja yleisiä säännöksiä, mutta myös jossain määrin sisämarkkinoihin liittyviä sääntöjä. Perusasetuksiin sisältyy usein erilaisia ratkaisuja samanlaisiin tai samankaltaisiin ongelmiin. (5) Yhteisö on jo jonkin aikaa pyrkinyt yksinkertaistamaan YMP:tä koskevaa sääntelyä. Tämän mukaisesti yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä 29 päivänä syyskuuta 2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1782/2003 ( 26 ) otettiin käyttöön kaikkia suoria tukia koskeva horisontaalinen säädöskehys, jossa useat tukijärjestelmät on yhdistetty tilatukijärjestelmään. Tätä lähestymistapaa olisi sovellettava myös perusasetuksiin. Tässä yhteydessä niihin sisältyvät säännöt olisi yhdistettävä yhteen säädöskehykseen ja alakohtaiset lähestymistavat olisi korvattava mahdollisuuksien mukaan horisontaalisilla lähestymistavoilla. (6) Ottaen huomioon edellä mainitut näkökohdat, olisi perusasetukset kumottava ja korvattava yhdellä asetuksella. (7) Yksinkertaistaminen ei saisi vaarantaa vuosien mittaan YMP:n yhteydessä tehtyjä poliittisia päätöksiä. Näin ollen tässä asetuksessa olisi rajoituttava ennen kaikkea tekniseen yksinkertaistamiseen. Sillä ei tästä syystä olisi kumottava tai muutettava olemassa olevia välineitä, jolleivät ne ole vanhentuneet tai tulleet tarpeettomiksi tai jollei niitä olisi niiden luonteen vuoksi käsiteltävä neuvoston tasolla, eikä ottaa käyttöön uusia välineitä tai toimenpiteitä. (8) Tätä taustaa vasten tähän asetukseen ei olisi sisällytettävä niitä yhteisten markkinajärjestelyjen osia, joita tarkistetaan poliittisesti. Tämä koskee useimpia hedelmä- ja vihannes-, hedelmä- ja vihannesjaloste- ja viinialojen osia. Tästä syystä asetuksiin (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1493/1999 sisältyvät säännöt tulisi sisällyttää tähän asetukseen ainoastaan siltä osin kuin niitä koskevaa politiikkaa ei ole tarkoitus uudistaa. Näiden yhteisten markkinajärjestelyjen asiallinen sisältö olisi sisällytettävä tähän asetukseen vasta sen jälkeen kun asianomaisista uudistuksista on päästy ratkaisuun. (9) Viljaan, riisiin, sokeriin, kuivattuun rehuun, siemeniin, oliiviöljyyn ja syötäväksi tarkoitettuihin oliiveihin, pellavaan ja hamppuun, banaaneihin, maitoon ja maitotuotteisiin sekä silkkiäistoukkiin sovellettavissa yhteisissä markkinajärjestelyissä on säädetty markkinointivuosista, jotka on mukautettu ensisijassa kunkin tuotteen biologisiin tuotantosykleihin. Näin ollen tähän asetukseen olisi sisällytettävä edellä mainituilla aloilla vahvistetut markkinointivuodet. (10) Markkinoiden vakauttamiseksi ja kohtuullisen elintason varmistamiseksi maatalousväestölle eri aloilla on kehitetty erilaisia hintatukijärjestelmiä ja otettu samaan aikaan käyttöön suoran tuen järjestelmiä ottaen huomioon toisaalta kunkin alan erilaiset tarpeet ja toisaalta eri alojen riippuvuus toisistaan. Tällaisia toimenpiteitä ovat vilja-, riisi-, sokeri-, oliiviöljy- ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien, naudanliha-, maito- ja maitotuote-, sianliha- sekä lampaan- ja vuohenliha-alojen tuotteiden julkiset interventiot tai yksityisestä varastoinnista maksettavat tuet. Tämän asetuksen tavoitteet huomioiden on näin ollen tarpeen säilyttää hintatukitoimenpiteet, jos ne sisältyvät aiempiin välineisiin, tekemättä merkittäviä muutoksia aiempaan oikeudelliseen tilanteeseen. (11) Selkeyden ja avoimuuden vuoksi näitä toimenpiteitä koskeville säännöksille olisi luotava yhteinen rakenne säilyttäen samalla kullakin alalla noudatettava politiikka. Tästä syystä on aiheellista tehdä ero viitehintojen ja interventiohintojen välillä. (12) Viljaa, naudanlihaa sekä maitoa ja maitotuotteita koskeviin yhteisiin markkinajärjestelyihin on sisältynyt säännöksiä, joiden mukaan neuvosto voi perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen muuttaa hintatasoja. Hintajärjestelmien herkkyyden vuoksi olisi tehtävä selväksi, että 37 artiklan 2 kohdan mukainen mahdollisuus muuttaa hintatasoja koskee kaikkia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia aloja. (13) Tämän lisäksi sokerin yhteisessä markkinajärjestelyssä on säädetty mahdollisuudesta tarkistaa sokerin vakiolaatuja, jotka on määritelty tarkemmin asetuksessa (EY) N:o 318/2006, jotta voidaan ottaa huomioon erityisesti kaupalliset vaatimukset ja analyysitekniikan kehittyminen. Mainitussa asetuksessa on sen vuoksi säädetty komission toimivallasta muuttaa asianomaista liitettä. On erityisen tarpeellista säilyttää tämä mahdollisuus, jotta komissio voi tarpeen vaatiessa toteuttaa nopeita toimia. (14) Jotta varmistetaan luotettavan tiedon saanti sokerin yhteisön markkinahinnoista, olisi tähän asetukseen olisi sisällytettävä sokerin markkinajärjestelyssä säädetty hintaselvitysjärjestelmä, jonka perusteella olisi määriteltävä valkoisen sokerin markkinahinnan tasot. (15) Jotta viljan, riisin, voin ja rasvattoman maitojauheen interventiojärjestelmä ei muodostuisi itsessään myyntikanavaksi, olisi säilytettävä mahdollisuus aloittaa julkiset interventio-ostot vain tiettyinä aikoina vuodesta. Naudanlihatuotteiden, sianlihan ja voin osalta julkiset interventio-ostojen aloittamisen ja lopettamisen olisi tapahduttava tietyn kauden markkinahintojen tason perusteella. Maissi-, riisi- ja sokerialoilla olisi säilytettävä julkisia interventio-ostoja koskeva määrällinen rajoitus. Voin ja rasvattoman maitojauheen osalta on tarpeen säilyttää komissiolla olevat valtuudet keskeyttää tavanomainen osto, kun tietty määrä on saavutettu, tai korvata se tarjouskilpailulla tapahtuvalla ostolla. (16) Julkisten interventio-ostojen hintatasoa alennettiin aiemmin viljaa, riisiä ja naudanlihaa koskevissa yhteisissä markkinajärjestelyissä, ja se vahvistettiin samalla kun näillä aloilla otettiin käyttöön suoran tuen järjestelmiä. Näiden järjestelmien mukainen tuki ja interventiohinnat liittyvät näin ollen kiinteästi toisiinsa. Maito- ja maitotuotealan tuotteiden osalta hintataso vahvistettiin kyseisen alan tuotteiden kulutuksen edistämiseksi ja niiden kilpailukyvyn parantamiseksi. Riisi- ja sokerialoilla hinnat vahvistettiin markkinoiden vakauden edistämiseksi sellaisissa tapauksissa, joissa markkinahinnat tiettynä markkinointivuotena laskevat seuraavaksi markkinointivuodeksi vahvistetun viitehinnan alle. Tällaiset neuvoston poliittiset päätökset ovat edelleen perusteltuja. (17) Kuten aiemmissa yhteisissä markkinajärjestelyissä tässä asetuksessa olisi säädettävä mahdollisuudesta myydä julkisessa interventiossa ostetut tuotteet. Tällaiset toimenpiteet olisi toteutettava siten, että vältetään markkinahäiriöt ja varmistetaan tavaroiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu. (18) Yhteisöllä on useiden maataloustuotteiden interventiovarastojensa ansiosta mahdollisuus parantaa merkittävästi vähävaraisimpien kansalaistensa hyvinvointia. On yhteisön edun mukaista aiheellisia toimenpiteitä toteuttamalla hyödyntää tätä mahdollisuutta jatkuvalla tavalla, kunnes varastot pienenevät tavanomaiselle tasolle. Edellä esitetyn perusteella yleisistä säännöistä yhteisön vähävaraisimmille henkilöille jaettavaksi tarkoitettujen elintarvikkeiden luovuttamisesta interventiovarastoista tietyille järjestöille 10 päivänä joulukuuta 1987 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3730/87 ( 27 ) on tähän asti säädetty hyväntekeväisyysjärjestöjen hoitamasta elintarvikkeiden jakelusta. Tämä tärkeä sosiaalinen toimenpide, jolla voi olla suuri merkitys avunsaajille, ja on säilytettävä ja sisällytettävä tähän asetukseen. (19) Maitomarkkinoiden tasapainottamiseksi ja markkinahintojen vakauttamiseksi maidon ja maitotuotteiden yhteisessä markkinajärjestelyssä on säädetty tuen myöntämisestä kerman sekä tiettyjen voi- ja juustotuotteiden yksityiseen varastointiin. Lisäksi komissiolla on ollut valtuudet päättää tuen myöntämisestä tiettyjen muiden juustotuotteiden, valkoisen sokerin, tietynlaisten oliiviöljyjen, tiettyjen naudanlihatuotteiden, rasvattoman maitojauheen, sianlihan sekä lampaan- ja vuohenlihan yksityistä varastointia varten. Tämän asetuksen tavoite huomioiden nämä toimenpiteet olisi säilytettävä. (20) Yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikosta 24 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1183/2006 ( 28 ), yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen laatuluokituksen soveltamisalan laajentamisesta 7 päivänä toukokuuta 1990 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1186/90 ( 29 ), yhteisön sianruhojen luokitusasteikosta 13 päivänä marraskuuta 1984 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3220/84 ( 30 ) ja lampaanruhojen yhteisön luokitteluasteikosta ja tuoreiden ja jäähdytettyjen lampaanruhojen yhteisön vakiolaadusta 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2137/92 ( 31 ) säädetään yhteisön ruhojen luokitteluasteikoista naudanliha-, sianliha- sekä lampaan- ja vuohenliha-aloilla. Näitä järjestelmiä ovat erityisen tärkeitä hintojen seurannalle ja interventiojärjestelyjen soveltamiselle kyseisillä aloilla. Lisäksi ne edistävät markkinoiden avoimuuden parantamista koskevan tavoitteen saavuttamista. Tällaiset ruhojen luokittelujärjestelmät olisi säilytettävä. Tämän vuoksi on aiheellista sisällyttää niiden olennaiset osat tähän asetukseen, samalla kun komissio valtuutetaan sääntelemään tiettyjä melko teknisluonteisia seikkoja täytäntöönpanosäännöin. (21) Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion tiettyjen tuotteiden markkinoilla. Kokemus osoittaa, että vakavat markkinahäiriöt, kuten kulutuksen tai hintojen huomattava lasku, voivat johtua kansanterveyteen tai eläinten terveyteen kohdistuvien riskien aiheuttamasta kuluttajien luottamuksen menettämisestä. (22) Sen vuoksi tähän asetukseen olisi sisällytettävä naudanlihaa, maitoa ja maitotuotteita, sianlihaa, lampaan- ja vuohenlihaa, munia ja siipikarjanlihaa koskevissa yhteisissä markkinajärjestelyissä tällaisten tilanteiden korjaamiseksi säädetyt poikkeukselliset markkinatukitoimenpiteet samoin edellytyksin kuin niitä on sovellettu tähän asti. Komission olisi huolehdittava poikkeuksellisten markkinatukitoimenpiteiden toteuttamisesta, ja tällaisten toimenpiteiden olisi liityttävä suoraan tautien leviämisen estämiseksi hyväksyttyihin terveyttä ja eläinlääkintää koskeviin toimenpiteisiin tai johduttava niistä. Ne olisi toteutettava jäsenvaltioiden pyynnöstä vakavien häiriöiden välttämiseksi kyseisillä markkinoilla. (23) Tässä asetuksessa olisi pidettävä voimassa vilja- ja riisialan markkinajärjestelyissä säädetty komission mahdollisuus toteuttaa tarvittaessa erityisiä interventiotoimenpiteitä, kun tämä osoittautuu välttämättömäksi, jotta voidaan reagoida tehokkaasti markkinahäiriöiden uhkaan vilja-alalla ja jotta voidaan estää julkisen intervention laajamittainen soveltaminen tietyillä yhteisön alueilla riisialalla tai korvata luonnonkatastrofeista johtuva paddy- eli raakariisin puute. (24) Jotta yhteisön sokerijuurikkaan ja -ruo'on viljelijöille varmistettaisiin kohtuullinen elintaso, olisi vahvistettava vähimmäishinta vakiolaatua vastaavalle kiintiösokerijuurikkaalle ja tämä vakiolaatu olisi määriteltävä. (25) Sokeriyritysten ja sokerijuurikkaan viljelijöiden oikeuksien ja velvollisuuksien kohtuullisen tasapainon varmistamiseksi tarvitaan erityisiä välineitä. Näin ollen sokerialan yhteiseen markkinajärjestelyyn tähän asti sisältyneet toimialakohtaisia sopimuksia koskevat vakiosäännökset olisi pidettävä voimassa. (26) On vaikea vahvistaa koko yhteisölle yhtenäisiä sokerijuurikkaiden ostoehtoja, koska luontoon liittyvät sekä taloudelliset ja tekniset olosuhteet ovat moninaiset. Toimialalla on jo sokerijuurikkaan viljelijöiden yhdistysten ja sokeriyritysten välisiä sopimuksia. Sen vuoksi puitesäännöksissä olisi määriteltävä ainoastaan sekä sokerijuurikkaan viljelijöiden että sokeriteollisuuden vaatimat vähimmäisvaatimukset, joilla varmistetaan sokerimarkkinoiden moitteeton toiminta ja mahdollisuus poiketa tietyistä säännöistä toimialan sisäisillä sopimuksilla. Sokerin yhteisen markkinajärjestelyn nojalla asetuksen (EY) N:o 318/2006 liitteessä II on säädetty tähän asti yksityiskohtaisemmista ehdoista. Näiden ehtojen erityisen teknisen luonteen vuoksi on asianmukaista käsitellä näitä kysymyksiä komission tasolla. (27) Sokerin markkinajärjestelyn nojalla säädettyä tuotantomaksua, jotta voidaan rahoittaa mainitusta yhteisestä markkinajärjestelystä aiheutuvia menoja. (28) Olisi säilytettävä komissiolla oleva mahdollisuus päättää poistaa sokeria markkinoilta niin kauan kuin on tarpeen markkinoiden tasapainottamiseksi, jotta sokerimarkkinoiden rakenteellinen tasapaino voidaan pysyttää viitehintaa lähellä olevalla hintatasolla. (29) Elävien kasvien, naudanlihan, sianlihan, lampaan- ja vuohenlihan, munien ja siipikarjanlihan yhteisissä markkinajärjestelyissä on säädetty mahdollisuudesta toteuttaa tiettyjä toimenpiteitä, jotka helpottavat tarjonnan mukauttamista markkinoiden tarpeisiin. Tällaiset toimenpiteet voivat edistää markkinoiden vakauttamista ja kohtuullisen elintason varmistamista alalla toimivalle maatalousväestölle. Tämä mahdollisuus olisi tämän asetuksen tavoitteet huomioiden säilytettävä. Mainittujen säännösten mukaisesti neuvosto voi antaa tällaisia toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt perustamissopimuksen 37 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näiden toimenpiteiden tavoitteet ovat täsmällisesti määriteltyjä, ja ne rajoittavat mahdollisesti toteuttavien toimenpiteiden luonnetta. Sen vuoksi neuvoston ei ole tarpeen antaa yleisiä lisäsääntöjä kyseisillä aloilla eikä siitä olisi enää säädettävä. (30) Asetuksessa (EY) N:o 318/2006 ja maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1788/2003 ( 32 ) säädetty tuotannon määrällinen rajoitus on ollut monien vuosien ajan tärkeä markkinapolitiikan väline sokeri- sekä maito- ja maitotuotealoilla. Syyt, joiden vuoksi yhteisö otti aikoinaan käyttöön tuotantokiintiöjärjestelmät molemmilla aloilla, ovat edelleen olemassa. (31) Sokerikiintiöjärjestelmästä on säädetty sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä, kun taas maitoalan vastaavaa järjestelmää on tähän asti säännelty säädöksellä joka on erillinen maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä. Näiden järjestelmien keskeinen merkitys ja tämän asetuksen tavoitteet huomioiden on aiheellista sisällyttää kumpaakin alaa koskevat säännökset tähän asetukseen tekemättä aiempaan oikeudelliseen tilanteeseen verrattuna merkittäviä muutoksia järjestelmiin ja niiden toimintaan. (32) Tässä asetuksessa säädetyssä sokerikiintiöjärjestelmässä olisi näin ollen otettava huomioon asetuksessa (EY) N:o 318/2006 säädetyt järjestelyt, ja siinä olisi erityisesti säilytettävä kiintiöiden oikeudellinen asema sikäli kuin kiintiöjärjestelmä, yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti, on sokerialan markkinoita säätelevä mekanismi, jolla pyritään varmistamaan saavuttamaan yleisen edun kannalta tärkeiden tavoitteiden saavuttaminen. (33) Tässä asetuksessa olisi tästä syystä myös annettava komissiolle myös mahdollisuus mukauttaa kiintiöitä kestävälle tasolle sen jälkeen, kun yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä 20 päivänä helmikuuta 2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 320/2006 ( 33 ) perustettu rakenneuudistusrahasto lakkautetaan vuonna 2010. (34) Ottaen huomioon tarpeen sallia jalostusteollisuuden sekä sokerijuurikkaan ja -ruo'on viljelyn rakenteellisen mukauttamisen osalta kiintiöiden soveltamisaikana tietty kansallinen joustovara, olisi säilytettävä jäsenvaltioilla oleva mahdollisuus muuttaa yritysten kiintiöitä tietyissä rajoissa rajoittamatta kuitenkaan rakenneuudistusrahaston toimintaa välineenä. (35) Jotta ylijäämäsokeri ei vääristäisi sokerimarkkinoita, on sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä säädetty, että komission olisi voitava tiettyjen perusteiden mukaisesti säätää siitä, että ylijäämäsokeri, -isoglukoosi tai -inuliinisiirappi siirretään seuraavan markkinointivuoden kiintiötuotantoon. Siinä tapauksessa, että sovellettavat edellytykset eivät joidenkin määrien osalta täyty, siinä on lisäksi säädetty ylijäämämaksusta, jotta tällaiset markkinatilannetta uhkaavat määrät eivät kasaantuisi. Nämä säännökset olisi pidettävä voimassa. (36) Maitokiintiöjärjestelmän päätarkoituksena on vähentää asianomaisten markkinoiden kysynnän ja tarjonnan välistä epätasapainoa ja siitä johtuvaa rakenteellista ylijäämää ja siten tasapainottaa markkinoita, ja se on päätarkoituksena edelleen. Suoraan kulutukseen kerättyihin tai myytyihin tietyn takuukynnyksen ylittäviin maitomääriin sovellettava maksu olisi näin ollen säilytettävä. Tämän asetuksen tarkoituksen mukaisesti on tietyssä määrin tarpeen suorittaa erityisesti terminologista yhdenmukaistamista sokeri- ja maitokiintiöjärjestelmien välillä säilyttäen kaikilta osin niiden osalta vallitseva oikeudellinen tilanne. Näin ollen olisi aiheellista yhdenmukaistaa maitoalan terminologiaa sokerialan terminologian kanssa. Käsitteet ”kansallinen viitemäärä” ja ”tilakohtainen viitemäärä”, sellaisina kuin ne ovat asetuksessa (EY) N:o 1788/2003, olisi näin ollen korvattava käsitteillä ”kansallinen kiintiö” ja ”tilakohtainen kiintiö”, samalla kun pidetään voimassa määriteltävä oikeudellinen käsite. (37) Tämän asetuksen mukaista maitokiintiöjärjestelmän sisältöä olisi mukautettava asetuksen (EY) N:o 1788/2003 mukaisesti. Varsinkin ero toimitusten ja suoramyynnin välillä olisi säilytettävä, ja järjestelmää olisi sovellettava tilakohtaisten viiterasvapitoisuuksien ja rasvapitoisuuden kansallisen viitearvon perusteella. Viljelijöiden olisi sallittava tietyin edellytyksin siirtää tilakohtaisia kiintiöitään väliaikaisesti. Lisäksi olisi säilytettävä periaate, jonka mukaan tilakohtainen viitemäärä siirretään ostajalle, vuokralaiselle tai perijälle, silloin kun tila myydään, vuokrataan tai siirretään perintönä, samalla kun olisi pidettävä voimassa poikkeukset periaatteeseen, jonka mukaan kiintiöt ovat tilasidonnaisia, jotta voidaan jatkaa maidontuotannon rakenneuudistusta jatkamiseksi ja parantaa ympäristön tilaa. Säädökset, joiden mukaan jäsenvaltioilla on kiintiöiden erilaisten siirtotapojen mukaan ja puolueettomin perustein mahdollisuus siirtää osa siirretyistä määristä kansalliseen varantoon. (38) Ylijäämämaksu olisi vahvistettava ennaltaehkäisevälle tasolle, ja jäsenvaltioiden olisi suoritettava se heti, kun kansallinen kiintiö ylittyy. Tämän jälkeen jäsenvaltion olisi jaettava maksuvelvoite sellaisten tuottajien kesken, jotka ovat myötävaikuttaneet ylitykseen. Näiden tuottajien olisi maksettava jäsenvaltiolle osuutensa maksusta, joka johtuu käytettävissä olevan määrän ylittämisestä. Jäsenvaltioiden olisi suoritettava Euroopan maatalouden tukirahastolle (maataloustukirahasto) niiden kansallisen kiintiön ylittävää osuutta vastaava maksu, josta vähennetään kiinteä 1 prosentin suuruinen määrä, jotta voidaan ottaa huomioon konkurssitapaukset tai tiettyjen tuottajien lopullinen kyvyttömyys suorittaa osuutensa maksusta. (39) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1290/2005 ( 34 ) kutsutaan maitoalan lisämaksun soveltamisesta saatua tuottoa ”käyttötarkoitukseensa sidotuksi tuloksi”, joka on suoritettava yhteisön talousarvioon ja, jos se käytetään uudelleen, se on käytettävä yksinomaan maataloustukirahaston tai Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) menojen rahoittamiseen. Tämän vuoksi asetuksen (EY) N:o 1788/2003 22 artikla, jonka mukaan maksutuloja pidetään maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseen tarkoitettuihin tukitoimiin kuuluvana ja ne on käytettävä maitoalan menojen rahoittamiseen, on vanhentunut eikä sitä olisi sisällytettävä tähän asetukseen. (40) Useissa yhteisissä markkinajärjestelyissä on säädetty erilaisista tukijärjestelmistä. (41) Kuivatun rehun sekä pellavan ja hampun yhteisissä markkinajärjestelyissä on säädetty näillä aloilla sovellettavista jalostustuista kyseisten alojen sisämarkkinoiden sääntelemiseksi. Nämä säännökset olisi pidettävä voimassa. (42) Viljan ja perunatärkkelyksen erityisen markkinatilanteen perusteella viljan yhteiseen markkinajärjestelyyn on sisältynyt säännöksiä, joissa sallittiin tuotantotuen myöntäminen jos se osoittautuu välttämättömäksi. Tuotantotuen olisi oltava luonteeltaan sellaista, että kyseinen tuotantoala saa käyttämänsä perustuotteet alempaan hintaan kuin se, joka muodostuisi yhteisiä hintoja soveltamalla. Sokerin yhteisessä markkinajärjestelyssä otettiin käyttöön mahdollisuus myöntää tuotantotukea silloin, kun tiettyjen teollisuuden, kemian tai lääketeollisuuden tuotteiden valmistus edellyttää toimenpiteiden toteuttamista tiettyjen sokerituotteiden käyttöön saattamiseksi. Nämä säännökset olisi pidettävä voimassa. (43) Maitomarkkinoiden tasapainottamiseksi ja maidon ja maitotuotteiden markkinahintojen vakauttamiseksi on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä, joilla lisätään maitotuotteiden myyntimahdollisuuksia. Tästä syystä maidon ja maitotuotteiden yhteisessä markkinajärjestelyssä on säädetty tukien myöntämistä maitotuotteiden markkinoimiseksi tiettyihin käyttötarkoituksiin. Lisäksi yhteisessä markkinajärjestelyssä on säädetty, että maidon kulutuksen edistämiseksi nuorten parissa yhteisön olisi vastattava osittain niistä kustannuksista, joita aiheutuu koulujen oppilaille toimitettavaa maitoa koskevan tuen myöntämisestä. Nämä säännökset olisi pidettävä voimassa. (44) Yhteisön rahoitusosuutta, joka muodostuu prosenttiosuudesta, jonka jäsenvaltiot voivat pidättää suorasta tuesta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 i artiklan 4 alakohdan mukaisesti, tarvitaan hyväksyttyjen toimijaorganisaatioiden kannustamiseksi laatimaan toimintaohjelmia oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantamiseksi. Tästä syystä oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien yhteisessä markkinajärjestelyssä on säädetty yhteisön tuesta, jota myönnetään kyseisissä toimintaohjelmissa toteutettaville toimille osoitetun ensisijaisuuden mukaan. Nämä säännökset olisi pidettävä voimassa. (45) Asetuksella (ETY) N:o 2075/92 perustettiin yhteisön tupakkarahasto, jota rahoitetaan mainitun alan tukijärjestelmistä tehtävillä vähennyksillä ja jonka tavoitteena on toteuttaa erilaisia toimenpiteitä tällä alalla. Vuosi 2007 on viimeinen, jona asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 c luvussa säädetyt tukijärjestelmästä tehtävät vähennykset annetaan yhteisön tupakkarahaston käyttöön. Vaikka rahaston rahoittaminen lopetetaan ennen tämän asetuksen voimaantuloa, olisi asetuksen (ETY) N:o 2075/92 13 artikla säilytettävä, jotta sitä voidaan käyttää yhteisön tupakkarahastosta rahoitettavien monivuotisten ohjelmien oikeusperustana. (46) Mehiläishoidolle, joka on maatalouden ala, on ominaista tuotantoedellytysten ja -tasojen monimuotoisuus sekä taloudellisten toimijoiden hajaannus ja epäyhtenäisyys niin tuotannon kuin kaupan pitämisen vaiheissa. Ottaen huomioon varroapunkin lisääntyminen viime vuosina useissa jäsenvaltioissa ja tämän tuholaisen hunajantuotannolle aiheuttamat vaikeudet, yhteisön toimet ovat lisäksi edelleen välttämättömiä, sillä varroapunkkia ei voida kokonaan hävittää ja se on käsiteltävä sallituilla tuotteilla. Näissä olosuhteissa ja mehiläistuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi yhteisössä on tarpeen laatia joka kolmas vuosi kansalliset ohjelmat, joihin sisältyy tekninen apu, varroapunkin torjunta, siirtohoidon järkeistäminen, yhteisön mehiläiskannan lisääminen sekä yhteistyö mehiläishoitoa ja siitä saatavia tuotteita koskevien tutkimusohjelmien kanssa mehiläishoitotuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen yleisten edellytysten parantamiseksi. Yhteisön olisi osallistuttava kansallisten ohjelmien rahoitukseen. (47) Asetuksella (EY) N:o 1544/2006 korvattiin kaikki silkkiäistoukkia koskevat kansalliset tuet silkkiäistoukkien kasvatusta koskevalla yhteisön tukijärjestelmällä, joka muodostuu kiinteästä tukimäärästä käytettyä silkkiäismunalaatikkoa kohden. (48) Koska poliittiset syyt, joiden vuoksi edellä mainitut mehiläishoitoa ja silkkiäistoukkia koskevat järjestelmät otettiin käyttöön, ovat edelleen olemassa, nämä tukijärjestelmät olisi sisällytettävä tähän asetukseen. (49) Maataloustuotteiden kaupan pitämistä koskevien vaatimusten soveltaminen voi parantaa tuotannon ja kaupan pitämisen taloudellisia edellytyksiä sekä tuotteiden laatua. Näin ollen tällaisten vaatimusten soveltaminen on tuottajien, kauppiaiden ja kuluttajien edun mukaista. Tästä syystä banaanien, oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien, elävien kasvien, munien ja siipikarjanlihan yhteisissä markkinajärjestelyissä on otettu käyttöön kaupan pitämistä koskevat vaatimukset, jotka koskevat erityisesti laatua, luokittelua, painoa, kokoluokittelua, pakkaamista, käärimistä, varastointia, kuljetusta, tarjontamuotoa, alkuperää ja pakkausmerkintöjä. Tämä lähestymistapa on aiheellista säilyttää tässä asetuksessa. (50) Oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien sekä banaanien yhteisissä markkinajärjestelyissä komissiolle on tähän asti annettu valtuudet antaa kaupan pitämistä koskeviin vaatimuksia koskevat säännökset. Vaatimusten yksityiskohtaisen teknisen luonteen vuoksi ja koska on jatkuvasti tarpeen parantaa niiden tehokkuutta ja mukauttaa niitä kauppatapojen kehitykseen, on aiheellista ulottaa tämä lähestymistapa koskemaan elävien kasvien aloja samalla kun täsmennetään perusteet, jotka komission on otettava huomioon asiaa koskevia sääntöjä vahvistaessaan. Lisäksi voi olla tarpeen hyväksyä erityistoimenpiteitä, erityisesti ajanmukaisia analyysimenetelmiä ja muita toimenpiteitä, joilla voidaan määrittää kyseisten vaatimusten ominaisuudet, jotta voidaan välttää väärinkäytökset, jotka liittyvät kuluttajille esitettyjen tuotteiden laatuun ja aitouteen, ja merkittävät markkinahäiriöt, joita tällaisista väärinkäytöksistä voi aiheutua. (51) Maidon, maitotuotteiden ja rasvojen kaupan pitämistä ja nimityksiä varten on otettu käyttöön useita oikeudellisia välineitä. Niiden tavoitteena on niin tuottajien kuin kuluttajien edun mukaisesti toisaalta parantaa maidon ja maitotuotteiden asemaa markkinoilla ja toisaalta varmistaa terve kilpailu maidosta tai muusta kuin maidosta saatavien levitettävien ravintorasvojen välillä. Maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisessä käytettävien nimitysten suojelemisesta 2 päivänä heinäkuuta 1987 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 1898/87 ( 35 ) sisältyvien sääntöjen tavoitteena on suojella kuluttajaa ja luoda vääristymättömät kilpailuehdot maitotuotteiden ja niiden kanssa kilpailevien tuotteiden välille tuotteiden nimitysten, merkintöjen ja mainonnan alalla. Maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä koskevista lisäsäännöistä kulutukseen tarkoitetun maidon osalta 18 päivänä joulukuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2597/97 ( 36 ) vahvistetaan säännöt, joilla pyritään takaamaan kulutukseen tarkoitetun maidon hyvä laatu sekä kuluttajien tarpeita ja toiveita vastaavien tuotteiden tarjonta ja siten vakauttamaan kyseisiä markkinoita ja tarjoamaan kuluttajalle hyvälaatuista kulutukseen tarkoitettua maitoa. Levitettäviä ravintorasvoja koskevista vaatimuksista 5 päivänä joulukuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2991/94 ( 37 ) vahvistetaan kyseisille maitotuotteille ja muille kuin maitotuotteille kaupan pitämistä koskevat vaatimukset, joihin kuuluvat selvä ja erottava luokittelu ja nimityksiä koskevat säännöt. Tämän asetuksen tavoitteiden mukaisesti nämä säännöt olisi pidettävä voimassa. (52) Muna- ja siipikarjanliha-alojen osalta on olemassa kaupan pitämisen vaatimuksiin ja tietyissä tapauksissa tuotantoon liittyviä säännöksiä. Nämä säännökset sisältyvät munien kaupan pitämiseen sovellettavista vaatimuksista 19 päivänä kesäkuuta 2006 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 1028/2006 ( 38 ), tietyistä siipikarjan kaupan pitämisen vaatimuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 1906/90 ( 39 ) ja siitosmunien ja siipikarjan poikasten tuotannosta ja pitämisestä kaupan 29 päivänä lokakuuta 1975 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 2782/75 ( 40 ). Näiden asetusten keskeiset säännöt olisi sisällytettävä tähän asetukseen. (53) Asetuksessa (EY) N:o 1028/2006 säädetään, että kaupan pitämisen vaatimuksia olisi periaatteessa sovellettava kaikkiin yhteisössä kaupan pidettäviin ja pääsääntöisesti myös kolmansiin maihin vietäviksi tarkoitettuihin Gallus gallus -lajin kanojen muniin. Lisäksi siinä erotetaan toisistaan sellaisinaan ihmisravinnoksi soveltuvat munat ja sellaisinaan ihmisravinnoksi soveltumattomat munat ottamalla käyttöön kaksi munien laatuluokkaa ja säädetään kuluttajien riittävän tiedonsaannin varmistamisesta laatu- ja painoluokkien sekä käytetyn tuotantotavan tunnistamisen osalta. Lopuksi asetuksessa säädetään erityissäännöistä kolmansista maista tuotavien munien osalta. Säännösten mukaan eräissä kolmansissa maissa voimassa olevat erityissäännökset saattavat kuitenkin antaa perusteet poiketa kaupan pitämisen vaatimuksista, jos vastaavuus yhteisön lainsäädännön kanssa voidaan taata. (54) Siipikarjanlihan osalta asetuksessa (ETY) N:o 1906/90 määritetään, että kaupan pitämisen vaatimuksia olisi periaatteessa sovellettava ihmisravinnoksi soveltuvaan ja yhteisössä kaupan pidettävään tietyntyyppiseen siipikarjanlihaan ja että vientiin kolmansiin maihin tarkoitettu siipikarjanliha olisi kuitenkin jätettävä kaupan pitämisen vaatimusten soveltamisen ulkopuolelle. Asetuksessa säädetään siipikarjanlihan luokittelemisesta kahteen luokkaan rakenteen ja ulkonäön perusteella sekä edellytyksistä, joilla siipikarjanlihaa voidaan tarjota myyntiin. (55) Näiden asetusten mukaisesti jäsenvaltioiden olisi voitava jättää mainittujen kaupan pitämisen vaatimusten soveltamisen ulkopuolelle munat ja siipikarjanliha, jotka myydään tietynmuotoisessa suorassa myynnissä tuottajalta lopulliselle kuluttajalle pieninä määrinä. (56) Asetuksessa (EY) N:o 2782/75 vahvistetaan erityiset säännöt, jotka koskevat siitosmunien ja siipikarjan poikasten kaupan pitämistä ja kuljetusta sekä siitosmunien asettamista haudottavaksi. Asetuksessa säädetään erityisesti poikasten tuotantoon tarkoitettujen siitosmunien varustamisesta tunnusmerkinnällä, pakkaustavoista ja kuljetuksessa käytettävästä pakkausmateriaalista. Siinä vahvistettujen pakollisten soveltamisvaatimusten ulkopuolelle jätetään kuitenkin pienikokoiset jalostuslaitokset ja siitosmunien tuotantolaitokset. (57) Tämän asetuksen tavoitteiden mukaisesti nämä säännöt olisi säilytettävä sisällöltään sellaisenaan. Mainittujen asetusten muita, luonteeltaan teknisiä säännöksiä olisi kuitenkin käsiteltävä täytäntöönpanosäännöksissä, jotka komissio antaa. (58) Humalan yhteisen markkinajärjestelyn kaltaista laatupolitiikkaa olisi entiseen tapaan sovellettava koko yhteisössä panemalla täytäntöön varmentamista koskevia säännöksiä ja sääntöjä, joilla kielletään pääsääntöisesti sellaisten tuotteiden kaupan pitäminen, joille ei ole myönnetty todistusta, tai sellaisten tuontituotteiden kaupan pitäminen, jotka eivät noudata vastaavia laatuominaisuuksia. (59) Oliiviöljyn kuvaukset, määritelmät ja nimitykset ovat olennainen osa markkinoita siltä osin kuin on kyse laatuvaatimusten asettamisesta ja tarkoituksenmukaisen tiedon antamisesta kuluttajalle tuotteesta. (60) Eräs edellä mainittu tukijärjestelmä, joka osaltaan tasapainottaa maito- ja maitotuotemarkkinoita ja vakauttaa alan markkinahintoja, on kaseiiniksi ja kaseinaateiksi jalostettavaa rasvatonta maitoa koskeva tukijärjestelmä, josta säädetään asetuksessa (EY) N:o 1255/1999. Maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä koskevista täydentävistä yleisistä säännöistä juustojen osalta 24 päivänä heinäkuuta 1990 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2204/90 ( 41 ) säädettiin kaseiinien ja kaseinaattien käyttöä juustojen valmistuksessa koskevista säännöistä, jotta voidaan torjua mainitusta tukijärjestelmästä mahdollisesti aiheutuvat haittavaikutukset ottaen huomioon se, että korvaaminen kaseiinilla ja kaseinaateilla on vahingollista juustoille, ja siten vakauttaa markkinoita. Nämä säännöt olisi sisällytettävä tähän asetukseen. (61) Eräiden maatalouden raaka-aineiden jalostaminen etyylialkoholiksi liittyy läheisesti näiden raaka-aineiden taloudelliseen merkitykseen. Tämä voi lisätä huomattavasti näiden raaka-aineiden arvoa ja olla taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti erityisen tärkeää tiettyjen yhteisön alueiden taloudelle tai muodostaa merkittävän osan tällaisten maatalouden raaka-aineiden tuottajien tuloista. Sen avulla voidaan myös poistaa laadultaan epätyydyttävät tuotteet ja suhdanteista johtuvat ylijäämät, jotka voivat ajoittain vaikeuttaa eräiden alojen tilannetta. (62) Humala-, oliiviöljy- ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien, tupakka- ja silkkiäistoukka-aloilla lainsäädännössä keskitytään politiikan päämäärien saavuttamiseksi eri tyyppisiin organisaatioihin, erityisesti yhteisen toiminnan kohteena olevien tuotteiden markkinoiden vakauttamiseksi sekä niiden laadun parantamiseksi ja takaamiseksi. Organisaatiojärjestelmää koskevat säännökset ovat tähän asti perustuneet siihen, että jäsenvaltiot tai tietyin edellytyksin komissio tunnustavat organisaatiot noudattaen komission hyväksymiä säännöksiä. Tämä järjestelmä olisi säilytettävä ja tähän asti voimassa olevat säännökset olisi yhdenmukaistettava. (63) Toimialakohtaisten järjestöjen tiettyjen toimintojen, joilla on erityistä merkitystä tupakka-alan yhteistä markkinajärjestelyä koskevien nykyisten sääntöjen kannalta, tukemiseksi olisi säädettävä mahdollisuudesta laajentaa toimialakohtaisen järjestön omia jäseniään varten vahvistamat säännöt koskemaan tietyin edellytyksin kaikkia järjestöön kuulumattomia yhden tai useamman alueen tuottajia ja tuottajaryhmittymiä. Tätä tulisi soveltaa myös muuhun toimialakohtaisten järjestöjen toimintaan, josta on yleistä taloudellista tai teknistä etua tupakka-alalle ja tätä kautta hyötyä kaikille kyseisten ammatillisten alojen toimijoille. Jäsenvaltioiden ja komission olisi toimittava tiiviissä yhteistyössä. Komissiolle olisi annettava pysyvä valvontavaltuudet erityisesti näiden järjestöjen hyväksymiin sopimuksiin ja yhteisiin menettelytapoihin nähden. (64) Tietyillä aloilla, lukuun ottamatta aloja, joiden osalta nykyisissä säännöissä säädetään tuottaja- tai toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksynnästä, jäsenvaltiot saattavat haluta hyväksyä tällaisia kansalliseen lainsäädäntöön perustuvia organisaatioita sikäli kuin tämä on yhteisön lainsäädännön mukaista. Tätä mahdollisuutta olisi tämän vuoksi selvennettävä. Lisäksi olisi annettava säännöt, joiden mukaisesti nykyisten asetusten mukainen tuottaja- ja toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksyntä pysyy voimassa tämän asetuksen antamisen jälkeen. (65) Yhteisön yhtenäismarkkinat edellyttävät kauppajärjestelmän käyttöönottoa yhteisön ulkorajoilla. Kauppajärjestelmän olisi sisällettävä tuontitulli- ja vientitukijärjestelmä, ja sen olisi periaatteessa vakautettava yhteisön markkinat. Kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin. (66) Seurattaessa vilja-, riisi-, sokeri-, siemen-, oliiviöljy- ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien, pellava- ja hamppu-, naudanliha-, maito- ja maitotuote-, sianliha-, lampaan- ja vuohenliha-, muna-, siipikarjanliha-, elävien kasvien ja maatalousperäisen etyylialkoholialojen yhteisten markkinajärjestelyjen mukaisesti kolmansien maiden kanssa käytävän maataloustuotteiden kaupan laajuutta on niin tuonnissa kuin viennissä sovellettu joko pakollisia todistusjärjestelmiä tai järjestelmiä, joiden mukaan komissiolla on toimivalta hyväksyä todistuksia koskevat vaatimukset. (67) Kauppavirtojen seuranta on ensisijaisesti hallinnointia koskeva asia, ja se olisi hoidettava joustavasti. Tätä taustaa vasten ja niistä yhteisistä markkinajärjestelyistä, joiden yhteydessä todistusten hallinnointi on jo siirretty komissiolle, saatujen kokemusten perusteella vaikuttaa aiheelliselta laajentaa tämä lähestymistapa koskemaan kaikkia aloja, joilla käytetään tuonti- ja vientitodistuksia. Komission olisi tehtävä päätös todistuksia kokevista vaatimuksista ottaen huomioon tuontitodistusten tarpeen kyseisten markkinoiden hallinnoinnin ja erityisesti kyseisten tuotteiden tuonnin seurannan kannalta. (68) Maailman kauppajärjestön (WTO) sopimusten mukaisiin maataloustuotteisiin sovellettavat tullit vahvistetaan yleensä yhteisessä tullitariffissa. Joidenkin vilja- ja riisialojen tuotteiden osalta on kuitenkin lisämekanismien käyttöönoton vuoksi tarpeen säätää mahdollisuudesta tehdä poikkeuksia. (69) Tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien mahdollisten epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi tai torjumiseksi tällaisten tuotteiden tuonnista olisi maksettava lisätulli, jos tietyt edellytykset täyttyvät. (70) On aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valtuudet avata ja hallinnoida perustamissopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista tai muista neuvoston antamista säädöksistä johtuvia tuontitariffikiintiöitä. (71) Viljan, riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien sekoituksiin sovellettavista tuontimaksuista 29 päivänä lokakuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2729/75 ( 42 ) tavoitteena on varmistaa tullijärjestelmän moitteeton toiminta viljan, riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien sekoitusten tuonnin osalta. Nämä säännöt olisi sisällytettävä tähän asetukseen. (72) Yhteisö on sopinut kolmansien maiden kanssa useista yhteisön markkinoille pääsyä koskevista etuuskohtelujärjestelmistä, joiden ansiosta nämä maat voivat viedä ruokosokeria yhteisöön edullisin ehdoin. Sokerin yhteisessä markkinajärjestelyssä on säädetty puhdistamoiden puhdistettavaksi tarkoitetun sokerin tarpeen arvioinnista ja tuontitodistusten varaamisesta tietyin ehdoin yhteisössä päätoimisina puhdistamoina pidettäville, tuodun raa'an ruokosokerin merkittävien määrien erikoistuneille käyttäjille. Nämä säännökset olisi pidettävä voimassa. (73) Jotta laittomat hamppuviljelmät eivät häiritsisi kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun yhteistä markkinajärjestelyä, asianomaisessa asetuksessa on säädetty hampun ja hampunsiementen tuonnin valvonnasta sen varmistamiseksi, että tällaiset tuotteet tarjoavat tietyt takuut tetrahydrokannabinolipitoisuuden (THC) osalta. Lisäksi on muiden kuin kylvämiseen tarkoitettujen hampunsiementen tuontiin sovellettu valvontajärjestelmää, johon sisältyy kyseisten tuojien hyväksymisjärjestelmä. Nämä säännökset olisi pidettävä voimassa. (74) Koko yhteisössä noudatetaan humala-alan tuotteet kattavaa laatupolitiikkaa. Tuotujen tuotteiden osalta olisi tähän asetukseen sisällytettävä säännökset, joilla varmistetaan, että vain tuotteiden laadulliset vähimmäisominaisuudet täyttäviä tuotteita tuodaan. (75) Tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla. Sisämarkkina- ja tullimekanismi voi kuitenkin poikkeuksellisissa olosuhteissa osoittautua riittämättömäksi. Yhteisön olisi tällöin voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan. Tällaisten toimenpiteiden olisi oltava yhteisön kansainvälisten sitoumusten mukaisia. (76) Yhteisten markkinajärjestelyjen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja erityisesti markkinahäiriöiden välttämiseksi joihinkin tuotteisiin sovellettavissa yhteisissä markkinajärjestelyissä on perinteisesti säädetty mahdollisuudesta kieltää sisäisen ja ulkoisen jalostusmenettelyn käyttö. Tämä mahdollisuus olisi säilytettävä. Lisäksi kokemus on osoittanut, että kun markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä näiden järjestelyjen käytön seurauksena, on syytä toteuttaa toimia ilman merkittävää viivettä. Komissiolle olisi näin ollen annettava tarvittavat valtuudet. On näin ollen aiheellista antaa komissiolle mahdollisuus keskeyttää sisäisen ja ulkoisen jalostusmenettelyn käyttö tällaisissa tilanteissa. (77) Yhteisön osallistuminen tämän asetuksen soveltamisalueeseen kuuluvien tiettyjen tuotteiden kansainväliseen kauppaan olisi voitava turvata säätämällä mahdollisuudesta myöntää kolmansiin maihin suuntautuvalle viennille yhteisön hintojen ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa yhteisön WTO-sitoumusten mukaista vientitukea. Tuettuun vientiin olisi sovellettava arvoon ja määrään perustuvia rajoituksia. (78) Vientitukia vahvistettaessa olisi arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen varmistettava valvomalla, että tuet maksetaan maataloustukirahaston sääntöjen mukaisesti. Valvontaa voidaan helpottaa vientitukien pakollisella ennakkovahvistuksella, samalla kun sallitaan eriytetyn vientituen osalta ennalta vahvistetun määräpaikan muuttaminen sillä maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä vientituen määrää. Jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa vientitukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettava tuen määrä. (79) Määrällisten rajoitusten noudattaminen olisi varmistettava luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän avulla. Vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi tätä varten oltava vientitodistus. Vientitukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien enimmäismäärien rajoissa kunkin tuotteen tilanteen mukaan. Tähän sääntöön olisi sallittava poikkeuksia vain niiden tuotteiden osalta, joita ei ole lueteltu perustamissopimuksen liitteessä I ja joihin ei sovelleta määrällisiä rajoituksia. Olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa hallintoa koskevien sääntöjen tiukasta noudattamisesta sellaisen tukea saavan viennin osalta, joka ei todennäköisesti ylitä vahvistettuja määriä. (80) Elävien nautaeläimien viennin osalta olisi säädettävä, että vientitukien myöntäminen ja maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen säännösten noudattamista. (81) Maataloustuotteet voivat tietyissä tapauksissa saada erityistuontikohtelun kolmansissa maissa, jos nämä tuotteet vastaavat tiettyjä laatuominaisuuksia ja/tai hintaedellytyksiä. Hallinnollinen yhteistyö tuojana olevan kolmannen maan ja yhteisön viranomaisten välillä on tarpeen tällaisen järjestelmän moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi. Tämän vuoksi tuotteiden mukana olisi oltava yhteisössä myönnetty todistus. (82) Kukkasipulien viennillä kolmansiin maihin on suuri taloudellinen merkitys yhteisölle. Tämän viennin säilyminen ja kehittyminen voidaan varmistaa vakauttamalla tässä kaupassa sovellettavat hinnat. Tämän vuoksi olisi säädettävä vähimmäishinnat kyseisten tuotteiden viennille. (83) Perustamissopimuksen 36 artiklan mukaisesti maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan kilpailusääntöjä koskevan perustamissopimuksen luvun määräyksiä vain siltä osin kuin neuvosto perustamissopimuksen 37 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti ja niissä määrättyä menettelyä noudattaen määrittää. Useissa yhteisissä markkinajärjestelyissä on vahvistettu, että valtiontukia koskevia säännökset ovat laajalti sovellettavissa. Lisäksi tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan 24 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1184/2006 ( 43 ) on määritelty erityisesti yrityksiin sovellettavien perustamissopimuksen sääntöjen soveltaminen. Koska tavoitteena on vahvistaa kattavat yhteiset markkinapoliittiset säännöt, kyseiset säännökset on aiheellista sisällyttää tähän asetukseen. (84) Kilpailusääntöjä, jotka koskevat perustamissopimuksen 81 artiklassa tarkoitettuja sopimuksia, päätöksiä ja menettelytapoja sekä määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, olisi sovellettava maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan, jollei niiden soveltaminen estä kansallisten maatalouden markkinajärjestelyjen toimintaa tai vaaranna YMP:n tavoitteiden saavuttamista. (85) Sellaisten maataloustuottajien yhteenliittymien asemaan, jotka nimenomaan pyrkivät tuottamaan tai pitämään kaupan maataloustuotteitaan yhteisesti tai käyttämään yhteisiä laitoksia, on sovellettava erityistä lähestymistapaa, jollei tällaisella yhteisellä toiminnalla estetä kilpailua tai vaaranneta perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteiden saavuttamista. (86) Sen välttämiseksi, että YMP:n kehittäminen vaarantuisi, sekä asianomaisten yritysten oikeusturvan ja tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi olisi, ottaen huomioon yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta tutkia komission päätöksiä, ainoastaan komissiolla oltava toimivalta ratkaista, ovatko perustamissopimuksen 81 artiklassa tarkoitetut sopimukset, päätökset ja menettelytavat YMP tavoitteiden mukaisia. (87) Kansallisen tuen myöntäminen voi vaarantaa yhteisiin hintoihin perustuvien yhtenäismarkkinoiden moitteettoman toiminnan. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin olisi sen vuoksi pääsääntöisesti sovellettava valtiontukea koskevia perustamissopimuksen määräyksiä. Tietyissä tilanteissa olisi sallittava poikkeuksia. Tällaisia poikkeuksia sovellettaessa komission olisi voitava laatia luettelo nykyisistä, uusista tai ehdotetuista kansallisista tuista, annettava jäsenvaltioille aiheellisia huomautuksia ja ehdotettava niille sopivia toimenpiteitä. (88) Suomi ja Ruotsi ovat liittymisestään lähtien saaneet myöntää tukea porojen ja porotuotteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen kyseisen alan erityisen taloudellisen tilanteen vuoksi. Lisäksi Suomi saa erityisten ilmasto-olosuhteidensa vuoksi myöntää komission suostumuksella tukea tietyille määrille siemeniä ja tietyille määrille siemenviljaa, jotka on tuotettu yksinomaan Suomessa. Nämä poikkeukset on tarpeen säilyttää. (89) Sokerijuurikkaan viljelijät kohtaavat erityisen vakavia sopeutumisongelmia jäsenvaltioissa, joiden sokerikiintiöitä supistetaan merkittävästi. Tällöin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 f luvussa säädetty sokerijuurikkaan viljelijöille myönnettävä yhteisön siirtymäkauden tuki ei täysin riitä viljelijöiden vaikeuksien ratkaisemiseen. Sen vuoksi jäsenvaltioille, jotka ovat vähentäneet asetuksen (EY) N:o 318/2006 liitteessä III 20 päivänä helmikuuta 2006 vahvistettua sokerikiintiötään yli 50 prosenttia, olisi annettava lupa myöntää tukea sokerijuurikkaan viljelijöille yhteisön siirtymäkauden tuen soveltamisaikana. Sen varmistamiseksi, etteivät jotta jäsenvaltiot myönnä sokerijuurikkaan viljelijöille näiden tarpeita suurempaa valtiontukea, valtiontuen kokonaismäärän määrittämiseksi olisi edelleen edellytettävä komission hyväksyntää lukuun ottamatta Italiaa, jossa eniten tuottavan sokerijuurikkaan osalta voidaan arvioida tarvittavan 11 euroa tuotettua sokerijuurikastonnia kohti markkinaehtoihin sopeutumiseksi uudistuksen jälkeen. Lisäksi olisi pidettävä voimassa järjestelyt, joiden ansiosta sokerijuurikkaan viljelijät voivat hyötyä valtiontuesta suoraan tai epäsuorasti, ottaen huomioon Italiassa todennäköisesti ilmenevät erityisongelmat. (90) Suomessa sokerijuurikasta viljellään erityisissä maantieteellisissä ja ilmastollisissa oloissa, jotka sokeriuudistuksen yleisten vaikutusten ohella haittaavat tätä alaa. Sen vuoksi olisi pidettävä voimassa sokerin yhteisessä markkinajärjestelyssä annettu säännös, jonka mukaan tämä jäsenvaltio voi myöntää sokerijuurikkaan viljelijöilleen pysyvästi riittävän määrän valtiontukea. (91) Ottaen huomioon erityisen tilanteen Saksassa, missä kansallista tukea myönnetään tällä hetkellä lukuisille alkoholin pienehköille tuottajille Saksan alkoholimonopolia koskevien erityisehtojen nojalla, on tarpeen sallia tällaisen tuen myöntämisen jatkuminen tietyn rajoitetun ajan. On myös tarpeen säätää siitä, että komissio antaa tämän ajanjakson päättyessä poikkeuksen toimimisesta kertomuksen, johon liitetään asianmukaisia ehdotuksia. (92) Jos jokin jäsenvaltio haluaa tukea alueellaan toimenpiteitä maidon ja maitotuotteiden kulutuksen edistämiseksi yhteisössä, olisi säädettävä mahdollisuudesta rahoittaa tällaisia toimenpiteitä perimällä maidontuottajilta kansallisella tasolla myynninedistämismaksua. (93) Kuivatun rehun tuotannon mahdollisten kehityssuuntausten huomioon ottamiseksi komission olisi esitettävä neuvostolle kuivatun rehun yhteisen markkinajärjestelyn arvioinnin perusteella ennen 30 päivää syyskuuta 2008 mainittua alaa koskeva kertomus. Kertomukseen olisi liitettävä tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia. Lisäksi komission olisi raportoitava säännöllisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle mehiläishoitoalalla sovellettavasta tukijärjestelmästä. (94) Yhteisön humalamarkkinoiden nykytilasta ja niiden kehitysnäkymistä tarvitaan asianmukaista tietoa. Tästä syystä olisi säädettävä kaikkien yhteisössä tuotetun humalan toimitussopimusten rekisteröinnistä. (95) On aiheellista säätää tietyin edellytyksin ja tiettyjen tuotteiden osalta toimenpiteistä, jotka toteutetaan, jos markkinat häiriintyvät tai ovat vaarassa häiriintyä sisämarkkinahintojen tai maailmanmarkkinanoteerausten tai -hintojen huomattavien muutosten vuoksi. (96) On tarpeen ottaa käyttöön maatalousperäistä etyylialkoholia koskevia erityistoimenpiteitä, joiden avulla voidaan kerätä taloudellisia tietoja ja analysoida tilastotietoja markkinoiden seurannan mahdollistamiseksi. Siltä osin kuin maatalousperäisen etyylialkoholin markkinat liittyvät etyylialkoholin markkinoihin yleensä, on syytä saada tietoja myös muun kuin maatalousperäisen etyylialkoholin markkinoista. (97) Yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvoitteista aiheutuvat menot asetuksen (EY) N:o 1290/2005 mukaisesti. (98) Komissiolle olisi annettava valtuudet toteuttaa tarvittavat toimenpiteet erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi hätätilanteissa. (99) Koska maataloustuotteiden yhteismarkkinat kehittyvät jatkuvasti, jäsenvaltioiden ja komission olisi annettava toisilleen kaikki tällaiseen kehitykseen liittyvät tiedot. (100) Jotta voidaan välttää tässä asetuksessa säädettyjen etujen väärinkäyttö, näitä etuja ei saisi myöntää tai ne olisi tapauksen mukaan peruutettava, jos todetaan, että vaadittavat edellytykset näiden etujen saamiseksi on luotu keinotekoisesti ja tämän asetuksen tavoitteiden vastaisesti. (101) Tässä asetuksessa säädettyjen velvoitteiden noudattamisen takaamiseksi tarvitaan valvontaa ja, jollei niitä ole noudatettu, on sovellettava hallinnollisia seuraamuksia ja toimenpiteitä. Tämän vuoksi komissiolle olisi annettava valtuudet hyväksyä tämän mukaiset säännöt, myös ne, jotka koskevat tämän asetuksen soveltamisesta johtuvaa aiheettomien maksujen takaisinperintää ja jäsenvaltioiden raportointivelvoitteita. (102) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi pääsääntöisesti päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY ( 44 ) mukaisesti. Komissiolle olisi kuitenkin annettava valtuudet toimia oma-aloitteisesti sellaisten sillä tämän asetuksen mukaan olevien valtuuksien osalta, jotka liittyvät komission toimivaltaan, edellyttävät nopeaa toimintaa tai ovat luonteeltaan pelkästään hallinnollisia. (103) Koska tähän asetukseen on otettu mukaan hedelmiä ja vihanneksia sekä jalostettuja hedelmä- ja vihannestuotteita sekä viiniä koskeviin yhteisiin markkinajärjestelyihin sisältyviä tiettyjä näkökohtia, näihin yhteisiin markkinajärjestelyihin olisi tehtävä tiettyjä muutoksia. (104) Tähän asetukseen sisällytetään perustamissopimuksen kilpailusääntöjen sovellettavuutta koskevat säännökset. Nämä säännökset ovat tähän asti sisältyneet neuvoston asetukseen (EY) N:o 1184/2006. Mainitun asetuksen soveltamisalaa olisi muutettava, jotta sen säännöksiä voidaan soveltaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuulumattomiin tuotteisiin, jotka on lueteltu perustamissopimuksen liitteessä I. (105) Tähän asetukseen sisällytetään johdanto-osan 2 ja 3 kappaleessa lueteltuihin perusasetuksiin sisältyvät säännökset, lukuun ottamatta niitä, jotka sisältyvät asetuksiin (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1493/1999. Lisäksi tähän asetukseen sisällytetään seuraavien asetusten säännökset: — neuvoston asetus (ETY) N:o 2729/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, viljan, riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien sekoituksiin sovellettavista tuontimaksuista; — neuvoston asetus (ETY) N:o 2763/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, yksityisen varastoinnin tukien myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä sianliha-alalla ( 45 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 2782/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, siitosmunien ja siipikarjan poikasten tuotannosta ja pitämisestä kaupan; — neuvoston asetus (ETY) N:o 707/76, annettu 25 päivänä maaliskuuta 1976, silkkiäistoukkien kasvattajien tuottajaryhmittymien hyväksymisestä ( 46 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 1055/77, annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, interventioelimen ostamien tuotteiden varastoinnista ja siirtämisestä ( 47 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 2931/79, annettu 20 päivänä joulukuuta 1979, kolmannessa maassa erityistuontikohtelun saavien maataloustuotteiden viennin tukemisesta ( 48 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 3220/84, annettu 13 päivänä marraskuuta 1984, yhteisön sianruhojen luokitusasteikosta; — neuvoston asetus (ETY) N:o 1898/87, annettu 2 päivänä heinäkuuta 1987, maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisessä käytettyjen nimikkeiden suojelusta; — neuvoston asetus (ETY) N:o 3730/87, annettu 10 päivänä joulukuuta 1987, yleisistä säännöistä yhteisön vähävaraisimmille henkilöille jaettavaksi tarkoitettujen elintarvikkeiden luovuttamisesta interventiovarastoista tietyille järjestöille; — neuvoston asetus (ETY) N:o 386/90, annettu 12 päivänä helmikuuta 1990, tukea tai muita taloudellisia suorituksia saavien maataloustuotteiden viennin yhteydessä suoritettavasta valvonnasta ( 49 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 1186/90, annettu 7 päivänä toukokuuta 1990, yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen laatuluokituksen soveltamisalan laajentamisesta; — neuvoston asetus (ETY) N:o 1906/90, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990, tietyistä siipikarjan kaupan pitämisen vaatimuksista; — neuvoston asetus (ETY) N:o 2204/90, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1990, maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä koskevista täydentävistä yleisistä säännöistä juustojen osalta; — neuvoston asetus (ETY) N:o 2077/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, tupakka-alan toimialakohtaisista järjestöistä ja sopimuksista ( 50 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 2137/92, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1992, lampaanruhojen yhteisön luokitteluasteikosta ja tuoreiden ja jäähdytettyjen lampaanruhojen yhteisön vakiolaadusta ja asetuksen (ETY) N:o 338/91 voimassaolon jatkamisesta; — neuvoston asetus (EY) N:o 2991/94, annettu 5 päivänä joulukuuta 1994, levitettäviä ravintorasvoja koskevista vaatimuksista; — neuvoston asetus (EY) N:o 2597/97, annettu 18 päivänä joulukuuta 1997, maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä koskevista lisäsäännöistä kulutukseen tarkoitetun maidon osalta; — neuvoston asetus (EY) N:o 2250/1999, annettu 22 päivänä lokakuuta 1999, Uudesta-Seelannista peräisin olevaa voita koskevasta tariffikiintiöstä ( 51 ); — neuvoston asetus (EY) N:o 1788/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta; — neuvoston asetus (EY) N:o 1028/2006, annettu 19 päivänä kesäkuuta 2006, munien kaupan pitämiseen sovellettavista vaatimuksista; — neuvoston asetus (EY) N:o 1183/2006, annettu 24 päivänä heinäkuuta 2006, yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikosta. (106) Mainitut asetukset olisi tämän vuoksi kumottava. Oikeusvarmuuden vuoksi ja ottaen huomioon tällä asetuksella kumottavien säädösten sekä kyseisten säädösten nojalla annettujen tai muutettujen säädösten lukumäärän on aiheellista selventää, että kumoaminen ei vaikuta niiden säädösten voimassaoloon, jotka on annettu kumotun säädöksen nojalla, tai niiden muutosten voimassaoloon, jotka kumotulla säädöksellä on tehty muihin säädöksiin. (107) Tätä asetuksen soveltaminen olisi pääsääntöisesti aloitettava 1 päivästä tammikuuta 2008. Sen varmistamiseksi, etteivät tämän asetuksen uudet säännökset vaikuta meneillään olevaan markkinointivuoteen 2007/2008 niiden alojen osalta, joille markkinointivuodet on vahvistettu. Tätä asetusta olisi sen vuoksi olisi sen vuoksi sovellettava kyseisten alojen osalta vasta markkinointivuoden 2008/2009 alusta. Tämän johdosta näitä aloja koskevia asetuksia olisi sovellettava edelleen vastaavan markkinointivuoden 2008/2009 loppuun. (108) Tiettyjen sellaisten alojen osalta, joille ei ole vahvistettu markkinointivuosia olisi lisäksi säädettävä myöhemmästä soveltamispäivästä, jotta voidaan varmistaa joustava siirtyminen olemassa olevista markkinajärjestelyistä tähän asetukseen. Tämän johdosta olemassa olevia markkinointijärjestelyjä koskevat asetusten voimassaolon olisi näiden alojen osalta jatkuttava tässä asetuksessa säädettyyn myöhempään soveltamispäivään asti. (109) Asetuksen (EY) N:o 386/90 osalta toimivalta mainitussa asetuksessa säädetyn asiasisällön hyväksymiseen siirretään tällä asetuksella komissiolle. Lisäksi asetukset (ETY) N:o 3220/84, (ETY) N:o 1186/90, (ETY) N:o 2137/92 ja (EY) N:o 1183/2006 kumotaan tällä asetuksella, samalla kun vain tietyt osat kyseisistä asetuksista siirretään tähän asetukseen. Kyseisiin asetuksiin nykyisin sisältyvät muut yksityiskohdat on näin ollen käsiteltävä säännöissä, jotka komission on vielä määrä antaa. Komissiolle olisi annettava jonkin verran lisäaikaa asiaa koskevien sääntöjen vahvistamista varten. Mainittuja asetuksia olisi näin ollen sovellettava 31 päivään joulukuuta 2008. (110) Seuraavat asetukset ovat vanhentuneet, ja ne olisi kumottava: — neuvoston asetus (ETY) N:o 315/68, annettu 12 päivänä maaliskuuta 1968, kukkasipulien ja -mukuloiden laatuvaatimusten vahvistamisesta ( 52 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 316/68, annettu 12 päivänä maaliskuuta 1968, tuoreiden leikkokukkien ja tuoreen leikkovihreän laatuvaatimuksista ( 53 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 2517/69, annettu 9 päivänä joulukuuta 1969, tietyistä toimenpiteistä yhteisön hedelmätuotannon tervehdyttämiseksi ( 54 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 2728/75, annettu 29 päivänä lokakuuta 1975, tärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen perunoiden ja perunatärkkelyksen tuotanto- ja kauppatuesta ( 55 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 1358/80, annettu 5 päivänä kesäkuuta 1980, täysikasvuisten nautojen ohjehinnan ja interventiohinnan vahvistamisesta markkinointivuodelle 1980/1981 sekä yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon käyttöönottamisesta ( 56 ); — neuvoston asetus (ETY) N:o 4088/87, annettu 21 päivänä joulukuuta 1987, etuustullien soveltamisedellytyksistä tiettyjen Kyprokselta, Israelista ja Jordaniasta peräisin olevien kukkaviljelytuotteiden tuontiin ( 57 ); — neuvoston päätös 74/583/ETY, tehty 20 päivänä marraskuuta 1974, sokerin liikkeiden valvonnasta ( 58 ). (111) Siirtyminen tällä asetuksella kumottavien asetusten säännöksissä ja asetuksissa säädetyistä nykyisistä järjestelyistä voi aiheuttaa vaikeuksia, joita tässä asetuksessa ei ole käsitelty. Tällaisten vaikeuksien ratkaisemiseksi komission olisi voitava hyväksyä siirtymätoimenpiteitä, sekä katsoo seuraavaa: ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:







SISÄLLYSLUETTELO I OSA JOHDANTOSÄÄNNÖKSET II OSA SISÄMARKKINAT I OSASTO MARKKINAINTERVENTIOT I LUKU Julkiset interventiot ja yksityinen varastointi I jakso Yleiset säännökset II jakso Julkiset inverventiot I alajakso Yleiset säännökset II alajakso Ostojen aloittaminen III alajakso Interventiohinta IV alajakso Interventiomyynti III jakso Yksityinen varastointi I alajakso Pakollinen tuki II alajakso Vapaaehtoinen tuki IV jakso Yhteiset säännökset II LUKU Erityiset interventiotoimenpiteet I jakso Poikkeukselliset markkinatukitoimenpiteet II jakso Vilja- ja riisialojen toimenpiteet III jakso Sokerialan toimenpiteet IV jakso Tarjonnan mukauttaminen III LUKU Tuotannon rajoittamista koskevat järjestelmät I jakso Yleiset säännökset II jakso Sokeri I alajakso Kiintiön myöntäminen ja hallinnointi II alajakso Kiintiön ylittäminen III jakso Maito I alajakso Yleiset säännökset II alajakso Kiintiön myöntäminen ja hallinnointi III alajakso Kiintiön ylittäminen III a jakso Perunatärkkelyskiintiöt IV jakso Sokeri-, maito- ja perunatärkkelyskiintiöitä koskevat menettelysäännöt IV a jakso Viinialan tuotantokyky I alajakso Laittomat istutukset II alajakso Istutusoikeuksien siirtymäjärjestely III alajakso Raivausjärjestelmä IV LUKU Tukijärjestelmät I jakso Jalostustuki I alajakso Kuivattu rehu II alajakso Kuiduntuotantoon tarkoitettu pellava ja hamppu III alajakso Perunatärkkelys II jakso Tuotantotuki III jakso Tuet maito- ja maitotuotealalla III a jakso Tuet humala-alalla IV jakso Tuet oliiviöljy- ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla IV a jakso Hedelmä- ja vihannesalan tuet I alajakso Tuottajaryhmät II alajakso Toimintarahastot ja -ohjelmat II a alajakso Kouluhedelmäjärjestelmä III alajakso Menettelysäännökset IV b jakso Viinialan tukiohjelmat I alajakso Johdantosäännökset II alajakso Tukiohjelmien toimittaminen ja sisältö III alajakso Erityiset tukitoimenpiteet IV alajakso Menettelysäännökset V jakso Yhteisön tupakkarahasto VI jakso Mehiläishoitoalaa koskevat erityissäännökset VII jakso Tuet silkkiäistoukka-alalla II OSASTO KAUPAN PITÄMISTÄ JA TUOTANTOA KOSKEVAT SÄÄNNÖT I LUKU Kaupan pitämistä ja tuotantoa koskevat säännöt I jakso Kaupan pitämistä koskevat säännöt I a jakso Viinialan alkuperänimitykset, maantieteelliset merkinnät ja perinteiset merkinnät I alajakso Alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät II alajakso Perinteiset merkinnät I b jakso Merkinnät ja esittely viinialalla II jakso Tuotantoedellytykset II a jakso Viinialan tuotantosäännöt I alajakso Rypälelajikkeet II alajakso Viininvalmistusmenetelmät ja rajoitukset III jakso Menettelysäännöt II LUKU Tuottajaorganisaatiot, toimialakohtaiset organisaatiot ja toimijaorganisaatiot I jakso Yleiset periaatteet I a jakso Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita sekä tuottajaryhmiä koskevat säännöt I alajakso Tuottajaorganisaatioiden perussäännöt ja hyväksyntä II alajakso Tuottajaorganisaatioiden liitto ja tuottajaryhmät III alajakso Sääntöjen soveltamisalan laajentaminen koskemaan talousalueen tuottajia IV alajakso Hedelmä- ja vihannesalan toimialakohtaiset organisaatiot I b jakso Tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita koskevat säännöt viinialalla II jakso Tupakka-alan toimialakohtaisia organisaatioita koskevat säännöt II a jakso Maito- ja maitotuotealan tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita koskevat säännöt III jakso Menettelysäännöt III OSA KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA I LUKU Yleiset säännökset II LUKU Tuonti I jakso Tuontitodistukset II jakso Tuontitullit ja maksut III jakso Tuontikiintiön hallinnointi IV jakso Eräitä tuotteita koskevat erityissäännökset I alajakso Tuontia koskevat erityissäännökset vilja- ja riisialalla II alajakso Sokerin tuontietuusjärjestelyt III alajakso Hampun tuontia koskevat erityissäännökset IV alajakso Humalan tuontia koskevat erityissäännökset V alajakso Viinin tuontia koskevat erityissäännökset V jakso Suojatoimenpiteet ja sisäinen jalostus III LUKU Vienti I jakso Vientitodistukset II jakso Vientituet III jakso Vientikiintiön hallinnointi maito- ja maitotuotealalla IV jakso Erityistuontikohtelu kolmansissa maissa V jakso Eläviä kasveja koskevat erityissäännökset VI jakso Ulkoinen jalostus IV OSA KILPAILUSÄÄNNÖT I LUKU Yrityksiin sovellettavat säännöt II LUKU Valtiontukisäännöt V OSA YKSITTÄISIÄ ALOJA KOSKEVAT ERITYISET SÄÄNNÖKSET VI OSA YLEISET SÄÄNNÖKSET VII OSA TÄYTÄNTÖÖNPANO-, SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET I LUKU Täytäntöönpanosäännökset II LUKU Siirtymä- ja loppusäännökset LIITE I LUETTELO 1 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUISTA TUOTTEISTA I osa: Vilja II osa: Riisi III osa: Sokeri IV osa: Kuivattu rehu V osa: Siemenet VI osa: Humala VII osa: Oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit VIII osa: Kuiduntuotantoon tarkoitettu pellava ja hamppu IX osa: Hedelmät ja vihannekset X osa: Hedelmä- ja vihannesjalosteet XI osa: Banaanit XII osa: Viini XIII osa: Elävät puut ja muut elävät kasvit, sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet, leikkokukat ja leikkovihreä XIV osa: Raakatupakka XV osa: Naudanliha XVI osa: Maito ja maitotuotteet XVII osa: Sianliha XVIII osa: Lampaan- ja vuohenliha XIX osa: Munat XX osa: Siipikarjanliha XXI osa: Muut tuotteet LIITE II LUETTELO 1 ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUISTA TUOTTEISTA I osa: Maatalousperäinen etyylialkoholi II osa: Mehiläistuotteet III osa: Silkkiäistoukat LIITE III 2 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT MÄÄRITELMÄT I osa: Riisialan määritelmät II osa: Sokerialan määritelmät III osa: Humala-alan määritelmät III a osa: Viinialalla sovellettavat määritelmä IV osa: Naudanliha-alan määritelmät V osa: Maito- ja maitotuotealan määritelmät VI osa: Muna-alan määritelmät VII osa: Siipikarjanliha-alan määritelmät VIII osa: Mehiläishoitoalan määritelmät LIITE IV RIISIN JA SOKERIN VAKIOLAATU A. Paddy- eli raakariisin vakiolaatu B. Sokerin vakiolaadut LIITE V 42 ARTIKLASSA ARTIKLASSA TARKOITETUT YHTEISÖN RUHOJEN LUOKITTELUASTEIKOT A. Yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikko B. Yhteisön sianruhojen luokitusasteikko C. Yhteisön lampaanruhojen luokitusasteikko LIITE VI KANSALLISET JA ALUEELLISET KIINTIÖT markkinointivuodesta 2010/2011 alkaen LIITE VII 58 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUT ISOGLUKOOSIN TÄYDENTÄVÄT KIINTIÖT LIITE VII a 59 ARTIKLAN 2 KOHDAN TOISEN ALAKOHDAN MUKAISESTI VAHVISTETTAVAN PROSENTTIOSUUDEN LASKEMINEN LIITE VII b 59 ARTIKLAN 2 KOHDAN TOISEN ALAKOHDAN MUKAISESTI YRITYKSIIN SOVELLETTAVAN PROSENTTIOSUUDEN LASKEMINEN LIITE VII c 52 A ARTIKLAN 1 KOHDAN MUKAISESTI VAHVISTETTAVAN KERTOIMEN LASKEMINEN LIITE VIII SOKERI- TAI ISOGLUKOOSIKIINTIÖIDEN SIIRTOA 60 ARTIKLAN MUKAISESTI KOSKEVAT YKSITYISKOHTAISET SÄÄNNÖT LIITE IX KANSALLISET KIINTIÖT JA RAKENNEUUDISTUSVARANNON MÄÄRÄT LIITE X 70 ARTIKLASSA TARKOITETTU VIITERASVAPITOISUUS LIITE X a ASETUKSEN 84 A ARTIKLASSA TARKOITETUT PERUNATÄRKKELYSKIINTIÖT MARKKINOINTIVUOTTA KOHTI LIITE X b TUKIOHJELMIEN MÄÄRÄRAHAT (103 N ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT) LIITE X c MÄÄRÄRAHAT MAATALOUDEN KEHITTÄMISEEN (190 A ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUT) LIITE X d RAIVAUSPALKKIOJÄRJESTELMÄN MÄÄRÄRAHAT LIITE X e ALAT, JOIDEN JÄSENVALTIOT VOIVAT KATSOA OLEVAN RAIVAUSJÄRJESTELMÄÄN KELPAAMATTOMIA (85 U ARTIKLAN 1, 2 JA 5 KOHDASSA TARKOITETUT) LIITE XI A.I 94 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun pitkien pellavakuitujen taatun enimmäismäärän jako jäsenvaltioiden kesken A.II 94 artiklan 1 a kohdassa tarkoitetun lyhyiden pellavakuitujen ja hamppukuitujen taatun enimmäismäärän jako jäsenvaltioiden kesken markkinointivuonna 2008/2009 A.III 94 a artiklassa tarkoitetut tukikelpoiset alueet B. 89 artiklassa tarkoitetun taatun enimmäismäärän jako jäsenvaltioiden kesken LIITE XI a ENINTÄÄN 12 KUUKAUDEN IKÄISISTÄ NAUTAELÄIMISTÄ PERÄISIN OLEVAN LIHAN KAUPAN PITÄMINEN 113 B ARTIKLAN MUKAISESTI I. Määritelmä II. Enintään 12 kuukauden ikäisten nautaeläinten luokittelu teurastamossa III. Myyntinimikkeet IV. Päällysmerkinnän pakolliset tiedot V. Päällysmerkinnän vapaaehtoiset tiedot VI. Rekisteröinti VII. Viralliset tarkastukset VIII. Kolmansista maista tuotu liha IX. Seuraamukset LIITE XI b RYPÄLETUOTTEIDEN LUOKAT 1. Viini 2. Käymistilassa oleva uusi viini 3. Väkevä viini 4. Kuohuviini 5. Laatukuohuviini 6. Maustettu laatukuohuviini 7. Hiilihapotettu kuohuviini 8. Helmeilevä viini 9. Hiilihapotettu helmeilevä viini 10. Rypäleen puristemehu 11. Osittain käynyt rypäleen puristemehu 12. Kuivuneista rypäleistä saatu osittain käynyt rypäleen puristemehu 13. Tiivistetty rypäleen puristemehu 14. Puhdistettu tiivistetty rypäleen puristemehu 15. Kuivatuista rypäleistä valmistetut viinit 16. Ylikypsistä rypäleistä valmistettu viini 17. Viinietikka Liitteen XI b lisäys Viininviljelyvyöhykkeet LIITE XII 114 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT MAIDON JA MAITOTUOTTEIDEN MÄÄRITELMÄT JA NIMITYKSET LIITE XIII 114 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETTU IHMISRAVINNOKSI TARKOITETUN MAIDON KAUPAN PITÄMINEN LIITE XIV 116 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUNA- JA SIIPIKARJA-ALOJEN TUOTTEIDEN KAUPAN PITÄMISTÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET A. Gallus gallus -lajien munien kaupan pitämistä koskevat vaatimukset B. Siipikarjanlihan kaupan pitämistä koskevat vaatimukset C. Siitosmunien ja siipikarjan poikasten tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevat vaatimukset LIITE XV 115 ARTIKLASSA TARKOITETUT LEVITETTÄVIIN RASVOIHIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET Liitteen XV lisäys LIITE XV a VÄKEVÖIMINEN SEKÄ HAPPAMUUDEN LISÄÄMINEN JA VÄHENTÄMINEN ERÄILLÄ VIININVILJELYVYÖHYKKEILLÄ A. Väkevöimisen rajoitukset B. Väkevöimiskäsittelyt C. Happamuuden lisääminen ja vähentäminen D. Käsittelyt LIITE XV b RAJOITUKSET A. Yleistä B. Tuoreet rypäleet, rypäleen puristemehu ja viinirypälemehu C. Viinien sekoittaminen D. Sivutuotteet LIITE XVI 118 ARTIKLASSA TARKOITETUT OLIIVIÖLJYJEN JA OLIIVIN PURISTEMASSAÖLJYJEN KUVAUKSET JA MÄÄRITELMÄT LIITE XVI a TÄYDELLINEN LUETTELO SÄÄNNÖISTÄ, JOTKA VOIDAAN 125 F JA 125 L ARTIKLAN NOJALLA LAAJENTAA KOSKEMAAN TUOTTAJAORGANISAATIOIHIN KUULUMATTOMIA TUOTTAJIA LIITE XVII 137 JA 139 ARTIKLASSA TARKOITETUT RIISIN TUONTITULLIT LIITE XVIII 138 ARTIKLASSA TARKOITETUT BASMATI-RIISIN LAJIKKEET LIITE XIX 153 ARTIKLAN 3 KOHDASSA JA 154 ARTIKLAN 1 KOHDAN b ALAKOHDASSA SEKÄ LIITTEESSÄ III OLEVAN II OSAN 12 KOHDASSA TARKOITETUT VALTIOT LIITE XX VILJA-, RIISI-, SOKERI-, MAITO- JA MUNA-ALAN TAVARALUETTELO 23 ARTIKLAN a ALAKOHDAN ii ALAKOHDASSA SÄÄDETTYÄ TARKOITUSTA JA III OSAN III LUVUN II JAKSOSSA TARKOITETTUA VIENTITUKIEN MYÖNTÄMISTÄ VARTEN I osa: Vilja II osa: Riisi III osa: Sokeri IV osa: Maito V osa: Munat LIITE XXI LUETTELO TIETYISTÄ SOKERIA SISÄLTÄVISTÄ TAVAROISTA III OSAN III LUVUN II JAKSOSSA TARKOITETTUA VIENTITUKIEN MYÖNTÄMISTÄ VARTEN LIITE XXII 202 ARTIKLASSA TARKOITETUT VASTAAVUUSTAULUKOT







I

OSA

JOHDANTOSÄÄNNÖKSET

1 artikla

Soveltamisala

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavien alojen tuotteita, joista säädetään tarkemmin liitteessä I, koskeva yhteinen markkinajärjestely:

a) vilja, liitteessä I oleva I osa;

b) riisi, liitteessä I oleva II osa;

c) sokeri, liitteessä I oleva III osa;

d) kuivattu rehu, liitteessä I oleva IV osa;

e) siemenet, liitteessä I oleva V osa;

f) humala, liitteessä I oleva VI osa;

g) oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit, liitteessä I oleva VII osa;

h) pellava ja hamppu, liitteessä I oleva VIII osa;

i) hedelmät ja vihannekset, liitteessä I oleva IX osa;

j) hedelmä- ja vihannesjalosteet, liitteessä I oleva X osa;

k) banaanit, liitteessä I oleva XI osa;

l) viini, liitteessä I oleva XII osa;

m) elävät kasvit ja kukkaviljelytuotteet, liitteessä I oleva XIII osa, jäljempänä ”elävien kasvien ala”;

n) raakatupakka, liitteessä I oleva XIV osa;

o) naudanliha, liitteessä I oleva XV osa;

p) maito ja maitotuotteet, liitteessä I oleva XVI osa;

q) sianliha, liitteessä I oleva XVII osa;

r) lampaan- ja vuohenliha, liitteessä I oleva XVIII osa;

s) munat, liitteessä I oleva XIX osa;

t) siipikarjanliha, liitteessä I oleva XX osa;

u) muut tuotteet, liitteessä I oleva XXI osa.

▼M10 —————

▼B

3. Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavilla aloilla toteutettavat erityistoimenpiteet, jotka luetellaan ja jotka voidaan tarvittaessa määritellä tarkemmin liitteessä II:

a) maatalousperäinen etyylialkoholi, liitteessä II oleva I osa, jäljempänä ’maatalousperäinen etyylialkoholiala’;

b) mehiläistuotteet, liitteessä II oleva II osa, jäljempänä ’mehiläishoitoala’;

c) silkkiäistoukat, liitteessä II oleva III osa.

▼M3

4. CN-koodiin 0701 kuuluvien tuoreiden tai jäähdytettyjen perunoiden osalta sovelletaan IV osan II lukua.

▼B

2 artikla

Määritelmät

1. Tätä asetusta sovellettaessa noudatetaan liitteessä III vahvistettuja tiettyjä aloja koskevia määritelmiä.

2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

a) ’viljelijällä’ asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 määriteltyä viljelijää;

b) ’maksajavirastolla’ jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 1290/2005 mukaisesti nimeämää elintä tai nimeämiä elimiä;

c) ’interventiohinnalla’ hintaa, jolla tuotteet on ostettava julkiseen interventioon.

3 artikla

Markkinointivuodet

Vahvistetaan seuraavat markkinointivuodet:

a) tietyn vuoden 1 päivästä tammikuuta 31 päivään joulukuuta banaanialalla;

b) 1 päivästä huhtikuuta seuraavan vuoden 31 päivään maaliskuuta: i) kuivarehualalla, ii) silkkiäistoukka-alalla;

c) 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta: i) vilja-alalla, ii) siemenalalla, iii) oliiviöljy- ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla, iv) pellava- ja hamppualalla, v) maito ja maitotuotealalla;

▼M10

c a) 1 päivästä elokuuta seuraavan vuoden 31 päivään heinäkuuta viinialalla;

▼B

d) 1 päivästä syyskuuta seuraavan vuoden 31 päivään elokuuta riisialalla;

e) 1 päivästä lokakuuta seuraavan vuoden 30 päivään syyskuuta sokerialalla.

▼M3

Komissio vahvistaa tarvittaessa hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan tuotteiden markkinointivuodet.

▼B

4 artikla

Komission toimivalta

Kun toimivaltaa on siirretty komissiolle, se toimii 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.

5 artikla

Täytäntöönpanosäännöt

Komissio voi antaa 2 artiklan soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä.

Komissio voi muuttaa liitteessä III olevassa I osassa vahvistettuja riisin määritelmiä ja mainitussa liitteessä olevan II osan 12 kohdassa vahvistettua AKT-maista/Intiasta peräisin olevan sokerin määritelmää.

Komissio voi myös vahvistaa riisin muuntokurssit jalostuksen eri vaiheissa, jalostuskustannukset ja sivutuotteiden arvon.







II

OSA

SISÄMARKKINAT







I

OSASTO

MARKKINAINTERVENTIOT







I

LUKU

Julkiset interventiot ja yksityinen varastointi







I

jakso

Yleiset säännökset

6 artikla

Soveltamisala

1. Tässä luvussa vahvistetaan säännöt, joita sovelletaan tarvittaessa julkisiin interventio-ostoihin ja yksityiseen varastointiin myönnettäviin tukiin seuraavilla aloilla:

a) vilja;

b) riisi;

c) sokeri;

d) oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit;

e) naudanliha;

f) maito ja maitotuotteet;

g) sianliha;

h) lampaan- ja vuohenliha.

2. Tässä luvussa tarkoitetaan:

a) ’viljalla’ yhteisössä korjattua viljaa;

b) ’maidolla’ yhteisössä tuotettua lehmänmaitoa;

▼M3 —————

▼B

d) ’kermalla’ suoraan ja yksinomaan maidosta saatua kermaa.

7 artikla

Yhteisön alkuperä

Julkisia interventio-ostoja voidaan soveltaa ainoastaan yhteisöstä peräisin oleviin tuotteisiin ja tukea niiden yksityiseen varastointiin voidaan myöntää ainoastaan tällaisille tuotteille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 2 kohdan soveltamista.

8 artikla

Viitehinnat

1. Edellä 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille tuotteille, joihin sovelletaan interventiotoimenpiteitä, vahvistetaan seuraavat viitehinnat:

▼M7

a) vilja-alalla 101,31 euroa tonnilta;

▼B

b) paddy- eli raakariisin osalta 150 euroa tonnilta vakiolaadulle sellaisena kuin se määritellään liitteessä IV olevassa A kohdassa;

c) sokerialalla: i) valkoinen sokeri: — 541,5 euroa tonnilta markkinointivuonna 2008/2009, — 404,4 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen; ii) raakasokeri: — 448,8 euroa tonnilta markkinointivuonna 2008/2009, — 335,2 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen. Edellä i ja ii alakohdassa säädettyjä viitehintoja sovelletaan vakiolaatuiseen, sellaisena kuin se määritellään liitteessä IV olevassa B kohdassa, pakkaamattomaan sokeriin, vapaasti tehtaalla;

d) naudanliha-alalla 2 224 euroa tonnilta urospuolisten nautojen laatuluokkaan R3 kuuluville ruhoille 42 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyn yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon mukaisesti;

e) maito- ja maitotuotealalla: i) 246,39 euroa 100 kilogrammalta voita; ▼M3 ii) 169,80 euroa 100 kilogrammalta rasvatonta maitojauhetta; ▼B

f) sianliha-alalla 1 509,39 euroa tonnilta sikojen vakiolaatuisille ruhoille, jotka on määritelty painon ja vähärasvaisen lihan osuuden perusteella 42 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn yhteisön sianruhojen luokitteluasteikon mukaisesti seuraavasti: i) ruhot, joiden paino on vähintään 60 kilogrammaa, mutta alle 120 kilogrammaa: luokka E liitteessä V olevan B kohdan II kohdan mukaisesti; ii) ruhot, joiden paino on vähintään 120, mutta enintään 180 kilogrammaa: luokka R liitteessä V olevan B kohdan II kohdan mukaisesti.

2. Edellä 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt viljan ja riisin viitehinnat koskevat purkamatonta varastoon toimitettua tuotetta tukkuportaassa. Nämä viitehinnat koskevat kaikkia 41 artiklan mukaisesti nimettyjä yhteisön interventiokeskuksia.

3. Neuvosto voi perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen muuttaa tämän artiklan 1 kohdassa vahvistettuja viitehintoja tuotannon ja markkinoiden kehityksen perusteella.

9 artikla

Sokerimarkkinoiden hintaselvitykset

Komissio ottaa käyttöön sokerimarkkinoilla esiintyviä hintoja koskevan tietojärjestelmän, johon kuuluu sokerimarkkinoiden hintatasojen julkaisemista koskeva järjestelmä.

Järjestelmän perustana ovat valkoista sokeria tuottavien yritysten tai muiden sokerikauppaan osallistuvien toimijoiden toimittamat tiedot. Näitä tietoja käsitellään luottamuksellisina.

Komissio varmistaa, että julkaistavista tiedoista ei voida tunnistaa yksittäisten yritysten tai toimijoiden hintoja.







II

jakso

Julkiset interventiot







I

alajakso

Yleiset säännökset

10 artikla

Julkiseen interventioon hyväksytyt tuotteet

1. Julkista interventiota sovelletaan seuraaviin tuotteisiin tässä jaksossa säädetyin edellytyksin sekä komissio 43 artiklan mukaisesti määrittämien lisävaatimusten ja -edellytysten mukaisesti:

a) tavallinen vehnä, durumvehnä, ohra, maissi ja durra;

b) paddy- eli raakariisi;

c) valkoinen sokeri tai raakasokeri edellyttäen, että kyseinen sokeri on tuotettu kiintiössä ja valmistettu yhteisössä korjatusta sokerijuurikkaasta tai -ruo'osta;

d) tuore tai jäähdytetty naudanliha, joka kuuluu CN-koodeihin 0201 10 00 ja 0201 20 20–0201 20 50;

e) yhteisön hyväksymässä yrityksessä suoraan ja yksinomaan pastöroidusta kermasta tuotettu voi, jonka voirasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia ja vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia;

▼M3

f) ensiluokkainen rasvaton maitojauhe, joka on tehty sumutusmenetelmällä maidosta yhteisössä hyväksytyssä yrityksessä ja jonka valkuaisainepitoisuus on vähintään 34,0 painoprosenttia rasvattomasta kuiva-aineesta.







▼M7

II

alajakso

Ostojen aloittaminen

11 artikla

Julkiset interventiojaksot

Julkinen interventio on mahdollista seuraavasti:

a) viljalle 1 päivästä marraskuuta 31 päivään toukokuuta;

b) raakariisille 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään heinäkuuta;

c) sokerille markkinointivuosien 2008/2009 ja 2009/2010 ajan;

d) naudanlihalle aina koko markkinointivuoden ajan;

e) voille ja rasvattomalle maitojauheelle 1 päivästä maaliskuuta 31 päivään elokuuta.

12 artikla

Julkisen intervention avaaminen

1. Edellä 11 artiklassa tarkoitettujen jaksojen aikana julkinen interventio

a) on avoinna tavalliselle vehnälle,

b) on avoinna durumvehnälle, ohralle, maissille, durralle, raakariisille, sokerille, voille ja rasvattomalle maitojauheelle 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin intervention enimmäismääriin asti,

c) avataan naudanlihalle komission toimesta ilman 195 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean myötävaikutusta, jos 42 artiklan 1 kohdassa säädetyn yhteisön ruhojen luokitteluasteikon perusteella noteerattu naudanlihan keskimääräinen markkinahinta jossakin jäsenvaltiossa tai jonkin jäsenvaltion jollakin alueella on edustavan ajanjakson ajan alle 1 560 euroa tonnilta.

2. Komissio keskeyttää 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun naudanlihan julkisen intervention ilman 195 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean myötävaikutusta, jos kyseisessä kohdassa säädetyt edellytykset eivät edustavan ajanjakson aikana enää täyty.

13 artikla

Intervention enimmäismäärät

1. Julkisia interventio-ostoja tehdään enintään

a) durumvehnän, ohran, maissin, durran ja raakariisin osalta 0 tonnia 11 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitetuilla asianomaisilla jaksoilla;

b) sokerin osalta 600 000 tonnia valkoisena sokerina ilmaistuna kunakin markkinointivuonna;

c) voin osalta 30 000 tonnia kullakin 11 artiklan e alakohdassa tarkoitetulla jaksolla;

d) rasvattoman maitojauheen osalta 109 000 tonnia kullakin 11 artiklan e alakohdassa tarkoitetulla jaksolla.

2. Markkinointivuoden aikana tämän artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti varastoituun sokeriin ei saa soveltaa mitään muita 32, 52 tai 63 artiklassa säädettyjä varastointitoimenpiteitä.

3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, komissio voi päättää mainitun kohdan a, c ja d alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta julkisen intervention jatkamisesta mainitussa kohdassa säädettyjen määrien ylittymisen jälkeen, jos markkinatilanne ja erityisesti markkinahintojen kehitys niin edellyttää.







III

alajakso

Interventiohinnat

18 artikla

Interventiohinnat

1. Interventiohinnan on:

a) tavallisen vehnän osalta vastattava viitehintaa kolmen miljoonan tonnin tarjotun enimmäismäärän puitteissa 11 artiklan a alakohdan mukaisena interventiojaksona,

b) voin osalta oltava 90 prosenttia viitehinnasta 13 artiklan 1 kohdan c alakohdan puitteissa tarjottujen määrien osalta,

c) rasvattoman maitojauheen osalta vastattava viitehintaa 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan puitteissa tarjottujen määrien osalta.

2. Komissio vahvistaa tarjouskilpailumenettelyjä noudattaen seuraavien tuotteiden interventiohinnat ja interventiomäärät:

a) tavallinen vehnä niiden määrien osalta, jotka ylittävät kolmen miljoonan tonnin tarjotun enimmäismäärän 11 artiklan a alakohdan mukaisena interventiojaksona,

b) durumvehnä, ohra, maissi, durra ja raakariisi 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti,

c) naudanliha,

d) voi niiden tarjottujen määrien osalta, jotka ylittävät 13 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen määrän, 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja

e) rasvaton maitojauhe niiden tarjottujen määrien osalta, jotka ylittävät 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisen määrän, 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Erityisissä olosuhteissa tarjouskilpailumenettelyt voidaan rajoittaa johonkin jäsenvaltioon tai jonkin jäsenvaltion jollekin alueelle tai interventiohinnat ja interventiomäärät voidaan vahvistaa jollekin jäsenvaltiolle tai jonkin jäsenvaltion jollekin alueelle tilastoitujen keskimääräisten markkinahintojen perusteella.

3. Edellä olevan 2 kohdan mukaisten tarjouskilpailumenettelyjen mukaisesti vahvistettu enimmäisostohinta saa olla:

a) viljan ja raakariisin osalta enintään yhtä suuri kuin vastaavat viitehinnat;

b) naudanlihan osalta enintään jossakin jäsenvaltiossa tai jonkin jäsenvaltion jollakin alueella tilastoitu keskimääräinen markkinahinta, johon lisätään komission puolueettomin perustein vahvistama määrä;

c) voin osalta enintään 90 prosenttia viitehinnasta;

d) rasvattoman maitojauheen osalta enintään yhtä suuri kuin viitehinta.

4. Edellä 1–3 kohdassa:

a) tarkoitettujen interventiohintojen on viljan osalta oltava riippumattomia laadullisista syistä johtuvista hinnankorotuksista tai -alennuksista

b) tarkoitettuja interventiohintoja on raakariisin osalta korotettava tai laskettava vastaavasti, jos maksajavirastolle tarjottujen tuotteiden laatu eroaa liitteessä IV olevassa A kohdassa määritellystä vakiolaadusta. Lisäksi komissio voi vahvistaa interventiohinnan korotuksia ja alennuksia, jotta varmistetaan tuotannon suuntaaminen tiettyihin lajikkeisiin.

5. Sokerin interventiohinnan on oltava 80 prosenttia sitä markkinointivuotta seuraavaksi markkinointivuodeksi vahvistetusta viitehinnasta, jona tarjous jätetään. Jos maksajavirastolle tarjotun sokerin laatu kuitenkin eroaa liitteessä IV olevassa B kohdassa määritellystä vakiolaadusta, jolle viitehinta on vahvistettu, interventiohintaa korotetaan tai alennetaan vastaavasti.

▼B







IV

alajakso

Interventiomyynti

25 artikla

Yleiset periaatteet

Julkisessa interventiossa ostetut tuotteet on myytävä siten, että vältetään markkinahäiriöt ja varmistetaan tuotteiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu sekä noudattaen perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvia sitoumuksia.

26 artikla

Sokerin myynti

Maksajavirastot saavat myydä julkisessa interventiossa ostetun sokerin vain hinnalla, joka on korkeampi kuin siksi markkinointivuodeksi vahvistettu viitehinta, jona myynti tapahtuu.

Komissio voi kuitenkin päättää, että maksajavirastot:

a) saavat myydä sokeria ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulla viitehinnalla tai sitä alemmalla hinnalla, jos sokeri on tarkoitettu i) käytettäväksi rehuna, tai ▼M3 ii) vietäväksi joko jalostamattomana tai jalostettuna perustamissopimuksen liitteessä I tai tämän asetuksen liitteessä XX olevassa III osassa luetelluiksi tuotteiksi, tai; ▼M3 iii) 62 artiklassa tarkoitettuun teolliseen käyttöön. ▼B

b) luovuttavat hallussaan olevan jalostamattoman sokerin yhteisön sisämarkkinoilla ihmisravintona käytettäväksi hyväntekeväisyysjärjestöille, jotka kyseinen jäsenvaltio on tunnustanut tai tapauksissa, joissa jokin jäsenvaltio ei ole tunnustanut yhtään tällaista järjestöä, jotka komissio on tunnustanut, kulloistakin viitehintaa alemmalla hinnalla tai ilmaiseksi jaettavaksi osana yksittäisiä hätäapuoperaatioita.

▼M15

27 artikla

Unionin vähävaraisimmille henkilöille suunnattu elintarvikkeiden jakeluohjelma

1. Otetaan vuosiksi 2012 ja 2013 käyttöön ohjelma, jonka turvin unionin vähävaraisimmille henkilöille voidaan jakaa elintarvikkeita jäsenvaltioiden nimeämien järjestöjen välityksellä, jotka eivät saa olla kaupallisia yrityksiä. Elintarvikkeiden jakeluohjelmaa varten on asetettava saataville interventiovarastoissa olevia tuotteita tai, jos elintarvikkeiden jakeluohjelmaan soveltuvia interventiovarastoja ei ole, elintarvikkeita on ostettava markkinoilta.

Ensimmäisessä alakohdassa säädetyn elintarvikkeiden jakeluohjelman soveltamista varten ’vähävaraisimmilla henkilöillä’ tarkoitetaan fyysisiä henkilöitä, mukaan lukien tällaisten henkilöiden muodostamat perheet tai ryhmät, joiden on todettu tai tunnustettu kansallisten toimivaltaisten viranomaisten vahvistamien tukikelpoisuutta koskevien arviointiperusteiden nojalla olevan sosiaalisesti ja taloudellisesti riippuvaisessa asemassa tai joiden on todettu olevan tässä asemassa niiden perusteiden mukaan, joita nimetyt järjestöt soveltavat ja jotka ovat näiden kansallisten toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä.

2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat osallistua 1 kohdassa säädettyyn elintarvikkeiden jakeluohjelmaan, on toimitettava komissiolle elintarvikkeiden jakeluohjelmia, jotka sisältävät seuraavat tiedot:

a) yksityiskohtaiset tiedot tällaisten ohjelmien pääpiirteistä ja -tavoitteista;

b) nimetyt järjestöt;

c) pyynnöt kunkin vuoden aikana jaettavien elintarvikkeiden määristä ja muut tarpeelliset tiedot.

Jäsenvaltioiden on valittava elintarvikkeet objektiivisin perustein ottaen huomioon ravintoarvot ja jaettavaksi soveltuvuuden. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltiot voivat asettaa etusijalle unionista peräisin olevat elintarvikkeet.

3. Komissio hyväksyy vuosittaisia suunnitelmia, jotka perustuvat 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettuihin pyyntöihin ja muihin asiaan vaikuttaviin tietoihin, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet osana elintarvikkeiden jakeluohjelmiaan.

Kussakin vuosittaisessa suunnitelmassa on esitettävä unionin vuotuiset jäsenvaltiokohtaiset määrärahat.

Jos vuosittaisen suunnitelman sisältämiä elintarvikkeita ei ole saatavilla sen jäsenvaltion interventiovarastoissa, jossa tällaisia tuotteita tarvitaan, komissio määrää vuotuisessa suunnitelmassa niiden siirtämisestä kyseiseen jäsenvaltioon jäsenvaltioista, joiden interventiovarastoissa niitä on saatavilla.

Komissio voi tarkistaa vuosittaista suunnitelmaa sen täytäntöönpanoon vaikuttavan kehityksen perusteella.

4. Elintarvikkeet on luovutettava nimetyille järjestöille ilmaiseksi.

Vähävaraisimmille henkilöille suunnattu elintarvikkeiden jakelu on hoidettava

a) ilmaiseksi; tai

b) hintaan, joka ei missään tapauksessa ole korkeampi kuin ne kustannukset, jotka ovat perustellusti aiheutuneet nimetyille järjestöille niiden suorittaman jakelun johdosta ja jotka eivät ole 7 kohdan toisen alakohdan a ja b alakohdan nojalla tukikelpoisia kustannuksia.

5. Edellä 1 kohdassa säädettyyn elintarvikkeiden jakeluohjelmaan osallistuvien jäsenvaltioiden on

a) toimitettava komissiolle vuosikertomus elintarvikkeiden jakeluohjelmien täytäntöönpanosta;

b) tiedotettava komissiolle riittävän ajoissa kehityksestä, joka vaikuttaa elintarvikkeiden jakeluohjelmien täytäntöönpanoon.

6. Unioni rahoittaa ohjelman mukaiset tukikelpoiset kustannukset. Rahoituksen määrä on enintään 500 miljoonaa euroa varainhoitovuotta kohti.

7. Ohjelman mukaisia tukikelpoisia kustannuksia ovat:

a) interventiovarastoista poistettujen elintarvikkeiden kustannukset;

b) markkinoilta hankittujen elintarvikkeiden kustannukset; ja

c) kustannukset, jotka aiheutuvat elintarvikkeiden kuljetuksesta jäsenvaltioiden interventiovarastojen välillä.

Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat pitää seuraavia kustannuksia tukikelpoisina niiden rahoitusvarojen rajoissa, jotka ovat käytettävissä kussakin jäsenvaltiossa vuosittaisten suunnitelmien täytäntöönpanoa varten:

a) kustannukset, jotka aiheutuvat elintarvikkeiden kuljettamisesta nimettyjen järjestöjen varastoihin;

b) seuraavat nimetyille järjestöille aiheutuvat kustannukset, siltä osin kuin ne liittyvät suoraan vuosittaisten suunnitelmien täytäntöönpanoon: i) hallinnolliset kustannukset; ii) nimettyjen järjestöjen varastojen ja lopullisten jakelupisteiden väliset kuljetuskustannukset; ja iii) varastointikustannukset.

8. Jäsenvaltioiden on tehtävä hallinnollisia ja fyysisiä tarkastuksia varmistaakseen, että vuosittaiset suunnitelmat pannaan täytäntöön sovellettavia sääntöjä noudattaen, ja säädettävä sääntöjenvastaisuuksien ilmetessä sovellettavat seuraamukset.

9. Maininta ”Euroopan unionin tuki” ja Euroopan unionin tähtikuvio on merkittävä selkeästi näkyvällä tavalla vuosittaisten suunnitelmien nojalla jaettavien elintarvikkeiden pakkauksiin sekä jakelupisteisiin.

10. Edellä 1 kohdassa säädetty elintarvikkeiden jakeluohjelma ei estä soveltamasta unionin lainsäädännön mukaisia kansallisia ohjelmia, joiden mukaisesti elintarvikkeita jaetaan vähävaraisimmille henkilöille.

▼B







III

jakso

Yksityinen varastointi







I

alajakso

Pakollinen tuki

28 artikla

Tukikelpoiset tuotteet

Seuraavien tuotteiden yksityiseen varastointiin on myönnettävä tukea tässä jaksossa säädetyin edellytyksin sekä komission 43 artiklan mukaisesti hyväksymien lisävaatimusten ja -edellytysten mukaisesti:

▼M3

a) seuraavien osalta: i) yhteisössä hyväksytyssä yrityksessä kermasta tai maidosta tuotetulle suolattomalle voille, jonka rasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia, johon käytetyn maidon rasvattoman kuiva-aineen pitoisuus on enintään 2 painoprosenttia ja jonka vesipitoisuus on enintään 16 painoprosenttia, ii) yhteisössä hyväksytyssä yrityksessä kermasta tai maidosta tuotetulle suolatulle voille, jonka rasvapitoisuus on vähintään 80 painoprosenttia, johon käytetyn maidon rasvattoman kuiva-aineen pitoisuus on enintään 2 painoprosenttia, jonka vesipitoisuus on enintään 16 painoprosenttia ja jonka suolapitoisuus on enintään 2 painoprosenttia.

▼M7 —————

▼M3

29 artikla

Voita koskevat edellytykset ja tuen taso

Komissio vahvistaa voita koskevan tuen määrän ottaen huomioon varastointikustannukset sekä tuoreen ja varastoidun voin ennakoidun hintakehityksen.

Jos varastoja purettaessa markkinat ovat varastoinnin aikana kehittyneet epäedulliseen suuntaan, joka ei ollut ennakoitavissa, tuen määrää voidaan lisätä.

▼M7 —————

▼B







II

alajakso

Vapaaehtoinen tuki

31 artikla

Tukikelpoiset tuotteet

1. Seuraavien tuotteiden yksityiseen varastointiin voidaan myöntää tukea tässä jaksossa säädetyin edellytyksin sekä komission 43 artiklan mukaisesti hyväksymien lisävaatimusten ja -edellytysten mukaisesti:

a) valkoinen sokeri;

b) oliiviöljy;

c) jäljempänä 42 artiklan 1 kohdan mukaisesti vahvistetulla yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikolla luokiteltujen täysikasvuisten nautaeläinten tuore tai jäähdytetty liha, joka varastoidaan ruhoina, puoliruhoina, saman ruhon neljänneksinä, etuneljänneksinä tai takaneljänneksinä;

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

f) sianliha,

g) lampaan- ja vuohenliha.

Komissio voi muuttaa ensimmäisen kohdan c alakohdassa säädettyjen tuotteiden luetteloa markkinatilanteen sitä vaatiessa.

▼M3

2. Komissio vahvistaa 1 kohdassa säädetyn yksityisen varastoinnin tuen ennakolta tai tarjouskilpailumenettelyllä.

▼M7 —————

▼B

32 artikla

Valkoista sokeria koskevat myöntämisedellytykset

1. Jos edustavana ajanjaksona todettu valkoisen sokerin yhteisön keskihinta on alhaisempi kuin viitehinta ja markkinoiden tilanne huomioon ottaen todennäköisesti pysyy mainitulla tasolla, komissio voi päättää myöntää tukea valkoisen sokerin yksityistä varastointia varten yrityksille, joille on myönnetty sokerikiintiö.

2. Markkinointivuoden aikana 1 kohdan mukaisesti varastoituun sokeriin ei saa soveltaa muita 13, 52 tai 63 artiklan mukaisia varastointitoimenpiteitä.

33 artikla

Oliiviöljyä koskevat myöntämisedellytykset

Komissio voi päättää sallia, että riittävät takeet tarjoavat, jäsenvaltioiden hyväksymät elimet tekevät varastointisopimuksia kaupan pitämästään oliiviöljystä, jos yhteisön joidenkin alueiden markkinoilla esiintyy vakavia häiriöitä muun muassa silloin, kun edustavana ajanjaksona noteerattu markkinoiden keskihinta on alhaisempi kuin

a) 1 779 euroa tonnilta ekstra-neitsytoliiviöljyn osalta, tai

b) 1 710 euroa tonnilta neitsytoliiviöljyn osalta, tai

c) 1 524 euroa tonnilta sellaisen oliivilamppuöljyn osalta, jonka vapaiden happojen aste on 2; määrästä vähennetään 36,70 euroa tonnilta kutakin vapaiden happojen lisäastetta kohden.

34 artikla

Naudanliha-alan tuotteita koskevat myöntämisedellytykset

Kun 42 artiklan 1 kohdassa säädetyn yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon perusteella noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle 103 prosenttia viitehinnasta ja tulee todennäköisesti pysymään tällä tasolla, komissio voi päättää myöntää tukea yksityistä varastointia varten.

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

37 artikla

Sianlihaa koskevat myöntämisedellytykset

Kun sianruhojen yhteisön markkinoiden keskihinta, joka on vahvistettu kussakin jäsenvaltiossa yhteisön edustavilla markkinoilla noteerattuj