02007R1234 — FI — 31.12.2013 — 015.005

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:





Muutettu:





Oikaisu









▼B

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1234/2007,

annettu 22 päivänä lokakuuta 2007,

maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus)







SISÄLLYSLUETTELO I OSA JOHDANTOSÄÄNNÖKSET II OSA SISÄMARKKINAT I OSASTO MARKKINAINTERVENTIOT I LUKU Julkiset interventiot ja yksityinen varastointi I jakso Yleiset säännökset II jakso Julkiset inverventiot I alajakso Yleiset säännökset II alajakso Ostojen aloittaminen III alajakso Interventiohinta IV alajakso Interventiomyynti III jakso Yksityinen varastointi I alajakso Pakollinen tuki II alajakso Vapaaehtoinen tuki IV jakso Yhteiset säännökset II LUKU Erityiset interventiotoimenpiteet I jakso Poikkeukselliset markkinatukitoimenpiteet II jakso Vilja- ja riisialojen toimenpiteet III jakso Sokerialan toimenpiteet IV jakso Tarjonnan mukauttaminen III LUKU Tuotannon rajoittamista koskevat järjestelmät I jakso Yleiset säännökset II jakso Sokeri I alajakso Kiintiön myöntäminen ja hallinnointi II alajakso Kiintiön ylittäminen III jakso Maito I alajakso Yleiset säännökset II alajakso Kiintiön myöntäminen ja hallinnointi III alajakso Kiintiön ylittäminen III a jakso Perunatärkkelyskiintiöt IV jakso Sokeri-, maito- ja perunatärkkelyskiintiöitä koskevat menettelysäännöt IV a jakso Viinialan tuotantokyky I alajakso Laittomat istutukset II alajakso Istutusoikeuksien siirtymäjärjestely III alajakso Raivausjärjestelmä IV LUKU Tukijärjestelmät I jakso Jalostustuki I alajakso Kuivattu rehu II alajakso Kuiduntuotantoon tarkoitettu pellava ja hamppu III alajakso Perunatärkkelys II jakso Tuotantotuki III jakso Tuet maito- ja maitotuotealalla III a jakso Tuet humala-alalla IV jakso Tuet oliiviöljy- ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla IV a jakso Hedelmä- ja vihannesalan tuet I alajakso Tuottajaryhmät II alajakso Toimintarahastot ja -ohjelmat II a alajakso Kouluhedelmäjärjestelmä III alajakso Menettelysäännökset IV b jakso Viinialan tukiohjelmat I alajakso Johdantosäännökset II alajakso Tukiohjelmien toimittaminen ja sisältö III alajakso Erityiset tukitoimenpiteet IV alajakso Menettelysäännökset V jakso Yhteisön tupakkarahasto VI jakso Mehiläishoitoalaa koskevat erityissäännökset VII jakso Tuet silkkiäistoukka-alalla II OSASTO KAUPAN PITÄMISTÄ JA TUOTANTOA KOSKEVAT SÄÄNNÖT I LUKU Kaupan pitämistä ja tuotantoa koskevat säännöt I jakso Kaupan pitämistä koskevat säännöt I a jakso Viinialan alkuperänimitykset, maantieteelliset merkinnät ja perinteiset merkinnät I alajakso Alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät II alajakso Perinteiset merkinnät I b jakso Merkinnät ja esittely viinialalla II jakso Tuotantoedellytykset II a jakso Viinialan tuotantosäännöt I alajakso Rypälelajikkeet II alajakso Viininvalmistusmenetelmät ja rajoitukset III jakso Menettelysäännöt II LUKU Tuottajaorganisaatiot, toimialakohtaiset organisaatiot ja toimijaorganisaatiot I jakso Yleiset periaatteet I a jakso Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita sekä tuottajaryhmiä koskevat säännöt I alajakso Tuottajaorganisaatioiden perussäännöt ja hyväksyntä II alajakso Tuottajaorganisaatioiden liitto ja tuottajaryhmät III alajakso Sääntöjen soveltamisalan laajentaminen koskemaan talousalueen tuottajia IV alajakso Hedelmä- ja vihannesalan toimialakohtaiset organisaatiot I b jakso Tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita koskevat säännöt viinialalla II jakso Tupakka-alan toimialakohtaisia organisaatioita koskevat säännöt II a jakso Maito- ja maitotuotealan tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita koskevat säännöt III jakso Menettelysäännöt III OSA KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA I LUKU Yleiset säännökset II LUKU Tuonti I jakso Tuontitodistukset II jakso Tuontitullit ja maksut III jakso Tuontikiintiön hallinnointi IV jakso Eräitä tuotteita koskevat erityissäännökset I alajakso Tuontia koskevat erityissäännökset vilja- ja riisialalla II alajakso Sokerin tuontietuusjärjestelyt III alajakso Hampun tuontia koskevat erityissäännökset IV alajakso Humalan tuontia koskevat erityissäännökset V alajakso Viinin tuontia koskevat erityissäännökset V jakso Suojatoimenpiteet ja sisäinen jalostus III LUKU Vienti I jakso Vientitodistukset II jakso Vientituet III jakso Vientikiintiön hallinnointi maito- ja maitotuotealalla IV jakso Erityistuontikohtelu kolmansissa maissa V jakso Eläviä kasveja koskevat erityissäännökset VI jakso Ulkoinen jalostus IV OSA KILPAILUSÄÄNNÖT I LUKU Yrityksiin sovellettavat säännöt II LUKU Valtiontukisäännöt V OSA YKSITTÄISIÄ ALOJA KOSKEVAT ERITYISET SÄÄNNÖKSET VI OSA YLEISET SÄÄNNÖKSET VII OSA TÄYTÄNTÖÖNPANO-, SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET I LUKU Täytäntöönpanosäännökset II LUKU Siirtymä- ja loppusäännökset LIITE I LUETTELO 1 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUISTA TUOTTEISTA I osa: Vilja II osa: Riisi III osa: Sokeri IV osa: Kuivattu rehu V osa: Siemenet VI osa: Humala VII osa: Oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit VIII osa: Kuiduntuotantoon tarkoitettu pellava ja hamppu IX osa: Hedelmät ja vihannekset X osa: Hedelmä- ja vihannesjalosteet XI osa: Banaanit XII osa: Viini XIII osa: Elävät puut ja muut elävät kasvit, sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet, leikkokukat ja leikkovihreä XIV osa: Raakatupakka XV osa: Naudanliha XVI osa: Maito ja maitotuotteet XVII osa: Sianliha XVIII osa: Lampaan- ja vuohenliha XIX osa: Munat XX osa: Siipikarjanliha XXI osa: Muut tuotteet LIITE II LUETTELO 1 ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUISTA TUOTTEISTA I osa: Maatalousperäinen etyylialkoholi II osa: Mehiläistuotteet III osa: Silkkiäistoukat LIITE III 2 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT MÄÄRITELMÄT I osa: Riisialan määritelmät II osa: Sokerialan määritelmät III osa: Humala-alan määritelmät III a osa: Viinialalla sovellettavat määritelmä IV osa: Naudanliha-alan määritelmät V osa: Maito- ja maitotuotealan määritelmät VI osa: Muna-alan määritelmät VII osa: Siipikarjanliha-alan määritelmät VIII osa: Mehiläishoitoalan määritelmät LIITE IV RIISIN JA SOKERIN VAKIOLAATU A. Paddy- eli raakariisin vakiolaatu B. Sokerin vakiolaadut LIITE V 42 ARTIKLASSA ARTIKLASSA TARKOITETUT YHTEISÖN RUHOJEN LUOKITTELUASTEIKOT A. Yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikko B. Yhteisön sianruhojen luokitusasteikko C. Yhteisön lampaanruhojen luokitusasteikko LIITE VI KANSALLISET JA ALUEELLISET KIINTIÖT markkinointivuodesta 2010/2011 alkaen LIITE VII 58 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUT ISOGLUKOOSIN TÄYDENTÄVÄT KIINTIÖT LIITE VII a 59 ARTIKLAN 2 KOHDAN TOISEN ALAKOHDAN MUKAISESTI VAHVISTETTAVAN PROSENTTIOSUUDEN LASKEMINEN LIITE VII b 59 ARTIKLAN 2 KOHDAN TOISEN ALAKOHDAN MUKAISESTI YRITYKSIIN SOVELLETTAVAN PROSENTTIOSUUDEN LASKEMINEN LIITE VII c 52 A ARTIKLAN 1 KOHDAN MUKAISESTI VAHVISTETTAVAN KERTOIMEN LASKEMINEN LIITE VIII SOKERI- TAI ISOGLUKOOSIKIINTIÖIDEN SIIRTOA 60 ARTIKLAN MUKAISESTI KOSKEVAT YKSITYISKOHTAISET SÄÄNNÖT LIITE IX KANSALLISET KIINTIÖT JA RAKENNEUUDISTUSVARANNON MÄÄRÄT LIITE X 70 ARTIKLASSA TARKOITETTU VIITERASVAPITOISUUS LIITE X a ASETUKSEN 84 A ARTIKLASSA TARKOITETUT PERUNATÄRKKELYSKIINTIÖT MARKKINOINTIVUOTTA KOHTI LIITE X b TUKIOHJELMIEN MÄÄRÄRAHAT (103 N ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT) LIITE X c MÄÄRÄRAHAT MAATALOUDEN KEHITTÄMISEEN (190 A ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUT) LIITE X d RAIVAUSPALKKIOJÄRJESTELMÄN MÄÄRÄRAHAT LIITE X e ALAT, JOIDEN JÄSENVALTIOT VOIVAT KATSOA OLEVAN RAIVAUSJÄRJESTELMÄÄN KELPAAMATTOMIA (85 U ARTIKLAN 1, 2 JA 5 KOHDASSA TARKOITETUT) LIITE XI A.I 94 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun pitkien pellavakuitujen taatun enimmäismäärän jako jäsenvaltioiden kesken A.II 94 artiklan 1 a kohdassa tarkoitetun lyhyiden pellavakuitujen ja hamppukuitujen taatun enimmäismäärän jako jäsenvaltioiden kesken markkinointivuonna 2008/2009 A.III 94 a artiklassa tarkoitetut tukikelpoiset alueet B. 89 artiklassa tarkoitetun taatun enimmäismäärän jako jäsenvaltioiden kesken LIITE XI a ENINTÄÄN 12 KUUKAUDEN IKÄISISTÄ NAUTAELÄIMISTÄ PERÄISIN OLEVAN LIHAN KAUPAN PITÄMINEN 113 B ARTIKLAN MUKAISESTI I. Määritelmä II. Enintään 12 kuukauden ikäisten nautaeläinten luokittelu teurastamossa III. Myyntinimikkeet IV. Päällysmerkinnän pakolliset tiedot V. Päällysmerkinnän vapaaehtoiset tiedot VI. Rekisteröinti VII. Viralliset tarkastukset VIII. Kolmansista maista tuotu liha IX. Seuraamukset LIITE XI b RYPÄLETUOTTEIDEN LUOKAT 1. Viini 2. Käymistilassa oleva uusi viini 3. Väkevä viini 4. Kuohuviini 5. Laatukuohuviini 6. Maustettu laatukuohuviini 7. Hiilihapotettu kuohuviini 8. Helmeilevä viini 9. Hiilihapotettu helmeilevä viini 10. Rypäleen puristemehu 11. Osittain käynyt rypäleen puristemehu 12. Kuivuneista rypäleistä saatu osittain käynyt rypäleen puristemehu 13. Tiivistetty rypäleen puristemehu 14. Puhdistettu tiivistetty rypäleen puristemehu 15. Kuivatuista rypäleistä valmistetut viinit 16. Ylikypsistä rypäleistä valmistettu viini 17. Viinietikka Liitteen XI b lisäys Viininviljelyvyöhykkeet LIITE XII 114 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT MAIDON JA MAITOTUOTTEIDEN MÄÄRITELMÄT JA NIMITYKSET LIITE XIII 114 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETTU IHMISRAVINNOKSI TARKOITETUN MAIDON KAUPAN PITÄMINEN LIITE XIV 116 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUNA- JA SIIPIKARJA-ALOJEN TUOTTEIDEN KAUPAN PITÄMISTÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET A. Gallus gallus -lajien munien kaupan pitämistä koskevat vaatimukset B. Siipikarjanlihan kaupan pitämistä koskevat vaatimukset C. Siitosmunien ja siipikarjan poikasten tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevat vaatimukset LIITE XV 115 ARTIKLASSA TARKOITETUT LEVITETTÄVIIN RASVOIHIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET Liitteen XV lisäys LIITE XV a VÄKEVÖIMINEN SEKÄ HAPPAMUUDEN LISÄÄMINEN JA VÄHENTÄMINEN ERÄILLÄ VIININVILJELYVYÖHYKKEILLÄ A. Väkevöimisen rajoitukset B. Väkevöimiskäsittelyt C. Happamuuden lisääminen ja vähentäminen D. Käsittelyt LIITE XV b RAJOITUKSET A. Yleistä B. Tuoreet rypäleet, rypäleen puristemehu ja viinirypälemehu C. Viinien sekoittaminen D. Sivutuotteet LIITE XVI 118 ARTIKLASSA TARKOITETUT OLIIVIÖLJYJEN JA OLIIVIN PURISTEMASSAÖLJYJEN KUVAUKSET JA MÄÄRITELMÄT LIITE XVI a TÄYDELLINEN LUETTELO SÄÄNNÖISTÄ, JOTKA VOIDAAN 125 F JA 125 L ARTIKLAN NOJALLA LAAJENTAA KOSKEMAAN TUOTTAJAORGANISAATIOIHIN KUULUMATTOMIA TUOTTAJIA LIITE XVII 137 JA 139 ARTIKLASSA TARKOITETUT RIISIN TUONTITULLIT LIITE XVIII 138 ARTIKLASSA TARKOITETUT BASMATI-RIISIN LAJIKKEET LIITE XIX 153 ARTIKLAN 3 KOHDASSA JA 154 ARTIKLAN 1 KOHDAN b ALAKOHDASSA SEKÄ LIITTEESSÄ III OLEVAN II OSAN 12 KOHDASSA TARKOITETUT VALTIOT LIITE XX VILJA-, RIISI-, SOKERI-, MAITO- JA MUNA-ALAN TAVARALUETTELO 23 ARTIKLAN a ALAKOHDAN ii ALAKOHDASSA SÄÄDETTYÄ TARKOITUSTA JA III OSAN III LUVUN II JAKSOSSA TARKOITETTUA VIENTITUKIEN MYÖNTÄMISTÄ VARTEN I osa: Vilja II osa: Riisi III osa: Sokeri IV osa: Maito V osa: Munat LIITE XXI LUETTELO TIETYISTÄ SOKERIA SISÄLTÄVISTÄ TAVAROISTA III OSAN III LUVUN II JAKSOSSA TARKOITETTUA VIENTITUKIEN MYÖNTÄMISTÄ VARTEN LIITE XXII 202 ARTIKLASSA TARKOITETUT VASTAAVUUSTAULUKOT







I

OSA

JOHDANTOSÄÄNNÖKSET

1 artikla

Soveltamisala

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavien alojen tuotteita, joista säädetään tarkemmin liitteessä I, koskeva yhteinen markkinajärjestely:

a) vilja, liitteessä I oleva I osa;

b) riisi, liitteessä I oleva II osa;

c) sokeri, liitteessä I oleva III osa;

d) kuivattu rehu, liitteessä I oleva IV osa;

e) siemenet, liitteessä I oleva V osa;

f) humala, liitteessä I oleva VI osa;

g) oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit, liitteessä I oleva VII osa;

h) pellava ja hamppu, liitteessä I oleva VIII osa;

i) hedelmät ja vihannekset, liitteessä I oleva IX osa;

j) hedelmä- ja vihannesjalosteet, liitteessä I oleva X osa;

k) banaanit, liitteessä I oleva XI osa;

l) viini, liitteessä I oleva XII osa;

m) elävät kasvit ja kukkaviljelytuotteet, liitteessä I oleva XIII osa, jäljempänä ”elävien kasvien ala”;

n) raakatupakka, liitteessä I oleva XIV osa;

o) naudanliha, liitteessä I oleva XV osa;

p) maito ja maitotuotteet, liitteessä I oleva XVI osa;

q) sianliha, liitteessä I oleva XVII osa;

r) lampaan- ja vuohenliha, liitteessä I oleva XVIII osa;

s) munat, liitteessä I oleva XIX osa;

t) siipikarjanliha, liitteessä I oleva XX osa;

u) muut tuotteet, liitteessä I oleva XXI osa.

▼M10 —————

▼B

3. Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavilla aloilla toteutettavat erityistoimenpiteet, jotka luetellaan ja jotka voidaan tarvittaessa määritellä tarkemmin liitteessä II:

a) maatalousperäinen etyylialkoholi, liitteessä II oleva I osa, jäljempänä ’maatalousperäinen etyylialkoholiala’;

b) mehiläistuotteet, liitteessä II oleva II osa, jäljempänä ’mehiläishoitoala’;

c) silkkiäistoukat, liitteessä II oleva III osa.

▼M3

4. CN-koodiin 0701 kuuluvien tuoreiden tai jäähdytettyjen perunoiden osalta sovelletaan IV osan II lukua.

▼B

2 artikla

Määritelmät

1. Tätä asetusta sovellettaessa noudatetaan liitteessä III vahvistettuja tiettyjä aloja koskevia määritelmiä.

2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

a) ’viljelijällä’ asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 määriteltyä viljelijää;

b) ’maksajavirastolla’ jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 1290/2005 mukaisesti nimeämää elintä tai nimeämiä elimiä;

c) ’interventiohinnalla’ hintaa, jolla tuotteet on ostettava julkiseen interventioon.

3 artikla

Markkinointivuodet

Vahvistetaan seuraavat markkinointivuodet:

a) tietyn vuoden 1 päivästä tammikuuta 31 päivään joulukuuta banaanialalla;

b) 1 päivästä huhtikuuta seuraavan vuoden 31 päivään maaliskuuta:

i) kuivarehualalla,

ii) silkkiäistoukka-alalla;

c) 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta:

i) vilja-alalla,

ii) siemenalalla,

iii) oliiviöljy- ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla,

iv) pellava- ja hamppualalla,

v) maito ja maitotuotealalla;

▼M10

c a) 1 päivästä elokuuta seuraavan vuoden 31 päivään heinäkuuta viinialalla;

▼B

d) 1 päivästä syyskuuta seuraavan vuoden 31 päivään elokuuta riisialalla;

e) 1 päivästä lokakuuta seuraavan vuoden 30 päivään syyskuuta sokerialalla.

▼M3

Komissio vahvistaa tarvittaessa hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan tuotteiden markkinointivuodet.

▼B

4 artikla

Komission toimivalta

Kun toimivaltaa on siirretty komissiolle, se toimii 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.

5 artikla

Täytäntöönpanosäännöt

Komissio voi antaa 2 artiklan soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä.

Komissio voi muuttaa liitteessä III olevassa I osassa vahvistettuja riisin määritelmiä ja mainitussa liitteessä olevan II osan 12 kohdassa vahvistettua AKT-maista/Intiasta peräisin olevan sokerin määritelmää.

Komissio voi myös vahvistaa riisin muuntokurssit jalostuksen eri vaiheissa, jalostuskustannukset ja sivutuotteiden arvon.







II

OSA

SISÄMARKKINAT







I

OSASTO

MARKKINAINTERVENTIOT







I

LUKU

Julkiset interventiot ja yksityinen varastointi







I

jakso

Yleiset säännökset

6 artikla

Soveltamisala

1. Tässä luvussa vahvistetaan säännöt, joita sovelletaan tarvittaessa julkisiin interventio-ostoihin ja yksityiseen varastointiin myönnettäviin tukiin seuraavilla aloilla:

a) vilja;

b) riisi;

c) sokeri;

d) oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit;

e) naudanliha;

f) maito ja maitotuotteet;

g) sianliha;

h) lampaan- ja vuohenliha.

2. Tässä luvussa tarkoitetaan:

a) ’viljalla’ yhteisössä korjattua viljaa;

b) ’maidolla’ yhteisössä tuotettua lehmänmaitoa;

▼M3 —————

▼B

d) ’kermalla’ suoraan ja yksinomaan maidosta saatua kermaa.

7 artikla

Yhteisön alkuperä

Julkisia interventio-ostoja voidaan soveltaa ainoastaan yhteisöstä peräisin oleviin tuotteisiin ja tukea niiden yksityiseen varastointiin voidaan myöntää ainoastaan tällaisille tuotteille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 2 kohdan soveltamista.

8 artikla

Viitehinnat

1. Edellä 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille tuotteille, joihin sovelletaan interventiotoimenpiteitä, vahvistetaan seuraavat viitehinnat:

▼M7

a) vilja-alalla 101,31 euroa tonnilta;

▼B

b) paddy- eli raakariisin osalta 150 euroa tonnilta vakiolaadulle sellaisena kuin se määritellään liitteessä IV olevassa A kohdassa;

c) sokerialalla:

i) valkoinen sokeri:

— 541,5 euroa tonnilta markkinointivuonna 2008/2009,

— 404,4 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen;

ii) raakasokeri:

— 448,8 euroa tonnilta markkinointivuonna 2008/2009,

— 335,2 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen.

Edellä i ja ii alakohdassa säädettyjä viitehintoja sovelletaan vakiolaatuiseen, sellaisena kuin se määritellään liitteessä IV olevassa B kohdassa, pakkaamattomaan sokeriin, vapaasti tehtaalla;

d) naudanliha-alalla 2 224 euroa tonnilta urospuolisten nautojen laatuluokkaan R3 kuuluville ruhoille 42 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyn yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon mukaisesti;

e) maito- ja maitotuotealalla:

i) 246,39 euroa 100 kilogrammalta voita;

▼M3

ii) 169,80 euroa 100 kilogrammalta rasvatonta maitojauhetta;

▼B

f) sianliha-alalla 1 509,39 euroa tonnilta sikojen vakiolaatuisille ruhoille, jotka on määritelty painon ja vähärasvaisen lihan osuuden perusteella 42 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn yhteisön sianruhojen luokitteluasteikon mukaisesti seuraavasti:

i) ruhot, joiden paino on vähintään 60 kilogrammaa, mutta alle 120 kilogrammaa: luokka E liitteessä V olevan B kohdan II kohdan mukaisesti;

ii) ruhot, joiden paino on vähintään 120, mutta enintään 180 kilogrammaa: luokka R liitteessä V olevan B kohdan II kohdan mukaisesti.

2. Edellä 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt viljan ja riisin viitehinnat koskevat purkamatonta varastoon toimitettua tuotetta tukkuportaassa. Nämä viitehinnat koskevat kaikkia 41 artiklan mukaisesti nimettyjä yhteisön interventiokeskuksia.

3. Neuvosto voi perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen muuttaa tämän artiklan 1 kohdassa vahvistettuja viitehintoja tuotannon ja markkinoiden kehityksen perusteella.

9 artikla

Sokerimarkkinoiden hintaselvitykset

Komissio ottaa käyttöön sokerimarkkinoilla esiintyviä hintoja koskevan tietojärjestelmän, johon kuuluu sokerimarkkinoiden hintatasojen julkaisemista koskeva järjestelmä.

Järjestelmän perustana ovat valkoista sokeria tuottavien yritysten tai muiden sokerikauppaan osallistuvien toimijoiden toimittamat tiedot. Näitä tietoja käsitellään luottamuksellisina.

Komissio varmistaa, että julkaistavista tiedoista ei voida tunnistaa yksittäisten yritysten tai toimijoiden hintoja.







II

jakso

Julkiset interventiot







I

alajakso

Yleiset säännökset

10 artikla

Julkiseen interventioon hyväksytyt tuotteet

1. Julkista interventiota sovelletaan seuraaviin tuotteisiin tässä jaksossa säädetyin edellytyksin sekä komissio 43 artiklan mukaisesti määrittämien lisävaatimusten ja -edellytysten mukaisesti:

a) tavallinen vehnä, durumvehnä, ohra, maissi ja durra;

b) paddy- eli raakariisi;

c) valkoinen sokeri tai raakasokeri edellyttäen, että kyseinen sokeri on tuotettu kiintiössä ja valmistettu yhteisössä korjatusta sokerijuurikkaasta tai -ruo'osta;

d) tuore tai jäähdytetty naudanliha, joka kuuluu CN-koodeihin 0201 10 00 ja 0201 20 20 –0201 20 50 ;

e) yhteisön hyväksymässä yrityksessä suoraan ja yksinomaan pastöroidusta kermasta tuotettu voi, jonka voirasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia ja vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia;

▼M3

f) ensiluokkainen rasvaton maitojauhe, joka on tehty sumutusmenetelmällä maidosta yhteisössä hyväksytyssä yrityksessä ja jonka valkuaisainepitoisuus on vähintään 34,0 painoprosenttia rasvattomasta kuiva-aineesta.







▼M7

II

alajakso

Ostojen aloittaminen

11 artikla

Julkiset interventiojaksot

Julkinen interventio on mahdollista seuraavasti:

a) viljalle 1 päivästä marraskuuta 31 päivään toukokuuta;

b) raakariisille 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään heinäkuuta;

c) sokerille markkinointivuosien 2008/2009 ja 2009/2010 ajan;

d) naudanlihalle aina koko markkinointivuoden ajan;

e) voille ja rasvattomalle maitojauheelle 1 päivästä maaliskuuta 31 päivään elokuuta.

12 artikla

Julkisen intervention avaaminen

1. Edellä 11 artiklassa tarkoitettujen jaksojen aikana julkinen interventio

a) on avoinna tavalliselle vehnälle,

b) on avoinna durumvehnälle, ohralle, maissille, durralle, raakariisille, sokerille, voille ja rasvattomalle maitojauheelle 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin intervention enimmäismääriin asti,

c) avataan naudanlihalle komission toimesta ilman 195 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean myötävaikutusta, jos 42 artiklan 1 kohdassa säädetyn yhteisön ruhojen luokitteluasteikon perusteella noteerattu naudanlihan keskimääräinen markkinahinta jossakin jäsenvaltiossa tai jonkin jäsenvaltion jollakin alueella on edustavan ajanjakson ajan alle 1 560 euroa tonnilta.

2. Komissio keskeyttää 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun naudanlihan julkisen intervention ilman 195 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean myötävaikutusta, jos kyseisessä kohdassa säädetyt edellytykset eivät edustavan ajanjakson aikana enää täyty.

13 artikla

Intervention enimmäismäärät

1. Julkisia interventio-ostoja tehdään enintään

a) durumvehnän, ohran, maissin, durran ja raakariisin osalta 0 tonnia 11 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitetuilla asianomaisilla jaksoilla;

b) sokerin osalta 600 000 tonnia valkoisena sokerina ilmaistuna kunakin markkinointivuonna;

c) voin osalta 30 000 tonnia kullakin 11 artiklan e alakohdassa tarkoitetulla jaksolla;

d) rasvattoman maitojauheen osalta 109 000 tonnia kullakin 11 artiklan e alakohdassa tarkoitetulla jaksolla.

2. Markkinointivuoden aikana tämän artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti varastoituun sokeriin ei saa soveltaa mitään muita 32, 52 tai 63 artiklassa säädettyjä varastointitoimenpiteitä.

3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, komissio voi päättää mainitun kohdan a, c ja d alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta julkisen intervention jatkamisesta mainitussa kohdassa säädettyjen määrien ylittymisen jälkeen, jos markkinatilanne ja erityisesti markkinahintojen kehitys niin edellyttää.







III

alajakso

Interventiohinnat

18 artikla

Interventiohinnat

1. Interventiohinnan on:

a) tavallisen vehnän osalta vastattava viitehintaa kolmen miljoonan tonnin tarjotun enimmäismäärän puitteissa 11 artiklan a alakohdan mukaisena interventiojaksona,

b) voin osalta oltava 90 prosenttia viitehinnasta 13 artiklan 1 kohdan c alakohdan puitteissa tarjottujen määrien osalta,

c) rasvattoman maitojauheen osalta vastattava viitehintaa 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan puitteissa tarjottujen määrien osalta.

2. Komissio vahvistaa tarjouskilpailumenettelyjä noudattaen seuraavien tuotteiden interventiohinnat ja interventiomäärät:

a) tavallinen vehnä niiden määrien osalta, jotka ylittävät kolmen miljoonan tonnin tarjotun enimmäismäärän 11 artiklan a alakohdan mukaisena interventiojaksona,

b) durumvehnä, ohra, maissi, durra ja raakariisi 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti,

c) naudanliha,

d) voi niiden tarjottujen määrien osalta, jotka ylittävät 13 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen määrän, 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja

e) rasvaton maitojauhe niiden tarjottujen määrien osalta, jotka ylittävät 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisen määrän, 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Erityisissä olosuhteissa tarjouskilpailumenettelyt voidaan rajoittaa johonkin jäsenvaltioon tai jonkin jäsenvaltion jollekin alueelle tai interventiohinnat ja interventiomäärät voidaan vahvistaa jollekin jäsenvaltiolle tai jonkin jäsenvaltion jollekin alueelle tilastoitujen keskimääräisten markkinahintojen perusteella.

3. Edellä olevan 2 kohdan mukaisten tarjouskilpailumenettelyjen mukaisesti vahvistettu enimmäisostohinta saa olla:

a) viljan ja raakariisin osalta enintään yhtä suuri kuin vastaavat viitehinnat;

b) naudanlihan osalta enintään jossakin jäsenvaltiossa tai jonkin jäsenvaltion jollakin alueella tilastoitu keskimääräinen markkinahinta, johon lisätään komission puolueettomin perustein vahvistama määrä;

c) voin osalta enintään 90 prosenttia viitehinnasta;

d) rasvattoman maitojauheen osalta enintään yhtä suuri kuin viitehinta.

4. Edellä 1–3 kohdassa:

a) tarkoitettujen interventiohintojen on viljan osalta oltava riippumattomia laadullisista syistä johtuvista hinnankorotuksista tai -alennuksista

b) tarkoitettuja interventiohintoja on raakariisin osalta korotettava tai laskettava vastaavasti, jos maksajavirastolle tarjottujen tuotteiden laatu eroaa liitteessä IV olevassa A kohdassa määritellystä vakiolaadusta. Lisäksi komissio voi vahvistaa interventiohinnan korotuksia ja alennuksia, jotta varmistetaan tuotannon suuntaaminen tiettyihin lajikkeisiin.

5. Sokerin interventiohinnan on oltava 80 prosenttia sitä markkinointivuotta seuraavaksi markkinointivuodeksi vahvistetusta viitehinnasta, jona tarjous jätetään. Jos maksajavirastolle tarjotun sokerin laatu kuitenkin eroaa liitteessä IV olevassa B kohdassa määritellystä vakiolaadusta, jolle viitehinta on vahvistettu, interventiohintaa korotetaan tai alennetaan vastaavasti.

▼B







IV

alajakso

Interventiomyynti

25 artikla

Yleiset periaatteet

Julkisessa interventiossa ostetut tuotteet on myytävä siten, että vältetään markkinahäiriöt ja varmistetaan tuotteiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu sekä noudattaen perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvia sitoumuksia.

26 artikla

Sokerin myynti

Maksajavirastot saavat myydä julkisessa interventiossa ostetun sokerin vain hinnalla, joka on korkeampi kuin siksi markkinointivuodeksi vahvistettu viitehinta, jona myynti tapahtuu.

Komissio voi kuitenkin päättää, että maksajavirastot:

a) saavat myydä sokeria ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulla viitehinnalla tai sitä alemmalla hinnalla, jos sokeri on tarkoitettu

i) käytettäväksi rehuna, tai

▼M3

ii) vietäväksi joko jalostamattomana tai jalostettuna perustamissopimuksen liitteessä I tai tämän asetuksen liitteessä XX olevassa III osassa luetelluiksi tuotteiksi, tai;

▼M3

iii) 62 artiklassa tarkoitettuun teolliseen käyttöön.

▼B

b) luovuttavat hallussaan olevan jalostamattoman sokerin yhteisön sisämarkkinoilla ihmisravintona käytettäväksi hyväntekeväisyysjärjestöille, jotka kyseinen jäsenvaltio on tunnustanut tai tapauksissa, joissa jokin jäsenvaltio ei ole tunnustanut yhtään tällaista järjestöä, jotka komissio on tunnustanut, kulloistakin viitehintaa alemmalla hinnalla tai ilmaiseksi jaettavaksi osana yksittäisiä hätäapuoperaatioita.

▼M15

27 artikla

Jakelu yhteisön vähävaraisimmille henkilöille

1. Interventiovarastoissa olevia tuotteita on annettava tiettyjen nimettyjen järjestöjen saataville, jotta elintarvikkeita voidaan jakaa yhteisön vähävaraisimmille henkilöille vuosittaisen suunnitelman mukaisesti.

Jakelu on hoidettava

a) ilmaiseksi, tai

b) hintaan, joka ei missään tapauksessa ole nimetyille järjestöille toimen toteuttamisesta aiheutuneiden kustannusten oikeuttamaa tasoa korkeampi.

2. Tuote voidaan hankkia yhteisön markkinoilta, kun

a) sitä ei tilapäisesti ole saatavissa yhteisön interventiovarastoista 1 kohdassa tarkoitetun vuosittaisen suunnitelman täytäntöönpanon aikana niin paljon, että suunnitelma voidaan panna täytäntöön yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, ja edellyttäen, että kustannukset pysyvät yhteisön talousarviossa tähän tarkoitukseen varattujen kustannusten rajoissa, tai

b) suunnitelman täytäntöönpano edellyttäisi muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa tuotetta tarvitaan, interventiossa olevien tuotteiden siirtoa jäsenvaltiosta toiseen pieninä määrinä.

3. Kyseisten jäsenvaltioiden on nimettävä 1 kohdassa tarkoitetut järjestöt ja ilmoitettava komissiolle joka vuosi hyvissä ajoin, haluavatko ne soveltaa tätä järjestelmää.

4. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tuotteet luovutetaan ilmaiseksi nimetyille järjestöille. Niiden kirjanpitoarvon on vastattava interventiohintaa, jota on tarvittaessa tarkistettu laatuerot huomioon ottavilla kertoimilla.

5. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti luovutetut tuotteet rahoitetaan maataloustukirahaston soveltuvan budjettikohdan määrärahoista Euroopan yhteisöjen talousarviosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 190 artiklan soveltamista. On mahdollista myös säätää, että tästä rahoituksesta katetaan tuotteiden kuljetuskustannukset interventiokeskuksista sekä hallinnolliset kustannukset, jotka aiheutuvat nimetyille järjestöille tässä artiklassa säädetyn järjestelmän täytäntöönpanosta, lukuun ottamatta 1 ja 2 kohdan soveltamisesta avunsaajalle aiheutuvia kustannuksia.

▼B







III

jakso

Yksityinen varastointi







I

alajakso

Pakollinen tuki

28 artikla

Tukikelpoiset tuotteet

Seuraavien tuotteiden yksityiseen varastointiin on myönnettävä tukea tässä jaksossa säädetyin edellytyksin sekä komission 43 artiklan mukaisesti hyväksymien lisävaatimusten ja -edellytysten mukaisesti:

▼M3

a) seuraavien osalta:

i) yhteisössä hyväksytyssä yrityksessä kermasta tai maidosta tuotetulle suolattomalle voille, jonka rasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia, johon käytetyn maidon rasvattoman kuiva-aineen pitoisuus on enintään 2 painoprosenttia ja jonka vesipitoisuus on enintään 16 painoprosenttia,

ii) yhteisössä hyväksytyssä yrityksessä kermasta tai maidosta tuotetulle suolatulle voille, jonka rasvapitoisuus on vähintään 80 painoprosenttia, johon käytetyn maidon rasvattoman kuiva-aineen pitoisuus on enintään 2 painoprosenttia, jonka vesipitoisuus on enintään 16 painoprosenttia ja jonka suolapitoisuus on enintään 2 painoprosenttia.

▼M7 —————

▼M3

29 artikla

Voita koskevat edellytykset ja tuen taso

Komissio vahvistaa voita koskevan tuen määrän ottaen huomioon varastointikustannukset sekä tuoreen ja varastoidun voin ennakoidun hintakehityksen.

Jos varastoja purettaessa markkinat ovat varastoinnin aikana kehittyneet epäedulliseen suuntaan, joka ei ollut ennakoitavissa, tuen määrää voidaan lisätä.

▼M7 —————

▼B







II

alajakso

Vapaaehtoinen tuki

31 artikla

Tukikelpoiset tuotteet

1. Seuraavien tuotteiden yksityiseen varastointiin voidaan myöntää tukea tässä jaksossa säädetyin edellytyksin sekä komission 43 artiklan mukaisesti hyväksymien lisävaatimusten ja -edellytysten mukaisesti:

a) valkoinen sokeri;

b) oliiviöljy;

c) jäljempänä 42 artiklan 1 kohdan mukaisesti vahvistetulla yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikolla luokiteltujen täysikasvuisten nautaeläinten tuore tai jäähdytetty liha, joka varastoidaan ruhoina, puoliruhoina, saman ruhon neljänneksinä, etuneljänneksinä tai takaneljänneksinä;

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

f) sianliha,

g) lampaan- ja vuohenliha.

Komissio voi muuttaa ensimmäisen kohdan c alakohdassa säädettyjen tuotteiden luetteloa markkinatilanteen sitä vaatiessa.

▼M3

2. Komissio vahvistaa 1 kohdassa säädetyn yksityisen varastoinnin tuen ennakolta tai tarjouskilpailumenettelyllä.

▼M7 —————

▼B

32 artikla

Valkoista sokeria koskevat myöntämisedellytykset

1. Jos edustavana ajanjaksona todettu valkoisen sokerin yhteisön keskihinta on alhaisempi kuin viitehinta ja markkinoiden tilanne huomioon ottaen todennäköisesti pysyy mainitulla tasolla, komissio voi päättää myöntää tukea valkoisen sokerin yksityistä varastointia varten yrityksille, joille on myönnetty sokerikiintiö.

2. Markkinointivuoden aikana 1 kohdan mukaisesti varastoituun sokeriin ei saa soveltaa muita 13, 52 tai 63 artiklan mukaisia varastointitoimenpiteitä.

33 artikla

Oliiviöljyä koskevat myöntämisedellytykset

Komissio voi päättää sallia, että riittävät takeet tarjoavat, jäsenvaltioiden hyväksymät elimet tekevät varastointisopimuksia kaupan pitämästään oliiviöljystä, jos yhteisön joidenkin alueiden markkinoilla esiintyy vakavia häiriöitä muun muassa silloin, kun edustavana ajanjaksona noteerattu markkinoiden keskihinta on alhaisempi kuin

a) 1 779 euroa tonnilta ekstra-neitsytoliiviöljyn osalta, tai

b) 1 710 euroa tonnilta neitsytoliiviöljyn osalta, tai

c) 1 524 euroa tonnilta sellaisen oliivilamppuöljyn osalta, jonka vapaiden happojen aste on 2; määrästä vähennetään 36,70 euroa tonnilta kutakin vapaiden happojen lisäastetta kohden.

34 artikla

Naudanliha-alan tuotteita koskevat myöntämisedellytykset

Kun 42 artiklan 1 kohdassa säädetyn yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon perusteella noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle 103 prosenttia viitehinnasta ja tulee todennäköisesti pysymään tällä tasolla, komissio voi päättää myöntää tukea yksityistä varastointia varten.

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

37 artikla

Sianlihaa koskevat myöntämisedellytykset

Kun sianruhojen yhteisön markkinoiden keskihinta, joka on vahvistettu kussakin jäsenvaltiossa yhteisön edustavilla markkinoilla noteerattujen ja kunkin jäsenvaltion sikakarjan suhteellista merkitystä ilmaisevilla kertoimilla painotettujen hintojen perusteella, on alle 103 prosenttia viitehinnasta ja tulee todennäköisesti pysymään tällä tasolla, komissio voi päättää myöntää tukea yksityistä varastointia varten.

38 artikla

Lampaan- ja vuohenlihaa koskevat myöntämisedellytykset

Komissio voi päättää myöntää tukea yksityistä varastointia varten, kun lampaan- ja vuohenlihan markkinatilanne osoittautuu erityisen vaikeaksi yhdellä tai useammalla seuraavista hinnanmäärittelyalueista:

a) Iso-Britannia,

b) Pohjois-Irlanti,

c) jokainen jäsenvaltio erikseen, Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta.







IV

jakso

Yhteiset säännökset

39 artikla

Varastointia koskevat säännöt

1. Maksajavirastot eivät saa varastoida ostamiaan tuotteita sen jäsenvaltion alueen ulkopuolelle, jonka lainkäyttövaltaan ne kuuluvat, jollei komissio ole antanut siihen ennakolta lupaa.

Tätä artiklaa sovellettaessa Belgian ja Luxemburgin alueita pidetään yhtenä jäsenvaltiona.

2. Lupa on myönnettävä, jos varastointi on välttämätöntä, ottaen huomioon seuraavat seikat:

a) varastointimahdollisuudet ja -vaatimukset jäsenvaltiossa, jonka lainkäyttövaltaan maksajavirasto kuuluu, ja muissa jäsenvaltioissa;

b) kaikki varastoinnista aiheutuvat lisäkustannukset jäsenvaltiossa, jonka lainkäyttövaltaan maksajavirasto kuuluu, ja kuljetuksesta aiheutuvat lisäkustannukset.

3. Lupa varastointiin kolmannessa maassa myönnetään vain, jos varastointi toisessa jäsenvaltiossa aiheuttaa 2 kohdassa säädetyt perusteet huomioon ottaen huomattavia vaikeuksia.

4. Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut tiedot todetaan kaikkien jäsenvaltioiden kuulemisen jälkeen.

5. Mitään tulleja ja mitään yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti myönnettäviä tai kannettavia määriä ei sovelleta tuotteisiin, jotka

a) kuljetetaan 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti myönnetyn luvan perusteella, tai

b) siirretään yhdeltä maksajavirastolta toiselle.

6. Edellä 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti toimiva maksajavirasto on vastuussa niistä tuotteista, jotka varastoidaan sen jäsenvaltion alueen ulkopuolelle, jonka lainkäyttövaltaan se kuuluu.

7. Jos maksajaviraston hallussaan pitämiä tuotteita, jotka ovat sen jäsenvaltion ulkopuolella, jonka lainkäyttövaltaan maksajavirasto kuuluu, ei tuoda takaisin tämän jäsenvaltion alueelle, tuotteet on myytävä varastointipaikkakunnalle vahvistetuin tai vahvistettavin hinnoin ja ehdoin.

40 artikla

Tarjouskilpailumenettelyä koskevat säännöt

Tarjouskilpailun on taattava kaikille asianosaisille yhtäläinen osallistumismahdollisuus.

Tarjouksia valittaessa etusijalle asetetaan yhteisölle edullisemmat tarjoukset. Sopimus voidaan aina jättää tekemättä.

41 artikla

Interventiokeskukset

1. Komissio nimeää vilja- ja riisialojen interventiokeskukset ja määrittää niihin sovellettavat edellytykset.

Vilja-alan tuotteiden osalta komissio voi nimetä kullekin viljalajille oman interventiokeskuksen.

2. Interventiokeskusten luetteloa laatiessaan komissio ottaa huomioon erityisesti seuraavat seikat:

a) keskusten sijainti kyseisten tuotteiden ylijäämäalueilla;

b) riittävien tilojen ja teknisten laitteistojen saatavuus;

c) suotuisa tilanne kuljetusvälineiden suhteen.

42 artikla

Ruhojen luokittelu

1. Yhteisön ruhojen luokitteluasteikkoja sovelletaan liitteessä V vahvistettujen sääntöjen mukaisesti seuraavilla aloilla:

a) täysikasvuisten nautaeläinten ruhoista saatu naudanliha;

b) muiden sikojen kuin siitossikojen ruhoista saatu sianliha.

Lampaan- ja vuohenliha-alalla jäsenvaltiot voivat soveltaa yhteisön lampaanruhojen luokitteluasteikkoa liitteessä V olevan C kohdan sääntöjen mukaisesti.

2. Täysikasvuisten nautaeläinten ja lampaiden ruhojen luokittelua koskevat paikan päällä tapahtuvat tarkastukset suorittaa yhteisön puolesta komission tarkastuskomitea, joka koostuu komission asiantuntijoista ja jäsenvaltioiden nimeämistä asiantuntijoista. Komitea antaa komissiolle ja jäsenvaltioille kertomuksen tehdyistä tarkastuksista.

Yhteisö vastaa tehdyistä tarkastuksista johtuvista kustannuksista.

43 artikla

Täytäntöönpanosäännöt

Rajoittamatta tämän luvun säännöksillä komissiolle annettujen erityisten toimivaltuuksien soveltamista komissio hyväksyy sen luvun täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka voivat liittyä erityisesti seuraaviin seikkoihin:

▼M7

a) vaatimukset ja edellytykset, jotka 10 artiklassa tarkoitettujen julkiseen interventioon ostettavien tai 28 ja 31 artiklassa tarkoitettujen yksityisen varastoinnin tukea saavien tuotteiden on täytettävä erityisesti laadun, laaturyhmien, laatuluokkien, luokkien, määrien, pakkausten ja merkintöjen, enimmäisiän, säilytyksen, vaiheen, johon tuotteiden interventiohinta liittyy, ja yksityisen varastoinnin keston osalta;

▼M7

aa) 13 artiklan 1 kohdassa ja 18 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjen enimmäismäärien ja määrällisten rajoitusten noudattaminen; tässä yhteydessä täytäntöönpanosäännöissä voidaan valtuuttaa komissio lopettamaan tiettyyn hintaan tapahtuvat ostot, hyväksymään jakokertoimet ja tavallisen vehnän osalta siirtymään 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tarjouskilpailumenettelyyn ilman 195 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean myötävaikutusta;

▼B

b) liitteessä IV olevaan B osan muutokset;

c) tarvittaessa sovellettavien hinnankorotusten ja -alennusten asteikko;

d) maksajavirastojen toteuttamassa julkiseen interventioon haltuunotossa ja yksityisen varastoinnin tukea myönnettäessä noudatettavat menettelyt ja edellytykset, erityisesti:

i) sopimusten tekeminen ja niiden sisältö;

ii) yksityisen varastoinnin kesto ja edellytykset, joita on noudatettava sopimuksissa mainittuja aikoja pidennettäessä tai lyhennettäessä;

iii) edellytykset, joiden mukaisesti voidaan päättää yksityisen varastointisopimuksen kattamien tuotteiden saattamisesta uudelleen markkinoille tai niiden myynnistä;

iv) jäsenvaltio, jossa yksityistä varastointia koskeva pyyntö voidaan esittää;

e) 17 artiklassa ja 37 artiklassa tarkoitettujen edustavien markkinoiden luettelon hyväksyminen;

f) säännöt, jotka koskevat julkisessa interventiossa ostettujen tuotteiden myyntiedellytyksiä, erityisesti myyntihintaa, tuotteiden varastosta poistamisen edellytyksiä ja tarvittaessa varastosta poistettujen tuotteiden myöhempää käyttöä tai määräpaikkaa, tehtäviä tarkastuksia ja mahdollisesti sovellettavaa vakuusjärjestelmää;

g) 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vuosittaisen suunnitelman laatiminen;

h) edellytykset, joita sovelletaan 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa hankinnoissa yhteisön markkinoilta;

i) 39 artiklassa tarkoitettuja lupia koskevat säännöt mukaan lukien, kun se on ehdottoman välttämätöntä, kaupassa noudatettavia sääntöjä koskevat poikkeukset;

j) tarjouskilpailua käytettäessä noudatettaviin menettelyihin liittyvät säännöt;

k) 41 artiklassa tarkoitettujen interventiokeskusten nimeämistä koskevat säännöt;

l) edellytykset, jotka niiden varastojen on täytettävä, joihin tuotteita saa varastoida;

m) 42 artiklan 1 kohdassa säädetyt yhteisön ruhojen luokitteluasteikot erityisesti seuraavilta osin:

i) määritelmät;

ii) täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluun liittyvät ruhojen tarjontamuodot hintaselvitystä varten;

iii) niiden toimenpiteiden osalta, jotka teurastamoiden on toteutettava liitteessä V olevan A kohdan III kohdan mukaisesti:

— niitä teurastamoja koskevat direktiivin 88/409/ETY 5 artiklassa tarkoitetut poikkeukset, jotka haluavat rajoittaa tuotantonsa paikallisille markkinoille,

— poikkeukset, joita voidaan myöntää pyynnöstä jäsenvaltioiden teurastamoille, joissa teurastetaan vähän nautaeläimiä;

iv) luvan antaminen jäsenvaltioille olla soveltamatta sianruhojen luokitteluasteikkoa ja käyttää painon ja vähärasvaisen lihan osuuden lisäksi muita arviointiperusteita;

v) säännöt, jotka koskevat jäsenvaltioiden suorittamia tiettyjen tuotteiden hintaselvityksiä.







II

LUKU

Erityiset interventiotoimenpiteet







I

jakso

Poikkeukselliset markkinatukitoimenpiteet

44 artikla

Eläintaudit

1. Komissio voi toteuttaa poikkeuksellisia markkinatukitoimenpiteitä eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä mahdollisesti aiheutuvien yhteisön sisäisen ja kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan rajoitusten huomioon ottamiseksi.

Ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä voidaan toteuttaa seuraavilla aloilla:

a) naudanliha;

b) maito ja maitotuotteet;

c) sianliha;

d) lampaan- ja vuohenliha;

e) munat;

f) siipikarjanliha.

2. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt toimenpiteet on toteutettava kyseisen yhden tai useamman jäsenvaltion pyynnöstä.

Ne voidaan toteuttaa vain, jos kyseinen yksi tai useampi jäsenvaltio on toteuttanut pikaisesti terveys- ja eläinlääkintätoimenpiteitä taudin pysäyttämistä varten, ja ne voidaan toteuttaa ainoastaan niin laajoina ja niin pitkän aikaa kuin on ehdottomasti tarpeen asianomaisten markkinoiden tukemiseksi.

45 artikla

Kuluttajien luottamuksen menettäminen

Komissio voi toteuttaa siipikarjanliha- ja muna-aloilla poikkeuksellisia markkinatukitoimenpiteitä ottaakseen huomioon vakavat markkinahäiriöt, jotka liittyvät suoraan kansanterveyden tai eläinten terveyden riskeistä johtuvaan kuluttajien luottamuksen menettämiseen.

Nämä toimenpiteet toteutetaan kyseisen yhden tai useamman jäsenvaltion pyynnöstä.

46 artikla

Rahoitus

1. Yhteisö osallistuu 44 ja 45 artiklassa tarkoitettujen poikkeuksellisten toimenpiteiden rahoitukseen osuudella, joka on 50 prosenttia jäsenvaltioille aiheutuvista menoista.

Suu- ja sorkkataudin torjumiseksi naudanliha-, maito- ja maitotuote-, sianliha- sekä lampaan- ja vuohenliha-aloilla yhteisö osallistuu rahoitukseen kuitenkin osuudella, joka on 60 prosenttia tällaisista menoista.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos tuottajat osallistuvat jäsenvaltioille aiheutuviin menoihin, siitä ei seuraa kilpailun vääristymistä eri jäsenvaltioiden tuottajien kesken.

▼M7 —————

▼B







II

jakso

Vilja- ja riisialojen toimenpiteet

47 artikla

Erityiset markkinatoimenpiteet vilja-alalla

1. Markkinatilanteen vaatiessa komissio voi toteuttaa erityisiä interventiotoimenpiteitä vilja-alalla. Tällaisia interventiotoimenpiteitä voidaan hyväksyä erityisesti, jos yhdellä tai useammalla yhteisön alueella markkinahinnat laskevat tai uhkaavat laskea suhteessa interventiohintaan.

2. Komissio päättää erityisten interventiotoimenpiteiden laadusta ja soveltamisesta sekä näiden toimenpiteiden kohteena olevien tuotteiden myyntiin saattamisen edellytyksistä ja siinä noudatettavista menettelyistä tai muuta käyttöä koskevista edellytyksistä.

48 artikla

Erityiset markkinatoimenpiteet riisialalla

1. Komissio voi toteuttaa erityistoimenpiteitä

a) estääkseen tämän osan I luvun II jaksossa säädetyn riisialan julkisen intervention laajamittaisen soveltamisen tietyillä yhteisön alueilla;

b) korvatakseen luonnonkatastrofeista johtuvan paddy- eli raakariisin puutteen.

2. Komissio hyväksyy yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta.







III

jakso

Sokerialan toimenpiteet

49 artikla

Sokerijuurikkaan vähimmäishinta

1. Kiintiösokerijuurikkaan vähimmäishinta on:

a) 27,83 euroa tonnilta markkinointivuonna 2008/2009;

b) 26,29 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2009/2010 alkaen.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua vähimmäishintaa sovelletaan liitteessä IV olevassa B kohdassa määriteltyyn vakiolaatuiseen sokerijuurikkaaseen.

3. Kiintiösokerin valmistukseen tarkoitettuja, sokerin valmistukseen soveltuvia kiintiösokerijuurikkaita ostavien sokeriyritysten on maksettava vähintään vähimmäishinta, jota mukautetaan korottamalla tai alentamalla hintaa, jos juurikkaat poikkeavat vakiolaadusta.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja korotuksia ja alennuksia sovelletaan komission vahvistamien täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti.

4. Niiden sokerijuurikasmäärien osalta, jotka vastaavat teollisuudelle tarkoitetun sokerin tai ylijäämäsokerin määriä, joihin sovelletaan 64 artiklassa säädettyä ylijäämämaksua, asianomaisen sokeriyrityksen on mukautettava ostohintaa siten, että se on vähintään yhtä suuri kuin kiintiösokerijuurikkaan vähimmäishinta.

50 artikla

Toimialakohtaiset sopimukset

1. Toimialakohtaisten sopimusten ja toimitussopimusten on oltava 3 kohdan ja komission vahvistamien ostoehtojen mukaisia erityisesti sokerijuurikkaan osto-, toimitus-, haltuunotto- ja maksuehtojen osalta.

2. Sokerijuurikkaan ja -ruo'on ostoehtoihin sovelletaan näiden raaka-aineiden yhteisön viljelijöiden ja yhteisön sokeriyritysten välisiä toimialakohtaisia sopimuksia.

3. Toimitussopimuksessa on tehtävä ero sen mukaan, tulevatko sokerijuurikkaasta valmistettavat sokerimäärät olemaan:

a) kiintiösokeria;

b) kiintiön ulkopuolista sokeria.

4. Kunkin sokeriyrityksen on toimitettava jäsenvaltiolle, jossa se tuottaa sokeria, seuraavat tiedot:

a) edellä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetut sokerijuurikasmäärät, joista ne ovat tehneet toimitussopimukset ennen kylvöä, sekä sopimuksen perustana oleva sokeripitoisuus;

b) vastaava arvioitu saanto.

Jäsenvaltiot voivat vaatia lisätietoja.

▼M3

5. Sokeriyritysten, jotka eivät ole allekirjoittaneet ennen kylvöä toimitussopimuksia kiintiöjuurikkaan vähimmäishintaan sokerikiintiötään vastaavasta juurikasmäärästä, jota on tapauksen mukaan mukautettu 52 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti vahvistetulla ennalta ehkäisevällä markkinoiltapoiston kertoimella, on maksettava kaikesta sokeriksi jalostamastaan sokerijuurikkaasta ainakin kiintiöjuurikkaan vähimmäishinta.

6. Toimialakohtaisissa sopimuksissa voidaan asianomaisen jäsenvaltion luvalla poiketa 3, 4 ja 5 kohdasta.

▼B

7. Jos toimialakohtaisia sopimuksia ei ole, kyseisen jäsenvaltion on toteutettava asianomaisten osapuolten etujen suojaamiseksi tarvittavat toimenpiteet tämän asetuksen mukaisesti.

51 artikla

Tuotantomaksu

1. Sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia tuottaville yrityksille myönnetyistä 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista sokeri-, isoglukoosi- ja inuliinisiirappikiintiöistä peritään tuotantomaksu.

2. Tuotantomaksu on 12 euroa tonnilta kiintiösokeria ja -inuliinisiirappia. Isoglukoosin tuotantomaksu on 50 prosenttia sokeriin sovellettavasta tuotantomaksusta.

3. Jäsenvaltion on perittävä 1 kohdan mukaisesti maksettu tuotantomaksu kokonaisuudessaan alueelleen sijoittautuneilta yrityksiltä suhteessa niiden asianomaisen markkinointivuoden kiintiöön.

Yritysten on suoritettava maksut ennen asianomaisen markkinointivuoden helmikuun loppua.

4. Yhteisön sokeri- ja inuliinisiirappiyritykset voivat vaatia, että sokerijuurikkaan tai sokeriruo'on viljelijät tai juurisikurin toimittajat vastaavat enintään 50 prosentista asianomaisesta tuotantomaksusta.

▼M3

52 artikla

Sokerin poistaminen markkinoilta

1. Jotta markkinoiden rakenteellinen tasapaino säilyisi viitehintaa lähellä olevalla hintatasolla, komissio voi päättää poistaa markkinoilta tietyn markkinointivuoden osalta kiintiöiden mukaisesti tuotetut sokeri- tai isoglukoosimäärät, jotka ylittävät tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti lasketun enimmäismäärän, ottaen huomioon perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat yhteisön sitoumukset.

2. Edellä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu markkinoiltapoiston enimmäismäärä lasketaan kullekin yritykselle, jolla on kiintiö, kertomalla sen kiintiö kertoimella, jonka komissio vahvistaa odotettavissa olevan markkinakehityksen perusteella viimeistään edellisen markkinointivuoden 16 päivänä maaliskuuta. Markkinointivuoden 2008/2009 osalta kyseistä kerrointa sovelletaan viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2008 myönnettyyn, asetuksen (EY) N:o 320/2006 mukaisesti alennettuun kiintiöön.

Ajantasaistetun markkinakehityksen perusteella komissio voi päättää viimeistään kyseisen markkinointivuoden 31 päivänä lokakuuta joko mukauttaa kerrointa tai, jos päätöstä ei ole tehty tämän kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, vahvistaa kertoimen.

3. Kunkin yrityksen, jolle on myönnetty kiintiö, on varastoitava omalla kustannuksellaan seuraavan markkinointivuoden alkuun saakka kiintiön mukaisesti tuotetut sokerimäärät, jotka ylittävät 2 kohdan mukaisesti lasketun enimmäismäärän. Jonakin markkinointivuonna markkinoilta poistettuja sokeri- tai isoglukoosimääriä pidetään ensimmäisinä seuraavan markkinointivuoden kiintiössä tuotettavina määrinä.

Poiketen siitä, mitä tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, komissio voi sokerialan odotettavissa olevan markkinakehityksen huomioon ottaen päättää, että kuluvana ja/tai seuraavana markkinointivuonna markkinoilta poistettua sokeria tai isoglukoosia pidetään kokonaan tai osittain

a) ylijäämäsokerina tai -isoglukoosina, jota voidaan käyttää teollisuudelle tarkoitettuna sokerina tai isoglukoosina; tai

b) väliaikaisena kiintiötuotantona, josta osa voidaan varata vientiä varten noudattaen perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvia yhteisön sitoumuksia.

4. Jos sokeritarjonta yhteisössä on riittämätöntä, komissio voi päättää, että tietty määrä markkinoilta poistettua sokeria voidaan myydä yhteisön markkinoilla ennen markkinoiltapoistamisjakson päättymistä.

5. Jos markkinoilta poistettua sokeria pidetään seuraavan markkinointivuoden ensimmäisenä sokerintuotantona, sokerijuurikkaan viljelijöille maksetaan kyseisen markkinointivuoden vähimmäishinta.

Jos markkinoilta poistettu sokeri voidaan käyttää teollisuudelle tarkoitettuna sokerina tai se viedään tämän artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti, sokerijuurikkaan vähimmäishintaa koskevia 49 artiklan vaatimuksia ei sovelleta.

Jos markkinoilta poistettu sokeri myydään yhteisön markkinoilla ennen markkinoiltapoistamisjakson päättymistä 4 kohdan mukaisesti, sokerijuurikkaan viljelijöille maksetaan kuluvan markkinointivuoden vähimmäishinta.

▼M3

52 a artikla

Sokerin poistaminen markkinoilta markkinointivuosina 2008/2009 ja 2009/2010

1. Poiketen siitä, mitä tämän asetuksen 52 artiklan 2 kohdassa säädetään, niiden jäsenvaltioiden osalta, joiden kansallista kiintiötä on alennettu asetuksen (EY) N:o 320/2006 3 artiklan ja 4 a artiklan 4 kohdan mukaisen kiintiöstä luopumisen vuoksi, komissio vahvistaa kertoimen markkinointivuosien 2008/2009 ja 2009/2010 osalta soveltamalla tämän asetuksen liitettä VII c.

2. Yritykseen, joka asetuksen (EY) N:o 320/2006 3 artiklan 1 kohdan a tai b alakohdan mukaisesti luopuu seuraavasta markkinointivuodesta alkaen yritykselle myönnetystä kokonaiskiintiöstä, ei yrityksen pyynnöstä sovelleta tämän asetuksen 52 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kertoimia. Pyyntö on esitettävä ennen sen markkinointivuoden päättymistä, johon markkinoiltapoistoa sovelletaan.

▼B

53 artikla

Täytäntöönpanosäännöt

Komissio voi hyväksyä antaa tämän jakson täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti:

a) perusteet, joita sokeriyrityksiin sovelletaan myönnettäessä sokerijuurikkaan myyjille juurikasmäärät, joista on tehtävä ennen kylvöä toimitussopimukset 50 artiklan 4 kohdan mukaisesti;

b) 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun markkinoilta poistetun kiintiösokerin prosenttiosuuden;

c) edellytykset, jotka liittyvät vähimmäishinnan maksamiseen silloin, kun markkinoilta poistettu sokeri myydään yhteisön markkinoilla 52 artiklan 4 kohdan mukaisesti.







IV

jakso

Tarjonnan mukauttaminen

54 artikla

Toimenpiteet, joilla helpotetaan tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin

Jotta rohkaistaisiin ammattialajärjestöjä ja ammattialojen yhteisiä järjestöjä toteuttamaan toimia, joilla helpotetaan tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin, lukuun ottamatta markkinoilta poistamiseen liittyviä toimia, komissio voi toteuttaa seuraavat elävien kasvien, naudanlihan, sianlihan, lampaan- ja vuohenlihan, munien ja siipikarjanlihan aloja koskevat toimenpiteet:

a) toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan laatua;

b) toimenpiteet, joilla pyritään edistämään tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen parempaa järjestelyä;

c) toimenpiteet, joilla pyritään helpottamaan markkinahintojen kehityksen seurantaa;

d) toimenpiteet, joilla pyritään käytettävien tuotantokeinojen tuntemuksen perusteella mahdollistamaan lyhyen ja pitkän aikavälin ennusteiden laatiminen.







III

LUKU

Tuotannon rajoittamista koskevat järjestelmät







I

jakso

Yleiset säännökset

▼M10

55 artikla

Kiintiöjärjestelmät ja tuotantokyky

▼M7

1. Kiintiöjärjestelmä koskee seuraavia tuotteita:

a) 65 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitetut maito ja muut maitotuotteet;

b) sokeri, isoglukoosi ja inuliinisiirappi;

c) perunatärkkelys, jolle voidaan myöntää yhteisön tukea.

2. Jos tuottaja ylittää tämän artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa kiintiöjärjestelmissä sovellettavan kiintiön eikä käytä sokerin ylijäämiä 61 artiklassa säädetyllä tavalla, näistä määristä peritään ylijäämämaksu, jollei II ja III jaksossa säädetyistä edellytyksistä muuta johdu.

▼M10

2 a. Viinialalla tuotantokykyä koskevia sääntöjä sovelletaan laittomien istutusten, siirtymäjärjestelmän mukaisten istutusoikeuksien ja raivausjärjestelmän osalta IV a jakson säännösten mukaisesti.

▼B







II

jakso

Sokeri







I

alajakso

Kiintiön myöntäminen ja hallinnointi

56 artikla

Kiintiön myöntäminen

1. Liitteessä VI vahvistetaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantokiintiöt kansallisella tai alueellisella tasolla.

2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä kiintiö kullekin alueelleen sijoittautuneelle sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia tuottavalle yritykselle, joka on hyväksytty 57 artiklan mukaisesti.

Kunkin yrityksen kiintiö on yhtä suuri kuin sille markkinointivuodeksi 2007/2008 asetuksen (EY) N:o 318/2006 mukaisesti myönnetty kiintiö.

3. Jos kiintiö myönnetään sokeriyritykselle, jolla on useampia kuin yksi tuotantoyksikkö, jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet, jotka ne katsovat tarpeellisiksi sokerijuurikkaan ja -ruo'on viljelijöiden etujen huomioon ottamiseksi.

57 artikla

Hyväksytyt yritykset

1. Jäsenvaltion on pyynnöstä myönnettävä hyväksyntä sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia tuottavalle yritykselle tai näitä tuotteita joksikin 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun luetteloon sisältyväksi tuotteeksi jalostavalle yritykselle, jos yritys täyttää seuraavat edellytykset:

a) se todistaa, että sillä on ammattimainen tuotantokapasiteetti;

b) se lupautuu toimittamaan tarvittavat tiedot ja hyväksyy tähän asetukseen liittyvät tarkastukset;

c) sen hyväksyntää ei ole keskeytetty eikä peruutettu.

2. Hyväksytyn yrityksen on toimitettava seuraavat tiedot sille jäsenvaltiolle, jonka alueella sokerijuurikas tai -ruoko korjataan tai jossa puhdistaminen tapahtuu:

a) sokerijuurikkaan tai -ruo'on määrät, joista on tehty toimitussopimus, sekä arvioitu sokerijuurikkaan, sokeriruo'on ja sokerin vastaava saanto hehtaaria kohden;

b) tiedot, jotka koskevat sokerijuurikkaan, sokeriruo'on ja raakasokerin suunniteltuja ja tosiasiallisia toimituksia sekä sokerintuotantoa ja sokerivarastoja;

c) myydyn valkoisen sokerin määrät sekä vastaavat hinnat ja ehdot.

58 artikla

Isoglukoosin lisä- ja täydentävä kiintiö

1. Markkinointivuonna 2008/2009 edellisen markkinointivuoden kiintiöön lisätään isoglukoosin lisäkiintiö, jonka suuruus on 100 000 tonnia. Tämä lisäys ei koske Bulgariaa ja Romaniaa.

Markkinointivuonna 2008/2009 edellisen markkinointivuoden kiintiöön lisätään isoglukoosin lisäkiintiö, jonka suuruus on Bulgarian osalta 11 045 tonnia ja Romanian osalta 1 966 tonnia.

Jäsenvaltion on myönnettävä yrityksille lisäkiintiöt suhteessa isoglukoosikiintiöihin, jotka niille on myönnetty 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

2. Italia, Liettua ja Ruotsi voivat pyynnöstä myöntää alueelleen sijoittautuneelle yritykselle täydentävän isoglukoosikiintiön markkinointivuosina 2008/2009 ja 2009/2010. Täydentävien kiintiöiden enimmäismäärät jäsenvaltiota kohden vahvistetaan liitteessä VII.

3. Yrityksille 2 kohdan mukaisesti myönnetyistä kiintiöistä on perittävä 730 euron kertamaksu. Se peritään myönnettyä täydentävän kiintiön tonnia kohden.

▼M3

59 artikla

Kiintiöiden hallinnointi

1. Komissio mukauttaa liitteessä VI vahvistettuja kiintiöitä markkinointivuoden 2008/2009 osalta viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2008, markkinointivuoden 2009/2010 osalta viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2009 ja markkinointivuoden 2010/2011 osalta viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2010. Mukautuksissa on otettava huomioon tämän artiklan 2 kohdan ja tämän asetuksen 58 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 320/2006 3 artiklan ja 4 a artiklan 4 kohdan soveltamisen tulokset.

2. Jotta vältetään markkinoiden epätasapaino markkinointivuodesta 2010/2011 alkaen, komissio päättää asetuksessa (EY) N:o 320/2006 säädetyn rakenneuudistusjärjestelmän tulokset huomioon ottaen viimeistään 28 päivään helmikuuta 2010 mennessä yhteisen prosenttiosuuden, jolla on tarpeen alentaa olemassa olevia sokeri- ja isoglukoosikiintiöitä jäsenvaltiota tai aluetta kohden. Jäsenvaltioiden on mukautettava kunkin yrityksen kiintiötä tämän mukaisesti.

Poiketen siitä, mitä tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, komissio vahvistaa niitä jäsenvaltioita, joiden kansallista kiintiötä on alennettu asetuksen (EY) N:o 320/2006 3 artiklan ja 4 a artiklan 4 kohdan mukaisen kiintiöstä luopumisen vuoksi, koskevan prosenttiosuuden soveltamalla tämän asetuksen liitettä VII a. Näiden jäsenvaltioiden on mukautettava kunkin alueelleen sijoittautuneen yrityksen, jolle on myönnetty kiintiö, prosenttiosuutta tämän asetuksen liitteen VII b mukaisesti.

Tämän kohdan ensimmäistä ja toista alakohtaa ei sovelleta perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin syrjäisimpiin alueisiin.

60 artikla

Kansallisen kiintiön uudelleen jakaminen ja kiintiöiden alentaminen

1. Jäsenvaltio voi alentaa alueelleen sijoittautuneelle yritykselle myönnettyä sokeri- tai isoglukoosikiintiötä enintään 10 prosentilla markkinointivuoden 2008/2009 ja sen jälkeisten markkinointivuosien osalta kunnioittaen samalla yritysten vapautta osallistua asetuksella (EY) N:o 320/2006 perustettuihin mekanismeihin. Tällöin jäsenvaltioiden on sovellettava puolueettomia ja syrjimättömiä perusteita.

▼B

2. Jäsenvaltiot voivat siirtää kiintiöitä yritysten välillä liitteessä VIII vahvistettuja sääntöjä noudattaen sekä ottaen huomioon kunkin osapuolen ja erityisesti sokerijuurikkaan tai sokeriruo'on viljelijöiden edut.

3. Kyseisen jäsenvaltion on myönnettävä 1 ja 2 kohdan mukaisesti alennetut määrät yhdelle tai useammalle alueelleen sijoittautuneelle yritykselle riippumatta siitä, onko niillä kiintiö.

▼M3

4. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 3 kohdassa säädetään, sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 320/2006 4 a artiklaa jäsenvaltioiden on mukautettava kyseiselle yritykselle myönnettyä sokerikiintiötä soveltamalla mainitun artiklan 4 kohdan mukaisesti määritettyä alennusta tämän artiklan 1 kohdassa vahvistetun prosenttiosuuden rajoissa.

▼B







II

alajakso

Kiintiön ylittäminen

61 artikla

Soveltamisala

Sokeri, isoglukoosi tai inuliinisiirappi, jota tuotetaan jonakin markkinointivuonna 56 artiklassa tarkoitetun kiintiön ulkopuolella, voidaan:

a) käyttää 62 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuotantoon;

b) siirtää seuraavan markkinointivuoden kiintiötuotantoon 63 artiklan mukaisesti;

c) käyttää syrjäisimpien alueiden erityistä hankintajärjestelmää varten neuvoston asetuksen (EY) N:o 247/2006 ( 1 ) II osaston mukaisesti; tai

d) viedä komission vahvistaman määrällisen rajoituksen puitteissa ja perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehtyjen sopimusten sitoumuksia noudattaen.

Muihin määriin sovelletaan 64 artiklassa tarkoitettua ylijäämämaksua.

62 artikla

Teollisuudelle tarkoitettu sokeri

1. Teollisuudelle tarkoitettu sokeri, isoglukoosi ja inuliinisiirappi on varattava jonkin 2 kohdassa tarkoitetun tuotteen tuotantoon silloin kun:

a) siitä on tehty ennen markkinointivuoden loppua toimitussopimus sellaisen tuottajan ja käyttäjän välillä, joille molemmille on myönnetty hyväksyntä 57 artiklan mukaisesti; sekä

b) se on toimitettu käyttäjälle viimeistään 30 päivänä marraskuuta seuraavana markkinointivuonna.

2. Komissio laatii luettelon tuotteista, joiden tuotannossa käytetään teollisuudelle tarkoitettua sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia.

Luettelo sisältää muun muassa seuraavat tuotteet:

a) bioetanoli, alkoholi, rommi, elävä hiiva sekä levitteiksi tarkoitettujen ja ”Rinse appelstroopiksi” jalostettavien siirappien määrät;

b) tietyt teollisuustuotteet, jotka eivät sisällä sokeria mutta joiden valmistuksessa käytetään sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia;

c) tietyt kemian- tai lääketeollisuuden tuotteet, jotka sisältävät sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia.

63 artikla

Ylijäämäsokerin siirtäminen

1. Kukin yritys voi päättää siirtää sokeri-, isoglukoosi- tai inuliinisiirappikiintiönsä ylittävän tuotantonsa kokonaan tai osittain siten, että se luetaan seuraavan markkinointivuoden tuotantoon. Tätä koskeva päätös on peruuttamaton, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen tehneiden yritysten on:

a) ilmoitettava kyseiselle jäsenvaltiolle ennen tämän jäsenvaltion määrittelemää päivämäärää:

— siirrettävän sokeriuo'on määrät kuluvan markkinointivuoden 1 päivän helmikuuta ja 30 päivän kesäkuuta välisenä aikana,

— siirrettävän sokerin tai inuliinisiirapin muut määrät kuluvan markkinointivuoden 1 päivän helmikuuta ja 15 päivän huhtikuuta välisenä aikana;

b) sitouduttava varastoimaan siirrettävät määrät omalla kustannuksellaan kuluvan markkinointivuoden loppuun asti.

3. Jos yrityksen lopullinen tuotanto on kyseisenä markkinointivuonna pienempi kuin 1 kohdan mukaisen päätöksen tekohetkellä tehty arvio, siirrettyä määrää voidaan mukauttaa taannehtivasti viimeistään 31 päivänä lokakuuta seuraavana markkinointivuonna.

4. Siirrettyjä määriä pidetään ensimmäisinä seuraavan markkinointivuoden kiintiössä tuotettavina määrinä.

5. Markkinointivuoden aikana tämän artiklan mukaisesti varastoituun sokeriin ei saa soveltaa muita 13, 32 tai 52 artiklassa säädettyjä varastointitoimenpiteitä.

64 artikla

Ylijäämämaksu

1. Ylijäämämaksu peritään seuraavien tuotteiden määristä:

a) minä tahansa markkinointivuonna tuotettu ylijäämäsokeri, -isoglukoosi ja -inuliinisiirappi lukuun ottamatta seuraavan markkinointivuoden kiintiötuotantoon siirrettyjä ja 63 artiklan mukaisesti varastoituja määriä tai 61 artiklan c ja d alakohdassa tarkoitettuja määriä;

b) teollisuudelle tarkoitettu sokeri, isoglukoosi ja inuliinisiirappi, josta ei ole komission vahvistamaan määräpäivään mennessä toimitettu selvitystä, jonka mukaan se on valmistettu joksikin 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi tuotteeksi;

▼M3

c) sokeri ja isoglukoosi, jotka on poistettu markkinoilta 52 ja 52 a artiklan mukaisesti ja joiden osalta 52 artiklan 3 kohdassa säädettyjä velvollisuuksia ei ole täytetty.

▼B

2. Komissio vahvistaa ylijäämämaksun riittävän korkealle tasolle, jotta estetään 1 kohdassa tarkoitettujen määrien kasaantuminen.

3. Jäsenvaltion on perittävä 1 kohdassa tarkoitettu ylijäämämaksu alueelleen sijoittautuneilta yrityksiltä niiden 1 kohdassa tarkoitettujen tuotantomäärien mukaan, jotka on todettu näiden yritysten osalta kyseisenä markkinointivuonna.







III

jakso

Maito







I

alajakso

Yleiset säännökset

65 artikla

Määritelmät

Tässä jaksossa tarkoitetaan:

a) ’maidolla’ yhdestä tai useammasta lehmästä lypsettyä tuotetta;

b) ’muilla maitotuotteilla’ muita maitotuotteita kuin maitoa, erityisesti rasvatonta maitoa, kermaa, voita, jogurttia ja juustoa; nämä muunnetaan tarvittaessa maitoekvivalentiksi soveltamalla niihin komission vahvistamia kertoimia;

c) ’tuottajalla’ viljelijää, jonka tila sijaitsee jonkin jäsenvaltion maantieteellisellä alueella ja joka tuottaa ja pitää kaupan maitoa tai joka valmistautuu harjoittamaan tällaista toimintaa hyvin pian;

d) ’tilalla’ asetuksen (EY) N:o 1782/2003 2 artiklassa määriteltyä tilaa;

e) ’ostajalla’ yritystä tai ryhmittymää, joka ostaa maitoa tuottajalta:

— kerätäkseen, pakatakseen, varastoidakseen, jäähdyttääkseen tai jalostaakseen maitoa, myös toimeksiantona,

— myydäkseen maidon yhdelle tai useammalle maitoa tai muita maitotuotteita käsittelevälle tai jalostavalle yritykselle.

Ostajana pidetään kuitenkin samalla maantieteellisellä alueella sijaitsevien ostajien ryhmittymää, joka tekee jäsentensä lukuun ylijäämämaksun suorittamisen kannalta tarpeellisia hallinnollisia ja kirjanpidollisia toimia. Tämän alakohdan ensimmäistä virkettä sovellettaessa Kreikkaa pidetään yhtenä maantieteellisenä alueena, ja se voi pitää julkista elintä ostajaryhmittymänä;

f) ’toimituksella’ kaikkia tuottajan suorittamia maidon, ei kuitenkaan muiden maitotuotteiden, toimituksia ostajalle riippumatta siitä, hoitaako kuljetuksen tuottaja, ostaja, nämä tuotteet käsittelevä tai jalostava yritys taikka jokin kolmas osapuoli;

g) ’suoramyynnillä’ tuottajan suorittamaa maidon myyntiä tai siirtoa suoraan kuluttajalle sekä tuottajan suorittamaa muiden maitotuotteiden myyntiä tai siirtoa. Komissio voi f alakohdassa esitettyä toimituksen määritelmää noudattaen mukauttaa suoramyynnin määritelmää erityisesti sen varmistamiseksi, ettei mikään kaupan pidettävä maito- tai muu maitotuotemäärä jää kiintiöjärjestelmän ulkopuolelle;

h) ’kaupan pitämisellä’ maidon toimittamista taikka maidon tai muiden maitotuotteiden suoramyyntiä;

i) ’tilakohtaisella kiintiöllä’ tuottajan kiintiötä kunkin kahdentoista kuukauden jakson 1 päivänä huhtikuuta;

j) ’kansallisella kiintiöllä’ kullekin jäsenvaltiolle vahvistettua 66 artiklassa tarkoitettua kiintiötä;

k) ’käytettävissä olevalla kiintiöllä’ tuottajien 31 päivänä maaliskuuta käytettävissä olevaa kiintiötä sen kahdentoista kuukauden jakson aikana, jolle ylijäämämaksu on laskettu, ottaen huomioon kaikki kyseisen kahdentoista kuukauden jakson aikana tehdyt, tässä asetuksessa säädetyt siirrot, myynnit, muuntamiset ja väliaikaiset uudelleenjaot.







II

alajakso

Kiintiön myöntäminen ja hallinnointi

66 artikla

Kansalliset kiintiöt

1. Seitsemän 1 päivänä huhtikuuta 2008 alkavan peräkkäisen kahdentoista kuukauden jakson, jäljempänä ”kahdentoista kuukauden jakso”], aikana kaupan pidettävien maidon ja muiden maitotuotteiden kansalliset tuotantokiintiöt vahvistetaan liitteessä X olevassa 1 kohdassa.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut kiintiöt jaetaan tuottajien kesken 67 artiklan mukaisesti tekemällä ero toimitusten ja suoramyynnin välillä. Kansallisen kiintiön ylittäminen määritellään kansallisella tasolla kussakin jäsenvaltiossa tämän jakson mukaisesti eriteltynä toimitusten ja suoramyynnin osalta.

3. Liitteessä X olevassa 1 kohdassa esitetyt kansalliset kiintiöt vahvistetaan, jollei markkinoiden yleistilanteen vuoksi mahdollisesti tehtävästä tarkistuksesta ja tietyissä jäsenvaltioissa vallitsevista erityisolosuhteista muuta johdu.

4. Bulgariaa ja Romaniaa varten perustetaan erityinen rakenneuudistusvaranto liitteessä X olevassa 2 kohdassa esitetyn mukaisesti. Tämä varanto vapautetaan 1 päivästä huhtikuuta 2009 alkaen siinä määrin kuin maidon ja maitotuotteiden tilalla tapahtuva kulutus on kussakin näistä maista laskenut vuodesta 2002.

Komissio päättää varannon vapauttamisesta ja sen jakamisesta toimitusten ja suoramyynnin kiintiöön niiden kertomusten pohjalta, jotka Bulgaria ja Romania toimittavat komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2008. Tässä kertomuksessa on esitettävä yksityiskohtaisesti tosiasiallisen rakenneuudistusprosessin tulokset ja suuntaukset kummankin maan maitoalalla ja erityisesti siirtyminen tilalla tapahtuvaan kulutukseen suunnatusta tuotannosta markkinoille suuntautuvaan tuotantoon.

▼A1

4a. Kroatiaa varten perustetaan erityinen rakenneuudistusvaranto liitteessä IX olevassa 2 kohdassa esitetyn mukaisesti. Varanto vapautetaan ensimmäisen liittymisen jälkeisen kiintiövuoden 1 päivästä huhtikuuta siinä määrin kuin maidon ja maitotuotteiden tilalla tapahtuva kulutus Kroatiassa on vähentynyt kaudella 2008–2012.

Komissio päättää varannon vapauttamisesta ja sen jakamisesta toimitusten ja suoramyynnin kiintiöön 195 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti ja arvioituaan raporttia, joka Kroatian on määrä toimittaa 31 päivään joulukuuta 2013 mennessä. Raportissa on esitettävä yksityiskohtaisesti tosiasiallisen rakenneuudistusprosessin tulokset ja suuntaukset Kroatian maitoalalla ja erityisesti siirtyminen tilalla tapahtuvaan kulutukseen tarkoitetusta tuotannosta markkinoille suuntautuvaan tuotantoon.

▼B

5. Bulgarian, Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Romanian, Slovenian ja Slovakian kansalliseen kiintiöön on sisällyttävä kaikki maito tai maitomäärää vastaavat tuotteet, jotka on toimitettu ostajalle tai myyty suoraan, riippumatta siitä, onko ne tuotettu tai pidetty kaupan mainituissa maissa sovellettavan siirtymätoimenpiteen puitteissa.

67 artikla

Tilakohtaiset kiintiöt

1. Tuottajien tilakohtaisen kiintiön tai tilakohtaisten kiintiöiden on 1 päivänä huhtikuuta 2008 vastattava heidän 31 päivän maaliskuuta 2008 mukaista tilakohtaista viitemääräänsä tai tilakohtaisia viitemääriään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 päivänä huhtikuuta 2008 tapahtuneita kiintiöiden siirtoja, myyntejä ja muuntamisia.

2. Tuottajalla voi olla käytössään yksi tai kaksi tilakohtaista kiintiötä, joista toinen on toimituksia ja toinen suoramyyntiä varten. Ainoastaan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi muuntaa tuottajan kiintiöiden välistä jakoa tuottajan perustellusta pyynnöstä.

3. Jos tuottajalla on kaksi kiintiötä, tuottajan mahdollinen ylijäämämaksu lasketaan erikseen kummankin kiintiön osalta.

4. Komissio voi korottaa 66 artiklassa tarkoitetun Suomen kansallisen kiintiön toimituksia koskevan osuuden enintään 200 000 tonniin korvauksena suomalaisille SLOM-tuottajille. Tämä yhteisön lainsäädännön mukaisesti jaettava varanto on käytettävä yksinomaan sellaisten tuottajien hyväksi, joiden kohdalla Euroopan unioniin liittyminen on vaikuttanut haitallisesti oikeuteen aloittaa tuotanto uudelleen.

5. Jäljempänä 71 artiklassa säädetyn kansallisen varannon täydentämiseksi mahdollisesti tehdyt vähennykset huomioon ottaen tilakohtaisia kiintiöitä mukautetaan tarvittaessa kunkin kyseessä olevan kahdentoista kuukauden jakson osalta, jotta tilakohtaisten toimituskiintiöiden summa ja tilakohtaisten suoramyyntikiintiöiden summa ei missään jäsenvaltiossa ylitä 69 artiklan mukaisesti mukautettua vastaavaa kansallista kiintiötä.

68 artikla

Kansallisessa varannossa olevien kiintiöiden jako

Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä säännöt, joiden mukaisesti 71 artiklassa säädetyssä kansallisessa varannossa olevat määrät voidaan jakaa tuottajille joko kokonaisuudessaan tai osittain komissiolle ilmoitettavien objektiivisten perusteiden mukaisesti.

69 artikla

Kiintiöiden hallinnointi

1. Komissio mukauttaa kansallisten kiintiöiden jakoa toimitusten ja suoramyynnin kesken kunkin jäsenvaltion ja kunkin jakson osalta ennen kyseisen jakson päättymistä ottaen huomioon tuottajien esittämät pyynnöt tilakohtaisten toimitus- ja suoramyyntikiintiöiden muuntamisesta.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain ennen komission 192 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistamia päivämääriä ja sääntöjä noudattaen tiedot, joita tarvitaan:

a) tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun mukautuksen tekemiseksi;

b) kunkin jäsenvaltion maksaman ylijäämämaksun laskemiseksi.

70 artikla

Rasvapitoisuus

1. Kullekin tuottajalle on vahvistettava viiterasvapitoisuus, jota sovelletaan tälle tuottajalle myönnettyyn tilakohtaiseen toimituskiintiöön.

2. Tuottajille 31 päivänä maaliskuuta 2008 67 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnettyjen kiintiöiden osalta 1 kohdassa tarkoitettu viiterasvapitoisuus on sama kuin kyseiseen kiintiöön mainittuna päivänä sovellettu viiterasvapitoisuus.

3. Viiterasvapitoisuutta muutetaan 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen muuntamisten yhteydessä ja hankittaessa, siirrettäessä tai väliaikaisesti siirrettäessä kiintiöitä noudattaen niitä sääntöjä, jotka komissio hyväksyy.

4. Rasvapitoisuus, jota sovelletaan uusiin tuottajiin, joiden tilakohtainen toimituskiintiö on myönnetty kokonaisuudessaan kansallisesta varannosta vahvistetaan komission hyväksymien sääntöjen mukaisesti.

5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua tilakohtaista viiterasvapitoisuutta mukautetaan tarvittaessa tämän asetuksen tullessa voimaan ja sen jälkeen aina tarvittaessa kunkin kahdentoista kuukauden jakson alussa, jotta kunkin jäsenvaltion tilakohtaisten edustavien rasvapitoisuuksien painotettu keskiarvo ei ylitä yli 0,1 grammalla kiloa kohden liitteessä X vahvistettua viiterasvapitoisuutta.

Romanian osalta liitteessä X vahvistettua viiterasvapitoisuutta tarkastellaan uudelleen koko vuoden 2004 lukujen perusteella ja komissio mukauttaa sitä tarvittaessa.

71 artikla

Kansallinen varanto

1. Kunkin jäsenvaltion on perustettava kansallinen varanto liitteessä IX vahvistetuille kansallisille kiintiöille erityisesti 68 artiklassa säädettyjä jakoja varten. Kansallista varantoa täydennetään tarvittaessa ottamalla takaisin 72 artiklassa säädetyt määrät, peruuttamalla osa 76 artiklassa säädetyistä siirroista tai tekemällä kaikista tilakohtaisista kiintiöistä tasavähennyksiä. Kyseisten kiintiöiden alkuperäinen käyttötarkoitus (toimitukset tai suoramyynti) säilyy.

2. Mahdolliset jäsenvaltiolle myönnetyt lisäkiintiöt sisällytetään ilman eri toimenpiteitä kansalliseen varantoon ja jaetaan toimituksiin ja suoramyyntiin ennakoitavissa olevien tarpeiden mukaisesti.

3. Kansallisessa varannossa olevilla kiintiöillä ei ole viiterasvapitoisuutta.

72 artikla

Toiminnan harjoittamatta jättäminen

1. Kun tilakohtaisia kiintiöitä hallussaan pitävä luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö ei enää täytä jonkin kahdentoista kuukauden jakson aikana 65 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä, vastaavat määrät on siirrettävä kansalliseen varantoon viimeistään seuraavan kalenterivuoden 1 päivänä huhtikuuta, jollei kyseinen henkilö ryhdy uudelleen 65 artiklan c alakohdan mukaiseksi tuottajaksi ennen mainittua päivää.

Jos tällainen henkilö ryhtyy uudelleen tuottajaksi viimeistään määrien poistamista seuraavan toisen kahdentoista kuukauden jakson lopussa, häneltä otettu tilakohtainen kiintiö palautetaan kyseiselle henkilölle kokonaan tai osittain viimeistään hakupäivää seuraavana 1 päivänä huhtikuuta.

2. Jos tuottajat eivät pidä kaupan vähintään ►M7 85:tä prosenttia ◄ tilakohtaisesta kiintiöstään vähintään yhden kahdentoista kuukauden jakson aikana, jäsenvaltiot voivat päättää, onko käyttämätön kiintiö siirrettävä kokonaan tai osittain kansalliseen varantoon ja millä edellytyksillä tämä tapahtuu.

Jäsenvaltiot voivat vahvistaa edellytykset, joiden mukaisesti kiintiö jaetaan uudelleen kyseisille tuottajille, jos nämä jatkavat kaupan pitämistä.

3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta ylivoimaisen esteen tapauksissa eikä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jotka vaikuttavat tilapäisesti kyseisten tuottajien tuotantokapasiteettiin ja jotka ovat toimivaltaisten viranomaisten tunnustamia.

73 artikla

Väliaikaiset siirrot

1. Jäsenvaltioiden on kunkin kahdentoista kuukauden jakson loppuun mennessä sallittava, että tuottajat siirtävät kyseisen jakson aikana väliaikaisesti osan tilakohtaisista kiintiöistä, jotka ovat niiden käytettävissä mutta joita ne eivät aio käyttää.

Jäsenvaltiot voivat säännellä siirtoja tuottajaluokkien tai maidontuotantorakenteiden perusteella, rajoittaa ne koskemaan ainoastaan ostajia tai rajoittaa ne alueiden sisäisiksi, sallia 72 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa koko kiintiön siirtämisen ja määrittää, missä määrin siirtäjä voi uusia siirtoja.

2. Kukin jäsenvaltio voi päättää olla panematta 1 kohtaa täytäntöön toisen tai molempien seuraavien tekijöiden perusteella:

a) tarve helpottaa rakenteellisia muutoksia ja mukautuksia;

b) pakottava hallinnollinen tarve.

74 artikla

Kiintiöiden siirrot maa-alueen mukana

1. Tilakohtaiset kiintiöt siirtyvät tilan mukana sen haltuunsa ottavalle tuottajalle, kun tila myydään, vuokrataan tai se siirtyy perintönä, ennakkoperintönä tai muuna siirtona, jolla on vastaavia oikeudellisia vaikutuksia, noudattaen yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka jäsenvaltio määrittelee ottaen huomioon maidontuotantoon käytettävän pinta-alan tai muut objektiiviset perusteet ja tarvittaessa osapuolten välisen sopimuksen. Se osa kiintiöstä, jota tarvittaessa ei siirretä tilan mukana, lisätään kansalliseen varantoon.

2. Jos kiintiöt on siirretty tai siirretään 1 kohdan mukaisesti maanvuokrauksella tai muuna siirtona, jolla on vastaavia oikeudellisia vaikutuksia, jäsenvaltiot voivat päättää objektiivisin perustein ja sen varmistamiseksi, että kiintiöt jaetaan yksinomaan tuottajille, ettei kiintiötä siirretä tilan mukana.

3. Kun maa-alue siirretään viranomaisille ja/tai kun julkinen etu niin vaatii tai kun siirto tapahtuu muista kuin maatalouteen perustuvista syistä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että toteutetaan tarvittavat toimenpiteet osapuolten oikeutettujen etujen turvaamiseksi ja ennen kaikkea siitä, että tällaisesta maa-alueesta luopuvat tuottajat voivat halutessaan jatkaa maidontuotantoa.

4. Jos maanvuokraussopimus päättyy ilman, että sen jatkaminen on mahdollista vastaavilla ehdoilla, tai tilanteissa, joilla on vastaavia oikeudellisia vaikutuksia, ja jos osapuolet eivät pääse keskenään sopimukseen, kyseiset tilakohtaiset kiintiöt siirretään osittain tai kokonaan määrät haltuunsa ottavalle tuottajalle noudattaen säännöksiä, jotka jäsenvaltio antaa osapuolten oikeutetut edut huomioon ottaen.

75 artikla

Erityiset siirtotoimenpiteet

1. Jotta maidontuotannon rakenneuudistus onnistuisi tai ympäristöä voitaisiin parantaa, jäsenvaltiot voivat noudattaen yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka ne vahvistavat ottaen huomioon osapuolten oikeutetut edut:

a) myöntää tuottajille, jotka sitoutuvat lopettamaan pysyvästi maidontuotantonsa kokonaan tai osittain, yhtenä tai useampana vuotuisena eränä maksettavan korvauksen ja siirtää näin vapautuneet tilakohtaiset kiintiöt kansalliseen varantoon;

b) määritellä objektiivisin perustein edellytykset, joilla toimivaltainen viranomainen tai sen nimeämä elin voi myöntää tuottajille maksua vastaan kahdentoista kuukauden jakson alussa tilakohtaiset kiintiöt, jotka ovat vapautuneet lopullisesti muilta tuottajilta edellisen kahdentoista kuukauden jakson päättyessä edellä mainitun maksun suuruista, yhtenä tai useampana vuotuisena eränä suoritettua korvausta vastaan;

c) keskittää ja valvoa kiintiöiden siirtoja, joiden mukana ei siirry maa-alueita;

d) säätää, että tuottajalle myönnetään kyseinen tilakohtainen kiintiö silloin, kun maa-alue on siirretty ympäristön parantamiseksi, jos maa-alueesta luopuva tuottaja haluaa jatkaa maidontuotantoa;

e) määritellä objektiivisin perustein alueet tai keräilyalueet, joilla sallitaan kiintiöiden lopulliset siirrot ilman vastaavien maa-alueiden siirtämistä maidontuotannon rakenteen parantamiseksi;

f) sallia tuottajan toimivaltaiselle viranomaiselle tai sen nimeämälle elimelle osoittamasta hakemuksesta kiintiöiden lopullisen siirron ilman vastaavien maa-alueiden siirtämistä ja päinvastoin maidontuotannon rakenteen parantamiseksi tilalla tai tuotannon laajaperäistämisen edistämiseksi.

2. Edellä oleva 1 kohta voidaan panna täytäntöön kansallisella tasolla, sopivalla alueellisella tasolla tai erityisillä keräilyalueilla.

76 artikla

Kiintiöistä tehtävä vähennys

1. Jäsenvaltiot voivat 74 ja 75 artiklassa tarkoitettujen siirtojen yhteydessä vähentää objektiivisin perustein osan tilakohtaisista kiintiöistä kansalliseen varantoon.

2. Jos kiintiöt on siirretty tai siirretään 74 ja 75 artiklan mukaisesti sitä vastaavan maa-alueen mukana tai ilman sitä maanvuokrauksella tai muuna siirtona, jolla on vastaavia oikeudellisia vaikutuksia, jäsenvaltiot voivat päättää objektiivisin perustein ja sen varmistamiseksi, että kiintiöt jaetaan yksinomaan tuottajille, palautuuko siirretty kiintiö kokonaan tai osittain kansalliseen varantoon ja millä edellytyksillä tämä tapahtuu.

77 artikla

Tuki kiintiöiden hankkimiseen

Mikään viranomainen ei saa myöntää kiintiöiden hankintaan suoraan liittyvää taloudellista tukea kiintiöiden myyntiin, siirtoon tai jakamiseen tämän jakson mukaisesti.







III

alajakso

Kiintiön ylittäminen

78 artikla

Ylijäämämaksu

1. Ylijäämämaksu, joka peritään kansallisen kiintiön ulkopuolella kaupan pidettävästä maidosta ja muista maitotuotteista, vahvistetaan II alajakson mukaisesti.

Maksun määrä 100 kilogrammaa maitoa kohden on 27,83 euroa.

▼M7

Kuitenkin 1 päivänä huhtikuuta 2009 ja 1 päivänä huhtikuuta 2010 alkavien kahdentoista kuukauden jaksojen osalta maidon ylijäämämaksuksi, joka peritään, jos toimitetun maidon määrä on enemmän kuin 106 prosenttia 1 päivänä huhtikuuta 2008 alkaneen kahdentoista kuukauden jakson aikana sovellettavasta kansallisesta toimituskiintiöstä, vahvistetaan 150 prosenttia toisessa alakohdassa tarkoitetusta maksusta.

▼M12

1 a. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, 1 päivänä huhtikuuta 2009 ja 1 päivänä huhtikuuta 2010 alkavien kahdentoista kuukauden jaksojen aikana on toimitusten osalta perittävä ylijäämämaksu maidosta, jota pidetään kaupan II alajakson mukaisesti vahvistetun kansallisen kiintiön ulkopuolella, kun kiintiöstä on ensin vähennetty 75 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti 30 päivästä marraskuuta 2009 alkaen kansalliseen varantoon vapautetut ja siellä kyseisen kahdentoista kuukauden jakson 31 päivään maaliskuuta asti pidetyt toimitusten tilakohtaiset kiintiöt.

▼B

2. Jäsenvaltioiden on maksettava yhteisölle erikseen toimitusten ja suoramyynnin osalta määritellyn kansallisen kiintiön ylityksestä johtuva ylijäämämaksu. Niiden on maksettava siitä 99 prosenttia maataloustukirahastolle kyseistä kahdentoista kuukauden jaksoa seuraavan 16 päivän lokakuuta ja 30 päivän marraskuuta välisenä aikana.

▼M12

2 a. Jäsenvaltion on käytettävä 1 a kohdan soveltamisen tuloksena saatavan ylijäämämaksun määrän ja 1 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamisen tuloksena saatavan määrän välinen erotus maitoalan rakenneuudistustoimenpiteiden rahoittamiseen.

▼B

3. Jos 1 kohdassa säädettyä ylijäämämaksua ei ole maksettu määräpäivään mennessä, komissio vähentää maatalousrahastojen komiteaa kuultuaan maksamatta jäänyttä ylijäämämaksua vastaavan määrän asetuksen (EY) N:o 1290/2005 14 artiklassa ja 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista kuukausittaisista maksuista. Ennen kuin komissio tekee päätöksensä se ilmoittaa asiasta asianomaiselle jäsenvaltiolle, jonka on ilmoitettava kantansa viikon kuluessa. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2040/2000 ( 2 ) 14 artiklaa ei sovelleta.

4. Komissio päättää yksityiskohtaisista tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevista järjestelyistä.

79 artikla

Tuottajien maksuosuus ylijäämämaksusta

Ylijäämämaksu jaetaan kokonaisuudessaan 80 ja 83 artiklan mukaisesti niiden tuottajien kesken, jotka ovat osaltaan aiheuttaneet 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kansallisten kiintiöiden kulloisenkin ylityksen.

Tuottajien on maksettava jäsenvaltiolle 69, 70 ja 80 artiklan mukaisesti laskettu maksuosuutensa ylijäämämaksusta pelkästään sillä perusteella, että ne ovat ylittäneet käytettävissä olevat kiintiönsä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 80 artiklan 3 kohdan ja 83 artiklan 1 kohdan soveltamista.

▼M12

Kahdentoista kuukauden jaksojen aikana, jotka alkavat 1 päivänä huhtikuuta 2009 ja 1 päivänä huhtikuuta 2010, toimituksia koskeva ylijäämämaksu on jaettava kokonaisuudessaan 80 ja 83 artiklan mukaisesti niiden tuottajien kesken, jotka ovat osaltaan aiheuttaneet 78 artiklan 1 a kohtaa sovellettaessa vahvistetun kansallisen kiintiön ylityksen.

▼B

80 artikla

Toimituksia koskeva ylijäämämaksu

1. Ylijäämämaksun lopullista tilittämistä varten kunkin tuottajan toimittamia määriä korotetaan tai alennetaan kertoimia käyttäen ja noudattaen komission vahvistamia ehtoja todellisen rasvapitoisuuden ja viiterasvapitoisuuden mahdollisen eron huomioon ottamiseksi.

▼M7

Kansallisella tasolla ylijäämämaksu lasketaan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tarkistetun toimitusten kokonaismäärän perusteella.

▼M7 —————

▼B

3. Kunkin tuottajan ylijäämämaksua koskeva maksuosuus vahvistetaan jäsenvaltion päätöksellä sen jälkeen, kun kansallisen toimituskiintiön käyttämätön osa on jaettu uudelleen tai jätetty jakamatta, joko suhteessa kunkin tuottajan tilakohtaisiin kiintiöihin tai jäsenvaltioiden vahvistamin objektiivisin perustein:

a) joko kansallisella tasolla sen määrän perusteella, jolla kunkin tuottajan kiintiö on ylittynyt;

b) tai ensin ostajakohtaisesti ja tämän jälkeen tarvittaessa kansallisella tasolla.

▼M7

Kun sovelletaan 78 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa, jäsenvaltioiden on vahvistettaessa kunkin tuottajan maksuosuutta maksun määrästä, joka on maksettava mainitussa alakohdassa tarkoitetun korkeamman määrän soveltamisen vuoksi, varmistettava, että tämän osuuden maksavat vastuussa olevat tuottajat toisiinsa suhteutetuin maksuosuuksin kyseisen jäsenvaltion vahvistamien objektiivisten perusteiden mukaisesti.

▼B

81 artikla

Ostajien tehtävät

1. Ostajat vastaavat ylijäämämaksua koskevan tuottajien maksuosuuden perimisestä kyseisiltä tuottajilta ja maksavat jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ennen komission vahvistamaa määräaikaa ja sen vahvistamaa menettelyä noudattaen maksuosuudet, jotka vähennetään ylityksen aiheuttaneille tuottajille maksetusta maidon hinnasta tai jotka peritään muulla asianmukaisella tavalla.

2. Jos yksi ostaja korvaa yhden tai useamman muun ostajan joko kokonaan tai osittain, meneillään olevan kahdentoista kuukauden jakson loppuajan osalta otetaan huomioon tuottajien käytettävissä olevat tilakohtaiset kiintiöt sen jälkeen, kun niistä on vähennetty jo toimitetut määrät ja niiden rasvapitoisuus on otettu huomioon. Tätä kohtaa sovelletaan myös silloin, kun tuottaja siirtyy yhdeltä ostajalta toiselle.

3. Jos tuottajan toimittamat määrät ylittävät viitekauden aikana kyseisen tuottajan käytettävissä olevan kiintiön, asianomainen jäsenvaltio voi päättää, että ostaja vähentää osan maidon hinnasta kaikkien sellaisten kyseisen tuottajan toimitusten osalta, jotka ylittävät kiintiön, ennakkona tuottajan maksuosuudesta jäsenvaltion vahvistamien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. Jäsenvaltio voi vahvistaa erityisjärjestelyjä, jotta ostajat pystyisivät vähentämään tämän ennakon, jos tuottajat toimittavat useille ostajille.

82 artikla

Hyväksyntä

Ostajan asema edellyttää ennakkohyväksyntää, jonka jäsenvaltio myöntää komission vahvistamien perusteiden mukaisesti.

Komissio vahvistaa edellytykset, jotka tuottajien on täytettävä, ja tiedot, jotka näiden on toimitettava suoramyynnin yhteydessä.

83 artikla

Suoramyyntiä koskeva ylijäämämaksu

1. Suoramyynnin yhteydessä kunkin tuottajan ylijäämämaksua koskeva maksuosuus vahvistetaan jäsenvaltion päätöksellä sopivalla alueellisella tai kansallisella tasolla sen jälkeen, kun suoramyyntiin varatun kansallisen kiintiön käyttämätön osa on jaettu uudelleen tai jätetty jakamatta.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava myytyjen tai luovutettujen maitotuotteiden valmistukseen myydyn, luovutetun tai käytetyn maidon kokonaismäärästä maksettavaa ylijäämämaksua koskevan tuottajien maksuosuuden laskentaperusta komission vahvistamien perusteiden mukaisesti.

3. Rasvapitoisuuden tarkistamista ei oteta huomioon ylijäämämaksun lopullisen tilitystä suoritettaessa.

4. Komissio määrittää, miten ja milloin ylijäämämaksu on maksettava jäsenvaltion toimivaltaiselle elimelle.

84 artikla

Liikaa maksetut tai maksamattomat määrät

1. Kun ylijäämämaksu on maksettava ja tuottajilta peritty maksuosuus on suurempi kuin kyseinen maksu toimitusten ja suoramyynnin yhteydessä, jäsenvaltio voi:

a) käyttää ylijäämän kokonaan tai osittain 75 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden rahoittamiseen ja/tai

b) jakaa sen kokonaan tai osittain tuottajille, jotka

— kuuluvat etuoikeutettuihin luokkiin, jotka jäsenvaltio on ottanut käyttöön komission vahvistamien objektiivisten perusteiden ja määräaikojen mukaisesti, tai

— ovat joutuneet poikkeukselliseen tilanteeseen, joka aiheutuu kansallisesta säännöksestä, joka ei liity tässä luvussa säädettyyn maitoa ja muita maitotuotteita koskevaan kiintiöjärjestelmään.

2. Jos on todettu, ettei ylijäämämaksua ole tarpeen maksaa, ostajien tai jäsenvaltion mahdollisesti perimät ennakot on palautettava viimeistään seuraavan kahdentoista kuukauden jakson päättyessä.

3. Jos ostaja ei ole noudattanut velvoitetta periä tuottajien maksuosuutta ylijäämämaksusta 81 artiklan mukaisesti, jäsenvaltio voi periä maksamattomat määrät suoraan tuottajalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta seuraamuksia, joita se voi soveltaa sääntöjä rikkoneeseen ostajaan.

4. Jos tuottaja tai ostaja ei noudata maksuja koskevaa määräaikaa, jäsenvaltiolle on maksettava komission vahvistama viivästyskorko.

▼M7







III a

jakso

Perunatärkkelyskiintiöt

84 a artikla

Perunatärkkelyskiintiöt

1. Perunatärkkelystä tuottaville jäsenvaltioille jaetaan kiintiöt markkinointivuodeksi, jona kiintiöjärjestelmää sovelletaan 204 artiklan 5 kohdan ja liitteen X a mukaisesti.

2. Kunkin liitteessä X a tarkoitetun tuottajajäsenvaltion on jaettava kiintiönsä perunatärkkelyksen valmistajien kesken käytettäväksi asianomaisina markkinointivuosina kullekin valmistajalle markkinointivuonna 2007/2008 jaettujen osakiintiöiden perusteella.

3. Perunatärkkelyksen tuotantoyritys ei saa tehdä perunantuottajien kanssa viljelysopimuksia perunamäärästä, joka tuottaisi 2 kohdassa tarkoitettua kiintiötä suuremman määrän tärkkelystä.

4. Kaikki 2 kohdassa tarkoitetun kiintiön ylittävä tuotettu perunatärkkelys viedään sellaisenaan yhteisöstä ennen kyseisen markkinointivuoden loppua seuraavaa 1 päivää tammikuuta. Sen viennille ei makseta tukea.

5. Sen estämättä, mitä 4 kohdassa säädetään, perunatärkkelyksen tuotantoyritys voi markkinointivuoden aikana käyttää kyseisen markkinointivuoden kiintiönsä lisäksi enintään 5 prosenttia seuraavan markkinointivuoden kiintiöstään. Siinä tapauksessa seuraavan markkinointivuoden kiintiötä vähennetään vastaavasti.

6. Tämän jakson säännöksiä ei sovelleta sellaisen perunatärkkelyksen tuotantoon, jonka tuotantoyritykseen ei sovelleta tämän artiklan 2 kohtaa ja joka ostaa perunoita, joista tuottajat eivät saa viljelijöille yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti maksettavien suorien tukien järjestelmää koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä 19. tammikuuta 2009 annetun asetuksen (EY) N:o 73/2009 ( 3 ) 77 artiklassa säädettyä tukea.







▼M10

IV

jakso

Sokeri-, maito- ja perunatärkkelyskiintiöitä koskevat menettelysäännöt

▼B

85 artikla

Täytäntöönpanosäännöt

►M10 Komissio hyväksyy I–III a soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joihin voivat erityisesti kuulua: ◄

a) lisätiedot, jotka 57 artiklassa tarkoitettujen hyväksyttyjen yritysten on toimitettava, sekä hallinnollisia seuraamuksia ja yritysten hyväksynnän keskeyttämistä ja peruuttamista koskevat perusteet;

b) 58 artiklassa tarkoitettujen määrien ja 64 artiklassa tarkoitetun ylijäämämaksun vahvistaminen ja tiedoksi antaminen;

c) poikkeukset 63 artiklassa säädetyistä vaatimuksista;

▼M7

d) III a jakson osalta fuusiot, omistajanvaihdokset ja perunatärkkelyksen valmistajien toiminnan aloittaminen ja lopettaminen.

▼M10







IV a

jakso

Viinialan tuotantokyky







I

alajakso

Laittomat istutukset

85 a artikla

31 päivän elokuuta 1998 jälkeen laittomasti istutetut alat

1. Tuottajien on tarpeen mukaan raivattava omalla kustannuksellaan alat, joille on istutettu viiniköynnöksiä ilman istutuslupaa 31 päivän elokuuta 1998 jälkeen.

2. Siihen asti, kun 1 kohdassa tarkoitettu raivaus on suoritettu, mainitussa kohdassa tarkoitetuilta alueilta saadut rypäleet ja rypäleistä saadut tuotteet saa luovuttaa liikkeeseen ainoastaan tislausta varten, jonka kustannuksista tuottaja yksinään vastaa. Tislauksesta peräisin olevista tuotteista ei kuitenkaan saa valmistaa alkoholia, jonka todellinen alkoholipitoisuus on enintään 80 tilavuusprosenttia.

3. Jäsenvaltioiden on määrättävä tuottajille, jotka eivät ole noudattaneet kyseistä raivausvelvoitetta, seuraamuksia noudattamatta jättämisen vakavuuden, laajuuden, keston ja toistuvuuden perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden aiemmin määräämiä seuraamuksia.

4. Jäljempänä 85 g artiklan 1 kohdassa säädetyn uusien viljelmien siirtymävaiheen istutuskiellon päättyminen 31 päivänä joulukuuta 2015 ei vaikuta tässä artiklassa säädettyihin velvoitteisiin.

85 b artikla

Ennen 1 päivää syyskuuta 1998 laittomasti istutettujen alojen pakollinen säännönmukaistaminen

1. Tuottajien on tarpeen mukaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009 säännönmukaistettava alat, joille on istutettu viiniköynnöksiä ilman istutuslupaa ennen 1 päivää syyskuuta 1998, ja suoritettava siitä maksu.

Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta aloihin, jotka on säännönmukaistettu asetuksen (EY) N:o 1493/1999 2 artiklan 3 kohdan perusteella, tämän kuitenkaan vaikuttamatta tilien tarkastamista koskeviin menettelyihin.

2. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetun maksun suuruuden määrittää jäsenvaltio. Sen on oltava vähintään yhtä suuri kuin vastaavan istutusoikeuden keskimääräinen arvo asianomaisella alueella kaksinkertaisena.

3. Siihen asti, kun 1 kohdassa tarkoitettu sääntöjenmukaistaminen on tehty, mainitussa kohdassa tarkoitetuilta alueilta saadut rypäleet ja rypäleistä saadut tuotteet saa luovuttaa liikkeeseen ainoastaan tislausta varten, jonka kustannuksista tuottaja yksinään vastaa. Tuotteista ei saa valmistaa alkoholia, jonka todellinen alkoholipitoisuus on enintään 80 tilavuusprosenttia.

4. Tuottajan on raivattava omalla kustannuksellaan 1 kohdassa tarkoitetut laittomat alat, joita ei ole säännönmukaistettu kyseisen kohdan mukaisesti 31 päivään joulukuuta 2009 mennessä.

Jäsenvaltioiden on määrättävä tuottajille, jotka eivät noudata kyseistä raivausvelvoitetta, seuraamuksia noudattamatta jättämisen vakavuuden, laajuuden, keston ja toistuvuuden perusteella.

Siihen asti, kun ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu raivaus on suoritettu, 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.

5. Jäljempänä 85 g artiklan 1 kohdassa säädetyn uusien viljelmien siirtymävaiheen istutuskiellon päättyminen 31 päivänä joulukuuta 2015 ei vaikuta 3 ja 4 kohdassa säädettyihin velvoitteisiin.

85 c artikla

Liikkeeseen luovuttamattomien ja tislattujen tuotteiden valvonta

1. Edellä olevien 85 a artiklan 2 kohdan ja 85 b artiklan 3 ja 4 kohdan osalta jäsenvaltioiden on pyydettävä todiste siitä, ettei kyseisiä tuotteita ole luovutettu liikkeeseen tai, jos kyseiset tuotteet tislataan, tislaussopimusten esittämistä.

2. Jäsenvaltioiden on tarkistettava, että tuotteita ei ole luovutettu liikkeeseen tai että ne on tislattu, kuten 1 kohdassa tarkoitetaan. Jos edellytyksiä ei ole noudatettu, niiden on määrättävä seuraamuksia.

3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tislausvelvoitteen alaiset alat ja vastaavat alkoholimäärät.

85 d artikla

Liitännäistoimenpiteet

Edellä 85 b artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin aloihin niin kauan kuin niitä ei ole säännönmukaistettu ja 85 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin aloihin ei saa soveltaa mitään kansallisia eikä yhteisön tukitoimenpiteitä.

85 e artikla

Täytäntöönpanotoimenpiteet

Komissio hyväksyy tämän alajakson täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt.

Nämä säännöt voivat koskea erityisesti:

a) jäsenvaltioiden ilmoituksiin liittyviä vaatimuksia, ja myös liitteessä X b tarkoitettujen talousarviomäärärahojen mahdollista alentamista, jos edellytyksiä ei ole noudatettu;

b) tietoja seuraamuksista, joita jäsenvaltiot määräävät, jos 85 a, 85 b ja 85 c artiklassa säädettyjä velvollisuuksia ei noudateta.







II

alajakso

Istutusoikeuksien siirtymäjärjestely

85 f artikla

Kesto

Tätä alajaksoa sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2015.

85 g artikla

Viiniköynnösten siirtymävaiheen istutuskielto

1. Edellä olevan 120 a artiklan 2 kohdan mukaisesti luokiteltavien rypälelajikkeiden istutus kielletään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 120 a artiklan 1–6 kohdan ja erityisesti 4 kohdan soveltamista.

2. Myös 120 a artiklan 2 kohdan mukaisesti luokiteltavien rypälelajikkeiden varttaminen muihin kuin kyseisessä artiklassa tarkoitettuihin rypälelajikkeisiin kielletään.

3. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, kyseisissä kohdissa tarkoitetut istutukset ja varttamiset sallitaan, jos ne liittyvät:

a) 85 h artiklassa säädettyyn uuden viljelmän istutusoikeuteen;

b) 85 i artiklassa säädettyyn uudelleenistutusoikeuteen;

c) 85 j ja 85 k artiklassa säädettyyn varannosta myönnettävään istutusoikeuteen.

4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetut istutusoikeudet myönnetään hehtaareina.

5. Jäsenvaltiot voivat päättää pitää 1 kohdassa tarkoitetun kiellon voimassa alueellaan tai osissa aluettaan enintään 31 päivään joulukuuta 2018 saakka. Tällöin asianomaisessa jäsenvaltiossa sovelletaan vastaavasti tässä alajaksossa ja erityisesti tässä artiklassa säädettyjä istutusoikeuksien siirtymäjärjestelyä koskevia sääntöjä.

85 h artikla

Uusien viljelmien istutusoikeudet

1. Jäsenvaltiot voivat myöntää uusien viljelmien istutusoikeuksia tuottajille sellaisten alueiden osalta:

a) jotka on tarkoitettu uusille viljelmille, kun kyseessä on yleisen edun vuoksi toteutettavaa maanjakoa tai pakkolunastusta koskevat toimenpiteet, jotka hyväksytään voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti;

b) jotka on tarkoitettu kokeellisiin tarkoituksiin;

c) jotka on tarkoitettu emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatukseen; tai

d) joista saatavat viini tai viinituotteet on tarkoitettu yksinomaan viininviljelijän talouden omaan kulutukseen.

2. Uusien viljelmien istutusoikeudet on käytettävä:

a) sen tuottajan toimesta, jolle ne on myönnetty;

b) ennen niiden myöntämisvuotta seuraavan toisen viinivuoden päättymistä;

c) niihin tarkoituksiin, joihin ne on myönnetty.

85 i artikla

Uudelleenistutusoikeudet

1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä uudelleenistutusoikeuksia tuottajille, jotka ovat raivanneet viiniköynnöstä kasvavan alan.

Raivatut alat, joista on myönnetty raivauspalkkiota III alajakson mukaisesti, eivät kuitenkaan luo uudelleenistutusoikeuksia.

2. Jäsenvaltiot voivat myöntää uudelleenistutusoikeuksia tuottajille, jotka sitoutuvat raivaamaan viiniköynnöstä kasvavan alan. Tällöin sitoumuksenalainen ala on raivattava kolmen vuoden kuluessa siitä, kun uudet viiniköynnökset, joihin on myönnetty uudelleenistutusoikeudet, on istutettu.

3. Myönnettyjen uudelleenistutusoikeuksien on vastattava raivatun alan todellista satotasoa.

4. Uudelleenistutusoikeudet on käytettävä tilalla, jolle ne on myönnetty. Jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää, että uudelleenistutusoikeuksia saa käyttää ainoastaan raivatuilla alueilla.

5. Poiketen siitä, mitä 4 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi päättää, että uudelleenistutusoikeus voidaan siirtää kokonaan tai osittain toiselle tilalle samassa jäsenval