2004R1973 — FI — 01.01.2009 — 012.002

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:





Oikaisu









▼B

KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1973/2004,

annettu 29 päivänä lokakuuta 2004,

neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen

SISÄLLYSLUETTELO 1 luku Soveltamisala ja yleiset säännökset 2 luku Durumvehnän erityinen laatupalkkio 3 luku Valkuaiskasvipalkkio 4 luku Riisin lajikohtainen tuki 5 luku Pähkinöiden pinta-alatuki 6 luku Tärkkelysperunan tuki 7 luku Lypsylehmäpalkkio ja lisätuet 8 luku Energiakasvien tuki 1 jakso Määritelmät 2 jakso Raaka-aineen käyttö 3 jakso Sopimus 4 jakso Edustavat sadot, raaka-aineiden toimittaminen ja toimitettavat määrät 5 jakso Edellytykset tuen maksamiseksi 6 jakso Keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien velvollisuudet 7 jakso Raaka-aineen käyttöä tilalla koskevat erityissäännöt 8 jakso Vaihtoehtoinen hyväksyntäjärjestelmä 9 jakso Tarkastukset 9 luku Peltokasvien erityinen aluetuki 10 luku Siementuet 11 luku Peltokasvien pinta-alatuki 1 jakso Peltokasvien pinta-alatuen tukikelpoisuuden yleiset edellytykset 2 jakso Tiettyjä peltokasveja koskevat erityissäännökset 3 jakso Perusalat, viitesadot ja enimmäismäärät 4 jakso Kesannointi 5 jakso Loppusäännökset 12 luku Lammas- ja vuohipalkkiot 1 jakso Suorat tuet 2 jakso Enimmäismäärät, varannot ja siirrot 3 jakso Lisätuet 4 jakso Yleiset säännökset 13 luku Naudanlihatuet 1 jakso Erityispalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artikla) 2 jakso Kausiporrastuspalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 124 artikla) 3 jakso Emolehmäpalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 125—129 artikla) 4 jakso Erityispalkkiota ja emolehmäpalkkiota koskevat yhteiset säännökset 5 jakso Teurastuspalkkio (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 130 artikla) 6 jakso Lisätuet (asetuksen (EY) N:o 1782/2003 133—136 artikla) 7 jakso Yleiset säännökset 8 jakso Siirtymä- ja loppusäännökset 14 luku Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä 15 luku Täydentävät kansalliset suorat tuet 15 a luku Erillinen sokerituki 16 luku Kesannoidun maan käyttö raaka-aineiden tuottamiseen 1 jakso Määritelmät 2 jakso Sopimus 3 jakso Sopimuksen muuttaminen tai irtisanominen 4 jakso Edustavat sadot ja toimitettavat määrät 5 jakso Edellytykset tuen maksamiseksi 6 jakso Sopimus ja velvollisuudet 7 jakso Vakuudet 8 jakso Toiseen jäsenvaltioon myyntiä, luovutusta tai toimittamista taikka vientiä koskevat asiakirjat 9 jakso Tarkastukset 10 jakso Järjestelmän ulkopuolelle jättäminen ja ilmoitukset 17 luku Humalan pinta-alatuki 17 a luku Puuvillan lajikohtainen tuki 17 b luku Tuki oliivitarhoille 17 c luku Tupakkatuki 17 d luku Siirtymäkauden hedelmä- ja vihannestuet ja siirtymäkauden marjatuki 18 luku Loppusäännökset







1 LUKU

SOVELTAMISALA JA YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Aihe ja soveltamisala

1. Tässä asetuksessa annetaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV ja IV a osastossa säädettyjen seuraavien tukijärjestelmien soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt:

a) mainitun asetuksen IV osaston 1 luvussa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio;

b) mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädetty valkuaiskasvipalkkio;

c) mainitun asetuksen IV osaston 3 luvussa säädetty riisin lajikohtainen tuki;

d) mainitun asetuksen IV osaston 4 luvussa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki;

e) mainitun asetuksen IV osaston 5 luvussa säädetty energiakasvien tuki;

f) mainitun asetuksen IV osaston 6 luvussa säädetty tärkkelysperunan tuki;

g) mainitun asetuksen IV osaston 7 luvussa säädetyt lypsylehmäpalkkio ja lisätuet;

▼M16 —————

▼B

i) mainitun asetuksen IV osaston 9 luvussa säädetty siementuki;

j) mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetty peltokasvien pinta-alatuki;

k) mainitun asetuksen IV osaston 11 luvussa säädetyt lammas- ja vuohipalkkiot;

l) mainitun asetuksen IV osaston 12 luvussa säädetyt naudanlihatuet;

m) mainitun asetuksen IV osaston 13 luvussa säädetty palkoviljojen tuki;

n) mainitun asetuksen 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä;

o) mainitun asetuksen 143 c artiklassa säädetyt täydentävät kansalliset suorat tuet;

p) mainitun asetuksen IV osaston 10 d luvussa säädetty humalan pinta-alatuki;

▼M4

q) mainitun asetuksen IV osaston 10 a luvussa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki;

r) mainitun asetuksen IV osaston 10 b luvussa säädetty tuki oliivitarhoille;

s) mainitun asetuksen IV osaston 10 c luvussa säädetty tupakkatuki;

▼M13

t) mainitun asetuksen IV osaston 10 g luvussa säädetyt siirtymäkauden hedelmä- ja vihannestuet ja 10 h luvussa säädetty siirtymäkauden marjatuki.

▼B

2. Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 III osastossa säädetyn tilatukijärjestelmän sekä mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetyn peltokasvien pinta-alatukijärjestelmän mukaisesti kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen.

2 artikla

Tukiedellytykset

▼M13

1. Edellä 1 artiklan a, b, c, e, ►M16 ————— ◄ i, j, m, p ja t alakohdassa tarkoitettuja suoria tukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,3 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa säädettyä rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

Maltan osalta 1 artiklan a, b, c, e, ►M16 ————— ◄ i, j, m, p ja t alakohdassa tarkoitettuja suoria tukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,1 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa asetettua rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

Kreikan osalta 1 artiklan t alakohdassa tarkoitettuja siirtymäkauden hedelmä- ja vihannestukia myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,1 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa asetettua rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

Bulgarian, Latvian, Unkarin ja Puolan osalta 1 artiklan t alakohdassa tarkoitettua marjatukea myönnetään kunkin viljelykasvin osalta yksinomaan vähintään 0,1 hehtaarin pinta-aloille, joista on tehty hakemus ja joiden jokainen viljelty lohko ylittää jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 796/2004 14 artiklan 4 kohdassa asetettua rajoitusta noudattaen vahvistaman vähimmäiskoon.

▼B

2. ►M13 Edellä 1 artiklan a, b, c, h, j ja t alakohdassa tarkoitettua suoraa tukea myönnetään yksinomaan kokonaisuudessaan kylvetyille tai istutetuille pinta-aloille, joilla on suoritettu kaikki tavanomaiset paikallisten vaatimusten mukaiset viljelytoimet. ◄

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 1 luvussa tarkoitetun durumvehnän erityisen laatupalkkion ja mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa tarkoitetun peltokasvien tuen tapauksessa täysimääräisesti kylvetyillä ja paikallisten vaatimusten mukaisesti viljellyillä pinta-aloilla kasvatetut viljelykasvit, jotka eivät saavuta kukinta-astetta asianomaisen jäsenvaltion tunnustamien poikkeuksellisten sääolojen vuoksi, ovat kuitenkin tukikelpoisia edellyttäen, että kyseisiä pinta-aloja ei käytetä muihin tarkoituksiin ennen kyseistä kasvuvaihetta.

3. Yhden viljellyn lohkon osalta voidaan samana vuonna tehdä enintään yksi hakemus pinta-alatuesta, joka kuuluu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 ( 23 ) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti rahoitettavaan järjestelmään.

Kuitenkin

a) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 1 luvussa säädettyä durumvehnän erityistä laatupalkkiota tai mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädettyä valkuaiskasvipalkkiota, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien tukea;

b) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 3 luvussa säädettyä riisin lajikohtaista tukea tai mainitun asetuksen IV osaston 2 luvussa säädettyä valkuaiskasvipalkkiota, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 9 luvussa säädettyä siementukea;

c) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 5 luvussa säädettyä energiakasvien tukea, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien pinta-alatukea, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 90 artiklan toisen alakohdan soveltamista, tai sille voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 3 luvussa säädettyä riisin lajikohtaista tukea;

d) viljellylle lohkolle, jolle on haettu saman vuoden osalta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvussa säädettyä peltokasvien tukea, voidaan hakea asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 9 luvussa säädettyä siementukea.

4. Alat, joita käytetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen raaka-aineiden tuottamiseen tai joita viljellään mainitun asetuksen IV osaston 5 luvussa säädetyn energiakasvien tukijärjestelmän mukaisesti, eivät ole oikeutettuja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 ( 24 ) II osaston VIII luvussa säädettyyn yhteisön tukeen, lukuun ottamatta mainitun asetuksen 31 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä nopeakasvuisten lajien istutuskustannuksiin myönnettävää tukea.

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 55 artiklan b alakohdassa ja 107 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuille raaka-aineille, joita viljellään kesannoiduilla aloilla, sekä niistä johdetuille välituotteille, lopputuotteille, rinnakkaistuotteille ja sivutuotteille, ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaista Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusta.

5. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 2 luvussa säädetyn valkuaiskasvipalkkion ja mainitun asetuksen IV osaston 10 luvussa säädetyn peltokasvien pinta-alatuen soveltamiseksi ”makeilla lupiineilla” tarkoitetaan lupiinilajikkeita, joiden tuottamista siemenistä enintään viisi prosenttia on karvaita. Karvaiden siementen pitoisuus lasketaan soveltamalla tämän asetuksen liitteessä I säädettyä koetta.

▼M8

3 artikla

Ilmoitukset

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava seuraavat tiedot komissiolle sähköisessä muodossa:

a) viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä syyskuuta: i) kokonaispinta-ala, jolle tukea on haettu, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 72 artiklassa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 76 artiklassa säädetty valkuaiskasvipalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 79 artiklassa säädetty riisin lajikohtainen tuki indica- ja japonica-lajikkeiden osalta eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki pähkinäpuuluokittain ilmoitettuna, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädetty energiakasvien tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklassa säädetty peltokasvien pinta-alatuki tämän asetuksen liitteessä IV tarkoitettujen perusalojen mukaisesti jaoteltuna ja tämän asetuksen liitteessä IX kuvaillussa vakioidussa muodossa, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 a artiklassa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädetty tuki oliivitarhoille luokittain eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 n artiklassa säädetty humalan pinta-alatuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä; ii) kokonaismäärä, jolle tukea on haettu, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 artiklassa säädetty lypsylehmäpalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 96 artiklassa säädetty lisätuki maitotuotteiden tuottajille; iii) hakemusten kokonaismäärä, kun kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 111 artiklassa säädetyt lammas- ja vuohipalkkiot, tämän asetuksen liitteessä XI vahvistettua mallia käyttäen;

b) viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä lokakuuta määritetty kokonaispinta-ala, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 76 artiklassa säädetty valkuaiskasvipalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädetty energiakasvien tuki;

▼M10

b)a viimeistään sen vuoden loppua, jolta tukea myönnettiin, seuraavana 15 päivänä lokakuuta: kaikki energiakasvien tukien arvioimiseksi tarvittavat tiedot, erityisesti — hakemusten lukumäärä, — pinta-alat kunkin raaka-aineen lajin osalta, — kunkin raaka-ainelajin määrät ja saatu lopputuote;

▼M8

c) ►M10 viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta: ◄ i) vähennyskertoimen laskemiseksi käytetty määritetty kokonaispinta-ala, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 72 artiklassa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 79 artiklassa säädetty riisin lajikohtainen tuki indica- ja japonica-lajikkeiden osalta eriteltynä sekä yksityiskohtaiset tiedot riisilajikkeiden, perusalojen ja osaperusalojen mukaisesti jaoteltuina, tämän asetuksen liitteessä III vahvistettua mallia käyttäen, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki pähkinäpuuluokittain ilmoitettuna, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklassa säädetty peltokasvien pinta-alatuki tämän asetuksen liitteessä IV tarkoitettujen perusalojen mukaisesti jaoteltuna ja tämän asetuksen liitteessä IX kuvaillussa vakioidussa muodossa, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 a artiklassa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädetty tuki oliivitarhoille luokittain eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 n artiklassa säädetty humalan pinta-alatuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä; ii) vähennyskertoimen laskemiseksi käytetty määritetty kokonaismäärä, kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 artiklassa säädetty lypsylehmäpalkkio; ▼M10 iii) määritetty kokonaismäärä, kun kyse on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 96 artiklassa säädetyistä lisätuista maitotuotteiden tuottajille; ▼M8 iv) kullekin oliivitarhaluokalle myönnettävän hehtaarituen määrä, kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädetty tuki oliivitarhoille;

▼M10

d) viimeistään satovuoden 31 päivänä maaliskuuta tuen alustava määrä yhtä kilogrammaa kohden, kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 j artiklassa säädetty tupakkatuki, tämän asetuksen liitteessä XXV lueteltujen tupakkalajikeryhmien ja tarvittaessa laatuluokan mukaisesti eriteltynä;

▼M8

e) viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta: i) kokonaispinta-ala, jolle tukea on tosiasiallisesti maksettu, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 72 artiklassa säädetty durumvehnän erityinen laatupalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 76 artiklassa säädetty valkuaiskasvipalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 79 artiklassa säädetty riisin lajikohtainen tuki indica- ja japonica-lajikkeiden osalta eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädetty pähkinöiden pinta-alatuki pähkinäpuuluokittain ilmaistuna, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädetty energiakasvien tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklassa säädetty peltokasvien pinta-alatuki tämän asetuksen liitteessä IV tarkoitettujen perusalojen mukaisesti jaoteltuna ja tämän asetuksen liitteessä IX kuvaillussa vakioidussa muodossa, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 a artiklassa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädetty tuki oliivitarhoille luokittain eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 n artiklassa säädetty humalan pinta-alatuki, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 143 b artiklassa säädetty yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä; ii) kokonaismäärä, jolle tukea on tosiasiallisesti maksettu, kun kyseessä on: — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 93 artiklassa säädetty tärkkelysperunan tuki (tärkkelysekvivalenttina), — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95 artiklassa säädetty lypsylehmäpalkkio, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 96 artiklassa säädetty lisätuki maitotuotteiden tuottajille, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklassa säädetty siementuki asetuksen (EY) N:o 1782/2003 liitteessä XI lueteltujen siemenlajien mukaisesti eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 j artiklassa säädetty tupakkatuki tämän asetuksen liitteessä XXV lueteltujen tupakkalajikkeiden ja laadun mukaisesti eriteltynä, — asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 p artiklassa säädetty sokerin siirtymäkauden tuki; iii) tuen lopullinen määrä yhtä kilogrammaa kohden, kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 j artiklassa säädetty tupakkatuki, tämän asetuksen liitteessä XXV lueteltujen tupakkalajikeryhmien ja tarvittaessa laatuluokan mukaisesti eriteltynä; iv) lammas- ja vuohipalkkioiden kokonaismäärä, kun kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 111 artiklassa säädetyt lammas- ja vuohipalkkiot, tämän asetuksen liitteessä XII vahvistettua mallia käyttäen; ▼M13 v) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 g ja 10 h luvussa säädettyjen siirtymäkauden hedelmä- ja vihannestukien ja siirtymäkauden marjatuen osalta maksetun tuen kokonaismäärä. ▼M8

2. Edellä 1 kohdassa säädetyissä ilmoituksissa pinta-alat on ilmoitettava hehtaareina kahden desimaalin tarkkuudella, määrät on ilmoitettava tonneina kolmen desimaalin tarkkuudella ja hakemusten lukumäärä on ilmoitettava ilman desimaaleja.

3. Jos 1 kohdan mukaisesti edellytetyt tiedot muuttuvat erityisesti tarkastusten, oikaisujen tai aiempien lukujen kehittymisen perusteella, komissiolle on toimitettava muuttuneet tiedot kuukauden kuluessa muutoksesta.

▼M10

4 artikla

Pinta-alaan sovellettava vähennyskerroin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 75 artiklassa, 78 artiklan 2 kohdassa, 82 ja 85 artiklassa, 89 artiklan 2 kohdassa, ►M16 ————— ◄ ja 143 artiklassa tarkoitetussa tapauksessa tai määriin sovellettava vähennyskerroin ja puolueettomat perusteet mainitun asetuksen 95 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa on vahvistettava ennen kuin tuet myönnetään viljelijöille ja viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta tämän asetuksen ►M12 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ◄ mukaisesti toimitettujen tietojen perusteella.

▼B







2 LUKU

DURUMVEHNÄN ERITYINEN LAATUPALKKIO

5 artikla

Lajiketarkastus

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 74 artiklan 1 kohdassa lueteltujen jäsenvaltioiden on laadittava tämän artiklan 2—5 kohdassa vahvistetun lajiketarkastusmenetelmän mukaisesti luettelo durumvehnälajikkeista, joille voidaan myöntää mainitun asetuksen 72 artiklassa tarkoitettu durumvehnän erityinen laatupalkkio.

2. Jäsenvaltioiden on vähintään joka toinen vuosi määriteltävä vähintään kaksi edustavaa lajiketta. Edustavien lajikkeiden on oltava varmennetuimpia durumvehnälajikkeita.

3. Jäsenvaltioiden on analysoitava durumvehnälajikkeet seuraavien laatuparametrien mukaisesti ja sovellettava kuhunkin parametriin asianmukaista painotuskerrointa:

a) valkuaispitoisuus (40 %);

b) gluteenin laatu (30 %);

c) keltaisuusindeksi (20 %);

d) ominaispaino tai tuhannen jyvän paino (10 %).

Ensimmäisen alakohdan a—d alakohdassa tarkoitettujen laatuparametrien yhteenlaskettu keskiarvo kerrottuna ilmoitetulla prosenttiarvolla muodostaa lajikkeiden laatuindeksin.

Kunkin jäsenvaltion on vähintään kahden vuoden ajan verrattava durumvehnälajikkeiden laatuindeksejä paikallistason edustavien lajikkeiden laatuindekseihin. Tarkasteltavia lajikkeita ovat kunkin jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon merkityt lajikkeet lukuun ottamatta lajikkeita, joista ei ole kolmen viime vuoden osalta saatavilla määritystietoja, koska kyseisiä lajikkeita ei enää käytetä tai varmenneta.

Tätä varten kunkin jäsenvaltion on laskettava edustaville lajikkeille määritetyn keskimääräisen laatuindeksin, joka on 100, perusteella ensimmäisen alakohdan a—d alakohdassa tarkoitetun kunkin laatuparametrin osalta muille durumvehnälajikkeille määriteltävä prosenttiosuus indeksiin 100 verrattuna. Ainoastaan niille durumvehnälajikkeille, joiden indeksi on vähintään 98, voidaan myöntää durumvehnän erityinen laatupalkkio.

4. Jäsenvaltio voi sulkea tukikelpoisten lajikkeiden luettelon ulkopuolelle lajikkeet, joiden osalta läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien keskiarvo on yli 27 prosenttia.

5. Jonkin toisen jäsenvaltion kansalliseen lajikeluetteloon merkittyjä lajikkeita voidaan niin ikään tarkastella niiden tukikelpoisuuden kannalta.

6 artikla

Määritysmenetelmät

1. Valkuaispitoisuuden, ominaispainon ja läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien määrän määrittämiseksi sovelletaan komission asetuksessa (EY) N:o 824/2000 ( 25 ) vahvistettuja määritysmenetelmiä.

2. Keltaisuusindeksi mitataan ICC 152 -menetelmällä tai vastaavalla tunnustetulla menetelmällä.

3. Gluteenin laatu mitataan ICC 158 -menetelmällä tai ICC 151 -menetelmällä.

7 artikla

Varmennettujen siementen määrä

Jäsenvaltioiden on vahvistettava erityisen laatupalkkion maksuvuotta edeltävän vuoden 1 päivään lokakuuta mennessä direktiivin 66/402/ETY ( 26 ) mukaisesti varmennettujen siementen vähimmäismäärä, joka käytetään voimassa olevia maatalouskäytänteitä noudattaen asianomaisella tuotantoalueella.

8 artikla

Julkaisut ja tiedonannot

1. Jäsenvaltioiden on julkaistava durumvehnän erityiseen laatupalkkioon kansallisella tai alueellisella tasolla tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo talvilajikkeiden osalta viimeistään palkkionmaksuvuotta edeltävän vuoden 1 päivänä lokakuuta ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään palkkionmaksuvuotta edeltävän vuoden 31 päivänä joulukuuta.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kuukauden kuluessa 1 kohdassa säädetyistä päivämääristä 1 kohdassa tarkoitettu luettelo sekä annettava sille tiedoksi käytettävien varmennettujen siementen vähimmäismäärä, jos sitä on muutettu.

9 artikla

Voimassaoloaika

1. Edellä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon hyväksytyille lajikkeille voidaan myöntää durumvehnän erityistä laatupalkkiota viiden vuoden ajan siitä, kun ne on ensimmäisen kerran otettu luetteloon.

2. Kunkin lajikkeen tukikelpoisuutta voidaan jatkaa viidellä vuodella niiden laatumääritysten tulosten perusteella, jotka laaditaan viisivuotisen tukikelpoisuuskauden toisena ja kolmantena vuonna.

10 artikla

Siirtymätoimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on julkaistava durumvehnän erityiseen laatupalkkioon vuodeksi 2005 tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo talvilajikkeiden osalta viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2004 ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava 1 kohdassa tarkoitettu luettelo poistamalla kansalliseen lajikeluetteloon merkittyjen lajikkeiden luettelosta ne lajikkeet, joita ei ole varmennettu vuosina 2003 ja 2004, sekä ne lajikkeet, jotka eivät täytä vähintään kahta seuraavista parametreista:

a) valkuaispitoisuus vähintään 11,5 prosenttia;

b) ominaispaino vähintään 78 kilogrammaa hehtolitralta tai tuhannen jyvän paino vähintään 42 grammaa;

c) läpikuultavuutensa menettäneiden durumvehnän jyvien osuus enintään 27 prosenttia;

d) gluteenipitoisuus vähintään 10 prosenttia.

3. Palkkioon vuosina 2005 ja 2006 oikeutettujen lajikkeiden luettelo voi sisältää lajikkeita, jotka kuuluvat jonkin toisen jäsenvaltion valittujen lajikkeiden luetteloon kyseisen toisen jäsenvaltion toteuttamien laatumääritysten tulosten perusteella.

▼M2

4. Jäsenvaltiot voivat päättää, että durumvehnän erityiseen laatupalkkioon vuodeksi 2006 tukikelpoisten valituksi tulleiden lajikkeiden luettelo vahvistetaan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen talvilajikkeiden osalta viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2005 ja kevätlajikkeiden osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005.

▼B







3 LUKU

VALKUAISKASVIPALKKIO

11 artikla

Vilja- ja valkuaiskasvien seoskasvustot

Alueilla, joilla valkuaiskasveja kylvetään perinteisesti yhdessä viljojen kanssa, valkuaiskasvipalkkio maksetaan hakijan pyynnöstä sillä edellytyksellä, että hakija todistaa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla, että valkuaiskasvit ovat tässä seoksessa vallitsevana. Kyseisille pinta-aloille ei voida myöntää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 98 artiklassa säädettyä peltokasvien erityistä aluetukea.







4 LUKU

RIISIN LAJIKOHTAINEN TUKI

▼M16

12 artikla

Kylvöpäivät

Jotta riisin lajikohtaista tukea voitaisiin myöntää, ilmoitetut viljelyalat on kylvettävä viimeistään

a) kyseistä satokautta edeltävänä 30 päivänä kesäkuuta Espanjassa, Ranskassa, Italiassa ja Portugalissa;

b) 31 päivänä toukokuuta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 80 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa muissa tuottajajäsenvaltioissa.

▼B

13 artikla

Vähennyskerroin

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 82 artiklassa tarkoitettu riisin lajikohtaiseen tukeen sovellettava vähennyskerroin lasketaan tämän asetuksen liitteen II mukaisesti.

14 artikla

Ilmoitukset

▼M8

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä syyskuuta luettelo kansalliseen lajikeluetteloon merkityistä lajikkeista, jotka on luokiteltu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1785/2003 ( 27 ) liitteessä I olevassa 2 kohdassa määriteltyjen perusteiden mukaan, jos kyseiseen luetteloon on tehty muutoksia.

▼M9 —————

▼B

3. Jäsenvaltiot voivat tarkistaa vuosittain perusalansa tai -alojensa alajakoa osa-aloihin sekä puolueettomia perusteita, joihin alajaot perustuvat. Niiden on toimitettava tiedot komissiolle viimeistään kyseistä satokautta edeltävänä 15 päivänä toukokuuta.







5 LUKU

PÄHKINÖIDEN PINTA-ALATUKI

▼M6

15 artikla

Yhteisön tuen maksamisedellytykset

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädettyihin pinta-alatukiin kelpoisia ovat ainoastaan sellaiset pähkinäpuita kasvavat viljelypalstat, jotka täyttävät tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut edellytykset asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettuna päivänä.

Kun kyseessä on palsta, jossa viljellään eri lajeihin kuuluvia pähkinöitä ja kun tuki on eriytetty lajien mukaan, tukikelpoisuuden edellytyksenä on, että tämän artiklan 3 kohdassa vahvistettua puiden hehtaarikohtaista vähimmäismäärää noudatetaan ainakin yhden pähkinäpuulajin osalta.

2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklassa säädettyyn pinta-alatukeen kelpoisen viljelypalstan vähimmäiskooksi vahvistetaan 0,10 hehtaaria. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistaa suuremman vähimmäiskoon objektiivisia perusteita käyttäen ja kyseessä olevien alojen erityispiirteet huomioon ottaen.

3. Pähkinäpuiden lukumäärän on hehtaaria kohti oltava vähintään:

i) 125 hasselpähkinäpuuta;

ii) 50 mantelipuuta;

iii) 50 saksanpähkinäpuuta;

iv) 50 pistaasipähkinäpuuta;

v) 30 johanneksenleipäpuuta.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistaa suuremman vähimmäistiheyden objektiivisia perusteita käyttäen ja kyseessä olevien lajien erityispiirteet huomioon ottaen.

4. Edellä 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa myönnettävän tuen taso on se taso, joka vastaa sitä lajia, jonka osalta tukikelpoisuusedellytykset täyttyvät ja jonka tuen määrä on suurin.

▼B

16 artikla

Edellytykset kansallisen tuen saamiseksi

Edellä olevaa 15 artiklaa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 87 artiklassa säädettyyn kansalliseen tukeen.

Jäsenvaltio voi vahvistaa muita tukikelpoisuusperusteita edellyttäen, että kyseiset perusteet ovat johdonmukaisia tukijärjestelmän ympäristöön, maaseutuun, yhteiskuntaan ja talouteen kohdistuvien tavoitteiden kanssa eivätkä johda tuottajien väliseen syrjintään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 87 artiklan soveltamista. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tarpeelliset järjestelyt sen valvomiseksi, että viljelijät noudattavat tukikelpoisuusperusteita.

17 artikla

Ilmoitukset

1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle joka tapauksessa ennen jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklan mukaisesti hakemuksen jättämiselle vahvistamaa päivämäärää ja viimeistään

a) 31 päivänä maaliskuuta 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut korkeammat tasot ja perusteet sekä 16 artiklassa tarkoitetut lisäperusteet;

b) 15 päivänä toukokuuta tuotekohtainen pinta-alatuen taso ja/tai muutettu taattu kansallinen ala, jäljempänä ”taattu kansallinen ala”, jos jäsenvaltio eriyttää tuen asetuksen (EY) N:o 1782/2003 83 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

2. Komissiolle 1 kohdan mukaisesti toimitettavia tietoja koskevaa muutosta sovelletaan seuraavaan vuoteen, ja kyseisen jäsenvaltion on toimitettava kyseinen muutos ja sen perusteena olevat puolueettomat perusteet tiedoksi komissiolle viipymättä.

18 artikla

Siirtymätoimenpiteet

1. Jäsenvaltiot voivat määritellä, voidaanko asetuksen (EY) N:o 1782/2003 86 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut parannussuunnitelmat keskeyttää ennen niiden suunniteltua voimassaolon päättymistä ja millä edellytyksin, ja voidaanko mainitun asetuksen IV osaston 4 luvussa säädettyä järjestelmää soveltaa kyseisiin pinta-aloihin.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä vahvistaessaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että

a) suunnitelmaa ei keskeytetä ennen vuotuisen jakson täydellistä loppuun saattamista;

b) suunnitelman alkuperäiset tavoitteet on saavutettu jäsenvaltiota tyydyttävällä tavalla.







6 LUKU

TÄRKKELYSPERUNAN TUKI

19 artikla

Tukikelpoisuus

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 93 artiklassa säädettyä tärkkelysperunan tukea myönnetään perunoille, joista on tehty komission asetuksen (EY) N:o 2236/2003 ( 28 ) 3 artiklassa säädetty viljelysopimus, jollain komission asetuksen (EY) N:o 2235/2003 ( 29 ) liitteessä I kuvatulla menetelmällä määritellyn perunoiden nettopainon ja toimitettujen perunoiden tärkkelyspitoisuuden perusteella mainitun asetuksen liitteessä II vahvistettujen tukimäärien mukaisesti.

Tärkkelysperunoiden tukea ei myönnetä perunoille, joiden tärkkelyspitoisuus on alle 13 prosenttia, paitsi jos sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/2003 5 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa.

20 artikla

Vähimmäishinta

Tärkkelysperunan tukeen sovelletaan vaatimusta, jonka mukaan on esitettävä todisteet siitä, että vähintään asetuksen (EY) N:o 1868/94 4 a artiklassa tarkoitettu hinta on maksettu tehtaalle toimitettuna -vaiheessa asetuksen (EY) N:o 2235/2003 liitteessä II vahvistettujen tukimäärien mukaisesti.

Sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/2003 10 artiklan 2 kohtaa.

21 artikla

Tuen maksaminen

▼M4

1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklan soveltamista jäsenvaltion, jonka alueella perunatärkkelystä valmistava yritys sijaitsee, on maksettava tärkkelysperunan tuki viljelijälle, kun tämä on toimittanut kaiken kyseisen markkinointivuoden määränsä perunatärkkelystä tuottavaan yritykseen, neljän kuukauden kuluessa päivästä, jona toimitettiin tämän asetuksen 20 artiklassa tarkoitetut todisteet, ja edellyttäen, että tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä on noudatettu.

▼B

2. Jäsenvaltiot voivat maksaa ennakkoa markkinointivuoden 1 päivästä joulukuuta alkaen viljelijän kyseisen markkinointivuoden osalta tärkkelystä tuottavaan yritykseen toimittamien tärkkelysperunamäärien eri osien perusteella. Kukin ennakkomaksu myönnetään toimitettujen tärkkelysperunoiden määrälle, josta on esitetty 20 artiklassa tarkoitetut todisteet ja joiden osalta on noudatettu 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä.

▼M3 —————

▼B







7 LUKU

LYPSYLEHMÄPALKKIO JA LISÄTUET

22 artikla

Toiminnan harjoittamatta jättäminen

1. Kun luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on tilakohtainen viitemäärä, ei täytä asetuksen (EY) N:o 1788/2003 5 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä kyseisen vuoden 31 päivänä maaliskuuta päättyvän kahdentoista kuukauden jakson aikana, lypsylehmäpalkkioita ja lisätukea ei makseta kyseisen vuoden osalta, ellei asianomainen henkilö pysty osoittamaan ennen tukihakemuksen määräaikaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että tuotanto on aloitettu.

2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta ylivoimaisen esteen tapauksissa eikä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jotka vaikuttavat tilapäisesti asianomaisten tuottajien tuotantokapasiteettiin ja jotka ovat toimivaltaisen viranomaisen tunnustamia.







8 LUKU

ENERGIAKASVIEN TUKI

▼M10







1

JAKSO

Määritelmät

23 artikla

Määritelmät

Tässä luvussa tarkoitetaan

a) ”hakijalla” viljelijää, joka viljelee asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa tarkoitettuja pinta-aloja saadakseen mainitussa artiklassa tarkoitettua tukea;

b) ”tuella” asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklassa säädettyä energiakasvien tukea;

c) ”energiatuotteilla” asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa alakohdassa tarkoitettuja energiatuotteita;

d) ”ensimmäisellä jalostajalla” maatalouden raaka-aineiden käyttäjää, joka ryhtyy ensimmäiseen jalostukseen saadakseen yhtä tai useampaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa kohdassa mainituista tuotteista, ei kuitenkaan tilalla raaka-aineita käyttäviä hakijoita;

e) ”keräilijällä” henkilöä, joka tekee 25 artiklassa tarkoitetun hakijan kanssa sopimuksen ja joka ostaa omaan laskuunsa 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja raaka-aineita, jotka on tarkoitettu asetuksen (EY) N:o 1782/2003 88 artiklan toisessa kohdassa säädettyihin käyttötarkoituksiin.







2

JAKSO

Raaka-aineen käyttö

24 artikla

Raaka-aineen käyttö

1. Tukea saavilla pinta-aloilla voidaan viljellä kaikkia maatalouden raaka-aineita edellyttäen, että raaka-aineen ensisijainen käyttötarkoitus on energiatuotteiden valmistus 2–8 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.

2. Sokerijuurikasta voidaan viljellä 1 kohdassa tarkoitetuilla pinta-aloilla edellyttäen, että energiatuotteiden valmistuksessa käytetään välituotetta ja että sokeria sisältävä rinnakkais- tai sivutuote käytetään neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 ( 30 ) mukaisesti.

3. Hamppuun sovelletaan komission asetuksen (EY) N:o 795/2004 ( 31 ) 29 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 796/2004 33 artiklan säännöksiä.

4. Jäsenvaltiot voivat jättää minkä tahansa maatalouden raaka-aineen tukijärjestelmän ulkopuolelle, jos kyseisten raaka-aineiden vuoksi aiheutuu vaikeuksia valvonnan, kansanterveyden, ympäristön tai rikosoikeuden taikka lopullisten energiatuotteiden määrän vähenemisen suhteen.

5. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäisviljelyalan mille tahansa raaka-aineelle.

6. Raaka-aineista jalostamalla saatujen energiatuotteiden taloudellisen arvon on oltava suurempi kuin tällaisesta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin tarkoitettujen muiden tuotteiden arvo tämän asetuksen 38 artiklan 6 kohdassa vahvistetun menetelmän mukaisesti arvioituna.

7. Poiketen siitä, mitä 6 kohdassa säädetään, soijapapuja voidaan viljellä 1 kohdassa tarkoitetuilla pinta-aloilla edellyttäen, että energiatuotteiden valmistuksessa käytetään muuta kuin soijajauhoa sisältävää välituotetta.

8. Energiatuotteiden on oltava enintään kolmannen jalostajan valmistamia.







3

JAKSO

Sopimus

25 artikla

Sopimus

1. Edellä 24 artiklassa tarkoitettujen raaka-aineiden tuottamisesta on tehtävä sopimus asetuksen (EY) N:o 1782/2003 90 artiklan mukaisesti ja tässä luvussa säädetyin edellytyksin.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, muiden kuin yksivuotisten kasvien ensimmäistä satoa edeltävinä vuosina hakijat voivat kirjallisella ilmoituksella sitoutua istuttamaan kyseisenä vuonna ja käyttää korjattavat raaka-aineet energiatuotteiden valmistukseen. Ilmoituksessa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;

b) ensimmäistä satoa varten ennakoitu vuosi.

3. Hakijoiden on jätettävä yhtenäishakemuksen tueksi asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklassa säädettyyn päivämäärään mennessä toimivaltaisille viranomaisilleen jäljennös keräilijän tai ensimmäisen jalostajan kanssa tehdystä sopimuksesta, tai tarvittaessa 2 kohdassa tarkoitetusta ilmoituksesta.

Jäsenvaltiot voivat päättää, että sopimus voidaan tehdä ainoastaan hakijan ja ensimmäisen jalostajan välillä.

Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että hakijat tekevät yhden sopimuksen kunkin raaka-aineen osalta.

4. Hakijoiden on varmistettava, että sopimuksessa mainitaan vähintään seuraavat tiedot:

a) sopimuspuolten nimet ja osoitteet;

b) sopimuksen kesto;

c) kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;

d) kaikki raaka-aineen odotettavissa olevan määrän toimittamiseen sovellettavat edellytykset;

e) viljelijän sitoumus 27 artiklan 1 kohdassa säädettyjen velvollisuuksien noudattamisesta;

f) viljelijän sitoumus 27 artiklan 1 kohdassa säädettyjen velvollisuuksien noudattamisesta;







4

JAKSO

Edustavat sadot, raaka-aineiden toimittaminen ja toimitettavat määrät

26 artikla

Edustavat sadot

1. Jäsenvaltioiden on asianmukaista menettelyä noudattaen vahvistettava joka vuosi edustavat sadot, jotka tulee saavuttaa kunkin raaka-aineen lajin osalta, ja ilmoitettava ne asianomaisille hakijoille.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää olla vahvistamatta edustavia satoja muille kuin yksivuotisille kasveille. Tällöin, jos 27 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyissä tarkastuksissa ilmenee riski siitä, ettei velvollisuutta toimittaa kaikkia korjattuja raaka-aineita ole noudatettu, jäsenvaltioiden on soveltuvaa menettelyä noudattaen vahvistettava edustavat sadot kasveille, joita kyseinen riski koskee.

27 artikla

Raaka-aineiden toimittaminen ja toimitettavat määrät

1. Hakijoiden on toimitettava keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle

a) vähintään edustavaa satoa vastaavat määrät raaka-ainetta;

b) kaikki raaka-aine, joka on saatu kasveista, joita varten jäsenvaltiot ovat päättäneet käyttää 26 artiklan 2 kohdassa säädettyä vaihtoehtoa.

Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön soveltuvat tarkastustoimenpiteet varmistaakseen, että ensimmäisen alakohdan b alakohdassa säädettyä velvollisuutta toimittaa kaikki raaka-aineet on noudatettu.

2. Hakijoiden tai keräilijöiden tai ensimmäisten jalostajien on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle raaka-aineiden toimittamisesta kirjallisella ilmoituksella, jonka ovat allekirjoittaneet keräilijä tai ensimmäinen jalostaja sekä hakija. Ilmoituksessa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) toimituspäivä;

b) kunkin lajin toimitetut määrät.

3. Keräilijöiden tai ensimmäisten jalostajien on vastaanotettava 1 kohdassa tarkoitettu raaka-aine ja varmistettava, että vastaava määrä kyseisiä raaka-aineita käytetään yhteisössä yhden tai useamman energiatuotteen valmistukseen.

4. Keräilijöiden on toimitettava ensimmäiselle jalostajalle tai ensimmäisille jalostajille vastaava määrä kaikkia hakijoilta vastaanotettuja raaka-aineita.

5. Ensimmäinen jalostaja voi käyttää vastaavan määrän raaka-ainetta, väli- tai rinnakkaistuotteita yhden tai useamman energiatuotteen valmistukseen.

Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa tai jos keräilijä myy vastaavan määrän korjattua raaka-ainetta, ensimmäisen jalostajan tai keräilijän on vastaavasti ilmoitettava siitä sille toimivaltaiselle viranomaiselle, jolle 31 artiklassa tarkoitettu vakuus on annettu, tai sovellettaessa 37 artiklaa, kyseisen keräilijän tai ensimmäisen jalostajan hyväksynnästä vastuussa olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos vastaava määrä käytetään muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa raaka-aine on korjattu, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava toisilleen kyseisiä toimia koskevat tiedot.

6. Sopimussuhteita sääntelevien kansallisten säännösten mukaisesti ensimmäinen jalostaja voi siirtää kolmannelle osapuolelle raaka-aineen keräämisen tukea hakevan viljelijän tilalta. Ensimmäinen jalostaja vastaa yksin tässä luvussa säädetyistä velvollisuuksista.

28 artikla

Poikkeukselliset olosuhteet

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan 4 kohdan mukaisissa poikkeuksellisissa olosuhteissa tai ylivoimaisen esteen sattuessa hakija voi ilmoittaa asetuksen (EY) N:o 796/2004 72 artiklassa vahvistettua menettelyä noudattaen toimivaltaiselle viranomaiselleen, että kyseisistä olosuhteista johtuen hän ei kykene toimittamaan 25 artiklassa tarkoitetussa sopimuksessa määriteltyjä raaka-aineita osittain tai kokonaan. Toimivaltainen viranomainen voi sallia keräilijälle tai ensimmäiselle jalostajalle toimitettavien määrien muuttamisen saatuaan riittävät todisteet tällaisista poikkeuksellisista olosuhteista.







5

JAKSO

Edellytykset tuen maksamiseksi

29 artikla

Maksaminen

1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 796/2004 51 artiklassa ja tämän asetuksen 30 artiklassa säädettyjen seuraamusten soveltamista, tukea maksetaan ainoastaan, jos

a) sopimuksen jäljennös on toimitettu toimivaltaiselle viranomaiselle 25 artiklan mukaisesti;

b) 31 artiklassa säädetty vakuus on asetettu, paitsi jos sovelletaan 37 artiklaa;

c) 27 artiklan 2 kohdassa säädetty ilmoitus on jätetty toimivaltaiselle viranomaiselle;

d) toimivaltainen viranomainen on tarkistanut kunkin hakemuksen osalta, että 25 ja 27 artiklassa säädetyt edellytykset on täytetty.

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään ja rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 796/2004 51 artiklassa säädettyjen vähennysten ja tuen ulkopuolelle jättämisten sekä tämän asetuksen 30 artiklassa säädettyjen seuraamusten soveltamista, muiden kuin yksivuotisten kasvien tuki, jota maksetaan vuosilta ennen ensimmäistä satoa, on maksettava edellyttäen, että 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmoitus on jätetty toimivaltaiselle viranomaiselle ja että toimivaltainen viranomainen on tarkastanut, että 25 artiklan 2 kohtaa noudatetaan.

30 artikla

Virheellisestä toimitusilmoituksesta aiheutuvat seuraamukset

Jos tarkastuksissa ilmenee, että 27 artiklan 2 kohdassa säädetty toimitusilmoitus on tahallisesti virheellinen, hakija menettää tukikelpoisuutensa. Jos tuki on jo maksettu, se on perittävä takaisin asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 artiklan säännösten mukaisesti. Muiden kuin yksivuotisten kasvien jo maksetut tuet on perittävä takaisin viimeiseen tukeen oikeuttavaan maksuun asti.







6

JAKSO

Keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien velvollisuudet

31 artikla

Vakuudet

1. Keräilijöiden tai ensimmäisten jalostajien on annettava 2 kohdassa säädetty vakuus toimivaltaisille viranomaisilleen siihen päivään mennessä, jona tukihakemuksiin tehtävät muutokset on viimeistään tehtävä kyseisenä vuonna asianomaisessa jäsenvaltiossa asetuksen (EY) N:o 796/2004 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin luopua vakuuden asettamista koskevasta vaatimuksesta komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 ( 32 ) 5 artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.

2. Vakuus on kunkin raaka-aineen osalta 60 euroa hehtaarilta kerrottuna kaikkien sellaisten viljeltyjen pinta-alojen summalla, joista on tehty asianomaisen keräilijän tai ensimmäisen jalostajan allekirjoittama sopimus ja joita käytetään kyseisen raaka-aineen tuottamiseen.

3. Viljeltäessä muita kuin yksivuotisia kasveja vakuudet on kuitenkin asetettava ainoastaan ensimmäisen satovuoden osalta, ja ne ovat voimassa seuraavina vuosina sopimuksen voimassaoloaikana.

4. Jos sopimusta muutetaan 28 artiklan mukaisesti, asetettua vakuutta mukautetaan vastaavasti.

5. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2220/85 20–24 artiklan soveltamista, kun vakuuden on asettanut keräilijä, se vapautetaan, kun raaka-aine on toimitettu ensimmäiselle jalostajalle edellyttäen, että keräilijän toimivaltaisella viranomaisella on todiste siitä, että ensimmäinen jalostaja on asettanut vastaavan vakuuden toimivaltaiselle viranomaiselleen. Jos ensimmäinen jalostus tapahtuu 37 artiklan säännöksiä soveltavassa jäsenvaltiossa, keräilijän asettama vakuus on vapautettava, kun kyseinen raaka-aine on toimitettu hyväksytylle ensimmäiselle jalostajalle.

32 artikla

Keräilijöitä ja jalostajia koskevat ensisijaiset, toissijaiset ja alempiasteiset vaatimukset

1. Seuraavat velvollisuudet ovat komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan mukaisia ensisijaisia vaatimuksia:

a) keräilijöiden velvollisuus toimittaa raaka-aineiden kokonaismäärät 27 artiklan 4 kohdassa säädetyille ensimmäisille jalostajille;

b) ensimmäisten jalostajien velvollisuus jalostaa vähintään 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritetyt raaka-aineiden määrät sopimuksessa määritellyiksi lopputuotteiksi;

c) ensimmäisten jalostajien velvollisuus, joka liittyy 24 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuun raaka-aineiden jalostuksessa saatujen energiatuotteiden taloudelliseen arvoon.

2. Ensimmäisten jalostajien velvollisuus jalostaa raaka-aineita sadonkorjuuta seuraavan toisen vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä on asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklassa tarkoitettu toissijainen vaatimus.

▼M12

3. Seuraavat velvollisuudet ovat komission asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklassa tarkoitettuja keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien alempiasteisia vaatimuksia:

a) velvollisuus vastaanottaa hakijoiden 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittama asianomaisten raaka-aineiden toimitus;

b) velvollisuus allekirjoittaa 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toimitusilmoitus;

c) tapauksen mukaan velvollisuus asettaa vakuus 31 artiklan 1 kohdassa vahvistetun määräajan kuluessa.

▼M10

4. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2220/85 20 artiklan 2 kohdassa säädetään, keräilijän tai ensimmäisen jalostajan velvollisuus hyväksyä tai helpottaa toimivaltaisten viranomaisten paikalla tekemiä tarkastuksia tai toimittaa tämän asetuksen 38 artiklassa tarkoitetut rekisterit on ensisijainen vaatimus.







7

JAKSO

Raaka-aineen käyttöä tilalla koskevat erityissäännöt

33 artikla

Raaka-aineen käyttö tilalla

1. Sen estämättä, mitä 25 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa hakijalle luvan

a) käyttää CN-koodiin ex 0602 90 41 kuuluvia lyhytkiertoisia metsäpuita tai kaikkia korjattuja CN-koodeihin 1201 00 90 , 1205 10 90 , 1205 90 00 , 1206 00 91 ja 1206 00 99 kuuluvia vilja- tai öljykasveja: i) polttoaineena maatilansa lämmityksessä, ii) energian tai biopolttoaineiden tuotantoon tilallaan;

b) jalostaa kaikki korjattu raaka-aine maatilallaan CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.

▼M12

Jäsenvaltio voi antaa hakijoille luvan käyttää määriteltyjä maatalouden raaka-aineita, jotka ovat muita kuin ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetyt, edellyttäen että aiheellisia valvontatoimenpiteitä sovelletaan.

▼M10

2. Jos tämän artiklan 1 kohtaa sovelletaan, 25 artiklaa ei sovelleta. Hakijoiden on asetuksen (EY) N:o 796/2004 11 artiklassa säädettyyn päivämäärään mennessä ja yhtenäishakemuksen tueksi jätettävä toimivaltaisille viranomaisilleen kirjallinen ilmoitus, jossa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) kunkin raaka-aineen laji ja viljelty pinta-ala;

b) tarvittaessa ensimmäistä satoa varten ennakoitu vuosi;

c) hakijan sitoumus käyttää tai jalostaa suoraan ilmoituksessa mainittu raaka-aine tämän artiklan 1 kohdan ja 24 artiklan 1 kohdan mukaisesti sekä jäsenvaltioiden vahvistamaan päivämäärään mennessä, joka ei saa olla myöhempi kuin sadonkorjuuta seuraavan toisen vuoden 31 päivä heinäkuuta;

d) raaka-aineen suunniteltu loppukäyttö ja suunnitellun jalostuksen tekninen kuvaus.

3. Jollei tämän jakson säännöksistä muuta johdu, tämän luvun säännöstä sovelletaan asianomaisiin viljelijöihin.

34 artikla

Tilalla käytettävien raaka-aineiden määrät

1. Hakijoiden on käytettävä tilalla

a) raaka-aineen määrä, joka vastaa vähintään 26 artiklassa tarkoitettua edustavaa satoa, tai

b) sellaisen raaka-aineen osalta, jolle ei ole vahvistettu edustavaa satoa, kaikki korjattu raaka-aine.

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarkastustoimenpiteet, joilla voidaan riittävällä tavalla varmistaa, että ensimmäisen alakohdan b alakohdassa säädettyä velvollisuutta noudatetaan.

2. Hakijoiden on jäsenvaltioiden vahvistamaan päivämäärään mennessä jätettävä toimivaltaiselle viranomaiselle satoilmoitus, jossa on oltava vähintään seuraavat tiedot:

a) sadonkorjuupäivä;

b) korjattujen raaka-aineiden määrät.

3. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan 4 kohdan mukaisissa poikkeuksellisissa olosuhteissa tai ylivoimaisen esteen sattuessa hakija voi ilmoittaa asetuksen (EY) N:o 796/2004 72 artiklan mukaisesti toimivaltaiselle viranomaiselleen, ettei hän kykene korjaamaan tai käyttämään tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua raaka-ainetta osittain tai kokonaan. Toimivaltainen viranomainen voi sallia tilalla käytettävien määrien muuttamisen saatuaan riittävät todisteet tällaisista poikkeuksellisista olosuhteista.

35 artikla

Tarkastukset

Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 796/2004 24 ja 26 artiklan ja tämän asetuksen 37 artiklan 4, 5 ja 6 kohdan soveltamista, tämän asetuksen 33 artiklan 1 kohtaa soveltavien jäsenvaltioiden on toteutettava riittävät tarkastustoimenpiteet sen varmistamiseksi, että

a) raaka-aineiden asianomaiset määrät korjataan 34 artiklan mukaisesti. Tarkastusten on katettava vähintään seuraavat seikat: i) hallinnollinen tarkastus korjattuja määriä koskevan 34 artiklan noudattamisen varmistamiseksi; ii) paikalla tehtävät tarkastukset, jotka koskevat vähintään 10:tä prosenttia tiloista hakijan 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittaman korjatun määrän tarkastamiseksi;

b) edellä a alakohdassa tarkoitetut raaka-aineet käytetään suoraan tilalla tai jalostetaan CN-koodiin 2711 29 00 kuuluvaksi biokaasuksi.

36 artikla

Maksut

1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 796/2004 51 artiklassa ja tämän artiklan 2 kohdassa vahvistettujen vähennysten ja tuen ulkopuolelle jättämisen soveltamista, hakijoille maksetaan tukea, jos

a) edellä 34 artiklan mukaisesti edellytetyt raaka-aineiden määrät on korjattu;

b) edellä 33 artiklan 2 kohdassa ja 34 artiklan 2 kohdassa säädetyt ilmoitukset on jätetty toimivaltaiselle viranomaiselle;

c) toimivaltainen viranomainen on saattanut päätökseen 35 artiklan a alakohdassa säädetyt tarkastukset.

2. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 40 artiklan soveltamista, jos ilmenee, että hakija on jättänyt tahallisesti virheellisen satoilmoituksen, jota tarkoitetaan tämän asetuksen 34 artiklan 2 kohdassa, hän ei ole oikeutettu tukeen. Jos tuki on jo maksettu, se on perittävä takaisin asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 artiklan mukaisesti.

Jos raaka-aineita ei ole jalostettu energiatuotteiksi 33 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun päivämäärään mennessä, kyseiselle sadolle maksettu tuki on perittävä takaisin asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 artiklan mukaisesti ja viljelijä jätetään seuraavana vuonna energiakasvien tukijärjestelmän ulkopuolelle.

36 a artikla

Jäsenvaltiot voivat päättää, että tätä jaksoa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2008.







8

JAKSO

Vaihtoehtoinen hyväksyntäjärjestelmä

37 artikla

Vaihtoehtoinen hyväksyntäjärjestelmä

1. Poiketen siitä, mitä 31 artiklassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää ottavansa käyttöön keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien hyväksyntäjärjestelmän, jäljempänä ”hyväksytyt toimijat”.

Jäsenvaltioiden on saatettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu päätös yleisön saataville sen soveltamista edeltävän vuoden 1 päivään marraskuuta mennessä. Vuoden 2007 osalta jäsenvaltioiden on kuitenkin saatettava päätöksensä yleisön saataville 1 päivään maaliskuuta 2007 mennessä.

Jollei tässä jaksossa toisin säädetä, tämän luvun säännöksiä sovelletaan jäsenvaltioihin, jotka ovat päättäneet soveltaa ensimmäistä alakohtaa.

2. Jos jäsenvaltio on päättänyt soveltaa 1 kohtaa, sen on annettava tarvittavat säännökset ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän luvun säännöksiä noudatetaan. Jäsenvaltioiden on vahvistettava erityisesti toimijoiden hyväksymisedellytykset ja varmistettava, että vähintään seuraavat perusteet täyttyvät:

a) keräilijöillä on i) hallinnolliset mahdollisuudet toimia keräilijänä ja pitää 38 artiklassa tarkoitettua rekisteriä; ii) sopimussuhde vähintään yhden jalostajan kanssa raaka-aineiden toimittamiseksi tai niillä on ollut kaupallista toimintaa riittävän pitkän ajan;

b) ensimmäisillä jalostajilla on i) hallinnolliset mahdollisuudet toimia ensimmäisenä jalostajana ja pitää 38 artiklassa tarkoitettua rekisteriä; ii) soveltuva tuotantokapasiteetti vähintään yhden 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun energiatuotteen valmistamiseksi.

▼M12

3. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön toimijoiden hyväksyntää koskeva tarkastusmenettely ennen kuin 6 kohdassa tarkoitettu luettelo julkaistaan.

▼M10

4. ►M12 Jos todetaan, ettei hyväksytty toimija noudata tässä luvussa vahvistettuja velvollisuuksiaan tai sen perusteella vahvistettuja kansallisia säännöksiä, tai jos keräilijä tai ensimmäinen jalostaja ei hyväksy tai helpota toimivaltaisten viranomaisten paikalla tekemiä tarkastuksia ja/tai ei toimita 38 artiklassa tarkoitettuja tietoja, jäsenvaltioiden on säädettävä asiaankuuluvien seuraamusten soveltamisesta. ◄ Seuraamusten taso lasketaan rikkomuksen vakavuuden perusteella ja suhteessa 32 artiklassa vahvistettujen vaatimusten noudattamatta jättämisestä pidätettyihin vakuuksiin.

▼M12

5. Jos hyväksytty toimija ei noudata tämän luvun säännöksiä tai kansallisia säännöksiä vakavan laiminlyönnin vuoksi, jäsenvaltio voi päättää, että hyväksyntä peruutetaan kyseisen jäsenvaltion määrittämäksi ajaksi.

▼M10

6. Jäsenvaltioiden on saatettava yleisön saataville ennen tuen myöntämisvuotta edeltävän vuoden 15 päivää joulukuuta hyväksyttyjen keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien luettelo. Hyväksyttyjen keräilijöiden ja ensimmäisten jalostajien luettelo on vuodelta 2007 myönnettävää tukea varten kuitenkin saatettava yleisön saataville viimeistään 15 päivänä huhtikuuta 2007.

▼M12

7. Jos jäsenvaltio päättää soveltaa 1 kohtaa, tukea maksetaan ainoastaan hyväksyttyjen keräilijöiden tai jalostajien kanssa sopimuksen tehneille hakijoille, edellyttäen että kyseiset keräilijät tai jalostajat ovat myös sijoittautuneet jäsenvaltioon, joka on päättänyt soveltaa 1 kohtaa.

▼M10







9

JAKSO

Tarkastukset

38 artikla

Rekisterien pitäminen

1. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä rekisterit, joita 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen keräilijöiden, jalostajien tai hakijoiden on pidettävä, ja se, kuinka usein kyseisiä rekistereitä on päivitettävä, mikä on tehtävä vähintään kuukausittain.

2. Kyseisissä rekistereissä on oltava jalostajien osalta vähintään seuraavat tiedot:

a) jalostettaviksi ostettujen eri raaka-aineiden määrät;

b) jalostettujen raaka-aineiden määrät sekä niistä saatujen lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden määrät ja lajit;

c) jalostuksesta aiheutuva hävikki;

d) hävitetyt määrät ja perustelut hävittämiselle;

e) jalostajan myymien tai luovuttamien tuotteiden määrät ja lajit sekä niistä saadut hinnat;

f) tarvittaessa myöhempien jalostajien nimet ja osoitteet.

3. Kyseisissä rekistereissä on oltava keräilijöiden osalta vähintään seuraavat tiedot:

a) kaikkien tämän järjestelyn mukaisesti jalostettavaksi myytyjen ja ostettujen raaka-aineiden määrät;

b) ensimmäisten jalostajien nimet ja osoitteet.

4. Jos kyse on 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista hakijoista, rekistereihin on kuuluttava vähintään varastokirjanpito, jolla voidaan jäljittää sadot ja tilalla tapahtunut jalostus.

5. Keräilijän tai ensimmäisen jalostajan toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että esitetty sopimus noudattaa 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä. Jos näitä edellytyksiä ei noudateta, hakijoiden toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava siitä.

6. Edellä 24 artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden taloudellisen arvon laskemiseksi asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on verrattava 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella kaikkien energiatuotteiden yhteenlaskettua arvoa samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon. Tuotteen arvo saadaan kertomalla sen määrä edellisen markkinointivuoden aikana kirjattujen vapaasti tehtaalla -hintojen keskiarvolla. Jos näitä hintoja ei ole käytettävissä, toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä asianomaiset hinnat erityisesti 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.

39 artikla

Jalostusta koskevat tarkastukset

1. Ensimmäisen jalostajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen asianomaista jalostusketjua koskevat tarvittavat tiedot ja erityisesti tiedot niistä hinnoista ja teknisistä jalostuskertoimista, joiden avulla määritellään saatavien lopputuotteiden määrä.

2. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa keräilijät toimivat, on tarkastettava alueelleen sijoittautuneista keräilijöistä vähintään 25 prosenttia näiden tiloissa riskianalyysin perusteella. Kyseisiin tarkastuksiin kuuluu fyysisiä tarkastuksia ja kaupallisten asiakirjojen tarkastuksia, joilla varmistetaan raaka-aineostojen ja toimitusten vastaavuus sekä 32 artiklassa säädettyjen ensisijaisten, toissijaisten ja alempiasteisten vaatimusten noudattaminen.

3. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa jalostus on tapahtunut, on tarkastettava 24 artiklan 1 kohdan säännösten ja 32 artiklan 2 kohdassa säädettyjen ensisijaisten, toissijaisten ja alempiasteisten edellytysten noudattaminen vähintään 25 prosentilta alueelleen sijoittautuneita jalostajia näiden tiloissa riskianalyysin perusteella. Kyseisiin tarkastuksiin on sisällyttävä vähintään

a) kaikkien energiatuotteiden yhteenlasketun arvon vertaaminen samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon;

b) jalostajan tuotantojärjestelmän analyysi, johon kuuluu fyysisiä tarkastuksia ja kaupallisten asiakirjojen tarkastuksia, jotta voidaan varmistua raaka-aineiden toimitusten sekä lopputuotteiden, rinnakkaistuotteiden ja sivutuotteiden välisestä vastaavuudesta.

Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksessa toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä erityisesti kyseisten raaka-aineiden jalostuksen teknisiä kertoimia. Jos yhteisön lainsäädännössä on säädetty tällaisista kertoimista vientiä varten, sovelletaan näitä kertoimia. Niiden puuttuessa sovelletaan muita yhteisön lainsäädännössä säädettyjä kertoimia. Kaikissa muissa tapauksissa tarkastuksen on perustuttava jalostusteollisuudessa yleisesti hyväksyttyihin kertoimiin.

4. Edellä 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen jalostustoimien osalta on tarkastettava 10 prosenttia hakijoista, jotka on valittu riskianalyysin perusteella ottaen huomioon

a) tukien määrä;

b) jalostettavaksi ilmoitetun tuotannon tyyppi, erityisesti muut kuin yksivuotiset kasvit;

c) viljelylohkojen määrä;

d) muutokset edelliseen vuoteen verrattuna;

e) aikaisempien vuosien tarkastusten yhteydessä tehdyt havainnot;

f) muut parametrit, jotka jäsenvaltiot määrittelevät toimitettujen ilmoitusten edustavuuden perusteella.

5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettuihin tarkastuksiin on sisällyttävä vähintään seuraavat seikat:

a) kaikkien energiatuotteiden yhteenlasketun arvon vertaaminen samasta jalostuksesta saatujen muihin käyttötarkoituksiin suunnattujen kaikkien muiden tuotteiden yhteenlaskettuun arvoon;

b) raaka-aineiden käyttämiseksi tai jalostamiseksi tarvittavien laitteiden ja välineiden olemassaolo tilalla.

6. Jos 4 kohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa ilmenee sääntöjenvastaisuuksia, toimivaltaisen viranomaisen on asetuksen (EY) N:o 796/2004 26 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisättävä kyseisenä vuonna tarkastusten määrää ja seuraavana vuonna vastaavasti paikalla tarkastettavien hakijoiden prosenttiosuutta.

7. Jos on säädetty, että tietyt 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten osa-alueet voidaan tehdä otoksen perusteella, kyseisen otoksen on taattava valvonnan luotettava ja edustava taso.

8. Jokaisesta tarkastuksesta on laadittava tarkastajan allekirjoittama tarkastusraportti, jonka perusteella on mahdollista tutkia tehtyihin tarkastuksiin liittyviä tietoja. Raportissa on ilmoitettava erityisesti

a) tarkastuspäivä;

b) läsnä olleet henkilöt;

c) tarkastettu ajanjakso;

d) käytetyt tarkastustekniikat sekä tarvittaessa viittaus otantamenetelmiin;

e) tarkastuksen tulokset.

40 artikla

Lisätoimenpiteet ja keskinäinen avunanto

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tämän luvun asianmukaisen soveltamisen kannalta tarvittavat lisätoimenpiteet ja avustettava toisiaan tässä luvussa säädettyjen tarkastusten toteuttamiseksi. Jos tässä luvussa ei säädetä soveltuvista vähennyksistä tai ulkopuolelle jättämisistä, jäsenvaltiot voivat soveltaa aiheellisia kansallisia seuraamuksia tuen myöntämismenettelyssä mukana oleviin markkinaosapuoliin.

2. Jäsenvaltioiden on tarpeen mukaan tai siinä määrin kuin tämän luvun säännöksissä edellytetään avustettava toisiaan tehokkaiden tarkastusten varmistamiseksi ja toimitettujen asiakirjojen oikeellisuuden sekä vaihdettujen tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi.

▼M10 —————

▼M16 —————

▼B







10 LUKU

SIEMENTUET

46 artikla

Varmennetut siemenet

Sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklaa tukea on myönnettävä direktiiveissä 66/401/ETY, 66/402/ETY ja 2002/57/EY määriteltyjen sellaisten perussiementen ja virallisesti varmennettujen siementen tuotantoon, jotka noudattavat kyseisissä direktiiveissä säädettyjä vaatimuksia ja edellytyksiä tämän asetuksen 47—50 artiklan mukaisesti.

47 artikla

Siementen tuotanto

1. Siemenet on tuotettava

a) joko siemenlaitoksen tai jalostajan ja siementen kasvattajan välisellä lisäyssopimuksella

b) tai suoraan siemenlaitoksen tai jalostajan toimesta; kyseinen tuotanto on todistettava lisäysilmoituksella.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen siemenlaitosten tai jalostajien on oltava jäsenvaltioiden hyväksymiä tai rekisteröimiä. Jäsenvaltion hyväksyntä tai rekisteröinti pätee koko yhteisössä.

3. Siemenlaitoksen tai jalostajan, joka lisää tai lisäännyttää siemeniä jäsenvaltiossa, joka on muu kuin 2 kohdassa tarkoitettu hyväksymis- tai rekisteröimisvaltio, on toimitettava kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille niiden pyynnöstä kaikki tarvittavat tiedot sen valvomiseksi, onko tukeen oikeutta.

48 artikla

Alueellinen tukikelpoisuus

Kukin jäsenvaltio voi myöntää tukea ainoastaan siemenille, jotka on korjattu sen alueella sen kalenterivuoden kuluessa, jona alkaa markkinointivuosi, jolle tuki vahvistettiin.

Tukea on myönnettävä kaikille siementen lisääjille edellytyksin joilla varmistetaan tuensaajien tasapuolinen kohtelu riippumatta siitä, mihin ne ovat sijoittautuneet yhteisössä.

49 artikla

Siementen kaupan pitäminen

Tukea myönnetään vain sillä edellytyksellä, että tuensaaja on pitänyt siemeniä kaupan kylvämistä varten satovuotta seuraavaan 15 päivään kesäkuuta mennessä. ”Kaupan pitämisellä” tarkoitetaan pitämistä saatavilla, varastossa tai myytävänä, tarjoamista myyntiin, myyntiä tai toimittamista kolmannelle osapuolelle.

▼M4

49 a artikla

Ennakkomaksut

Jäsenvaltiot voivat myöntää siementuottajille ennakkoa markkinointivuoden 1 päivästä joulukuuta. Ennakkomaksujen on oltava oikeassa suhteessa 49 artiklassa tarkoitettujen kylvämistä varten jo kaupan pidettyjen siementen määrään, sillä edellytyksellä, että kaikki 10 luvun edellytykset täyttyvät.

▼M15

50 artikla

Cannabis sativa L. -lajikkeet

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklan 4 kohdan mukaiseen tukeen oikeutettuja Cannabis sativa L. -lajikkeita ovat direktiivin 2002/53/EY 17 artiklan mukaisesti julkaistussa viljelykasvilajien yleisessä lajikeluettelossa sen vuoden 15 päivänä maaliskuuta, jolle tukea myönnetään, olevat lajikkeet, lukuun ottamatta Finola- ja Tiborszallasi-lajikkeita.

▼B







11 LUKU

PELTOKASVIEN PINTA-ALATUKI







1 JAKSO

Peltokasvien pinta-alatuen tukikelpoisuuden yleiset edellytykset

51 artikla

Tukikelpoiset alueet

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 10 luvun soveltamiseksi

a) ”pysyvillä laitumilla” tarkoitetaan komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja pysyviä laitumia;

b) ”pysyvillä kasveilla” tarkoitetaan komission asetuksen (EY) N:o 795/2004 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja pysyviä kasveja.

2. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan ensimmäisen kohdan soveltamiseksi pysyvästi laitumena olevan maan on vuonna 2003 oltava

a) maata, jonka viljelijä on vuotta 2003 koskevassa tukihakemuksessaan ilmoittanut olevan pysyvänä laitumena, ja

b) maata, jota viljelijä ei ole ilmoittanut vuotta 2003 koskevassa tukihakemuksessaan, paitsi jos voidaan osoittaa, että maa ei ollut pysyvänä laitumena vuonna 2003.

3. Jäsenvaltiot voivat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 108 artiklan toisen kohdan mukaisesti poiketa kyseisen artiklan ensimmäisestä kohdasta ainoastaan seuraavin edellytyksin:

a) jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä rakenneuudistusohjelmaan kuuluvilla aloilla, jotka on määritelty viranomaisten määräämäksi maatilan rakenteen ja/tai tukikelpoisen pinta-alan muutokseksi, jotta voidaan estää peltokasvien tukeen oikeutetun kokonaisalan huomattava kasvu; se voidaan tehdä erityisesti päättämällä, että aiemmin tukikelpoisia pinta-aloja ei enää pidetä tukikelpoisina; jäsenvaltioiden hiljattain rakenneuudistusohjelmassa tukikelpoisiksi ilmoittamat alat saavat ylittää enintään viidellä prosentilla uusien ei-tukikelpoisiksi ilmoitettujen alojen määrän;

b) jos muodossa tai toisessa tapahtuva julkinen interventio johtaa siihen, että voidakseen jatkaa tavanomaista maataloustoimintaansa viljelijä kesannoi maa-alan, jota ei aiemmin ole pidetty tukikelpoisena, ja kyseisen intervention seurauksena alun perin tukikelpoinen maa-ala menettää tukikelpoisuutensa, jäsenvaltio voi joko väliaikaisesti tai pysyvästi lisätä tukikelpoisen viljelymaansa kokonaispinta-alaa enintään 0,1 prosenttia jäsenvaltion perusalan kokonaismäärästä;

c) jos viljelijät pystyvät perustelemaan asianmukaisesti ja objektiivisesti syyt tilansa ei-tukikelpoisen maa-alan vaihtamiseen tukikelpoiseen maa-alaan, jäsenvaltioiden on tarkistettava, ettei ole muita päteviä perusteita, joiden perusteella esitettyä vaihtoa on vastustettava, erityisesti ympäristövaarojen takia, ja niiden on osoitettava komissiolle jätetyssä suunnitelmassa, että tukeen oikeutettujen alojen kokonaismäärä pysyy muuttumattomana; vaihdot eivät missään tapauksessa saa johtaa tilan tukikelpoisen viljelymaan kokonaispinta-alan kasvuun; jäsenvaltioiden on säädettävä järjestelmästä tällaisten vaihtojen ennakolta ilmoittamiseksi ja hyväksymiseksi.

52 artikla

Tuen maksamisen edellytykset

Rajoittamatta 2 artiklan soveltamista peltokasvien pinta-alatukea myönnetään ainoastaan aloista

a) jotka sijaitsevat ilmasto-olojen ja maatalouden harjoittamisen kannalta peltokasvinviljelyyn soveltuvilla alueilla; jäsenvaltiot voivat määrätä, ettei tietty alue sovellu tiettyjen peltokasvien viljelyyn;

b) joilla viljelyä pidetään yllä vähintään tavanomaisissa kasvuolosuhteissa tapahtuvan kukinnan alkuun asti.

Durumvehnän viljelyä on lisäksi pidettävä yllä paikallisten vaatimusten mukaisesti vähintään sen vuoden 30 päivään kesäkuuta, jonka osalta tukea myönnetään, jollei satoa korjata täysin kypsyneenä ennen kyseistä päivää.

53 artikla

Alueellisen tuen määrä

1. Jos peltokasvien pinta-alatukeen oikeutetut tuottajan alat sijaitsevat useilla tuotantoalueilla, maksettavan tuen määrä määritetään jokaisen hakemukseen sisältyvän alan sijainnin mukaan.

2. Jäsenvaltioilla, jotka soveltavat erillistä käsittelyä maissille alueella, jolla maissi on tarkoitettu erityisesti säilörehuksi, on oikeus soveltaa kyseisen alueen rehuviljan satoa kaikkiin kyseisen alueen maissipinta-aloihin.







2 JAKSO

Tiettyjä peltokasveja koskevat erityissäännökset

54 artikla

Nurmisäilörehu

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ”nurmisäilörehulla” tarkoitetaan pääasiassa nurmisiemenillä kylvettyä viljelyalaa, jonka sato korjataan vähintään kerran vuodessa tuoreena sen säilömiseksi suljetussa tilassa anaerobisella käymisellä.

Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, jotka on otettu varmennettujen nurmisiementen tuotantoon kyseisenä markkinointivuonna direktiivin 66/401/ETY mukaisesti.

2. Tämän luvun säännöksiä sovelletaan nurmisäilörehuun, lukuun ottamatta 52 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitettua kukintaan liittyvää edellytystä.

3. Nurmisäilörehun pinta-alatukeen ovat oikeutettuja niiden jäsenvaltioiden viljelijät, joissa säädetään erityisestä nurmisäilörehualasta liitteen IV mukaisesti.

55 artikla

Durumvehnä

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklassa säädetyn durumvehnän lisäkorvauksen ja erityistuen tukihakemukset ovat päteviä ainoastaan, jos

a) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 101 artiklassa tarkoitettu pinta-alatuen hakemus jätetään samalta hehtaarimäärältä durumvehnää;

b) käytetään vähimmäismäärä direktiivin 66/402/ETY mukaisesti varmennettuja siemeniä.

2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava ja ilmoitettava viljelijöille ennen sitä vuotta edeltävää 1 päivää lokakuuta, jolta tukea haetaan, varmennettujen siementen vähimmäismäärä, joka on käytettävä kyseisen jäsenvaltion viljelykäytäntöjen mukaisesti.

56 artikla

Kuiduntuotantoon tarkoitettu pellava ja hamppu

1. Kuiduntuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun pinta-alatukea myönnetään seuraavin edellytyksin:

a) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 106 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun sopimuksen tai sitoumuksen jäljennös on toimitettu viimeistään sen vuoden 15 päivänä syyskuuta, jolle tukea myönnetään, tai viimeistään jäsenvaltion vahvistamana aiempana päivänä;

▼M15

b) kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun osalta direktiivin 2002/53/EY 17 artiklan mukaisesti julkaistussa viljelykasvilajien yleisessä lajikeluettelossa sen vuoden 15 päivänä maaliskuuta, jolle tukea myönnetään, olevien siemenlajikkeiden käyttö, lukuun ottamatta Finola- ja Tiborszallasi-lajikkeita; siementen on oltava neuvoston direktiivin 2002/57/EY mukaisesti varmennettuja.

▼B

2. Pinta-alatuen myöntämiseksi kuiduntuotantoon tarkoitetulle hampulle jäsenvaltiot voivat vahvistaa vähimmäiskylvömäärän, joka on yhdenmukainen hyvän hampunviljelykäytännön kanssa.

57 artikla

Kylvöpäivä

Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 109 artiklassa säädetään, jäsenvaltiot voivat siirtää tämän asetuksen liitteessä VIII tarkoitettujen kasvien kylvön määräpäivää enintään 15 päivään kesäkuuta kyseisten jäsenvaltioiden määrittämillä, mainitussa liitteessä täsmennetyillä erityisillä alueilla.







3 JAKSO

Perusalat, viitesadot ja enimmäismäärät

58 artikla

Kastellut ja kastelemattomat alat

1. Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 103 artiklassa tarkoitetuissa aluejakosuunnitelmissa määrätään satojen erittelemisestä kastelluille ja kastelemattomille viljelyaloille, jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt sen määrittelemiseksi, kastellaanko alaa kyseisen markkinointivuoden aikana. Niissä on vahvistettava erityisesti

a) luettelo peltokasveista, joille voidaan myöntää pinta-alatukea kastelluilta aloilta saadun sadon mukaan;

b) kuvaus kasteluvälineistä, jotka viljelijällä on oltava käytössä; välineiden on oltava oikeassa suhteessa asianomaisiin kasteltaviin aloihin ja niiden on mahdollistettava riittävä veden saanti kasvin tavanomaisen kehityksen varmistamiseksi sen kasvukaudella;

c) huomioon otettava kastelukausi.

2. Edellä olevan 1 kohdan säännöksiä ei sovelleta Espanjan regadío-tuotantoalueilla eikä muilla alueilla silloin kun kastelu liittyy perinteisesti viljelylohkoihin, jolloin ne voidaan erottaa ja luetella.

59 artikla

Perusalan ylitys

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan mukaisten alueellisten perusalojen ylitysten määrittämiseksi kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon

a) tämän asetuksen IV liitteessä vahvistettu alueellinen perusala;

b) kunkin peltokasvin osalta jätettyjen pinta-alatuen hakemusten alojen summa, velvoitekesannointi mukaan luettuna, jos sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa.

Vapaaehtoista kesannointia sovelletaan muuhun kuin kasteltuun alaan, muuhun kuin maissin alaan ja/tai muuhun kuin nurmisäiliörehun alaan.

2. Määritettäessä niiden alojen kokonaismäärää, joista on jätetty tukihakemuksia, ei oteta huomioon aloja eikä niiden osia, jotka hallinnollisissa tarkastuksissa on havaittu selvästi perusteettomiksi.

Hakemuksista otetaan tarvittaessa huomioon ne todelliset alat, jotka on määritetty asetuksen (EY) N:o 1782/2003 23 artiklan soveltamiseksi paikan päällä tehdyissä tarkastuksissa.

3. Niiden pinta-alojen yhteismäärään, joiden osalta on jätetty hakemukset ja jota on mukautettu 2 kohdan mukaisesti, lisätään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 luvun mukaiset peltokasvien kylvöalat, joita käytetään mainitun asetuksen IV osaston 12 luvun mukaisen hakemuksen perusteena.

4. Perusalan ylittymisen määrä vahvistetaan liitteessä VI esitetyn taulukon mukaisesti.

60 artikla

Durumvehnän enimmäispinta-alan ylitys

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan 1 kohdassa säädettyyn pinta-alatuen lisäkorvaukseen oikeutetun durumvehnän enimmäispinta-alan ylityksen toteamiseksi jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon niiden pinta-alojen yhteismäärä, joille haetaan durumvehnän pinta-alatuen lisäkorvausta, mukautettuna tämän asetuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja tarvittaessa vähennettynä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan mukaisesti.

2. Edellä olevan 1 kohdan säännöksiä sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan 3 kohdassa vahvistettuun durumvehnän erityistukeen oikeutetun enimmäispinta-alan mahdollisen ylityksen toteamiseen.

61 artikla

Pinta-alan ylityksen lopullinen määrä ja vähennyskerroin

▼M10

1. Jos todetaan 59 ja 60 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys, jäsenvaltion on ennen tukien myöntämistä viljelijöille ja viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta määriteltävä ylityksen lopullinen määrä pyöristettynä kahteen desimaaliin.

▼B

2. Näin saatua lopullista määrää käytetään tukikelpoisen alan suhteellisen vähennyksen laskemiseen

a) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 1 kohdan mukaisen peltokasvien pinta-alatuen osalta;

b) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 105 artiklan mukaisen pinta-alatuen lisäkorvauksen ja durumvehnän erityistuen osalta sen jälkeen, kun mainitun asetuksen 102 artiklan 1 kohtaa on sovellettu.

62 artikla

Osaperusalat

▼M8

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 5 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on määriteltävä seuraavat tekijät viimeistään sen vuoden 1 päivänä syyskuuta, jolta pinta-alatukea haetaan:

▼B

a) jaettava kansallinen perusala;

b) jäsenvaltioiden perusteet, joiden mukaan osaperusalat jaetaan;

c) osaperusalat (lukumäärä, nimitys ja pinta-ala);

d) yksityiskohtaiset säännöt ylittymisissä sovellettavien toimenpiteiden keskittämisestä.

63 artikla

Tukien yhteenlaskettu enimmäismäärä

Tukien yhteenlasketun enimmäismäärän ylityksen ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 102 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähennyskertoimen määrittämiseksi jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon mainitun asetuksen 102 artiklan 1 kohdassa ja 105 artiklan 2 kohdassa säädetty tukikelpoisten alojen suhteellinen vähennys.







4 JAKSO

Kesannointi

▼M8

64 artikla

Määritelmä

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan soveltamiseksi ”kesannoinnilla” tarkoitetaan pinta-alatukiin oikeutetun alan poistamista viljelykäytöstä kyseisen asetuksen 108 artiklan mukaisesti.

▼B

65 artikla

Edellytykset

1. Sovelletaan asetuksen (EY) N:o 795/2004 32 artiklaa.

2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 9 kohdassa säädetään, Malta voi vuosina 2005 ja 2006 asettaa kesannoitujen alojen vähimmäiskokovaatimuksen alle 0,1 hehtaariin ja 10 metrin leveyteen.

66 artikla

Alueellinen jakautuminen

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osastossa tarkoitettujen tukihakemusten on jakauduttava alueellisesti mainitun asetuksen 103 artiklassa tarkoitetun aluejakosuunnitelman mukaisesti.

2. Jokaista tiettyä tuotantoaluetta koskevaa pinta-alatukihakemusta kohti on tehtävä kesannointi-ilmoitus, joka vastaa vähintään samalla tuotantoalueella viljeltyjen hehtaarien määrää.

3. Jäsenvaltio voi säätää 2 kohdasta poikkeamisesta puolueettomien perusteiden mukaisesti.

4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, pinta-alatukihakemusta vastaava velvoitekesanto voidaan toteuttaa kokonaan tai osittain

a) Espanjassa tilan sijaitessa niin kutsutulla secano- tai regadío -tuotantoalueella;

b) muulla tuotantoalueella edellyttäen, että kesannoitavat pinta-alat sijaitsevat viljeltyjen alojen viereisillä tuotantoalueilla.

5. Edellä olevaa 3 ja 4 kohtaa sovellettaessa kesannoitavaa alaa on mukautettava kyseisten alueiden kesantokorvauksien määrittelyssä käytettyjen satojen eron huomioon ottamiseksi. Tämän kohdan soveltaminen ei saa kuitenkaan johtaa velvoitekesannon hehtaarimäärän alittumiseen.

67 artikla

Palkokasvit

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi ”palkokasveilla” tarkoitetaan aloja, joilla viljellään yhtä tai useampaa tämän asetuksen liitteessä VII lueteltua rehupalkokasvilajia. Sekoittaminen viljaan ja/tai nurmisiemeniin on sallittua, jos

a) pinta-alalle kylvetään pääasiassa rehupalkokasveja;

b) satoja ei ole mahdollista korjata erikseen.

Jos rehupalkokasvien kylvämiselle vahvistetaan jäsenvaltioiden vahvistamissa ympäristöön liittyvissä alueellisissa erityisvaatimuksissa enimmäistaso luonnonmukaisen maanviljelyn osalta, a alakohdassa vahvistettu edellytys täyttyy, jos jäsenvaltioiden vahvistamasta enimmäistasosta noudatetaan vähintään 85:tä prosenttia.

2. Pinta-alatukea ei makseta pinta-aloille, joille kylvetyt 1 kohdassa tarkoitetut rehupalkokasvit kuuluvat 15 päivän tammikuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1786/2003 ( 33 ) säädettyyn tukijärjestelmään.

68 artikla

Vapaaehtoisesti kesannoidusta alasta maksettava korvaus

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 107 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi sovellettaessa mainitun asetuksen 66 artiklaa jäsenvaltioiden on sallittava viljelijöiden kesannoida vähintään 10 prosenttia alasta, jolle on haettu peltokasvien pinta-alatukea ja jota ei käytetä kesannointioikeuksia koskevan korvauksen saamiseksi. Jäsenvaltio voi vahvistaa suurempia prosenttimääriä erityistilanteiden ja viljelymaan riittävän käytön turvaamisen perusteella.

Vapaaehtoisesta kesannoinnista maksettava perusmäärä on 63,00 euroa tonnilta markkinointivuodesta 2005/2006. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on vahvistettu eri satotasot, kesantokorvaukseen sovelletaan kastelemattomalle maalle vahvistettuja tasoja.

Jäsenvaltioiden on sovellettava kesannoitujen alojen erityistilannetta vastaavia aiheellisia toimenpiteitä, jotta varmistetaan kesannoitujen alojen ylläpitäminen hyvässä kunnossa maanviljelyn ja ympäristön kannalta sekä ympäristön suojeleminen.







5 JAKSO

Ilmoitukset

▼M10

69 artikla

Tiedonannot

Jos todetaan 59 ja 60 artiklassa tarkoitettu pinta-alan ylitys, kyseisen jäsenvaltion on vahvistettava ylityksen lopullinen määrä ennen tukien myöntämistä viljelijöille ja viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta sekä ilmoitettava siitä komissiolle viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta. Perusalan ylityksen määrän perustana olevat tiedot on ilmoitettava liitteessä VI esitetyn lomakkeen mukaisesti.

▼B







12 LUKU

LAMMAS- JA VUOHIPALKKIOT







1 JAKSO

Suorat tuet

70 artikla

Hakemukset ja pitoaika

1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 II osaston 4 luvussa säädetyn yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, jäljempänä ”yhdennetty järjestelmä”, vaatimusten lisäksi viljelijöiden on ilmoitettava uuhi- ja vuohipalkkio- sekä lisäpalkkiohakemuksessaan, pitävätkö he kaupan lampaanmaitotuotteita tai siitä valmistettuja tuotteita sinä vuonna, jolle palkkiota haetaan.

2. Uuhia ja/tai kuttuja pitävien viljelijöiden palkkiohakemukset on jätettävä toimivaltaiselle viranomaiselle ainoastaan yhtenä kyseisen jäsenvaltion vahvistamana ajanjaksona, joka saa alkaa aikaisintaan sen vuoden alkua edeltävänä 1 päivänä marraskuuta, jolle hakemuksia jätetään, ja jonka on päätyttävä viimeistään sen vuoden alkua seuraavana 30 päivänä huhtikuuta, jolle hakemuksia jätetään.

Yhdistynyt kuningaskunta voi kuitenkin vahvistaa Pohjois-Irlannille Ison-Britannian osalta vahvistetusta jättöajasta poikkeavan jättöajan.

3. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 115 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilallapitoaika, jonka kuluessa viljelijä sitoutuu pitämään tilallaan palkkion kohteena olevan määrän uuhia ja/tai kuttuja, jäljempänä ”pitoaika”, on 100 päivää 2 kohdassa tarkoitetun hakemusten viimeisen jättöpäivän jälkeisestä ensimmäisestä päivästä laskettuna.

71 artikla

Vuohipalkkioon oikeutetut pinta-alat

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 113 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut perusteet täyttyvät liitteessä X luetelluilla alueilla.

Jäsenvaltioiden on kuitenkin säännöllisin väliajoin varmistettava, täyttyvätkö kyseiset perusteet kaikilla liitteessä X luetelluilla niiden alueisiin kuuluvilla alueilla. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseisen arvioinnin perusteella komissiolle ennen sitä vuotta edeltävää 31 päivää heinäkuuta, jona muutosta sovelletaan, jos liitettä X on tarpeen muuttaa. Ilmoituksessa on mainittava erityisesti liitteessä X luetellut alueet tai niiden osat, joilla asetuksen (EY) N:o 1782/2003 113 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut perusteet eivät enää täyty, sekä alueet, jotka mahdollisesti täyttävät kyseiset perusteet, mutta jotka eivät vielä sisälly liitteeseen X. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle näiden uusien mahdollisten alueiden osalta ehdotustaan koskevat yksityiskohtaiset perustelut.

72 artikla

Lisäpalkkion ja vuohipalkkion hakeminen

1. Lisäpalkkion tai vuohipalkkion saadakseen viljelijän, jonka tilan maatalousmaasta vähintään 50 prosenttia mutta alle 100 prosenttia sijaitsee asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla, on esitettävä ilmoitus tai ilmoitukset, joista ilmenee hänen maa-alueensa sijainti tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.

2. Viljelijän, joka on velvollinen tekemään vuosittain ilmoituksen kaikesta tilallaan käytössä olevasta maatalousmaasta, on pinta-alatukihakemuksessa, josta säädetään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklan 1 kohdassa, mainittava ilmoituksessa ne maatalouskäytössä olevat lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla.

Viljelijän, joka ei ole velvollinen esittämään ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua ilmoitusta, on esitettävä vuosittain erityinen ilmoitus, jossa tapauksen mukaan käytetään yhdennetyn järjestelmän mukaista viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää.

Kyseisessä erityisessä ilmoituksessa on osoitettava kaikkien viljelijän omistamien, vuokraamien tai jonkin järjestelyn perusteella käyttämien maa-alueiden sijainti ja pinta-ala sekä ilmoitettava ne viljelykäytössä olevat lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tämä erityinen ilmoitus sisältyy uuhi- ja/tai vuohipalkkiohakemukseen. Jäsenvaltiot voivat myös edellyttää, että erityinen ilmoitus tehdään maatilan tulotukihakemuksen avulla.

3. Kansallinen toimivaltainen viranomainen voi pyytää esittämään omistuskirjan, vuokrasopimuksen tai viljelijöiden välisen kirjallisen sopimuksen sekä tarvittaessa todistuksen paikalliselta tai alueelliselta viranomaiselta, joka on luovuttanut maatalousmaana käytetyt maa-alueet kyseisen viljelijän käyttöön. Todistuksessa on mainittava tuottajalle myönnetyn maa-alueen pinta-ala sekä lohkot, jotka sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla tai tapauksen mukaan tämän asetuksen liitteessä X luetelluilla alueilla.

73 artikla

Siirtolaiduntamista harjoittavat viljelijät

1. Sellaisten viljelijöiden jättämissä palkkiohakemuksissa, joiden tilat sijaitsevat asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuilla maantieteellisillä alueilla ja jotka haluavat saada lisäpalkkion, on oltava merkintä

a) paikasta tai paikoista, joissa siirtolaiduntamista harjoitetaan kuluvana vuonna;

b) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta vähintään 90 päivän jaksosta, joka on vahvistettu kuluvalle vuodelle.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viljelijöiden palkkiohakemuksiin on liitettävä asiakirjat, joilla todistetaan, että siirtolaiduntamista on tosiasiallisesti harjoitettu kahtena edellisenä vuonna, jollei ylivoimaisesta esteestä tai asianmukaisesti perustelluista, karjaan vaikuttaneista luonnonolosuhteista muuta johdu, ja erityisesti siirtolaiduntamispaikan paikallisen tai alueellisen viranomaisen antama todistus, jolla osoitetaan, että siirtolaiduntamista on harjoitettu vähintään 90 peräkkäisenä päivänä.

Hakemusten hallinnollisen valvonnan yhteydessä jäsenvaltioiden on varmistettava, että palkkiohakemuksessa ilmoitettu siirtolaiduntamispaikka sijaitsee tosiasiallisesti jollakin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla alueella.

74 artikla

Tukikelpoisuus

1. Palkkiot maksetaan viljelijälle tämän 70 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun pitoajan aikana tilallaan pitämien uuhien ja/tai kuttujen määrän perusteella.

2. Palkkiokelpoisina pidetään eläimiä, jotka täyttävät asetuksen (EY) N:o 1782/2003 112 artiklassa tarkoitetuissa määritelmissä säädetyt edellytykset tilallapitoajan viimeisenä päivänä.

75 artikla

Arvio viljelijöistä, jotka pitävät kaupan lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita

Jäsenvaltioiden on laadittava vuosittain viimeistään pitoajan 30:ntenä päivänä arvio lampaanmaitoa tai lampaanmaitotuotteita kaupan pitävistä viljelijöistä 70 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen viljelijöiden ilmoitusten perusteella.

Jäsenvaltioiden on otettava arvion laadinnassa huomioon tehtyjen tarkastusten tulokset ja kaikki muut toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä olevat tietolähteet ja erityisesti jalostajilta tai jakelijoilta saadut tiedot viljelijöiden kaupan pitämästä lampaanmaidosta ja lampaanmaitotuotteista.

▼M8

76 artikla

Tietojen toimittaminen

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä lokakuuta muutokset asetuksen (EY) N:o 1782/2003 114 artiklan 2 kohdassa ja tämän asetuksen 73 artiklassa tarkoitettua siirtolaiduntamista harjoittavien maantieteellisten alueiden luetteloon.

▼B







2 JAKSO

Enimmäismäärät, varannot ja siirrot

77 artikla

Ilmaiseksi saadut oikeudet

Asianmukaisesti perusteltuja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta viljelijä, joka on saanut palkkio-oikeuksia ilmaiseksi kansallisesta varannosta, ei saa siirtää tai väliaikaisesti luovuttaa oikeuksiaan oikeuksien saamista seuraavana kolmena vuonna.

78 artikla

Oikeuksien käyttö

1. Viljelijä, jolla on käytettävissään palkkio-oikeuksia, voi käyttää ne itse ja/tai luovuttaa ne väliaikaisesti toiselle viljelijälle.

2. Jos viljelijä ei kunakin vuonna käytä vähintään 4 kohdassa säädettyä prosenttiosuutta palkkio-oikeuksistaan, käyttämättä jätetty osa on siirrettävä kansalliseen varantoon, paitsi seuraavissa tapauksissa:

a) jos viljelijällä on enintään 20 palkkio-oikeutta ja jos tällainen viljelijä ei kahdesta peräkkäisestä kalenterivuodesta kumpanakin käytä vähimmäisprosenttiosuutta oikeuksistaan, ainoastaan jälkimmäisen kalenterivuoden aikana käyttämättä jätetty osa on siirrettävä kansalliseen varantoon;

b) viljelijä osallistuu komission hyväksymään laajaperäistämisohjelmaan;

c) viljelijä osallistuu komission hyväksymään varhaiseläkeohjelmaan, jossa oikeuksien siirto ja/tai väliaikainen luovutus ei ole pakollista;

d) asianmukaisesti perustellut poikkeukselliset olosuhteet.

3. Väliaikainen luovutus voi koskea ainoastaan kokonaisia vuosia ja vähintään 79 artiklan 1 kohdassa säädettyä eläinten lukumäärää. Väliaikaisten luovutusten kausi saa kestää enintään kolme peräkkäistä vuotta; jokaisen kauden päättyessä viljelijä saa, jollei oikeuksia siirretä, takaisin kaikki oikeutensa, jotka hänen on käytettävä itse vähintään kahden peräkkäisen vuoden aikana. Jos viljelijä ei käytä itse vähintään 4 kohdassa säädettyä prosenttiosuutta oikeuksistaan kumpanakin kahdesta edellä mainitusta vuodesta, jäsenvaltion on, asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta, vuosittain peruutettava ja vietävä käyttämättömät oikeudet kansalliseen varantoon.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää komission hyväksymiin varhaiseläkeohjelmiin osallistuville viljelijöille väliaikaisen luovutuksen kokonaiskeston pidennyksestä kyseisten ohjelmien perusteella.

Viljelijät, jotka ovat sitoutuneet osallistumaan laajaperäistämisohjelmaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 ( 34 ) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimenpiteen mukaisesti tai asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22 ja 23 artiklan mukaisesti, eivät saa sitoumuksensa kestäessä siirtää ja/tai luovuttaa väliaikaisesti oikeuksiaan. Tätä kieltoa ei kuitenkaan sovelleta silloin, kun ohjelmassa sallitaan oikeuksien siirto ja/tai väliaikainen luovutus sellaisille viljelijöille, joiden osallistuminen muihin kuin tässä alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin edellyttää oikeuksien saamista.

4. Palkkio-oikeuksista on käytettävä vähintään 70 prosenttia.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin nostaa tätä prosenttiosuutta 100 prosenttiin. Niiden on ilmoitettava ennakolta komissiolle prosenttiosuus, jota ne aikovat soveltaa.

79 artikla

Oikeuksien siirto ja väliaikainen luovutus

1. Jäsenvaltiot voivat tuotantorakenteensa perusteella vahvistaa niiden palkkio-oikeuksien vähimmäismäärän, jotka voidaan siirtää osittain ilman tilan siirtoa. Tämä vähimmäismäärä saa olla enintään kymmenen palkkio-oikeutta.

2. Palkkio-oikeuksien siirto ja väliaikainen luovutus on pätevä vasta, kun oikeudet siirtävä ja/tai väliaikaisesti luovuttava viljelijä ja oikeudet vastaanottava viljelijä ovat ilmoittaneet siitä jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.

Tällainen ilmoitus on tehtävä jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa viimeistään sinä päivänä, jona palkkioiden hakukausi päättyy kyseisessä jäsenvaltiossa, niitä tapauksia lukuun ottamatta, joissa oikeudet siirretään perintönä. Tällaisissa tapauksissa oikeudet vastaanottavan viljelijän on pystyttävä esittämään asianmukaiset oikeudelliset asiakirjat sen osoittamiseksi, että hänellä on oikeus kuolleen viljelijän jäämistöön.

3. Tilaa siirtämättä toteutetun siirron osalta kansalliseen varantoon korvauksetta luovutettujen oikeuksien lukumäärä ei voi olla pienempi kuin yksi.

80 artikla

Viljelijäkohtaisen enimmäismäärän muuttaminen

Jos oikeudet siirretään tai luovutetaan väliaikaisesti, jäsenvaltioiden on määritettävä uusi viljelijäkohtainen enimmäismäärä ja annettava asianomaisten viljelijöiden palkkio-oikeuksien määrä näille tiedoksi viimeistään 60 päivän kuluessa viljelijän palkkiohakemuksen jättöajan viimeisestä päivästä.

Ensimmäistä kohtaa ei sovelleta, jos oikeudet siirretään perintönä 79 artiklan 2 kohdan edellytysten mukaisesti.

81 artikla

Viljelijät, jotka eivät omista käyttämäänsä maata

Viljelijä, joka käyttää ainoastaan yleisiä tai yhteisiä maita ja joka päättää olla jatkamatta näiden maiden käyttämistä laiduntamiseen ja siirtää kaikki oikeutensa toiselle viljelijälle, on rinnastettava viljelijään, joka myy tai siirtää tilansa. Kaikissa muissa tapauksissa häntä pidetään viljelijänä, joka siirtää ainoastaan palkkio-oikeutensa.

82 artikla

Siirto kansallisen varannon kautta

Jos jäsenvaltio säätää, että oikeuksien siirto on tehtävä kansallisen varannon kautta, sen on sovellettava tässä luvussa säädettyjä säännöksiä vastaavia kansallisia säännöksiä. Lisäksi tällöin

a) jäsenvaltiot voivat säätää, että väliaikainen luovutus tehdään kansallisen varannon kautta;

b) a alakohdan mukaisen palkkio-oikeuksien siirron tai väliaikaisen luovutuksen yhteydessä varantoon siirto tulee voimaan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten annettua oikeudet siirtävälle ja/tai luovuttavalle viljelijälle ilmoituksen, ja siirto varannosta toiselle viljelijälle tulee voimaan näiden viranomaisten annettua tälle viljelijälle ilmoituksen.

Lisäksi ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuilla kansallisilla säännöksillä on varmistettava, että jäsenvaltio maksaa suoraan viljelijöiden kesken siirrettävää maksua vastaavan maksun ottaen erityisesti huomioon kyseisen jäsenvaltion tuotannon kehityksen, kun kyseessä on muu kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 117 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu oikeuksien osa. Kyseinen maksu vastaa vastaavat oikeudet kansallisesta varannosta saavalta viljelijältä vaadittavaa maksua.

83 artikla

Viljelijäkohtaisten enimmäismäärien laskeminen

Palkkio-oikeuksien viljelijäkohtaisia enimmäismääriä aluksi laskettaessa ja myöhemmin muutettaessa ainoastaan kokonaisluvut otetaan huomioon.

Jos laskutoimituksen lopullinen tulos on muu kuin kokonaisluku, tulos pyöristetään lähimpään kokonaislukuun. Jos laskutoimituksen tulos on kuitenkin täsmälleen kahden kokonaisluvun välissä, otetaan huomioon suurempi kokonaisluku.

84 artikla

Tietojen toimittaminen

▼M8

1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ennen kunkin vuoden 1 päivää tammikuuta muutokset asetuksen (EY) N:o 1782/2003 117 artiklan 2 kohdan mukaisesti kansalliseen varantoon luovutettavaan siirrettyjen palkkio-oikeuksien osaan ja tarvittaessa mainitun asetuksen 117 artiklan 3 kohdan mukaisesti toteutetut toimenpiteet.

▼B

2. ►M8 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava liitteessä XIII olevaa taulukkoa käyttäen komissiolle viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä huhtikuuta ◄

a) edeltävän vuoden aikana ilman tilan siirtoa tehtyjen oikeuksien siirtojen johdosta kansalliseen varantoon korvauksetta siirrettyjen palkkio-oikeuksien määrä;

b) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 118 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen käyttämättömien palkkio-oikeuksien määrä, jotka on siirretty kansalliseen varantoon edeltävän vuoden aikana;

c) asetuksen (EY) N:o 1782/2003 118 artiklan 3 kohdan mukaisesti edeltävän vuoden aikana annettujen oikeuksien määrä;

d) epäsuotuisten alueiden viljelijöille kansallisesta varannosta edellisenä vuonna myönnettyjen palkkio-oikeuksien määrä.

▼M8 —————

▼B







3 JAKSO

Lisätuet

85 artikla

Lisätuet

Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 71 artiklaa, on ilmoitettava komissiolle mainitun asetuksen 119 artiklassa säädettyjen lisätukien myöntämistä koskevista kansallisista järjestelyistään. Tarvittaessa näihin tietoihin on sisällyttävä erityisesti seuraavat seikat:

a) eläinkohtaisten tukien osalta i) ohjeelliset määrät eläintä kohti ja tuen myöntämiseen liittyvät järjestelyt, ii) alustava ennuste kokonaismenoista ja asianomaisten eläinten määrästä, iii) erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset, iv) muut tiedot soveltamista koskevista säännöistä;

b) tarvittaessa pinta-alatukien osalta i) alueellisten perusalojen laskeminen, ii) alustavat hehtaarikohtaiset määrät, iii) alustava ennuste kokonaismenoista ja hehtaarien kokonaismäärästä, iv) muut tiedot soveltamista koskevista säännöistä;

c) yksityiskohtaiset tiedot muista järjestelmistä, joita on otettu käyttöön lisätukien maksamiseksi.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki näiden kansallisten järjestelyjen muutokset kuukauden kuluessa muutoksen tekemisestä.







4 JAKSO

Yleiset säännökset

▼M3 —————

▼B







13 LUKU

NAUDANLIHATUET







1 JAKSO

Erityispalkkio

(Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artikla)

87 artikla

Hakemukset

1. Yhdennetyn järjestelmän vaatimusten lisäksi kussakin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 22 artiklassa tarkoitetussa suorien tukien hakemuksessa on oltava

a) eläinten lukumäärät ikäryhmittäin;

b) viittaukset passeihin tai hallinnollisiin asiakirjoihin, jotka seuraavat hakemusten perusteena olevien eläinten mukana.

2. Hakemuksen voi tehdä ainoastaan eläimistä, jotka ovat 90 artiklassa tarkoitetun pitoajan alkamispäivänä

a) sonnit vähintään seitsemän kuukauden ikäisiä;

b) härät i) vähintään seitsemän ja enintään 19 kuukauden ikäisiä ensimmäisessä ikäryhmässä, ii) vähintään 20 kuukauden ikäisiä toisessa ikäryhmässä.

88 artikla

Palkkion myöntäminen

Eläimistä, joita ei ole hyväksytty erityispalkkiokelpoisiksi joko asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun suhteellisen vähennyksen soveltamisen tai mainitun asetuksen 131 artiklassa tarkoitetun eläintiheyden soveltamisen vuoksi, ei voi enää tehdä hakemusta samassa ikäryhmässä, ja niitä pidetään eläiminä, joista on myönnetty palkkio.

89 artikla

Passit ja hallinnolliset asiakirjat

1. Jos passia ei ole asetuksen (EY) N:o 1760/2000 6 artiklan mukaisilla edellytyksillä käytettävissä, se korvataan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla kansallisella hallinnollisella asiakirjalla.

2. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on huolehdittava, että passilla tai hallinnollisella asiakirjalla voidaan varmistaa yhden ainoan palkkion myöntäminen eläintä ja ikäryhmää kohti. Tätä varten jäsenvaltioiden on annettava toisilleen tarvittavaa apua.

3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1 kohdassa tarkoitettujen kansallisten hallinnollisten asiakirjojen on oltava jossakin seuraavista muodoista:

a) asiakirja, joka seuraa jokaisen yksittäisen eläimen mukana;

b) viljelijän pitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos kyseiset eläimet pysyvät samalla viljelijällä ensimmäisen hakemuksen jättämisestä siihen asti, kun ne saatetaan markkinoille teurastusta varten;

c) keskusviranomaisen ylläpitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos jäsenvaltio tai jäsenvaltion alue, joka käyttää tätä mahdollisuutta, tarkastaa kaikki hakemukseen kuuluvat eläimet paikalla, valvoo näiden eläinten liikkumista sekä merkitsee jokaisen tarkastetun eläimen selvällä merkinnällä, ja viljelijöillä on velvollisuus suostua näihin toimenpiteisiin;

d) keskusviranomaisen ylläpitämä yhdistetty luettelo, jossa on kaikki hallinnollista asiakirjaa varten säädetyt tiedot, jos jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta vältetään palkkion myöntäminen kaksi kertaa samasta ikäryhmästä, sekä toimittaa pyynnöstä viipymättä kaikki tiedot jokaista eläintä koskevasta palkkiosta.

4. Jäsenvaltiot, jotka päättävät käyttää yhtä tai useampaa tässä kohdassa säädetyistä mahdollisuuksista, on ilmoitettava siitä komissiolle ajoissa, ja niiden on toimitettava komissiolle asiaankuuluvat täytäntöönpanosäännökset.

Tämän kohdan c alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltion alueina pidetään ainoastaan Isoa-Britanniaa ja Pohjois-Irlantia.

90 artikla

Pitoaika

Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu pitoaika on kaksi kuukautta, ja se alkaa hakemuksen jättöpäivää seuraavana päivänä.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää, että viljelijä voi määritellä muun alkamispäivän, jonka alkamisajankohta saa olla enintään kaksi kuukautta hakemuksen jättöpäivästä.

91 artikla

Alueellinen enimmäismäärä

1. Jos asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun suhteellisen vähennyksen tuloksena palkkiokelpoisten eläinten lukumäärä on muu kuin kokonaisluku, desimaaliosasta myönnetään vastaava osuus palkkion yksikkömäärästä. Tätä varten otetaan huomioon ainoastaan ensimmäinen desimaali.

2. Kun jäsenvaltiot päättävät määritellä asetuksen (EY) N:o 1782/2003 122 artiklan a alakohdan mukaisia eri alueita tai muuttaa alueidensa nykyisiä osia, niiden on ilmoitettava tästä komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta ja täsmennettävä ilmoituksessa kyseisen alueen määrittely sekä sitä koskeva enimmäismäärä. Kaikista myöhemmin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava komissiolle ennen asianomaisen vuoden 1 päivää tammikuuta.

92 artikla

Eläinten tilakohtaiset enimmäismäärät

1. Jos jäsenvaltio päättää muuttaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 123 artiklan 1 kohd