2001R0999 — FI — 01.07.2005 — 017.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:





Muutettu:









▼B

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 999/2001,

annettu 22 päivänä toukokuuta 2001,

tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä







EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ( 1 ), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 2 ), ovat kuulleet alueiden komiteaa, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä ( 3 ), sekä katsovat seuraavaa: (1) Jo useamman vuoden ajalta on havaintoja useiden erilaisten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) esiintymisestä erikseen ihmisessä ja eläimissä. Naudan spongiforminen enkefalopatia (BSE) todettiin nautaeläimissä ensimmäisen kerran vuonna 1986 ja tämän jälkeen muissa eläinlajeissa. Creutzfeldt-Jakobin taudin (CJT) uusi muoto kuvailtiin vuonna 1996. Todisteita BSE-aiheuttajan samankaltaisuudesta Creutzfeldt-Jakobin taudin uuden muodon aiheuttajan kanssa saadaan jatkuvasti. (2) Vuodesta 1990 lukien yhteisö on toteuttanut erilaisia toimenpiteitä ihmisten ja eläinten terveyden suojelemiseksi BSE-riskiltä. Nämä toimenpiteet ovat perustuneet eläinten terveyttä koskevien direktiivien suojatoimenpiteitä koskeviin säännöksiin. Tiettyjen TSE:iden ihmisen ja eläinten terveydelle aiheuttaman huomattavan vaaran vuoksi olisi säädettävä erityisistä säännöistä niiden ehkäisemiseksi, valvomiseksi ja hävittämiseksi. (3) Tämä asetus koskee välittömästi kansanterveyttä ja se liittyy sisämarkkinoiden toimintaan. Se koskee sekä perustamissopimuksen liitteessä I mainittuja tuotteita että tuotteita, jotka eivät kuulu mainitun liitteen piiriin. Tämän vuoksi on asianmukaista valita sen oikeusperustaksi perustamissopimuksen 152 artiklan 4 kohdan b alakohta. (4) Komissio on saanut erityisesti tieteelliseltä ohjauskomitealta ja kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevältä tiedekomitealta useita TSE:iin liittyviä näkökohtia koskevia tieteellisiä lausuntoja. Näitä lausuntoja on annettu myös toimenpiteistä, joiden avulla voidaan vähentää saastuneille eläinperäisille tuotteille altistumisesta ihmisille ja eläimille mahdollisesti aiheutuvaa vaaraa. (5) Kyseessä olevia sääntöjä olisi sovellettava sekä elävien eläinten että eläinperäisten tuotteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen. Niitä ei ole kuitenkaan tarpeen soveltaa kosmetiikka- tai lääkevalmisteisiin tai lääkinnällisiin laitteisiin taikka niiden lähtöaineksiin tai välituotteisiin, joihin sovelletaan muita erityissääntöjä, jotka koskevat erityisesti kieltoa käyttää erikseen määriteltyä riskiainesta. Näitä sääntöjä ei myöskään olisi sovellettava eläinperäisiin tuotteisiin, jotka eivät aiheuta vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle sen vuoksi, että ne on tarkoitettu muuhun kuin elintarvikkeiden, rehujen tai lannoitteiden valmistukseen. Sitä vastoin on tarpeen varmistaa, että eläinperäiset tuotteet, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, pidetään erillään sen soveltamisalaan kuuluvista tuotteista, jolleivät ne täytä vähintään samoja terveyttä koskevia normeja. (6) Olisi säädettävä komission mahdollisuudesta toteuttaa suojatoimenpiteitä tapauksissa, joissa jäsenvaltion tai kolmannen maan toimivaltainen viranomainen ei ole ottanut riittävästi huomioon TSE:stä aiheutuvaa vaaraa. (7) Olisi vahvistettava BSE:n osalta menettely jäsenvaltion, kolmannen maan sekä alueiden, jäljempänä ’maat ja alueet’, epidemiologisen aseman määrittämiseksi käytettävissä olevien tietojen perusteella ensimmäistä esiintymistä (”incident risk”), leviämistä ja ihmisten altistumista koskevien riskien osalta. Ne jäsenvaltiot ja kolmannet maat, jotka eivät halua hakea terveydellisen asemansa määritystä, on komission toimesta sijoitettava johonkin luokkaan kaikkien niiden tietojen perusteella, jotka komissiolla on käytettävissään. (8) Jäsenvaltioiden olisi laadittava koulutusohjelmia TSE:n ehkäisystä ja torjumisesta huolehtiville henkilöille, samoin kuin eläinlääkäreille, viljelijöille sekä tuotantoeläinten kuljetuksesta, kaupan pitämisestä ja teurastuksesta huolehtiville henkilöille. (9) Jäsenvaltioiden on toteutettava vuosittainen BSE:n ja scrapien seurantaohjelma, ja niiden on ilmoitettava ohjelman tuloksista sekä jonkin muun TSE:n esiintymisestä komissiolle ja muille jäsenvaltioille. (10) Tietyt märehtijäperäiset kudokset olisi luokiteltava erikseen määritellyksi riskiainekseksi TSE:iden patogeneesin ja kyseisen eläimen alkuperä- tai kotimaan tai -alueen epidemiologisen aseman perusteella. On tarpeen, että erikseen määritelty riskiaines poistetaan ja hävitetään tavalla, jolla vältetään vaara ihmisten tai eläinten terveydelle. Erityisesti niitä ei saisi saattaa markkinoille ihmisravinnon, rehun tai lannoitteiden valmistukseen käytettäviksi. Olisi kuitenkin säädettävä mahdollisuudesta saavuttaa vastaava terveyden suojelun taso yksittäisille eläimille tehtävillä TSE-seulontatesteillä heti kun testin validointi saadaan päätökseen. On tärkeää, ettei teurastusmenetelmiä, joissa on vaarana, että aivoaines tartuttaa muita kudoksia, sallita kuin maissa tai alueilla, joissa BSE:n vaara on pienin mahdollinen. (11) Olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla estetään TSE:n siirtyminen ihmisiin ja eläimiin, kieltämällä tiettyihin luokkiin kuuluvan eläinvalkuaisen syöttäminen tiettyihin luokkiin kuuluville eläimille ja kieltämällä tiettyjen märehtijäperäisten ainesten käyttö ihmisravinnoksi. Näiden kieltojen olisi oltava suhteessa olemassa olevaan vaaraan nähden. (12) Olisi säädettävä, että kaikista epäillyistä eläinten TSE-tapauksista ilmoitetaan toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka on välittömästi toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet ja erityisesti asetettava tartunnan saaneeksi epäilty eläin siirtorajoitusten alaiseksi siihen saakka kun tutkimuksen tulokset on saatu tai vaihtoehtoisesti teurastutettava se virallisessa valvonnassa. Jos toimivaltainen viranomainen ei voi sulkea pois TSE:n mahdollisuutta, sen olisi huolehdittava asianmukaisten tutkimusten suorittamisesta ja pidettävä ruho virallisessa valvonnassa diagnoosin tekemiseen asti. (13) Jos TSE:n esiintyminen todetaan virallisesti, toimivaltaisen viranomaisen olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, kuten ruhon hävittämisen, tekemällä tutkimus kaikkien riskieläinten toteamiseksi sekä asettamalla siirtorajoitukset koskemaan kaikkia tällaisiksi määritettyjä eläimiä ja eläinperäisiä tuotteita. Omistajille olisi korvattava viipymättä tämän asetuksen nojalla hävitetyistä eläimistä ja eläinperäisistä tuotteista aiheutuvat menetykset. (14) Jäsenvaltioiden olisi laadittava varosuunnitelmat kansallisista toimenpiteistä, jotka toteutetaan BSE:n ilmetessä. Komission olisi hyväksyttävä nämä suunnitelmat. Tämän säännöksen olisi koskettava myös muita TSE:itä kuin BSE:tä. (15) Olisi säädettävä tiettyjen elävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattamisesta. Voimassa olevassa nautaeläinten tunnistusta ja rekisteröintiä koskevassa yhteisön lainsäädännössä säädetään järjestelmästä, jonka perusteella eläinten emä ja alkuperäkarja voidaan jäljittää kansainvälisten vaatimusten mukaisesti. Olisi säädettävä vastaavista takeista kolmansista maista tuotavien nautaeläinten osalta. Tämän lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien, yhteisön sisäisen kaupan tai kolmansista maista tapahtuvan tuonnin vuoksi siirrettävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden mukana on oltava yhteisön lainsäädännön mukaiset todistukset, joita on tarvittaessa täydennetty tämän asetuksen mukaisesti. (16) Nautaeläimistä saatavien tiettyjen eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattaminen olisi kiellettävä alueilla, joilla taudin esiintymisen vaara on suuri. Tätä kieltoa ei kuitenkaan olisi sovellettava tiettyihin valvotuissa olosuhteissa tuotettuihin eläinperäisiin tuotteisiin, jotka on saatu eläimistä, joiden osalta voidaan osoittaa, ettei TSE-tartuntavaara ole suuri. (17) TSE:ien ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevan lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi olisi kattavan epidemiologisen kuvan saamiseksi TSE-tilanteesta otettava ennalta hyväksytyn menettelyn mukaisesti näytteitä laboratoriotutkimuksia varten. Näytteenottomenettelyjen ja -tulosten yhtenäisyyden varmistamiseksi olisi perustettava kansalliset ja yhteisön vertailulaboratoriot ja otettava käyttöön luotettavat tieteelliset menetelmät, joihin kuuluu myös erityisiä TSE-pikatestejä. Pikatestejä olisi pyrittävä käyttämään aina kun se on mahdollista. (18) Jäsenvaltioissa on tarpeen tehdä yhteisön tarkastuksia sen varmistamiseksi, että TSE:n ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevien vaatimusten noudattaminen on yhtenäistä, ja lisäksi soveltaa auditointimenettelyjä. Jotta voidaan varmistaa, että kolmannet maat soveltavat niistä yhteisöön tuotaviin eläviin eläimiin ja eläinperäisiin tuotteisiin vastaavia takeita kuin yhteisö, on suoritettava yhteisön tarkastuksia ja valvontatoimia paikalla sen tarkistamiseksi, että viejinä toimivat kolmannet maat noudattavat yhteisön tuontiedellytyksiä. (19) TSE:ihin sovellettavien kauppaan liittyvien toimenpiteiden on perustuttava mahdollisiin olemassa oleviin kansainvälisiin vaatimuksiin, suuntaviivoihin tai suosituksiin. Korkeamman terveyden suojelun tason takaavia tieteellisesti perusteltuja toimenpiteitä voidaan kuitenkin soveltaa, jos asiaa koskevilla kansainvälisillä vaatimuksilla, suuntaviivoilla tai suosituksilla ei pystytä takaamaan asianmukaista terveyden suojelun tasoa. (20) Olisi säädettävä siitä, että tätä asetusta tarkastellaan uudelleen käytettävissä olevan uuden tieteellisen tiedon perusteella. (21) Tässä asetuksessa olisi säädettävä myös siirtymätoimenpiteistä, jotka ovat tarpeen erikseen määritellyn riskiaineksen käytön sääntelemiseksi. (22) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi säädettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY ( 4 ) mukaisesti. (23) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi olisi säädettävä menettelyistä komission ja jäsenvaltioiden tiiviin ja tehokkaan yhteistyön toteuttamiseksi pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa, pysyvässä rehukomiteassa ja pysyvässä elintarvikekomiteassa. (24) Koska tämän asetuksen soveltamista koskevat säännökset ovat päätöksen 1999/468/EY 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, niistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen, sekä katsovat seuraavaa: OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:







I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Soveltamisala

1. Tässä asetuksessa vahvistetaan eläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevat säännöt. Sitä sovelletaan elävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen sekä tietyissä erityistapauksissa niiden vientiin.

2. Tätä asetusta ei sovelleta:

a) kosmetiikka- tai lääkevalmisteisiin tai lääkinnällisiin laitteisiin, niiden lähtöaineksiin tai välituotteisiin;

b) tuotteisiin, joita ei ole tarkoitettu käytettäviksi elintarvikkeissa, rehuissa tai lannoitteissa, sekä näiden tuotteiden lähtöaineksiin tai välituotteisiin;

c) näyttelyihin, opetukseen, tieteelliseen tutkimukseen, erityistutkimuksiin tai analyyseihin tarkoitettuihin eläinperäisiin tuotteisiin edellyttäen, että kyseiset tuotteet eivät lopulta voi päätyä ihmisten tai muiden kuin kyseistä tutkimushanketta varten pidettävien eläinten ravinnoksi tai käyttöön;

d) tutkimuksessa käytettäviin tai siinä käytettäviksi tarkoitettuihin eläviin eläimiin.

2 artikla

Elävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden pitäminen erillään

Jotta vältetään ristikontaminaatio tai se, että 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut elävät eläimet tai eläinperäiset tuotteet korvautuvat 1 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa mainituilla tuotteilla tai 1 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetuilla elävillä eläimillä, ne on pidettävä pysyvästi erillään, jollei näitä eläviä eläimiä tai eläinperäisiä tuotteita tuoteta vähintään terveyden suojelua TSE:iden osalta koskevien vaatimusten mukaisesti.

Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat säännöt annetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

3 artikla

Määritelmät

1. Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

a) ”TSE”: kaikki tarttuvat spongiformiset enkefalopatiat ihmisissä esiintyviä lukuun ottamatta;

b) ”markkinoille saattaminen”: mikä tahansa toimenpide, jonka tarkoituksena on toimittaa yhteisössä kolmannelle osapuolelle tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia eläviä eläimiä tai eläinperäisiä tuotteita niiden myyntiä varten sekä muuta vastikkeellinen tai vastikkeeton luovutus tällaiselle kolmannelle osapuolelle tai niiden varastointi edelleen tällaiselle kolmannelle osapuolelle tapahtuvaa toimittamista varten;

c) ”eläinperäinen tuote”: tuote, joka on saatu direktiivin 89/662/ETY ( 5 ) tai direktiivin 90/425/ETY ( 6 ) säännösten piiriin kuuluvasta eläimestä tai joka sisältää tällaista tuotetta;

d) ”lähtöaine”: raaka-aineet tai mitkä tahansa muut eläinperäiset tuotteet, joista tai joiden avulla tuotetaan 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita;

e) ”toimivaltainen viranomainen”: jäsenvaltion keskusviranomainen, jonka tehtävänä on huolehtia tämän asetuksen vaatimusten noudattamisesta, tai muu viranomainen, jolle mainittu keskusviranomainen on siirtänyt tämän tehtävän erityisesti rehujen valvonnan osalta; tämä määritelmä kattaa tarvittaessa myös kolmannen maan vastaavan viranomaisen;

f) ”luokka”: jokin liitteessä II olevassa C luvussa tarkoitetuista luokista;

g) ”erikseen määritelty riskiaines”: liitteessä V mainitut kudokset; tuotteet, jotka sisältävät näitä kudoksia tai jotka on saatu niistä, eivät kuulu tämän määritelmän piiriin, ellei toisin mainita;

h) ”TSE-tartunnan saaneeksi epäilty eläin”: elävä, teurastettu tai itsestään kuollut eläin, jolla on tai on ollut neurologisia oireita tai käyttäytymishäiriöitä tai asteittain heikkenevä terveydentila, joka on yhdistettävissä keskushermoston häiriöön, jos muuta diagnoosia ei kliinisen tutkimuksen, hoitotulosten, postmortem-tarkastuksen tai ante- tai post-mortem -laboratoriotutkimuksen tietojen perusteella ole tehtävissä. Naudan spongiforminen enkefalopatia (BSE) -tartunnan saaneeksi on epäiltävä kaikkia sellaisia nautaeläimiä, joista on saatu positiivinen tulos erityisessä BSE-pikatestissä.

i) ”tila”: paikka, jossa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia eläimiä pidetään, kasvatetaan, käsitellään tai esitellään yleisölle;

j) ”näytteenotto”: näytteiden ottaminen asianmukaisen tilastollisen edustavuuden varmistavalla tavalla eläimistä, niiden ympäristöstä tai eläinperäisistä tuotteista sairauden diagnoosin ja polveutumissuhteiden määrittelemiseksi, terveydentilan valvomiseksi tai sen varmistamiseksi, etteivät eläinperäiset tuotteet sisällä mikrobiologisia aineita tai tiettyjä aineksia;

k) ”lannoite”: kaikki eläinperäisiä tuotteita sisältävät aineet, joita lisätään maaperään edistämään kasvillisuuden kasvua; nämä voivat sisältää biokaasun tuotannossa tai kompostoinnissa syntyneitä mädätystuotteita,

l) ”pikatestit”: liitteessä X olevan C luvun 4 kohdassa tarkoitetut analyysimenetelmät, joiden tulokset ovat tiedossa 24 tunnin kuluessa;

m) ”vaihtoehtoiset testit”: 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut analyysimenetelmät, joita käytetään erikseen määritellyn riskiaineksen poistamisen vaihtoehtona.

2. Sovelletaan myös liitteessä I säädettyjä erityismääritelmiä.

3. Niiden tässä asetuksessa käytettyjen käsitteiden osalta, joita ei ole määritelty 1 kohdassa eikä liitteessä I, olisi sovellettava asetuksen (EY) N:o 1760/2000 ( 7 ) sekä direktiivien 64/432/ETY ( 8 ), 89/662/ETY, 90/425/ETY ja 91/68/ETY ( 9 ) sisältämiä määritelmiä tai määritelmiä, jotka on laadittu näiden direktiivien mukaisesti, joita sovelletaan siltä osin kuin niihin viitataan tässä asetuksessa.

4 artikla

Suojatoimenpiteet

1. Suojatoimenpiteiden täytäntöönpanon osalta sovelletaan direktiivin 89/662/ETY 9 artiklan, direktiivin 90/425/ETY 10 artiklan, direktiivin 91/496/ETY ( 10 ) 18 artiklan sekä direktiivin 97/78/EY ( 11 ) 22 artiklan periaatteita ja säännöksiä.

2. Suojatoimenpiteet hyväksytään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Ne toimitetaan perusteluineen välittömästi Euroopan parlamentille tiedoksi.







II LUKU

BSE-ASEMAN MÄÄRITTÄMINEN

5 artikla

Luokitus

1. Jäsenvaltion, kolmannen maan tai jonkin niiden alueen BSE-asema voidaan määritellä ainoastaan liitteessä II olevassa luvussa A säädettyjen perusteiden sekä sellaisen riskianalyysin tulosten perusteella, jossa yksilöidään kaikki liitteessä II olevassa B luvussa määritellyt BSE:n ilmenemiseen vaikuttavat mahdolliset tekijät sekä niissä ajan mittaan tapahtuva kehitys.

Jäsenvaltioiden sekä sellaisten kolmansien maiden, jotka haluavat pysyä niiden hyväksyttyjen kolmansien maiden luettelossa, joista tässä asetuksessa tarkoitettujen elävien eläinten tai tuotteiden yhteisöön suuntautuva vienti on sallittu, on esitettävä komissiolle hakemus BSE-asemansa määrittämiseksi sekä liitettävä siihen kaikki liitteessä II olevan A luvun perusteita koskevat asianmukaiset tiedot sekä liitteessä II olevassa B luvussa esitettyjä mahdolliseen ilmenemiseen vaikuttavia tekijöitä sekä niissä ajan mittaan tapahtuvaa kehitystä koskevat tiedot.

2. Päätös, jolla kustakin hakemuksesta annetaan ratkaisu hakemuksen esittäneen jäsenvaltion tai kolmannen maan taikka tämän jäsenvaltion tai kolmannen maan jonkin alueen luokittelemiseksi johonkin liitteessä II olevassa C luvussa säädetyistä luokista, tehdään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ottaen huomioon 1 kohdassa mainitut perusteet ja mahdolliset vaaratekijät.

Mainittu päätös on tehtävä kuuden kuukauden kuluessa 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun hakemuksen sekä asiaa koskevien tietojen toimittamisesta. Jos komissio katsoo, että näyttö ei sisällä liitteessä II olevassa A ja B luvussa säädettyjä tietoja, komissio pyytää toimittamaan lisätietoja erikseen asetettavassa määräajassa. Lopullinen päätös tehdään kuuden kuukauden kuluessa täydellisten tietojen toimittamisesta.

Sen jälkeen, kun Maailman eläintautijärjestö (OIE) on ottanut käyttöön maiden luokitusmenettelyn ja jos se on luokitellut hakemuksen esittäneen maan johonkin näistä luokista, kyseisen maan ensimmäisen alakohdan mukaisesti saaman yhteisön luokituksen uudelleenarvioinnista voidaan tarvittaessa päättää 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

3. Jos komissio toteaa, että jäsenvaltion tai kolmannen maan liitteessä II olevan A ja B luvun mukaisesti antamat tiedot ovat riittämättömät tai epäselvät, se voi 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen määrittää kyseisen jäsenvaltion tai kolmannen maan BSE-aseman perusteellisen riskianalyysin avulla.

Tähän analyysiin on sisällyttävä hakemuksen esittäneen jäsenvaltion tai kolmannen maan BSE:tä koskevan epidemiologisen tilanteen tilastollinen selvitys, joka perustuu pikatestejä käyttäen tehtyyn seulontamenettelyyn ja joka sisältää johtopäätökset. Komissio ottaa huomioon Maailman eläintautijärjestön (OIE) käyttämät luokitteluperusteet.

Pikatestit hyväksytään tähän tarkoitukseen 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja ne merkitään liitteessä X olevan C luvun 4 kohdassa olevaan luetteloon.

Tätä seulontamenettelyä voivat käyttää myös jäsenvaltiot tai kolmannet maat, jotka haluavat 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen saada suorittamalleen luokitukselle komission hyväksynnän.

Tästä menettelystä aiheutuvat kustannukset maksaa kyseinen jäsenvaltio tai kolmas maa.

4. Jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden, jotka eivät ole 1 kohdan mukaisesti toimittaneet hakemusta kuuden kuukauden kuluessa 1 päivästä heinäkuuta 2001 katsotaan niiden alueelta tapahtuvan elävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden lähettämisen osalta olevan liitteessä II olevassa C luvussa tarkoitettuun luokkaan 5 kuuluvia maita siihen asti, kun ne ovat esittäneet tämän hakemuksen.

5. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle kaikista epidemiologisista todisteista tai muista tiedoista, jotka voivat johtaa BSE-aseman muuttamiseen ja erityisesti 6 artiklassa säädettyjen seurantaohjelmien tuloksista.

6. Kolmannen maan pitäminen jossakin yhteisön lainsäädännössä säädetyssä luettelossa maista, joista tämän asetuksen erityissäännöissä säänneltyjen elävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden vienti yhteisöön on sallittua, päätetään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja tämä päätös edellyttää käytettävissä olevat tiedot huomioon ottaen tai siinä tapauksessa, että BSE:tä oletetaan esiintyvän 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamista. Jos mainittuja tietoja ei toimiteta kolmen kuukauden kuluessa komission esittämästä pyynnöstä, sovelletaan tämän artiklan 4 kohdan säännöksiä, kunnes nämä tiedot on toimitettu ja niitä on voitu arvioida 2 tai 3 kohdan mukaisesti.

Kolmannella maalla on kelpoisuus viedä yhteisöön tämän asetuksen erityissääntöjen piiriin kuuluvia eläviä eläimiä tai eläinperäisiä tuotteita komission sen osalta vahvistamaan luokkaan perustuvien edellytysten mukaisesti, jos tämä kolmas maa sitoutuu ilmoittamaan viipymättä komissiolle kirjallisesti kaikista epidemiologisista tai muunlaisista todisteista, jotka voivat johtaa BSE-aseman muuttamiseen.

7. Päätös jäsenvaltion tai kolmannen maan tai näiden jonkin alueen BSE-asemaa koskevan luokituksen muuttamiseksi voidaan tehdä 21 artiklassa säädettyjen tarkastusten tulosten perusteella 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

8. Edellä 2, 3, 4, 6 ja 7 kohdassa tarkoitettujen päätösten on perustuttava riskien arviointiin ottaen huomioon liitteessä II olevassa A ja B luvussa säädetyt suositellut perusteet.







III LUKU

TSE:IEN EHKÄISY

6 artikla

Seurantajärjestelmä

1. Kunkin jäsenvaltion on otettava käyttöön BSE:n ja scrapien vuotuinen seurantaohjelma liitteessä III olevan A luvun mukaisesti. Ohjelmaan on kuuluttava pikatestejä käyttäen suoritettava seulontamenettely.

Pikatestit hyväksytään tähän tarkoitukseen 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja ne merkitään liitteessä X olevan C luvun 4 kohdassa olevaan luetteloon.

2. Jäsenvaltioiden on pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedot muiden TSE-tapausten kuin BSE:n esiintymisestä.

3. Kaikki viralliset tutkimukset ja laboratoriotutkimukset on rekisteröitävä liitteessä III olevan B luvun mukaisesti.

4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosikertomus, joka sisältää vähintään liitteessä III olevan B luvun I osassa tarkoitetut tiedot. Kunkin kalenterivuoden kertomus on toimitettava viimeistään seuraavan vuoden maaliskuun 31 päivänä. Komissio esittää pysyvälle eläinlääkintäkomitealle kolmen kuukauden kuluessa kansallisten kertomusten vastaanottamisesta niitä koskevan yhteenvedon, joka sisältää vähintään liitteessä III olevan B luvun II osassa tarkoitetut tiedot.

7 artikla

Eläinten ruokintaa koskevat kiellot

1. Nisäkäsperäisen valkuaisen käyttö märehtijöiden ruokinnassa on kielletty.

2. Lisäksi 1 kohdassa mainittu kielto laajennetaan koskemaan eläimiä ja eläinperäisiä tuotteita liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisesti.

3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovelletaan tämän rajoittamatta liitteessä IV olevan 2 kohdan säännösten soveltamista.

4. Luokkaan 5 kuuluvat jäsenvaltiot tai niiden alueet eivät saa viedä tai varastoida sellaista tuotantoeläimille tarkoitettua rehua, joka sisältää nisäkäsperäistä valkuaista, eikä muille nisäkkäille kuin koirille ja kissoille tarkoitettua rehua, joka sisältää nisäkäsperäistä käsiteltyä eläinvalkuaista.

Luokkaan 5 kuuluvat kolmannet maat tai niiden alueet eivät saa viedä yhteisöön sellaista tuotantoeläimille tarkoitettua rehua, joka sisältää nisäkäsperäistä valkuaista, eikä muille nisäkkäille kuin koirille ja kissoille tarkoitettua rehua, joka sisältää nisäkäsperäistä käsiteltyä eläinvalkuaista.

5. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, erityisesti ne, jotka koskevat ristikontaminaation ehkäisyä sekä tämän artiklan noudattamisen varmistamiseksi suoritettavia näytteenotto- ja näyteanalyysimenetelmiä, annetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

8 artikla

Erikseen määritelty riskiaines

1. Erikseen määritelty riskiaines on poistettava ja hävitettävä liitteessä V olevan 2, 3, 4 ja 8 kohdan mukaisesti.

Erikseen määriteltyä riskiainesta tai siitä peräisin olevaa käsiteltyä ainesta voidaan saattaa markkinoille tai viedä ainoastaan lopullista hävittämistä varten liitteessä V olevan 3 ja 4 kohdan tai tarvittaessa 7 kohdan c alakohdan tai 8 kohdan mukaisesti. Tällaista ainesta ei saa tuoda yhteisöön. Erikseen määritellyn riskiaineksen yhteisön alueen kautta tapahtuva kauttakuljetus on suoritettava direktiivin 91/496/ETY 3 artiklan vaatimuksia noudattaen.

2. Edellä 1 kohtaa ei sovelleta sellaisista eläimistä saatuihin kudoksiin, joille on suoritettu vaihtoehtoinen testi, joka on hyväksytty tähän erityistarkoitukseen 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, joka on merkitty liitteessä X olevan C luvun 5 kohdassa olevaan luetteloon, jota sovelletaan liitteessä V olevassa 5 kohdassa määrätyin edellytyksin, ja jonka tulokset ovat negatiiviset.

Jäsenvaltioiden, jotka hyväksyvät tämän vaihtoehtoisen testin, on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille ja komissiolle.

3. Jäsenvaltioissa tai jäsenvaltioiden alueilla, jotka kuuluvat liitteessä II olevassa C luvussa tarkoitettuihin luokkiin 2, 3, 4 ja 5, sellaisia nautaeläimiä, lampaita tai vuohia, joiden liha on tarkoitettu ihmisten tai eläinten ravinnoksi, ei saa tainnutuksen jälkeen lopettaa vaurioittamalla keskushermostokudosta kallon sisään pistetyllä sauvanmuotoisella välineellä.

4. Liitteessä V tarkoitettuja ikärajoja tarkistetaan säännöllisesti. Niitä tarkistetaan TSE:n esiintymisen tilastollista todennäköisyyttä yhteisön nauta-, lammas- ja vuohikarjojen kyseisissä ikäryhmissä koskevan uusimman luotettavan tieteellisen tiedon perusteella.

5. Poiketen siitä, mitä 1—4 kohdassa säädetään, voidaan 24 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen päättää päivästä, jona 7 artiklan 1 kohdan säännösten tosiasiallinen täytäntöönpano on aloitettu, tai kolmansissa maissa päivästä, jona nisäkäsperäisen valkuaisen käyttö märehtijöiden ruokinnassa on kielletty kussakin luokkaan 3 tai 4 kuuluvassa maassa tai alueella, jotta tämän artiklan soveltaminen voidaan rajoittaa koskemaan eläimiä, jotka ovat syntyneet kyseisissä maissa tai alueilla ennen tätä päivämäärää.

Samalla tavalla poiketen siitä, mitä 1—4 kohdassa säädetään, voidaan asianomaisen tiedekomitean kuulemisen jälkeen sekä ensimmäistä esiintymistä, leviämistä ja ihmisten altistumista koskevien riskien arvioinnin pohjalta tehdä 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päätös, jolla sallitaan kussakin luokkaan 5 luokitellussa maassa tai alueella olevien tai niistä peräisin olevien nautaeläinten selkärangan ja takajuuren hermosolmun käyttö elintarvikkeissa, rehuissa ja lannoitteissa.

6. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

9 artikla

Märehtijäperäisestä aineksesta saadut tai tällaista ainesta sisältävät eläinperäiset tuotteet

1. Liitteessä VI lueteltuja eläinperäisiä tuotteita ei saa valmistaa märehtijäperäisestä aineksista, jotka ovat peräisin luokkaan 5 kuuluvista maista tai alueilta, ellei niitä ole tuotettu 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen hyväksyttyjen tuotantomenetelmien mukaisesti.

2. Sellaisten nautaeläinten, lampaiden ja vuohien pään luita ja selkärankoja, jotka ovat peräisin luokkaan 2, 3, 4 tai 5 kuuluvista maista tai tällaisilta alueilta, ei saa käyttää mekaanisesti erotetun lihan tuotantoon.

3. Liitteessä V olevan 5 kohdan perusteiden osalta ei 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelleta märehtijöihin, joille on suoritettu 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen hyväksytty vaihtoehtoinen testi, jonka tulos on ollut negatiivinen.

4. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

10 artikla

Koulutusohjelmat

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että toimivaltaisten viranomaisten, diagnostisten laboratorioiden sekä maatalous- ja eläinlääketieteen alan laitosten henkilökunta, virkaeläinlääkärit, eläinlääkärit, teurastamoiden henkilöstö ja eläinten jalostajat, kasvattajat ja eläimiä käsittelevät henkilöt saavat TSE:n kliinisiä oireita, epidemiologiaa ja tarkastushenkilöstön osalta TSE:iä koskevien laboratoriotutkimusten tulosten tulkintaa koskevaa koulutusta.

2. Yhteisö voi myöntää taloudellista tukea 1 kohdassa tarkoitettujen koulutusohjelmien tehokkaan toteuttamisen varmistamiseksi. Tuen määrä vahvistetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.







IV LUKU

TSE:IEN VALVONTA JA HÄVITTÄMINEN

11 artikla

Ilmoittaminen

Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikista eläimistä, joiden epäillään saaneen TSE-tartunnan, ilmoitetaan välittömästi toimivaltaisille viranomaisille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 82/894/ETY ( 12 ) soveltamista.

Jäsenvaltioiden on säännöllisesti ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle kaikki ilmoitetut TSE-tapaukset.

Toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä toteutettava tämän asetuksen 12 artiklassa säädetyt sekä muut tarvittavat toimenpiteet.

12 artikla

Tartunnan saaneiksi epäiltyihin eläimiin sovellettavat toimenpiteet

1. TSE-tartunnan saaneeksi epäilty eläin on asetettava virallisen siirtorajoituksen alaiseksi, kunnes toimivaltaisen viranomaisen tekemän kliinisen ja epidemiologisen tutkimuksen tulokset on saatu, tai lopetettava, jotta voidaan suorittaa sitä koskevat laboratoriotutkimukset virallisessa valvonnassa.

Jos BSE-tautia epäillään esiintyvän jonkin jäsenvaltiossa olevan tilan nautaeläimessä, kaikki saman tilan nautaeläimet on asetettava virallisen siirtorajoituksen alaisiksi, kunnes tutkimuksen tulokset on saatu.

Jos BSE:tä epäillään esiintyvän jonkin jäsenvaltiossa olevan tilan lampaassa tai vuohessa objektiivisten seikkojen kuten eri TSE:t käytännöllisellä tavalla toisistaan erottavien testien tulosten perusteella, kaikki saman tilan muut lampaat ja vuohet on asetettava virallisen siirtorajoituksen alaisiksi, kunnes tutkimuksen tulokset on saatu.

Jos todisteet osoittavat, että tila, jolla eläin oli BSE:tä koskevan tartuntaepäilyksen syntyessä, ei ilmeisesti ole tila, jolla eläin on saattanut saada BSE-tartunnan, voi toimivaltainen viranomainen päättää, että ainoastaan tartunnan saaneeksi epäilty eläin on asetettava virallisen siirtorajoituksen alaiseksi. Toimivaltainen viranomainen voi tarpeelliseksi katsoessaan myös päättää, että muut tilat tai ainoastaan tila, jolla eläin on saanut tartunnan, asetetaan viralliseen seurantaan käytettävissä olevista epidemiologisista tiedoista riippuen.

Jäsenvaltio voidaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja tämän kohdan toisen, kolmannen ja neljännen alakohdan vaatimuksista poiketen jättää eläinten siirtoa koskevien virallisten toimenpiteiden ulkopuolelle, mikäli se soveltaa vastaavat takeet antavia toimenpiteitä.

2. Jos toimivaltainen viranomainen päättää, ettei TSE-tartunnan mahdollisuutta voida sulkea pois, eläin on lopetettava, mikäli se on edelleen elossa; sen aivot ja kaikki muut toimivaltaisen viranomaisen määrittelemät kudokset on poistettava ja lähetettävä virallisesti hyväksyttyyn laboratorioon, 19 artiklan 1 kohdassa säädettyyn kansalliseen tai 19 artiklan 2 kohdassa säädettyyn yhteisön vertailulaboratorioon tutkittavaksi 20 artiklassa tarkoitettuja menetelmiä käyttäen.

3. Kaikki tartunnan saaneeksi epäillyn eläimen ruhon osat, myös vuota, on pidettävä virallisessa valvonnassa, kunnes diagnoosi osoittautuu negatiiviseksi, tai hävitettävä liitteessä V olevan 3 tai 4 kohdan mukaisesti.

4. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

13 artikla

Toimenpiteet TSE:ien esiintymisen toteamisen jälkeen

1. Jos TSE on todettu virallisesti, on sovellettava viipymättä seuraavia toimenpiteitä:

a) kaikki eläimen ruhon osat hävitetään täydellisesti liitteen V mukaisesti lukuun ottamatta liitteessä III olevan B luvun III kohdan 2 kohdan mukaisesti rekisteriä varten säilytettävää materiaalia;

b) tehdään tutkimus kaikkien riskialttiiden eläinten tunnistamiseksi liitteessä VII olevan 1 kohdan mukaisesti;

c) kaikki liitteessä VII olevassa 2 kohdassa tarkoitetut eläimet sekä eläinperäiset tuotteet, jotka on edellä b alakohdassa tarkoitetussa tutkimuksessa määritelty riskialttiiksi, lopetetaan ja hävitetään täydellisesti liitteessä V olevan 3 ja 4 kohdan mukaisesti.

Jäsenvaltio voi tämän kohdan säännöksistä poiketen soveltaa muita vastaavan suojelun tason tarjoavia toimenpiteitä, mikäli nämä toimenpiteet on hyväksytty 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

2. Ennen 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamista on tila, jolla eläin oli silloin kun TSE:n esiintyminen todettiin, asetettava viralliseen seurantaan ja kaikille TSE:ille alttiiden eläinten ja niistä saatavien eläinperäisten tuotteiden siirroille tilalta tai tilalle on saatava toimivaltaisen viranomaisen lupa, jotta nämä eläimet ja eläinperäiset tuotteet voidaan välittömästi tunnistaa ja jäljittää.

Jos todisteet osoittavat, että tartunnan saanut eläin ei ilmeisesti ole saanut TSE-tartuntaa tilalla, jolla se oli tartunnan toteamisen aikana, toimivaltainen viranomainen voi päättää, että joko molemmat tilat tai ainoastaan tila, jolla tartunta on saatu, asetetaan viralliseen seurantaan.

3. Jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön 12 artiklan 1 kohdan viidennessä alakohdassa säädetyn vastaavat takuut tarjoavan vaihtoehtoisen järjestelmän, voidaan 1 kohdan b ja c alakohdan vaatimuksista poiketen 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vapauttaa eläinten siirtoa koskevien virallisten kieltotoimenpiteiden soveltamisesta sekä eläinten lopettamista ja hävittämistä koskevista vaatimuksista.

4. Omistajille on viipymättä korvattava menetykset 12 artiklan 2 kohdan ja tämän artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan nojalla lopetetuista eläimistä tai tuhotuista eläinperäisistä tuotteista aiheutuneet menetykset.

5. Kaikista muista todetuista TSE-esiintymistä kuin BSE:stä on ilmoitettava komissiolle vuosittain, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 82/894/ETY soveltamista.

6. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

14 artikla

Varosuunnitelma

1. Jäsenvaltioiden on laadittava — eläintautien valvontaa koskevan yhteisön sääntelyn yleisten vaatimusten mukaisesti — suuntaviivat, joissa täsmennetään toteutettavat kansalliset toimenpiteet sekä määritellään toimivaltuudet ja tehtävät TSE-tapauksien toteamisen varalta.

2. Näitä suuntaviivoja voidaan yhdenmukaistaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jos tämä osoittautuu tarpeelliseksi yhteisön lainsäädännön soveltamiseksi yhtenäisellä tavalla.







V LUKU

MARKKINOILLE SAATTAMINEN JA VIENTI

15 artikla

Elävät eläimet, niiden siemenneste, alkiot ja munasolut

1. Nautaeläinten, lampaiden ja vuohien, niiden siemennesteen, alkioiden ja munasolujen markkinoille saattamiseen tai vientiin sovelletaan liitteen VIII edellytyksiä tai tuonnin osalta liitteen IX edellytyksiä. Elävien eläinten sekä niiden alkioiden ja munasolujen mukana on oltava yhteisön lainsäädännön mukainen eläinten terveystodistus 17 artiklan ja tuonnin osalta 18 artiklan mukaisesti.

2. Sellaisten eläinten, joiden epäillään saaneen tai joiden on todettu saaneen TSE-tartunnan, ensimmäisen sukupolven jälkeläisten, siemennesteen, alkioiden ja munasolujen markkinoille saattamiseen sovelletaan liitteessä VIII olevassa B luvussa säädettyjä edellytyksiä.

3. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

16 artikla

Eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattaminen

1. Tämän artiklan sekä liitteessä VIII olevan C ja D luvun ja liitteessä IX olevan A, C, F ja G luvun mukaisia markkinoille saattamista tai vientiä koskevia rajoituksia ei sovelleta seuraaviin eläinperäisiin tuotteisiin, jotka on saatu terveistä märehtijöistä:

a) 15 artiklan säännösten piiriin kuuluvat eläinperäiset tuotteet, erityisesti siemenneste, alkiot ja munasolut;

i) direktiivissä 92/46/ETY ( 13 ) tarkoitettu raakamaito; ii) direktiivissä 92/46/ETY tarkoitettu maitopohjaisten tuotteiden valmistukseen käytettävä maito; iii) direktiivissä 92/46/ETY tarkoitettu kuumakäsitelty kulutukseen tarkoitettu maito; iv) dikalsiumfosfaatti (jossa ei ole valkuais- tai rasvajäämiä); v) direktiivissä 92/118/ETY ( 14 ) tarkoitetut vuodat ja nahat; vi) direktiivissä 92/118/ETY tarkoitettu gelatiini, joka on saatu v alakohdassa tarkoitetuista vuodista ja nahoista; vii) kollageeni, joka on saatu v alakohdassa tarkoitetuista vuodista ja nahoista. b)

2. Luokkaan 2, 3, 4 ja 5 luokitellusta kolmannesta maasta tuotavien eläinperäisten tuotteiden on oltava peräisin terveistä nautaeläimistä, lampaista tai vuohista, koska niitä teurastettaessa ei ole käytetty 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua keskushermostokudoksen vaurioittamista eikä niitä ole lopetettu ruiskuttamalla kaasua kallon sisään.

3. Eläinperäisiä tuotteita, jotka sisältävät sellaisista nautaeläimistä saatuja aineksia, jotka ovat peräisin luokkaan 5 luokitellusta jäsenvaltiosta, jäsenvaltion alueelta tai kolmannesta maasta, ei saa saattaa markkinoille, ellei niitä ole saatu

a) eläimistä, jotka ovat syntyneet sen päivämäärän jälkeen, jolloin nisäkäsperäisen valkuaisen käyttökielto märehtijöiden ruokinnassa on pantu tosiasiallisesti täytäntöön; tai

b) eläimistä, jotka ovat syntyneet, on kasvatettu ja pidetty karjoissa, joissa ei todennetusti ole esiintynyt BSE-tapauksia ainakaan seitsemään vuoteen.

Eläinperäisiä tuotteita ei myöskään saa lähettää luokkaan 5 luokitellusta jäsenvaltiosta tai tällaisen jäsenvaltion alueelta toiseen jäsenvaltioon eikä tuoda luokkaan 5 luokitellusta kolmannesta maasta. Tätä kieltoa ei sovelleta liitteessä VIII olevassa C luvussa tarkoitettuihin eläinperäisiin tuotteisiin, jotka täyttävät liitteessä VIII olevassa C luvussa esitetyt vaatimukset. Tuotteiden mukana on oltava virkaeläinlääkärin antama eläinten terveystodistus, jossa todistetaan, että ne on tuotettu tämän asetuksen mukaisesti.

4. Jos eläin siirretään maasta tai alueelta toisessa luokassa olevaan maahan tai alueelle, se luokitellaan korkeimpaan niiden maiden tai alueiden luokista, joissa se on ollut yli kaksikymmentäneljä tuntia, jollei anneta asianmukaisia takeita siitä, ettei eläin ole saanut tästä korkeimpaan luokkaan kuuluvasta maasta tai alueelta olevaa rehua.

5. Eläinperäisiin tuotteisiin, joiden osalta on tässä artiklassa vahvistettu erityiset säännöt, on liitettävä yhteisön lainsäädännön mukaiset eläinten terveystodistukset tai asianmukaiset kaupalliset asiakirjat 17 ja 18 artiklan mukaisesti, tai mikäli tällaista vaatimusta ei ole yhteisön lainsäädännössä, 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistettavan mallin mukainen terveystodistus tai kaupallinen asiakirja.

6. Yhteisöön suuntautuvassa tuonnissa on eläinperäisten tuotteiden täytettävä liitteessä IX olevan A, C, F ja G luvun vaatimukset.

7. Edellä 1—6 kohdan säännökset voidaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen laajentaa koskemaan muita eläinperäisiä tuotteita. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan samaa menettelyä noudattaen.

17 artikla

Direktiivin 64/432/ETY liitteessä F vahvistettuihin eläinten terveystodistuksiin, direktiivin 91/68/ETY liitteessä E oleviin malleihin II ja III sekä nautaeläinten, lampaiden ja vuohien siemennesteen, munasolujen ja alkioiden kauppaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisiin asianmukaisiin eläinten terveystodistuksiin lisätään jäljempänä 24 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen tarvittaessa maininta 5 artiklan mukaisesti suoritettuun luokitukseen perustuvasta alkuperäjäsenvaltion tai -alueen luokasta.

Eläinperäisten tuotteiden kaupassa käytettäviin asianmukaisiin kaupallisiin asiakirjoihin on tarvittaessa lisättävä maininta luokasta, jonka komissio on 5 artiklan mukaisesti määritellyt alkuperäjäsenvaltiolle tai -alueelle.

18 artikla

Yhteisön lainsäädännön mukaisiin eläinten tuontiin liittyviin terveystodistuksiin lisätään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen johonkin luokkaan 5 artiklan mukaisesti luokitellun kolmannen maan osalta liitteessä IX säädetyt erityisvaatimukset heti kun luokitusta koskeva päätös on tehty.







VI LUKU

VERTAILULABORATORIOT, NÄYTTEENOTTO, KOKEET JA TARKASTUKSET

19 artikla

Vertailulaboratoriot

1. Kunkin jäsenvaltion kansallinen vertailulaboratorio, toimiala ja tehtävät vahvistetaan liitteessä X olevassa A luvussa.

2. Yhteisön vertailulaboratoriosta, sen toimialasta ja tehtävistä säädetään liitteessä X olevassa B luvussa.

20 artikla

Näytteenotto ja laboratoriotutkimusmenetelmät

1. TSE:n esiintymistä koskevat näytteet on otettava ja laboratoriotestit tehtävä käyttäen liitteessä X olevassa C luvussa esitettyjä menetelmiä ja menettelyjä.

2. Tämän artiklan yhtenäisen soveltamisen kannalta tarpeelliset yksityiskohtaiset soveltamissäännöt sekä menetelmä BSE:n toteamiseksi lampailla ja vuohilla vahvistetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

21 artikla

Yhteisön tarkastukset

1. Komission asiantuntijat voivat yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehdä paikalla tarkastuksia, jos se on tarpeen tämän asetuksen soveltamiseksi yhtenäisellä tavalla. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus suoritetaan, on avustettava asiantuntijoita kaikin tarvittavin tavoin näille kuuluvien tehtävien suorittamisessa. Komissio antaa toimivaltaiselle viranomaiselle tiedot tarkastusten tuloksista.

Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti ne, jotka koskevat kansallisten viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön sääntelyä, annetaan 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

2. Kolmansia maita koskevat yhteisön tarkastukset suoritetaan direktiivin 97/78/EY 20 ja 21 artiklan mukaisesti.







VII LUKU

SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

22 artikla

Erikseen määriteltyä riskiainesta koskevat siirtymätoimenpiteet

1. Liitteessä XI olevan A osan säännöksiä sovelletaan vähintään kuuden kuukauden ajan 1 päivästä heinäkuuta 2001 alkaen, kunnes 5 artiklan 2 tai 4 kohdan säännösten mukainen päätös tehdään ja josta päivästä alkaen 8 artiklaa sovelletaan.

2. Siirtymäkaudella 5 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti suoritetun sekä johtopäätökset sisältävän tilastollisen selvityksen tuloksia käytetään 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun riskien analyysin johtopäätösten vahvistamisessa tai kumoamisessa ottaen huomioon myös Maailman eläintautijärjestön (OIE) määrittelemät luokitteluperusteet.

3. Tilastollista selvitystä koskevat yksityiskohtaiset säännöt hyväksytään asianomaisen tiedekomitean kuulemisen jälkeen 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

4. Vähimmäisvaatimukset, joita tilastollisen selvityksen on vastattava, vahvistetaan liitteessä XI olevassa B osassa.

23 artikla

Liitteiden muuttaminen ja siirtymäkauden toimenpiteet

Sen jälkeen kun asianomaista tiedekomiteaa on kuultu kaikista kansanterveyteen mahdollisesti vaikuttavista seikoista, liitteitä muutetaan tai täydennetään sekä toteutetaan asianmukaisia siirtymäkauden toimenpiteitä 24 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

▼M21

Samaa menettelyä noudattaen hyväksytään siirtymäkauden toimenpiteitä viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2007 päättyväksi ajanjaksoksi, jotta nykyisestä järjestelmästä voidaan siirtyä tällä asetuksella perustettuun järjestelmään.

▼B

24 artikla

Komiteat

1. Komissiota avustaa pysyvä eläinlääkintäkomitea. Kuitenkin yksinomaan rehuja koskevissa kysymyksissä komissiota avustaa pysyvä rehukomitea ja yksinomaan elintarvikkeita koskevissa kysymyksissä pysyvä elintarvikekomitea.

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi ja tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen suojatoimenpiteiden osalta 15 päiväksi.

3. Kukin komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

25 artikla

Tiedekomiteoiden kuuleminen

Asianomaisia tiedekomiteoita kuullaan kaikissa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa kysymyksissä, joilla saattaa olla vaikutusta kansanterveyteen.

26 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2001.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

▼M10









LIITE I

ERITYISMÄÄRITELMÄT

1. Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 ( 15 ), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002 ( 16 ) ja neuvoston direktiivissä 79/373/ETY ( 17 ) annettuja määritelmiä: a) Asetus (EY) N:o 1774/2002: i) ”tuotantoeläin”, 2 artiklan 1 kohdan f alakohta; ii) ”lemmikkieläinten ruoka”, liitteessä I oleva 41 kohta; iii) ”käsitelty eläinvalkuainen”, liitteessä I oleva 42 kohta; iv) ”gelatiini”, liitteessä I oleva 26 kohta; v) ”verituotteet”, liitteessä I oleva 4 kohta; vi) ”verijauhot”, liitteessä I oleva 6 kohta; sekä vii) ”kalajauhot”, liitteessä I oleva 24 kohta. b) ”Rehun” määritelmä asetuksen (EY) N:o 178/2002 3 artiklan 4 kohdassa. c) ”Täysrehun” määritelmä direktiivin 79/373/ETY 2 artiklan d kohdassa.

▼M16

2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan lisäksi a) ”kotoperäisellä BSE-tapauksella” naudan spongiforminen enkefalopatia -tapausta, jonka ei ole selvästi osoitettu aiheutuneen elävän eläimen tuontia edeltävästä tartunnasta; b) ”erillisellä rasvakudoksella” teurastuksen ja leikkaamisen aikana poistettua sisäistä ja ulkoista rasvaa, erityisesti nautaeläinten sydämen, vatsapaidan ja munuaisen tuoretta rasvaa sekä leikkaamoista peräisin olevaa rasvaa; c) ”kohortilla” nautaeläinten ryhmää, johon sisältyvät sekä i) eläimet, jotka ovat syntyneet samaan karjaan kuin tartunnan saanut nautaeläin 12 kuukautta ennen tai jälkeen sen syntymän; että ii) eläimet, joita on kasvatettu jossain vaiheessa ensimmäisen elinvuoden aikana yhdessä tartunnan saaneen nautaeläimen kanssa tämän ensimmäisen elinvuoden aikana; d) ”indeksitapauksella” tilan tai epidemiologisesti määritellyn ryhmän ensimmäistä eläintä, jossa todetaan TSE-tartunta.

▼B









LIITE II

BSE-ASEMAN MÄÄRITTÄMINEN

A LUKU

Jäsenvaltion, kolmannen maan tai jonkin niiden alueen, jäljempänä ’maat ja alueet’, BSE-asema määritellään seuraavien perusteiden mukaisesti:

a) sellaisen riskianalyysin tulokset, jossa yksilöidään kaikki mahdolliset BSE:n ilmenemiseen vaikuttavat tekijät ja näissä ajan mittaan tapahtuva kehitys;

b) eläinlääkäreille, kotieläintuottajille sekä nautaeläinten kuljetuksen, kaupan ja teurastamisen ammattilaisille suunnattu koulutusohjelma, jonka tarkoituksena on rohkaista ilmoittamaan täysikasvuisten nautojen hermostollisten oireiden ilmenemistapauksista;

c) BSE-taudin kliinisiä oireita osoittavien nautaeläinten pakollinen ilmoittaminen ja tutkiminen;

d) BSE-taudin jatkuva seuranta- ja valvontajärjestelmä, erityisesti B luvussa mainittujen riskien osalta, ottaen huomioon liitteessä III olevan A luvun taulukossa esitetyt suuntaviivat tai kyseiseen tulevat kansainväliset standardit; selvitykset suoritettujen tutkimusten lukumäärästä ja niiden tuloksista on säilytettävä vähintään seitsemän vuoden ajan;

e) aivokudosnäytteiden tai muiden d alakohdassa tarkoitetun seurantajärjestelmän puitteissa otettujen kudosnäytteiden tutkiminen hyväksytyssä laboratoriossa.

B LUKU

Edellä A luvun a kohdassa tarkoitetun riskianalyysin on perustuttava seuraaviin tekijöihin:

— nautaeläimille syötetyt liha-luujauho ja märehtijöistä peräisin olevat eläinrasvan sulatusjätteet,

— TSE:n mahdollisesti saastuttaman liha-luujauhon tai eläinrasvan sulatusjätteiden tai tällaisia aineita sisältävien rehujen tuonti,

— TSE:n mahdollisesti tartuttamien eläinten, munasolujen tai alkioiden tuonti,

— maan tai alueen epidemiologinen tilanne eläinten TSE:ien osalta,

— maassa tai alueella olevan nautaeläin-, lammas- ja vuohikarjan rakenteesta vallitseva tuntemuksen taso,

— eläinjätteiden alkuperä, näiden jätteiden käsittelymenettelyjen parametrit ja rehuntuotantomenetelmät.

C LUKU

Luokkien määrittely

Jäsenvaltioiden, kolmansien maiden tai niiden alueiden (jäljempänä ’maa tai alue’) BSE-asema määritellään luokittelun avulla seuraavia luokkia käyttäen:

A LUOKKA 1 : BSE-vapaa maa tai alue Maa tai alue, jota koskevassa ja B luvussa tarkoitettujen tietojen perusteella tehdyssä riskianalyysissä on todettu, että asianmukaiset toimenpiteet on toteutettu riittävän pitkän ajanjakson aikana minkä tahansa mahdollisesti tunnistetun riskin hallitsemiseksi; ja 1) jossa ei ole todettu yhtään BSE-tapausta ja i) perusteet, joista säädetään A luvussa olevassa b—e kohdassa, ovat täyttyneet vähintään seitsemän vuoden ajan; tai ii) perusteet, joista säädetään A luvussa olevassa c kohdassa, ovat täyttyneet vähintään seitsemän vuoden ajan, eikä märehtijöitä todistetusti ole ruokittu märehtijä- tai nisäkäsperäisellä liha-luujauholla tai eläinrasvan sulatusjätteillä vähintään kahdeksaan vuoteen; 2) TAI jossa kaikkien BSE-tapausten on osoitettu olevan peräisin suoraan elävien nautaeläinten tai niiden munasolujen tai alkioiden tuonnista, ja kaikki sairaat nautaeläimet on lopetettu ja hävitetty täydellisesti samoin kuin, jos kyseessä on naaraspuolinen eläin, viimeinen vasikka, jonka se on poikinut sairauden kliinisten esioireiden ilmaantumista edeltäneiden kahden vuoden aikana tai mainitun ajankohdan jälkeen, ja jos tämä vasikka vielä eli maassa tai alueella; ja i) perusteet, joista säädetään A luvussa olevassa b—e kohdassa, ovat täyttyneet vähintään seitsemän vuoden ajan; tai ii) perusteet, joista säädetään A luvussa olevassa c kohdassa, ovat täyttyneet vähintään seitsemän vuoden ajan, eikä märehtijöitä todistetusti ole ruokittu liha-luujauholla tai eläinrasvan sulatusjätteillä vähintään kahdeksaan vuoteen; 3) TAI jossa viimeisin kotoperäinen BSE-tapaus on todettu yli seitsemän vuotta sitten, A luvussa olevassa b—e kohdassa säädetyt perusteet ovat täyttyneet vähintään seitsemän vuoden ajan ja märehtijöiden ruokinta märehtijäperäisellä liha-luujauholla tai eläinrasvan sulatusjätteillä on kielletty ja kieltoa on tosiasiallisesti noudatettu vähintään kahdeksan vuoden ajan.

B LUOKKA 2 BSE:stä varauksellisesti vapaa maa tai alue, jossa ei ole todettu ainuttakaan kotoperäistä tapausta Maa tai alue, jota koskevassa ja B luvun mukaisesti tehdyssä riskianalyysissä on todettu, että asianmukaiset toimenpiteet on toteutettu riittävän pitkän ajanjakson aikana minkä tahansa mahdollisesti tunnistetun riskin hallitsemiseksi; ja 1) jossa ei ole todettu yhtään BSE-tapausta; ja i) perusteet, joista säädetään A luvussa olevassa b—e kohdassa, ovat täyttyneet, mutta eivät kuitenkaan seitsemän vuoden ajan; tai ii) märehtijöitä ei todistetusti ole ruokittu liha-luujauholla tai eläinrasvan sulatusjätteillä vähintään kahdeksaan vuoteen, mutta A luvussa olevassa c kohdassa säädetyt perusteet eivät ole täyttyneet seitsemän vuoden ajan; 2) TAI jossa kaikkien BSE-tapausten on osoitettu olevan peräisin suoraan elävien nautaeläinten tai niiden munasolujen tai alkioiden tuonnista, ja kaikki sairaat nautaeläimet on lopetettu ja hävitetty täydellisesti samoin kuin, jos kyseessä on naaraspuolinen eläin, viimeinen vasikka, jonka se on poikinut sairauden kliinisten ensioireiden ilmaantumista edeltäneiden kahden vuoden aikana tai mainitun ajankohdan jälkeen, ja jos tämä vasikka vielä eli maassa tai alueella; ja i) perusteet, joista säädetään A luvussa olevassa b—e kohdassa, ovat täyttyneet, mutta eivät kuitenkaan seitsemän vuoden ajan; tai ii) märehtijöitä ei todistetusti ole ruokittu liha-luujauholla tai eläinrasvan sulatusjätteillä vähintään kahdeksaan vuoteen, mutta A luvussa olevassa c kohdassa säädetyt perusteet eivät ole täyttyneet seitsemän vuoden ajan.

C LUOKKA 3 : BSE:stä varauksellisesti vapaa maa tai alue, jossa on todettu vähintään yksi kotoperäinen tapaus Maa tai alue, jota koskevassa ja B luvussa tarkoitettujen tietojen perusteella tehdyssä riskianalyysissä on todettu, että asianmukaiset toimenpiteet on toteutettu riittävän pitkän ajanjakson aikana minkä tahansa mahdollisesti tunnistetun riskin hallitsemiseksi; ja 1) jossa viimeisin kotoperäinen BSE-tapaus on todettu yli seitsemän vuotta sitten, A luvussa olevassa b—e kohdassa säädetyt perusteet ovat täyttyneet ja märehtijöiden ruokinta märehtijäperäisellä liha-luujauholla tai eläinrasvan sulatusjätteillä on kielletty, ja kieltoa on tosiasiallisesti noudatettu, mutta: i) perusteet, joista säädetään A luvussa olevassa b—e kohdassa, eivät ole täyttyneet seitsemän vuoden ajan; tai ii) märehtijöiden ruokintaa märehtijäperäisellä liha-luujauholla tai eläinrasvan sulatusjätteillä koskevaa kieltoa ei ole tosiasiallisesti noudatettu kahdeksan vuoden ajan; 2) TAI jossa viimeisin kotoperäinen BSE-tapaus on todettu alle seitsemän vuotta sitten, ja BSE-esiintyvyys laskettuna kotoperäisten tapausten perusteella on ollut kunkin neljän viimeksi kuluneen 12 kuukauden jakson aikana alle yksi tapaus miljoonasta maan tai alueen yli 24 kuukauden ikäisessä nautakarjassa (taikka, jos maan tai alueen tällainen nautakarja on alle miljoona eläintä, alle yksi tapaus kyseisen karjan todellista lukumäärää kohden Eurostatin tilastojen perusteella laskettuna), ja jossa i) märehtijöiden ruokintaa märehtijäperäisellä liha-luujauholla tai eläinrasvan sulatusjätteillä koskevaa kieltoa on tosiasiallisesti noudatettu vähintään kahdeksan vuoden ajan; ii) A luvussa olevassa b—e kohdassa säädetyt perusteet ovat täyttyneet vähintään seitsemän vuoden ajan; iii) sairaat nautaeläimet ja — jos kyseessä on naaraspuolinen eläin, viimeinen vasikka, jonka se on poikinut sairauden kliinisten ensioireiden ilmaantumista edeltäneiden kahden vuoden aikana tai mainitun ajankohdan jälkeen, sekä — kaikki kyseisten kohorttien nautaeläimet on lopetettu ja hävitetty täydellisesti, jos nämä eläimet vielä elivät maassa tai alueella. Yllä olevasta iii alakohdasta poiketen voidaan tämän luokituksen yhteydessä ottaa huomioon riskieläinten teurastamista koskevien muiden sellaisten toimenpiteiden olemassaolo, jotka tarjoavat vastaavan suojan tason.

D LUOKKA 4 : Maa tai alue, jossa BSE-esiintyvyys on alhainen Maa tai alue, jossa 1) A luvussa säädetyt perusteet täyttyvät, ja BSE-esiintyvyys laskettuna 12:n viimeksi kuluneen kuukauden ajalta on ollut vähintään yksi kotoperäinen tapaus miljoonasta ja enintään 100 tapausta miljoonasta maan tai alueen yli 24 kuukauden ikäisessä nautakarjassa; tai 2) A luvussa luetellut perusteet täyttyvät, ja 1 kohdan mukaisesti laskettu BSE-esiintyvyys on ollut alle yksi kotoperäinen tapaus miljoonasta vähintään neljän 12 kuukauden peräkkäisen jakson aikana ja jonka osalta kaikki sairaat nautaeläimet ja — jos kyseessä on naaraspuolinen eläin, viimeinen vasikka, jonka se on poikinut sairauden kliinisten ensioireiden ilmaantumista edeltäneiden kahden vuoden aikana tai mainitun ajankohdan jälkeen, sekä — kaikki kyseisten kohorttien nautaeläimet on lopetettu ja hävitetty täydellisesti, jos nämä eläimet vielä elivät maassa tai alueella. Tästä kohdasta poiketen voidaan tämän luokituksen yhteydessä ottaa huomioon riskieläinten teurastamista koskevien muiden sellaisten toimenpiteiden olemassaolo, jotka tarjoavat vastaavan suojan tason. Maa tai alue, jossa BSE-esiintyvyys laskettuna 12 viimeksi kuluneen kuukauden ajalta on ollut alle 1 kotoperäinen tapaus miljoonasta maan tai alueen yli 24 kuukauden ikäisessä nautakarjassa, mutta jonka osalta suoritetussa A luvussa kuvatussa riskianalyysissä on todettu, että vähintään yksi niistä perusteista, joiden perusteella maa tai alue voidaan luokitella luokkaan 2 tai 3, ei ole täyttynyt, on katsottava luokkaan 4 kuuluvaksi maaksi tai alueeksi.

E LUOKKA 5 : Maa tai alue, jossa BSE-esiintyvyys on korkea Maa tai alue, jossa 1) A luvussa säädetyt perusteet täyttyvät, ja BSE-esiintyvyys laskettuna 12 viimeksi kuluneen kuukauden ajalta on ollut yli 100 tapausta miljoonasta maan tai alueen yli 24 kuukauden ikäisessä nautakarjassa; tai 2) BSE-esiintyvyys laskettuna 12 viimeksi kuluneen kuukauden ajalta on ollut vähintään yksi tapaus miljoonasta ja enintään 100 tapausta miljoonasta maan tai alueen yli 24 kuukauden ikäisessä nautakarjassa, ja vähintään yksi A luvussa luetelluista perusteista ei ole täyttynyt.

▼M13









LIITE III

SEURANTAJÄRJESTELMÄ

A LUKU

I NAUTAELÄINTEN SEURANTA

1. Yleistä

Nautaeläinten seuranta toteutetaan liitteessä X olevan C luvun 3 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa säädettyjen laboratoriotutkimusmenetelmien mukaisesti.

2. Ihmisravinnoksi teurastettujen eläinten seuranta

2.1 Kaikki yli 24 kuukauden ikäiset nautaeläimet, — joille on tehty neuvoston direktiivin 64/433/ETY ( 18 ) 2 artiklan n kohdassa määritelty ”erityinen hätäteurastus” tai — jotka on teurastettu direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan VI luvun 28 kohdan c alakohdan mukaisesti lukuun ottamatta eläimiä, joilla ei ole ollut taudin kliinisiä oireita ja jotka on teurastettu taudinhävittämiskampanjan puitteissa, on testattava BSE:n esiintymisen toteamiseksi.

2.2 Kaikki yli 30 kuukauden ikäiset nautaeläimet, — jotka on teurastettu ihmisravinnoksi tavanomaiseen tapaan tai — jotka on teurastettu taudinhävittämiskampanjan puitteissa direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan VI luvun 28 kohdan c alakohdan mukaisesti mutta joilla ei ole ollut taudin kliinisiä oireita, on testattava BSE:n toteamiseksi.

2.3 Edellä olevasta 2.2 kohdasta poiketen Ruotsi voi päättää tutkia ainoastaan pistokokein näytteet alueellaan syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista nautaeläimistä. Otokseen on sisällyttävä vähintään 10 000 eläintä vuodessa.

3. Muusta syystä kuin ihmisravinnoksi teurastettujen eläinten seuranta

3.1 Kaikki yli 24 kuukauden ikäiset nautaeläimet, jotka ovat kuolleet tai jotka on teurastettu, mutta joita ei ole — teurastettu hävitettäväksi komission asetuksen (EY) N:o 716/96 ( 19 ) mukaisesti, — teurastettu epidemian, kuten suu- ja sorkkataudin, yhteydessä, — teurastettu ihmisravinnoksi, on testattava BSE:n esiintymisen toteamiseksi.

3.2 Jäsenvaltiot voivat päättää poikkeuksesta 3.1 kohdan säännöksiin syrjäisillä alueilla, joissa eläinten tiheys on alhainen ja joilla ei ole järjestetty kuolleiden eläinten keräystä. Poikkeusta hyödyntävien jäsenvaltioiden on ilmoitettava siitä komissiolle ja toimitettava luettelo poikkeuksen kohteena olevista alueista. Poikkeus saa koskea enintään 10:tä prosenttia jäsenvaltion nautaeläinpopulaatiosta.

4. Asetuksen (EY) N:o 716/96 mukaisesti hävitettäviksi ostettujen eläinten seuranta

4.1 Kaikki eläimet, jotka on hätäteurastettu tai jotka on todettu sairaiksi ante mortem -tarkastuksessa, on testattava BSE:n toteamiseksi.

4.2 Kaikki 1 päivän elokuuta 1996 jälkeen syntyneet yli 42 kuukauden ikäiset eläimet on testattava BSE:n toteamiseksi.

4.3 Niiden eläinten osalta, jotka eivät sisälly 4.1 tai 4.2 kohtaan, on BSE:n toteamiseksi testattava pistokokein otos, joka kattaa vuosittain vähintään 10 000 eläintä.

5. Muiden eläinten seuranta

Edellä 2—4 kohdassa tarkoitetun testauksen lisäksi jäsenvaltiot voivat vapaaehtoisesti päättää testata muita nautaeläimiä alueellaan erityisesti silloin, kun eläimet ovat peräisin maasta, jossa esiintyy kotoperäistä BSE:tä, kun eläimet ovat saaneet mahdollisesti saastunutta rehua tai kun ne ovat syntyneet tai polveutuvat BSE-tartunnan saaneista naaraista.

6. Testauksen jälkeen suoritettavat toimenpiteet

6.1 Kun ihmisravinnoksi teurastettu eläin on valittu testattavaksi BSE:n toteamiseksi, direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevassa XI luvussa tarkoitettua terveysmerkintää ei saa laittaa kyseisen eläimen ruhoon, ennen kuin pikatestistä on saatu negatiivinen tulos.

6.2 Jäsenvaltiot voivat poiketa 6.1 kohdan säännöksistä, kun teurastamossa on käytössä virallinen järjestelmä, jolla varmistetaan, että mikään tutkittujen eläinten ruhonosa, jossa on terveysmerkintä, ei lähde teurastamosta, ennen kuin pikatestistä on saatu negatiivinen tulos.

6.3 Kaikki BSE:n esiintymiseksi testatun eläimen ruhon osat, myös vuota, on pidettävä virallisessa valvonnassa, kunnes pikatestistä on saatu negatiivinen testitulos, tai hävitettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1774/2002 ( 20 ) 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti.

6.4 Kun eläimelle tehdyn pikatestin testitulos on positiivinen, kaikki kyseisen eläimen ruhon osat, myös vuota, on hävitettävä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta B luvun III osan mukaista rekisteriä varten säilytettävää ainesta.

6.5 Kun ihmisravinnoksi teurastetulle eläimelle tehdyn pikatestin tulos on positiivinen, BSE-positiiviseksi todetun ruhon lisäksi vähintään yksi välittömästi ennen BSE-positiivista ruhoa teurastettu ruho ja vähintään kaksi välittömästi BSE-positiivisen ruhon jälkeen teurastettua ruhoa samalla teurastuslinjalla on hävitettävä 6.4 kohdan mukaisesti.

6.6 Jäsenvaltiot voivat poiketa 6.5 kohdan säännöksistä, kun teurastamossa on käytössä järjestelmä, jolla ennaltaehkäistään tartunnat ruhojen välillä.

▼M18

II. LAMPAIDEN JA VUOHIEN SEURANTA

1. Yleistä

Lampaiden ja vuohien seuranta toteutetaan liitteessä X olevan C luvun 3.2 kohdan b alakohdassa säädettyjen laboratoriotutkimusmenetelmien mukaisesti.

▼M19

2. Ihmisravinnoksi teurastettujen lampaiden ja vuohien seuranta

a) Lampaat Jäsenvaltioiden, joissa uuhien ja astutettujen uuhikaritsoiden populaatio ylittää 750 000 eläintä, on testattava vuosittain vähintään 10 000:n ihmisravinnoksi teurastetun lampaan otos 4 kohdassa annettujen näytteenottosääntöjen mukaisesti ( 21 ).

b) Vuohet Jäsenvaltioiden on testattava terveinä teurastetut vuohet 4 kohdassa annettujen näytteenottosääntöjen mukaisesti ja taulukossa A vahvistettuja vähimmäisotoksia noudattaen. Jos jäsenvaltiolla on vaikeuksia kerätä riittävästi terveinä teurastettuja vuohia jäsenvaltiolle määrätyn vähimmäisotoksen saavuttamiseksi, se voi korvata enintään 50 % sille määrätystä vähimmäisotoksesta testaamalla yli 18 kuukauden ikäisiä kuolleita vuohia suhteessa yksi yhteen ja 3 kohdassa vahvistetun vähimmäisotoksen lisäksi.



Taulukko A Jäsenvaltio Terveinä teurastettujen vuohien vähimmäisotos (1) Espanja 125 500 Ranska 93 000 Italia 60 000 Kreikka 20 000 Kypros 5 000 Itävalta 5 000 Muut jäsenvaltiot kaikki (1) Otosten vähimmäiskoot on määritelty siten, että niissä otetaan huomioon terveinä teurastettujen vuohien lukumäärä ja BSE:n levinneisyys kussakin jäsenvaltiossa, ja siten, että tavoitteet on myös mahdollista saavuttaa. Yli 60 000 eläimen vähimmäisotos mahdollistaa 0,0017 prosentin esiintyvyyden havaitsemisen 95 prosentin varmuudella.

3. Muusta syystä kuin ihmisravinnoksi teurastettujen lampaiden ja vuohien seuranta

Jäsenvaltioiden on testattava 4 kohdassa annettujen näytteenottosääntöjen mukaisesti sekä taulukoissa B ja C vahvistettuja vähimmäisotoksia noudattaen kuolleet tai teurastetut lampaat ja vuohet, joita ei kuitenkaan ole teurastettu

— taudin hävittämiskampanjan yhteydessä, tai

— ihmisravinnoksi.







Taulukko B Uuhien ja astutettujen uuhikaritsojen populaatio jäsenvaltiossa Kuolleiden lampaiden vähimmäisotos (1) >750 000 10 000 100 000–750 000 1 500 40 000–100 000 500 <40 000 100 (1) Otosten vähimmäiskoot on määritelty siten, että niissä otetaan huomioon lammaspopulaatioiden koko yksittäisissä jäsenvaltioissa ja että tavoitteet on mahdollista saavuttaa. 10 000:n, 1 500:n, 500:n ja 100:n eläimen vähimmäisotokset mahdollistavat järjestyksessä 0,03 prosentin, 0,2 prosentin, 0,6 prosentin ja 3 prosentin esiintyvyyden havaitsemisen 95 prosentin varmuudella.







Taulukko C Jo poikineiden vuohien ja pariutuneiden vuohien populaatio jäsenvaltiossa Kuolleiden vuohien vähimmäisotos (1) >750 000 10 000 250 000–750 000 3 000 40 000–250 000 1 000 <40 000 100 % 200 eläimeen saakka (1) Otosten vähimmäiskoot on määritelty siten, että niissä otetaan huomioon vuohipopulaatioiden koko yksittäisissä jäsenvaltioissa ja että tavoitteet on mahdollista saavuttaa. 10 000:n, 3 000:n, 1 000:n ja 200:n eläimen vähimmäisotokset mahdollistavat järjestyksessä 0,03 prosentin, 0,1 prosentin, 0,3 prosentin ja 1,5 prosentin esiintyvyyden havaitsemisen 95 prosentin varmuudella.

▼M18

4. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuihin eläimiin sovellettavat näytteenottosäännöt

Eläinten on oltava yli 18 kuukauden ikäisiä, tai niiden ikenistä on tullut puhjeta enemmän kuin kaksi pysyvää etuhammasta.

Eläinten ikä on arvioitava hampaiston, iän mukanaan tuomien selkeiden merkkien tai muun luotettavan tiedon perusteella.

Otoksen valinta on suunniteltava siten, että pyritään välttämään minkä tahansa ryhmän liiallinen edustus alkuperän, iän, rodun, tuotantotyypin tai minkä tahansa muun ominaispiirteen osalta.

Moninkertaista näytteiden ottamista samasta katraasta on vältettävä mahdollisuuksien mukaan.

Jäsenvaltioiden on laadittava kohdennettu tai muu tarkistusjärjestelmä sen varmistamiseksi, että eläimiä ei jätetä pois otoksista.

Otosten on oltava edustavia kunkin alueen ja vuodenajan osalta.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää poikkeuksesta otokseen syrjäisillä alueilla, joissa eläinten tiheys on alhainen ja joilla ei ole järjestetty kuolleiden eläinten keräystä. Poikkeusta hyödyntävien jäsenvaltioiden on ilmoitettava siitä komissiolle ja toimitettava luettelo poikkeuksen kohteena olevista alueista. Poikkeus saa koskea enintään 10:tä prosenttia jäsenvaltion lammas- ja vuohipopulaatiosta.

5. Tartunnan saaneiden katraiden seuranta

Yli 12 kuukauden ikäiset eläimet tai eläimet, joiden ikenistä on puhjennut yksi pysyvä etuhammas, tai jotka on teurastettu liitteessä VII olevan 2 kohdan b alakohdan i tai ii alakohdan taikka 2 kohdan c alakohdan säännösten mukaisesti, on testattava 1 päivästä lokakuuta 2003 alkaen. Testattavat eläimet valitaan yksinkertaisella satunnaisotannalla taulukossa ilmoitetun otosmäärän mukaisesti:







Yli 12 kk:n ikäisten teurastettujen eläinten tai teurastettujen eläinten, joiden ikenistä on puhjennut yksi pysyvä etuhammas, lukumäärä katraassa Otoksen vähimmäismäärä 70 tai vähemmän Kaikki testauskriteerit täyttävät eläimet 80 68 90 73 100 78 120 86 140 92 160 97 180 101 200 105 250 112 300 117 350 121 400 124 450 127 500 tai enemmän 150

Teurastusta ja sen jälkeistä näytteenottoa on mahdollisuuksien mukaan lykättävä, kunnes saadaan tulokset primaarisesta molekyylitestauksesta, joka on tehty positiivisten scrapie-tapausten tarkempaa tutkimista varten liitteessä X olevan C luvun 3.2 kohdan c alakohdan i alakohdan säännösten mukaisesti.

6. Muiden eläinten seuranta

Edellä 2, 3 ja 4 kohdassa esitettyjen seurantaohjelmien lisäksi jäsenvaltiot voivat vapaaehtoisesti harjoittaa erityisesti seuraavien muiden eläinten seurantaa:

— maidontuotantoon tarkoitetut eläimet

— maista, joissa esiintyy kotoperäistä TSE:tä, peräisin olevat eläimet

— mahdollisesti saastunutta rehua saaneet eläimet

— TSE-tartunnan saaneista naaraista syntyneet tai polveutuvat eläimet.

7. Lampaiden ja vuohien testauksen jälkeen toteutettavat toimenpiteet

7.1 Kun ihmisravinnoksi teurastettu lammas tai vuohi on 2 kohdan mukaisesti valittu testattavaksi TSE:n toteamiseksi, direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevassa XI luvussa tarkoitettua terveysmerkintää ei saa laittaa kyseisen eläimen ruhoon, ennen kuin pikatestistä on saatu negatiivinen tulos.

7.2 Jäsenvaltiot voivat poiketa 7.1 kohdasta, kun teurastamossa on käytössä toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä järjestelmä, jolla varmistetaan, että kaikki eläinten osat voidaan jäljittää ja että mikään tutkittujen eläinten ruhonosa, jossa on terveysmerkintä, ei lähde teurastamosta, ennen kuin pikatestistä on saatu negatiivinen tulos.

7.3 Kaikki testatun eläimen ruhon osat, myös vuota, on pidettävä virallisessa valvonnassa, kunnes pikatestistä on saatu negatiivinen testitulos, lukuun ottamatta eläimistä saatavia sivutuotteita, jotka hävitetään välittömästi asetuksen (EY) N:o 1774/2002 4 artiklan 2 kohdan a, b tai e alakohdan mukaisesti.

7.4 Kun eläimelle tehdyn pikatestin tulos on positiivinen, kaikki kyseisen eläimen ruhon osat, myös vuota, on hävitettävä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 4 artiklan 2 kohdan a, b tai e alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta tämän liitteen B luvun III osan mukaista rekisteriä varten säilytettävää materiaalia.

8. Genotyypin määritys

8.1 Jokaisen TSE-positiivisen lampaan prioniproteiinin genotyyppi on määritettävä. Resistensseissä genotyypeissä (sellaisessa lampaan genotyypissä, joka koodaa alaniinin molemmissa alleeleissa kodonissa 136, arginiinin molemmissa alleeleissa kodonissa 154 ja arginiinin molemmissa alleeleissa kodonissa 171) todetuista TSE-tapauksista on ilmoitettava välittömästi komissiolle. Silloin kun se on mahdollista, tällaisten tapausten kanta on tyypitettävä. Kun tällaisten tapausten kannan tyypittäminen ei ole mahdollista, alkuperäkatrasta ja kaikkia muita katraita, joissa eläin on ollut, on valvottava tehostetusti, jotta löydettäisiin muita TSE-tapauksia kannan tyypittämistä varten.

8.2 Niiden eläinten lisäksi, joiden genotyyppi on määritelty kohdan 8.1 säännösten mukaisesti, lampaiden vähimmäisotoksesta on määriteltävä prioniproteiinin genotyyppi. Jos täysikasvuisten lampaiden populaatio käsittää jäsenvaltiossa yli 750 000 eläintä, on otokseen sisällytettävä vähintään 600 eläintä. Muissa jäsenvaltioissa otokseen on otettava vähintään 100 eläintä. Näytteet voidaan valita ihmisravinnoksi teurastetuista, tilalla kuolleista tai elossa olevista eläimistä. Otoksen on oltava edustava koko lammaspopulaation osalta.

III. MUIDEN ELÄINLAJIEN SEURANTA

Jäsenvaltiot voivat toteuttaa vapaaehtoisesti TSE-seurantaa muidenkin kuin nauta-, lammas- ja vuohieläinten osalta.

B LUKU

Raportteja ja rekistereitä koskevat vaatimukset

I. JÄSENVALTIOITA KOSKEVAT VAATIMUKSET

A. Jäsenvaltioiden toimittamissa 6 artiklan 4 kohdan mukaisissa vuosikertomuksissa esitettävät tiedot

1. Siirtorajoitusten alaiseksi 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti asetettujen epäiltyjen tapausten lukumäärä eläinlajeittain.

2. Laboratoriotutkimuksiin 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrättyjen epäiltyjen tapausten lukumäärä eläinlajeittain sekä pika- ja varmennustestien tulokset (positiivisten ja negatiivisten tulosten lukumäärä) ja nautaeläinten osalta arvio kaikkien testattujen eläinten ikäjakaumasta. Ikäjakauman esittämisessä olisi mahdollisuuksien mukaan käytettävä seuraavia ikäryhmiä: ’alle 24 kk’, 24–155 kk:n osalta jako 12 kk:n ryhmiin, ja ’yli 155 kk’.

3. Niiden katraiden lukumäärä, joihin kuuluvien lampaiden ja vuohien epäillyistä tapauksista on ilmoitettu ja joita on tutkittu 12 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti.

4. Niiden nautaeläinten lukumäärä, jotka on testattu kustakin A luvun I osan 2.1, 2.2, 2.3, 3.1, 4.1, 4.2, 4.3 ja 5 kohdassa tarkoitetusta alaryhmästä. On myös ilmoitettava otoksen valintamenetelmä, pika- ja varmennustestien tulokset sekä arvio testattujen eläinten ikäjakaumasta ryhmiteltynä 2 kohdan mukaisesti.

5. Niiden lampaiden ja vuohien sekä katraiden lukumäärä, jotka on testattu kustakin A luvun II osan 2, 3 ja 5 kohdassa tarkoitetusta alaryhmästä, otoksen valintamenetelmä sekä pika- ja varmennustestien tulokset.

6. Positiivisten BSE- tai scrapie-tapausten maantieteellinen jakauma, myös alkuperämaa, jos eri kuin kertomuksen esittävä maa. Kunkin naudoissa, lampaissa ja vuohissa esiintyvän TSE-tapauksen syntymävuosi ja, jos mahdollista, syntymäkuukausi olisi ilmoitettava. Epätyypillisinä pidetyt TSE-tapaukset ja niiden perustelut olisi ilmoitettava. Scrapie-tapausten osalta primaarisen molekyylitestin sekä erottelevan immunoblottauksen tulokset olisi ilmoitettava liitteessä X olevan C luvun 3.2 kohdan c alakohdan i alakohdan mukaisesti.

7. Muiden eläinten kuin nautojen, lampaiden ja vuohien osalta näytteiden lukumäärä ja vahvistetut TSE-tapaukset lajia kohti.

8. Jokaisen TSE-positiiviseksi osoittautuneen tai A luvun II osan 8.1 ja 8.2 kohdan mukaisesti näytteenoton kohteena olleen lampaan genotyyppi ja mahdollisuuksien mukaan laji.

B. Raportointikaudet

A kohdassa tarkoitetut tiedot sisältävien kertomusten laatimista ja toimittamista komissiolle kuukausittain tai 8 kohdassa tarkoitettujen tietojen osalta neljännesvuosittain voidaan pitää 6 artiklan 4 kohdassa vaadittuna vuosikertomuksena sillä edellytyksellä, että tiedot saatetaan ajan tasalle, kun saadaan lisätietoa.

▼M13

II KOMISSION LAATIMASSA YHTEENVEDOSSA ESITETTÄVÄT TIEDOT

Yhteenveto on esitettävä taulukon muodossa, ja siinä on oltava vähintään I osassa tarkoitetut tiedot kustakin jäsenvaltiosta.

III REKISTERIT

1. Toimivaltaisen viranomaisen on pidettävä rekisteriä seuraavista tiedoista, joka on säilytettävä seitsemän vuoden ajan: — siirtorajoitusten alaiseksi 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti asetettujen eläinten lukumäärä ja tyypit, — 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kliinisten ja epidemiologisten tutkimusten lukumäärä ja tulokset, — 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen laboratoriotutkimusten lukumäärä ja tulokset, — A luvussa tarkoitettujen seurantaohjelmien mukaisesti otoksiin käytettyjen eläinten lukumäärä, tunnistetiedot ja alkuperä sekä, mikäli mahdollista, ikä, rotu ja muut esitiedot, — lampaiden positiivisten TSE-tapausten prioniproteiinin genotyyppi.

2. Tutkimuslaboratorion on säilytettävä seitsemän vuoden ajan kaikki tutkimusasiakirjat ja erityisesti laboratoriokirjat sekä tarvittaessa parafiiniblokit ja valokuvat immunoblottauksen (Western blot) tuloksista.

▼M10









LIITE IV

ELÄINTEN RUOKINTA

7 artiklan 1 kohdassa säädetyn kiellon soveltamisalan laajentaminen:

1. 7 artiklan 1 kohdassa säädetyn kiellon soveltamisala laajennetaan koskemaan a) tuotantoeläinten, lihaa syöviä turkiseläimiä lukuun ottamatta, ruokkimista seuraavilla aineilla: a) prosessoitu eläinproteiini; b) märehtijöistä saatu gelatiini; c) verituotteet; d) hydrolysoitu proteiini; e) eläinperäinen dikalsiumfosfaatti ja trikalsiumfosfaatti; f) rehut, jotka sisältävät a—e alakohdassa lueteltuja proteiineja; b) märehtijöiden ruokkimista eläinproteiinilla ja näitä proteiineja sisältävällä rehulla.

2. I Poikkeukset 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyihin kieltoihin ja erityisedellytykset näiden poikkeusten soveltamiselle A. 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjä poikkeuksia ei sovelleta seuraaviin: a) jäljempänä i), ii) ja iii) alakohdassa tarkoitettujen proteiinien ja näistä proteiineista saatujen rehujen syöttäminen muille kuin märehtijöille sillä edellytyksellä, että proteiinit on käsitelty tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1774/2002 19 artiklan mukaisesti: i) kalajauho B kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti; ii) muista kuin märehtijöistä ja märehtijöiden vuodasta ja nahasta saadut hydrolysoidut proteiinit C kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti; iii) dikalsiumfosfaatti ja trikalsiumfosfaatti D kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti; b) jäljempänä i), ii) ja iii) alakohdassa tarkoitettujen proteiinien ja näistä proteiineista saatujen tuotteiden syöttäminen märehtijöille sillä edellytyksellä, että proteiinit on käsitelty tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1774/2002 19 artiklan mukaisesti: i) maito, maitotuotteet ja ternimaito; ii) munat ja munatuotteet; iii) muista kuin märehtijöistä saatu gelatiini; c) muista kuin märehtijöistä saatujen verituotteiden ja verijauhon syöttäminen kaloille sillä edellytyksellä, että ne on käsitelty tarvittaessa asetuksen (EY) N:o 1774/2002 19 artiklan mukaisesti, ja näistä proteiineista saatujen rehujen syöttäminen kaloille E kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti. B. Edellytykset kalajauhon ja kalajauhoa sisältävien rehujen käytölle muiden tuotantoeläinten kuin märehtijöiden ruokkimiseen, lihaa syöviä turkiseläimiä lukuun ottamatta a) Kalajauho on tuotettava käsittelylaitoksessa, jossa tuotetaan yksinomaan kalasta saatavia tuotteita ja jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tätä varten asetuksen (EY) N:o 1774/2002 17 artiklan mukaisesti. b) Ennen kuin maahantuotu kalajauho voidaan päästää vapaaseen liikkeeseen yhteisön alueella, jokainen lähetys on analysoitava komission direktiivin 98/88/EY ( 22 ) mukaisesti. c) Kalajauhoa sisältävä rehu on tuotettava laitoksessa, joka ei tuota rehua märehtijöille ja jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tätä varten. Poikkeuksena tähän ovat kuitenkin seuraavat tapaukset: i) Erityistä lupaa täysrehun tuottamiseksi rehusta, joka sisältää kalajauhoa, ei tarvita kotisekoittajiin, — jotka toimivaltainen viranomainen on rekisteröinyt, — jotka ovat tiloilla, joilla ei ole märehtijöitä, — jotka tuottavat täysrehua käytettäväksi pelkästään omalla tilalla, — jos tuotannossa käytetty kalajauhoa sisältävä rehu sisältää alle 50 prosenttia raakavalkuaista. ii) Toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan tuottaa märehtijöiden rehua laitoksissa, joissa tuotetaan myös kalajauhoa sisältävää rehua muille eläinlajeille, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: — märehtijöille tarkoitettu irtorehu ja pakattu rehu valmistetaan fyysisesti erillään tiloista, joissa valmistetaan kalajauhoa sisältävää rehua, — märehtijöille tarkoitettu irtorehu säilytetään fyysisesti erillään tiloista, joissa irtotavarana oleva kalajauho ja kalajauhoa sisältävä irtorehu säilytetään varastoinnin, kuljetuksen ja pakkauksen ajan, — kalajauhon ostoa ja käyttöä sekä kalajauhoa sisältävien rehujen myyntiä koskevat yksityiskohtaiset asiakirjat pidetään toimivaltaisen viranomaisen saatavilla vähintään viiden vuoden ajan, — märehtijöille tarkoitetuille rehuille tehdään rutiinitestejä sen varmistamiseksi, että niissä ei esiinny kiellettyjä proteiineja, kalajauho mukaan lukien. d) Kalajauhoa sisältävien rehujen pakkausmerkinnöissä ja niiden mukana olevissa asiakirjoissa on oltava selkeä merkintä: ”Sisältää kalajauhoa — ei saa syöttää märehtijöille”. e) Kalajauhoa sisältävä irtorehu on kuljetettava ajoneuvoissa, joilla ei samanaikaisesti kuljeteta märehtijöille tarkoitettua rehua. Jos ajoneuvoa myöhemmin käytetään märehtijöille tarkoitetun rehun kuljettamiseen, se on puhdistettava perusteellisesti toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän menetelmän mukaisesti, jotta vältetään ristiinsaastunta. f) Kalajauhoa sisältävän rehun käyttö ja varastointi on kielletty tiloilla, joilla pidetään märehtijöitä. Tästä säännöksestä poiketen toimivaltainen viranomainen voi sallia kalajauhoa sisältävän rehun käytön ja säilyttämisen tiloilla, joilla pidetään märehtijöitä, jos viranomainen katsoo, että tilalla toteutetaan toimenpiteitä, joilla estetään kalajauhoa sisältävän rehun syöttäminen märehtijöille. C. Edellytykset muista kuin märehtijöistä ja märehtijöiden vuodasta ja nahasta saadun hydrolysoidun proteiinin sekä tällaista proteiinia sisältävän rehun käytölle muiden tuotantoeläinten kuin märehtijöiden ruokkimiseen, lihaa syöviä turkiseläimiä lukuun ottamatta a) Hydrolysoitu proteiini on tuotettava käsittelylaitoksessa, jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt asetuksen (EY) N:o 1774/2002 17 artiklan mukaisesti. b) Hydrolysoitua proteiinia sisältävä rehu on tuotettava laitoksessa, joka ei valmista rehua märehtijöille ja jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tätä varten. Poikkeuksena tähän ovat kuitenkin seuraavat tapaukset: i) Erityistä lupaa täysrehun tuottamiseksi rehusta, joka sisältää hydrolysoitua proteiinia, ei tarvita kotisekoittajiin, — jotka toimivaltainen viranomainen on rekisteröinyt, — jotka ovat tiloilla, joilla ei ole märehtijöitä, — jotka tuottavat täysrehua käytettäväksi pelkästään omalla tilalla, — jos tuotannossa käytetty hydrolysoitua proteiinia sisältävä rehu sisältää alle 50 prosenttia raakavalkuaista. ii) Toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan tuottaa märehtijöiden rehuja laitoksissa, joissa tuotetaan myös hydrolysoituja proteiineja sisältäviä rehuja muille eläinlajeille, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: — märehtijöille tarkoitettu irtorehu ja pakattu rehu valmistetaan fyysisesti erillään tiloista, joissa valmistetaan hydrolysoituja proteiineja sisältävää rehua, — märehtijöille tarkoitettu irtorehu säilytetään fyysisesti erillään tiloista, joissa irtotavarana oleva hydrolysoitu proteiini ja hydrolysoitua proteiinia sisältävä irtorehu säilytetään varastoinnin, kuljetuksen ja pakkauksen ajan, — hydrolysoidun proteiinin ostoa ja käyttöä sekä hydrolysoitua proteiinia sisältävien rehujen myyntiä koskevat yksityiskohtaiset asiakirjat pidetään toimivaltaisen viranomaisen saatavilla vähintään viiden vuoden ajan. c) Hydrolysoitua proteiinia sisältävien rehujen pakkausmerkinnöissä ja niiden mukana olevissa asiakirjoissa on oltava selkeä merkintä: ”Sisältää hydrolysoitua proteiinia — ei saa syöttää märehtijöille”. d) Hydrolysoituja proteiineja sisältävä irtorehu on kuljetettava ajoneuvoissa, joilla ei samanaikaisesti kuljeteta märehtijöille tarkoitettua rehua. Jos ajoneuvoa myöhemmin käytetään märehtijöille tarkoitetun rehun kuljettamiseen, se on puhdistettava perusteellisesti toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän menetelmän mukaisesti, jotta vältetään ristiinsaastunta. e) Hydrolysoitua proteiinia sisältävän rehun käyttö ja varastointi on kielletty tiloilla, joilla pidetään märehtijöitä. Tästä säännöksestä poiketen toimivaltainen viranomainen voi sallia hydrolysoituja proteiineja sisältävän rehun käytön ja säilyttämisen tiloilla, joilla pidetään märehtijöitä, jos viranomainen katsoo, että tilalla toteutetaan toimenpiteitä, joilla estetään hydrolysoituja proteiineja sisältävän rehun syöttäminen märehtijöille. D. Edellytykset dikalsiumfosfaatin, trikalsiumfosfaatin ja näitä proteiineja sisältävän rehun käytölle muiden tuotantoeläinten kuin märehtijöiden ruokkimiseen, lihaa syöviä turkiseläimiä lukuun ottamatta a) Dikalsiumfosfaatti ja trikalsiumfosfaatti on tuotettava käsittelylaitoksessa, jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt asetuksen (EY) N:o 1774/2002 17 artiklan mukaisesti. b) Dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävä rehu on tuotettava laitoksessa, joka ei valmista rehua märehtijöille ja jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tätä varten. Poikkeuksena tähän ovat kuitenkin seuraavat tapaukset: i) Erityistä lupaa täysrehun tuottamiseksi rehusta, joka sisältää dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia, ei tarvita kotisekoittajiin, — jotka toimivaltainen viranomainen on rekisteröinyt, — jotka ovat tiloilla, joilla ei ole märehtijöitä, — jotka tuottavat täysrehua käytettäväksi pelkästään omalla tilalla, — jos tuotannossa käytetyn dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävän rehun kokonaisfosforipitoisuus on alle 10 prosenttia. ii) Toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan tuottaa märehtijöiden rehuja laitoksissa, joissa tuotetaan myös dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältäviä rehuja muille eläinlajeille, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: — märehtijöille tarkoitettu irtorehu ja pakattu rehu valmistetaan fyysisesti erillään tiloista, joissa valmistetaan dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävää rehua, — märehtijöille tarkoitettu irtorehu säilytetään fyysisesti erillään tiloista, joissa irtotavarana oleva dikalsiumfosfaatti ja trikalsiumfosfaatti ja dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävä irtorehu säilytetään varastoinnin, kuljetuksen ja pakkauksen ajan, — dikalsiumfosfaatin tai trikalsiumfosfaatin ostoa ja käyttöä sekä dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävien rehujen myyntiä koskevat yksityiskohtaiset asiakirjat pidetään toimivaltaisen viranomaisen saatavilla vähintään viiden vuoden ajan. c) Dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävien rehujen pakkausmerkinnöissä ja niiden mukana olevissa asiakirjoissa on oltava selkeä merkintä: ”Sisältää eläinperäistä dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia — ei saa syöttää märehtijöille”. d) Dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävä irtorehu on kuljetettava ajoneuvoissa, joilla ei samanaikaisesti kuljeteta märehtijöille tarkoitettua rehua. Jos ajoneuvoa myöhemmin käytetään märehtijöille tarkoitetun rehun kuljettamiseen, se on puhdistettava perusteellisesti toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän menetelmän mukaisesti, jotta vältetään ristiinsaastunta. e) Dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävän rehun käyttö ja varastointi on kielletty tiloilla, joilla pidetään märehtijöitä. Tästä säännöksestä poiketen toimivaltainen viranomainen voi sallia dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävän rehun käytön ja säilyttämisen tiloilla, joilla pidetään märehtijöitä, jos viranomainen katsoo, että tilalla toteutetaan toimenpiteitä, joilla estetään dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia sisältävän rehun syöttäminen märehtijöille. E. Edellytykset verituotteiden, verijauhon ja muista kuin märehtijöistä saatuja tällaisia proteiineja sisältävän rehun käytölle viljeltyjen kalojen ruokkimiseen a) Veri on saatava EU-hyväksytyistä teurastamoista, joissa ei teurasteta märehtijöitä ja jotka on rekisteröity muiden kuin märehtijöiden teurastamiseen, ja se on kuljetettava suoraan käsittelylaitokseen ajoneuvoilla, joilla kuljetetaan pelkästään muista kuin märehtijöistä saatua verta. Jos ajoneuvoa on käytetty märehtijän veren kuljetukseen, toimivaltaisen viranomaisen on tarkistettava se puhdistuksen jälkeen, ennen kuin sillä voidaan kuljettaa muiden kuin märehtijöiden verta. Tästä poiketen toimivaltainen viranomainen voi sallia märehtijöiden teurastuksen teurastamoissa, joihin kerätään muiden kuin märehtijöiden verta, joka on tarkoitettu kalanrehuun käytettäväksi tarkoitetun verijauhon ja verituotteiden valmistukseen, jos näillä teurastamoilla on tunnustettu valvontajärjestelmä. Valvontajärjestelmän on sisällettävä ainakin seuraavat tekijät: — muiden kuin märehtijöiden teurastus tapahtuu fyysisesti erillään märehtijöiden teurastuksesta, — muista kuin märehtijöistä saadun veren kerääminen, varastointi, kuljetus ja pakkaaminen tapahtuu fyysisesti erillään tiloista, joissa märehtijöistä saadun veren kerääminen, varastointi, kuljetus ja pakkaaminen tapahtuu, — muista kuin märehtijöistä saadusta verestä otetaan säännöllisesti näytteitä, jotka analysoidaan märehtijöistä peräisin olevien proteiinien havaitsemiseksi. b) Verituotteet ja verijauho on tuotettava laitoksessa, jossa käsitellään pelkästään muiden kuin märehtijöiden verta ja jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt asetuksen (EY) N:o 1774/2002 17 artiklan mukaisesti. Tästä säännöksestä poiketen toimivaltainen viranomainen voi sallia kalanrehuun käytettäväksi tarkoitettujen verituotteiden valmistuksen laitoksissa, joissa käsitellään märehtijöiden verta, jos näillä teurastamoilla on tunnustettu valvontajärjestelmä. Valvontajärjestelmän on sisällettävä ainakin seuraavat tekijät: — muiden kuin märehtijöiden veri käsitellään suljetussa järjestelmässä fyysisesti erillään märehtijöiden veren käsittelystä, — muista kuin märehtijöistä peräisin olevan ja irtotavarana olevan raaka-aineen ja lopullisten verituotteiden kuljetus, varastointi ja pakkaaminen tapahtuu fyysisesti erillään tiloista, joissa märehtijöistä peräisin olevan ja irtotavarana olevan raaka-aineen ja lopullisten verituotteiden kuljetus, varastointi ja pakkaaminen tapahtuu, — muista kuin märehtijöistä saaduista verituotteista otetaan säännöllisesti näytteitä, jotka analysoidaan märehtijöistä peräisin olevien proteiinien havaitsemiseksi. c) Verituotteita tai verijauhoa sisältävä rehu on tuotettava laitoksessa, joka ei valmista rehua muille tuotantoeläimille, lihaa syöviä turkiseläimiä lukuun ottamatta, ja jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tätä varten. d) Verituotteita tai verijauhoa sisältävien rehujen pakkausmerkinnöissä, niiden mukana olevissa kaupallisissa asiakirjoissa tai terveystodistuksessa on oltava selkeä merkintä: ”Sisältää verituotteita — saa antaa vain kaloille” tai ”Sisältää verijauhoa — saa antaa vain kaloille”. e) Ajoneuvoja, joilla on kuljetettu verituotteita tai verijauhoa sisältävää irtorehua, ei saa käyttää muille tuotantoeläimille, lihaa syöviä turkiseläimiä lukuun ottamatta, tarkoitetun rehun kuljetukseen, ellei toimivaltainen viranomainen ole tarkastanut ajoneuvoa puhdistuksen jälkeen. f) Verituotteita tai verijauhoa sisältävän kalanrehun käyttö ja varastointi on kielletty tiloilla, joilla pidetään muita tuotantoeläimiä, lihaa syöviä turkiseläimiä lukuun ottamatta.

3. II Yleiset täytäntöönpanoedellytykset A. Jäsenvaltioiden on toimitettava 60 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä muille jäsenvaltioille ja komissiolle ajantasainen luettelo EU-hyväksytyistä teurastamoista, jotka rekisteröinnin mukaan eivät teurasta märehtijöitä, ja hyväksytyistä käsittelylaitoksista, jotka tuottavat hydrolysoituja proteiineja, dikalsiumfosfaattia, trikalsiumfosfaattia, kalajauhoa, verituotteita tai verijauhoa, sekä laitoksista, joilla on lupa valmistaa näitä proteiineja sisältäviä rehuja, kotisekoittajia lukuun ottamatta, ja jotka toimivat tässä asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti. Luetteloon tehtävistä muutoksista on ilmoitettava välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle. B. a) Irtotavarana oleva prosessoitu eläinproteiini, kalajauhoa lukuun ottamatta, ja tällaista proteiinia sisältävä irtorehu on varastoitava ja kuljetettava siihen tarkoitetuissa tiloissa. Varastoa tai ajoneuvoa voidaan käyttää muihin tarkoituksiin vain puhdistuksen ja toimivaltaisen viranomaisen suorittaman tarkastuksen jälkeen. b) Edellä I osan A kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettu irtotavarana oleva kalajauho ja hydrolysoitu proteiini, I osan A kohdan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitettu irtotavarana oleva dikalsiumfosfaatti ja trikalsiumfosfaatti sekä I osan A kohdan c alakohdassa tarkoitettu verijauho ja verituotteet on varastoitava ja kuljetettava siihen tarkoitetuissa varastoissa ja ajoneuvoissa. c) Edellä b alakohdasta poiketen i) varastoja tai ajoneuvoja voidaan käyttää samaa proteiinia sisältävien rehujen varastointiin ja kuljetukseen; ii) varastoja tai ajoneuvoja voidaan käyttää muihin tarkoituksiin puhdistuksen ja toimivaltaisen viranomaisen suorittaman tarkastuksen jälkeen; iii) kalajauhoa kuljettavia ajoneuvoja voidaan käyttää muihin tarkoituksiin, jos yrityksellä on käytössään toimivaltaisen viranomaisen tunnustama valvontajärjestelmä ristiinsaastunnan ehkäisemiseksi. Valvontajärjestelmään on sisällyttävä ainakin seuraavat seikat: — kirjanpito kuljetetuista aineista ja ajoneuvon puhdistuksesta, — säännöllinen näytteenotto kuljetetuista rehuista kalajauhon esiintymisen analysoimiseksi. Toimivaltainen viranomainen tekee säännöllisiä pistotarkastuksia sen varmistamiseksi, että valvontajärjestelmää sovelletaan moitteettomasti. C. Rehuja, mukaan lukien lemmikkieläinten ruokaa, joka sisältää muuta prosessoitua eläinproteiinia kuin kalajauhoa tai muista kuin märehtijöistä saatua verijauhoa, tai märehtijöistä saatuja verituotteita ei saa valmistaa laitoksissa, joissa tuotetaan rehuja tuotantoeläimille, lihaa syöviä turkiseläimiä lukuun ottamatta. Lemmikkieläinten ruoka ja lihaa syöville turkiseläimille tarkoitettu rehu, joka sisältää kalajauhoa, I osan A kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua hydrolysoitua proteiinia, I osan A kohdan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitettua dikalsiumfosfaattia tai trikalsiumfosfaattia tai I osan A kohdan c alakohdassa tarkoitettua verijauhoa tai verituotteita, on valmistettava ja kuljetettava vastaavasti I osan B kohdan c ja e alakohdassa, C kohdan b ja d alakohdassa, D kohdan b ja d alakohdassa ja E kohdan c ja e alakohdassa annettujen säännösten mukaisesti. D. Märehtijöistä peräisin olevien prosessoitujen eläinproteiinien ja tällaisia prosessoituja eläinproteiineja sisältävien tuotteiden vienti kolmansiin maihin on kielletty. Muiden prosessoitujen eläinproteiinien ja verituotteiden sekä tällaisia proteiineja sisältävien tuotteiden vienti on sallittua vain seuraavin edellytyksin: — tuotteet on tarkoitettu käyttöön, jota ei ole kielletty 7 artiklassa, — kolmannen maan kanssa on tehty ennen vientiä kirjallinen sopimus, jossa kolmas maa sitoutuu noudattamaan loppukäyttöä koskevia sääntöjä ja lupaa olla viemättä uudelleen prosessoitua eläinproteiinia, verituotteita ja tällaisia proteiineja sisältäviä tuotteita 7 artiklassa kiellettyihin käyttötarkoituksiin. Tällaisen viennin sallivien jäsenvaltioiden on tämän asetuksen tehokasta täytäntöönpanoa silmällä pitäen ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikista kyseisen kolmannen maan kanssa sovituista ehdoista ja edellytyksistä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean puitteissa. Tässä kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä ei sovelleta kalajauhoon, jos se täyttää B kohdassa annetut edellytykset, kalajauhoa sisältäviin tuotteisiin eikä lemmikkieläinten ruokaan. E. Toimivaltainen viranomainen tekee asiakirjojen tarkastuksia ja fyysisiä tarkastuksia, mukaan lukien rehujen testaus, koko tuotanto- ja jakeluketjussa neuvoston direktiivin 95/53/EY ( 23 ) mukaisesti valvoakseen sen ja tämän asetuksen säännösten noudattamista. F. Asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 annettuja säännöksiä prosessoidun eläinproteiinin valmistuksesta ja käytöstä sovelletaan tämän liitteen soveltamisalaan kuuluviin rehuihin.

▼B









LIITE V

ERIKSEEN MÄÄRITELTY RISKIAINES

1. Seuraavien kudosten katsotaan olevan erikseen määriteltyä riskiainesta 5 artiklan mukaisesti määritellystä eläimen alkuperäjäsenvaltion tai kolmannen maan tai kotimaan luokasta riippuen: LUOKAT 1 JA 2 Mitään kudosta ei ole luokiteltu erikseen määritellyksi riskiainekseksi. LUOKAT 3 JA 4 a) yli 12 kuukauden ikäisten nautaeläinten kallo, myös aivot ja silmät, risat ja selkäydin sekä kaikenikäisten nautaeläinten suolisto pohjukaissuolesta peräsuoleen; b) yli 12 kuukauden ikäisten lampaiden tai vuohien sekä sellaisten lampaiden ja vuohien, joiden ikenistä on puhjennut pysyvä etuhammas, kallo, myös aivot ja silmät, sekä risat ja selkäydin, sekä kaikenikäisten lampaiden ja vuohien perna. LUOKKA 5 a) Yli kuuden kuukauden ikäisten nautaeläinten koko pää (kieltä lukuun ottamatta), myös aivot, silmät, kolmoishermo ja risat; kateenkorva; yli kuuden kuukauden ikäisten nautaeläinten perna ja selkäydin sekä kaikenikäisten nautaeläinten suolisto pohjukaissuolesta peräsuoleen; b) yli 30 kuukauden ikäisten nautaeläinten selkäranka, myös takajuuren hermosolmu; c) yli 12 kuukauden ikäisten lampaiden ja vuohien sekä sellaisten lampaiden ja vuohien, joiden ikenistä on puhjennut pysyvä etuhammas, kallo, myös aivot ja silmät, risat ja selkäydin sekä kaiken ikäisten lampaiden ja vuohien perna.

2. Erikseen määritelty riskiaines on poistettava: a) teurastamoissa; b) leikkaamoissa, suuririskisen aineksen käsittelylaitoksissa tai direktiivin 90/667/ETY ( 24 ) 3 ja 7 artiklassa tarkoitetuissa tiloissa toimivaltaisen viranomaisen tähän tarkoitukseen asettaman tahon valvonnassa. Toimivaltaisen viranomaisen on hyväksyttävä nämä laitokset tähän tarkoitukseen. Jos erikseen määriteltyä riskiainesta ei ole poistettu sellaisilta kuolleilta eläimiltä, joita ei ole teurastettu ihmisravinnoksi, erikseen määriteltyä riskiainesta sisältävät ruhonosat tai ruho kokonaisuudessaan on käsiteltävä erikseen määriteltynä riskiaineksena. Selkäranka voidaan kuitenkin poistaa vähittäismyyntipaikoissa kyseisen jäsenvaltion alueella.

3. Kaikki erikseen määritelty riskiaines on värjättävä väriaineella ja tarvittaessa merkittävä tunnistettavasti välittömästi poiston yhteydessä ja hävitettävä kokonaan: a) polttamalla ilman esikäsittelyä; tai b) edellyttäen, että väriaine tai merkintä on edelleen havaittavissa esikäsittelyn jälkeen: i) päätöksen 92/562/ETY ( 25 ) liitteessä olevassa I—IV, VI ja VII luvussa kuvattujen prosessien mukaisesti: — polttamalla, — rinnakkaispolttamalla; ii) hautaamalla hyväksytylle kaatopaikalle noudattaen vähintään päätöksen 1999/534/EY ( 26 ) liitteessä I tarkoitettuja vaatimuksia.

4. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista 2 ja 3 kohdan säännöksiin ja sallia erikseen määritellyn riskiaineksen tai kokonaisten ruhojen polttamisen tai hautaamisen ilman edeltävää värjäystä tai tapauskohtaisesti ilman erikseen määritellyn riskiaineksen poistamista direktiivin 90/667/ETY 3 artiklan 2 kohdassa esitetyissä olosuhteissa jollakin muulla menetelmällä, jolla estetään täysin TSE-tartuntavaara, jonka toimivaltainen viranomainen hyväksyy ja jota se valvoo, erityisesti jos eläimet ovat kuolleet itsestään tai ne on lopetettu taudin torjuntatoimenpiteenä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 12 ja 13 artiklan säännösten soveltamista.

5. Testien tekeminen erikseen määritellyn riskiaineksen poistamisen vaihtoehtona voidaan sallia seuraavin edellytyksin: a) testit on tehtävä teurastamoissa kaikille eläimille, joilta erikseen määritelty riskiaines on poistettava; b) elintarvikkeiksi tai rehuksi tarkoitettua nautaeläimistä, lampaista ja vuohista saatua tuotetta ei saa viedä pois teurastamosta ennen kuin toimivaltainen viranomainen on saanut ja hyväksynyt testitulokset kaikkien niiden samassa erässä teurastettujen eläinten osalta, jotka ovat mahdollisesti saastuneet, jos yhdellä niistä on todettu BSE-tartunta; c) jos vaihtoehtoisen testin tulos on positiivinen, kaikki teurastamossa mahdollisesti saastunut nautaeläin-, lammas- tai vuohiperäinen aines hävitetään 3 kohdan mukaisesti, jollei saastuneen eläimen kaikkia ruhonosia, myös vuotaa, voida tunnistaa ja ellei niitä ole säilytetty erillään muista.

6. Jäsenvaltioiden on tehtävä usein virallisia tarkastuksia tämän liitteen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi ja sen varmistamiseksi, että erityisesti teurastamoissa, leikkaamoissa, eläinjätteen käsittelylaitoksissa, suuririskisen aineksen käsittelylaitoksissa ja jäsenvaltioiden direktiivin 90/667/ETY 7 artiklan mukaisesti hyväksymissä tiloissa, vähittäismyyntipaikoilla, kaatopaikoilla ja muissa varastointi- tai polttamislaitoksissa toteutetaan toimenpiteitä saastumisen estämiseksi.

7. Jäsenvaltioiden on erityisesti otettava käyttöön järjestelyt, joiden avulla voidaan varmistaa ja tarkistaa, että: a) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden valmistamiseen käytettävää erikseen määriteltyä riskiainesta käytetään ainoastaan hyväksyttyyn tarkoitukseen; b) kun nautaeläimiä, lampaita tai vuohia tuodaan jäsenvaltioon, joka on luokiteltu luokkaan, jonka numero on pienempi ja BSE-asema siten parempi kuin siinä jäsenvaltiossa, josta tuotavat eläimet ovat peräisin, eläimet pidetään virallisessa valvonnassa siihen asti kun ne on teurastettu tai ne ovat poistuneet kyseisen jäsenvaltion alueelta; c) erityisesti silloin, kun erikseen määritellyn riskiaineksen poistaminen tapahtuu muissa tiloissa tai laitoksissa kuin teurastamossa, se erotetaan täysin muista jätteistä, joita ei ole tarkoitettu poltettaviksi, kootaan erikseen ja eliminoidaan 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat sallia erikseen määriteltyä riskiainesta sisältävien päiden tai ruhojen lähettämisen toiseen jäsenvaltioon, jos tämä toinen jäsenvaltio suostuu sekä aineksen vastaanottoon että noudattamaan tällaisessa siirrossa sovellettavia erityisedellytyksiä.

8. Jäsenvaltio vo