1994R3036 — FI — 05.06.2003 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

Muutettu:

Oikaisu

▼B

▼C1

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 3036/94,

annettu 8 päivänä joulukuuta 1994,

taloudellisesti vaikuttavan ulkoisen jalostusmenettelyn soveltamisesta tiettyihin yhteisöön jälleentuotuihin tekstiili- ja vaatetustuotteisiin tietyissä kolmansissa maissa suoritetun valmistuksen tai käsittelyn jälkeen

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että sekä katsoo, että yhteisön tekstiili- ja vaatetusalan tuontimenettelyihin kuuluu tiettyjen kolmansien maiden osalta ulkoisissa jalostustoiminnoissa saatuihin tuotteisiin sovellettavia erityistoimenpiteitä, asetuksella (ETY) N:o 636/82 ( 1 ) on otettu käyttöön taloudellisesti vaikuttava ulkoinen jalostusmenettely, jota sovelletaan tiettyihin yhteisöön jälleentuotuihin tekstiili- ja vaatetustuotteisiin tietyissä kolmansissa maissa suoritetun valmistuksen tai käsittelyn jälkeen, yhteisön politiikan päämääränä on erityisesti tekstiili- ja vaatetusteollisuuden sopeuttaminen kansainvälisessä kilpailussa vallitseviin olosuhteisiin; tämän uuden ulkoisen jalostusmenettelyn on sovittava yhteen yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn parantamispyrkimysten kanssa, eikä sitä siis pidä ainoastaan varata tälle teollisuudelle, vaan menettely on lisäksi myönnettävä vain sellaisille yrityksille, jotka valmistavat yhteisössä samalla valmistusasteella olevia tuotteita kuin ulkoisen jalostuksen jälkeen jälleentuotaviksi tarkoitetut tuotteet, rajoittamatta kuitenkaan niiden henkilöiden oikeuksia, jotka eivät täytä tässä asetuksessa säädettyjä edellytyksiä, ja joille voidaan myöntää sellaisten tuotteiden osalta, jotka eivät ole luonteeltaan tai käyttötarkoitukseltaan erilaisia, poikkeuksia siihen kokonaismäärään saakka, jonka he ovat maahantuoneet erityisjärjestelyjen puitteissa jompanakumpana kahdesta tämän asetuksen voimaantuloa edeltävästä vuodesta, sisämarkkinoiden toteuttaminen vuonna 1993 merkitsee sellaisen alueen luomista, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taataan erityisesti tavaroiden vapaa liikkuminen; tämä edellyttää muun muassa sisäisen rajavalvonnan lakkauttamista ja tuontijärjestelyjen välisten erojen poistamista sekä mahdollisuutta jälleentuoda korvaavia tuotteita muuhun kuin sellaiseen jäsenvaltioon, jossa ennakkolupa on myönnetty, tekstiili- ja vaatetusteollisuustuotteiden kaupan olisi oltava kyseisten sisämarkkinoiden toiminnan mukaista erityisesti tekstiilien ulkoisen jalostusmenettelyn soveltamisen osalta, aikaisemmat alueelliset ulkoisen jalostusmenettelyn kiintiöt on korvattu 1 päivänä tammikuuta 1993 yhteisön kiintiöillä, joita ei jaeta jäsenvaltioiden kesken, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi jatkettava ennakkolupien myöntämistä niille luvanhakijoille, jotka haluavat hyötyä ulkoisesta jalostusmenettelystä, mutta näin toimiessaan heidän olisi annettava komissiolle tiedoksi anotut määrät selvittääkseen, että kyseiset määrät ovat käytettävissä yhteisötasolla vahvistettujen kokonaismäärien puitteissa, määrät olisi jaettava enimmäiserinä, eikä pyyntöä uudesta erästä saisi esittää ennen kuin aiemmin jaettu erä on käytetty vähintään 50 prosentin määrään asti, niitä arviointiperusteita ja edellytyksiä, joita jäsenvaltioiden toimijoiden on noudatettava tästä järjestelystä hyötyäkseen, ei nykyisin sovelleta koko yhteisössä yhtenäisellä tavalla, tämän vuoksi näiden arviointiperusteiden ja edellytysten soveltamissäännöt on yhdenmukaistettava ulkoisen jalostusmenettelyn soveltamisen mahdollistamiseksi koko yhteisössä samoin edellytyksin, erityisesti mitä tulee edunsaajan, samanlaisten tuotteiden, merkittävää tuotantoa yhteisössä ylläpitävien tuottajien etuoikeuden sekä ulkoiseen jalostusmenettelyyn vietyjen tuotteiden alkuperäsäännöistä poikkeamisen määrittelyyn, tuotemäärien jakamisessa luvanhakijoille olisi otettava huomioon paitsi voimassa olevan tuontijärjestelyn puitteissa kyseessä olevaa tuotetta ja kolmatta maata kohden käytettävissä olevat määrät, myös edunsaajan vilpitön mieli valmistajana ja tämän pyrkimykset saman valmistusasteisen tuotannon ja työllisyyden ylläpitämiseksi yhteisössä; samalla on pidettävä huolta, ettei aikaisempien edunsaajien saamia ja käyttämiä määriä vähennetä, tämän asetuksen tavoitteiden toteuttamiseksi olisi jaettuja tuotteiden määriä tarkasteltava jokaisen vuoden lopussa, jos uusien luvanhakijoiden käytettävissä olevat määrät osoittautuvat riittämättömiksi, järjestelmän tehokkaan ja tasapuolisen hallinnon takaamiseksi olisi ”ensimmäisenä tullutta palvellaan ensimmäiseksi”- periaatetta noudattaen jaettava ne määrät, joita ei ole varattu aikaisempien edunsaajien kysynnän tyydyttämiseksi, ottaen huomioon Eurooppa-sopimusten tekstiili ja vaatetustuotteita koskevan pöytäkirjan N:o 1 sekä yhteisön ja Tšekin tasavallan, Slovakian tasavallan, Puolan, Unkarin, Bulgarian ja Romanian väliset väliaikaiset sopimukset, asetuksen soveltamisalaa on laajennettava näistä maista peräisin oleviin tiettyihin määrärajoituksista vapautettuihin tuoteluokkiin, on tarpeellista, että niiden tuotteiden luettelo, joihin tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan, on nykyisen yhdistettyyn nimikkeistöön perustuvan tekstiilituotteiden luokituksen mukainen, tämä asetus ei saisi vaikuttaa niiden tuotteiden jälleentuontiin yhteisöön, jotka on valmistettu tai käsitelty kolmansissa maissa ennen asetuksen soveltamispäivämäärää annettujen ennakkolupien perusteella, ja ulkoisen jalostusjärjestelmän tehokas hallinto yhteisössä vaatii jäsenvaltioiden ja komission tiivistä yhteistyötä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

1. Tässä asetuksessa säädetään taloudellisesti vaikuttavan ulkoisen jalostusmenettelyn, jäljempänä ”menettely”, soveltamisesta ulkoisissa jalostustoiminnoissa saatuihin yhdistetyn nimikkeistön ryhmissä 50—63 lueteltuihin tekstiili- ja vaatetustuotteisiin.

2. Tätä asetusta sovellettaessa tarkoitetaan ”ulkoisilla jalostustoiminnoilla”, jäljempänä ”jalostustoiminnot”, yhteisöstä väliaikaisesti viedyille tavaroille kolmannessa maassa suoritettuja jalostustoimintoja, kun tavarat on tarkoitus jälleentuoda yhteisöön jalostettuina tuotteina.

3. Tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 11 artiklan 3 kohdan soveltamista, kolmannessa maassa suoritetuissa jalostustoiminnoissa saatuihin tekstiili- ja vaatetustuotteisiin, kun asianomaisesta kolmannesta maasta maahantuotuihin tekstiili- ja vaatetustuotteisiin sovelletaan tuonninrajoitus- tai valvontamenettelyjä ja kun jalostustoiminnoissa saatuihin tuotteisiin sovelletaan kyseisiä tuotteita ja kyseistä kolmatta maata koskevia erityistoimenpiteitä.

4. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

a) ”jalostetuilla tuotteilla” tuotteita, jotka syntyvät 2 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen tavaroille suoritettujen jalostustoimintojen tuloksena;

b) ”tavaroilla” yhteisön tullialueelta kolmanteen maahan mainittuja jalostustoimintoja varten vietyjä tavaroita;

c) ”tavaroiden kokonaisarvolla” — aikaisemmin tuotujen tavaroiden kyseessä ollen niiden ►C2 neuvoston 12 päivänä lokakuuta 1992 antamalla asetuksella (ETY) N:o 2913/92 yhteisön tullikoodeksista ( 2 ) ja sen soveltamissäädöksillä ◄ määriteltyä tullausarvoa, — kaikissa muissa tapauksissa tavaroiden vapaasti tehtaalta -hintaa;

d) ”toimivaltaisilla viranomaisilla” jäsenvaltion viranomaista, jolla on toimivalta tämän asetuksen päätösten soveltamiseen ja erityisesti ennakkolupien myöntämiseen,

e) ”samankaltaisilla tuotteilla” samaan luokkaan tai samaan luokkaryhmään kuin liitteessä I luetellut tuotteet kuuluvia tuotteita; tätä liitettä voidaan muuttaa 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.

2 artikla

1. Menettelyä koskeva lupa myönnetään vain yhteisöön sijoittuneille luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun henkilön, joka hakee lupaa tähän menettelyyn, on täytettävä seuraavat edellytykset:

a) Heidän on — valmistettava yhteisössä samanlaisia ja samalla valmistusasteella olevia tuotteita kuin jalostetut tuotteet, joille menettelyä haetaan, — ja — suoritettava yhteisössä sijaitsevassa tehtaassaan näiden tuotteiden pääasialliset valmistustoiminnot, ainakin ompelu ja kokoaminen tai neulominen suoraan langasta valmistettavien neuletuotteiden kohdalla. — Toimivaltaiset viranomaiset eivät ota huomioon mallien tai näytteiden suunnittelua tai valmistamista päättäessään, täyttääkö pyyntö tämän asetuksen säännösten vaatimukset.

b) He voivat valmistuttaa kolmannessa maassa jalostustoimintojen mukaisesti jalostettuja tuotteita sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten myöntämien määrien rajoissa, jonne hakemus on jätetty, ja 3 artiklassa määritellyin edellytyksin.

c) Tavaroiden, jotka he vievät väliaikaiseen jalostukseen, on oltava perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdan mukaisessa vapaassa liikkeessä ja yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2913/92 ( 3 ) ja sen soveltamisasetuksissa tarkoitettuja yhteisön alkuperätuotteita. Jäsenvaltioiden viranomaiset voivat myöntää poikkeuksia tämän alakohdan säännöksistä ainoastaan sellaisille tavaroille, joita ei tuoteta yhteisössä riittävästi. Tällaisia poikkeuksia voidaan myöntää ainoastaan 14 prosenttiin asti niiden tavaroiden kokonaisarvosta, joille haetaan ennakkolupaa tai joiden osalta tämän menettelyn mukaiset edut on myönnetty hakijalle edellisen vuoden aikana. Poikkeuksellisissa ja taloudellisesti perustelluissa tapauksissa toimivaltaiset viranomaiset voivat 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti tehdyn päätöksen perusteella myöntää prosentuaalisesti suuremman poikkeuksen. Aikaisemmat luvansaajat, joille myönnettiin vuonna 1994 yli 14 prosentin poikkeus, voivat edelleen saada samansuuruisen poikkeuksen kolmen vuoden aikana komission vahvistaman luettelon perusteella. Näitä poikkeuksia voidaan myöhemmin uudistaa 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti tehdyllä päätöksellä. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle neljännesvuosittain tiedot näin myönnettyjen poikkeusten olennaisista yksityiskohdista, toisin sanoen kyseessä olevien muiden kuin yhteisön alkuperätavaroiden luonteesta, alkuperästä ja määrästä. Komissio välittää nämä tiedot muille jäsenvaltioille 12 artiklassa tarkoitetun komitean tarkastusta varten.

d) Kolmansissa maissa suoritetut jalostustoiminnot eivät saa edustaa merkittävämpää valmistusta kuin liitteessä II kullekin tuotteelle määrätään. Jalostustoiminnot voivat kuitenkin edustaa vähäisempää valmistusta kuin liitteessä II kullekin tuotteelle määrätään.

3. Jäsenvaltiot voivat poiketa 2 kohdan a alakohdan säännöksistä niiden henkilöiden osalta, jotka eivät täytä mainitussa kohdassa säädettyjä edellytyksiä.

Nämä poikkeukset ovat voimassa vain 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten menettelyjen mukaisesti jommankumman kahdesta asetuksen (ETY) N:o 636/82 voimaantuloa edeltävästä vuodesta aikana tuotuihin kokonaismääriin saakka ja sellaisten tuotteiden osalta, jotka eivät ole luonteeltaan tai käyttötarkoitukseltaan erilaisia.

Kun on kysymys maista, joiden osalta 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu erityinen menettely vahvistetaan ensimmäisen kerran tämän asetuksen voimaantulon jälkeen, ja tiettyjen määrien osalta näihin määriin aikaisemmin sovelletut muut kuin tuotekohtaiset tuonninrajoitusjärjestelyt korvataan tällä menettelyllä, lisäämättä kuitenkaan molempien järjestelyjen kumuloituvasta soveltamisesta aiheutuvaa kokonaistuontia, tällaisia poikkeuksia voidaan soveltaa tähänastisilla muilla kuin tuotekohtaisilla tuonninrajoitusjärjestelyillä tuotujen jalostustoiminnoissa saatujen tuotteiden määrään saakka.

Edellä olevissa alakohdissa tarkoitettuja poikkeuksia sovelletaan ensisijaisesti henkilöihin, joille on aikaisemmin myönnetty edellä tarkoitettuja erityisiä menettelyjä.

Tämän kohdan soveltamisesta on toimitettava tieto komissiolle, joka toimittaa sen edelleen jäsenvaltioille 12 artiklassa tarkoitetun komitean suorittamaa vuotuista tarkastusta varten.

3 artikla

1. Niille jalostetuille tuotteille, joiden jälleentuontiin voidaan myöntää lupa 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun erityisen tuontijärjestelyn perusteella, vahvistetaan vuosittaiset määrät yhteisön tasolla.

2. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset jakavat 1 kohdassa tarkoitetut vuosittaiset määrät 2 artiklassa tarkoitettujen menettelyn mahdollisten käyttäjien kesken heidän 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti esittämiensä hakemusten perusteella ja vasta kun komissio on vahvistanut, että yhteisön kokonaiskiintiössä on vielä koko luokkaa ja kyseistä kolmatta maata varten käytettävissä olevia määriä.

3. Tätä jakoa suoritettaessa on pyrittävä säilyttämään luvanhaltijan 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu teollisuustoiminta yhteisössä sekä tuotteiden luonteen että niiden aineellisina yksikköinä tai arvonlisänä ilmaistujen määrien osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 3 kohdan soveltamista.

4. Jokainen aikaisempi luvanhaltija saa kutakin luokkaa ja kolmatta maata kohden samansuuruisen määrän kuin hänen kyseisen luokan ja maan osalta vuonna 1993 tai 1994 suorittamansa ulkoisten jalostustoimintojen kokonaismäärä.

Luvanhaltijat ovat oikeutettuja lisämääriin saman kategorian ja saman maan osalta 5 kohdan mukaisesti vain silloin, kun he ovat käyttäneet edellisessä kohdassa mainitut määrät 5 kohdassa 4 alakohdassa olevien ehtojen mukaisesti.

Aikaisempi luvanhaltija, joka päättää olla käyttämättä hänelle ensimmäisen alakohdan mukaisesti määrätystä luokasta ja kolmannesta maasta varattuja määriä, on oikeutettu anomaan vastaavaa määrää toisesta luokasta tai muusta kolmannesta maasta 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ”ensiksi tullutta palvellaan ensiksi” -periaatteen mukaisesti. Ne määrät, joista hän on luopunut, lisätään välittömästi ►C2 5 kohdan ◄ perusteella jaettaviin määriin.

Maan liittyessä yhteisöön näitä säännöksiä sovelletaan kyseisessä maassa yrityksiin, jotka ovat harjoittaneet ulkoisia jalostustoimintoja jompanakumpana liittymistä edeltävästä kahdesta vuodesta, harjoitettujen jalostustoimintojen määräisesti.

5. Komissio jakaa jäsenvaltioilta saamiensa ilmoitusten perusteella ja siinä aikajärjestyksessä kuin se saa ilmoitukset (”ensiksi tullutta palvellaan ensiksi” -periaate) ne jalostettujen tuotteiden määrät, joita ei ole varattu 4 kohdan mukaisesti esitettyjen pyyntöjen tyydyttämiseen.

Luvat myönnetään vain sellaisille valmistajille, jotka voivat osoittaa ylläpitäneensä tuotantoaan yhteisössä edellisen vuoden aikana. Jokaisella näistä valmistajista on oikeus anoa jalostettujen tuotteiden kokonaismäärää, jonka kolmansissa maissa suoritetun jalostuksen arvo ei ylitä 50:tä prosenttia hänen yhteisössä tapahtuneen tuotantonsa arvosta.

Kyseisen luvanhakijan yhteisötuotannon arvo määritellään kaikkien liitteessä II lueteltujen yhteisössä valmistettujen tuotteiden perusteella.

Jakaminen suoritetaan hakemuskohtaisina enimmäismäärinä kutakin luokkaa ja kyseessä olevaa kolmatta maata kohden. Kun kyse on uudesta hakemuksesta toimivaltaiset viranomaiset eivät voi myöntää lisämääriä samaa luokkaa ja samaa kolmatta maata kohden yksittäiselle hakijalle ennen kuin hakijalle aiemmin myönnetystä määrästä on tosiasiallisesti käytetty vähintään 50 prosenttia tai kun vähintään 80 prosenttia aiemmin myönnetystä tavaramäärästä on viety.

Jokaiselle valmistajalle, jolle on myönnetty lupa suorittaa ulkoisia jalostustoimintoja tämän kohdan mukaisesti edellisen vuoden aikana, myönnetään jalostettavien tuotteiden määrät 4 kohdan mukaisesti. Jos valmistajan yhteisötuotanto on vähentynyt edellisen vuoden aikana suoritettujen ulkoisten jalostustoimintojen vuoksi, vähennetään näitä aikaisemman luvanhaltijan oikeuksiin perustuvia määriä suhteellisesti.

Jokaista luokkaa ja jokaista kolmatta maata kohden myönnetyt määrät vastaavat edellä olevassa alakohdassa mainitun ajan kuluessa valmistajan jälleentuomien jalostettujen tuotteiden määrää.

6. Jos luvanhaltijat eivät käytä tämän artiklan mukaisesti heille myönnettyjen ennakkolupien määriä kokonaan, käyttämättömät määrät palautetaan yhteisökiintiöön ja ne ovat siten käytettävissä 5 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

Luvanhaltijan on palautettava viidentoista päivän kuluessa voimassaoloajan päättymisestä kaikki käyttämättömät tai osittain käytetyt ennakkoluvat kyseiset luvat myöntäneelle toimivaltaiselle viranomaiselle.

Tässä kohdassa ”käyttämättöminä määrinä” pidetään määriä, joille on myönnetty ennakkolupa mutta joita ei ole käytetty kuuden kuukauden määräajan kuluessa tai toimivaltaisen viranomaisen pidentämän yhdeksän kuukauden määräajan kuluessa (toisin sanoen ennakkoluvassa mainitun raaka-aineiden kokonaismäärän väliaikaisia vientimuodollisuuksia ei ole suoritettu). Toimivaltaisten viranomaisten on annettava komissiolle tiedoksi mahdollisimman pian kaikki käyttämättömät määrät yhteisön kiintiöön lisättäviksi.

7. Jokaisen vuoden lopussa, jolloin käytettävissä olevat jalostettujen tuotteiden määrät osoittautuvat riittämättömiksi 5 kohdan mukaisesti esitettyihin hakemuksiin nähden, 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti on tutkittava, missä määrin ja millä tavoin jaettavia määriä on tarkistettava.

8. Tämän artiklan soveltamista koskevista määräyksistä päätetään 12 artiklan mukaisen menettelyn mukaisesti.

4 artikla

1. Toimivaltaiset viranomaiset myöntävät ennakkoluvan ainoastaan niille hakijoille, jotka täyttävät tässä asetuksessa vahvistetut edellytykset.

2. Hakijan on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille sopimus, joka on tehty jalostustoiminnot hakijan lukuun kolmannessa maassa suorittavan yrityksen kanssa, tai muu selvitys, jonka mainitut viranomaiset katsovat tällaista sopimusta vastaavaksi.

3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava ennen kunkin vuoden tammikuun 15 päivää komissiolle luokittain ja maittain kokonaismäärät, jotka on myönnetty 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti luvanhaltijoille kiintiövuoden aikana.

4. Kunkin vuoden 15 päivästä tammikuuta alkaen toimivaltaiset viranomaiset voivat lähettää komissiolle ennakkolupapyynnöt ja ennakkoluvat voidaan myöntää.

Ennen ennakkolupien myöntämistä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle saamiensa hakemusten sisältämät määrät. Komissio puolestaan vahvistaa haetun/haettujen määrän/määrien olevan käytettävissä jälleentuotaviksi siinä aikajärjestyksessä, missä se on saanut jäsenvaltioiden ilmoitukset (”ensiksi tullutta palvellaan ensiksi” -periaate).

Tavallisesti nämä ilmoitukset välitetään integroidun sähköisen tietoverkon välityksellä sähköisesti, ellei ole pakottavia syitä muiden tiedonantokeinojen väliaikaiseen käyttämiseen.

5 artikla

1. Ennakkolupa myönnetään ainoastaan, jos toimivaltaiset viranomaiset voivat tunnistaa väliaikaisesti viedyt tavarat jälleentuoduissa jalostetuissa tuotteissa.

2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltäytyä myöntämästä menettelyä koskevaa lupaa, jos he toteavat, ettei heidän ole mahdollista saada takeita, joita 2 artiklan säännösten noudattamisen tehokas varmistaminen edellyttää.

3. Ennakkoluvassa määrätään, millä edellytyksillä jalostustoiminnot suoritetaan ja erityisesti:

— suoritettavaa jalostustoimintoa tai suoritettavia jalostustoimintoja koskevien teknisten tietojen perusteella vahvistettua tuottoa käyttäen lasketut vietävien tavaroiden ja jälleentuotavien tuotteiden määrät, jos nämä tiedot on vahvistettu, tai muussa tapauksessa yhteisössä saatavilla olevien samankaltaisia toimintoja koskevien tietojen perusteella,

— menettelyt, joilla voidaan tunnistaa väliaikaisesti viedyt tavarat jalostetuissa tuotteissa,

— jalostustoiminnon tai -toimintojen suorittamiseen tarvittavan ajan perusteella jälleentuonnille asetettu määräaika.

4. Jos toimivaltaiset viranomaiset toteavat luvanhakijan yrityksen työllisyystason laskeneen merkittävästi vuoden aikana suoritettujen ulkoisten jalostustoimintojen seurauksena, ne vähentävät vastaavasti määriä, joita luvanhakija voi seuraavana vuonna hakea tämän asetuksen nojalla.

6 artikla

Tavaroita väliaikaisesti vietäessä on esitettävä toimivaltaisten viranomaisten myöntämä ennakkolupa asianomaisessa tullitoimipaikassa tullimuodollisuuksien suorittamiseksi.

7 artikla

Komission pyynnöstä jäsenvaltioiden on ilmoitettava sille ennakkoluvan epäämisestä sekä tähän asetukseen perustuvat syyt luvan epäämiseen.

8 artikla

1. Jalostettujen tuotteiden jälleentuontia ei voida kieltää edellyttäen, että lupaan liittyviä ehtoja ja muita maahantuonnissa tavallisesti vaadittuja tullimuodollisuuksia noudatetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan säännösten soveltamista.

2. Kun jalostettuja tuotteita jälleentuodaan yhteisöön, tavaranhaltijan on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille ennakkolupa sekä todisteet siitä, että jalostus on tosiasiallisesti suoritettu ennakkolupaan merkityssä kolmannessa maassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita yhteisön asianomaisen kolmannen maan kanssa käytävää kauppaa koskevia säännöksiä.

9 artikla

Perustelluissa tapauksissa toimivaltaiset viranomaiset voivat

— myöntää pidennyksen jälleentuonnille alun perin myönnettyyn määräaikaan,

— antaa luvan jälleentuoda jalostettuja tuotteita useina lähetyksinä; missä tapauksessa ennakkolupaan tehdään merkinnät sitä mukaa kuin lähetykset saapuvat.

Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös sallia jalostettujen tuotteiden jälleentuonnin siitä huolimatta, että kaikkia ennakkoluvan mukaisia jalostustoimintoja ei ole suoritettu.

10 artikla

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän asetuksen säännösten mukaisesti alueelleen jälleentuotujen tuotteiden tilastotiedot. Komissio toimittaa nämä tiedot muille jäsenvaltioille.

11 artikla

1. Tässä asetuksessa tarkoitetulla menettelyllä korvataan kaikki muut jäsenvaltioissa nykyään 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovellettavat taloudellisesti vaikuttavat ulkoiset jalostusmenettelyt.

▼C2

2. Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan asetuksen (ETY) N:o 2913/92 145—159 artiklojen (ulkoinen jalostusmenettely) soveltamista.

▼C1

3. Eurooppa-sopimusten tekstiili- ja vaatetustuotteita koskevan pöytäkirjassa N:o 1 olevan 2 artiklan 3 kohdan sekä yhteisön ja Tšekin tasavallan, Slovakian tasavallan, Unkarin, Puolan, Romanian sekä Bulgarian välisten väliaikaisten sopimusten soveltamiseksi liitteessä II lueteltuihin, näistä maista yhteisön kanssa tehtyjen Eurooppa-sopimusten alkuperäsääntöjä koskevan pöytäkirjan n:o 4 mukaisesti peräisin oleviin tuotteisiin ei saa soveltaa 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja erityisiä järjestelyjä tai toimenpiteitä eikä 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja vuotuisia määrällisiä rajoja. Toimivaltaiset viranomaiset myöntävät ennakkoluvat näille tuoteluokille annettuaan komissiolle tiedon haetuista määristä ja edellyttäen, että tässä asetuksessa vahvistetut edellytykset täyttyvät.

Tässä asetuksessa tarkoitetuiksi jalostustoiminnoiksi voidaan kuitenkin hyväksyä myös neuletuotteiden valmistus suoraan langasta, edellyttäen, että tätä tarkoitusta varten väliaikaisesti viedyn langan paino ei vuoden aikana ylitä 7:ää prosenttia yhteisössä edellisen vuoden aikana myönnetystä 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten menettelyjen mukaisen väliaikaisen viennin kokonaismäärästä.

Komissio valvoo, ettei edellä määrättyä 7 prosentin rajaa ylitetä yhteisötasolla.

Tätä tarkoitusta varten sovelletaan 4 artiklan säännöksiä.

▼M1

12 artikla

1. Komissiota avustaa tekstiilien taloudellisesti vaikuttavaa ulkoista jalostusmenettelyä käsittelevä komitea.

2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY ( 4 ) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.

3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

▼C1

13 artikla

Tämä asetus ei vaikuta jälleentuontiin yhteisöön sellaisten tuotteiden osalta, jotka on valmistettu tai käsitelty kolmansissa maissa ennen tämän asetuksen voimaantulopäivämäärää annettujen ennakkolupien perusteella.

Kumotaan asetus (ETY) N:o 636/82 31 päivänä joulukuuta 1994.

14 artikla

Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1995.

Sovelletaan 11 artiklan 3 kohtaa 1 päivästä tammikuuta 1994.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

LIITE I

1 artiklan ►C2 4 kohdan e alakohdassa ◄ tarkoitetut luokkaryhmät

Samassa valmistusvaiheessa olevilla samankaltaisilla tuotteilla tarkoitetaan alla lueteltujen kanssa samaan luokkaan tai luokkaryhmään kuuluvia tuotteita.

Ensimmäinen ryhmä (päällysvaatteet)

Luokat 4, 5, 6, 7, 8, 14, 15, 16, 17, 21, 26, 27, 28, 29, 68, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 83, 156, 157, 159, 161

Toinen ryhmä (alusvaatteet)

Luokat 4, 5, 12, 13, 18, 24, 26, 28, 31, 68, 69, 70, 72, 73, 78, 83, 86, 157, 161

Kolmas ryhmä (muut)

Luokat 10, 12, 68, 70, 72, 78, 83, 85, 87, 91

LIITE II

Edellä 2 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetut valmistuksen enimmäistasot



Jalostetut tuotteet luokittain (1) Valmistuksen enimmäistaso Luokat 4, 5, 6, 7, 8, 10, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 21, 24, 26, 27, 28, 29, 31, 68, 69, 70, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 83, 85, 86, 87, 91, 156, 157, 159, 161 Toiminto Valmistus kankaasta tai neuloksesta (2) (1) Luokilla tarkoitetaan asetuksen (ETY) N:o 3030/93 (EYVL N:o L 275, 8.11.1993, s. 1) liitteessä I tarkoitettuja luokkia ja kaikkia niiden muutoksia. (2) Tässä asetuksessa tarkoitetuiksi jalostustoiminnoiksi voidaan kuitenkin hyväksyä myös neuletuotteiden valmistus suoraan langasta, edellyttäen, että tätä tarkoitusta varten väliaikaisesti viedyn langan paino ei vuoden aikana ylitä 7:ää prosenttia yhteisössä edellisen vuoden aikana myönnetystä 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten menettelyjen mukaisen väliaikaisen viennin kokonaismäärästä. Komissio valvoo, ettei edellä määrättyä 7 prosentin rajaa ylitetä yhteisötasolla. Tätä tarkoitusta varten sovelletaan 4 artiklan säännöksiä.

( 1 ) EYVL N:o L 76, 20.3.1982, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla.

( 2 ) EYVL N:o L 302, 19.10.1992, s. 1.

( 3 ) EYVL N:o L 302, 19.10.1992, s.

( 4 ) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.