1986L0362 — FI — 13.12.1990 — 002.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 1986,
viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä
(86/362/ETY)
(EYVL L 221, 7.8.1986, s. 37)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Neuvoston direktiivi 88/298/ETY, annettu 16 päivänä toukokuuta 1988 L 126 53 20.5.1988
►M2 Neuvoston direktiivi 90/654/ETY, annettu 4 päivänä joulukuuta 1990 L 353 48 17.12.1990
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 1986,
viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä
(86/362/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
sadon tuottamisella on erittäin tärkeä sija yhteisössä,
sadon saamiseen vaikuttavat jatkuvasti tuhoeläimet ja rikkaruohot,
on erittäin tärkeää suojella kasveja ja kasvikunnan tuotteita näiltä
organismeilta sekä sadon vähenemisen estämiseksi tai korjatun sadon
vahingoittumisen estämiseksi että maataloustuotannon lisäämiseksi,
kemiallisten torjunta-aineiden käyttö on tärkeimpiä menetelmiä kasvien
ja kasvikunnan tuotteiden suojelemisessa näiden vahingollisten orga-nismien vaikutuksilta,
näillä torjunta-aineilla ei ole kuitenkaan vain suotuisia vaikutuksia
kasvien tuotantoon, sillä ne ovat yleensä myrkyllisiä aineita taivalmisteita, joilla on vaarallisia sivuvaikutuksia,
suurella määrällä näistä torjunta-aineista ja niiden metaboliiteista tai
hajoamistuotteista voi olla kasvikunnan tuotteiden kuluttajille vahingol-lisia vaikutuksia,
nämä torjunta-aineet ja niistä mahdollisesti johtuva pilaantuminen
saattavat vahingoittaa ympäristöä,
näiden vaarojen välttämiseksi useat jäsenvaltiot ovat jo säätäneet
enimmäismäärät tietyille viljoissa esiintyville jäämille,
erot, joita on jäsenvaltioiden välillä niissä sallittujen torjuntaainejäämien
enimmäismäärien osalta, voivat johtaa kaupan esteiden muodostumiseenja siten estää tavaroiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä,
näistä syistä ensimmäisessä vaiheessa tulee säätää enimmäismäärät
viljoissa olevia tiettyjä aineita varten siten, että niitä on noudatettavasaatettaessa näitä tuotteita markkinoille,
enimmäismäärien noudattamisella voidaan lisäksi varmistua viljan
vapaasta liikkuvuudesta sekä kuluttajien terveyden asianmukaisestasuojelemisesta,
samalla jäsenvaltioiden tulisi alueillaan saada tarkkailla tuotettavan ja
kulutettavan viljan torjunta-ainejäämiä valvontajärjestelmän ja siihenliittyvien muiden toimenpiteiden avulla säädettyjä enimmäismääriävastaavan suojan järjestämiseksi,
erityistapauksissa, varsinkin kun on kysymys haihtuvien nestemäisten tai
kaasumaisten fumiganttien käytöstä, jäsenvaltioille tulisi antaa mahdol-lisuus sallia säädettyjä korkeampia enimmäismääriä viljoissa, joita ei oletarkoitettu välittömästi kulutettaviksi, jos sopivalla tarkastuksellavarmistutaan siitä, että niitä ei saateta loppukäyttäjälle tai kuluttajalleennen kuin niiden jäämäpitoisuudet eivät enää ylitä enimmäismääriä,1986L0362 — FI — 13.12.1990 — 002.001 — 2
(1) EYVL N:o C 56, 6.3.1980, s. 14
(2) EYVL N:o C 28, 9.2.1981, s. 64
(3) EYVL N:o C 300, 18.11.1980, s. 29
▼B
ei ole tarpeen soveltaa tätä direktiiviä kolmansiin maihin vietäviin
muihin tuotteisiin kuin elintarvikkeiden tuottamiseen tarkoitettuihintuotteisiin tai siemenviljaan,
jäsenvaltioiden tulisi voida väliaikaisesti alentaa vahvistettuja pitoi-
suuksia, jos ne odottamatta osoittautuvat ihmisten tai eläinten
terveydelle vaarallisiksi,
kyseisiä tapauksia varten on aiheellista luoda jäsenvaltioiden ja
komission välille tiivis yhteistyö pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa,
tämän direktiivin noudattamisen varmistamiseksi tulee jäsenvaltioiden
säätää asianmukaisista tarkastustoimenpiteistä näitä tuotteita liikkeeseenlaskettaessa,
tulisi vahvistaa yhteisön näytteenotto- ja analyysimenetelmät käytettä-
viksi ainakin viittausmenetelminä,
näytteenotto- ja analyysimenetelmät ovat tekniikan ja tieteen alaan
kuuluvia kysymyksiä, ne tulisi vahvistaa noudattaen menettelyä, jossajäsenvaltiot ja komissio toimivat tiiviissä yhteistyössä pysyvässäkasvinsuojelukomiteassa,
on aiheellista, että jäsenvaltiot toimittavat komissiolle vuosittain
kertomuksen tarkastustoimenpiteiden tuloksista koko yhteisön torjunta-ainejäämien määriä koskevien tietojen kokoamiseksi, ja
neuvoston tulisi tarkastella tätä direktiiviä uudelleen viimeistään 30
päivänä kesäkuuta 1991 silmällä pitäen yhtenäisen yhteisön järjestelmän
aikaansaamista,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tätä direktiiviä sovelletaan liitteessä I lueteltuihin viljoihin, jos ne
saattavat sisältää liitteessä II lueteltujen torjunta-aineiden jäämiä, edelläsanotun kuitenkaan rajoittamatta enimmäismääristä ei-toivottavilleaineille ja valmisteille rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetunneuvoston direktiivin 74/63/ETY (
1), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 86/354/ETY (2), soveltamista.
2 artikla
1. Tässä direktiivissä ’torjunta-aineiden jäämillä’ tarkoitetaan sell-
aisia torjunta-aineiden, niiden metaboliittien hajoamistuotteiden ja
reaktiotuotteiden jäämiä, jotka luetellaan liitteessä II ja joita esiintyy 1artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa.
2. Tässä direktiivissä ”liikkeelle laskemisella”tarkoitetaan 1 artik-
lassa tarkoitettujen tuotteiden luovuttamista vastiketta vastaan taivastikkeetta.
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 1 artiklassa tarkoitetut
tuotteet eivät aiheuta niitä liikkeelle laskettaessa vaaraa ihmistenterveydelle sisältämiensä jäämien takia.
2. Jäsenvaltiot eivät alueellaan saa kieltää tai estää 1 artiklassa
tarkoitettujen tuotteiden laskemista liikkeelle sen takia, että ne sisältävät
torjunta-aineiden jäämiä, jos sellaisten jäämien määrä ei ylitä liitteessä IIvahvistettuja enimmäismääriä.1986L0362 — FI — 13.12.1990 — 002.001 — 3
(1) EYVL N:o L 38, 11.2.1974, s. 31
(2) EYVL N:o L 212, 2.8.1986, s. 27
▼B
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 1 artiklassa tarkoitetuissa
tuotteissa ei liikkeelle laskettaessa saa olla liitteessä II vahvistettujasuurempia torjunta-aineiden jäämiä.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet
näytteenottoon perustuvien tarkastusten suorittamiseksi sen varmistami-seksi, että 1 kohdan mukaisesti vahvistettuja enimmäispitoisuuksia
noudatetaan.
5 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen muiden kuin kolmansista maista
tuotujen tuotteiden tai muihin jäsenvaltioihin tarkoitettujen tuotteidenosalta jäsenvaltiot voivat 4 artiklassa säädetystä poiketen edelleen
soveltaa alueellaan jo voimassa olevaa valvontajärjestelmää torjunta-
ainejäämien pitoisuuksien seuraamiseksi ja muita toimenpiteitä, joidenavulla varmistetaan liitteessä II säädettyjen enimmäismäärien noudatta-minen ja arvioidaan väestön torjunta-aineiden kokonaissaanti ravinnonkaikista lähteistä. Kyseisiin toimenpiteisiin on kuuluttava säännölliset jaedustavat torjunta-aineiden esiintymistä tavallisessa ruokavaliossa
koskevat tutkimukset.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle
1 kohdan soveltamisesta.
6 artikla
Jäsenvaltiot voivat sallia sellaisten liitteessä II olevassa B osassa
tarkoitettujen torjunta-aineiden jäämien esiintymisen 1 artiklassatarkoitetuissa tuotteissa pitoisuuksina, jotka ovat suurempia kuin on
vahvistettu, jos näitä tuotteita ei ole tarkoitettu välittömään kulutukseen
ja sopivin tarkastuksin varmistuttu, jos ne toimitetaan suoraanloppukäyttäjille tai kuluttajille, että ne saatetaan näiden käyttöön vasta,kun B osassa vahvistetut enimmäismäärät eivät enää ylity. Jäsenval-tioiden on toimitettava tieto muille jäsenvaltioille ja komissiolle
toteutetuista toimenpiteistä. Nämä toimenpiteet koskevat kaikkia
kyseisiä tuotteita, eikä tuotteiden alkuperää tällöin oteta huomioon.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 1 päivään elokuuta
mennessä vuosittain kertomus virallisten tarkastusten tuloksista, valvon-tatoimenpiteistä ja muista 4 artiklan ja mahdollisista 5 artiklan
mukaisista toimenpiteistä edellisenä vuotena.
8 artikla
1. Sellaiset näytteenottomenettelyt ja analyysimenetelmät, jotka ovat
tarpeen 4 artiklassa ja mahdollisesti 5 artiklassa säädettyjä tarkastuksia,valvontaa ja muita toimenpiteitä varten, vahvistetaan 12 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen. Yhteisön analyysimenetelmien
olemassaolo ei estä jäsenvaltioita käyttämästä muita tieteellisesti päteviämenetelmiä, joilla saadaan vastaavat tulokset.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle
muista 1 kohdan mukaisesti käytetyistä menetelmistä.
9 artikla
1. Jos jäsenvaltio arvioi, että liitteessä II säädetty enimmäispitoisuus
on vaaraksi ihmisten terveydelle ja että sen takia nopeat toimenpiteet
ovat tarpeen, kyseinen jäsenvaltio voi alueellaan väliaikaisesti alentaaenimmäismäärää. Tällaisissa tapauksissa sen on välittömästi ilmoitettavamuille jäsenvaltioille ja komissiolle toimenpiteistä ja esitettävä niidenperusteet.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa on 13 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen päätettävä, tulisiko liitteessä IIsäädettyjä enimmäismääriä muuttaa. Jäsenvaltio voi pitää voimassa1986L0362 — FI — 13.12.1990 — 002.001 — 4
▼B
toimenpiteet, jotka se on toteuttanut siihen asti, kunnes neuvosto tai
komissio on edellä mainitun menettelyn mukaisesti päättänyt asiasta.
10 artikla
Liitteessä II vahvistettujen enimmäispitoisuuksien muuttamisesta tieteen
tai tekniikan kehityksen perusteella neuvosto päättää määräenemmistölläkomission ehdotuksesta, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9artiklan soveltamista.
11 artikla
Neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta direktiivit uusia
tuotteita koskevista luetteloista tai uusia torjuntaainejäämiä koskevistaluetteloista ja niiden enimmäismääristä 1 artiklassa tarkoitetuissatuotteissa.
12 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian
saattaa pysyvän kasvinsuojelukomitean, jäljempänä ’komitea’,käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenval-tion pyynnöstä viipymättä.
2. Komiteassa jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopi-
muksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei
osallistu äänestykseen.
3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista
toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä ehdotuksistamääräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa tarkasteltavien asioiden
kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 54 äänen enemmistöllä.
4. Komissio päättää toimenpiteistä, jotka ovat komitean lausunnon
mukaiset, ja niitä noudatetaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät olekomitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissiotekee välittömästi neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Neuvosto päättää näistä toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa
siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksenehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enem-
mistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
13 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian
saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omastaaloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2. Komiteassa jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopi-
muksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja eiosallistu äänestykseen.
3. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä kahden päivän
kuluessa. Lausunnot annetaan 54 äänen enemmistöllä.
4. Jos toimenpiteet ovat komitean lausunnon mukaiset, komissio
päättää niistä, ja niitä noudatetaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät olekomitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissiotekee välittömästi neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä 15 päivän kuluessa siitä, kun
asia on tullut vireille neuvostossa, komissio päättää ehdotetuistatoimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllähylännyt mainittuja toimenpiteitä.1986L0362 — FI — 13.12.1990 — 002.001 — 5
▼B
14 artikla
Tätä direktiiviä ei sovelleta 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jos
vähintään asianmukaisella tavalla on osoitettu, että ne ovat tarkoitettuja:
a) vietäviksi kolmansiin maihin;
b) muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden valmistamiseen;
c) siemenviljaksi.
15 artikla
Tämän direktiivin mukaisten yhteisön järjestelyjen täydentämiseksi
neuvosto tarkastelee tätä direktiiviä uudelleen komission kertomuksenja tarvittaessa aiheellisten ehdotusten perusteella viimeistään 30 päivänä
kesäkuuta 1991.
16 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edel-
lyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään
30 päivänä kesäkuuta 1988. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolleviipymättä.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoite-
tuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännöksetkirjallisina komissiolle.
Saksalle annetaan kuitenkin oikeus enintään 31 päivään joulukuuta 1992
asti pitää kaupan entisen Saksan demokraattisen tasavallan alueellaliitteessä I lueteltuja tuotteita, joiden vetysyanidipitoisuus ylittääliitteessä II vahvistetut pitoisuudet; kyseinen poikkeus koskee ainoastaantuotteita, jotka ovat peräisin entisen Saksan demokraattisen tasavallanalueelta.
Sallitut pitoisuudet eivät missään tapauksessa saa ylittää entisen Saksan
demokraattisen tasavallan lainsäädännön mukaisesti sovellettuja enim-
mäispitoisuuksia.
Saksan on huolehdittava siitä, että kyseisiä tuotteita ei tuoda yhteisön
muihin osiin, lukuun ottamatta entisen Saksan demokraattisen tasavallanaluetta.
17 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1986L0362 — FI — 13.12.1990 — 002.001 — 6
▼M2
▼B
▼B
LIITE I
Yhteisön tullitariffin otsikon numero Kuvaus
ex 10.01 Vehnä
10.02 Ruis
10.03 Kaura
10.04 Ohra
ex 10.05 Maissi
ex 10.06 Kuorimaton riisiex 10.07 Tattari, hirssi, durra, triticale (LL
Triticum, vehnän ja rukiin risteytys
”ruisvehnä”) ja muut
viljat1986L0362 — FI — 13.12.1990 — 002.001 — 7
▼B
LIITE II
A OSA
Torjunta-ainejäämä Enimmäismäärä mg/kg (ppm)
1. aldriini/C148/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C150yksinään tai yhdessä dieldrii-
niksi (HEOD) laskettuna 2. dieldriini (HEOD) 0,01
3. epäorgaaninen bromi, ilmoitettuna Br ioneina 50
4. karbaryyli 1: risi
0,5: muut viljat
5. klorbaani (cis- ja trans-isomeerien summa) 0,02
6. DDT (DDT-, TDB- ja DDE-isomeerien summa, laskettuna
DDT:ksi)0,05
7. diatsinoni 0,05
8. 1,2-dibromonetaani (etyleenidibromidi) 0,01 (1)
9. diklorfossi 2
10. endosulfaani (alfa- ja beta-isomeerien ja endosulfaanisulfaatin
summa, laskettuna endosulfaaniksi)0,2: maissi
11. endriini 0,01: muut viljat
12. heptaklori (heptaklori ja heptakloriepoksidi, laskettuna heptak-
lorina)0,01
13. heksaklooribentseeni (HCB) 0,01
14. heksakloorisykloheksaani (HCH)
14.1 alpha-isomeeri/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C150summa0,02
14.2 beta-isomeeri
14.3 gamma-isomeeri (lindaani) 0,1 (2)
15. malationi (malationin ja malaoksonin summa laskettuna
malationiksi)8
16. fosfamidoni 0,05
17. pyretriinit (pyretriinien I ja II, sineriinien I ja II, ja
jasmoliinien I ja II summa)3
18. triklorfoni 0,01
19. kaptafoli 0,05
(1) Siirtymäaikana, joka päättyy viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1991, jäsenvaltiot, joiden tarkastuksia suorittavat
viranomaiset eivät vielä pysty rutiinivalvonnassa määrittämään jäämiä tarkkuustasolla 0,01 mg/kg, voivat käyttää
menetelmää, jonka erotusraja on enintään 0,05 mg/kg.
(2) Tammikuun 1 päivästä 1990 alkaen.
B OSA
Torjunta-ainejäämäEnimmäismäärä mg/kg
(ppm)
1. bromimetaani (metyylibromidi) 0,1
2. rikkihiili 0,1
3. hiilitetrakloridi 0,1
4. syaanivety, syanidit laskettuna syaanivedyksi 15
5. fosforivety, fosfidit laskettuna fosforivetynä 0,11986L0362 — FI — 13.12.1990 — 002.001 — 8
▼M1
▼B