2.

Äänihälytyslaitteen äänellisten (akustisen energian spektrijakauma ja äänenpaineen taso) ja mekaanisten ominaisuuksien on täytettävä jäljempänä kuvattujen testien vaatimukset mainitussa järjestyksessä. 2.1. Ääniominaisuuksien mittaaminen 2.1.1. Äänihälytyslaitteita koskevat testit olisi mieluiten suoritettava kaiuttomassa tilassa. Testejä voidaan suorittaa myös puolikaiuttomassa tai avoimessa tilassa. Tällöin on toteutettava tarvittavat varotoimenpiteet, jotta vältetään auringonsäteilyn tunkeutuminen mittausalueelle (esimerkiksi käyttämällä absorboivia suojaimia). Tarkoituksena on tarkistaa, että pallon 1 dB:n poikkeamarajaa puolipallossa, jonka säde on vähintään 5 m, noudatetaan mitattavaan enimmäistaajuuteen asti erityisesti mittaussuunnan ja mittauslaitteen ja mikrofonin korkeutta määritettäessä. Ympäröivän äänenvoimakkuuden on oltava pienempi kuin 10 dB vähintään mitattavan äänenpaineen tasolla. Testattava laite ja mikrofoni on asetettava samalle korkeudelle. Korkeuden on oltava 1,15-1,25 metriä. Mikrofonin enimmäisherkkyyslinjan ja laitteen enimmäisäänitason on oltava yhdensuuntaiset. Mikrofonin on oltava siten varustettu, että sen kalvo sijaitsee 2 ± 0,01 m:n etäisyydellä laitteen kovaäänisen tasosta. Jos laitteeseen kuuluu useita kovaäänisiä, etäisyys on määritettävä mikrofonia lähinnä sijaitsevan kovaäänisen tason mukaan. 2.1.2. Äänenpainemittaukset on suoritettava tarkkuusluokkaan 1 kuuluvalla sonometrillä julkaisussa CEI N:o 651, ensimmäinen painos (1979), esitettyjen erityisvaatimusten mukaisesti. Kaikki mittaukset on suoritettava aikavakion ”F” avulla. Äänen kokonaispaineen voimakkuuden mittaus on suoritettava painotuskäyrä A:n avulla. Lähetetty äänispektri on mitattava äänisignaalin Fourier-muuntamisen mukaisesti. Myös julkaisun CEI N:o 225, ensimmäinen painos (1966), mukaisia kolmasosaoktaavisuodattimia voidaan käyttää: tällöin äänenpaine 2 500 Hz:n taajuusmediaanilla on määritettävä äänenpaineen kvadraattikeskiarvojen yhteissummalla 2 000, 2 500 ja 3 150 Hz:n kolmasosan mediaanitaajuuksilla. Kaikissa tapauksissa ainoastaan Fourier-muuntamismenetelmää voidaan pitää viitemenetelmänä. 2.1.3. Äänihälytysjärjestelmän on saatava virtaa, jonka jännite on: 2.1.3.1. jatkuvaa virtaa käyttävässä äänihälytysjärjestelmässä jokin testijännitteistä 6,5, 13 tai 26 volttia, jotka on mitattu sähköenergialähteen liitännästä ja jotka vastaavat tapauskohtaisesti 6, 12, tai 24 voltin nimellisjännitteitä; 2.1.3.2. vaihtovirtaa käyttävässä äänihälytyslaitteessa virransaanti on varmistettava kyseisen äänihälytysjärjestelmän yhteydessä normaalisti käytettävää tyyppiä olevalla sähkögeneraattorilla. Äänihälytysjärjestelmän ääniominaisuudet on rekisteröitävä sähkögeneraattorin nopeuksille, jotka vastaavat 50:tä, 75:tä ja 100:aa prosenttia generaattorin enimmäisnopeudesta, jonka generaattorin valmistaja on ilmoittanut jatkuvan toiminnan osalta. Testin aikana sähkögeneraattoriin ei saa kohdistua muuta sähkörasitusta. Edellä 3 kohdassa kuvattu resistenssitesti on suoritettava laitteen valmistajan ilmoittamalla nopeudella edellä mainitulla alueella. 2.1.4. Jos vaihtovirtaa käyttävää äänihälytysjärjestelmää koskevissa testeissä käytetään tasasuuntaista virtalähdettä, hälytyslaitteiden toiminnan aikana liittimissä mitatun jännitteen vaihtovirta ei saa olla suurempi kuin 0,1 volttia huippuarvosta huippuarvoon. 2.1.5. Jatkuvaa virtaa käyttävien äänihälytysjärjestelmien liitäntäjohtojen resistenssin, mukaan lukien liittimet ja koskettimet, on oltava mahdollisimman lähellä: — 0,05 ohmia 6 voltin piirissä, — 0,10 ohmia 12 voltin piirissä, — 0,20 ohmia 24 voltin piirissä. 2.1.6. Laite on asennettava kestävällä tavalla valmistajan toimittamalla yhdellä tai useammalla kappaleella tukeen, joka on kooltaan vähintään kymmenen kertaa laitetta suurempi ja vähintään 30 kilogrammaa painava. Lisäksi on vahvistettava säännökset sen varmistamiseksi, että tuen reunoihin kohdistuva säteily ja laitteen oma tärähtely eivät merkittävästi vaikuttaisi mittaustuloksiin. 2.1.7. Edellä määrättyjen vaatimusten mukaisesti A-käyrän mukaisesti painotettu äänenpaine ei saa ylittää 118 dB:ä (A). 2.1.7.1. Lisäksi 1 800-3 500 Hz:n taajuuskaistan äänenpaineen on oltava jokaisen 3 500 Hz:n taajuutta suurempaa komponenttia suurempi ja aina vähintään 105 dB(A). 2.1.8. Edellä 3 kohdassa täsmennetyssä resistenssitestissä käytettävän laitteen on täytettävä edellä mainitut erityisvaatimukset ja käytettävän virran jännitteen on jatkuvaa virtaa käyttävien äänihälytyslaitteiden osalta vaihdeltava 115-95 % nimellisjännitteellä, ja vaihtovirtaa käyttävien äänihälytysjärjestelmien osalta 50-100 % valmistajan generaattorin jatkuvan toiminnan osalta ilmoittamasta enimmäisnopeudesta. 2.1.9. Laukaisuhetken ja sen hetken, kun ääni saavuttaa edellä 2.1.7. kohdassa vahvistetun vähimmäistason, välisen ajan on oltava alle 0,2 sekuntia ympäröivässä 20 °C ± 5 °C lämpötilassa mitattuna. Tätä määräystä sovelletaan ainoastaan paineilmalla tai sähköllä ja paineilmalla toimiviin laitteisiin. 2.1.10. Paineilmalla tai sähköllä ja paineilmalla toimivien laitteiden, joiden paineilmapiirin on oltava suunniteltu valmistajan erityisvaatimusten mukaisesti, akustisten ominaisuuksien on vastattava sähköisiltä äänihälytyslaitteilta vaadittavia ominaisuuksia. 2.1.11. Jos laitteissa on useita sävyarvoja ja niiden kaikki lähettimet voivat toimia itsenäisesti, edellä täsmennetyt vähimmäisarvot on saatava kunkin laitteeseen kuuluvan lähettimen toimiessa erikseen. Äänen enimmäisvoimakkuuden kokonaisarvo ei saa ylittyä kunkin laitteeseen kuuluvan lähettimen toimiessa samanaikaisesti.