Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
"BNEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 25 päivänä helmikuuta 1992,
valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallus-
sapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta
(92/12/ETY)
(EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
"M1 Neuvoston direktiivi 92/108/ETY, annettu 14 päivänä joulukuuta
1992L 390 124 31.12.1992
"M2 Neuvoston direktiivi 94/74/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta
1994L 365 46 31.12.1994
"M3 Neuvoston direktiivi 96/99/EY, annettu 30 päivänä joulukuuta
1996L 8 12 11.1.1997
"M4 Neuvoston direktiivi 2000/44/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta
2000L 161 82 1.7.2000
Oikaistu:
"C1 Oikaisu, EYVL L 135, 6.6.1996, s. 36 (92/12/ETY)1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 1
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 25 päivänä helmikuuta 1992,
valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä
sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta
(92/12/ETY)
EUROOP AN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 99 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
sisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta edellyttävät tavaroiden
vapaata liikkuvuutta, valmisteveron alaiset tavarat mukaan luettuina,
olisi määriteltävä alue, jolla tätä direktiiviä sekä valmisteveron alaisten
tuotteiden valmisteverojen määristä ja rakenteista annettuja direktiivejä
sovelletaan,
valmisteveron alaisten tuotteiden käsite on määriteltävä; yhteisön
säännökset voivat koskea ainoastaan tavaroita, joita kohdellaan valmis-
teveron alaisina kaikissa jäsenvaltioissa; näistä tuotteista voidaan
erityistarkoituksiin kantaa myös muita välillisiä veroja; muiden välillis-
ten verojen voimassapitäminen tai käyttöönotto ei saa aiheuttaa rajojen
ylitykseen liittyviä muodollisuuksia,
sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan varmistamiseksi näiden
valmisteverosaatavan syntymisen on oltava sama kaikissa jäsenvaltioissa,
tuotteen luovuttaminen, hallussapito luovutettavaksi tai osoittaminen
itsenäistä taloudellista toimintaa harjoittavan elinkeinonharjoittajan
tarpeisiin taikka julkisoikeudellisen laitoksen tarpeisiin muussa kuin
siinä jäsenvaltiossa, jossa tuote luovutetaan kulutukseen, aiheuttaa
valmisteverosaatavan syntymisen tässä toisessa jäsenvaltiossa,
yksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimia ja itse kuljettamia
valmisteveron alaisia tuotteita on verotettava siinä jäsenvaltiossa, jossa
nämä tuotteet hankitaan,
sen toteamiseksi, ettei valmisteveron alaisten tuotteiden hallussapito liity
henkilökohtaisiin vaan kaupallisiin tarkoituksiin, jäsenvaltioiden on
otettava huomioon tietyt perusteet,
muiden henkilöiden kuin valtuutettujen varastonpitäjien tai rekisteröity-
jen taikka rekisteröimättömien elinkeinonharjoittajien ostamista valmis-
teveron alaisista tuotteista, jotka myyjä tai joku muu tämän puolesta
lähettää tai kuljettaa suoraan tai muutoin kuin suoraan, on kannettava
valmistevero määräjäsenvaltiossa,
veron kannon varmistamiseksi määräaikana on valmistus- ja säilytys-
tiloja voitava valvoa; tämä valvonta on voitava varmistaa toimivaltaisten
viranomaisten lupaa edellyttävällä varastointijärjestelmällä,
siirtyminen yhden jäsenvaltion alueelta toiseen jäsenvaltioon ei saa
aiheuttaa valvontaa, joka voisi estää vapaata liikkuvuutta yhteisössä;
verosaatavan syntymiseen liittyvien tarpeiden vuoksi valmisteveron
alaisten tuotteiden liikkumisen on kuitenkin oltava tiedossa; sen vuoksi
olisi säädettävä näitä tuotteita koskevasta saateasiakirjasta,!B
(1) EYVL N:o C 322, 21.12.1990, s. 1
EYVL N:o C 45, 20.2.1992, s. 10
(2) EYVL N:o C 183, 15.7.1991, s. 131
(3) EYVL N:o C 169, 18.3.1991, s. 251992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 2
olisi määrättävä velvoitteet, joita valtuutettujen varastonpitäjien sekä
muiden elinkeinonharjoittajien on noudatettava,
verojen kannon varmistamiseksi jäsenvaltioiden vahvistamien määrien
mukaisina olisi luotava menettely, jota sovelletaan näiden tuotteiden
liikkuessa väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän mukaan,
tämän vuoksi olisi ensisijaisesti kunkin tavaraerän oltava helposti
tunnistettavissa; sen verotuksellinen asema on voitava määrittää
välittömästi; tähän tarkoitukseen on näin ollen laadittava saateasiakirja,
joka voi olla hallinnollinen tai kaupallinen; käytettävän kaupallisen
asiakirjan on sisällettävä hallinnollisen asiakirjan pääkohdat,
olisi vahvistettava menettely, jolla elinkeinonharjoittajat ilmoittavat
jäsenvaltioiden veroviranomaisille tällä saateasiakirjalla lähetettävistä
tai vastaanotettavista luovutuksista,
saateasiakirjan käyttö ei ole tarpeen, kun valmisteveron alaiset tuotteet
liikkuvat yhteisön muun tullimenettelyn kuin vapaaseen liikkeeseen
luovutuksen mukaan tai kun ne sijoitetaan vapaa-alueelle tai vapaavaras-
toon,
kansallisiin säännöksiin kohdistuneen rikkomuksen tai sääntöjenvas-
taisuuden tapahduttua valmistevero olisi kannettava siinä jäsenvaltiossa,
jonka alueella rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tapahtunut, taikka
siinä jäsenvaltiossa, jossa se on todettu, tai jos tavaroita ei ole esitetty
verotettaviksi määräjäsenvaltiossa, valmistevero olisi kannettava lähtö-
jäsenvaltiossa,
jäsenvaltiot voivat säätää, että kulutukseen luovutetut tuotteet on
varustettava veromerkeillä tai kansallisilla tunnistemerkeillä; näiden
merkkien käyttö ei saa luoda esteitä yhteisön sisäiselle kaupalle,
siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotteet on luovutettu kulutukseen, maksettu
valmistevero on voitava palauttaa, jos tuotteita ei ole tarkoitettu
kulutettaviksi tässä jäsenvaltiossa,
olisi säädettävä verovapautuksista, jotka perustuvat jäsenvaltioiden
sopimuksiin muiden valtioiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa,
jäsenvaltioiden välisen tuonnin verollisuuden periaatteesta on luovuttu,
minkä vuoksi jäsenvaltioiden välisessä kaupassa ei enää sovelleta
tuonnin verovapautuksia ja verohelpotuksia koskevia säännöksiä; näin
ollen nämä säännökset olisi poistettava, ja asiaa koskevat direktiivit olisi
mukautettava vastaavasti,
olisi asetettava valmisteverokomitea tutkimaan, mitä yhteisön toimenpi-
teitä tarvitaan valmisteverosäännösten täytäntöön panemiseksi,
yhteisössä matkustavien lento- ja laivamatkustajien käsimatkatavaroihin
ja kirjattuihin matkatavaroihin kohdistuvien tarkastusten ja muodolli-
suuksien lakkauttamisesta annetun asetuksen 1 artiklan 2 kohdan
mukaan tätä asetusta sovelletaan sen rajoittamatta jäsenvaltioiden
säätämiin kieltoihin tai rajoituksiin liittyvää valvontaa, jos nämä ovat
Euroopan yhteisöjen kolmen perustamissopimuksen mukaisia; tässä
yhteydessä 26 artiklassa mainittujen määrällisten rajoitusten noudatta-
misen edellyttämiä tarkastuksia on pidettävä tällaisena valvontana ja
sellaisena yhteisön lain mukaisena,
tarvitaan määräaika, jonka kuluessa voidaan toteuttaa tarvittavat
toimenpiteet sekä niiden kyseisiin aloihin kohdistuvien yhteiskunnallis-
ten vaikutusten että niiden alueellisten, erityisesti raja-alueilla syntyvien
ongelmien lieventämiseksi, joita tuonnin vero llisuuden ja viennin
verovapautusten lakkauttamisesta jäsenvaltioiden välisessä kaupassa voi
seurata; tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi annettava 30 päivään
kesäkuuta 1999 vapauttaa valmisteverosta tuotteet, joita verottomien
tavaroiden myymälät säädetyin rajoituksin luovuttavat jäsenvaltioiden
välisen lento- tai laivamatkustajaliikenteen yhteydessä,!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 3
olisi vapautettava pienet viinintuottajat tietyistä valmisteveroa koskevaan
yleiseen järjestelmään liittyvistä velvoitteista, ja
lisäksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta
välittömien verojen ja arvonlisäveron alalla 19 päivänä joulukuuta 1977
annettu neuvoston direktiivi 77/799/ETY (1) olisi muutettava siten, että
sen säännökset koskevat myös valmisteveroja,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
Yleiset säännökset
1 artikla
1. Tässä direktiivissä säädetään järjestelmästä, joka koskee valmis-
teveron ja muiden välittömästi tai välillisesti tuotteiden kulutukseen
kohdistuvien välillisten verojen alaisia tuotteita, lukuun ottamatta
arvonlisäveroa ja yhteisön määräämiä veroja.
2. Valmisteveron alaisten tuotteiden valmisteverojen rakennetta ja
määrää koskevat erityissäännökset ovat eri direktiiveissä.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sekä 1 artiklan 2 kohdassa mainittuja direktiivejä
sovelletaan yhteisön alueella, sellaisena kuin se on kunkin jäsenvaltion
osalta määritelty Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksessa ja
erityisesti sen 227 artiklassa, lukuun ottamatta seuraavia kansallisia
alueita:
— Saksan liittotasavallan osalta Helgolandin saari ja Büsingenin alue,
— Italian tasavallan osalta Livigno, Campione d’Italia sekä Luganon
järven Italialle kuuluvat aluevedet,
— Espanjan kuningaskunnan osalta Ceuta ja Melilla.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ja 1
artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja direktiivejä ei sovelleta Kanariansaa-
rilla. Espanjan kuningaskunta voi kuitenkin julistuksella ilmoittaa, että
näitä direktiivejä sovelletaan kyseisillä alueilla kaikkiin tai tiettyihin 3
artiklan 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin ensimmäisestä päivästä toista
julistuksen tallettamista seuraavaa kuukautta.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ja 1
artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja direktiivejä ei sovelleta Ranskan
tasavallan merentakaisissa departementeissa. Ranskan tasavalta voi
kuitenkin julistuksella ilmoittaa, että näitä direktiivejä sovelletaan
kyseisillä alueilla ensimmäisestä päivästä toista julistuksen tallettamista
seuraavaa kuukautta, jollei niiden äärimmäisen reuna-alueen aseman
edellyttämistä mukauttamistoimenpiteistä muuta johdu.
4. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmis-
tamiseksi, että liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on:
— Monacon ruhtinaskunta, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö-
tai määräpaikka on Ranskan tasavalta,
— Jungholz ja Mittelberg (Kleines Walsertal), kohdellaan kuten
liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on Saksan liittotasavalta,
— Man-saari, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai mää-
räpaikka on Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningas-
kunta,
— San Marino, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai
määräpaikka on Italian tasavalta.!B
(1) EYVL N:o L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä 79/1070/ETY (EYVL N:o L 331, 27.12.1979, s. 8).1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 4
5. Tämän direktiivin säännökset eivät estä Kreikkaa pitämästä
voimassa Kreikan perustuslain 105 artiklassa Athos-vuorelle myönnettyä
erityisasemaa.
6. Jos komissio katsoo, että 1 — 4 kohdan säännökset eivät erityisesti
kilpailun rehellisyyden kannalta enää ole perusteltuja, se tekee neuvos-
tolle aiheelliset ehdotukset.
3 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan yhteisön tasolla seuraaviin asiaa kos-
kevissa direktiiveissä määriteltyihin tuotteisiin:
— kivennäisöljyt,
— alkoholi ja alkoholijuomat,
— valmistettu tupakka.
2. Edellä 1 kohdassa mainituista tuotteista voidaan erityistarkoituksiin
kantaa myös muita välillisiä veroja, jos näiden verojen kannossa
noudatetaan valmisteverojen ja arvonlisäverojen veron perusteen mää-
räämistä, laskentaa, verovaateen täytäntöönpanokelpoisuutta ja valvontaa
koskevia verotussääntöjä.
3. Jäsenvaltiot saavat edelleen ottaa käyttöön tai pitää voimassa muihin
kuin 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin kohdistuvia veroja, jos nämä
verot eivät aiheuta rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia jäsenval-
tioiden välisessä kaupassa.
Samoin edellytyksin jäsenvaltiot saavat edelleen myös kantaa palvelujen
suorituksista muita kuin liikevaihtoveron luonteisia veroja, valmisteveron
alaisiin tuotteisiin kohdistuvat verot mukaan luettuina.
4 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”valtuutetulla varastonpitäjällä” luonnollista henkilöä tai oikeus-
henkilöä, jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat val-
tuuttaneet ansiotoiminnassaan verottomassa varastossa tuottamaan,
valmistamaan, pitämään hallussaan, vastaanottamaan ja sieltä
lähettämään valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmistev-
erottomina;
b) ”verottomalla varastolla” paikkaa, jossa valtuutettu varastonpitäjä
ansiotoiminnassaan tuottaa, valmistaa, pitää hallussaan taikka
vastaanottaa tai josta tämä lähettää valmisteveron alaisia tuotteita
väliaikaisesti valmisteverottomina sen jäsenvaltion, jossa veroton
varasto sijaitsee, toimivaltaisten viranomaisten määräämin edelly-
tyksin;
c) ”väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmällä” verojärjestel-
mää, jota sovelletaan tuotteiden tuotantoon, valmistukseen ja
hallussapitoon sekä niiden liikkumiseen väliaikaisesti valmistev-
erottomina;
d) ”rekisteröidyllä elinkeinonharjoittajalla” luonnollista henkilöä tai
oikeushenkilöä, joka ei ole valtuutettu varastonpitäjä, mutta jonka
jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat valtuuttaneet ansiotoi-
minnassaan vastaanottamaan toisesta jäsenvaltiosta tuotavia valmis-
teveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Tällainen
elinkeinonharjoittaja ei kuitenkaan saa pitää hallussaan eikä lähettää
tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina;
e) ”rekisteröimättömällä elinkeinonharjoittajalla” luonnollista henkilöä
tai oikeushenkilöä, joka ei ole valtuutettu varastonpitäjä, mutta joka
saa ansiotoiminnassaan satunnaisesti vastaanottaa toisesta jäsenval-
tiosta tuotavia valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmis-
teverottomina. Tällainen elinkeinonharjoittaja ei saa pitää hallussaan
eikä lähettää tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Rekis-
teröimättömän elinkeinonharjoittajan on ennen tavaroiden lähetystä!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 5
annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion
veroviranomaisille.
5 artikla
1. Edellä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuotteet ovat valmisteveron
alaisia niitä 2 artiklassa määritellyllä yhteisön alueella tuotettaessa tai
niitä tälle alueelle tuotaessa.
”Valmisteveron alaisen tuotteen tuontina” on pidettävä tuotteen saa-
pumista yhteisön alueelle, mukaan luettuna saapuminen 2 artiklan 1, 2 ja
3 kohdassa säädetyissä poikkeuksissa tarkoitetuilta alueilta ja Kanaa-
lisaarilta.
Jos tuote sen saapuessa yhteisön alueelle asetetaan yhteisön tullimenet-
telyyn, tuotteen tuonnin on kuitenkin katsottava tapahtuvan silloin, kun
yhteisön tullimenettelyä lakataan soveltamasta tuotteeseen.
2. Valmisteveron alaisia tuotteita, jotka:
— tuodaan kolmansista maista, 2 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa
tarkoitetuilta alueilta tai Kanaalisaarilta taikka viedään näille alueille
ja jotka on asetettu johonkin asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1)8 4
artiklan 1 kohdassa lueteltuun suspensiomenettelyyn tai jotka
sijaitsevat vapaa-alueella tai vapaavarastossa,
tai
— lähetetään TIR- tai ATA- carnet’a käyttäen yhdestä jäsenvaltiosta
toiseen jäsenvaltioon EFTA-maiden kautta tai yhdestä jäsenvaltiosta
EFTAn jäsenvaltioon yhteisön sisäisessä passitusmenettelyssä tai
yhden tai useamman sellaisen kolmannen maan kautta, joka ei kuulu
EFTAan,
on pidettävä väliaikaisesti valmisteverottomina, edellä sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta tullimenettelyjä koskevien kansallisten ja yhteisön
säännösten soveltamista.
Hallinnollisen yhtenäisasiakirjan käyttötapauksessa
— hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 33 kohtaan on merkittävä asianmu-
kainen CN-koodi;
— hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 44 kohdassa on selvästi ilmoitetta-
va, että kyseessä on valmisteveron alaisia tuotteita sisältävä lähetys;
— lähettäjän on jätettävä itselleen yksi kappale hallinnollisen yhtenäis-
asiakirjan ”kappaletta 1”;
— vastaanottajan on palautettava lähettäjälle yksi asianmukaisesti
täytetty kappale hallinnollisen yhtenäisasiakirjan ”kappaletta 5”.
3. Jäljempänä 24 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti määritel-
lään mahdolliset lisäselvitykset, jotka on merkittävä kuljetusasiakirjaan
tai kauppa-asiakirjoihin, jotka vastaavat passitusasiakirjoja, sekä tarpeel-
liset muutokset tarkastusmenettelyn mukauttamiseksi, jos valmisteveron
alaiset tavarat kuljetetaan sisäisessä yksinkertaistetussa passitusmenette-
lyssä.!B
(1) EYVL N:o L 302, 19.10.1992, s. 1!M1
!M2
!M1
!M2
!M1
!M2
!M1
!M21992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 6
6 artikla
1. Valmisteverovaade tulee täytäntöönpanokelpoiseksi, kun tuote luo-
vutetaan kulutukseen tai kun todetaan hävikkejä, joista on kannettava
valmisteveroa 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Valmisteveron alaisten tuotteiden kulutukseen luovuttamisena on pidet-
tävä sitä, että:
a) niihin lakataan soveltamasta väliaikaisen valmisteverottomuuden
järjestelmää, myös sääntöjenvastaisesti;
b) niitä valmistetaan väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän
ulkopuolella, myös sääntöjenvastaisesti;
c) ne tuodaan maahan muutoin kuin väliaikaisesti valmisteverottomina,
myös sääntöjenvastaisesti.
2. Valmistevero on kannettava niiden verovaateen täytäntöönpanokel-
poisuutta koskevien edellytysten ja määrien mukaisina, jotka ovat
voimassa täytäntäntöönpanokelpoisuuden alkaessa siinä jäsenvaltiossa,
jossa tuote luovutetaan kulutukseen tai hävikit todetaan. Valmistevero on
kannettava ja perittävä kunkin jäsenvaltion määräämien yksityiskohtais-
ten sääntöjen mukaisesti, jäsenvaltioiden soveltaessa samoja veron
kantoa ja perintää koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sekä kotimaisiin
että muista jäsenvaltioista tuotaviin tuotteisiin.
7 artikla
1. Jos valmisteveron alaisia tuotteita, jotka on jo luovutettu kulutukseen
yhdessä jäsenvaltiossa, pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiin
toisessa jäsenvaltiossa, valmisteverot on kannettava siinä jäsenvaltiossa,
jossa näitä tuotteita pidetään hallussa.
2. Kun yhdessä jäsenvaltiossa 6 artiklassa määriteltyyn kulutukseen
luovutettuja tuotteita luovutetaan, "M1tai aiotaan luovuttaa toisessa
jäsenvaltiossa 3 tai osoitetaan itsenäistä taloudellista toimintaa
harjoittavan elinkeinonharjoittajan tai julkisoikeudellisen laitoksen
tarpeisiin toisessa jäsenvaltiossa, valmistevero on kannettava tässä
toisessa jäsenvaltiossa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan
soveltamista.
3. Valmistevero on kannettava tapauksen mukaan henkilöltä, joka
luovuttaa tuotteet tai pitää hallussaan luovutettaviksi tarkoitettuja
tuotteita, taikka henkilöltä, jolle tuotteet osoitetaan muussa kuin siinä
jäsenvaltiossa, jossa tuotteet on jo luovutettu kulutukseen, taikka
ansiotoimintaa harjoittavalta elinkeinonharjoittajalta tai julkisoikeudelli-
selta laitokselta.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden on liikuttava eri
jäsenvaltioiden alueiden välillä saateasiakirjalla, jossa mainitaan 18
artiklan 1 kohdassa tarkoitetun asiakirjan pääkohdat. Tämän asiakirjan
muoto ja sisältö on määriteltävä tämän direktiivin 24 artiklassa
tarkoitettua menettelyä noudattaen.
5. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun henkilön, elinkeinonharjoittajan tai
laitoksen on noudatettava seuraavia määräyksiä:
a) tehtävä ennen tavaroiden lähetystä ilmoitus määräjäsenvaltion
veroviranomaisille ja annettava vakuus valmisteverojen maksamises-
ta;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot kyseisen jäsenvaltion
määräämien menettelyjen mukaisesti;
c) suostuttava valvontaan, jolla määräjäsenvaltion viranomaiset voivat
varmistua siitä, että tavarat on tosiasiallisesti vastaanotettu ja niistä
kannettavat valmisteverot on maksettu.
6. Edellä 1 artiklassa tarkoitetussa ensimmäisessä jäsenvaltiossa
maksetut valmisteverot on palautettava 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti.!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 7
!M2
7. Jos valmisteveron alaiset tuotteet, jotka on luovutettu kulutukseen
yhdessä jäsenvaltiossa, toimitetaan toiseen määräpaikkaan samassa
jäsenvaltiossa toisen jäsenvaltion alueen kautta käyttämällä aiheellista
reittiä, on käytettävä 4 kohdassa säädettyä saateasiakirjaa.
8. Edellä 7 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa:
a) Ennen tavaroiden lähettämistä, lähettäjän on tehtävä ilmoitus
lähtöpaikan veroviranomaisille, jotka vastaavat valmisteveroon
liittyvistä tarkastuksista;
b) vastaanottajan on vahvistettava tuotteiden vastaanottaminen valmis-
teveroon liittyvistä tarkastuksista vastaavien lähtöpaikan veroviran-
omaisten määräämien ohjeiden mukaan;
c) lähettäjän ja vastaanottajan on suostuttava kaikkiin tarkastuksiin,
jotta heidän oman maansa veroviranomaiset voivat varmistua siitä,
että tavarat on vastaanotettu,
9. Jos valmisteveron alaiset tuotteet liikkuvat säännöllisesti 7 kohdassa
tarkoitettujen edellytysten mukaisesti, jäsenvaltiot voivat myöntää 7 ja 8
kohdasta poikkeavan yksinkertaistetun menettelyn kahdenvälisellä sopi-
muksella.
8 artikla
Yksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimien ja itse kuljettamien
tuotteiden valmistevero on sisämarkkinoiden periaatteen mukaan kan-
nettava siinä jäsenvaltiossa, josta ne hankitaan.
9 artikla
1. Valmisteverosaatava syntyy, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutukseen
luovutettuja tuotteita pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiin toisessa
jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6, 7 ja 8 artiklan
soveltamista.
Tällöin valmistevero on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella
tuotteet ovat, ja se on kannettava tuotteiden haltijalta.
2. V oidakseen todeta, että 8 artiklassa tarkoitetut tuotteet on tarkoitettu
kaupallisiin tarkoituksiin, jäsenvaltioiden on otettava huomioon muun
muassa seuraavat seikat:
— tuotteiden haltijan kaupallinen asema ja hallussapidon syyt,
— tuotteiden sijaintipaikka tai tarvittaessa käytetty kuljetustapa,— tuotteisiin liittyvät asiakirjat,— tuotteiden luonne,— tuotteiden määrä.
Viidennen luetelmakohdan soveltamiseksi jäsenvaltiot voivat, kuitenkin
yksinomaan näyttöä varten, vahvistaa ohjetasoja. Näiden ohjetasojen on
oltava vähintään seuraavat:
a)V almistettu tupakka
savukkeet 800 kappaletta
pikkusikarit (sikarit, joiden enimmäispaino on
3 grammaa kappaleelta)400 kappaletta
sikarit 200 kappaletta
piippu- ja savuketupakka 1,0 kilogrammaa;
b)Alkoholijuomat
alkoholipitoiset juomat 10 litraa
välituotteet 20 litraa
viinit (joista enintään 60 litraa kuohuviinejä) 90 litraa
oluet 110 litraa.!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 8
Irlanti saa 30 päivään kesäkuuta 1997 noudattaa ohjetasoja, joiden on
oltava viinien osalta vähintään 45 litraa (joista enintään 30 litraa
kuohuviinejä) ja oluiden osalta 55 litraa.
3. Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että hankittaessa kivennäisöljyjä,
jotka on jo luovutettu kulutukseen toisessa jäsenvaltiossa, valmis-
teverosaatava syntyy jäsenvaltiossa, jossa kulutus tapahtuu, jos yksityis-
henkilöt tai muut näiden puolesta kuljettavat nämä tuotteet poikkeuk-
sellisilla kuljetustavoilla. Poikkeuksellisena kuljetustapana on pidettävä
moottoripolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ajoneuvojen poltto-
ainesäiliöissä tai asianmukaisissa varapolttoainesäiliöissä sekä nes-
temäisten lämmityspolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ammattimais-
ten elinkeinonharjoittajien puolesta käytettävissä säiliöautoissa.
10 artikla
1. Muiden henkilöiden kuin valtuutettujen varastonpitäjien tai rekis-
teröityjen taikka rekisteröimättömien elinkeinonharjoittajien ostamista
valmisteveron alaisista tuotteista, jotka myyjä tai joku muu tämän
puolesta lähettää tai kuljettaa suoraan tai muutoin kuin suoraan, on
kannettava valmistevero niiden määräjäsenvaltiossa. Tässä artiklassa
”määräjäsenvaltiolla”tarkoitetaan jäsenvaltiota, johon lähetys tai kuljetus
saapuu.
2. Näin ollen, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutukseen luovutettujen
valmisteveron alaisten tuotteiden luovutukseen liittyy niiden lähetys tai
kuljetus toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle 1 kohdassa tarkoitetulle
henkilölle ja kun myyjä tai joku muu tämän puolesta lähettää tai kuljettaa
tuotteet suoraan tai muutoin kuin suoraan, näistä tuotteista on kannettava
valmistevero niiden määräjäsenvaltiossa.
3. Määräjäsenvaltion valmistevero on kannettava myyjältä tuotteita
luovutettaessa. Jäsenvaltiot vo ivat kuitenkin säätää valmisteveron
kannettavaksi veroedustajalta, joka on muu kuin tuotteiden vastaanottaja.
Veroedustajan on oltava määräjäsenvaltioon sijoittautunut ja tämän
jäsenvaltion veroviranomaisten hyväksymä.
Sen jäsenvaltion, johon myyjä on sijoittautunut, on varmistettava, että
myyjä:
— antaa vakuuden valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion
määräämin edellytyksin ennen tuotteiden lähetystä sekä varmistaa
valmisteverojen maksamisen tuotteiden saavuttua perille,
— pitää kirjaa tuotteiden luovutuksista.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa ensimmäisessä jäsen-
valtiossa maksetut valmisteverot on palautettava 22 artiklan 4 kohdan
mukaisesti.
5. Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen määrätä
erityisiä yksityiskohtaisia sääntöjä tämän säännöksen soveltamiseksi
sellaisiin valmisteveron alaisiin tuotteisiin, joihin sovelletaan erityisiä
kansallisia perustamissopimuksen mukaisia jakelusäännöksiä.
II OSASTO
Tuotanto, valmistus ja hallussapito
11 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava omat valmisteveron alaisten tuotteiden
tuotantoa, valmistusta ja hallussapitoa koskevat säännöksensä, jollei
tämän direktiivin säännöksistä muuta johdu.
2. Valmisteveron alaiset tuotteet, joista valmisteveroa ei ole maksettu,
on tuotettava, valmistettava ja pidettävä hallussa verottomassa varastossa.!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 9
12 artikla
Verottomien varastojen perustamiseen ja toimintaan tarvitaan jäsenval-
tioiden toimivaltaisten viranomaisten lupa.
13 artikla
Valtuutettu varastonpitäjä on velvollinen:
a) asettamaan tarvittaessa tuotantoa, valmistusta ja hallussapitoa
koskevan vakuuden sekä tavaroiden liikkumista koskevan pakollisen
vakuuden, joiden edellytykset verottoman varaston toiminnan
sallineen jäsenvaltion veroviranomaisten on määrättävä, jollei 15
artiklan 3 kohdan säännöksistä muuta johdu;
b) noudattamaan sen jäsenvaltion määräämiä velvoitteita, jonka
alueella veroton varasto sijaitsee;
c) pitämään kirjaa kussakin verottomassa varastossa olevien tuotteiden
varastoista ja liikkumisesta;
d) esittämään tuotteet vaadittaessa;
e) suostumaan varaston valvontaan tai inventointiin.Näiden velvoitteiden on oltava kansallisten ja yhteisön sisäisten
liiketoimien välistä syrjimättömyyttä koskevan periaatteen mukaisia.
14 artikla
1. Valtuutettu varastonpitäjä on vapautettava valmisteverosta sellaisten
väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä tapahtuneiden hävik-
kien osalta, jotka johtuvat odottamattomista tapahtumista tai ylivoimai-
sista esteistä ja jotka kyseisen jäsenvaltion viranomaiset ovat todenneet.
Varastonpitäjä on väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä
vapautettava valmisteverosta myös tuotteiden perusominaisuuksista
johtuvien hävikkien osalta, jotka tapahtuvat tuotannon, valmistuksen,
varastoinnin ja kuljetuksen aikana. Kunkin jäsenvaltion on määrättävä
näiden valmisteverovapautuksien edellytykset. Nämä valmisteverovapau-
tukset koskevat myös 16 artiklassa tarkoitettuja elinkeinonharjoittajia
kuljetettaessa tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut hävikit, jotka tapahtuvat kuljetettaessa
tuotteita yhteisössä väliaikaisesti valmisteverottomina, on todettava
määräjäsenvaltion sääntöjen mukaisesti.
3. Muiden puutteiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen sekä sellaisten
hävikkien osalta, jotka eivät oikeuta 1 kohdassa tarkoitettuihin valmis-
teverovapautuksiin, valmisteverot on kannettava niiden määrien mukai-
sina, jotka ovat voimassa kyseisessä jäsenvaltiossa toimivaltaisten
viranomaisten asianmukaisesti toteamien hävikkien tapahtumisen tai
tarvittaessa puutteiden toteamisen ajankohtana, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 20 artiklan soveltamista.
4. Toimivaltaisten viranomaisten on kaikissa tapauksissa tehtävä
merkintä 18 artiklan 1 kohdassa mainitun saateasiakirjan lähettäjälle
palautettavan kappaleen kääntöpuolelle 3 kohdassa tarkoitetuista puut-
teista ja hävikeistä, joita ei ole vapautettu verosta 1 kohdan mukaisesti.
Näin ollen sovelletaan seuraavaa menettelyä:— jos väliaikaiseen valmisteverottomuuden järjestelmään kuuluvien
tuotteiden hävikkejä ja puutteita syntyy yhteisön sisällä tapahtuvan
kuljetuksen aikana, on jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten,
jotka ovat huomanneet nämä hävikit ja puutteet, tehtävä tästä
merkintä saateasiakirjan palautettavan kappaleen kääntöpuolelle,
— tuotteiden saapuessa määräjäsenvaltioon kyseisen jäsenvaltion toi-
mivaltaiset viranomaiset ilmoittavat, myöntävätkö he rajoitettua!B
!M2
!B
!M21992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 10
verottomuutta tai mitään verottomuutta todetuille hävikeille ja
puutteille.
Edellä mainituissa tapauksissa toimivaltaiset viranomaiset täsmentävät
valmisteveron kantamisen perusteet 3 kohdan mukaisesti. Määräjäsen-
valtion toimivaltaisten viranomaisten on lähetettävä saateasiakirjan
palautettavasta kappaleesta jäljennös sen jäsenvaltion toimivaltaisille
viranomaisille, jossa hävikit on todettu.
III OSASTO
Liikkuminen
15 artikla
1. Valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen väliaikaisesti valmis-
teverottomina on tapahduttava verottomien varastojen välillä, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 2 kohdan, 16 artiklan, 19 artiklan 4
kohdan ja 23 artiklan 1 a kohdan soveltamista.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös niihin kulutukseen luovutta-
mattomien tuotteiden, jotka eivät ole valmisteveron alaisia, liikkumiseen
yhteisössä.
2. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten 13 artiklan mukaisesti
valtuuttamia varastonpitäjiä on pidettävä valtuutettuina sekä kansallisen
että yhteisön sisäisen tuotteiden liikkumisen osalta.
3. Yhteisön sisäiseen tuotteiden liikkumiseen liittyviin riskeihin on
varauduttava tuotteen lähettäneen valtuutetun varastonpitäjän antamalla
13 artiklassa säädetyllä vakuudella tai tarvittaessa lähettäjän ja
kuljettajan antamalla yhteisvastuullisella vakuudella. Jäsenvaltioiden
toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että tuotteiden kuljettaja tai
omistaja asettaa vakuuden lähettävän valtuutetun varastonpitäjän asetta-
man vakuuden sijasta. Tarvittaessa jäsenvaltiot voivat vaatia vakuutta
vastaanottajalta.
Jos valmisteveron alaisia kivennäisöljyjä kuljetetaan yhteisön alueelle
meriteitse tai putkia pitkin, jäsenvaltiot voivat vapauttaa lähettävät
valtuutetut varastonpitäjät velvollisuudesta asettaa ensimmäisessä ala-
kohdassa tarkoitettua vakuutta.
Jäsenvaltiot vahvistavat vakuutta koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
Vakuuden on oltava voimassa kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa.
4. Lähettävä valtuutettu varastonpitäjä ja tarvittaessa kuljettaja voivat
vapautua vastuusta ainoastaan osoittamalla, että tuotteet on luovutettu
vastaanottajalle, erityisesti esittämällä 18 artiklassa tarkoitetun saateasia-
kirjan 19 artiklassa säädetyin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta 20 artiklan soveltamista.
5. Lähettävä valtuutettu varastonpitäjä tai tämän edustaja voi muuttaa
hallinnollisen saateasiakirjan kohtia 4, 7, 7a, 13, 14 ja/tai 17 siten, että
niissä osoitetaan uusi vastaanottaja, jonka on oltava valtuutettu varas-
tonpitäjä tai rekisteröity elinkeinonharjoittaja, taikka uusi luovutus-
paikka. Tästä on välittömästi ilmoitettava lähettävän jäsenvaltion
toimivaltaisille viranomaisille ja uusi vastaanottaja tai uusi luovutus-
paikka on välittömästi merkittävä hallinnollisen saateasiakirjan kääntö-
puolelle.
6. Kivennäisöljyjen kuljetuksessa vesiteitse yhteisön sisällä lähettävän
valtuutetun varastonpitäjän ei tarvitse täyttää saateasiakirjan kohtia 4, 7,!M2
!B
!M2
!B
!M2
!B
!M21992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 11
7a, 13 ja 17, jos tuotteiden lähettämisen yhteydessä vastaanottajaa ei
tiedetä varmuudella, jos:
— lähtöjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat ennalta antaneet
lähettäjälle luvan olla täyttämättä kyseisiä kohtia,
— näille viranomaisille ilmoitetaan vastaanottajan nimi ja osoite sekä
tämän valmisteveronumero ja vastaanottajamaa heti kun ne tiedetään
tai viimeistään silloin kun tuotteet saapuvat lopulliseen määräpaik-
kaansa.
15 a artikla
1. Viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1993 kunkin jäsenvaltion toimi-
valtaisilla viranomaisilla on oltava käytössään elektroninen tietokanta,
joka sisältää valtuutettuina varastonpitäjinä toimivien henkilöiden tai
valmisteverotusta varten rekisteröityjen elinkeinonharjoittajien rekisterin
sekä verottomiksi varastoiksi hyväksyttyjen tilojen rekisterin.
2. Rekistereissä on oltava seuraavat tiedot:a) toimivaltaisen viranomaisen kyseiselle henkilölle tai kyseisille
tiloille antama tunnistenumero;
b) henkilön tai tilojen nimi ja osoite;c) niiden tuotteiden luokka, joita henkilö voi tai tiloissa voidaan
varastoida tai vastaanottaa;
d) lisätietoja antavan toimivaltaisen viranomaisen osoite;
e) tunnistenumeron antamispäivä ja tarvittaessa sen voimassaolon
päättymispäivä.
3. Edellä 1 kohdassa sekä 2 kohdan a, b, c ja d alakohdassa tarkoitetut
tiedot on toimitettava kunkin jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaisel-
le. Jos 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei toimiteta
järjestelmällisesti, ne on toimitettava kunkin jäsenvaltion erityisestä
pyynnöstä. Kaikkia näitä tietoja saa käyttää ainoastaan henkilön ja
tilojen valtuutuksen tai hyväksymisen taikka rekisteröinnin tunnis-
tamiseen.
4. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava,
että henkilöt, jotka ovat tekemisissä valmisteveron alaisten tuotteiden
yhteisön sisäisen liikkumisen kanssa, ovat oikeutettuja saamaan vahvis-
tuksen niille tiedoille, joita tällä viranomaisella tämän artiklan
mukaisesti on hallussaan.
5. Kaikki tämän artiklan mukaisesti missä tahansa muodossa annettavat
tiedot ovat luottamuksellisia. Ne kuuluvat ammattisalaisuuksien alaan ja
niille on annettava suoja, joka on säädetty vastaavalle tiedolle tiedot
vastaanottavan jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä.
6. Poiketen siitä, mitä 5 kohdassa säädetään, tiedot antavan jäsenvaltion
toimivaltaisen viranomaisen on sallittava niiden käyttö muihin tarkoi-
tuksiin tietoja pyytävän viranomaisen jäsenvaltiossa, jos sen viran-
omaisen, jolta tietoja pyydetään, jäsenvaltion lainsäädännön mukaan
tietoja voitaisiin käyttää tässä jäsenvaltiossa vastaaviin tarkoituksiin.
15 b artikla
1. Jäljempänä 19 artiklan 6 kohdassa säädettyjen pistokokeiden osalta
jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää lisätietoja toisen
jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta 15 a artiklassa määriteltyjen
tietojen perusteella. Tähän tietojen vaihtoon sovelletaan direktiivin
77/799/ETY (
1) säännöksiä tietosuojasta.!M2
(1) EYVL N:o L 336, 27.12.1977, s. 15!M1
!M21992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 12
2. Jos tietoja vaihdetaan 1 kohdan säännösten mukaisesti ja jos
jäsenvaltion laeissa ja asetuksissa säädetään tietojen vaihtoon osallis-
tuvien henkilöiden kuulemisesta, näiden säännösten soveltamista voidaan
jatkaa.
3. Edellä 1 kohdan mukainen pistokokeiden toteuttamiselle välttämä-
tön tietojen vaihto tapahtuu yhtenäisen valvonta-asiakirjan avulla. Tämän
asiakirjan muoto ja sisältö määritellään 24 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
16 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, vastaanottaja
voi olla muu ammattimainen elinkeinonharjoittaja kuin valtuutettu
varastonpitäjä. Tämä elinkeinonharjoittaja saa ansiotoiminnassaan vas-
taanottaa muista jäsenvaltioista tuotavia valmisteveron alaisia tuotteita
väliaikaisesti valmisteverottomina. Tämä elinkeinonharjoittaja ei kuiten-
kaan saa pitää hallussaan eikä lähettää näitä tuotteita väliaikaisesti
valmisteverottomina.
Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen vahvistaa yksityis-
kohtaisia sääntöjä tämän säännöksen soveltamiseksi valmisteveron
alaisiin tuotteisiin, joihin sovelletaan erityisiä kansallisia perustamis-
sopimuksen mukaisia jakelusäännöksiä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja voi ennen
tavaroiden vastaanottamista pyytää jäsenvaltionsa veroviranomaisilta
rekisteröintiä.
Rekisteröidyn elinkeinonharjoittajan on:a) annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta jäsenvaltionsa
veroviranomaisten määräämin edellytyksin, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän
valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta,
soveltamista;
b) pidettävä kirjaa tuotteiden luovutuksista;c) esitettävä tuotteet vaadittaessa;
d) suostuttava varastojen valvontaan tai inventointiin.
Tämän elinkeinonharjoittajan osalta valmisteverot on kannettava
tavaroita vastaanotettaessa, ja ne on maksettava kunkin jäsenvaltion
määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja ei ole jäsenvaltionsa
veroviranomaisten rekisteröimä, tämän on:
a) tehtävä ennen tavaroiden lähetystä ilmoitus määräjäsenvaltion
veroviranomaisille ja annettava vakuus valmisteverojen maksamises-
ta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa
säädetään lähettävän valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa
kuljettajan vastuusta, soveltamista;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot tavaroita vastaanotetta-
essa tämän jäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen
mukaisesti;
c) suostuttava valvontaan, jolla määräjäsenvaltion viranomaiset voivat
varmistua siitä, että tavarat on tosiasiallisesti vastaanotettu ja niistä
kannettavat valmisteverot on maksettu.
4. Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, on sovellettava tämän direktiivin
valmisteveron alaisten tavaroiden liikkumisesta väliaikaisesti valmistev-
erottomina annettuja säännöksiä.
17 artikla
Veroedustajan voi nimetä lähettävä valtuutettu varastonpitäjä. Veroedus-
tajan on oltava sijoittautunut määräjäsenvaltioon ja tämän jäsenvaltion!M2
!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 13
veroviranomaisten valtuuttama. Veroedustajan on muun vastaanottajan
kuin valtuutetun varastonpitäjän puolesta:
a) annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion
veroviranomaisten määräämin edellytyksin, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän
valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta,
soveltamista;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot tavaroita vastaanotetta-
essa määräjäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen
mukaisesti;
c) pidettävä kirjaa tuotteiden luovutuksista ja ilmoitettava määräjäsen-
valtion veroviranomaisille paikka, jossa tavarat luovutetaan.
18 artikla
1. Mahdollisen tietokoneavusteisten menettelyjen käytön estämättä
kaikkiin väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä jäsenvaltioi-
den välillä, myös ilma- tai meriteitse, suoraan yhdestä yhteisön satamasta
toiseen tai yhdeltä yhteisön lentoasemalta toiselle, liikkuviin valmis-
teveron alaisiin tuotteisiin on liitettävä lähettäjän laatima asiakirja. Tämä
asiakirja voi olla joko hallinnollinen tai kaupallinen asiakirja. Tämän
asiakirjan muoto ja sisältö sekä menettely, jota on sovellettava kyseisen
asiakirjan käytön ollessa puolueettomasti arvioituna epätarkoituksenmu-
kaista, on vahvistettava 24 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Tavaroiden tunnistamista ja niiden tarkastamista varten pakkaukset
on numeroitava ja tuotteet on kuvailtava 1 kohdassa tarkoitetussa
asiakirjassa, ja tarvittaessa lähettäjän on sinetöitävä kukin kuljetussäiliö,
jos lähtöjäsenvaltio pitää kyseistä kuljetusyksikköä sinetöitäväksi
sopivana, tai lähettäjän on sinetöitävä pakkaukset.
3. Jos vastaanottaja on muu kuin valtuutettu varastonpitäjä tai rekis-
teröity elinkeinonharjoittaja, ja sen estämättä, mitä 17 artiklassa
säädetään, 1 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan on liitettävä asiakirja
todisteeksi siitä, että valmisteverot on maksettu määräjäsenvaltiossa tai
että on noudatettu muita yksityiskohtaisia sääntöjä, joilla varmistetaan
näiden valmisteverojen kanto määräjäsenvaltion toimivaltaisten viran-
omaisten määräämin edellytyksin.
Tässä asiakirjassa on mainittava:
— määräjäsenvaltion veroviranomaisten asianomaisen toimiston osoite,
— ajankohta, jolloin valmistevero on maksettu tai kyseinen toimisto on
hyväksynyt tätä maksua koskevan vakuuden, sekä maksua tai
hyväksymistä koskeva viite.
4. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta valmisteveron alaisten tuotteiden
liikkumiseen 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
5. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa valmisteveron alaisten tuotteiden
valmistuksessa tai jalostuksessa käytettävien raaka-aineiden liikkumista
ja varastointia koskevat säännöksensä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
3 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista.
6. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan myös valmisteveron alaisiin
tuotteisiin, jotka liikkuvat tullisuspensiomenettelyssä samassa jäsenval-
tiossa sijaitsevien kahden verottoman varaston välillä toisen jäsenvaltion
alueen kautta.
19 artikla
1. Elinkeinonharjoittajien on ilmoitettava jäsenvaltioiden veroviran-
omaisille luovutuksista, jotka on lähetetty ja vastaanotettu 18 artiklassa!B
!M1
!B
!M2
!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 14
tarkoitetulla asiakirjalla tai viittauksella siihen. Tämä asiakirja on
laadittava seuraavina neljänä kappaleena:
— lähettäjälle jäävä kappale,
— vastaanottajan kappale,
— lähettäjälle väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän sovel-
tamisen lopettamiseksi palautettava kappale,
— määräjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettu kappale.
Kunkin lähtöjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä
käytettäväksi asiakirjan lisäkappaletta, joka on tarkoitettu lähtöjäsenval-
tion toimivaltaisille viranomaisille.
Lähtö- ja määräjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä,
että heille tarkoitetussa saateasiakirjan kappaleessa oleva tieto lähetetään
tietokoneavusteisesti.
Määräjäsenvaltio voi määrätä, että sen viranomaisten on varmennettava
tai hyväksyttävä lähettäjälle palautettava kappale, jolla väliaikaisen
valmisteverottomuuden järjestelmän soveltaminen lopetetaan. Tätä
säännöstä soveltavien jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle,
joka puolestaan ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille. Määräjäsenval-
tion toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettuun kappaleeseen sovellet-
tavasta menettelystä on määrättävä 24 artiklassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
2. Jos valmisteveron alaiset tuotteet siirtyvät väliaikaisen valmistev-
erottomuuden järjestelmän mukaan valtuutetulle varastonpitäjälle tai
rekisteröidylle taikka rekisteröimättömälle elinkeinonharjoittajalle, vas-
taanottajan on väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän sovelta-
misen lopettamiseksi palautettava lähettäjälle kappale asianmukaisesti
täytetystä hallinnollisesta saateasiakirjasta tai kaupallisesta asiakirjasta
viidentoista päivän kuluessa sen kuukauden päättymisestä, jolloin
tuotteet on luovutettu vastaanottajalle.
Edellä mainittujen säännösten estämättä, lähtöjäsenvaltiot voivat mää-
rätä, että palautettavan kappaleen jäljennös lähetetään välittömästi
lähettäjälle telefaksilla vakuuden nopean luovutuksen varmistamiseksi.
Tämä ei vaikuta ensimmäisessä virkkeessä säädettyyn alkuperäisen
kappaleen pakolliseen lähettämiseen.
Jos valmisteveron alaiset tuotteet liikkuvat tullisuspensiomenettelyssä
kahden jäsenvaltion välillä, näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viran-
omaiset voivat myöntää yhteisellä sopimuksella kevennyksen saateasia-
kirjan käsittelyyn yksinkertaistetun tai automaattisella tietojenkäsittely-
menetelmällä annetun todistuksen avulla.
Palautettavassa kappaleessa on oltava seuraavat tiedot, joita tarvitaan
väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltamisen lopetta-
miseksi:
a) vastaanottajan veroviranomaisten toimiston osoite;
b) tavaroiden vastaanottamisen ajankohta ja paikka;c) vastaanotettujen tavaroiden kuvaus, jonka perusteella todetaan,
vastaako lähetys asiakirjassa annettuja tietoja. Jos lähetys vastaa
tietoja, palautettavaan kappaleeseen on lisättävä merkintä ”lähetys
vastaa asiakirjoja”;
d) mahdollinen numerointijärjestelmää käyttävän määräjäsenvaltion
toimivaltaisten viranomaisten antama viite- tai rekisterinumero ja/tai
määräjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antama todistus, jos
tämä jäsenvaltio määrää, että sen viranomaisten on varmennettava tai
hyväksyttävä palautettavaksi tarkoitettu kappale;
e) vastaanottajan valtuutetun nimenkirjoittajan allekirjoitus.!B
!M2
!B
!M2
!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 15
3. Edellä 4 artiklan c alakohdassa määritellyn väliaikaisen valmistev-
erottomuuden järjestelmän soveltaminen on lopetettava asettamalla
valmisteveron alaiset tuotteet johonkin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoite-
tuista menettelyistä kyseisen kohdan mukaisesti sen jälkeen, kun
lähettäjä on saanut hallinnollisen saateasiakirjan tai kaupallisen asia-
kirjan palautettavan kappaleen, johon on asianmukaisesti merkitty
tuotteet asetetuiksi tähän menettelyyn.
4. Valmisteveron alaiset tuotteet, jotka jäsenvaltioon sijoittautunut
valtuutettu varastonpitäjä lähettää vientiä varten yhden tai useamman
jäsenvaltion kautta, hyväksytään kuljetukseen tullisuspensiomenettelyssä
4 artiklan c alakohdan mukaisesti. Menettely on päätettävä lähtötoimi-
paikan, jonka kautta tuotteet poistuvat yhteisöstä, antamalla vakuu-
tuksella, että tuotteet on viety yhteisön alueelta. Tämän lähtötullitoimi-
paikan on palautettava lähettäjälle tälle tarkoitettu saateasiakirjan
kappale varmennettuna.
5. Jos järjestelmän soveltamista ei lopeteta, lähettäjän on ilmoitettava
asiasta jäsenvaltionsa veroviranomaisille näiden asettamassa määräajas-
sa. Määräaika ei kuitenkaan saa olla pitempi kuin kolme kuukautta
tavaroiden lähetyspäivästä.
6. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä ottaakseen käyttöön
tarkastukset, jotka voidaan tarvittaessa suorittaa tietokoneavusteisesti.
20 artikla
1. Kun valmisteverosaatavan syntymistä edellyttävässä tavaroiden
liikkumisessa on tapahtunut sääntöjenvastaisuus tai rikkomus, valmis-
tevero on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jossa sääntöjenvastaisuus tai
rikkomus on tapahtunut, siltä luonnolliselta henkilöltä tai oikeus-
henkilöltä, joka on 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti antanut vakuuden
valmisteverojen maksamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta syy-
tetoimiin ryhtymistä.
Kun valmistevero kannetaan muussa jäsenvaltiossa kuin lähtöjäsenval-
tiossa, valmisteveron kantavan jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta
lähtöjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
2. Kun tavaroiden liikkumisessa todetaan rikkomus tai sääntöjenvas-
taisuus voimatta todeta, missä se on tapahtunut, sen on katsottava
tapahtuneen siinä jäsenvaltiossa, jossa se todettiin.
3. Jos valmisteveron alaiset tuotteet eivät saavu määräpaikkaan ja jos
on mahdotonta todeta, missä rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on
tapahtunut, sen on katsottava tapahtuneen lähtöjäsenvaltiossa, jonka on
kannettava valmisteverot tuotteiden lähetysajankohtana voimassa ollei-
den määrien mukaisina, jollei neljän kuukauden kuluessa tuotteiden
lähetysajankohdasta osoiteta toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä
tavalla lähetyksen tapahtuneen sääntöjen mukaisesti taikka rikkomuksen
tai sääntöjenvastaisuuden tosiasiallisesti tapahtuneen tietyssä paikassa,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 2 kohdan soveltamista.
"M1Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet rikkomus-
ten tai sääntöjenvastaisuuksien oikaisemiseksi ja tehokkaiden seur-
aamusten määräämiseksi. 3
4. Jos kolmen vuoden kuluessa saateasiakirjan laatimisajankohdasta
todetaan, missä jäsenvaltiossa rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on
tosiasiallisesti tapahtunut, tämän jäsenvaltion on kannettava valmistevero
tuotteiden lähetysajankohtana voimassa olleen valmisteveron määrän
mukaisena. Tällöin alun perin kannettu valmistevero on palautettava, jos
se osoitetaan kannetuksi.
21 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tuotteet, jotka on tarkoitettu
luovutettaviksi kulutukseen niiden alueella, on varustettava veromerkeil-
lä tai verotuksessa käytettävillä kansallisilla tunnistemerkeillä, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 1 kohdan soveltamista.!B
!M2
!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 16
2. Jäsenvaltion, joka säätää käytettäviksi 1 kohdassa tarkoitettuja
veromerkkejä tai kansallisia tunnistemerkkejä, on saatettava ne muiden
jäsenvaltioiden valtuutettujen varastonpitäjien käyttöön. Kukin jäsenval-
tio voi kuitenkin säätää, että veromerkit on saatettava tämän jäsenvaltion
veroviranomaisten valtuuttaman veroedustajan käyttöön.
Jäsenvaltiot valvovat, että tunnistemerkit eivät ole esteenä valmisteveron
alaisten tuotteiden vapaalle liikkuvuudelle, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta niiden säännösten soveltamista, jotka jäsenvaltiot ovat vahvistaneet
tämän artiklan asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi ja verope-
tosten, veronkiertojen ja väärinkäyttöjen estämiseksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen veromerkkien tai tunnistemerkkien
on oltava voimassa ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, joka on ne antanut.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vastavuoroisesti tunnustaa näitä merkkejä.4. Irlannissa saa kivennäisöljyjä pitää hallussa, kuljettaa tai käyttää
muualla kuin alennetun valmisteveron alaisen polttoaineen käyttöön
oikeutettujen ajoneuvojen tavanomaisissa polttoainesäiliöissä ainoastaan,
jos nämä öljyt täyttävät kyseisen valtion valvonta- ja merkintävaa-
timukset.
5. Jäsenvaltion 1 kohdassa tarkoitetulla veromerkillä tai kansallisella
tunnistemerkillä varustettujen ja kyseisessä jäsenvaltiossa myytäviksi
tarkoitettujen tuotteiden on liikuttava yhteisössä toisen jäsenvaltion
alueella 18 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetulla saateasiakirjalla tai
tarvittaessa 5 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.
IV OSASTO
Palautus
22 artikla
1. Kulutukseen luovutetuista valmisteveron alaisista tuotteista makse-
tun valmisteveron voi tarvittaessa ja ansiotoimintaa harjoittavan
elinkeinonharjoittajan pyynnöstä palauttaa sen jäsenvaltion veroviran-
omainen, jossa luovutus kulutukseen on tapahtunut, jos tuotteita ei ole
tarkoitettu kulutettaviksi tässä jäsenvaltiossa.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei se
vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa on noudatettava seuraavia määräyksiä:a) lähettäjän on ennen tavaroiden lähetystä esitettävä palautuspyyntö
jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille sekä osoitettava, että
valmisteverot on maksettu. Toimivaltaiset viranomaiset eivät kui-
tenkaan saa evätä palautusta pelkästään sillä perusteella, että
kyseisten viranomaisten laatimaa asiakirjaa, jolla osoitetaan alkupe-
räinen valmistevero maksetuksi, ei ole esitetty;
b) edellä a alakohdassa tarkoitettujen tavaroiden on liikuttava
"M1III
osaston säännösten mukaisesti 3;
c) lähettäjän on esitettävä jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille
vastaanottajan asianmukaisesti täyttämä b alakohdassa tarkoitetun
asiakirjan palautettava kappale täydennettynä asiakirjalla, jolla
osoitetaan valmisteverot kannetuiksi siinä jäsenva ltiossa, jossa
kulutus tapahtuu, tai varustettuna seuraavilla merkinnöillä:
— määräjäsenvaltion veroviranomaisten asianomaisen toimiston
osoite,
— ajankohta, jona tämä toimisto on vastaanottanut ilmoituksen,
sekä ilmoituksen viite- tai rekisterinumero;
d) jos valmisteveron alaiset tuotteet on luovutettu kulutukseen jäsen-
valtiossa ja sitä varten varustettu kyseisen jäsenvaltion veromerkillä
tai tunnistemerkillä, niistä veromerkit tai tunnistemerkit antaneen!B
!M2
!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 17
jäsenvaltion veroviranomaisille maksettu valmistevero voidaan
palauttaa, jos merkit antaneen jäsenvaltion veroviranomaiset toteavat
nämä merkit hävitetyiksi.
3. Edellä 7 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa lähtöjäsenvaltion on
palautettava maksettu valmistevero ainoastaan, jos valmistevero on jo
maksettu määräjäsenvaltiossa 7 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei se
vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
4. Edellä 10 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa lähtöjäsenvaltion on
myyjän pyynnöstä palautettava tämän maksama valmistevero, jos myyjä
on noudattanut 10 artiklan 3 kohdassa säädettyjä menettelyjä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei se
vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
Jos myyjä on valtuutettu varastonpitäjä, jäsenvaltiot voivat säätää
yksinkertaistetusta palautusmenettelystä.
5. Kunkin jäsenvaltion veroviranomaisten on määrättävä niistä valvon-
taa koskevista menettelyistä ja yksityiskohtaisista säännöistä, joita
sovelletaan niiden omalla alueella tapahtuviin palautuksiin. Jäsenvaltioi-
den on huolehdittava siitä, että palautettavan valmisteveron määrä ei ole
suurempi kuin tosiasiallisesti maksettu määrä.
V OSASTO
V erovapautukset
23 artikla
1. Valmisteveron alaiset tuotteet on vapautettava valmisteverosta, jos ne
on tarkoitettu:
— luovutettaviksi diplomaatti- tai konsulisuhteiden perusteella,
— kansainvälisille toimielimille, jotka vastaanottavien jäsenvaltioiden
julkiset viranomaiset ovat tunnustaneet sellaisiksi, sekä näiden
toimielinten jäsenille, näiden toimielinten kansainvälisissä perus-
tamissopimuksissa tai niiden toiminnan kotipaikkaa koskevissa
sopimuksissa määrätyin rajoituksin ja edellytyksin,
— muun Pohjois-Atlantin puolustusliittoon kuuluvan valtion puolus-
tusvoimille kuin sen valtion, jossa valmisteverovaade on täytäntöön-
panokelpoinen, sekä päätöksen 90/640/ETY (1) 1 artiklassa tarkoi-
tetuille puolustusvoimille näiden itsensä tai näihin liittyvän sivii-
lihenkilöstön käyttöön taikka näiden ruokaloiden tai kahviloiden
muonitukseen,
— kolmansien maiden tai kansainvälisten toimielinten kanssa tehtyyn
sopimukseen perustuvaan kulutukseen, jos tällainen sopimus on
hyväksyttävä tai sallittu arvonlisäverosta vapauttamisen kannalta.
Näitä valmisteverovapautuksia on sovellettava vastaanottavan jäsenval-
tion määräämin edellytyksin ja rajoituksin, kunnes annetaan yhtenäiset
verosäännökset. Valmisteverovapautus voidaan myöntää valmisteverojen
palautusmenettelyä noudattaen.
1a. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla puolustusvoimilla ja toimielimillä
on valtuudet ottaa vastaan muista jäsenvaltioista peräisin olevia väli-
aikaisen valmisteverottomuuden menettelyssä kuljetettavia tuotteita 18
artiklassa tarkoitettua saateasiakirjaa käyttäen, jos tähän asiakirjaan on
liitetty todistus valmisteverottomuudesta. Todistuksen muoto ja sisältö
vahvistetaan 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.!B
(1) EYVL N:o L 349, 13.12.1990, s. 19!M21992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 18
2. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta valtuuttaa
jäsenvaltion tekemään kolmannen maan tai kansainvälisen toimielimen
kanssa sopimuksen, joka voi sisältää valmisteverovapautuksia.
Jäsenvaltion, joka haluaa tehdä tällaisen sopimuksen, on ilmoitettava
asiasta komissiolle ja toimitettava tälle kaikki asian arvioimiseksi
tarvittavat tiedot. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille
kuukauden kuluessa. Neuvoston on katsottava tehneen päätöksen, jos
asiaa ei kahden kuukauden kuluessa kyseisestä komission ilmoituksesta
ole saatettu neuvoston käsiteltäväksi.
3. Seuraavissa direktiiveissä olevat valmisteveroja koskevat säännökset
lakkaavat olemasta voimassa 31 päivänä joulukuuta 1992:
— direktiivi 74/651/ETY (1),
— direktiivi 83/183/ETY (2),
— direktiivi 68/297/ETY (3).
4. Direktiivin 69/169/ETY (4) valmisteveroja koskevat säännökset
lakkaavat olemasta voimassa jäsenvaltioiden välisten suhteiden osalta
31 päivänä joulukuuta 1992.
5. Kunnes neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta vesi-
ja ilma-alusten varastoja koskevat yhteisön säännökset, jäsenvaltiot
voivat pitää voimassa tätä asiaa koskevat kansalliset säännöksensä.
VI OSASTO
Valmisteverokomitea
24 artikla
1. Komissiota avustaa ”valmisteverokomitea”, jäljempänä ”komitea”.
Komitea muodostuu jäsenvaltioiden edustajista, ja sen puheenjohtajana
on komission edustaja. Komitea laatii työjärjestyksensä.
2. Edellä olevista 5, 7, 15 b, 18, 19 ja 23 artiklan soveltamisen
edellyttämistä toimenpiteistä on määrättävä 3 ja 4 kohdassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista
toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa,
jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto
annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä
enemmistöllä. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
4. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat
komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon
mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä
neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto
ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa
siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee
päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole
yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.!B
(1) EYVL N:o L 354, 30.12.1974, s. 6. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä 88/663/ETY (EYVL N:o L 382, 31.12.1988, s. 40).
(2) EYVL N:o L 105, 23.4.1983, s. 64. Direktiivi on muutettu direktiivillä
89/604/ETY (EYVL N:o L 348, 29.11.1989, s. 28).
(3) EYVL N:o L 175, 25.7.1968, s. 15. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä 85/347/ETY (EYVL N:o L 183, 16.7.1985, s. 22).
(4) EYVL N:o L 135, 4.6.1969, s. 6. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä
91/191/ETY (EYVL N:o L 94, 16.4.1991, s. 24).!M2
!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 19
!M2
5. Edellä 2 kohdassa mainittujen toimenpiteiden lisäksi komitea tutkii
asiat, jotka sen puheenjohtaja on saattanut sen käsiteltäviksi joko omasta
aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä ja jotka koskevat
valmisteveroja koskevien yhteisön säännösten soveltamista.
25 artikla
Jäsenvaltioiden ja komission on tutkittava ja arvioitava yhteisön valmis-
teveroja koskevien säännösten soveltamista.
VII OSASTO
Loppusäännökset
26 artikla
1. Tanska ja Suomi saavat 31 päivään joulukuuta 2003 soveltaa toisessa
ja kolmannessa alakohdassa säädettyjä erityisjärjestelyjä yksityishenki-
löiden Tanskan tai Suomen alueelle omaan käyttöönsä tuomiin tiettyihin
alkoholijuomiin ja valmistettuun tupakkaan, sanotun kuitenkaan rajoit-
tamatta 8 artiklan soveltamista.
Tanska ja Suomi saavat 1 päivästä tammikuuta 1997 lukien edelleen
soveltaa samoja niiden alueelle ilman ylimääräistä valmisteveroa
tuotavia tavaroita koskevia määrällisiä rajoituksia, joita ne sovelsivat
31 päivänä joulukuuta 1996. Nämä jäsenvaltiot poistavat rajoitukset
asteittain.
Silloin kun tällaisia tavaroita tuovat henkilöt asuvat Tanskan ja Suomen
alueella, Tanska ja Suomi saavat rajoittaa veronmaksuvapautuksen
koskemaan vain niitä henkilöitä, jotka ovat olleet niiden alueen
ulkopuolella yli 24 tunnin ajan.
2. Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle 1 kohdan
toimivuudesta kertomuksen ennen 30 päivää kesäkuuta 2000.
3. Ruotsi saa soveltaa alkoholijuomia ja valmistettua tupakkaa koskevia
liitteessä mainittuja rajoituksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8
artiklan soveltamista.
Lupa koskee niitä alkoholijuomien ja valmistetun tupakan määriä, joita
yksityishenkilöt saavat tuoda Ruotsin alueelle omaan käyttöönsä
joutumatta maksamaan lisää valmisteveroa.
Lupa on voimassa 31 päivään joulukuuta 2003.
4. Tanska, Suomi ja Ruotsi voivat kantaa valmisteveroa ja suorittaa
tarvittavia tarkastuksia tässä artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta.
26 a artikla
Valmisteveron alaisia tuotteita, joihin ennen 1 päivää tammikuuta 1993
sovelletaan muuta kuin 5 artiklan 2 kohdassa ja 18 artiklan 1 kohdassa
määriteltyä väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää ja joiden
osalta tämän järjestelmän soveltamista ei ole saatettu loppuun, on
kyseisen ajankohdan jälkeen pidettävä väliaikaisesti valmisteverottomi-
na.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun tilanteeseen liittyy yhteisön
sisäisen passitusmenettelyn valmisteverottomuuden järjestelmä, niitä
säännöksiä, jotka ovat olleet voimassa, kun tätä järjestelmää on alettu
soveltaa näihin tuotteisiin, on sovellettava edelleen, niin kauan kuin
näihin tuotteisiin mainittujen säännösten mukaan on sovellettava kyseistä
järjestelmää.!B
!M3
!M4
!M3
!M11992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 20
Jos kyseiseen tilanteeseen liittyy kansallinen valmisteverottomuuden
järjestelmä, jäsenvaltioiden on määrättävä ne edellytykset ja muodolli-
suudet, joilla tämän väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän
soveltaminen on saatettava loppuun 1 päivän tammikuuta 1993 jälkeen.
27 artikla
Neuvosto ottaa yksimielisesti komission kertomuksen perusteella 1
päivään tammikuuta 1997 mennessä 7 — 10 artiklan uudelleen
tarkastettaviksi ja määrää komission ehdotuksesta, Euroopan parlament-
tia kuultuaan, tarvittavista muutoksista.
28 artikla
Seuraavia säännöksiä on sovellettava 30 päivään kesäkuuta 1999:
1) Jäsenvaltiot voivat vapauttaa valmisteverosta verottomien tavaroiden
myymälöiden luovuttamat tuotteet, jotka yhteisön alueella tapahtu-
valla lento- tai merimatkalla toiseen jäsenvaltioon matkustava
matkustaja kuljettaa henkilökohtaisissa matkatavaroissaan.
Tässä säännöksessä tarkoitetaan:
a) ”verottomien tavaroiden myymälällä” lentoasemalla tai satamas-
sa sijaitsevaa liikettä, joka täyttää toimivaltaisten julkisten
viranomaisten erityisesti tämän artiklan 3 kohdan soveltamiseksi
määräämät edellytykset;
b) ”toiseen jäsenvaltioon matkustavalla matkustajalla” matkustajaa,
jolla on ilma- tai meriteitse tapahtuvaa kuljetusta varten annettu
kuljetusasiakirja, jossa mainitaan välittömänä määräpaikkana
toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva lentoasema tai satama;
c) ”yhteisön alueella tapahtuvalla lento- tai merimatkalla” ilma- tai
meriteitse tapahtuvaa kuljetusta, joka alkaa yhden jäsenvaltion
alueelta ja jonka tosiasiallinen saapumispaikka on toisen
jäsenvaltion alueella.
Verottomien tavaroiden myymälöiden luovuttamiin tuotteisiin on
rinnastettava ilma- tai vesialuksessa yhteisön sisäisen matkus-
tajakuljetuksen aikana luovutettavat tuotteet.
Tämä valmisteverovapautus koskee myös tuotteita, joita Englannin
kanaalin alittavan tunnelin kahdella pääteasemalla sijaitsevat verot-
tomien tavaroiden myymälät luovuttavat matkustajille, joilla on
näiden pääteasemien välistä matkaa varten annettu kuljetusasiakirja.
2) Edellä 1 kohdassa säädetty valmisteverovapautus koskee ainoastaan
tuotteita, joiden määrät henkilöä ja matkaa kohti eivät ole suurempia
kuin voimassa olevissa kolmansien maiden ja yhteisön välistä
matkustajaliikennettä koskevissa yhteisön säännöksissä vahvistetut
enimmäismäärät.
3) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä artik-
lassa säädettyjen valmisteverovapautuksien oikean ja yksinkertaisen
soveltamisen varmistamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen
ja muiden väärinkäytösten estämiseksi.
29 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa pienet viinintuottajat II ja III osastossa
tarkoitetuista velvoitteista sekä muista liikkumiseen ja valvontaan
liittyvistä velvoitteista. Kun nämä pienet tuottajat itse suorittavat
liiketoimia yhteisössä, niiden on ilmoitettava asiasta jäsenvaltioidensa
toimivaltaisille viranomaisille ja noudatettava komission asetuksessa
(ETY) N:o 986/89 (1) säädettyjä velvoitteita erityisesti tuotteiden vientiä
koskevan rekisterin ja saateasiakirjan osalta.!M1
(1) EYVL N:o L 106, 18.4.1989, s. 1. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä (ETY) N:o 592/91 (EYVL N:o L 66, 13.3.1991, s. 13).!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 21
”Pienillä viinintuottajilla” tarkoitetaan henkilöitä, jotka tuottavat kes-
kimäärin vähemmän kuin 1 000 hehtolitraa viiniä vuodessa.
2. Vastaanottajan on ilmoitettava määräjäsenvaltion veroviranomaisille
viinin luovutuksista, jotka on vastaanotettu 1 kohdassa tarkoitetulla
asiakirjalla tai viittauksella siihen.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kahdenvälisesti tarvittavat toimenpi-
teet ottaakseen käyttöön tarvittaessa tietokoneavusteisesti suoritettavat
tarkastukset.
30 artikla
Muutetaan direktiivi 77/799/ETY seuraavasti:
1) Korvataan otsikko seuraavasti:”Neuvoston direktiivi, annettu 19
päivänä joulukuuta 1977, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viran-
omaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen
alalla”.
2) Direktiivin 1 artiklassa:
a) korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tämän
direktiivin mukaisesti vaihdettava keskenään kaikkia tietoja,
jotka voivat mahdollistaa niille tulo- ja varallisuusverojen
asianmukaisen määräämisen, sekä kaikkia tietoja, jotka liittyvät
seuraavien välillisten verojen määräämiseen:
— arvonlisäverot,
— kivennäisöljyjen valmisteverot,
— alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverot,— valmistetun tupakan valmisteverot.”
b) korvataan 5 kohta Tanskan, Kreikan, Yhdistyneen kuningas-
kunnan ja Portugalin osalta seuraavasti:
”Tanskassa:
Skatteministeren tai valtuutettu edustaja,
Kreikassa:
Υπ/omikronυργ/omikronacuteς /Omikronικ/omikronν/omikronµικών tai valtuutettu edustaja,
Yhdistyneessä kuningaskunnassa:
— The Commissioners of Customs and Excise tai edustaja,
joka on valtuutettu antamaan arvonlisäveroa ja valmis-
teveroja varten tarvittavia tietoja,
— The Commissioners of Inland Revenue tai edustaja, joka on
valtuutettu antamaan kaikkia muita tietoja,
Portugalissa:
O Ministro das Finanças tai valtuutettu edustaja.”
30 a artikla
Muutetaan direktiivi 76/308/ETY seuraavasti:
1. Korvataan otsikko seuraavasti:”Neuvoston direktiivi, annettu 15
päivänä maaliskuuta 1976, keskinäisestä avusta Euroopan maa-
talouden ohjaus- ja takuurahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista
toiminnoista johtuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien
sekä arvonlisäveron ja tiettyjen valmisteverojen perinnässä.”
2. Direktiivin 2 artiklassa:
a) e alakohdasta tulee f alakohta;!B
!M11992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 22
b) lisätään d alakohdan jälkeen seuraava e alakohta:
”e) seuraaviin valmisteveroihin:
— valmistetun tupakan valmistevero,— alkoholin ja alkoholijuomien valmistevero,— kivennäisöljyjen valmistevero.”
31 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeis-
tään 1 päivänä tammikuuta 1993.
Tanskan kuningaskunta saa kuitenkin 9 artiklan 3 kohdan osalta saattaa
tämän säännöksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallin-
nolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktii-
viin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän
direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset
tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän direktiivin noudattamiseksi
antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.
32 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.!M1
!B1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 23
!M4
LIITE
26 artiklan 3 kohta
Alkoholijuomien ja valmistetun tupakan määrät, jotka yksityishenkilöt saavat tuoda Ruotsin alueelle omaan
käyttöönsä maksamatta lisää valmisteveroa
Alkoholijuomat
1 päivästä
heinäkuuta 20001 päivästä
tammikuuta 20011 päivästä
tammikuuta 20021 päivästä
tammikuuta 2003
Väkevät alkoholijuomat 1 l 1 l 2 l 5 l
Keskivahvat tuotteet 3 l 3 l 3 l 3 lMiedot viinit (mukaan lukien
kuohuviinit)20 l 26 l 26 l 52 l
Olut 24 l 32 l 32 l 64 l
V almistettu tupakka
1 päivästä heinäkuuta 2000
Savukkeet tai 400
pikkusikarit tai 200
sikarit tai 100
piippu- ja savuketupakka 550 g1992L0012 — FI — 01.07.2000 — 002.001 — 24