(1) Ihmisille aiheutuvan riskin arvioinnissa käytettävät WHO:n toksisuusekvivalenssikertoimet (TEF), jotka perustuvat Tukholmassa 15.–18. kesäkuuta 1997 pidetyn Maailman terveysjärjestön (WHO) kokouksen päätelmiin (Van den Berg et al., 1998, Toxic Equivalency Factors (TEFs) for PCBs, PCDDs, PCDFs for Humans and for Wildlife. Environmental Health Perspectives, 106(12), 775). (2) Ylemmät pitoisuudet: ylemmät pitoisuudet lasketaan antamalla kaikille toteamisrajan alittaville yhdisteille toteamisrajaa vastaava arvo. (3) Dioksiineille (PCDD/F:t) asetettuja erillisiä enimmäismääriä sovelletaan edelleen siirtymäkauden ajan. Eläinten rehuun tarkoitettujen 27a kohdassa mainittujen tuotteiden on kyseisen siirtymäkauden ajan noudatettava sekä dioksiineille että dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden summalle asetettuja enimmäismääriä. (4) Enimmäismääriä ei sovelleta tuoreeseen kalaan, joka toimitetaan suoraan ja käytetään ilman välijalostusta turkiseläinten rehujen valmistukseen. Tuoreeseen kalaan, joka käytetään välittömästi lemmikkieläinten, eläintarhojen eläinten tai sirkuseläinten ruokintaan, sovelletaan enimmäismääriä 4,0 ng WHO-PCDD/F-TEQ/kg tuotetta ja 8,0 ng WHO-PCDD/F-PCB-TEQ/kg tuotetta. Näistä eläimistä (turkiseläimistä, lemmikkieläimistä sekä eläintarhojen eläimistä ja sirkuseläimistä) tuotetut tuotteet, prosessoidut eläinperäiset proteiinit, eivät saa päästä elintarvikeketjuun, eikä niitä siksi saa käyttää sellaisten tuotantoeläinten ruokintaan, joita pidetään, lihotetaan tai kasvatetaan elintarvikkeiden tuotantoa varten. (5) Enimmäispitoisuudet koskevat kokonaisarseenia. (6) Vastuullisen toimijan on suoritettava toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä analyysi sen osoittamiseksi, että epäorgaanisenarseenin pitoisuus on alle 2 ppm. Analyysi on erityisen tärkeä merilevälajin Hizikia fusiforme osalta. (7) Nurmirehu kattaa eläinten rehuksi tarkoitetut tuotteet, joita ovat esimerkiksi heinä, säilörehu, tuore ruoho jne. (8) Enimmäismäärät viittaavat lyijyn analyyttiseen määritykseen, jossa uutto tehdään typpihapolla (5 % w/w) 30 minuutin ajan kiehumispisteessä. Määrityksessä voidaan käyttää vastaavia uuttomenetelmiä, joiden osalta voidaan osoittaa, että niiden uuttotehokkuus on samantasoinen. (9) Määriä tarkastellaan 31 päivään joulukuuta 2007 mennessä, ja tavoitteena on alentaa enimmäismääriä. (10) Enimmäismäärät viittaavat fluorin analyyttiseen määritykseen, jossa uutto tehdään 1 N suolahapolla 20 minuutin ajan huoneenlämmössä. Määrityksessä voidaan käyttää vastaavia uuttomenetelmiä, joiden osalta voidaan osoittaa, että niiden uuttotehokkuus on samantasoinen. (11) Enimmäismäärät viittaavat kadmiumin analyyttiseen määritykseen, jossa uutto tehdään typpihapolla (5 % w/w) 30 minuutin ajan kiehumispisteessä. Määrityksessä voidaan käyttää vastaavia uuttomenetelmiä, joiden osalta voidaan osoittaa, että niiden uuttotehokkuus on samantasoinen. (12) Yksin tai yhdessä, ilmaistuna dieldriininä. (13) Aldriinin ja dieldriinin enimmäispitoisuudet yksin tai yhdessä, ilmaistuna dieldriininä. (14) Parlar-järjestelmän mukainen numerointi, numeron edessä joko ”CHB” tai ”Parlar”. — CHB 26: 2-endo,3-ekso,5-endo, 6-ekso, 8,8,10,10-oktoklorobornaani — CHB 50: 2-endo,3-ekso,5-endo, 6-ekso, 8,8,9,10,10-nonaklorobornaani — CHB 62: 2,2,5,5,8,9,9,10,10-nonaklorobornaani. (15) Määriä tarkastellaan 31 päivään joulukuuta 2007 mennessä, ja tavoitteena on alentaa enimmäismääriä. (16) Määriä tarkastellaan 31 päivään joulukuuta 2008 mennessä, ja tavoitteena on alentaa enimmäismääriä. (17) Rajoittamatta eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista 22 päivänä syyskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1831/2003 puitteissa hyväksyttyjä pitoisuuksia. (18) Aineen enimmäismäärä esiseoksessa on pitoisuus, jonka seurauksena aineen määrä ei nouse suuremmaksi kuin 50 prosenttia rehussa vahvistetuista enimmäismääristä, kun esiseoksen käyttöohjeita noudatetaan.