02017O0009 — FI — 31.03.2022 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentoinnin apuväline eikä sillä ole oikeudellista vaikutusta. Unionin toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä. Säädösten todistusvoimaiset versiot on johdanto-osineen julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja ne ovat saatavana EUR-Lexissä. Näihin virallisiin teksteihin pääsee suoraan tästä asiakirjasta siihen upotettujen linkkien kautta.

Muutettu:









▼B

EUROOPAN KESKUSPANKIN SUUNTAVIIVAT (EU) 2017/697,

annettu 4 päivänä huhtikuuta 2017,

siitä, miten kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat käyttää unionin oikeuden sallimia vaihtoehtoja ja harkintavaltaa suhteessa vähemmän merkittäviin laitoksiin (EKP/2017/9)







I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde ja soveltamisala

Näissä suuntaviivoissa määritellään tiettyjä yleisesti sovellettavia vaihtoehtoja ja harkintavaltaa, jotka toimivaltaisille viranomaisille luottolaitosten vakavaraisuusvaatimuksia koskevassa unionin lainsäädännössä annetaan, ja joita kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on vähemmän merkittävien luottolaitosten osalta käytettävä täysin linjassa sen kanssa, miten EKP käyttää asetuksen (EU) 2016/445 (EKP/2016/4) mukaisesti asianomaisia vaihtoehtoja ja toimivaltaa.

2 artikla

Määritelmät

Näissä suuntaviivoissa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklassa, asetuksen (EU) N:o 1024/2013 2 artiklassa, asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) 2 artiklassa ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/61 3 artiklassa olevia määritelmiä.







II LUKU

SELLAISTEN VAIHTOEHTOJEN JA SELLAISEN TOIMIVALLAN KÄYTTÖ SUHTEESSA VÄHEMMÄN MERKITTÄVIIN LAITOKSIIN, JOIDEN OSALTA VAADITAAN TÄYDELLISTÄ YHDENMUKAISTAMISTA MERKITTÄVIIN LAITOKSIIN SOVELLETTAVAN LAINSÄÄDÄNNÖN KANSSA







I JAKSO

Omat varat

3 artikla

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 89 artiklan 3 kohta: rahoitusalan ulkopuolisten huomattavien omistusosuuksien riskipainottaminen ja kieltäminen

Laskettaessa pääomavaatimuksia asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannen osan mukaisesti kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että vähemmän merkittävät laitokset soveltavat 1 250 prosentin riskipainoa suurempaan seuraavista, sanotun vaikuttamatta asetuksen (EU) N:o 575/2013 90 artiklaan:

a) asetuksen (EU) N:o 575/2013 89 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut yrityksissä olevat huomattavat omistusosuudet, joiden määrä on yli 15 prosenttia luottolaitoksen hyväksyttävästä pääomasta; ja

b) asetuksen (EU) N:o 575/2013 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut yrityksissä olevat huomattavat omistusosuudet, joiden kokonaismäärä on yli 60 prosenttia luottolaitoksen hyväksyttävästä pääomasta.







II JAKSO

Pääomavaatimukset

4 artikla

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 1 kohdan b alakohta: vastapuolen maksukyvyttömyys

Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että vähemmän merkittävät laitokset soveltavat ”yli 90 päivää erääntyneenä” -kriteeriä asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 1 kohdan b alakohdassa täsmennettyihin vastuiden alaryhmiin.

▼M1 —————

▼B







III JAKSO

Suuret asiakasriskit

▼M1

6 artikla

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohta: vapautukset

Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten tulee käyttää asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja vapautuksia koskevaa vaihtoehtoa suhteessa vähemmän merkittäviin laitoksiin tämän artiklan ja liitteiden mukaisesti.

a) Asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan a alakohdassa luetellut vastuut vapautetaan kyseisen asetuksen 395 artiklan 1 kohdan soveltamisesta 80-prosenttisesti katettujen joukkolainojen nimellisarvosta edellyttäen, että saman asetuksen 400 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.

b) Asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan b alakohdassa luetellut vastuut vapautetaan kyseisen asetuksen 395 artiklan 1 kohdan soveltamisesta 80-prosenttisesti niiden vastuuarvosta edellyttäen, että saman asetuksen 400 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.

c) Asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan c alakohdassa luetellut luottolaitosten vastuut siinä mainituille yrityksille, siltä osin kuin kyseiset yritykset ovat unioniin sijoittautuneita, vapautetaan kokonaan kyseisen asetuksen 395 artiklan 1 kohdan soveltamisesta edellyttäen, että saman asetuksen 400 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset, joita täsmennetään näiden suuntaviivojen liitteessä I, täyttyvät ja sikäli kuin kyseiset yritykset ovat saman konsolidoidun valvonnan piirissä asetuksen (EU) N:o 575/2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/87/EY ( 1 ) tai vastaavan kolmannessa maassa voimassa olevan sääntelyn mukaisesti näiden suuntaviivojen liitteessä I täsmennetyllä tavalla.

d) Asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan d alakohdassa luetellut vastuut vapautetaan kyseisen asetuksen 395 artiklan 1 kohdan soveltamisesta edellyttäen, että saman asetuksen 400 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset, joita täsmennetään näiden suuntaviivojen liitteessä II, täyttyvät.

e) Asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan e–l alakohdassa luetellut vastuut vapautetaan kokonaan, tai artiklan 400 artiklan 2 kohdan i alakohdan tapauksessa korkeimpaan sallittuun määrään, kyseisen asetuksen 395 artiklan 1 kohdan soveltamisesta edellyttäen, että saman asetuksen 400 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.

f) Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että vähemmän merkittävät luottolaitokset arvioivat, täyttyvätkö asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 3 kohdassa sekä näiden suuntaviivojen asianomaisessa liitteessä täsmennetyt tiettyyn vastuuseen sovellettavat edellytykset. Kansallinen toimivaltainen viranomainen voi tarkistaa tämän arvioinnin milloin tahansa ja pyytää luottolaitoksia toimittamaan asianomaisessa liitteessä mainitut asiakirjat tätä tarkoitusta varten.

g) Tätä artiklaa sovelletaan ainoastaan silloin, kun asianomainen jäsenvaltio ei ole käyttänyt asetuksen (EU) N:o 575/2013 493 artiklan 3 kohdan mukaista mahdollisuutta vapauttaa tietyt vastuut kokonaan tai osittain.

▼B







IV JAKSO

Maksuvalmius

▼M1 —————

▼M1

7 a artikla

Delegoidun asetuksen (EU) 2015/61 12 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta: maksuvalmiusvaatimus – jäsenvaltion tai kolmannen maan keskeisten osakeindeksien yksilöinti

Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on katsottava, että seuraavat indeksit ovat keskeisiä osakeindeksejä määritettäessä, mitä osakkeita voidaan pitää tason 2B varoina komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/61 ( 2 ) 12 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti:

i) komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2016/1646 ( 3 ) liitteessä I luetellut indeksit;

ii) muu kuin i alakohdassa mainittu jäsenvaltion tai kolmannen maan keskeinen osakeindeksi, jonka asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tai kolmannen maan viranomainen on määrittänyt sellaiseksi tämän alakohdan soveltamista varten;

iii) muu kuin i tai ii alakohdassa mainittu merkittävä osakeindeksi, joka koostuu kyseisellä lainkäyttöalueella sijaitsevista johtavista yhtiöistä.

7 b artikla

Delegoidun asetuksen (EU) 2015/61 12 artiklan 3 kohta: maksuvalmiusvaatimus – tason 2B varat

1. Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on sallittava, että vähemmän merkittävät laitokset, jotka eivät sääntöjensä mukaan pysty uskonnon harjoittamiseen liittyvistä syistä pitämään hallussaan korkoa tuottavia varoja, voivat sisällyttää yritysten joukkolainat tason 2B likvideinä varoina delegoidun asetuksen (EU) N:o 2015/61 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa täsmennettyjen edellytysten mukaisesti.

2. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat tarkastella säännöllisesti edellä 1 kohdassa mainittua vaatimusta ja sallia vapautuksen delegoidun asetuksen (EU) N:o 2015/61 12 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii ja iii alakohdasta, kun delegoidun asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.

7 c artikla

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 428 p artiklan 10 kohta: Pysyvän varainhankinnan vaatimus – vaaditun pysyvän rahoituksen kertoimet taseen ulkopuolisiin eriin liittyville vastuille

Jollei kansallinen toimivaltainen viranomainen määritä erilaisia vaaditun pysyvän rahoituksen kertoimia, asetuksen (EU) N:o 575/2013 428 p artiklan 10 kohdan soveltamisalaan kuuluvien taseen ulkopuolisiin eriin liittyvien vastuiden osalta kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että vähemmän merkittävät laitokset soveltavat muihin kuin asetuksen (EU) N:o 575/2013 kuudennen osan IV osaston 4 luvussa mainittuihin taseen ulkopuolisiin vastuisiin pysyvän rahoituksen kertoimia, jotka vastaavat ulosvirtausasteita, joita ne soveltavat maksuvalmiusvaatimusta varten asetuksen (EU) 2015/61 23 artiklassa tarkoitettuihin vastaaviin tuotteisiin ja palveluihin.

7 d artikla

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 428 q artiklan 2 kohta: Pysyvän varainhankinnan vaatimus – eroteltujen varojen sidonnaisuuden keston määrittäminen

Jos varat on eroteltu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 ( 4 ) 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja laitokset eivät voi vapaasti luovuttaa tällaisia varoja, kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että vähemmän merkittävät laitokset määrittävät kyseisiä varoja koskevan sidonnaisuuden keston sen ajan perusteella, joka vastaa laitoksen sellaisille asiakkaille olevien velkojen laina-aikaa, joihin kyseinen erotteluvaatimus liittyy.

7 e artikla

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 428 aq artiklan 10 kohta: Pysyvän varainhankinnan vaatimus – vaaditun pysyvän rahoituksen kertoimet taseen ulkopuolisiin eriin liittyville vastuille

Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että vähemmän merkittävät laitokset, joille on myönnetty lupa soveltaa asetuksen (EU) N:o 575/2013 kuudennen osan IV osaston 5 luvussa tarkoitettua yksinkertaistettua pysyvän varainhankinnan vaatimusta, on noudatettava 7 c artiklassa täsmennettyä menetelmää.

7 f artikla

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 428 ar artiklan 2 kohta: Pysyvän varainhankinnan vaatimus – eroteltujen varojen sidonnaisuuden keston määrittäminen

Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että vähemmän merkittävät laitokset, joille on myönnetty lupa asetuksen (EU) N:o 575/2013 kuudennen osan IV osaston 5 luvussa tarkoitetun yksinkertaistetun pysyvän varainhankinnan vaatimuksen laskentaan, on noudatettava 7 d artiklassa täsmennettyä menetelmää.

▼B







V JAKSO

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 siirtymäsäännökset

▼M1 —————

▼B

9 artikla

Asetuksen (EU) N:o 575/2013 478 artiklan 3 kohdan a ja b alakohta: finanssialan yhteisöissä olevien merkittävien sijoitusten ja tulevista veronalaisista voitoista riippuvien laskennallisten verosaamisten ydinpääomasta (CET1) tehtäviin vähennyksiin sovellettavat prosenttiosuudet

Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset käyttävät asetuksen (EU) N:o 575/2013 478 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa vahvistettua finanssialan yhteisöissä olevien merkittävien sijoitusten ja tulevista veronalaisista voitoista riippuvien laskennallisten verosaamisten ydinpääomasta (CET1) tehtäviin vähennyksiin sovellettavia prosenttiosuuksia koskevaa optiota seuraavasti:

a) Asetuksen (EU) N:o 575/2013 469 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitetun sovellettavan prosenttiosuuden on kyseisen asetuksen 478 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa oltava 100 prosenttia 1 päivästä tammikuuta 2018.

b) Asetuksen (EU) N:o 575/2013 478 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sovellettavan prosenttiosuuden on oltava 100 prosenttia 1 päivästä tammikuuta 2018.

c) Edellä b alakohdassa säädetystä poiketen tilanteessa, jossa asetuksen (EU) N:o 575/2013 478 artiklan 2 kohdan mukaisesti kansallisessa lainsäädännössä säädetään kymmenen vuoden siirtymäkaudesta, sovellettavan prosenttiosuuden on oltava: i) 80 prosenttia 1 päivän tammikuuta 2018 ja 31 päivän joulukuuta 2018 välisenä aikana; ja ii) 100 prosenttia 1 päivästä tammikuuta 2019 alkaen.

d) Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset eivät sovella b ja c alakohtaa vähemmän merkittäviin laitoksiin, jotka ovat tämän asetuksen voimaantulopäivänä komission hyväksymien uudelleenjärjestelysuunnitelmien kohteena

e) Kun toinen luottolaitos hankkii d alakohdan soveltamisalaan kuuluvan luottolaitoksen tai sulautuu tällaiseen uudelleenjärjestelysuunnitelman soveltamisen aikana ilman laskennallisten verosaamisten vakavaraisuuskohtelua koskevia muutoksia, kansalliset toimivaltaiset viranomaiset soveltavat d alakohdan poikkeusta myös hankkijana olevaan luottolaitokseen, sulautumisen seurauksena syntyvään uuteen luottolaitokseen tai luottolaitokseen, johon alkuperäinen luottolaitos sulautuu, samalla tavoin kuin sitä sovellettiin hankittuun, sulautettuun tai sulautuneeseen luottolaitokseen.

f) Jos b ja c alakohdassa säädettyjen vähennysten vaikutus kasvaa odottamatta siten, että kansallinen toimivaltainen viranomainen katsoo kasvun merkittäväksi, vähemmän merkittävät laitokset voivat olla soveltamatta b tai c alakohtaa.

g) Kun b ja c alakohtaa ei sovelleta, toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että vähemmän merkittävät laitokset soveltavat kansallista lainsäädäntöä.

Tällä artiklalla ei rajoiteta ennen näiden suuntaviivojen voimaantulopäivämäärää voimassa olevan kansallisen lainsäädännön soveltamista, kun tällaisessa lainsäädännössä vahvistetaan a–c alakohdassa mainittua korkeampia prosenttiosuuksia.







III LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

10 artikla

Voimaantulo ja täytäntöönpano

1. Nämä suuntaviivat tulevat voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen kun ne on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

2. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset noudattavat näitä suuntaviivoja viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2018 paitsi näiden suuntaviivojen 7 artiklaa, jota ne noudattavat 1 päivästä tammikuuta 2019.

11 artikla

Osoitus

Nämä suuntaviivat on osoitettu osallistuvien jäsenvaltioiden kansallisille toimivaltaisille viranomaisille.

▼M1









LIITE I

Edellytykset, joita sovelletaan arvioitaessa vapautusta suurten asiakasriskien rajasta asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja näiden suuntaviivojen 6 artiklan c kohdan mukaisesti

1. Tätä liitettä sovelletaan näiden suuntaviivojen 6 artiklan c alakohdan mukaisiin vapautuksiin suurten asiakasriskien rajasta. Näiden suuntaviivojen 6 artiklan c alakohtaa sovellettaessa komission täytäntöönpanopäätöksen 2014/908 ( 5 ) liitteessä I luetellut kolmannet maat katsotaan vastaaviksi.

2. Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että vähemmän merkittävät laitokset ottavat seuraavat perusteet huomioon arvioidessaan, täyttääkö asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettu vastuu edellytykset vapautukselle suurten asiakasriskien rajasta asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

a) Sen arvioimiseksi, poistaako vastuun, vastapuolen tai luottolaitoksen ja vastapuolen välisen suhteen erityisluonne vastuusta aiheutuvan riskin tai vähentääkö se sitä, mistä säädetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 3 kohdan a alakohdassa, vähemmän merkittävien laitosten on otettava huomioon seuraavaa: i) täyttyvätkö asetuksen (EU) N:o 575/2013 113 artiklan 6 kohdan b, c ja e alakohdassa säädetyt edellytykset ja erityisesti, sovelletaanko vastapuoleen samoja menettelyjä riskien arvioimiseksi, mittaamiseksi ja valvomiseksi kuin luottolaitokseen, ja onko tietotekniset järjestelmät integroitu tai ainakin täysin yhtenäistetty. Niiden on myös otettava huomioon, onko olemassa tämänhetkisiä tai odotettavissa olevia varteenotettavia käytännön esteitä tai oikeudellisia esteitä sille, että vastapuoli maksaa vastuun oikea-aikaisesti luottolaitokselle, paitsi elvytys- tai kriisitilanteessa, jolloin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/59/EU ( 6 ) esitetyt rajoitukset on pantava täytäntöön; ii) ovatko ryhmän sisäiset vastuut perusteltavissa ryhmän rahoitusrakenteella ja strategialla; iii) ovatko ryhmän sisäiseltä vastapuolelta olevien vastuiden hyväksymisessä noudatettava päätöksentekomenettely sekä tällaisiin vastuisiin sovellettavat seuranta- ja tarkistusprosessit yksittäisen laitoksen tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti samankaltaisia kuin prosessit, joita sovelletaan luotonantoon kolmansille osapuolille; iv) mahdollistavatko luottolaitoksen riskienhallintamenettelyt, tietotekniset järjestelmät ja sisäinen raportointi sen, että se voi jatkuvasti seurata ja varmistaa, että yritysryhmiin kohdistuvat suuret asiakasriskit ovat linjassa sen riskistrategian kanssa oikeushenkilön tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti.

b) Sen arvioimiseksi, voidaanko mahdollisia jäljellä olevia keskittymäriskejä käsitellä asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti muilla yhtä tehokkailla keinoilla, kuten direktiivin 2013/36/EU 81 artiklassa säädetyillä järjestelyillä, menettelyillä ja menetelmillä, vähemmän merkittävien laitosten on otettava huomioon seuraavaa: i) onko luottolaitoksella yksittäisen laitoksen tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti käytössään luotettavat prosessit, menettelyt ja kontrollit sen varmistamiseksi, ettei vapautuksen käyttäminen johtaisi keskittymäriskiin, joka on sen riskistrategian ulkopuolella ja vastoin ryhmän sisäisen moitteettoman maksuvalmiuden hallinnan periaatteita; ii) onko luottolaitos muodollisessa menettelyssä ottanut huomioon keskittymäriskin, joka perustuu ryhmän sisäisiin vastuisiin, osana yleistä riskinarviointiaan; iii) onko luottolaitoksella oikeushenkilön tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti riskienhallintajärjestelmä, jossa valvotaan asianmukaisesti ehdotettuja riskirajoja; iv) onko syntyvä keskittymäriski selvästi yksilöity tai tullaanko se selvästi yksilöimään luottolaitoksen sisäisessä pääoman riittävyyden arviointimenettelyssä (ICAAP) ja hallitaanko sitä aktiivisesti. Keskittymäriskin hallintaa koskevia järjestelyjä, menettelyjä ja mekanismeja arvioidaan vakavaraisuuden arviointiprosessissa; v) onko olemassa näyttöä siitä, että keskittymäriskin hallinta on linjassa ryhmän elvytyssuunnitelman kanssa.

3. Sen selvittämiseksi, täyttyvätkö 1 ja 2 kohdan edellytykset, kansallinen keskuspankki voi pyytää vähemmän merkittäviä laitoksia esittämään seuraavat asiakirjat.

a) Luottolaitoksen laillisen edustajan allekirjoittama kirje, jonka ylin hallintoelin on hyväksynyt ja jossa todetaan, että luottolaitos täyttää kaikki vapauttamisen myöntämiselle asetetut edellytykset, joista säädetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan c alakohdassa ja 400 artiklan 3 kohdassa.

b) Oikeudellinen lausunto, jonka on antanut joko ulkopuolinen riippumaton kolmas osapuoli tai sisäinen oikeudellinen osasto, jonka ylin hallintoelin on hyväksynyt ja joka osoittaa, ettei ole sovellettavaan sääntelyyn – verosääntely mukaan lukien – tai sitoviin sopimuksiin perustuvia esteitä sille, että vastapuoli maksaa luottolaitokselle saamiset oikea-aikaisesti.

c) Laillisen edustajan allekirjoittama lausuma, jonka ylin hallintoelin on hyväksynyt ja jossa todetaan seuraavaa: i) ei ole käytännön esteitä sille, että vastapuoli maksaa saamiset luottolaitokselle oikea-aikaisesti; ii) ryhmän sisäiset vastuut ovat perusteltavissa ryhmän rahoitusrakenteella ja strategialla; iii) ryhmän sisäiseltä vastapuolelta olevien vastuiden hyväksymisessä noudatettava päätöksentekomenettely sekä tällaisiin vastuisiin sovellettavat seuranta- ja tarkistusprosessit oikeushenkilön tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti ovat samankaltaisia kuin prosessit, joita sovelletaan luotonantoon kolmansille osapuolille; iv) keskittymäriskiä, joka perustuu ryhmän sisäisiin vastuisiin, on tarkasteltu osana luottolaitoksen yleistä riskinarviointikehystä.

d) Laillisen edustajan allekirjoittamat ja ylimmän hallintoelimen hyväksymät asiakirjat, jotka osoittavat, että luottolaitoksen menettelyt riskien arvioimiseksi, mittaamiseksi ja valvomiseksi ovat vastapuolen menettelyjä vastaavat ja että luottolaitoksen riskienhallintamenettelyt, tietotekniset järjestelmät ja sisäinen raportointi mahdollistavat sen, että ylin hallintoelin voi jatkuvasti seurata suurten asiakasriskien tasoa ja sitä, onko se linjassa luottolaitoksen riskistrategian kanssa oikeushenkilön tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti, samoin kuin sitä, onko se ryhmän sisäisen moitteettoman maksuvalmiuden hallinnan periaatteiden mukainen.

e) Asiakirjat, jotka osoittavat, että ICAAP-prosessissa yksilöidään selvästi keskittymäriski, joka perustuu suuriin ryhmän sisäisiin vastuisiin, ja että kyseistä riskiä hallitaan aktiivisesti.

f) Asiakirjat, jotka osoittavat, että keskittymäriskin hallinta on linjassa ryhmän elvytyssuunnitelman kanssa.

▼M1









LIITE II

Edellytykset, joita sovelletaan arvioitaessa vapautusta suurten asiakasriskien rajasta asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja näiden suuntaviivojen 6 artiklan d kohdan mukaisesti

1. Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että vähemmän merkittävät laitokset ottavat seuraavat perusteet huomioon arvioidessaan, täyttääkö asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettu vastuu edellytykset vapautukselle suurten asiakasriskien rajasta asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

a) Sen arvioimiseksi, poistaako vastuun, alueellisen laitoksen tai keskuslaitoksen tai luottolaitoksen ja alueellisen laitoksen tai keskuslaitoksen välisen suhteen erityisluonne vastuusta aiheutuvan riskin tai vähentääkö se sitä, kuten asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 3 kohdan a alakohdassa on säädetty, vähemmän merkittävien laitosten on otettava huomioon seuraavaa: i) onko olemassa tämänhetkisiä tai odotettavissa olevia varteenotettavia käytännön esteitä tai oikeudellisia esteitä sille, että vastapuoli maksaa saamisen oikea-aikaisesti luottolaitokselle, paitsi elvytys- tai kriisitilanteessa, jolloin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/59/EU esitetyt rajoitukset on pantava täytäntöön; ii) ovatko ehdotetut vastuut luottolaitoksen tavanomaisen liiketoiminnan ja sen liiketoimintamallin mukaisia tai perusteltavissa verkoston rahoitusrakenteella; iii) ovatko luottolaitoksen keskuslaitokselta olevien vastuiden hyväksymisessä noudatettava päätöksentekomenettely sekä tällaisiin vastuisiin sovellettavat seuranta- ja tarkistusprosessit yksittäisen laitoksen tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti samankaltaisia kuin prosessit, joita sovelletaan luotonantoon kolmansille osapuolille; iv) mahdollistavatko luottolaitoksen riskienhallintamenettelyt, tietotekniset järjestelmät ja sisäinen raportointi sen, että se voi jatkuvasti seurata ja varmistaa, että sen alueelliseen laitokseen tai keskuslaitokseen kohdistuvat suuret asiakasriskit ovat linjassa sen riskistrategian kanssa.

b) Sen arvioimiseksi, voidaanko mahdollisia jäljellä olevia keskittymäriskejä käsitellä muilla yhtä tehokkailla keinoilla – kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU ( 7 ) 81 artiklassa säädetyillä järjestelyillä, menettelyillä ja menetelmillä – asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti, vähemmän merkittävien laitosten on otettava huomioon seuraavaa: i) onko luottolaitoksella käytössään tehokkaat prosessit ja menettelyt ja tehokas valvonta sen varmistamiseksi, ettei vapautuksen käyttäminen johtaisi keskittymäriskiin, johon sillä ei ole riskistrategiaa; ii) onko luottolaitos ottanut virallisesti huomioon keskittymäriskin, joka perustuu sen alueelliseen laitokseen tai keskuslaitokseen kohdistuviin vastuisiin, osana yleistä riskinarviointiaan; iii) onko luottolaitoksella riskienhallintajärjestelmä, jossa valvotaan asianmukaisesti ehdotettuja riskirajoja; iv) onko syntyvä keskittymäriski selvästi yksilöity tai yksilöidäänkö se selvästi luottolaitoksen sisäisessä vakavaraisuuden hallintaprosessissa (ICAAP) ja hallitaanko sitä aktiivisesti. Keskittymäriskin hallintaa koskevia järjestelyjä, menettelyjä ja mekanismeja arvioidaan vakavaraisuuden arviointiprosessissa.

2. Edellä 1 kohdassa asetettujen edellytysten lisäksi kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että vähemmän merkittävät luottolaitokset ottavat huomioon – sen arvioimiseksi, onko alueellinen laitos tai keskuslaitos, johon luottolaitos on liittynyt osaksi verkostoa, vastuussa asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetyistä käteismaksujen selvityksistä ja mainitaanko alueellisen laitoksen tai keskuslaitoksen säännöissä taikka yhtiöjärjestyksessä nimenomaisesti tällaiset tehtävät – muun muassa seuraavat seikat:

a) koko verkoston markkinarahoitus;

b) likviditeetin selvitys verkoston sisällä, asetuksen (EU) N:o 575/2013 10 artiklan soveltamisalan puitteissa;

c) keskuslaitokseen liittyneiden luottolaitosten likviditeetin ylläpitäminen;

d) keskuslaitokseen liittyneiden luottolaitosten ylimääräisen likviditeetin sitominen.

3. Sen selvittämiseksi, täyttyvätkö 1 ja 2 kohdan edellytykset, kansallinen keskuspankki voi pyytää vähemmän merkittäviä laitoksia esittämään seuraavat asiakirjat.

a) Luottolaitoksen laillisen edustajan allekirjoittama kirje, jonka ylin hallintoelin on hyväksynyt ja jossa todetaan, että luottolaitos täyttää kaikki vapauttamisen myöntämiselle asetetut edellytykset, joista säädetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 2 kohdan d alakohdassa ja 400 artiklan 3 kohdassa.

b) Oikeudellinen lausunto, jonka on antanut joko ulkopuolinen riippumaton kolmas osapuoli tai sisäinen oikeudellinen osasto ja jonka ylin hallintoelin on hyväksynyt ja joka osoittaa, ettei ole sovellettavaan sääntelyyn – verosääntely mukaan lukien – tai sitoviin sopimuksiin perustuvia esteitä sille, että alueellinen laitos tai keskuslaitos maksaa luottolaitokselle saamiset oikea-aikaisesti saamiset.

c) Laillisen edustajan allekirjoittama lausuma, jonka ylin hallintoelin on hyväksynyt ja jossa todetaan seuraavaa: i) ei ole käytännön esteitä sille, että alueellinen laitos tai keskuslaitos maksaa saamiset luottolaitokselle oikea-aikaisesti; ii) alueellisen laitoksen tai keskuslaitoksen vastuut ovat perusteltavissa verkoston rahoitusrakenteella; iii) alueelliselta laitokselta tai keskuslaitokselta olevien vastuiden hyväksymisessä noudatettava päätöksentekomenettely sekä tällaisiin vastuisiin sovellettavat seuranta- ja tarkistusprosessit oikeushenkilön tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti ovat samankaltaisia kuin prosessit, joita sovelletaan luotonantoon kolmansille osapuolille; iv) keskittymäriskiä, joka perustuu saamisin alueellisilta laitoksilta tai keskuslaitoksilta, on tarkasteltu osana luottolaitoksen yleistä riskinarviointijärjestelmää.

d) Laillisen edustajan allekirjoittama ja luottolaitoksen ylimmän hallintoelimen hyväksymä asiakirja, joka osoittaa, että luottolaitoksen menettelyt riskien arvioimiseksi, mittaamiseksi ja valvomiseksi ovat alueellisen laitoksen tai keskuslaitoksen menettelyjä vastaavat ja että luottolaitoksen riskienhallintamenettelyt, tietotekniset järjestelmät ja sisäinen raportointi mahdollistavat sen, että ylin hallintoelin voi jatkuvasti seurata suurten asiakasriskien tasoa ja sitä, onko se linjassa luottolaitoksen riskistrategian kanssa oikeushenkilön tasolla ja tarvittaessa konsolidoidusti, samoin kuin sitä, onko se ryhmän sisäisen moitteettoman maksuvalmiuden hallinnan periaatteiden mukainen.

e) Asiakirjat, jotka osoittavat, että ICAAP-prosessissa yksilöidään selvästi keskittymäriski, joka perustuu alueelliseen laitokseen tai keskuslaitokseen kohdistuviin suuriin asiakasriskeihin, ja että tätä hallitaan aktiivisesti.

f) Asiakirjat, jotka osoittavat, että keskittymäriskin hallinta vastaa verkoston elvytyssuunnitelmaa.