1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 4154/87,
annettu 22 päivänä joulukuuta 1987,
tiettyistä maataloustuotteista valmistettuihin tavaroihin sovellettavasta kauppajärjestelmästä
annetun asetuksen (ETY) N:o 3033/80 soveltamiseksi tarvittavista analyysimenetelmistä ja muista
teknisistä säännöksistä
(EYVL L 392, 31.12.1987, s. 19)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Komission asetus (EY) N:o 203/98, annettu 26 päivänä tammikuuta 1998 L 21 6 28.1.1998
▼B
KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 4154/87,
annettu 22 päivänä joulukuuta 1987,
tiettyistä maataloustuotteista valmistettuihin tavaroihin sovelletta-
vasta kauppajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 3033/80soveltamiseksi tarvittavista analyysimenetelmistä ja muista tekni-
sistä säännöksistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomion Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitarif-
fista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
N:o 2658/87 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella
(ETY) N:o 3985/87 (2), ja erityisesti sen 9 artiklan,
sekä katsoo, ettäkomission asetuksessa (ETY) N:o 1061/69 (
3), sellaisena kuin se on
muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1822/86 (4), määritellään neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 1059/69 (5) soveltamiseksi käytettävät analyysi-
menetelmät; asetus (ETY) N:o 1059/69 kumotaan ja korvataan
asetuksella (ETY) N:o 3033/80 (6), sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3743/87 (7),
asetuksen (ETY) N:o 3033/80 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset
säännöt vahvistetaan tuontien osalta asetuksen (ETY) N:o 3033/80soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden valmistuksessa käytettyinä pide-tyistä perustuotteiden määristä sekä yhteisestä tullitariffista annetun
asetuksen (ETY) N:o 950/68 muuttamisesta 11 päivänä marraskuuta
1980 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3034/80 (
8), sellai-
sena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 4091/87 (9)
olisi kumottava ja korvattava asetus (ETY) N:o 1061/69 analyysimene-
telmien tieteellisen ja teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi jayhdenmukaisen kohtelun varmistamiseksi asetuksen (ETY) N:o 3033/80 soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden yhteisöön suuntautuvan
tuonnin osalta, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat nimikkeistökomitean
lausunnon mukaisia,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa määritellään asetuksen (ETY) N:o 3033/80 (tuonnin
osalta) ja asetuksen (ETY) N:o 3034/80 soveltamiseksi tarvittavat
analyysimenetelmät tai analyysimenetelmän puuttuessa noudatettavienanalyysitoimenpiteiden luonne tai sovellettavan menetelmän periaate.
2 artikla
Asetuksen (ETY) N:o 3034/80 liitteessä III esitettyjen— tärkkelys/glukoosipitoisuuteen, ja
— sakkaroosi/inverttisokeri/isoglukoosipitoisuuteen1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o L 256, 7.9.1987, s. 1
(2) EYVL N:o L 376, 31.12.1987, s. 1
(3) EYVL N:o L 141, 12.6.1969, s. 24
(4) EYVL N:o L 158, 13.6.1986, s. 1
(5) EYVL N:o L 141, 12.6.1969, s. 1
(6) EYVL N:o L 323, 29.11.1980, s. 1
(7) EYVL N:o L 352, 15.12.1987, s. 29
(8) EYVL N:o L 323, 29.11.1980, s. 7
(9) EYVL N:o L 382, 31.12.1987, s. 27
▼B
liittyvien määritelmien mukaisesti ja mainitun asetuksen liitteiden II ja
III soveltamiseksi käytetään seuraavia kaavoja, menettelyjä ja mene-telmiä:
1.Tärkkelys/glukoosipitoisuus
(sellaisenaan olevan tavaran 100 % tärkkelyspitoisuutena ilmaistuna)
a) (Z − F) × 0,9,
kun glukoosipitoisuus on vähintään yhtä suuri kuin fruktoosipi-
toisuus, tai
b) (Z − G) × 0,9,
kun glukoosipitoisuus on pienempi kuin fruktoosipitoisuuskun:
Z = glukoosipitoisuus tämän asetuksen liitteessä I kuvatulla
menetelmällä määritettynä;
F = fruktoosipitoisuus HLPC:lla määritettynä (suuren erotus-
kyvyn nestekromatorafia);
G = glukoosipitoisuus HLPC:lla määritettynä.
Kun laktoosihydrolysaatin esiintyminen on 1 kohdan a alakohdan
mukaisesti ilmeinen ja/tai havaitaan galaktoosimääriä, galaktoosipi-toisuutta (HLPC:lla määritettynä) vastaava glukoosipitoisuus(HLPC:lla määritettynä) vähennetään glukoosin kokonaispitoisuu-desta (Z) ennen muita laskutoimenpiteitä.
2.Sakkaroosi/inverttisokeri/isoglukoosipitoisuus
(sellaisenaan olevan tavaran sakkaroosipitoisuutena ilmaistuna)
a) S + (2F) × 0,95,
kun glukoosipitoisuus on vähintään yhtä suuri kuin fruktoosipi-
toisuus;
b) S + (G + F) × 0,95,
kun glukoosipitoisuus on pienempi kuin fruktoosipitoisuus
kun:
S = sakkaroosipitoisuus HLPC:lla määritettynä;
F = fruktoosipitoisuus HLPC:lla määritettynä;
G = glukoosipitoisuus HLPC:lla määritettynä.
Kun laktoosihydrolysaatin esiintyminen on ilmeinen ja /tai havaitaan
laktoosi- ja galaktoosimääriä, galaktoosipitoisuutta vastaava glukoo-
sipitoisuus (HLPC:lla määritettynä) vähennetäänglukoosipitoisuudesta (G) ennen muita laskutoimenpiteitä.
3.Maitorasvapitoisuus
a) Jollei jäljempänä alakohdan säännöksistä muuta johdu, sellaise-
naan olevan tavaran maitorasvapitoisuus on määritettävävetykloridihapolla tapahtuvan hydrolyysin jälkeen tapahtuvallauuttomenetelmällä.
b) Kun tavaran koostumuksesta ilmoitetaan myös muita rasvoja kuin
maitorasvoja, sovelletaan seuraavaa menettelyä:
— määritetään edellä a alakohdan mukaisesti sellaisenaan olevan
tavaran kokonaisrasvapitoisuus painoprosentteina,
— maitorasvat määritetään käyttäen petrolieetterillä tapahtuvaa
uuttomenetelmää, jota edeltää vetykloridihapolla tapahtuvahydrolyysija jota edelleen seuraa rasvahappojen metyyli ester-eiden käyttö kaasukromatografiaan. Jos maitorasvojahavaitaan, niiden suhteellinen osuus lasketaan kertomalla
metyylibutyraatin suhteellinen osuus 25:llä, ja näin saatu
arvo kerrotaan sellaisenaan olevan tavaran kokonaisrasvapi-toisuuden painoprosentilla ja jaetaan 100:lla.
4.Maitovalkuaispitoisuus1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 3
▼M1
▼B
▼B
a) Jollei b alakohdan säännöksistä muuta johdu, sellaisenaan olevan
tavaran maitovalkuaispitoisuus lasketaan kertomalla typpipitoi-suus (Kjeldahlin menetelmällä määritetty) tekijällä 6,38.
b) Kun tavaran koostumuksesta ilmoitetaan myös muita kuin maito-
valkuaista sisältäviä ainesosia:
(i) kokonaistyppipitoisuus määritetään Kjeldahlin menetelmällä,
(ii) maitovalkuaispitoisuus lasketaan edellä a alakohdan mukai-
sesti vähentämällä kokonaistyppipitoisuudesta muita kuin
maitovalkuaista vastaava typpipitoisuus.
3 artikla
Asetuksen (ETY) N:o 3034/80 liitteen I täytäntöönpanoa varten
käytetään seuraavia menetelmiä ja/tai menettelyjä:
1. Yhdistetyn nimikkeistön nimikkeisiin 0403 10 51-0403 10 59,
0403 10 91-0403 10 99, 0403 90 71-0403 90 79 ja 0403 90 91-0403 90 99 kuuluvien tavaroiden luokitustarkoituksiin määritetäänmaitorasvapitoisuus 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla menetelmällä;
2. Yhdistetyn nimikkeistön nimikkeisiin 1704 10 11-1704 10 99 ja
1905 20 10-1905 20 90 kuuluvien tavaroiden luokitustarkoituksiinmääritetään sakkaroosipitoisuus, sakkaroosina ilmaistu inverttisokeri
mukaanlukien, HPLC-menetelmällä; (sakkaroosina ilmaistu invertti-
sokeri tarkoittaa yhtä suurten glukoosi- ja fruktoosimäärien summaakerrottuna luvulla 0,95);
3. Yhdistetyn nimikkeistön nimikkeisiin 1806 10 10-1806 10 90 kuulu-
vien tavaroiden luokitustarkoituksiin määritetään sakkaroosi/inverttisokeri/isoglukoosi - P pitoisuus 2 artiklan 2 kohdassa annetunkaavan, menetelmän ja menettelyjen mukaisesti;
4. Yhdistetyn nimikkeistön nimikkeisiin 3505 20 10-3505 20 90 kuulu-
vien tavaroiden luokitustarkoituksiin määritetään tärkkelyksen,dekstriinin tai muiden muunnettujen tärkkelysten pitoisuus tämän
asetuksen liitteessä II annetulla menetelmällä;
5. Yhdistetyn nimikkeistön nimikkeisiin 3809 10 10-3809 10 90 kuulu-
vien tavaroiden luokitustarkoituksiin määritetään amylaasiset aineet
tämän asetuksen liitteessä II annetulla menetelmällä;
6. Joko yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 1901 90 11 tai nimik-
keeseen 1901 90 19 kuuluvien tavaroiden luokitustarkoituksiin
tehdään ero kuiva-aineeseen perustuen määritettynä kuivauksella103 ± 2 ºC lämpötilassa vakiopainoon;
7. Yhdistetyn nimikkeistön nimikkeisiin 1902 19 10 ja 1902 19 90
kuuluvien tavaroiden luokitustarkoituksiin käytetään tämänasetuksen liitteessä III annettua menetelmää makaronivalmisteissaesiintyvien tavallisesta vehnästä valmistettujen jauhojen ja suuri-moiden esiintymisen testaamiseksi;
8. Yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeisiin 2905 44 11-2905 44 599 ja
3823 60 11-3823 60 99 kuuluvien tavaroiden sisältämän mannitolin
ja D-glusitolin (sorbitolin) osuus määritetään suuren erotuskyvyn
nestekromatografiaan perustuvan menetelmän (HPLC) perusteella.
4 artikla
1. Laaditaan analyysiseloste.
2. Analyysiselosteessa on oltava erityisesti:
— kaikki näytteen tunnistamiseen liittyvät tiedot,
— käytetty yhteisön menetelmä ja tarkka viittaus oikeudelliseen asia-
kirjaan, jossa siitä on säädetty tai tarvittaessa viittausyksityiskohtaiseen menetelmään, jossa on eritelty tässä asetuksessa
esitettyjen noudatettavien analyysitoimenpiteiden luonne tai sovel-
lettavan menetelmän periaate,
— tuloksiin mahdollisesti vaikuttaneet tekijät,— analyysitulokset ottaen huomioon käytetyssä menetelmässä sovel-
lettu ilmaisumuoto sekä analyysiä pyytäneiden tulli- taihallintoviranomaisten tarpeiden saneleman ilmaisumuoto.1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 4
▼B
5 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 1061/69.
6 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1988.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 5
▼B
LIITE I
TÄRKKELYSPITOISUUDEN JA SEN GLUKOOSIA SISÄLTÄVIEN
HAJOAMISTUOTTEIDEN MÄÄRITYS
1 Tarkoitus ja soveltamisala
a) Menetelmällä on mahdollista määrittää tärkkelyspitoisuus, sen
glukoosia sisältävät hajoamistuotteet, jäljempänä ’tärkkelys’.
b) Edellä 1 a kohdassa tarkoitettu ”tärkkelys” pitoisuus on yhtä suuri kuin
Earvo laskettuna tämän menetelmän 6 kohdan mukaisesti.
2 Periaate
Näyte hajotetaan natriumhydroksidilla ja tärkkelys jaetaan glukoosiyksi-
köihin amyloglukosidaasin avulla. Glukoosi määritetään entsymaattisesti.
3 Reagenssit
(Käytetään kahdestiti slattua vettä.)
3.1 0,5 N Natriumhydroksidiliuos (0,5 mol/l).3.2 (vähintään) 96 % jääetikka.3.3 Amyloglukosidaasiliuos:
Välittömästi ennen käyttöä liuotetaan noin 10 mg amyloglukosidaasia (EC
3.2.1.3) (6 U/mg) 1 millilitraan vettä (
1).
3.4 Trietanoliamiinipuskuriliuos:
Liuotetaan 14,0 g trietanoliamiinihydrokloridia [tris(2-hydroksietyyli)am-
moniumkloridi] ja 0,25 g magnesiumsulfaattia (MgSO4·7H2O)
80 ml:aan vettä, lisätään noin 5 ml 5 N natriumhydroksidiliuosta (5 mol/
l) ja säädetään pH:ksi 7,6 1 N natriumhydroksidiliuosta (1 mol/l) käyttäen.
Täytetään 100 ml:ksi vedellä. Puskuriliuosta voidaan säilyttää vähintään 4
viikkoa 4 ºC:ssa.
3.5 NADP (nikotinamidiadeniinidinukleotidifosfaatti, dinatriumsuola) -liuos:
Liuotetaan 60 mg NADP 6 ml:aan vettä. Tätä liuosta voidaan säilyttää
ainakin neljä viikkoa 4 ºC:ssa.
3.6 ATP (adenosiini-5'-trifosfaatti, dinatriumsuola) -liuos:
Liuotetaan 300 mg ATP, 3H2O ja 300 mg natriumvetykarbonaattia
(NaHCO3) 6 ml:aan vettä. Liuosta voidaan säilyttää vähintään 4 viikkoa
4 ºC:ssa.
3.7 HK/G6P-DH [Heksokinaasi (EC 2.7.1.1) ja glukoosi-6-fosfaatti-dehydro-
genaasi(EC 1.1.1.49)]-suspensi o:
suspendoidaan 280 U HK ja 140 U G6P-DH 1 ml:ssa 3,2 M ammonium-
sulfaattiliuosta. Suspensiota voidaan säilyttää vähintään vuosi 4 ºC:ssa.
4 Välineistö
4.1 Magneettisekoittaja vesihauteessa 60 ºC:ssa.
4.2 Magneettisauvoja.
4.3 UV-spektrofotometri 1 cm optisin kyvetein.4.4 Pipettejä entsymaattista määritystä varten.
5 Menetelmä
5.1Näyte pestään etanolilla, uutetaan lämmittäen natriumhydroksidilla ja
”tärkkelys” hydrolysoidaan entsymaattisesti:
5.1.1 Näytteen paino valitaan seuraavasti oletetun tärkkelyspitoisuuden (tärkke-
lyspitoisuus saa olla enintään 0,4 g näytettä kohden) mukaisesti:1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 6
(1) U on entsyymiaktiivisuuden kansainvälinen yksikkö.
▼B
Tuotteen oletettu
tärkkelyspitoisuus,
g/100 gNäytteen paino gram-
moina noin
(p)Mittapullon tilavuus,
mlLaimennoskerroin
yhdeksili traksi
(f)
> 70 0,35-0,4 500 2
20-70 enintään 0,5 500 2
5-20 enintään 1 250 4
< 5 enintään 2 200 5
5.1.2 Punnitaan näytettä täsmälleen 0,1 mg.
5.1.3 Lisätään 50 ml 0,5 N natriumhydroksidiliuosta (3.1) ja sekoitetaan jatku-
vasti 30 minuuttia vesihauteessa (4.1) magneettisekoittajalla 60 ºC:ssa.
5.1.4 Lisätään muutama ml väkevää etikkahappoa (3.2) ja saatetaan pH:ksi 4,6-
4,8.
5.1.5 Asetetaan vesihauteeseen magneettisekoittajan kanssa (4.1) 60 ºC:seen,
lisätään 1,0 ml entsyymiliuosta (3.3) ja annetaan reagoida samalla jatku-
vasti sekoittaen 30 minuuttia.
5.1.6 Jäähdytyksen jälkeen siirretään kvantitatiivisesti mittapulloon (5.1.1) ja
täytetään merkkiin vedellä.
5.1.7 Tarvittaessa suodatetaan laskostetun suodattimen läpi (ks. Huomautus 1).
5.2.Glukoosin kvantitatiivinen määritys:
5.2.1 Koeliuoksessa on oltava 100-1 000 mg glukoosia litraa kohden, mikä
vastaa ∆E340-arvoa 0,1-1,0.
Koeliuoksen absorbanssi laimennoksena 1 + 30 veden kanssa ei saa olla
suurempi kuin 0,4 (mitattuna suhteessa ilmaan) aallonpituudella 340 nm.
5.2.2 Saatetaan puskuriliuos (3.4) huoneenlämpöiseksi (20 ºC).5.2.3 Reagenssien ja näytteen lämpötilan on oltava 20-25 ºC.5.2.4 Mitataan absorbanssi aallonpituudella 340 nm suhteessa ilmaan (eli vertai-
luvälissä ei optista kyvettiä).
5.2.5 Pipetoidaan seuraavan taulukon mukaisesti:
Kaadetaan optisiin kyvetteihin: Kontrolli (ml) Koe (ml)
Puskuriliuos (3.4 reagenssi) 1,00 1,00
NADP (3.5 reagenssi) 0,10 0,10ATP (3.6 reagenssi) 0,10 0,10Koeliuos (5.1.6 tai 5.1.7) - 0,10Kahdestiti slattu vesi 2,00 1,90
Sekoitetaan ja noin 3 minuutin kuluttua mitataan liuosten absorbanssi (E
1). Aloitetaan reaktio
lisäämällä:
HK/G6P-DH (3.7 reagenssi) 0,02 0,02Sekoitetaan, annetaan reaktion edetä loppuun (noin 15 minuuttia) ja mitataan liuosten absor-
banssi(E
2). Jos reaktio ei ole pysähtynyt 15 minuutin kuluttua, absorbanssit luetaan 5
minuutin välein, kunnes nousunopeus on vakio. Tämän jälkeen ekstrapoloidaan taaksepäin
suspension (3.7) lisäämishetkeen (ks. Huomautus 2).
5.2.6 Lasketaan absorbanssierot nollareagenssille ja näytteelle (E2−1).
Vähennetään nollareagenssin absorbanssiero ( ∆Enollareagenssi) näytteen vastaa-
vasta ( ∆Enäyte):
∆E=∆Enäyte−∆Enollareagenssi
Tämä erotus antaa koeliuoksen glukoosipitoisuuden:
Koeliuoksen sisältämä glukoosipitoisuus, g/l1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 7
▼B
Gl¼3;22/C2180 ;16
6;3/C21/C20;1/C21 000/C2∆E340¼0;921/C2∆E340
(3,22: mitattavan liuoksen tilavuus; 1: kyvetin paksuus; 0,1: näyteliuoksen
tilavuus; Glukoosin moolimassa on 180,16 (g/mol).
5.2.7 Jos mittausta ei jostakin syystä voida tehdä aallonpituudella 340 nm, se
voidaan tehdä aallonpituudella 365 nm tai 334 nm, luku 6,3 edellisessä
Gl:n kaavassa on sitten korvattava luvulla 3,5 tai vastaavasti luvulla 6,18.
6 Laskutapa ja tulosten ilmaiseminen
a) E = Tärkkelyspitoisuus ilmaistuna g/100 g:
E¼100/C20;9/C2Gl
p/C2f
b) Z = ”Glukoosi” pitoisuus ilmaistuna g/100 g:
Z¼100/C2Gl
p/C2f
joissa
Gl = glukoosi ilmaistuna g/l (5.2.6),
f = laimennoskerroin (5.1.1),p = näytteen paino grammoina;
0,9 = glukoosin muunnoskerroin tärkkelykseksi.
Huomautukset:
1) Jos koeliuosta ei voida suodattaa 5.1.7 kohdan mukaisesti, on tehtävä asian-
mukaiset toimenpiteet kirkkaan liuoksen saamiseksi.
2) Jos esiintyy entsyymien inhibitiota, suositellaan käytettäväksi menetelmää,
jossa lisätään tunnettuja määriä puhdasta tärkkelystä.1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 8
▼B
LIITE II
YHDISTETYN NIMIKKEISTÖN NIMIKKEISIIN 3505 20 10-3505 20 90
KUULUVIEN TAVAROIDEN TÄRKKELYSTEN TAI DEKSTRIINIEN
TAI MUIDEN MUUNNETTUJEN TÄRKKELYSTEN PITOISUUDEN JA
YHDISTETYN NIMIKKEISTÖN NIMIKKEISIIN 3809 10 10-3809 10 90
KUULUVIEN TAVAROIDEN AMYLAASISTEN AINEIDEN PITOI-
SUUDEN MÄÄRITYS
IPeriaate
Tärkkelys muutetaan happohydrolyysilla pelkistäviksi sokereiksi, jotka
määritetään tilavuuteen perustuen Fehlingin liuosta käyttäen.
IIVälineistö ja reagenssit
1. 250 ml pullo;
2. 200 ml mittapullo;3. 25 ml mittabyretti;4. Vetykloridihappo, tiheys 1,19;
5. Kaliumhydroksidiliuos;
6. Väriä poistava puuhiili;7. Fehlingin liuos;8. Metyleenisininen liuos (1 %).
IIIMenetelmä
Noin 1 g tärkkelystä sisältävä näyte laitetaan 250 ml:n pulloon. Lisätään
100 ml tislattua vettä ja 2 ml vetykloridihappoa. Saatetaan kiehuvaksi ja
refluksoidaan 3 tuntia.
Siirretään pullon sisältö ja huuhtelunesteet 200 ml:n mittapulloon. Jäähdy-
tetään ja tehdään lähes neutraaliksi kaliumhydroksidiliuoksella. Lisätään
tislattua vettä 200 ml:ksi ja suodatetaan pienen määrän väriä poistavan
puuhiilen läpi.
Tämän jälkeen liuos kaadetaan mittabyrettiin ja pelkistetään 10 ml Fehlingin
liuosta seuraavalla menetelmällä:
Noin 250 ml:n tasapohjaiseen pulloon kaadetaan 10 ml Fehlingin liuosta
(5 ml liuosta A ja 5 ml liuosta B). Ravistetaan, kunnes liuos on kirkas ja
lisätään 40 ml tislattua vettä ja pieni määrä kvartsia tai hohkakiveä.
Asetetaan pullo neliön muotoiselle asbestilevylle, jossa on halkaisijaltaan
noin 6 cm pyöreä reikä keskellä, asbestin ollessa puolestaan metallilanka-
verkkopalan päällä. Kuumennetaan pulloa sellaisella nopeudella, että neste
alkaa kiehua noin 2 minuutin kuluttua.
Byretistä lisätään kiehuvaan nesteeseen vähitellen sokeriliuosta, kunnes
Fehlingin liuoksen sininen väri tulee tuskin havaittavaksi; sitten lisätään 2
tai 3 pisaraa metyleenisinistä liuosta indikaattoriksi ja titrataan loppuun
lisäämällä edelleen sokeriliuosta tipoittain, kunnes indikaattorin sininen väri
häviää.
Suurempaa tarkkuutta varten toistetaan titraus samoissa olosuhteissa, mutta
lisäämällä katkoitta lähes koko määrä Fehlingin liuoksen pelkistämiseksi
tarvittavasta sokeriliuoksesta. Tässä toisessa titrauksessa Fehlingin liuos olisi
pelkistyttävä 3 minuutissa.
Jatketaan kiehuttamista edelleen täsmälleen 2 minuuttia lisäten reagenssi
minuutissa tipoittain kiehuvaan liuokseen, kunnes sininen väri katoaa.
Näytteen sisältämän tärkkelyksen painoprosentti määritetään seuraavalla
kaavalla:
%t ¨arkkelyst¨ a¼
T/C2200/C2100
n/C2p/C20;95
jossa:
T = on vedettömän dekstroosin määrä grammoina, joka vastaa 10 ml
Fehlingin liuosta (5 ml liuosta A ja 5 ml liuosta B). Tämä tiitteri
vastaa 0,04945 g vedetöntä dekstroosia, kun liuos A sisältää
17,636 g kuparia litraa kohden;
n = on titraukseen käytetyn sokeriliuoksen ml-määrä;1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 9
▼B
p = on näytemäärän paino;
0,95 = on vedettömän dekstroosin muunnostekijä tärkkelykseksi.
IVFehlingin liuosten valmistus
Liuos A: Mittapullossa liuotetaan 69,278 g puhdasta kiteistä kuparisul-
faattia - analyysilaatua (CuSO4·5H2O) - jossa eiole rautaa,
veteen ja täytetään tilavuudeksi 1 litra tislatulla vedellä. Tämän
liuoksen täsmällinen pitoisuus on tarkastettava kuparin kvantita-
tiivisella määrityksellä.
Liuos B: Mittapullossa liuotetaan 100 g natriumhydroksidia ja 346 g
natriumkaliumtartraattia (Rochellen suolaa) tislattuun veteen ja
täytetään tilavuudeksi 1 litra tislatulla vedellä.
Nämä kaksi liuosta A ja B sekoitetaan yhtä suurina määrinä välittömästi
ennen käyttöä. 10 ml Fehlingin liuosta (5 ml liuosta A ja 5 ml liuosta B)
pelkistetään täysin III kohdassa kuvatuissa olosuhteissa 0,04945 g:lla
vedetöntä dekstroosia.1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 10
▼B
LIITE III
HIENOJEN TAI KARKEIDEN VEHNÄJAUHOJEN HAVAITSEMINEN
MAKARONISSA, SPAGETISSA JA VASTAAVISSA TUOTTEISSA
(PASTA)
(Youngin ja Gillesin menetelmän mukaisesti, Bernaertsin ja Grunerin muutta-
mana)
IPeriaate
Määritettävän pastanäytteen uute valmistetaan käyttäen polaaritonta liuo-
tinta.
Tämä uute kromatografoidaan silikageelin ohutkerroksesta jakeiden eri
vyöhykkeissä esiintyvien sterolien erottamiseksi.
Kirkkaanväristen vyöhykkeiden määrän mukaan on mahdollista määrittää,
onko tutkittava tuote valmistettu ainoastaan durumvehnästä vai hienosta
vehnäjauhosta vai näiden kahden seoksesta. On myös mahdollista määrittää,
onko lisätty munia.
IIVälineistö ja reagenssit
1. Homogenisaattori tai jauhin rouheen saamiseksi, joka läpäisee 0,200 mm
silmäisen standardiseulan;
2. Standardiseula, jossa 0,200 mm silmäkoko;
3. Haihdutin vesihauteella alennetussa paineessa haihduttamiseksi;
4. Lasilevy, alumiinilevy tai muu soveltuva tausta kooltaan 20 cm × 20 cm,
päällystettynä ohuella silikageelikerroksella. Jos ohutkerros on valmis-
tettava, olisi käytettävä silikageeliä sekoitettuna noin 13 % kipsilaastin
kanssa, ja se olisi levitettävä 0,25 mm kerroksena soveltuvan laitteen
avulla valmistajan ohjeiden mukaisesti;
5. Mikropipetti 20 mikrolitran mittaamiseksi;
6. Kannellinen säiliö, joka soveltuu kromatogrammien kehittämiseen;
7. Sumutuskoje;
8. Petrolieetteriä, jonka kiehumispiste on välillä 40-60 ºC, toistotislattuna
ennen käyttöä;
9. Vedetöntä etyylieetteriä määritystä varten;
10. Hiilitetrakloridia kromatografiaa varten, toistotislattuna ennen käyttöä;
11. Fosfomolybdeenihappoa määritystä varten;
12. 94 º etyylialkoholia.
IIIMenetelmä
Jauhetaan noin 20 g määritettävää näytettä siten, että se läpäisee kokonai-
suudessaan seulan. Laitetaan näyte erlenmeyerpullon ja peitetään 150 ml:lla
petrolieetteriä. Jätetään normaaliin lämpötilaan seuraavaksi päiväksi. Ravis-
tellaan silloin tällöin.
Tämän jälkeen suodatetaan Buchner-suppilon läpi, jossa on suodatuksen
apuainetta tai sintrattu suodatin. Näin saatu kirkas liuos siirretään asteittain
100 ml:n kalibroituun pulloon. Haihdutetaan liuotin alennetussa paineessa
kuumentamalla pulloa vesihauteessa 40-50 ºC:ssa. Kun liuotin on haihtunut,
kuumennetaan alennetussa paineessa edelleen 10 minuuttia.
Kun pullo on jäähtynyt, määritetään uutteen paino. Laimennetaan uute etyy-
lieetterillä suhteessa 1 ml etyylieetteriä 60 mg uutetta kohden.
Aktivoidaan ohutkerrokset nostamalla niiden lämpötila 130 ºC:seen 3
tunniksi. Annetaan jäähtyä silikageeliä sisältävässä eksikaattorissa. Levyt,
joita ei käytetä välittömästi voidaan säilyttää samassa eksikaattorissa.
Lisätään tipoittain 20 mikrolitraa kirkasta liuosta vakioleveyksisen
vyöhykkeen muodostamiseksi, pituudeltaan 3 cm, mieluiten vasta aktivoidun
kerroksen päälle. Annetaan liuottimen haihtua.
Kehitetään kromatogrammi normaalissa lämpötilassa hiilitetrakloridilla
käyttäen kromatogrammisäiliötä, jonka seinämät on peitetty liuottimessa
liotetulla suodatinpaperilla. Noin tunnin kuluttua liuotin saavuttaa 18 cm
korkeuden. Poistetaan levy ja jätetään liuotin haihtumaan avonaisesti.
Vyöhykkeiden paremmin erottamiseksi kromatogrammi kehitetään toiseen
kertaan. Annetaan liuottimen jälleen haihtua avonaisesti.1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 11
▼B
Sumutetaan ohut silikageelikerros etyylialkoholissa olevalla 20 % fosfomo-
lybdeenihappoliuoksella. Kerroksen värin on oltava tasaisen keltainen.
Kehitetään vyöhykkeet kuumentamalla sumutettua levyä 110 ºC:ssa 5
minuuttia.
IVKromatogrammin tulkinta
Jos kromatogrammissa esiintyy 1 pääasiallinen kirkasvärinen vyöhyke, jonka
Rf on noin 0,4-0,5, kyseisen pastan valmistukseen käytetty vehnä on durum-
vehnää. Toisaalta, jos esiintyy 2 pääasiallista kirkkaudeltaan yhtäläistä
vyöhykettä, käytetty raaka-aine on ollut hienoa vehnäjauhoa. Durumvehnän
ja hienon vehnäjauhon seokset voidaan määrittää arvioimalla 2 vyöhykkeen
suhteellista kirkkautta.
Jos esiintyy 3 vyöhykettä (löydetään 2 vyöhykettä korkeudella, jossa hienon
vehnäjauhon pääasialliset vyöhykkeet sijaitsevat, sekä vyöhyke näiden
välissä), pastaan on lisätty munia. Tällöin käytetty raaka-aine on durum-
vehnää, jos keskimmäinen vyöhyke on kirkkaampi kuin ylempi vyöhyke.
Toisaalta, jos ylempi vyöhyke on keskimmäistä vyöhykettä kirkkaampi,
käytetty raakaaine on ollut hienoa vehnäjauhoa.1987R4154 — FI — 18.02.1998 — 001.001 — 12