1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1254/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
(EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston asetus (EY) N:o 1455/2001, annettu 28 päivänä kesäkuuta
2001L 198 58 21.7.2001
►M2Neuvoston asetus (EY) N:o 1512/2001, annettu 23 päivänä heinäkuuta
2001L 201 1 26.7.2001
Oikaistu:
►C1Oikaisu, EYVL L 263, 18.10.2000, s. 34 (1254/1999)
▼B
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1254/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti
sen 36 ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon(4),
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon(5),
sekä katsoo, että
(1)maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehityk-
seen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen,
ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen mark-kinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan,
(2)yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on toteuttaa perustamis-sopimuksen 33 artiklan tavoitteet; erityisesti naudanliha-alalla ontarpeen markkinoiden vakauttamiseksi ja alan maatalousväestön
kohtuullisen elintason turvaamiseksi säätää sisämarkkinoita
koskevista toimenpiteistä, joihin sisältyy eriyisesti suoria tukianaudanlihantuottajille, yksityisen ja julkisen varastoinnin tukijär-jestelmä,
(3)markkinoiden tukemista olisi vähennettävä asteittain, jotta saatai-siin palautetuksi yhteisön lihankulutuksen tasapaino, mikähyödyttäisi naudanliha-alaa, ja jotta näiden tuotteiden kilpailu-
kyky kansainvälisillä markkinoilla paranisi; tuottajille aiheutuvat
vaikutukset huomioon ottaen olisi muutettava ja mukautettavayhteisen markkinajärjestelyn mukaisesti säädetyn tulotuen tasoa;tässä tarkoituksessa on aiheellista vahvistaa kattava järjestelmätuottajille maksettavia suoria tukia varten; näiden tukien määrän
kehityksen olisi seurattava markkinatuen asteittaista vähene-
mistä,
(4)karjatalouden monimuotoisuus huomioon ottaen suoriin tukiinolisi sisällyttävä erityispalkkio sonnien ja härkien kasvattajille,emolehmäkarjojen pitämisestä maksettava palkkio ja kaikenlai-sista nautaeläimistä, myös lypsylehmistä ja vasikoista saatava
teurastuspalkkio; palkkioiden myöntäminen ei saisi aiheuttaa
kokonaistuotannon kasvua; tätä varten olisi rajoitettava erityis-palkkio- ja emolehmäpalkkiokelpoisten urospuolistennautaeläinten ja emolehmien lukumäärää soveltamalla edellisiinalueellisia ja jälkimmäisiin tuottajakohtaisia enimmäismääriäsekä erityispalkkion osalta tilakohtaista pääluvun rajoitusta, jota
jäsenvaltioiden pitäisi voida mukauttaa oman erityistilanteensa
perusteella; teurastuspalkkion osalta kansalliset enimmäismäärätolisi määritettävä aikaisempien tuotantolukujen pohjalta,
(5)härkien kasvatuksen edellytykset poikkeavat tavallisesti sonnienkasvatuksen edellytyksistä; sen vuoksi on perusteltua asettaahärkiä koskevan eläinkohtaisen erityispalkkion määrä eri tasolle
kuin sonneista myönnettävä palkkio; tiettyjen ikäryhmien osalta
härkien erityispalkkio olisi kuitenkin maksettava kahdessaerässä,1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 2
(1) EYVL C 170, 4.6.1998, s. 13.
(2) Lausunto annettu 6. toukokuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa
lehdessä).
(3) EYVL C 407, 28.12.1998, s. 196.
(4) EYVL C 93, 6.4.1999, s. 1.
(5) EYVL C 401, 22.12.1998, s. 3.
▼B
(6)jos liian suuri määrä härkiä teurastetaan niiden jäsenvaltioiden
teurastuskaudella, joissa tällä tuotantosuunnalla on erityistä
merkitystä, seurauksena voi olla markkinoiden häiriintyminen jaerityisesti markkinahintojen lasku; teurastuskauden ulkopuolellavuoden 23 ensimmäisen viikon aikana teurastettavista eläimistäolisi myönnettävä tietyin edellytyksin erityispalkkion lisäpalk-kiota, jolla kannustetaan härkien teurastukseen vuotuisen
laidunkauden päättymiseen ajoittuvan jakson ulkopuolella,
(7)tuottajien käytettävissä olevan jouston lisäämiseksi kelpoisuus
emolehmäpalkkioon olisi ulotettava koskemaan emolehmienkanssa samat jalostusvaatimukset täyttäviin hiehoihin;emolehmäkarjojen palkkiokelpoisten hiehojen lukumäärä olisirajoitettava korvautumisen tavanomaiseen määrään, jäsenval-
tioilla, joissa enemmän kuin 60 prosenttia emolehmäpalkkioon
kelpuutettavista eläimistä pidetään vuoristoalueilla, pitäisi ollaoikeus hallinnoida palkkiota erottamalla toisistaan emolehmät jahiehot, ja hiehojen osalta soveltaa erillistä kansallista palkkionenimmäismäärää edellä mainitun määrän puitteissa,
(8)emolehmäpalkkio olisi periaatteessa rajoitettava tuottajiin, jotka
eivät toimita maitoa meijereihin maito- ja maitotuotealan
lisämaksuista 28 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvostonasetuksessa (ETY) N:o 3950/92(
1)säädetyn lisämaksujärjes-
telmän mukaisesti; tulotukea saatetaan tarvita kuitenkin myöstiloille, joilla on lypsylehmä- tai emolehmäkarjaa; sen vuoksi
emolehmäpalkkiota olisi myönnettävä myös niille pienille ja
keskisuurille sekatuotantotiloille, joiden tuottajakohtainenmaidon viitemäärä on yhteensä enintään 120000 kilogrammaa,ottaen huomioon yhteisön monipuoliset tuotantorakenteet, jäsen-valtioiden pitäisi voida muuttaa tätä määrällistä rajoitusta tailuopua siitä objektiivisin perustein,
(9)emolehmäpalkkion osalta on aiheellista säilyttää tuottajakohtaisetenimmäismäärät; joitakin tuottajakohtaisten enimmäismäärienmukaisista palkkio-oikeuksista ei ole käytetty; nämäkäyttämättömät palkkio-oikeudet ovat omiaan lisäämääntuotantoa ja kasvattamaan menoja erityisesti seurauksena siitä,että hiehot saavuttavat täyden kelpoisuuden emolehmäpalkkioon;
tällaisen vaikutuksen välttämiseksi kunkin jäsenvaltion
emolehmäpalkkio-oikeuksien kokonaismäärä olisi vahvistettavaviitevuosina tosiasiallisesti maksettujen palkkioiden perusteella,joihin lisätään tietty liikkumavara kansallisen varannon säilyttä-miseksi; jäsenvaltioiden olisi toteutettava kansallisten
enimmäismäärien noudattamisen turvaamiseksi tarvittavat
toimenpiteet; niiden olisi tarvittaessa mukautettava tuottajakoh-taisia enimmäismääriään objektiivisin perustein ja ilmankorvausta; näillä perusteilla olisi varmistettava erityisesti asiano-maisten tuottajien tasapuolinen kohtelu ja heidän oikeutettujenodotustensa suojelu,
(10)tuotannon taso voi vaihdella tuottajakohtaisesti karjan tai tuotan-tokyvyn muutosten takia; sen vuoksi on aiheellista säätää, ettätuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa saadut emolehmä-palkkio-oikeudet voi tietyin edellytyksin siirtää toiselletuottajalle joko tilan siirron yhteydessä tai ilman palkkio-oikeuk-sien yhteyttä viljelyaloihin,
(11)uusia tuottajia ja vanhoja tuottajia, joiden tuottajakohtainenenimmäismäärä syystä tai toisesta ei ole emolehmäkarjan muut-tuneen tilanteen mukainen, ei saisi jättää palkkio-oikeudenulkopuolelle; sen vuoksi olisi säädettävä kansallisten varantojenhoidosta siten, että niitä täydennetään ja hallinnoidaan yhteisönperusteiden mukaisesti; samasta syystä on aiheellista edellyttää,
että ilman tilan siirtoa tehtävään palkkio-oikeuksien siirtoon
sovelletaan sääntöjä, joiden mukaan osa siirretyistä oikeuksistapidätetään ilman korvausta ja siirretään kansalliseen varantoon,1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 3
(1) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 1256/1999 (katso tämän virallisen lehden s. 73).
▼B
(12)jäsenvaltioiden olisi saatava luoda yhteys herkkien vyöhykkeiden
tai paikallisalueiden ja emolehmätuotannon välille tämän
tuotannon säilyttämiseksi erityisesti alueilla, joilla ei ole muitavaihtoehtoja,
(13)naudanlihatuotannon voimaperäistämissuuntaus huomioon ottaenkarjatalouden palkkioita olisi rajoitettava ottaen huomioonkunkin maatilan rehuntuotantomahdollisuudet suhteessa tilallapidettyjen eläinten lukumääriin ja lajeihin; liian voimaperäisentuotannon välttämiseksi näiden palkkioiden myöntämisen edelly-
tyksenä olisi oltava tilalla pidettävien eläinten enimmäistiheyden
noudattaminen; pientuottajien tilanne olisi kuitenkin otettavahuomioon,
(14)tuotannon laajaperäistämiseen tähtääviä aloitteita olisi tuettava janiiden tehokkuutta olisi parannettava ympäristötavoitteidensaavuttamiseksi myöntämällä lisätukea tuottajille, jotka noudat-tavat tiukkoja ja todellisia eläintiheyden vaatimuksia; tuen
yleistä tasoa koskevien suurten muutosten välttämiseksi ja
menojen järkevän valvonnan turvaamiseksi olisi säädettävälisätuen tarkistamisesta tarvittaessa,
(15)naudanlihatuotannon edellytykset ja tuottajien tulotaso vaihte-levat huomattavasti yhteisön eri tuotantoalueilla; kaikkientuottajien samanlaiseen tukeen perustuva yhteisön laajuinenjärjestelmä olisi liian jäykkä, jotta sillä pystyttäisiin vastaamaan
riittävällä tavalla rakenteellisiin ja luonnonolosuhteista johtuviin
eroihin sekä näistä aiheutuviin erilaisiin tarpeisiin; sen vuoksi onaiheellista säätää joustavasta kehyksestä yhteisön lisätuelle,jonka jäsenvaltiot määrittelevät ja myöntävät kiinteiden yleistenmäärien rajoissa ja tiettyjen yhteisten perusteiden mukaisesti;jäsenvaltioiden yleiset määrät olisi jaettava sen mukaan, mikä
on niiden osuus yhteisön naudanlihatuotannosta; yhteisten perus-
teiden tarkoituksena on erityisesti estää lisätukia aiheuttamastasyrjiviä vaikutuksia ja mahdollistaa yhteisön asiaa koskevienmonenvälisten sitoumusten täydellinen huomioon ottaminen; onerityisen tärkeää varmistaa, että jäsenvaltiot käyttävät harkinta-
valtaansa yksinomaan puolueettomin perustein, ottavat täysin
huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaatteen sekä välttävätmarkkinoiden ja kilpailun vääristymiä; on aiheellista säätäämuodoista, joissa lisätukea voi myöntää; näiden tukimuotojenolisi oltava tiettyjä nautaeläinten luokkia koskevia eläinkohtaisiatukia sekä pinta-alatukia,
(16)eläinkohtaisten lisätukien osalta tarvitaan tiettyjä määrällisiä
rajoituksia, joilla varmistetaan tarpeellinen tuotannon valvonta;
lisäksi jäsenvaltioiden olisi valvottava eläintiheyden vaatimuksennoudattamista,
(17)pinta-alaperusteista lisätukea olisi myönnettävä ainoastaan moni-vuotisista laitumista, joihin ei sovelleta muita yhteisönmarkkinatukitoimenpiteitä; pinta-alatukia olisi sovellettava moni-vuotisten laitumien alueellisten perusalojen rajoissa, jotkajäsenvaltioiden olisi vahvistettava pitkän aikavälin viitetietojen
perusteella; hehtaaria kohti myönnettävän pinta-alatuen koko-
naismäärän, mukaan lukien naudanliha-alan yhteisenmarkkinajärjestelyn mukaiset pinta-alaperusteiset lisätuet, olisioltava verrattavissa tiettyjen peltokasvien viljelijöitä koskevantukijärjestelmän mukaiseen keskimääräiseen hehtaaritukeen,
(18)suorien tukien edellytyksenä olisi oltava, että kyseisten eläintenpitäjät noudattavat nautaeläinten tunnistamista ja rekisteröintiä
koskevia yhteisön sääntöjä; toivotun taloudellisen vaikutuksen
saavuttamiseksi suorat tuet olisi myönnettävä tiettyjen määräai-kojen kuluessa,
(19)yhteisön lainsäädännössä kielletään tiettyjen aineiden käyttönaudanlihatuotannossa; olisi sovellettava asianmukaisia seuraa-muksia, jos näitä säännöksiä ei noudateta,
(20)tässä asetuksessa säädettyjen hinta- ja tulotukijärjestelyjenmukaan interventioelinten tekemien ostojen ja yksityisen varas-toinnin muodossa toteutuva nykyinen julkinen interventio ei ole1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 4
▼B
enää välttämätöntä markkinoiden tasapainottamiseksi, vaan siitä
aiheutuisi huomattavia menoja; tämän vuoksi interventiosta olisiluovuttava asteittain; olisi kuitenkin säädettävä yksityisen varas-
toinnin tuesta, jolla edistetään markkinahintojen asettumista
lähelle perushintaa, joka edustaa markkinatuen toivottua tasoa;tässä tarkoituksessa komission olisi voitava päättää yksityisenvarastoinnin tuen myöntämisestä, jos markkinahinta putoaa alle103 prosenttiin perushinnasta; lisäksi olisi laadittava ”turva-
verkko”-interventiojärjestelmä naudanlihan ja vasikanlihan
markkinoiden tukemiseksi jäsenvaltioissa tai jäsenvaltioidenalueilla, joissa markkinahinnat eivät vastaa kriittistä hintatasoa;olisi säädettävä yksityisen varastoinnin tukijärjestelmän sekäinterventiojärjestelmän soveltamisesta yhteisön täysikasvuistennautaeläinten ruhojen luokitteluasteikosta 28 päivänä huhtikuuta
1981 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1208/81(
1)
vahvistetun luokitteluasteikon perusteella,
(21)naudanliha-alan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössäedellyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän toteuttamista yhteisönulkorajoilla; kauppajärjestelmän, johon kuuluu interventiojärjes-
telmän lisäksi tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi periaatteessa
tasapainottaa yhteisön markkinat; kauppajärjestelmän olisi perus-tuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissäkauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin,
(22)kolmansien maiden kanssa käytävän naudanlihan kaupanmäärien seuraamiseksi olisi säädettävä tiettyjä tuotteita koske-
vien tuonti- ja vientitodistusten järjestelmästä; järjestelmään
olisi sisällyttävä vakuus, jolla taataan sellaisten toimien toteutu-minen, joille kyseisiä todistuksia on myönnetty,
(23)tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoilleaiheutuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumi-seksi yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnilta olisi
edellytettävä lisätuontitullia, jos tietyt edellytykset täyttyvät,
(24)on aiheellista antaa komissiolle valta avata ja hallinnoida perus-
tamissopimuksen tai muiden neuvoston antamien säädöstenmukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia tarif-fikiintiöitä,
(25)yhteisön osallistuminen naudanlihan kansainväliseen kauppaan
voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisön hintojen
ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa jaMaailman kauppajärjestön maataloussopimuksen(
2) mukaista
tukea viennille kolmansiin maihin; näihin tukiin olisi sovellet-tava määrällisiä ja arvoon perustuvia rajoituksia,
(26)vientitukia vahvistettaessa olisi varmistettava arvoon perustuvien
rajoitusten noudattaminen seuraamalla Euroopan maatalouden
ohjaus- ja tukirahastoon liittyvän sääntelyn mukaisten tukienmaksamista; seurantaa voi helpottaa tukien pakollisella ennakko-vahvistuksella; eriytetyn tuen osalta olisi kuitenkin sallittavaennalta vahvistetun määräpaikan muuttaminen maantieteellisellä
alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä tuen määrää; jos
määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaik-kaan sovellettavaa tukea siten, että enimmäismäärä on ennaltavahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuen määrä,
(27)määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttääluotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän käyttöönottoa; tätä
varten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vien-
titodistus; tukia olisi myönnettävä käytettävissä olevienrajoitusten mukaisesti kunkin kyseisen tuotteen erityistilanteenmukaan; tästä säännöstä ei saisi poiketa muutoin kuin elintarvi-keaputoimien yhteydessä, jotka vapautetaan rajoituksista;Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksessa tarkoitettuina1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 5
(1) EYVL L 123, 7.5.1981, s. 3, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (ETY) N:o 1026/91 (EYVL L 106, 26.4.1991, s. 2).
(2) EYVL L 336, 23.12.1994, s. 22.
▼B
markkinointivuosina vientituen turvin vietyjen määrien seur-
annan olisi perustuttava kunakin markkinointivuonnaannettuihin vientitodistuksiin,
(28)edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin ontarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta, olisi säädettävämahdollisuudesta säädellä sisäistä jalostusmenettelyä tai markki-natilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö,
(29)tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suoja-toimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla; sisämarkkinoiden ja tullienmuodostama mekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissakuitenkin osoittautua riittämättömäksi; tällaisissa tapauksissa
yhteisön olisi voitava toteuttaa viipymättä kaikki tarvittavat
toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaamahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan; näiden toimenpiteidenolisi oltava asiaa koskevista WTO-sopimuksista johtuvien sitou-musten mukaisia,
(30)tässä asetuksessa säädettyjen välineiden asianmukaisen sovelta-misen turvaamiseksi komission olisi saatava kaikki tiedothintojen kehityksestä naudanlihan yhteismarkkinoilla; sen vuoksiolisi säädettävä nautaeläinten ja niiden lihan hintojen toteamista
koskevasta järjestelmästä,
(31)on aiheellista säätää toteutettavista toimenpiteistä, jos hintojen
huomattava nousu tai lasku häiritsee tai uhkaa häiritä yhteisönmarkkinoita; tällaisena toimenpiteenä voi tulla kysymykseen
myös tilanteen vaatima interventio-osto,
(32)eläintautien leviämistä ehkäisevien toimenpiteiden soveltamisesta
aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaahankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoille;
olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa poikkeuksellisia
markkinoiden tukitoimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi,
(33)tiettyjen tukien myöntäminen voisi vaarantaa yhteisten hintojenjärjestelmään perustuvien yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen;
tämän vuoksi naudanliha-alalla olisi voitava soveltaa niitä perus-
tamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavatjäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkki-noiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen,
(34)naudanliha-alan yhteismarkkinoiden kehittyessä jäsenvaltioidenja komission on tarpeen toimittaa toisilleen tämän asetuksensoveltamiseksi tarvittavat tiedot,
(35)ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi
olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja
komission tiivis yhteistyöhallintokomiteassa,
(36)yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen sovel-tamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvat menot yhteisen
maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999(
1) mukaisesti,
(37)naudanliha-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettavahuomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamis-
sopimuksen 33 ja 131 artiklassa määrätyt tavoitteet,
(38)neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 805/68(2) säädettyä naudan-
liha-alan yhteistä markkinajärjestelyä on muutettu monta kertaa;näitä tekstejä on hankala käyttää niiden monilukuisuuden ja
vaikeaselkoisuuden sekä sen takia, että ne ovat Euroopan
yhteisöjen virallisen lehden eri numeroina, ja näin ollen ne
eivät täytä lainsäädännöltä edellytettävää selkeysvaatimusta;tämän vuoksi nämä tekstit olisi kodifioitava uuteen asetukseenja kumottava edellä mainittu asetus (ETY) N:o 805/68; interven-tioelinten ostaman jäädytetyn naudanlihan myyntiä koskevista1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 6
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 103.
(2) EYVL L 148, 28.6.1968, s. 24, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 1633/98 (EYVL L 210, 28.7.1998, s. 17).
▼B
yleisistä säännöistä 16 päivänä tammikuuta 1969 annettu asetus
(ETY) N:o 98/69(1), naudanliha-alan yksityisen varastoinnin
tukien myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä 15 päivänä
heinäkuuta 1968 annettu asetus 989/68(2) sekä naudanliha-alan
markkinahintojen toteamisesta 2 päivänä heinäkuuta 1987annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1892/87(
3), joiden oikeus-
perusta asetus (ETY) N:o 805/68 oli, korvataan tässäasetuksessa annettavilla uusilla järjestelyillä, ja ne olisi sen
vuoksi kumottava, ja
(39)siirryttäessä asetuksen (ETY) N:o 805/68 järjestelyistä tässä
asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin voi ilmetä vaikeuksia,joita ei käsitellä tässä asetuksessa; tällaisen mahdollisuuden
vuoksi olisi säädettävä, että komissio hyväksyy tarvittavat siir-
tymätoimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava valtuudetratkaista erityiset käytännön ongelmat,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Naudanliha-alan yhteinen markkinajärjestely kattaa sisämarkkinat
ja kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan ja se koskee seuraaviatuotteita:
CN-koodi Tavaran kuvaus
a) 0102 9005
- 0102 9079Elävät, kotieläiminä pidettävät nautaeläimet, muut kuin
puhdasrotuiset siitoseläimet
0201 Naudanliha, tuore tai jäähdytetty
0202 Naudanliha, jäädytetty
0206 1095 Pallealiha ja kuveliha, tuore tai jäähdytetty
0206 2991 Pallealiha ja kuveliha, jäädytetty
0210 20 Naudanliha, suolattu, suolavedessä, kuivattu tai savus-
tettu
0210 9041 Pallealiha ja kuveliha, suolattu, suolavedessä, kuivattu
tai savustettu
0210 9090 Lihasta ja muista eläimenosista valmistettu syötävä
jauho ja jauhe
1602 5010 Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu
naudanlihasta tai nautaa olevista muista eläimenosista,
kypsentämättömät; kypsennetystä lihasta tai kypsenne-
tyistä muista eläimenosista sekä kypsentämättömästä
lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista
tehdyt sekavalmisteet
1602 9061 Muut valmisteet ja säilykkeet, joissa on naudanlihaa tai
nautaa olevia muita eläimenosia, kypsentämättömät;
kypsennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista eläime-
nosista sekä kypsentämättömästä lihasta tai
kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdyt sekaval-
misteet
b) 0102 10 Elävät nautaeläimet, puhdasrotuiset siitoseläimet
0206 1091 Muut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealiha ja
kuveliha, tuoreet ja jäähdytetyt, muuhun kuin farmaseut-
tisten tuotteiden valmistukseen0206 1099
0206 2100 Muut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealiha ja
kuveliha, jäädytetyt muuhun kuin farmaseuttisten tuot-
teiden valmistukseen0206 2290
0206 29991999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 7
(1) EYVL L 14, 21.1.1969, s. 2.
(2) EYVL L 169, 18.7.1968, s. 10, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
asetuksella (ETY) N:o 428/77 (EYVL L 61, 5.3.1977, s. 17).
(3) EYVL L 182, 3.7.1987, s. 29.
▼B
CN-koodi Tavaran kuvaus
0210 9049 Muut suolatut, suolavedessä olevat, kuivatut tai savus-
tetut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealiha tai
kuveliha
ex 15020090 Nautaeläinten rasva, raaka tai sulatettu, myös puristettu
tai liuottimilla uutettu
1602 5031
- 1602 5080Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu
naudanlihasta tai nautaa olevista muista eläimenosista,
muu kuin kypsentämätön liha tai kypsentämättömät
muut eläimenosat ja kypsennetystä lihasta tai kypsenne-
tyistä muista eläimenosista sekä kypsentämättömästä
lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista
tehdyt sekavalmisteet
1602 9069 Muut kuin kypsentämättömät muut valmisteet tai säilyk-
keet, jotka on valmistettu naudanlihasta tai nautaa
olevista muista eläimenosista, ja kypsennetystä lihasta
tai kypsennetyistä muista eläimenosista sekä
kypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä
muista eläimenosista tehdyt sekavalmisteet
2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) ”nautaeläimillä” CN-koodeihin ex 0102 10, 0102 9005-0102 90 79
kuuluvia kotieläiminä pidettävä nautoja;
b) ”täysikasvuisilla nautaeläimillä” nautaeläimiä, joiden elopaino on yli
300 kilogrammaa.
I OSASTO
SISÄMARKKINAT
2 artikla
Ammatillisten järjestöjen ja ammattialojen yhteisten järjestöjen teke-
mien tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin helpottavien
aloitteiden rohkaisemiseksi voidaan toteuttaa seuraavat 1 artiklassatarkoitettuja tuotteita koskevat yhteisön toimenpiteet:
a) toimenpiteet, joilla pyritään karjanjalostuksen kehittämiseen;
b) toimenpiteet, joilla pyritään edistämään tuotannon, jalostuksen ja
kaupan pitämisen järjestäytymistä;
c) toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan laatua;
d) toimenpiteet, joilla pyritään käytettävien tuotantokeinojen tunte-
muksen perusteella mahdollistamaan lyhyen ja pitkän aikavälin
ennusteiden laatiminen,
e) toimenpiteet, joilla pyritään helpottamaan markkinahintojen kehi-
tyksen seurantaa.
Neuvosto antaa näitä toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt perustamis-
sopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.
I LUKU
SUORAT TUET
3 artikla
Tässä luvussa tarkoitetaan:
a) ”tuottajalla” yksittäistä maatalousyrittäjää, luonnollista henkilöä tai
oikeushenkilöä tai luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöidenryhmittymää, jonka yritys sijaitsee yhteisön alueella ja jokakasvattaa nautaeläimiä, riippumatta siitä, mikä on ryhmittymän taisen jäsenten oikeudellinen asema kansallisessa lainsäädännössä;
b) ”tilalla” kaikkia tuottajan johtamia tuotantoyksiköitä, jotka sijait-
sevat yhden jäsenvaltion alueella;1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 8
▼B
c) ”alueella” asianomaisen jäsenvaltion valinnan mukaan joko jäsen-
valtiota tai sen osaa;
d) ”sonnilla” kuohitsematonta urospuolista nautaeläintä;
e) ”härällä” kuohittua urospuolista nautaeläintä;
f) ”emolehmällä” lihakarjarotuun kuuluvaa lehmää tai tällaisen rodun
kanssa tehdystä risteytyksestä saatua lehmää, joka kuuluu samaankarjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa,
g) ”hieholla” vähintään kahdeksan kuukauden ikäistä poikimatonta
naaraspuolista nautaeläintä.
1 JAKSO
Palkkiot
1A l a j a k s o
Erityispalkkio
4artikla
1. Tuottaja, joka pitää tilallaan urospuolisia nautaeläimiä, voi hake-
muksesta saada erityispalkkiota. Palkkio myönnetään alueellisten
enimmäismäärien rajoissa enintään 90:stä kuhunkin 2 kohdassa tarkoi-
tettuun ikäryhmään kuuluvasta eläimestä kalenterivuotta ja tilaakohden.
2. Erityispalkkio voidaan myöntää enintään:
a) yhden kerran kunkin vähintään 9 kuukauden ikäisen sonnin elinai-
kana; tai
b) kaksi kertaa kunkin härän elinaikana:
— ensimmäisen kerran, kun eläin on 9 kuukauden ikäinen,
— toisen kerran sen jälkeen, kun eläin on tullut 21 kuukauden
ikään.
Kuitenkin voidaan b kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu
toisen kerran myönnettävä palkkio vuodeksi 2001 myöntää myös sell-aisista nautaeläimistä, joista on maksettu yhden kerran a kohdassa
tarkoitettu palkkio.
3. Erityispalkkion saamiseksi:
a) tuottajan on erikseen määriteltävän ajan täytynyt pitää lihotuksessa
kutakin hakemuksen kohteena olevaa eläintä;
b) jokaisella eläimellä on oltava teurastukseen tai vientiin asti nautae-
läinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän sekä naudanlihan janaudanlihatuotteiden merkitsemisen käyttöönottamisesta 21 päivänä
huhtikuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97(
1)
6 artiklassa tarkoitettu passi, joka sisältää kaikki asianomaiset tiedoteläimen palkkiotilanteesta, tai jos passia ei ole, vastaava hallinnol-linen asiakirja.
4. Jos hakemuksen kohteena olevien, erityispalkkion myötämisen
edellytykset täyttävien, vähintään 9 kuukauden ikäisten sonnien ja 9-
20 kuukauden ikäisten härkien kokonaismäärä jollakin alueella ylittääliitteessä I tarkoitetun alueellisen enimmäismäärän, kaikkien 2 kohdana ja b alakohdan mukaisesti palkkiokelpoisten eläinten määrää tuottajaakohden vähennetään kyseisenä kalenterivuonna suhteessa ylityksen
määrään.
Tässä artiklassa ’alueellisella enimmäismäärällä’ tarkoitetaan erityis-
palkkioon oikeutettujen eläinten lukumäärää yhdellä alueella yhdenkalenterivuoden aikana.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 9
(1) EYVL L 117, 7.5.1997, s. 1.▼M2
▼B
▼M2
Vuosiksi 2002 ja 2003 sovelletaan kuitenkin seuraavia alueellisia enim-
mäismääriä:
Belgia 228787
Tanska 221688Saksa 1 536113Kreikka 141606Espanja 643525Ranska 1 734779Irlanti 1 028153Italia 478997Luxemburg 18 922Alankomaat 126346Itävalta 338720Portugali 160720Suomi 200000Ruotsi 233481Yhdistynyt kuningaskunta 1 361978.
Liitteen I alaviitteet jäävät edelleen voimaan kyseiseksi määräajaksi.
Yhdistyneen kuningaskunnan osalta viimeisessä alaviitteessä mainittu
enimmäismäärä on tänä aikana kuitenkin 1 461978.
5. Edellä 1 ja 4 kohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat:
— muuttaa 90 eläimen tilakohtaista päälukua ja ikäryhmää koskevaa
rajoitusta tai luopua siitä maaseudun kehittämispolitiikan mukaisinobjektiivisin perustein, ja ainoastaan sillä ehdolla, että niissä otetaanhuomioon ympäristö- ja työllisyysnäkökohdat,
— käyttäessään tätä valtaa, päättää soveltaa 4 kohtaa siten, että saavu-
tetaan sovellettavan alueellisen enimmäismäärän noudattamiseen
vaadittu vähennystaso ilman, että kyseisiä vähennyksiä sovelletaan
pientuottajiin, jotka eivät ole jättäneet erityispalkkiohakemuksiakyseiseltä vuodelta enemmästä kuin kyseisen jäsenvaltionmäärittämästä vähimmäiseläinmäärästä.
6. Jäsenvaltiot voivat päättää erityispalkkion myöntämisestä nautae-
läinten teurastuksen yhteydessä. Tässä tapauksessa 2 kohdanaalakohdassa tarkoitettu ikävaatimus korvataan sonnien osalta 185 kilo-
gramman vähimmäisteuraspainolla.
Palkkio on maksettava tai siirrettävä tuottajille.
Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus soveltaa erityispalkkion
myöntämiseen Pohjois-Irlannissa erilaista järjestelmää kuin muilla
alueillaan.
7. Palkkion määräksi vahvistetaan:
a) palkkiokelpoista sonnia kohti:
— 160 euroa kalenterivuonna 2000,
— 185 euroa kalenterivuonna 2001,
— 210 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuo-
sina;
b) palkkiokelpoista härkää ja ikäryhmää kohti:
— 122 euroa kalenterivuonna 2000,
— 136 euroa kalenterivuonna 2001,1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 10
▼B
▼M2
▼B
▼B
— 150 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kaleanterivuo-
sina.
Kuitenkin 2 kohdan 2 alakohdassa tarkoitettujen nautaeläinten osalta
palkkion määräksi vahvistetaan kuitenkin 98 euroa.
8. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2A l a j a k s o
Kausiporrastuspalkkio
5 artikla
1. Jos jossakin jäsenvaltiossa härkiä:
a) teurastetaan tiettynä vuonna yli 60 prosenttia urospuolisten nautae-
läinten vuotuisista teurastuksista; ja
b) teurastetaan 1 päivästä syyskuuta 30 päivään marraskuuta yli
35 prosenttia vuosittain teurastettujen kuohittujen urospuolisten
nautaeläinten kokonaismäärästä;
tuottajat voivat hakemuksesta saada erityispalkkion lisäpalkkiota
(kausiporrastuspalkkiota). Jos molemmat edellä mainitut kynnyksetkuitenkin saavutetaan joko Irlannissa tai Pohjois-Irlannissa, palkkiotasovelletaan sekä Irlantiin että Pohjois-Irlantiin.
Tätä artiklaa sovelletaessa Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-
Irlantia pidetään erillisenä kokonaisuutena.
2. Palkkion määräksi vahvistetaan:
— 72,45 euroa vuoden 15 ensimmäisen viikon aikana teurastettua
eläintä kohden,
— 54,34 euroa vuoden 16 ja 17 viikolla teurastettua eläintä kohden,
— 36,23 euroa vuoden 18-21 viikolla teurastettua eläintä kohden, ja— 18,11 euroa vuoden 22 ja 23 viikolla teurastettua eläintä kohden.
3. Jos 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää ei saavuteta ja
ottaen huomioon mainitun kohdan toiseksi viimeisen virkkeen, jäsen-valtiot joiden tuottajat ovat aiemmin saaneet kausiporrastuspalkkiota,voivat päättää myöntää tämän palkkion 60 prosentin suuruisena2 kodassa vahvistetuista määristä.
Tässä tapauksessa asianomainen jäsenvaltio:
a) voi päättää, että myöntäminen rajoitetaan koskemaan kahta tai
kolmea ensimmäiseksi mainittua kautta;
b) varmistaa, että toimenpide ei aiheuta taloudellisia muutoksia
kyseisen varainhoitovuoden osalta, vähentämällä vastaavasti:
— kyseisessä jäsenvaltiossa härkiä koskevaa erityispalkkiota toisen
ikäryhmän osalta, ja/tai
— 2 jakson mukaisesti maksettua lisätukea;
ja ilmoitettava komissiolle vähennyksestä.
Tämän toimenpiteen soveltamiseksi Irlantia ja Pohjois-Irlantia pidetään
1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua määrää laskettaessa ja siitä seur-aavaa palkkio-oikeutta määritettäessä yhtenä alueena.
4. Sen määrittelemiseksi, onko tässä artiklassa tarkoitetut prosent-
timäärät ylitetty, otetaan huomioon teurastukset, jotka on tehty kaksivuotta ennen palkkiokelpoisen eläimen teurastusvuotta.
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 11
▼M2
▼B
▼B
3A l a j a k s o
Emolehmäpalkkio
6 artikla
1. Tuottaja, joka pitää tilallaan emolehmiä, voi hakemuksesta saada
palkkiota emolehmäkarjan pitämisestä (emolehmäpalkkiota). Palkkio
myönnetään tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa vuotta ja tuot-
tajaa kohden.
2. Emolehmäpalkkio myönnetään tuottajalle, joka:
a) ei toimita tilaltaan maitoa tai maitotuotteita hakemuksen jättöpäivää
seuraavien kahdentoista kuukauden aikana.
Maidon tai maitotuotteiden luovuttaminen tilalta suoraan kuluttajalle
ei kuitenkaan estä palkkion myöntämistä;
b) joka toimittaa maitoa tai maitotuotteita ja jonka asetuksen (ETY)
N:o 3950/92 4 artiklassa tarkoitettu tuottajakohtainen viitemäärä onenintään 120000 kilogrammaa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrit-
teleminsä objektiivisin perustein päättää muuttaa tätä määrällistä
rajoitusta tai luopua siitä;
jos tämä pitää emolehmiä vähintään ►
M260 prosenttia ◄ja hiehoja
enintään ►M240 prosenttia ◄palkkiohakemuksessa olevasta
määrästä yhtäjaksoisesti vähintään hakemuksen jättöpäivää seuraavienkuuden kuukauden ajan.
Kuitenkin vuosina 2002 ja 2003 hiehoja on pidettävä tilalla vähintään
15 prosenttia niiden eläinten määrästä, joista palkkiota haetaan.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa velvoitetta hiehojen vähim-
mäismäärästä ei sovelleta vuonna 2002, ja vuonna 2003vähimmäismäärä on 5 prosenttia.
Hiehojen vähimmäismäärää koskevaa edellytystä ei sovelleta tuotta-
jaan, joka hakee palkkiota alle 14 emolehmästä.
Se, ovatko lehmät emolehmäkarjaa vai lypsykarjaa, todetaan ensim-
mäisen alakohdan a ja b alakohdan mukaisten palkkiokelpoisten
eläinten määrän laskemiseksi erityisesti edunsaajan tuottajakohtaisesta
viitemäärästä, joka määritellään maito- ja maitotuotealan yhteisestämarkkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvostonasetuksen (EY) N:o 1255/1999(
1) 16 artiklan 3 kohdassa, sekä
keskimääräisestä maitotuotoksesta.
3. Tuottajakohtaista palkkio-oikeutta rajoitetaan 7 artiklassa
määritellyillä tuottajakohtaisilla enimmäismäärillä.
4. Palkkion määräksi palkkiokelpoista eläintä kohden vahvistetaan:
— 163 euroa kalenterivuonna 2000,
— 182 euroa kalenterivuonna 2001,
— 200 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina.
5. Jäsenvaltiot voivat myöntää ylimääräisen kansallisen emolehmä-
palkkion, joka on enintään 50 euroa eläintä kohden, edellyttäen, että
asianomaisen jäsenvaltion karjankasvattajien kesken ei aiheudusyrjintää.
Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä
kesäkuuta 1999 annetun ►
C1neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/
1999(2)◄3 ja 6 artiklassa määritetyllä alueella sijaitsevien tilojen
osalta tämän lisäpalkkion ensimmäiset 24,15 euroa eläintä kohden
rahoitetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR)tukiosastosta.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 12
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 48.
(2) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.▼M2
▼B
▼B
Jäsenvaltion koko alueella sijaitsevien tilojen osalta rahoitetaan
lisäpalkkio kokonaisuudessaan EMOTR:n tukiosastosta, jos asiano-maisen jäsenvaltion nautakarjassa on suuri, vähintään 30 prosenttia
lehmien kokonaismäärästä edustava emolehmäosuus, ja jos vähintään
30 prosenttia teurastetuista urospuolisista nautaeläimistä kuuluu lihak-kuusluokkiin S ja E. Näiden prosenttilukujen ylittäminen määräytyysitä vuotta edeltävien kahden vuoden keskiarvosta, jolle palkkiomyönnetään.
6. Tässä artiklassa tarkoitetaan ainoastaan hiehoja, jotka kuuluvat
lihakarjarotuun tai jotka ovat syntyneet tällaisen rodun kanssa tehdystä
risteytyksestä ja jotka kuuluvat samaan karjaan lihantuotantotarkoituk-sessa pidettävien vasikoiden kanssa.
7. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta ja erityisesti 3 artiklassa tarkoitetusta emolehmän määrittelystäja vahvistaa keskimääräisen maitotuotoksen 43 artiklassa säädettyä
menettelyä noudattaen.
7 artikla
1. Tammikuun 1 päivänä 2000 tuottajakohtaisten enimmäismäärien
on oltava samansuuruiset kuin tuottajalla yhteisön sääntöjen mukaisesti
31 päivänä joulukuuta 1999 olevien emolehmäpalkkio-oikeuksien(palkkio-oikeudet) lukumäärä; enimmäismääriä tarkistetaan tarvittaessa3 kohdan mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmis-
taakseen, että palkkio-oikeuksien määrä ei niiden alueella ylitä
1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen liitteessä II vahvistettuja kansallisia
enimmäismääriä, ja että 9 artiklassa tarkoitetut kansalliset varannotvoidaan perustaa.
3. Jos tämä 2 kohdassa tarkoitettu tarkistus edellyttää tuottajakoh-
taisten kiintiöiden alennusta, se on tehtävä ilman korvauksia jatarkistuksesta on päätettävä objektiivisin perustein, joissa otetaan
huomioon erityisesti:
— missä määrin tuottajat ovat käyttäneet tuottajakohtaisia enim-
mäismääriään jäsenvaltioiden vuotta 2000 edeltävien kolmenviitevuoden aikana,
— investointi- tai laajaperäistämisohjelman täytäntöönpano naudan-
liha-alalla,
— erityiset luonnonolot tai seuraamukset, joiden vuoksi palkkiota ei
ole maksettu tai sitä on alennettu vähintään yhden viitevuodenaikana,
— muut poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi vähintään yhden
viitevuoden aikana maksetut tuet eivät vastaa edellisten vuosien
todellista tilannetta.
4. Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti toteutetun toimenpiteen perus-
teella pidätetyt palkkio-oikeudet on poistettava.
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
8 artikla
1. Jos tuottaja myy tilansa tai siirtää sen toisen haltuun muulla
tavoin, hän voi siirtää kaikki oikeutensa emolehmäpalkkioon henkilölle,joka ottaa haltuunsa hänen tilansa. Hän voi myös siirtää oikeutensa
kokonaan tai osittain toiselle tuottajalle siirtämättä tilaansa.
Jos palkkio-oikeuksia siirretään ilman tilan siirtoa, osa siirretyistä
oikeuksista, enintään 15 prosenttia, palautetaan ilman kovausta senjäsenvaltion kansalliseen varantoon, jonka alueella tila sijaitsee, jaetta-vaksi ilmaiseksi.
2. Jäsenvaltioiden:
a) on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen ehkäisemiseksi, että
palkkio-oikeuksia siirrettäisiin pois herkiltä vyöhykkeiltä tai alueilta,1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 13
▼B
joilla naudanlihantuotannon merkitys paikalliselle talouselämälle on
erityisen suuri;
b) on mahdollista säätää, että oikeudet voi siirtää ilman tilan siirtoa
suoraan tuottajalta toiselle tai kansallisen varannon kautta.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia ennen erikseen vahvistettavaa
päivämäärää sellaisen palkkio-oikeuksien osan väliaikaisen siirtämisen,
jota oikeuksia hallussaan pitävä tuottaja ei aio käyttää.
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Nämä yksityiskohtaiset säännöt voivat koskea erityisesti:
— säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltiot voivat ratkaista niiden tuot-
tajien oikeuksien siirtoon liittyvät ongelmat, jotka eivät omistatilaansa kuuluvia maita, ja
— erityisiä sääntöjä, jotka liittyvät osittaisen siirron kohteena olevien
oikeuksien vähimmäismäärään.
9 artikla
1. Jokaisen jäsenvaltion on ylläpidettävä kansallista varantoa
emolehmäoikeuksia varten.
2. Kansalliseen varantoon liitetään 8 artiklan 1 kohdan tai muiden
yhteisön säännösten mukaisesti palautetut palkkio-oikeudet, sanotunkuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan 4 kohdan säännösten soveltamista.
3. Jäsenvaltioiden on käytettävä kansallisia varantojaan niiden
rajoissa palkkio-oikeuksien myöntämiseen erityisesti uusille tai nuorille
viljelijöille tai muille ensisijaisessa asemassa oleville tuottajille.
Kuitenkaan ei vuosina 2002 ja 2003 jaeta uudelleen 4 kohdan toisen
alakohdan mukaisia kansalliseen varantoon palautettuja palkkio-oikeuksia ennen 31 päivää joulukuuta 2003. Yhdistyneen kuningas-
kunnan osalta tätä säännöstä sovelletaan ainoastaan vuonna 2003.
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja erityisestiseuraavilta osin:
— toimenpiteet, joita sovelletaan, jos jossakin jäsenvaltiossa ei käytetä
kansallista varantoa,
— käyttämättömiä, kansalliseen varantoon palautettuja palkkio-
oikeuksia koskevat toimenpiteet.
10 artikla
1. Edellä 6 artiklan 3 kohdasta poiketen jäsenvaltiot, joissa
enemmän kuin 60 prosenttia emolehmistä ja hiehoista pidetään vuoris-
toalueilla Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR)tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta jakumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvostonasetuksen (EY) N:o 1257/1999(
1) 18 artiklan tarkoittamassa merkityk-
sessä, voivat päättää hallinnoida palkkiota siten, että erotetaan
toisistaan hiehoista ja toisaalta emolehmistä myönnettävä emolehmä-palkkio asianomaisen jäsenvaltion vahvistaman erillisen kansallisenenimmäismäärän rajoissa.
Tällainen erillinen kansallinen enimmäismäärä ei saa ylittää 20:tä
prosenttia asianomaisen jäsenvaltion tämän asetuksen liitteessä II
olevasta kansallisesta enimmäismäärästä. Kyseistä kansallista enim-
mäismäärää vähennetään erillisen kansallisen enimmäismäärän verran.
Kuitenkin vuosiksi 2002 ja 2003 on tällaisen erillisen kansallisen enim-
mäismäärän oltava vähintään 10 prosenttia mutta enintään 40 prosenttia1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 14
(1) Katso tämän virallisen lehden sivu 80.▼M2
▼B
▼M2
▼M2
asianomaisen jäsenvaltion tämän asetuksen liitteessä II olevasta kansal-
lisesta enimmäismäärästä.
Jos jäsenvaltio päättää soveltaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä
mahdollisuutta vuosina 2002 ja 2003, myönnetään emolehmäpalkkio
tuottajille, joiden tiloilla pidettävien hiehojen määrä on vähintään 5
prosenttia ja enintään 20 prosenttia niiden eläinten kokonaismäärästä,joista palkkiota haetaan.
Hiehojen vähimmäismäärää koskevaa ehtoa ei sovelleta tuottajaan, joka
hakee palkkiota alle 14 emolehmästä.
Mikäli 1 kohdan mukaista valtaa käyttävässä jäsenvaltiossa hake-
muksen kohteena olevien, emolehmäpalkkion myöntämisenedellytykset täyttävien hiehojen kokonaismäärä ylittää erillisen kansal-lisen enimmäismäärän, palkkiokelpoisten hiehojen määrää tuottajaa
kohden vähennetään kyseisenä vuonna asteittain.
2. Tässä artiklassa tarkoitetaan ainoastaan hiehoja, jotka kuuluvat
lihakarjarotuun tai jotka ovat syntyneet tällaisen rodun kanssa tehdystäristeytyksestä.
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4A l a j a k s o
Teurastuspalkkio
11 artikla
1. Tuottaja, joka pitää tilallaan nautaeläimiä, voi hakemuksesta
saada teurastuspalkkion. Se myönnetään palkkiokelpoisten eläinten
teurastuksesta tai niiden viennistä kolmanteen maahan ja vahvistetta-vien kansallisten enimmäismäärien rajoissa.
Teurastuspalkkiokelpoisia ovat:
a) vähintään 8 kuukauden ikäiset sonnit, härät, lehmät ja hiehot;
b) yli kuukauden ja alle 7 kuukauden ikäiset vasikat, joiden teurastus-
paino on alle 160 kilogrammaa,
edellyttäen, että ne ovat olleet tuottajalla määrätyn ajan.2. Palkkion määräksi vahvistetaan:
a) edellä 1 kohdan a alakohdassa mainittujen palkkiokelpoisten
eläinten osalta:
— 27 euroa kalenterivuonna 2000,
— 53 euroa kalenterivuonna 2001,— 80 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuo-
sina;
b) edellä 1 kohdan b alakohdassa mainittujen palkkiokelpoisten
eläinten osalta:
— 17 euroa kalenterivuonna 2000,
— 33 euroa kalenterivuonna 2001,
— 50 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuo-
sina.
3. Edellä 1 kohdassa mainitut kansalliset enimmäismäärät vahviste-
taan jäsenvaltiokohtaisesti ja erikseen kummallekin a ja b alakohdassamainitulle eläinryhmälle. Kunkin enimmäismäärän on vastattava asia-
nomaisessa jäsenvaltiossa vuonna 1995 teurastettujen kummankin
ryhmän eläinten määrää, johon lisätään kolmansiin maihin vietyjeneläinten määrä Eurostatin tietojen tai komission hyväksymien minkätahansa muiden kyseistä vuotta koskevien julkaistujen virallisten tilas-totietojen mukaisesti.
4. Mikäli kyseisessä jäsenvaltiossa sellaisten eläinten koko-
naismäärä, joista on tehty hakemus jomman kumman 1 kohdan a tai balakohdassa mainitun eläinryhmän osalta, ja jotka täyttävät teurastus-1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 15
▼B
▼B
palkkion myöntämisen edellytykset, ylittää kyseiselle ryhmälle vahvis-
tetun kansallisen enimmäismäärän, kaikkien kyseiseen ryhmäänkuuluvien palkkiokelpoisten eläinten määrää tuottajaa kohden vähen-
netään kyseisenä vuonna asteittain.
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5A l a j a k s o
Eläintiheys
12 artikla
1.►M2Niiden eläinten kokonaismäärä, joista voidaan maksaa
erityispalkkio ja emolehmäpalkkio, rajoitetaan soveltamalla tilakoh-
taista eläintiheyttä, joka on 2 nautayksikköä (NY) hehtaaria jakalenterivuotta kohden. Eläintiheys vahvistetaan 1,9 nautayksiköksi(NY) 1 päivästä tammikuuta 2002 ja 1,8 nautayksiköksi (NY) 1päivästä tammikuuta 2003. ◄Eläintiheys ilmaistaan nautayksikköinä
(NY) suhteessa kyseisellä tilalla pidettävien eläinten ruokintaan
käytettävään rehulaan. Eläintiheyden vaatimusta ei kuitenkaan sovelletatuottajaan, jonka tilalla pidettävien ja eläintiheyden määrittämisessähuomioon otettavien eläinten määrä on enintään 15 NY.
2. Tilan eläintiheyden määrittämisessä on otettava huomioon:
a) urospuoliset nautaeläimet, emolehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai
vuohet, joiden osalta palkkiohakemukset on jätetty, sekä lypsy-lehmät, jotka ovat tarpeen tuottajalle määrätyn kokonaisviitemäärän
tuottamiseksi. Näin saatu eläinmäärä muunnetaan nautayksiköiksi
käyttäen liitteessä III olevaa muuntotaulukkoa;
b) rehuala, jolla tarkoitetaan alaa, joka on koko kalenterivuoden nauta-
karjan-, lampaiden- ja/tai vuohienkasvatuksen käytössä. Rehualaanei lasketa mukaan:
— rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä,
— yhteisön tukijärjestelmään kuuluvaan muuhun tuotantoon tai
monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien tuotantoon käytettäviä
viljelyaloja, lukuun ottamatta monivuotisia laitumia, joillepinta-alatukea myönnetään tämän asetuksen 17 artiklan jaasetuksen (EY) N:o 1255/1999 19 artiklan mukaisesti,
— aloja, jotka kuuluvat tiettyjen peltokasvien viljelijöille säädet-
tyyn tukijärjestelmään, joita käytetään kuivattujen rehujen
tukijärjestelmän mukaisesti tai joihin sovelletaan viljelykäytöstäpoistamista koskevaa kansallista tai yhteisön järjestelmää.
Rehualaan kuuluvat sekakäyttöalat ja sekaviljelyalat.
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt
koskevat erityisesti:
— sekakäyttöaloja ja sekaviljelyaloja koskevia säännöksiä,
— eläintiheyden väärän soveltamisen ehkäisemistä koskevia
säännöksiä.
6A l a j a k s o
Laajaperäistämispalkkio
13 artikla
1. Tuottajat, jotka saavat erityispalkkiota ja/tai emolehmäpalkkiota,
voivat saada laajaperäistämispalkkion.
2. Laajaperäistämispalkkion suuruus on 100 euroa myönnettyä
erityispalkkiota ja emolehmäpalkkiota kohden, jos kyseisenä kalenteri-vuonna tilan eläintiheys on pienempi tai yhtä suuri kuin 1,4 NYhehtaaria kohden.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 16
▼B
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää myöntää laajaperäistämispalkkion
seuraavasti:
a) kalenterivuosina 2000 ja 2001 33 euroa, kun tilan eläintiheys on
1,6 NY tai suurempi hehtaaria kohden, mutta pienempi tai yhtäsuuri kuin 2,0 NY, ja 66 euroa, kun eläintiheys on pienempi kuin1,6 NY hehtaaria kohden;
b) kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina vuosina 40 euroa, kun eläin-
tiheys on 1,4 NY tai suurempi hehtaaria kohden, mutta pienempikuin 1,8 NY, sekä 80 euroa, kun eläintiheys on pienempi kuin1,4 NY hehtaaria kohden.
3. Sovellettaessa 2 kohtaa:
a) otetaan 12 artiklan 2 kohdan a alakohdasta poiketen tilan eläinti-
heyden määrittelyssä huomioon tilalla kyseisenä kalenterivuonna
olevat urospuoliset nautaeläimet, lehmät ja hiehot sekä ne lampaatja/tai vuohet, joista palkkiohakemuksia on jätetty kyseisenä kalen-terivuotena. Eläinten lukumäärä muutetaan nautayksiköiksiliitteessä III olevan muuntotaulukon avulla;
b) rajoittamatta kuitenkaan 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan
kolmannen luetelmakohdan soveltamista tukijärjestelmästä tiettyjen
peltokasvien viljelijöille 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999(
1) liitteessä I määritel-
tyjen peltokasvien tuotantoon käytettyjä alueita ei voi pitää”rehualana”;
c) eläintiheyden laskemisessa huomioon otettavaan rehualaan kuuluu
vähintään 50 prosenttia laidunmaata. Jäsenvaltiot määrittelevät
”laidunmaan”. Määritelmään on sisällyttävä ainakin peruste, jonka
mukaan laidunmaan on oltava ruohoaluetta, joka paikallisen maan-viljelyskäytännön mukaan on tarkoitettu laiduntaville nautaeläimilleja/tai lampaille. Se ei saa kuitenkaan sulkea pois samana vuonnatapahtuvaa laidunmaan sekakäyttöä (laidun, heinä, nurmisäilörehu).
4. Sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdassa esitettyjen eläinti-
heyttä koskevien vaatimusten soveltamista sellaisten jäsenvaltioidentuottajat, joissa yli 50 prosenttia maidontuotannosta tapahtuu asetuksen(EY) N:o 1257/1999 18 artiklan tarkoittamilla vuoristoalueilla, ja
joiden tilat sijaitsevat tällaisilla alueilla, voivat saada laajaperäistämis-
palkkiota 2 kohdan mukaisesti kyseisillä alueilla pidettävienlypsylehmien osalta.
5. Asetuksen 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
komissio:
— antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta,
— tarkistaa tarvittaessa 1 kohdassa vahvistetun määrän ottaen erityi-
sesti huomioon lisäpalkkiokelpoisten eläinten määrän edellisenä
kalenterivuonna.
2 JAKSO
Lisätuet
14artikla
1. Jäsenvaltioiden on maksettava vuosittain alueensa tuottajille
lisätukea, jonka yleinen määrä koostuu liitteessä IV vahvistetuista ylei-
sistä määristä. Tämä tuki on myönnettävä objektiivisin perustein, joihinon sisällyttävä erityisesti asian kannalta merkitykselliset tuotantoraken-teet ja -edellytykset, sekä siten, että varmistetaan tuottajientasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääris-
tymät. Lisätukea ei saa liittää markkinahintojen vaihteluun.
2. Lisätuki voi olla eläinkohtaista (15 artikla) ja/tai pinta-alaperus-
teista tukea (17 artikla).1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 17
(1) Katso tämän virallisen lehden sivu 1.
▼B
15 artikla
1. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää:
a) urospuolisista nautaeläimistä;
b) emolehmistä;
c) lypsylehmistä;
d) hiehoista.
2. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää 11 artiklan mukaisesti teur-
astuspalkkioyksikköä kohti suoritettavana lisätukena vasikoita lukuunottamatta. Muussa tapauksessa eläinkohtaisen tuen myöntämisessä on
noudatettava:
a) 16 artiklassa vahvistettuja erityisedellytyksiä;
b) erityisiä eläintiheyteen liittyviä vaatimuksia, jotka jäsenvaltioiden on
vahvistettava.
3. Erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset vahvistetaan:
— 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun rehualan perusteella,
lukuun ottamatta kuitenkaan aloja, joista maksu tapahtuu 17 artiklansäännösten nojalla,
— ottaen huomioon erityisesti kyseisen tuotantotyypin ympäristövaiku-
tukset, nautaeläintuotantoon käytetyn maan herkkyys ympäristön
kannalta ja toimenpiteet, jotka on toteutettu tarkoituksena vakauttaa
tai parantaa maan ympäristöllistä tilannetta.
16 artikla
1. Eläinkohtaisia tukia saa yhden kalenterivuoden aikana myöntää
urospuolisista nautaeläimistä enintään kunkin jäsenvaltion eläintenlukumäärästä, joka on:
— samansuuruinen kuin kyseiselle jäsenvaltiolle liitteessä I vahvistettu
alueellinen enimmäismäärä tai
— samansuuruinen kuin se urospuolisten eläinten lukumäärä, josta on
maksettu palkkiota vuonna 1997, tai
— samansuuruinen kuin urospuolisten nautaeläinten teurastusten
keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiävuosia koskevien Eurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosienosalta julkaistujen komission hyväksymien virallisten tilastotietojen
mukaan.
Jäsenvaltiot voivat myös säätää urospuolisten nautaeläinten määrän
eläinten tilakohtaisesta rajoituksesta, jonka jäsenvaltio määritteleekansallisesti tai alueellisesti.
Tukikelpoisia ovat ainoastaan vähintään 8 kuukauden ikäiset urospuo-
liset nautaeläimet. Jos nämä maksut suoritetaan teurastuksen
yhteydessä, jäsenvaltiot voivat päättää kyseisen edellytyksen korvaami-
sesta vähimmäisteurastuspainolla, jonka on oltava vähintään180 kilogrammaa.
2. Edellä 6 artiklan 4 kohdan ja 10 artiklan mukaisia emolehmäpalk-
kiokelpoisia emolehmiä ja hiehoja koskevia eläinkohtaisia tukiavoidaan myöntää ainoastaan emolehmäpalkkioyksikköä kohti suorittet-
tavana lisätukena 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
3. Lypsylehmiä koskevia eläinkohtaisia tukia voidaan myöntää
ainoastaan tilan käytettävissä olevan tukikelpoisen viitemäärän tonni-kohtaisena tukena, joka määritetään asetuksen (EY) N:o 1255/199916 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Edellä 15 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ei sovelleta.4. Muista kuin 2 kohdassa mainituista hiehoista maksettavia eläin-
kohtaisia tukia voidaan yhdessä jäsenvaltiossa yhtenä kalenterivuonna
myöntää enintään saman verran kuin hiehojen teurastusten keskimää-räinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä vuosiakoskevien Eurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosien osalta julk-aistujen komission hyväksymien virallisten tilastotietojen mukaan.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 18
▼B
17 artikla
1. Pinta-alatukea myönnetään hehtaaria kohti sellaisesta monivuoti-
sesta laitumesta:
a) joka on tuottajan käytössä kyseisenä kalenterivuonna;
b) jota ei käytetä 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten eläin-
tiheyteen liittyvien vaatimusten noudattamiseksi;
c) jonka osalta samana vuonna ei haeta tukea tiettyjen peltokasvien
viljelijöiden tukijärjestelmän, kuivattujen rehujen tukijärjestelmäntai muiden monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien yhteisöntukijärjestelmän perusteella.
2. Monivuotinen laidunala ei saa ylittää asianomaista alueellista
perusviljelyalaa alueella, jolla pinta-alatukea voidaan myötää.
Jäsenvaltioiden on määriteltävä alueelliset perusviljelyalat keskimää-
räisenä hehtaarimääränä monivuotista laidunta, jota käytettiinnautaeläinten kasvatukseen vuosina 1995, 1996 ja 1997.
3. Asetuksen (EY) N:o 1255/1999 19 artiklan mukaiset pinta-alatuet
mukaan lukien tukea saa yhtä hehtaaria kohden myöntää enintään:
— 210 euroa kalenterivuonna 2000,
— 280 euroa kalenterivuonna 2001,— 350 euroa kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina vuosina.
18 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta
2000 yksityiskohtaiset tiedot lisätukien myötämistä koskevista kansalli-sista järjestelyistään. Kaikista näiden järjestelyjen muutoksista on
ilmoitettava komissiolle viimeistään kuukauden kuluttua niiden hyväk-
symisestä.
19 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta
2004 yksityiskohtaiset kertomukset tämän jakson täytäntöönpanosta.
Komissio arvioi ennen 1 päivää tammikuuta 2005 tämän jakson
täytäntöönpanon ja tutkii yhteisön varojen jakamisen jäsenvaltioiden
kesken liitteen IV mukaisesti ottaen erityisesti huomioon jäsenval-
tioiden osuuden kehityksen yhteisön naudanlihan tuotannosta.Komissio tekee tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia neuvostolle.
20 artikla
Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän jakson soveltamisesta
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
3 JAKSO
Yhteiset säännökset
21 artikla
Oikeus tämän luvun mukaisiin suoriin tukiin edellyttää, että eläin
tunnistetaan ja rekisteröidään asetuksen (EY) N:o 820/97 mukaisesti.
22 artikla
1. Kausiporrastuspalkkiota lukuun ottamatta tämän luvun mukaiset
suorat tuet on maksettava, kun tarkastukset on tehty, mutta aikaisintaansen kalenterivuoden 16 päivänä lokakuuta, jonka osalta niitä on haettu.
2. Asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta
— tämän luvun mukaiset suorat tuet on maksettava viimeistään sitä
kalenterivuotta seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta, jonkaosalta tukea on haettu,1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 19
▼B
— kausiporrastuspalkkio on kuitenkin maksettava, kun tarkastukset on
tehty, ja viimeistään sen kalenterivuoden 15 päivänä lokakuuta,jonka osalta sitä on haettu.
23 artikla
1. Jos neuvoston direktiivin 96/22/EY(
1) perusteella kiellettyjen
aineiden jäämiä tai edellä mainitun säädöksen perusteella sallittujen,
mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiä havaitaan neuvostondirektiivin 96/23/EY(
2) asiaa koskevien säännösten mukaisesti jonkun
tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä tai jos kiellettyä ainettatai tuotetta tai direktiivin 96/22/EY perusteella sallittua, mutta laitto-
masti hallussa pidettyä ainetta tai tuotetta löydetään kyseisen tuottajan
tilalta missä muodossa tahansa, kyseinen tuottaja ei sinä kalenteri-vuonna, jona havainto tehtiin, voi saada tämän jakson säännöksissätarkoitettuja maksuja.
Rikkomuksen toistuessa ajanjakso, jona tuottaja ei voi saada näitä
maksuja, voidaan rikkomuksen vakavuusasteen mukaan pidentääviiteen vuoteen laskettuna siitä vuodesta, jonka kuluessa uusintarik-
komus todetaan.
2. Jos eläinten omistaja tai haltija yrittää estää tarkastusten toteutta-
misen ja jäämien seuraamista varten perustettujen kansallistenohjelmien soveltamiseksi suoritettavien ja näytteiden ottamisen taidirektiivin 96/23/EY mukaisten tutkimusten ja tarkastusten toteutta-misen, sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettuja seuraamuksia.
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
24artikla
Edellä 1 ja 2 jaksossa vahvistettuja suorien tukien määriä voidaan
perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyänoudattaen muuttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden kehi-tyksen perusteella.
25 artikla
Tässä luvussa säädettyjen suorien tukien myöntämisestä aiheutuvia
menoja pidetään asetuksen (EY) N:o 1258/1999 2 artiklan 2 kohdassatarkoitettuina interventiotoimenpiteinä.
II LUKU
YKSITYINEN JA JULKINEN VARASTOINTI
26 artikla
1. Heinäkuun 1 päivästä 2002 alkaen on mahdollista päättää tuen
myöntämisestä yksityiselle varastoinnille, kun asetuksessa (ETY)N:o 1208/81 säädetyn yhteisön luokitteluasteikon (jäljempänä ’yhteisönasteikko’) mukaan noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle
103 prosenttia perushinnasta ja tulee todennäköisesti pysymään tällä
tasolla.
2. Laatuluokkaan R3 kuuluvien urospuolisten nautaeläinten perush-
innaksi yhteisön asteikolla vahvistetaan 2 224 euroa tonnilta.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 20
(1) Neuvoston direktiivi 96/22/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, tiet-
tyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-
agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/
ETY, 88/146/ETY, ja 88/299/ETY kumoamisesta (EYVL L 125, 23.5.1996,
s. 3).
(2) Neuvoston direktiivi 96/23/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, elävissä
eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden
jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/
ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoami-
sesta (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10).
▼B
3. Yksityisen varastoinnin tukea voidaan myöntää yhteisön astei-
kolla luokiteltujen täysikasvuisten nautaeläinten tuoreesta taijäähdytetystä lihasta, joka varastoidaan ruhoina, puoliruhoina, saman
ruhon neljänneksinä, etuneljänneksinä tai takaneljänneksinä.
4. Neuvosto voi perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa
säädettyä menettelyä noudattaen:
— muuttaa perushintaa ottaen huomioon erityisesti tarpeen vahvistaa
tämä hinta tasolle, joka edistää markkinahintojen vakauttamistajohtamatta kuitenkaan rakenteelliseen ylijäämään yhteisössä,
— muuttaa 3 kohdassa olevaa luetteloa tuotteista, joita yksityisen
varastoinnin tuki voi koskea.
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta ja päättää yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
27 artikla
1. Julkinen interventio aloitetaan 1 päivästä heinäkuuta 2002, jos
kahden peräkkäisen viikon ajan asetuksessa (ETY) N:o 1208/81
säädetyn yhteisön asteikon pohjalta noteerattu markkinoiden keskihinta
jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion jollakin alueella on alle 1 560 euroatonnilta; tässä tapauksessa interventioelimet voivat ostaa yhteisöstä pe-räisin olevaa CN-koodeihin 0201 10 00 ja 0201 2020- 02102050
kuuluvaa yhteen tai useampaan erikseen määritettävään laatuluokkaan,laatuun tai laaturyhmään kuuluvaa tuoretta tai jäähdytettyä lihaa.
2. Edellä 1 kohdassa mainittua ostoa varten voidaan hyväksyä vain
tukikelpoiset tarjoukset, jotka ovat yhtä suuret tai pienemmät kuin
jäsenvaltiossa tai jollakin jäsenvaltion alueella noteerattu markkinoidenkeskihinta ja lisättynä objektiivisin perustein vahvistettavalla määrällä.
3. Ostohinnat ja interventioon hyväksytyt määrät vahvistetaan
tarjouskilpailuilla ja voidaan erityistapauksissa vahvistaa jäsenvaltiotatai jotakin sen aluetta kohden suhteessa markkinoilla noteerattuihinkeskihintoihin. Tarjouskilpailun on taattava kaikille asianosaisille
yhtäläinen osallistumismahdollisuus. Sopimusehdot, joiden perusteella
tarjouskilpailu avataan, määritetään ottaen tarpeellisessa määrinhuomioon kaupan rakenteet.
4. 43 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:
— määritetään tuotekohtaiset laatuluokat, laadut ja laaturyhmät inter-
ventiokelpoisten tuotteiden osalta,
— vahvistetaan ostohinnat sekä interventioon hyväksytyt määrät,— määritetään 2 kohdassa tarkoitetun lisän suuruus,
— vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltami-
seksi,
— annetaan näiden järjestelyjen soveltamiseksi tarvittavat siir-
tymäsäännökset.
Komissio päättää:
— ostojen aloittamisesta, kun kahden peräkkäisen viikon ajan
1 kohdassa mainittu edellytys on täyttynyt,
— ostojen keskeyttämisestä, kun vähintään yhden viikon ajan
1 kohdassa mainittu edellytys ei enää täyty.
28 artikla
1. Interventioelinten tämän asetuksen 27 ja 47 artiklan ja asetuksen
(ETY) N:o 805/68 5 ja 6 artiklan säännösten mukaisesti ostamat tuot-
teet on myytävä siten, että markkinoille ei aiheudu häiröitä ja että
kaikille ostajille taataan yhdenvertainen kohtelu ja yhtäläinen mahdolli-suus saada tuotteita.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti
myyntihinnasta, tuotteiden varastosta ottamisen edellytyksistä ja inter-ventioelinten ostamien tuotteiden mahdollisesta jalostamisesta,annetaan 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 21
▼B
II OSASTO
KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA
29 artikla
1. Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tuotteita
yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus.
Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita
yhteisöön tuotaessa voidaan vaatia esitettäväksi tuontitodistus, ja1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöstä
vietäessä voidaan vaatia esitettäväksi vientitodistus.
Jäsenvaltioiden on annettava todistus kaikille hakijoille riippumatta
näiden sijoittautumispaikasta yhteisössä ja tämän vaikuttamatta 32 ja
33 artiklan soveltamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin.
Tuonti- ja vientitodistukset ovat voimassa kaikkialla yhteisössä. Todis-
tusten antamisen edellytyksenä on vakuus, jolla taataan, että tuotteettuodaan tai viedään todistuksen voimassaoloaikana; pakottavia syitälukuun ottamatta vakuus tai osa siitä pidätetään, jos tuonti tai vienti ei
toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu vain osittain.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta vahviste-
taan 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin
voi sisältyä erityisesti:
a) todistusten voimassaoloaika
b) luettelo tuotteista, joille tuonti- tai vientitodistuksia haetaan 1 kohdan
toisen alakohdan mukaisesti.
30 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuot-
teisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja.
31 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista
johtuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksiyhteisön markkinoilla yhden tai useamman vastaavan 30 artiklassasäädetyn tullimaksun alaisen tuotteen tuonnille määrätään lisätuonti-
tulli, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen
yhteydessä perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdynmaataloussopimuksen 5 artiklassa asetetut ehdot on täytetty, paitsi jostuonti ei todennäköisesti häiritse yhteisön markkinoita tai jos vaiku-tukset ovat epäsuhteessa asetettuihin tavoitteisiin.
2. Yhteisöantaa Maailman kauppajärjestö lle tiedoksi kynnyshinnat,
joita alhaisemmista hinnoista voidaan määrätä lisätuontitulli.
Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli,
määritetään niiden kolmen vuoden yhteisöön tapahtuneen tuonnin
perusteella, jotka edelsivät vuotta, jolloin 1 kohdassa tarkoitettujahaitallisia vaikutuksia on ilmennyt tai todennäköisesti ilmenee.
3. Lisätuontitullia asetettaessa huomioon otettavat tuontihinnat
määritetään kyseisen lähetyksen cif-tuontihintojen perusteella.
Tätä varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan
maailmanmarkkinahinnan tai yhteisön tuontimarkkinoilla vallitsevanedustavan hinnan perusteella.
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä
yksityiskohtaisissa säännöissä täsmennetään erityisesti:
a) tuotteet, joihin lisätuontitulleja sovelletaan maataloussopimuksen
5 artiklan mukaisesti;
b) muut tarvittavat edellytykset sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa
sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 22
▼B
32 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille perustamissopimuksen
300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muusta
neuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja niitä
hallinnoidaan 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujenyksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
CN-koodeihin 0202 20 30, 0202 30 ja 0206 29 91 kuuluvan jalostetta-
vaksi tarkoitetun jäädytetyn lihan 50000 tonnin suuruisentuontikiintiön osalta neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenem-
mistöllä määrätä, että koko kiintiö tai osa siitä kattaa vastaavan määrän
laatulihaa muuntokurssilla 4,375.
2. Kiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla yhtä seuraavista menetel-
mistä tai niiden yhdistelmää:
— hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaate
”ensin tullutta palvellaan ensin”)
— jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perus-
tuva menetelmä (”samanaikaisen tarkastelun” menetelmä)
— perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä (menetelmä
”perinteiset tuojat/uudet toimijat”).
Myös muita sopivia menetelmiä voidaan käyttää.Niissä on vältettävä kaikenlaista toimijoiden välistä syrjintää.3. Käytettävässä hallinnointimentelmässä on tarvittaessa otettava
huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve turvata
näiden markkinoiden tasapaino tukeutuen samalla menetelmiin, joita
aiemmin käytettiin 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiin-tiöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksenneuvotteluissa tehdyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on
säädettävä vuoden ajalle tarvittaessa sopivasti jaettavista vuosittaisista
kiintiöistä ja määriteltävä sovellettava valvontamentelmä; sääntöihin
on myös tarvittaessa sisällyttävä:
a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä;
b) edellä a alakohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksy-
minen; ja
c) tuontitodistusten antamisedellytykset ja niiden voimassaoloaika.
33 artikla
1. Jotta 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita voisi viedä niiden maail-
manmarkkinahintojen tai -noteerausten perusteella japerustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista
johtuvin rajoituksin, näiden hintanoteerausten ja yhteisössä käytettävien
hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella.
2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen on käytettävä
menetelmää, joka:
a) sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilantee-
seen ja jolla hyödynnetään käytettävissä olevia voimavaroja
mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin
tehokkuus ja rakenne aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää suurten japienten toimijoiden välillä;
b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta
aiheutuvat vaatimukset otetaan huomioon;
c) estää kaikenlaisen toimijoiden välisen syrjinnän.
3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä.Tuki voi vaihdella määräpaikan mukaan, jos tilanne maailmanmarkki-
noilla tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset niin edellyttävät.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 23
▼B
Vientituet vahvistetaan 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Tuet voidaan vahvistaa erityisesti:
a) säännöllisin väliajoin;
b) tämän lisäksi ja rajoitettujen määrien osalta pyytämällä tarjouksia
tuotteista, joihin tällainen menettely sopii.
Tarjouksin vahvistettua tukea lukuun ottamatta luettelo tuotteista, joille
myönnetään vientitukea, sekä tuen määrä on vahvistettava vähintäänkerran kolmessa kuukaudessa. Tuen määrä voi kuitenkin pysyä samanapidempään kuin kolme kuukautta ja tarvittaessa komissio voi tarkistaasen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan.
4. Tukia vahvistettaessa on otettava huomioon:
a) tilanne ja kehitysnäkymät:
— naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta
yhteisön markkinoilla,
— naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta maail-
manmarkkinoilla;
b) naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, jotka ovat
hintojen ja kaupan tasapaino ja luonnollinen kehitys kyseisillä mark-kinoilla;
c) perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuk-
sista johtuvat rajoitukset;
d) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla;
e) ehdotetun viennin taloudelliset näkökohdat.
On myös otettava huomioon erityisesti tarve saada aikaan tasapaino
kolmansiin maihin vietävien jalostettujen tuotteiden valmistuksessakäytettävien yhteisön perustuotteiden käytön ja näistä maista tulevien,sisäiseen jalostusmenettelyyn hyväksyttyjen tuotteiden käytön välillä.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yhteisön hintojen vahvistamisessa
on otettava huomioon:
— hinnat edustavilla yhteisön markkinoilla,
— vientihinnat.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen maailmanmarkkinahintojen vahvista-
misessa on otettava huomioon:
— hinnat kolmansien maiden markkinoilla,
— kolmansissa määrämaissa todetut, kolmansista maista tulevan
tuonnin edullisimmat tuontihinnat,
— kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat ottaen huomioon
tarvittaessa kyseisten maiden myöntämät tuet,
— tarjoushinnat vapaasti yhteisön rajalla.
6. Tukea voi saada ainoastaan hakemuksesta ja esittämällä asianmu-
kaisen vientitodistuksen.
7. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vientiin sovelletaan
vientitodistuksen hakemispäivänä sovellettavaa tukea ja eriytetyn tuen
osalta tukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan:
a) todistuksessa mainittuun määräpaikkaan, tai
b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa main-
ittu määräpaikka. Tässä tapaukessa sovellettava määrä ei saa olla
suurempi kuin vientitodistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan sovel-lettava määrä.
Tähän kohtaan perustuvan jouston väärinkäytön estämiseksi voidaan
toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä.
8. Edellä olevasta 6 ja 7 kohdasta voidaan poiketa elintarvikeaputoi-
mien yhteydessä vientitukea saavien 1 artiklassa tarkoitettujen
tuotteiden osalta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että:
— tuotteet ovat peräisin yhteisöstä,1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 24
▼B
— tuotteet on viety yhteisön ulkopuolelle, ja
— eriytetyn tuen osalta, että tuotteet ovat saapuneet todistuksessa
ilmoitettuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle onvahvistettu vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan b
alakohdan soveltamista. Tästä säännöstä on mahdollista poiketa
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos säädetään edelly-tyksistä, jotka tarjoavat vastaavat takuut.
Eläviä eläimiä koskevien vientitukien maksaminen edellyttää eläinten
hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koske-vassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen säännösten
noudattamista.
10. Jäljempänä 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen
myönnetyn poikkeuksen puuttuessa vientitukea ei myönnetä tuotteille,jotka tuodaan yhteisöön kolmansista maista ja viedään edelleenkolmansiin maihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 kohdan ensim-
mäisen luetelmakohdan soveltamista.
11. Perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopi-
muksista johtuvien määrällisten rajoitusten noudattaminen on taattavakyseisiin tuotteisiin sovellettavilla, näissä sopimuksissa määrättyjenviiteajanjaksojen mukaisesti myönnettävillä vientitodistuksilla.Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana
tehdyistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta
viiteajanjakson päättyminen ei saa vaikuttaa vientitodistusten voimas-saoloon.
12. Yksityiskohtaiset säännöt tämän aritiklan soveltamisesta,
mukaan lukien myöntämättömien tai käyttämättömien, vientiin tarkoi-tettujen määrien uudelleenjakamista koskevat säännökset, annetaan
43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Edellä olevan 9 kohdan viimeisen alakohdan osalta soveltamista koske-
viin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi sisältyä myös kolmansiin maihintapahtuvaa tuontia koskevia edellytyksiä.
34artikla
1. Siinä määrin kuin se on tarpeen naudanliha-alan yhteisen markki-
najärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta, neuvosto voi
erityistapauksissa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta kieltääsisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn käytön osittain tai kokonaan1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta.
2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen ja jos 1 kohdassa tarkoitettu
tilanne on poikkeuksellisen kiireellinen ja jos yhteisön markkinat
häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä sisäisen tai ulkoisen jalostusmenet-
telyn vuoksi, komissio päättää tarvittavista toimenpiteistä jokojäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan ja nämä toimenpiteetannetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille; niiden voimassaoloaikaon enintään kuusi kuukautta ja niitä sovelletaan viipymättä. Joskomissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta
päätöksen viikon kuluessa tämän pyynnön vastaanottamisesta.
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission päätöksen neuvoston
käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa.Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komis-sion päätöksen. Jos neuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden
kuluessa, komission päätös katsotaan kumotuksi.
35 artikla
1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja sen sovelta-
mista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan tämän asetuksensoveltamisalaan kuuluvien tuotteiden luokitteluun; tämän asetuksensoveltamisen tuloksena syntyvä tariffinimikkeistösisällytetään yhtei-seen tullitariffiin.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 25
▼B
2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä
toisin säädetä, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa kiel-letään:
— tullien tai vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen,
— määrällisten rajoitusten tai vaikutuksiltaan vastaavien toimenpi-
teiden soveltaminen.
36 artikla
1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artik-
lassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat
häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteidensaavuttaminen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässäkaupassa on mahdollista soveltaa aiheellisia toimenpiteitä siihen asti,kunnes tällainen häiriötai häiriö n uhka on poistunut.
Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset
säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja määrittelee tapaukset ja rajat,joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsen-
valtion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä,jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan viipymättä.
Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta
päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen
neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavien kolmenpäivän kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenem-
mistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen kuukauden
kuluessa päivästä, jona se saatettiin neuvoston käsiteltäväksi.
4. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 300
artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä sopimuksista aiheutuviavelvoitteita noudattaen.
III OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
37 artikla
Jäsenvaltioiden on todettava nautaeläinten hinnat ja nautaeläinten lihan
hinnat 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavienyksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
38 artikla
1. Jos yhteisön markkinoilla todetaan huomattavaa hintojen nousua
tai laskua, ja tällainen tilanne näyttää jatkuvan, ja jos tämän vuoksimarkkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa tarvit-tavia toimenpiteitä.
2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan sovelta-
misesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
39 artikla
Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden sovel-
tamisesta mahdollisesti aiheutuvien vapaan liikkuvuuden rajoitustenhuomioon ottamiseksi voidaan kyseisten rajoitusten kohteena olevienmarkkinoiden tukemiseksi toteuttaa poikkeustoimenpiteitä 43 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa
ainoastaan niin laajoina ja niin pitkäksi aikaa kuin on ehdottomastitarpeen kyseisten markkinoiden tukemiseksi.
40 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 87, 88 ja
89 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoonja kauppaan.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 26
▼B
41 artikla
Jäsenvaltiot ja komissio antavat toisilleen tiedoksi tämän asetuksen
täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tiedot. Annettavat tiedot vahvistetaan43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näiden tietojen anta-mista ja jakamista koskevat säännöt annetaan samaa menettelyä
noudattaen.
42 artikla
Perustetaan naudanlihan hallintokomitea (jäljempänä ’komitea’) joka
muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana onkomission edustaja.
43 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian
saattaa komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtaja joko omasta aloit-teestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista
toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa,jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausuntoannetaan perustamissopimuksen 205 artiklan 2 kohdassa niiden
päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee
komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edusta-jien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla.Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan viipymättä.
b) Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon
mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tässätapauksessa:
— komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista
enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä,
— neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edelli-
sessä luetelmakohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa.
44 artikla
Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja
saattaa sen käsiteltäviksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltionedustajan pyynnöstä.
45 artikla
Astusta (EY) N:o 1258/1999 ja sen täytäntöönpanemiseksi annettuja
säännöksiä sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin.
46 artikla
Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 33 ja
131 artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan huomioon samanaikaisesti jaasianmukaisella tavalla.
IV OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
47 artikla
1. Interventioelimet saavat huomattavan hinnanalenemisen estämi-
seksi tai lieventämiseksi ostaa 30 päivään kesäkuuta 2002 asti
2 kohdassa 26 artiklan 1 kohtaan liittyen tarkoitettuja tuotteita tässäartiklassa annettujen säännösten mukaisesti.
2. Jos 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, voidaan päättää,
että interventioelimet ostavat yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossatai jäsenvaltion osassa yhteisöstä peräisin olevaa CN-koodeihin0201 10 00 ja 0201 2020- 02012050 kuuluvaa vähintään yhteen erik-
seen määritettävään laatuluokkaan, laatuun tai laaturyhmään kuuluvaa1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 27
▼B
tuoretta tai jäähdytettyä lihaa tarjouskilpailuilla, jotka on avattu mark-
kinoiden kohtuullisen tuen varmistamiseksi ottaen huomioonteurastuksen kausivaihtelut.
Kyseisten ostojen määrä koko yhteisössä saa olla enintään 350000
tonnia vuodessa. Suurin sallittu ostojen määrä vuonna 2001 vahviste-
taan kuitenkin 500 000 tonniksi.
Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta päättää
näiden määrien muuttamisesta.
3. Kutakin interventiokelpoista laatua tai laaturyhmää koskevat
tarjouskilpailut voidaan avata 8 kohdassa säädettyä menettelyä noudat-taen, kun seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät samanaikaisesti kahdenperäkkäisen viikon ajan yhdessä jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietylläalueella:
— yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon
mukaan noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle84 prosettia interventiohinnasta,
— kyseisen asteikon mukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jäsen-
valtiossa, jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion tietyillä alueilla on alle80 prosenttia interventiohinnasta.
Interventiohinnaksi vahvistetaan:
— 3 475 euroa tonnilta 1 päivästä tammikuuta 30 päivään kesäkuuta
2000
— 3 242 euroa tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2000 30 päivään
kesäkuuta 2001
— 3 013 euroa tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2001 30 päivään
kesäkuuta 2002.
4. Tarjouskilpailujen keskeyttämisestä yhden tai useamman laadun
tai laaturyhmän osalta päätetään, jos jompikumpi seuraavista tilanteistasyntyy:
— edellä 3 kohdassa tarkoitetut kaksi edellytystä eivät enää toteudu
samanaikaisesti kahden peräkkäisen viikon ajan,
— interventio-ostot eivät enää osoittaudu tarkoituksenmukaisiksi ottaen
huomioon 2 kohdassa tarkoitetut perusteet.
5. Interventiotoimenpiteitä voidaan myös toteuttaa, jos kahden
peräkkäisen viikon ajan nuorten alle kaksivuotiaiden kuohitsematto-
mien eläinten tai kuohittujen eläinten yhteisön täysikasvuisten
nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu keskihintayhteisön markkinoilla on alle 78 prosenttia interventiohinnasta, ja josnuorten alle kaksivuotiaiden kuohitsemattomien eläinten tai kuohittujeneläinten yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikonmukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jossakin jäsenvaltiossa tai
jäsenvaltion tietyillä alueilla on alle 60 prosenttia interventiohinnasta;
tässä tapauksessa kyseisiä laatuluokkia koskevat ostot suoritetaan jäsen-valtioissa tai jäsenvaltion alueilla, joiden hintataso on tämän rajanalapuolella.
Näiden ostojen osalta hyväksytään kaikki tarjoukset, sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
Tämän kohdan mukaisesti ostettuja määriä ei oteta huomioon sovellet-
taessa 2 kohdassa tarkoitettuja ostojen enimmäismääriä.
6. Edellä 2 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa ostojärjestelmissä voidaan
hyväksyä ainoastaan sellaiset tarjoukset, jotka vastaavat enintään jäsen-
valtion tai sen alueen markkinoilla noteerattuja keskihintoja, joita on
korotettu objektiivisilla perusteilla määritettävällä lisällä.
7. Jokaisen interventiokelpoisen laadun tai laaturyhmän ostohinta ja
interventioon hyväksytty määrä määritetään tarjouskilpailuilla, ja erityi-sissä olosuhteissa hinnat ja määrät voidaan vahvistaa jäsenvaltiota taisen aluetta kohden suhteessa markkinoilla noteerattuihin keskihintoihin.Tarjouskilpailun on taattava kaikille asianosaisille yhtäläinen mahdolli-suus saada tuotteita. Sopimusehdot, joiden perusteella tarjouskilpailu1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 28
▼M2
▼B
▼B
avataan, määritetään ottaen tarpeellisessa määrin huomioon kaupan
rakenteet.
8. Edellä 43 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:
— määritetään interventiokelpoisten tuotteiden laatuluokat, laadut ja
laaturyhmät,
— päätetään tarjouskilpailujen avaamisesta ja avaamisesta uudelleen
sekä niiden keskeyttämisestä 4 kohdan viimeisessä luetelmakodassatarkoitetussa tapauksessa,
— vahvistetaan ostohinnat sekä interventioon hyväksytyt määrät,— määritetään 6 kohdassa tarkoitetun lisän suuruus,
— vahvistetaan menettelyt tämän artiklan soveltamiseksi ja erityisesti
säännöt markkinahintojen laskukierteen ehkäisemiseksi,
— annetaan näiden järjestelyjen soveltamiseksi tarvittavat siir-
tymäsäännökset.
Komissio päättää:
— edellä 5 kohdassa tarkoitetun intervention aloittamisesta ja sen
keskeyttämisestä, kun yksi tai useampi mainitussa kohdassasäädetty edellytys ei enää täyty,
— ostojen keskeyttämisestä 4 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan
perusteella.
48 artikla
1. Tuen myöntämisestä 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tuot-
teiden yksityiselle varastoinnille voidaan päättää 30 päivään kesäkuuta
2002 asti.
2. Yksityiskohtaiset säännöt yksityisen varastoinnin tuen soveltami-
sesta annetaan ja yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä päätetään43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
49 artikla
1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 805/68, (ETY) N:o 989/68,
(ETY) N:o 98/69 ja (ETY) N:o 1892/87.
2. Viittauksia asetukseen (ETY) N:o 805/68 on pidettävä viittauk-
sina tähän asetukseen ja ne luetaan liitteessä V olevanvastaavuustaulukon mukaisesti.
50 artikla
Komissio vahvistaa 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen:
— toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksen (ETY) N:o 805/
68 säännöksistä tämän asetuksen säännöksiin,
— erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi tarvittavat toimenpi-
teet. Tällaiset toimenpiteet voivat asianmukaisesti perustelluissatapauksissa poiketa tietyistä tämän asetuksen säännöksistä.
51 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000, lukuun ottamatta
18 artiklaa, jota sovelletaan tämän asetuksen voimaantulosta.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 29
▼M1
LIITE I
ERITYISPALKKIO
Asetuksen (EY) N:o 1254/1999 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut jäsenvaltio-
kohtaiset enimmäismäärät
Belgia 235149
Tanska 277110
Saksa 1 782700
Kreikka 143134
Espanja 713 999(1)
Ranska 1754 732(2)
Irlanti 1 077458
Italia 598746
Luxemburg 18962
Alankomaat 157932
Itävalta 423400
Portugali 175 075(3)
Suomi 250000
Ruotsi 250000
Yhdistynyt kuningaskunta 1419 811(4)
(1) Rajoittamatta tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Kanarian-
saarten hyväksi ja asetuksen (ETY) N:o 1601/92 (Poseican) kumoamisesta annetussaneuvoston asetuksessa (EY) N:o 1454/2001 (ks. tämän virallisen lehden s. 45) annet-
tujen erityissäännösten soveltamista.
(
2) Rajoittamatta tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Ranskan
merentakaisten departementtien hyväksi, direktiivin 72/462/ETY muuttamisesta jaasetusten (ETY) N:o 525/77 ja ETY (N:o) 3763/91 (Poseidom) kumoamisesta anne-tussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1452/2001 (ks. tämän virallisen lehden s. 11)annettujen erityissäännösten soveltamista.
(
3) Rajoittamatta tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Azorien ja
Madeiran hyväksi ja asetuksen (ETY) N:o 1600/92 (Poseima) kumoamisesta annetussaneuvoston asetuksessa (EY) N:o 1453/2001 (ks. tämän virallisen lehden s. 26) annet-tujen erityissäännösten soveltamista.
Lukuun ottamatta nykyisin peltokasvien viljelyssä olevien maiden käyttötarkoituksen
muuttamisesta laajaperäiseen karjankasvatukseen Portugalissa 26 päivänä huhtikuuta1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1017/94 (EYVL L 112, 3.5.1994, s.2) säädettyä laajaperäistämisohjelmaa. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
tuna asetuksella (EY) N:o 1461/95 (EYVL L 144, 28.6.1995, s. 4).
(
4) Tätä enimmäismäärää korotetaan väliaikaisesti 100000 eläimellä, jolloin se on
1 519 811 eläintä kunnes alle kuuden kuukauden ikäisiä eläviä eläimiä saa viedä
maasta.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 30
▼M1
LIITE II
EMOLEHMÄPALKKIO
Asetuksen (EY) N:o 1254/1999 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kansalliset
enimmäismäärät, joita sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen
Belgia 394253
Tanska 112932
Saksa 639535
Kreikka 138005
Espanja (1) 1 441539
Ranska (2) 3 779866
Irlanti 1 102620
Italia 621611
Luxemburg 18537Alankomaat 63236
Itävalta 325000
Portugali (
3) 277539
Suomi 55000
Ruotsi 155000
Yhdistynyt kuningaskunta 1 699511
(1) Lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 1454/2001 5 artiklan 3 kohdassa säädettyä
erityistä enimmäismäärää ja asetuksen (EY) N:o 1017/94 2 artiklassa säädettyä erityis-varantoa.
(
2) Lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 1452/2001 9 artiklan 4 kohdan b alakohdassa
säädettyä erityistä enimmäismäärää.
(3) Lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 1453/2001 13 artiklan 3 kohdassa ja 22 artiklan
3 kohdassa säädettyä erityistä enimmäismäärää.1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 31
▼B
LIITE III
Asetuksen 12 ja 13 artiklassa tarkoitettu nautayksikköjen muuntotaulukko
Yli 24 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet ja hiehot
sekä emolehmät ja lypsylehmät1,0 LU
6-24 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet ja hiehot 0,6 LU
Lampaat 0,15 LU
Vuohet 0,15 LU1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 32
▼B
LIITE IV
LISÄTUET
Asetuksen 14 artiklassa tarkoitetut yleiset määrät
(miljoonaa euroa)
2000 20012002 ja sitä
seuraavat
vuodet
Belgia 13,1 26,3 39,4
Tanska 3,9 7,9 11,8
Saksa 29,5 58,9 88,4
Kreikka 1,3 2,5 3,8
Espanja 11,0 22,1 33,1
Ranska 31,1 62,3 93,4
Irlanti 10,5 20,9 31,4
Italia 21,9 43,7 65,6
Luxemburg 1,1 2,3 3,4
Alankomaat 8,4 16,9 25,3
Itävalta 4,0 8,0 12,0
Portugali 2,1 4,1 6,2Suomi 2,1 4,1 6,2
Ruotsi 3,1 6,1 9,2
Yhdistynyt kuningaskunta 21,3 42,5 63,81999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 33
▼B
LIITE V
VASTAAVUUSTAULUKKO
Asetus (ETY) N:o 805/68 Käsillä oleva asetus
1 artikla 1 artikla
2 artikla 2 artikla4 artikla —4a artiklan a ja b kohdat 3 artiklan a ja b kohdat4b artiklan 1 kohta 4 artiklan 1 kohta4b artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta 4 artiklan 2 kohta4b artiklan 2 kohdan toinen alakohta 4 artiklan 3 kohdan a alakohta4b artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan a
alakohta3 artiklan c kohta
4b artiklan 3a kohta —
4b artiklan 4 kohta —4b artiklan 5 kohta 4 artiklan 6 kohta4b artiklan 7a kohta —4b artiklan 8 kohta 4 artiklan 8 kohta4c artiklan 1 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 4 kohta4c artiklan 1 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 1 kohdan toinen alakohta4c artiklan 2 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 2 kohta4c artiklan 2 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 4 kohta4c artiklan 3 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 3 kohdan kolmas alakohta4c artiklan 4 kohta 5 artiklan 5 kohta4d artiklan 1 kohdan ensimmäinen lause 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen lause4d artiklan 1a kohta —4d artiklan 2 kohdan ensimmäinen lause 6 artiklan 3 kohta4d artiklan 3a kohta —4d artiklan 5 kohta 6 artiklan 2 kohdan a alakohta4d artiklan 6 kohdan ensimmäinen alakohta 6 artiklan 2 kohdan b alakohdan ensimmäinen
lause
4d artiklan 6 kohdan toinen, kolmas ja neljäs
alakohta—
4d artiklan 6 kohdan viides alakohta 6 artiklan 2 kohdan toinen alakohta
4d artiklan 8 kohdan b kohta 6 artiklan 7 kohta4e artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan
ensimmäiren lause8 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta
4e artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan
toinen lause8 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan toinen
luetelmakohta
4e artiklan 1 kohdan toinen alakohta 8 artiklan 1 kohdan toinen alakohta4e artiklan 2 kohta 8 artiklan 2 kohta4e artiklan 3 kohta 8 artiklan 3 kohta4e artiklan 4 kohta —4e artiklan 5 kohta 8 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta ja
toisen alakohdan ensimmäinen luetelmakohta
4f artiklan 4 kohdan toisen alakohdan ensim-
mäinen ja toinen luetelmakohta9 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen
alakohta
4g artiklan 3 kohta 12 artiklan 2 kohta4g artiklan 4a kohta —4g artiklan 5 kohta 12 artiklan 3 kohta4i artikla —1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 34
▼B
Asetus (ETY) N:o 805/68 Käsillä oleva asetus
4j artiklan 1, 2 ja 3 kohta 23 artiklan 1, 2 ja 3 kohta
4k artikla —
4l artikla 25 artikla
5 artikla —
6 artiklan 1 kohta 47 artiklan 2 kohta
6 artiklan 2 kohta 47 artiklan 3 kohta
6 artiklan 3 kohta 47 artiklan 4 kohta
6 artiklan 4 kohta 47 artiklan 5 kohta
6 artiklan 5 kohta 47 artiklan 6 kohta
6 artiklan 6 kohta 47 artiklan 7 kohta
6 artiklan 7 kohta 47 artiklan 8 kohta6a artikla —
7 artikla —
8 artikla 48 artikla
9 artikla 29 artikla
10 artikla 30 artikla
11 artikla 31 artikla
12 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 32 artiklan 1 kohdan toinen alakohta
12 artiklan 2, 3 ja 4 kohta 32 artiklan 2, 3 ja 4 kohta
13 artiklan 1, 2 ja 3 kohta 33 artiklan 1, 2 ja 3 kohta
13 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen
alakohta33 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen
alakohta
13 artiklan 5-12 kohta 33 artiklan 5-12 kohta
14 artikla 34 artikla
15 artikla 35 artikla
16 artikla 36 artikla
22 artikla —
22a artiklan 1 kohta 38 artiklan 1 kohta
22a artiklan 2 kohta —
22a artiklan 3 kohta 38 artiklan 2 kohta
23 artikla 39 artikla
24 artikla 40 artikla25 artikla 41 artikla
26 artiklan 1 kohta 42 artikla
26 artiklan 2 kohta —
27 artikla 43 artikla
28 artikla 44 artikla
29 artikla —
30 artikla 45 artikla
30a artikla —
31 artikla 46 artikla
32 artikla —
33 artikla —
Liite —
Liite II —1999R1254 — FI — 01.01.2002 — 003.001 — 35