1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1251/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille
(EYVL L 160, 26.6.1999, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston asetus (EY) N:o 2704/1999, annettu 14 päivänä joulukuuta
1999 L 32712 21.12.1999
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 2
▼B
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1251/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti
sen 36 ja 37artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (4),
ottaa huomioon Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (5),
sekä katsoo, että
(1)yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on saavuttaa perustamis-
sopimuksen 33 artiklassa mainitut tavoitteet ottaen huomioonmarkkinatilanne,
(2)markkinoiden paremman tasapainon turvaamiseksi tukijärjestel-mästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/92 (
6) otet-
tiin käyttöön uusi tukijärjestelmä,
(3)vuonna 1992 tapahtuneen yhteisen maatalouspolitiikan uudis-tuksen jälkeen markkinoiden tasapaino on parantunut merkittä-västi,
(4)vuonna 1992 tiettyjen peltokasvien viljelijöille käyttöön otetuntukijärjestelmän mukainen kesannointi on interventiohinnan alen-tamisen ohella auttanut pitämään tuotannon hallinnassa, ja paran-tunut hintakilpailukyky on mahdollistanut viljan käytön huomat-tavasti suuremmassa määrin kotimaan markkinoilla pääasiassaeläinten rehuksi,
(5)vuonna 1992 käyttöön otettuun järjestelmään perustuvaa tukeaolisi jatkettava, mutta olisi otettava kuitenkin huomioon markki-noiden kehittyminen ja nykyisen järjestelmän soveltamisestasaadut kokemukset,
(6)jäsenvaltiot voivat tietyin edellytyksin saattaa nurmisäilörehunpinta-alatukikelpoiseksi tämän järjestelmän mukaisesti,
(7)tukijärjestelmän uudistamisessa on otettava huomioon yhteisönkansainväliset velvoitteet,
(8)markkinoiden tasapaino voidaan parhaiten saavuttaa lähentämälläyhteisön viljan hintoja maailmanmarkkinahintoihin ja säätämälläyleisistä pinta-alatuista,
(9)pinta-alatukia olisi tarkistettava, jos markkinatilanne muuttuusiitä, mitä nykyisellään arvioidaan,
(10)tukeen olisi oikeutettava vain se ala, joka on varattu peltokasvienviljelyyn tai joka on aikaisemmin saanut julkista rahoitustakesannointia varten,
(1) EYVL C 170, 4.6.1998, s. 4.
(2) Lausunto annettu 6. toukokuuta 1999, ei vielä julkaistu virallisessa
lehdessä.
(3) EYVL C 284, 14.9.1998, s. 55.
(4) EYVL C 93, 6.4.1999, s. 1.
(5) EYVL C 401, 22.12.1998, s. 3.
(6) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 12, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 1624/98 (EYVL L 210, 28.7.1998, s. 3).
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 3
▼B
(11)jos niiden alojen summa, joille tukea haetaan järjestelmän mukai-
sesti, ylittää perusalan, olisi säädettävä tilakohtaisen tukikel-poisen alan vähentämisestä markkinoiden tasapainon turvaami-seksi,
(12)jäsenvaltiot voivat soveltaa yhtä tai useampaa kansallista peru-salaa; pidetään asianmukaisena, että tämän vaihtoehdon valit-sevan jäsenvaltion olisi voitava jakaa kukin kansallinen perusalaosaperusaloiksi; jos kansallinen perusala on ylitetty, kyseisenjäsenvaltion olisi voitava keskittää soveltamansa toimenpiteetkokonaan tai osittain niille aloille, joilla ylitys on todettu,
(13)pinta-alatuissa olisi otettava huomioon rakenteelliset erityispiir-teet, jotka vaikuttavat satotasoihin; objektiivisiin perusteisiinperustuvan aluejakosuunnitelman laatiminen olisi jätettävä jäsen-valtioille; aluejakosuunnitelmassa olisi vahvistettava yhdenmu-kaiset keskisadot; suunnitelmien olisi oltava johdonmukaisiakullakin alueella tiettynä aikana saatuun keskisatoon nähden, jasuunnitelmissa olisi otettava huomioon tuotantoalueiden raken-teelliset erot; olisi säädettävä erityisestä menettelystä näidensuunnitelmien arvioimiseksi yhteisön tasolla,
(14)kasteltujen ja kastelemattomien alojen satojen erottelu voidaanhyväksyä edellyttäen, että kasteluviljelmille määritellään eriperusala ja että kokonaisperusala ei kasva,
(15)maissi poikkeaa sadoltaan muista viljakasveista, mistä syystäerilainen kohtelu saattaa olla perusteltua,
(16)pinta-alatuen laskemiseksi peruskorvaus tonnilta olisi kerrottavakyseiselle alueelle vahvistetulla viljojen keskisadolla; jos mais-sille ja muille viljakasveille vahvistetaan erilaiset satomäärät,olisi maissille vahvistettava erilliset perusalat,
(17)peltokasveille olisi vahvistettava yhtenäinen perusmäärä; perus-määriä tonnia kohti olisi korotettava viljojen interventiohinnanuseassa vaiheessa toteutettavan alentamisen vuoksi; valkuaiskas-veille olisi otettava käyttöön erityistuki niiden pitämiseksi kilpai-lukykyisinä viljojen kanssa,
(18)jos interventiohintoja alennetaan lopullisesti, perusmäärää olisilisättävä soveltamalla samaa korvaustasoa kuin markkinointivuo-sille 2000/2001 ja 2001/2002,
(19)durumvehnälle olisi otettava käyttöön erityisjärjestelmä durum-vehnää käyttävän teollisuuden hankintatarpeita vastaavan tuotan-totason säilyttämiseksi, ja talousarviomenoja olisi seurattava;tähän tavoitteeseen päästäneen ottamalla käyttöön kullekin jäsen-valtiolle durumvehnän enimmäisviljelyalaan rajoitettu lisäkor-vaus; alojen ylittyessä jätettyjä hakemuksia olisi mukautettava,
(20)durumvehnän tuotanto on joissakin jäsenvaltioissa lisäksi vakiin-tunut perinteisten tuotantoalueiden ulkopuolelle; tuotannon tietyntason säilyminen kyseisillä alueilla olisi taattava myöntämälläerityistukea,
(21)pinta-alatukien saamiseksi tuottajien olisi kesannoitava ennakoltamääritelty prosenttiosuus peltokasvien viljelyalastaan; kesannoi-tuja aloja olisi hoidettava siten, että tietyt ympäristöä koskevatvähimmäisvaatimukset täyttyvät; kesannoitujen alojen olisi sovel-luttava myös non-food-tarkoituksiin edellyttäen, että voidaansoveltaa tehokkaita valvontatoimenpiteitä,
(22)nykyisessä markkinatilanteessa kesantovelvoite olisi alennettava10 prosenttiin ajanjaksoksi 2000-2006; prosenttimäärää olisitarkistettava tuotannon ja markkinoiden kehittymisen huomioonottamiseksi,
(23)kesannointivelvoitteesta olisi maksettava soveltuva korvaus;korvauksen olisi vastattava viljakasvien pinta-alatukia,
(24)pientuottajilta, joiden pinta-alatukia koskeva hakemus jää tietyntason alle, ei pitäisi edellyttää kesannointivelvoitteen noudatta-mista; kyseinen taso olisi vahvistettava,
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 4
▼B
(25)tuottajille voidaan myöntää vapaaehtoisesta kesannoinnista
kesannointitukea ylimääräisen kesannon osalta; jäsenvaltioidenolisi vahvistettava alan enimmäismäärä,
(26)pinta-alatuet olisi maksettava kullekin viljelyalalle kerranvuodessa; niiden alojen, joita ei ole otettu viljelykäyttöön välittö-mästi ennen asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 vahvistetun järjes-telmän voimaantuloa, ei pitäisi olla tukikelpoisia; tiettyjensellaisten erityistilanteiden huomioon ottamiseksi, joissa tämäsäännös on liian rajoittava, olisi sallittava tiettyjä jäsenvaltioidenhallinnoimia poikkeuksia,
(27)on tarpeen vahvistaa tietyt pinta-alatukien hakemista koskevatedellytykset ja määrätä tukien maksuajankohta,
(28)maksupäivät olisi vahvistettava, jotta peltokasvien myynti jakau-tuisi tasaisesti markkinointivuoden aikana,
(29)kylvöpäivät olisi mukautettava eri tuotantoalueiden luonnono-loihin,
(30)on tarpeen säätää siirtymäsäännöksistä lajikohtaisten tukien pois-tamiseksi öljykasveilta markkinointivuodesta 2002/2003 alkaen;jotkut tätä alaa koskevat säännökset on säilytettävä yhteisönkansainvälisten velvoitteiden takia,
(31)yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen sovelta-misesta johtuvista velvoitteista aiheutuvat kustannukset yhteisenmaatalouspolitiikan rahoittamisesta 17päivänä toukokuuta 1999annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (
1) ,1j a
2 artiklan mukaisesti,
(32)on tarpeen säätää siirtymäkauden toimenpiteistä ja antaa komis-siolle mahdollisuus tarvittaessa hyväksyä siirtymäkauden lisätoi-menpiteitä,
(33)peltokasvien tukijärjestelmän mukautukset olisi otettava käyttöönmarkkinointivuodesta 2000/2001, ja
(34)voimassa olevaan tukijärjestelmään ja aiempiin muutoksiin nyttehtävien mukautusten vuoksi asetus (ETY) N:o 1765/92 olisiselkeyden vuoksi korvattava uudella asetuksella,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Tällä asetuksella otetaan käyttöön peltokasvien viljelijöitä koskeva
pinta-alatukien järjestelmä.
2. Tässä asetuksessa:
— markkinointivuosi kestää 1 päivästä heinäkuuta 30 päivään kesä-
kuuta,
— 'peltokasveilla'tarkoitetaan liitteessäI lueteltuja kasveja.
3. Jäsenvaltiot, joissa maissi ei ole perinteinen viljelykasvi, voivat
saattaa nurmisäilörehun tukikelpoiseksi peltokasvien pinta-alatukeensamoin edellytyksin mitä peltokasveihin sovelletaan.
I LUKU
2 artikla
1. Yhteisön peltokasvien viljelijät voivat hakea pinta-alatukea tässä
luvussa vahvistetuin edellytyksin.
(1) Katso tämän virallisen lehden sivu 103.
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 5
▼B
2. Pinta-alatuki vahvistetaan hehtaaria kohti ja eriytetään alueittain.
Pinta-alatukea myönnetään alalle, joka on varattu peltokasvien viljelyyn
tai joka kesannoidaan tämän asetuksen 6 artiklan mukaisesti ja joka eiylitä alueellista perusalaa. Ala määritellään alueen niiden hehtaarienkeskiarvona, jotka oli varattu peltokasvien viljelyyn tai tarvittaessakesannoitu julkisesti rahoitetun tukijärjestelmän mukaisesti vuosina1989, 1990 ja 1991. Alueella tarkoitetaan tältä osin kyseisen jäsenval-tion valinnan mukaan jäsenvaltiota taikka jäsenvaltiossa olevaa aluetta.
3. Pinta-alatukea hakevat tuottajat ovat velvollisia kesannoimaan
osan tilansa viljelyalasta korvausta vastaan.
4. Kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille tukea haetaan
peltokasvien tukijärjestelmän nojalla, mukaan lukien mainitussa järjes-telmässä säädetty kesannoiminen, ylittää perusalan, saman markkinoin-tivuoden aikana viljelijäkohtaista tukikelpoista alaa vähennetäänsamassa suhteessa kaikkien tämän luvun nojalla kyseisellä alueellamyönnettävien tukien osalta.
Myös alat, joille ei haeta tukea tämän asetuksen nojalla mutta joita
käytetään tuen hakemisen perusteena naudanliha-alan yhteisestä markki-najärjestelystä 17päivänä toukokuuta 1999 annetun asetuksen (EY)N:o 1254/1999 (
1) nojalla, otetaan huomioon laskettaessa niitä aloja,
joille tukea on haettu.
5. Jos jäsenvaltio saattaa nurmisäilörehun tukikelpoiseksi peltokas-
vien pinta-alatukeen, on määriteltävä erillinen perusala. Jos peltokasvientai nurmisäilörehun perusalaa ei tiettynä markkinointivuotena saavuteta,puuttuvat hehtaarit osoitetaan vastaavalle perusalalle samana markkin-ointivuotena.
6. Jos jäsenvaltio on päättänyt vahvistaa yhden tai useamman kansal-
lisen perusalan, se voi jakaa kunkin kansallisen perusalan 2 kohdanmukaisesti vahvistettaviin osaperusaloihin.
Tätä kohtaa sovellettaessa ”Secano”- ja ”Regadío” -perusaloja pidetään
kansallisina perusaloina.
Jos kansallinen perusala ylittyy, kyseinen jäsenvaltio voi objektiivisia
perusteita noudattaen keskittää 4 kohdan mukaisesti sovellettavattoimenpiteet kokonaan tai osittain niille osaperusviljelyaloille, joillaylitys on todettu.
Jäsenvaltioiden, jotka ovat päättäneet soveltaa tämän kohdan mukaisia
mahdollisuuksia, on ilmoitettava valinnoistaan ja niiden yksityiskohtai-sista soveltamissäännöistä tuottajille ja komissiolle 15 päivään syys-kuuta mennessä.
3 artikla
1. Pinta-alatuen laskemisessa käytettävien keskisatojen vahvistami-
seksi jokaisen jäsenvaltion on laadittava aluejakosuunnitelma, jossamääritellään asiaankuuluvat ja objektiiviset perusteet eri tuotantoalu-eiden määrittämiseksi, jotta saataisiin erillisiä, yhtenäisiä alueita.
Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on aluejakosuunnitelmia laatiessaan
otettava asianmukaisella tavalla huomioon erityistilanteet. Jäsenvaltiotvoivat erityisesti mukauttaa keskisatoja, jotta tuotantoalueiden välisetmahdolliset rakenne-erot tulevat huomioon otetuiksi.
2. Jäsenvaltiot voivat aluejakosuunnitelmissaan myös soveltaa mais-
siin eri satolukemaa kuin muihin viljakasveihin.
a) Jos maissin sato on korkeampi kuin muiden viljakasvien, maissille
on erikseen vahvistettava 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu perusala,joka kattaa yhden tai useamman maissintuotantoalueen jäsenvaltionvalinnan mukaan.
(1) Katso tämän virallisen lehden sivu 21.
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 6
▼B
Jäsenvaltiot voivat kyseisillä alueilla vahvistaa erillisiä perusaloja
myös muille peltokasveille kuin maissille. Tällöin, jos maissin peru-salaa ei tiettynä markkinointivuonna saavuteta, puuttuvat hehtaaritosoitetaan samana markkinointivuonna muiden peltokasvien kuinmaissin vastaavaan perusalaan.
b) Jos maissin sato vastaa muiden viljakasvien satoa tai on pienempi
kuin se, maissille voidaan myös vahvistaa erillinen perusalaa alakohdan mukaisesti. Tällöin ja jos jäsenvaltiot päättävätvahvistaa perusalan ”muille peltokasveille kuin maissille”:
— jos maissin perusalaa ei tiettynä markkinointivuonna saavuteta,
puuttuvat hehtaarit osoitetaan samana markkinointivuonnamuiden kasvien vastaaville perusaloille,
— jos muiden peltokasvien kuin maissin perusalaa ei tiettynä mark-
kinointivuonna saavuteta, puuttuvat hehtaarit osoitetaan samanamarkkinointivuonna kyseiselle maissin perusalalle.
Jos nämä perusalat ylitetään, sovelletaan 2 artiklan 4 kohtaa.3. Jäsenvaltiot voivat aluejakosuunnitelmissaan määrätä erilaisia
satoja kastelluille ja kastelemattomille viljelyaloille. Tässä tapauksessajäsenvaltiot vahvistavat kasteluviljelmiä käsittäville aloille eri perusalan.
Kastellun perusalan on vastattava vuosina 1989-1991 peltokasvisatoa
varten kasteltujen alojen keskiarvoa, mukaan lukien asetuksen (ETY)N:o 1765/92 3 artiklan 1 kohdan neljännen alakohdan viimeisessä virk-keessä säädetyt lisäykset. Portugalissa kasteltua perusalaa kuitenkin lisä-tään asteittain korkeintaan 60 000 hehtaarilla niillä aloilla, joiden osaltakastelujärjestelmiin tehtyjen investointien on vahvistettu alkaneen1 päivän elokuuta 1992 jälkeen. Tämä lisäys voidaan lisätä osittain taikokonaan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun kasteltuun maissin perusa-laan.
Kastellun perusalan vahvistaminen ei saa kuitenkaan aiheuttaa kyseisen
jäsenvaltion kokonaisperusalan kasvua. Jos kasteltu ala ylitetään, sovel-letaan 2 artiklan 4 kohtaa.
Jos kasteltua perusalaa ei saavuteta jonakin markkinointivuotena, puut-
tumaan jäävät hehtaarit on lisättävä kyseisen markkinointivuodenvastaavaan kastelemattomaan perusalaan.
4. Aluejakosuunnitelmassa on kaikissa tapauksissa varmistettava, että
noudatetaan kyseisen jäsenvaltion sitä keskisatoa, joka on vahvistettu2 kohdassa tarkoitetulle jaksolle ja kyseisessä kohdassa tarkoitetuinperustein.
5. Jäsenvaltion on kunkin tuotantoalueen osalta ilmoitettava yksityis-
kohtaiset tiedot kyseisellä alueella viisivuotiskautena markkinointivuo-sien 1986/1987ja 1990/1991 välillä peltokasvien viljelyyn käytetyistäaloista ja tuotetuista sadoista. Keskimääräinen viljasato on laskettavaerikseen kunkin alueen osalta jättämällä pois kyseisestä ajanjaksostavuosi, jolloin sato on ollut suurin, ja vuosi, jolloin se on ollut pienin.
Tämä velvollisuus voidaan kuitenkin täyttää:
— portugalilaisten viljojen osalta toimittamalla ne tiedot, jotka on
annettu Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjensiirtymäsäännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvostonasetuksen (ETY) N:o 3653/90 (
1) nojalla,
— viiden uuden Saksan osavaltion (Länder) osalta ilmoittamalla
muiden Saksan osavaltioiden (Länder) osalta sovellettavat keski-määräiset sadot,
— Italian osalta vahvistamalla viitesato 3,9 tonniin hehtaarilta ja
Espanjan osalta 2,9 tonniin hehtaarilta.
(1) EYVL L 362, 27.12.1990, s. 28, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
komission asetuksella (EY) N:o 1664/95 (EYVL L 158, 8.7.1995, s. 13).
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 7
▼B
Jos jäsenvaltio päättää käsitellä:
— maissia erillään muista viljoista, viljan keskisato, jota ei saa
muuttaa, on jaettava maissiin ja muihin viljoihin,
— kastellut viljelyalat erillään kastelemattomista viljelyaloista,
vastaava keskisato, jota ei saa muuttaa, on jaettava näihin kahteenviljelyalatyyppiin.
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle aluejakosuunnitel-
mansa sekä kaikki sitä tukevat tarvittavat tiedot 1 päivään elokuuta 1999mennessä. Tämän velvoitteen täyttämiseksi ne voivat viitata asetuksen(ETY) N:o 1765/92 mukaisesti komissiolle toimittamaansa aluejako-suunnitelmaan.
Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden toimittamia aluejakosuunnitelmia
ja huolehtii siitä, että jokainen suunnitelma perustuu asianmukaisiin jaobjektiivisiin perusteisiin ja että se vastaa käytettävissä olevia historia-tietoja. Komissio voi jättää hyväksymättä suunnitelmat, jotka eivätvastaa edellä mainittuja asianmukaisia perusteita ja erityisesti kyseisenjäsenvaltion keskisadon ollessa kyseessä. Tässä tapauksessa kyseisenjäsenvaltion on muutettava suunnitelmaansa neuvoteltuaan asiastakomission kanssa.
Jäsenvaltio voi tarkistaa aluejakosuunnitelmaansa komission pyynnöstä
tai omasta aloitteestaan tässä artiklassa määriteltyä menettelyä noudat-taen.
7. Jos jäsenvaltio 1 kohtaa soveltaessaan päättää vahvistaa tuotantoa-
lueita, joiden rajaus ei vastaa alueellisten perusalojen rajoja, jäsenval-tion on toimitettava komissiolle yhteenveto tukihakemuksista ja niihinliittyvistä sadoista. Jos näistä tiedoista ilmenee, että jäsenvaltion osaltavuonna 1993 sovellettuun aluejakosuunnitelmaan perustuva keskisatoylittyy tai Itävallan, Suomen ja Ruotsin osalta vuonna 1995 sovellettuunsuunnitelmaan perustuva keskisato ylittyy taikka Italian ja Espanjanosalta 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistettu keskisato ylittyy,kaikkia kyseisessä jäsenvaltiossa seuraavana markkinointivuonnamaksettavia korvauksia alennetaan suhteessa todettuun ylitykseen. Tätäsäännöstä ei kuitenkaan sovelleta, jos tukihakemuksissa haettu määrä,ilmaistuna viljatonneina, ei ylitä jäsenvaltion kaikkien perusalojensatojen yhteismäärää edellä mainitun keskisadon mukaan laskettuna.
Jäsenvaltiot voivat valita, että ne toteavat jokaisen perusalan osalta,
onko sen keskisato mahdollisesti ylittynyt. Tässä tapauksessa tässäkohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan kullakin kyseisellä perusa-lalla maksettaviin korvauksiin.
4 artikla
1. Pinta-alatuki lasketaan kertomalla peruskorvaus tonnilta aluejako-
suunnitelmassa määritellyllä kyseisen alueen viljan keskisadolla, jollei10 artiklasta muuta johdu.
2. Edellä 1 kohdassa mainittu laskelma tehdään viljan keskisadon
perusteella. Jos kuitenkin maissia käsitellään erikseen, maissisatoakäytetään laskentaperusteena maissille ja muiden viljojen kuin maissinsatoa viljoille, öljykasveille ja pellavansiemenille.
3. Perusmäärät vahvistetaan seuraavasti:valkuaiskasveille:
— 72,50 EUR/t markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen;
viljakasveille, nurmisäilörehulle ja kesannolle:
— 58,67EUR/t markkinointivuodelle 2000/2001,
— 63,00 EUR/t markkinointivuodesta 2001/2002 alkaen;
pellavansiemenille:
— 88,26 EUR/t markkinointivuodelle 2000/2001,
— 75,63 EUR/t markkinointivuodelle 2001/2002,— 63,00 EUR/t markkinointivuodesta 2002/2003 alkaen;
öljykasveille:
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 8
▼B
— 63,00 EUR/t markkinointivuodesta 2002/2003 alkaen.
Asetuksen (ETY) N:o 1766/92 3 artiklan 4 kohdassa suunnitellun viljan
interventiohinnan lopullisen alennuksen nojalla 63 euron/t määräävoidaan korottaa markkinointivuodesta 2002/2003 alkaen.
Tämä pinta-alatukien korotus on samassa suhteessa interventiohinnan
alennukseen kuin vuosina 2000/2001 ja 2001/2002 sovellettava.
4. Viljojen ja öljykasvien pinta-alatukeen sovelletaan Suomessa ja
Ruotsin 62. leveyspiirin pohjoispuolisilla alueilla ja eräillä lähialueilla,joilla vallitsevat vastaavanlaiset maatalouden harjoittamisen erityisenvaikeaksi tekevät ilmasto-olosuhteet 19 euron/t lisämäärää kerrottunapinta-alatuen laskemiseen käytettävällä sadolla.
5 artikla
Pinta-alatukeen myönnetään lisäkorvaus, jonka suuruus on 344,50 euroa
hehtaarilta, durumvehnän viljelyyn varatulle viljelyalalle liitteessäIIluetelluilla perinteisillä tuotantoalueilla liitteessäIII vahvistettujenmäärien rajoissa.
Jos niiden viljelyalojen yhteismäärä, joiden osalta pinta-alatuen lisäkor-
vausta haetaan, on tietyn markkinointivuoden aikana edellä tarkoitettuarajaa suurempi, tuottajakohtaista viljelyalaa, jonka osalta lisäkorvaustavoidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin liitteessäIII jäsenvaltioittain vahvistettuja
määriä noudattaen jakaa mainitussa liitteessä esitetyt viljelyalat liit-teessäII määriteltyjen tuotantoalueiden kesken tai tarvittaessa 3 artik-lassa tarkoitettujen tuotantoalueiden kesken vuosien 1993-1997durum-vehnätuotannon määrän mukaisesti. Jos niiden viljelyalojen summa,joiden osalta pinta-alatuen lisäkorvausta haetaan tietyllä tuotantoalu-eella, tietyn markkinointivuoden aikana ylittää vastaavan alueellisenylärajan, kyseisen tuotantoalueen tuottajakohtaista viljelyalaa, jonkaosalta lisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetään samassa suhteessa.Tämä vähennys tehdään, kun jäsenvaltion sisällä on toteutettu alojensiirto niiltä alueilta, jotka eivät ole saavuttaneet alueellista ylärajaansa,alueille, joilla tämä yläraja on ylitetty.
Alueille, joilla durumvehnän tuotanto on vakiintunutta ja jotka ovat
muita kuin liitteessäII tarkoitettuja alueita, myönnetään erityistukea138,90 euroa hehtaarilta liitteessäIV mainittuja hehtaarimääriä noudat-taen.
6 artikla
1. Kunkin pinta-alatukia hakevan viljelijän kesantovelvoite
vahvistetaan hakemuksen kohteena olevan peltokasveille varatun vilje-lyalan ja kesannoidun alan suhdelukuna tämän asetuksen mukaisesti.
Kesantovelvoite vahvistetaan 10 prosentiksi markkinointivuodesta 2000/
2001 markkinointivuoteen 2006/2007saakka.
2. Jäsenvaltioiden on sovellettava kesannoitujen alojen erityistilan-
netta vastaavia aiheellisia ympäristötoimenpiteitä.
3. Kesannoitua alaa voidaan käyttää yhteisössä sellaisten tuotteiden
raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei ole ensisijaisesti tarkoitettu ihmis-tai eläinravinnoksi, edellyttäen että sovelletaan tehokkaita valvontajär-jestelmiä.
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 9
▼B
Jäsenvaltioille annetaan lupa maksaa kansallista tukea enintään
50 prosenttiin saakka niistä kustannuksista, jotka liittyvät siihen, ettäkesannoiduille alueille perustetaan biomassan tuottamiseen tarkoitet-tujen monivuotisten kasvien viljelmiä.
▼
M1
Jos sellaisten sivutuotteiden määrä, jotka on tarkoitettu ihmisten taieläinten ravinnoksi ja jotka todennäköisesti syntyvät sen seurauksena,että öljysiemeniä viljellään kesannoidulla alalla ensimmäisen alakohdanmukaisesti, ylittää tuottajien kanssa tehdyn sopimusten mukaistenennakkotuotosmäärien perusteella miljoona tonnia vuodessa ilmaistunavastaavana määränä soijapapujauhoa, kunkin sopimuksen perusteellatuotettavaa ennakkotuotosmäärää, joka voidaan käyttää ihmisten taieläinten ravinnoksi, alennetaan, jotta kokonaismäärä saadaan rajoite-tuksi miljoonaan tonniin.
▼
B
4. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on vahvistettu eri sato-tasot, kesantokorvaukseen sovelletaan kastelemattomalle maalle vahvis-tettuja tasoja. Portugalin osalta korvauksessa otetaan huomioonasetuksen (ETY) N:o 3653/90 nojalla myönnettävä korvaus.
5. Viljelijöille voidaan myöntää kesantokorvausta vapaaehtoisesti
kesannoidulta velvoitteen ylittävältä osalta. Jäsenvaltioiden on sallittavaviljelijöiden kesannoida vähintään kymmenen prosenttia hakemuksenkohteena olevasta peltokasveille varatusta viljelyalasta ja tämänasetuksen mukaisesti kesannoidusta alasta. Jäsenvaltio voi vahvistaasuurempia prosenttimääriä erityistilanteiden ja viljelymaan riittävänkäytön turvaamisen perusteella.
6. Kesantokorvaus voidaan myöntää monivuotisena enintään viiden
vuoden ajanjaksolle.
7. Kesantovelvoite ei koske viljelijöitä, jotka hakevat korvausta vilje-
lyalalta, jonka tuotanto ei ylitä 92 viljatonnin tuottamiseen tarvittavaaviljelyalaa kyseiselle alueelle vahvistetun keskisadon mukaan lasket-tuna. Näihin viljelijöihin sovelletaan 5 ja 6 kohtaa.
8. Alueet, jotka:
— on kesannoitu maatalousympäristöön liittyvistä syistä (Euroopan
maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudunkehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta17päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY)N:o 1257/1999 (
1) 22-24 artikla) ja joita ei ole otettu maanviljely-
eikä muuhun tuottavaan käyttöön kuin tämän asetuksen mukaisestikesannoidun maan osalta on hyväksyttyä, tai
— on metsitetty metsitykseen liittyvistä syistä (asetuksen (EY)
N:o 1257/1999 31 artikla),
kun toimenpiteet ovat tapahtuneet 28 päivän kesäkuuta 1995 jälkeen,
voidaan lukea 1 kohdassa mainittujen kesannointivaatimusten mukai-sesti kesannoituihin alueisiin, asianomaisen jäsenvaltion asettamaan tila-kohtaiseen rajaan asti, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7artiklansoveltamista.
Näille alueille ei kuitenkaan myönnetä 4 artiklassa määriteltyä pinta-
alatukea ja asetuksen (EY) N:o 1257/1999 24 artiklan 1 kohdan tai31 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan perusteella myönnettävätuki rajoitetaan korkeintaan yhtä suureksi määräksi kuin 4 artiklan3 kohdassa määritelty pinta-alatuki kesannoidulle alueelle.
Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta tässä kohdassa tarkoitettua
järjestelmää uusiin hakijoihin alueella, jossa on jatkuvasti vaarana, ettäalueellinen perusala ylitetään merkittävästi.
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 80.
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 10
▼B
7 artikla
Korvaushakemuksia ei voida esittää sellaisista alueista, jotka olivat 31
päivänä joulukuuta 1991 pysyvänä laitumena, pysyvässä viljelyksessä,metsinä tai muussa kuin maatalouskäytössä.
Jäsenvaltiot voivat poiketa myöhemmin määritettävin edellytyksin
näistä säännöksistä erityistilanteissa erityisesti rakenneuudistusohjelmiinkuuluvien alojen osalta tai sellaisten alojen osalta, joilla tavanomaisessaviljelykierrossa käytetään monivuotisia peltokasveja liitteessäI tarkoi-tettujen kasvien kanssa. Näissä tapauksissa jäsenvaltioiden on toteutet-tava toimenpiteet sen välttämiseksi, että soveltaminen johtaisi tukikel-poisen kokonaisviljelyalan merkittävään lisäykseen. Näihin toimenpitei-siin voi kuulua erityisesti aiemmin tukikelpoisten alueiden luokittele-minen alueiksi, jotka eivät oikeuta tukeen.
Jäsenvaltiot voivat poiketa ensimmäisestä kohdasta myös ottaakseen
huomioon johonkin julkisen intervention muotoon liittyvät tietyt erityis-tilanteet, jos tämä interventio johtaa siihen, että viljelijän on tavano-maista viljelytoimintaansa jatkaakseen viljeltävä kasveja aloilla, jotkaaiemmin eivät ole oikeuttaneet tukeen, ja jos kyseinen interventiotarkoittaa, että alunperin tukikelpoiset alat eivät enää sitä ole sillä perus-teella, että tukeen oikeutettujen alueiden kokonaismäärä ei tällöin nousemerkittävästi.
Jäsenvaltiot voivat lisäksi tietyissä kahteen edeltävään kohtaan kuulu-
mattomissa tapauksissa poiketa ensimmäisestä kohdasta, jos ne osoit-tavat komissiolle toimitetussa suunnitelmassa, että tukikelpoistenalueiden kokonaislukumäärä ei muutu.
8 artikla
1. Tuet maksetaan sadonkorjuuta seuraavan 16 päivän marraskuuta ja
31 päivän tammikuuta välisenä aikana. Kuitenkin sovellettaessa6 artiklan 3 kohtaa kesantokorvaukset maksetaan 16 päivän marraskuutaja 31 päivän maaliskuuta välisenä aikana.
2. Saadakseen pinta-alatukea viljelijän on suoritettava kylvöt viimeis-
tään kyseistä sadonkorjuuta edeltävään 31 päivään toukokuuta mennessäja jätettävä hakemus viimeistään 15 päivään toukokuuta mennessä.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet muistut-
taakseen hakijoita tarpeesta noudattaa voimassa olevaa ympäristölain-säädäntöä.
9 artikla
Tämän luvun soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan
vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (
1) 23 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen ja erityisesti säännöt, jotka koskevat:
— perusalojen vahvistamista ja hallinnointia,
— tuotantoa koskevien aluejakosuunnitelmien laatimista,— nurmisäilörehua,— pinta-alatuen myöntämistä,— tukikelpoisen alan vähimmäiskokoa; näissä säännöissä on erityisesti
otettava huomioon valvonnan asettamat vaatimukset ja kyseisessäjärjestelmässä tavoiteltu teho,
— edellä 5 artiklassa tarkoitetun durumvehnän osalta myönnettävän
pinta-alatuen lisäkorvauksen saamisen määrittelemistä ja kyseisessäartiklassa tarkoitetun erityistuen saamisen edellytyksiä sekä erityi-sesti huomioon otettavien alueiden määrittämistä,
— kesannointia ja erityisesti 6 artiklan 3 kohtaa; näihin edellytyksiin
saattaa kuulua kasvien kasvattaminen ilman korvausta,
(1) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
komission asetuksella (EY) N:o 923/96 (EYVL L 126, 24.5.1996, s. 37).
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 11
▼B
— edellä olevan 7artiklan soveltamista; näissä edellytyksissä määritel-
lään olosuhteet, joissa poikkeamiset 7artiklan soveltamisestavoidaan hyväksyä ja jäsenvaltioiden velvollisuus esittää suunnitelluttoimenpiteet komissiolle hyväksymistä varten,
— päätöksellä 93/355/ETY (
1) hyväksytyn GATT-sopimukseen liit-
tyvän Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisenöljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan noudattamista.
Komissio voi samaa menettelyä noudattaen:
— joko edellyttää tuen myöntämiseksi tiettyjen siementen käyttöä,
durumvehnän osalta varmennettujen siementen käyttöä sekä öljykas-vien, durumvehnän ja pellavansiementen osalta tiettyjen lajikkeidenkäyttöä tai säätää jäsenvaltioiden mahdollisuudesta asettaa kyseisetedellytykset tuen myöntämisen edellytykseksi,
— sallia 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen muuttamisen
tietyillä alueilla, joilla poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi eivoida soveltaa tavanomaisia määräaikoja,
— poiketen siitä, mitä 8 artiklan1 kohdassa säädetään, antaa jäsenval-
tioille luvan talousarviotilanteen salliessa maksaa ennen 16 päiväämarraskuuta tietyillä alueilla 50 prosenttiin asti pinta-alatuista sekäkesannointikorvauksesta niinä vuosina, joina sadot heikentyvät poik-keuksellisten ilmasto-olojen vuoksi niin paljon, että viljelijöilleaiheutuu vakavia taloudellisia vaikeuksia.
II LUKU
10 artikla
1. Öljykasvien pinta-alatuki markkinointivuosille 2000/2001 ja 2001/
2002 lasketaan kertomalla seuraavat määrät kyseisen alueen aluejako-suunnitelmassa määritellyllä viljan keskisadolla:
— 81,74 EUR/t markkinointivuodelle 2000/2001,
— 72,37 EUR/t markkinointivuodelle 2001/2002.
Jäsenvaltioilla on kuitenkin mahdollisuus jatkossakin vahvistaa öljykas-
vien tuki historiallisen öljykasvien alueellisen sadon perusteella. Tässätapauksessa sato kerrotaan 1,95:llä.
2. Markkinointivuosille 2000/2001 ja 2001/2002 taattu enimmäisala
öljykasvien pinta-alakohtaisia erityistukia varten vahvistetaan 5 482 000hehtaariksi, jota vähennetään kyseiseen markkinointivuoteen sovellet-tavan pakollisen kesannon määrällä tai 10 prosentilla, jos kyseinenmäärä on alle 10 prosenttia. Jos taattu enimmäismäärä 2 artiklan sovel-tamisen jälkeen ylittyy, komissio vähentää 1 kohdassa tarkoitettujamääriä 3 ja 4 kohdan säännösten mukaisesti.
3. Jos öljykasveille varattu alue, joka on jo määritelty tukikelpoiseksi
öljykasvien pinta-alakohtaista erityistukea varten, jonakin vuonna ylittäätaatun enimmäisalan, komissio vähentää kyseisen vuoden perusmäärää1 prosentilla kutakin taatun enimmäismäärän ylittävää prosenttiyksikköäkohti. Jos taattu enimmäismäärä ylittyy enemmän kuin kynnysprosent-tiosuuden verran, sovelletaan erityissääntöjä. Kynnysprosenttiarvoonsaakka määrää vähennetään jäsenvaltioissa yhtenäisesti. Kynnysprosent-tiarvon ylittymisen jälkeen niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat ylittäneetliitteessäV asetetut kansalliset viitealat, sovelletaan asianmukaisia lisä-vähennyksiä, alennettuna 4 kohdassa tarkoitetulla määrällä. Saksanosalta kuitenkin asianmukaista lisävähennystä voidaan mukauttaa senpyynnöstä kokonaan tai osittain alueellisen perusalan mukaan; jos tätävaihtoehtoa käytetään, Saksan on viipymättä lähetettävä komissiollesovellettavien vähennysten laskemiseen tarvittavat tiedot.
Komissio vahvistaa asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa annettua
menettelyä noudattaen sovellettavien asianmukaisten vähennysten koonja jakautumisen ja varmistaa erityisesti, että painotettu keskivähennys
(1) EYVL L 147, 18.6.1993, s. 25.
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 12
▼B
koko yhteisössä vastaa prosenttiosuutta, jolla taattu enimmäisala onylitetty.
4. Edellä 3 kohdan mukaisen kynnysprosenttiarvon olisi oltava
0 prosenttia.
5. Jos öljykasvien pinta-alatukea vähennetään 3 ja 4 kohdan
määräysten mukaisesti, komissio vähentää asiaankuuluvaa perusmäärääseuraavan markkinointivuoden osalta samalla prosenttimäärällä, paitsijos taattua enimmäisalaa ei kyseisenä vuonna ylitetä, jolloin komissiovoi päättää, ettei tällaista vähennystä sovelleta.
6. Jos taattu enimmäisala yhteisössä ylittyy markkinointivuonna
2000/2001, komissio soveltaa markkinointivuonna 1999/2000 alueelli-siin viitemääriin sovellettua vähennysprosenttia asiaankuuluvaan perus-määrään markkinointivuonna 2000/2001 samalla prosenttimäärällä.
7. Ellei tämän artiklan määräyksistä muuta johdu, jäsenvaltiot, joissa
on olemassa merkittävä uhka liitteessäV esitetyn kansallisen viitealanhuomattavasta ylittymisestä seuraavana markkinointivuonna, voivatrajoittaa alaa, jolta yksittäinen tuottaja voi saada tässä artiklassa tarkoi-tettua pinta-alakohtaista öljykasvitukea. Tällainen raja lasketaanprosentteina joko jäsenvaltion tai alueellisen perusalan viljeltävästäpeltoalasta, joka on pinta-alatukikelpoista tämän asetuksen mukaisesti,ja sitä sovelletaan tuottajan tukikelpoiseen peltoalaan. Raja voi vaihdellaeri alueellisten perusviljelyalojen tai osaperusviljelyalojen mukaanobjektiivisten perusteiden pohjalta. Jäsenvaltioiden on ilmoitettavatällaisesta rajasta viimeistään sen markkinointivuoden 1 päiväänelokuuta mennessä, joka edeltää markkinointivuotta, jolta pinta-alatukeaanotaan, tai aiempana ajankohtana, jos kyseisen markkinointivuodenkylvöt tapahtuvat jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion jollakin alueella ennenelokuun 1 päivää.
8. Tämän artiklan mukaisesti sovellettava, taatun enimmäisalan ylit-
tämisestä johtuva vähennys on vähintään:
— 58,67EUR/t markkinointivuodelle 2000/2001,
— 63,00 EUR/t markkinointivuodelle 2001/2002.
9. Syötäviksi tarkoitettujen auringonkukansiementen, jotka kylvetään
satoa varten, tuottajat eivät kuulu tässä artiklassa tarkoitetun tuen piiriin.
10. Komissio antaa kahden vuoden kuluessa tämän artiklan täytän-
töönpanosta neuvostolle kertomuksen öljykasvimarkkinoiden kehityk-sestä. Tarvittaessa kertomukseen liitetään asianmukaisia ehdotuksia,mikäli tuotantokapasiteetti merkittävästi heikkenee.
11 artikla
Tässä asetuksessa vahvistettuja pinta-alatukia ja kesantokorvausta
samoin kuin kesantovelvoitteen prosenttiosuutta voidaan muuttaatuotannossa, tuottavuudessa ja markkinoissa tapahtuvan kehityksenperusteella perustamissopimuksen 37artiklan 2 kohdassa määrättyämenettelyä noudattaen.
12 artikla
Jos tarvitaan erityistoimenpiteitä helpottamaan siirtymistä voimassa
olevasta järjestelmästä tällä asetuksella säädettyyn järjestelmään,toimenpiteet annetaan asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassasäädettyä menettelyä noudattaen.
13 artikla
Tässä asetuksessa määriteltyjä toimenpiteitä on pidettävä asetuksen
(EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettunainterventiotoimenpiteenä, jonka tarkoituksena on tasapainottaa maata-loustuotteiden markkinoita.
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 13
▼B
14 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 1765/92 ja asetus (EY) N:o 1872/94.
15 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan seitsemän päivää sen jälkeen, kun se
on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
2. Tätä asetusta sovelletaan markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen.3. Asetusta (ETY) N:o 1765/92 ja asetusta (EY) N:o 1872/94 sovel-
letaan edelleen markkinointivuosiin 1998/1999 ja 1999/2000.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaise-
naan kaikissa jäsenvaltioissa.
1999R1251 —FI—28.12.1999 —001.001 —14
▼B
LIITE I
TUOTTEIDEN KUVAUS
CN-koodi Kuvaus
I VILJAT
1001 10 00 Durumvehnä
1001 90 Muu vehnä ja vehnää sisältävä seos-
vilja, muu kuin durumvehnä
1002 00 00 Ruis
1003 00 Ohra
1004 00 00 Kaura
1005 Maissi
100700 Durra
1008 Tattari, hirssi ja kanariansiemenet;
muu vilja
0709 90 60 Sokerimaissi
II ÖLJYSIEMENET
1201 00 Soijapavut
ex 1205 00 Rapsin- ja rypsinsiemenet
ex 1206 00 10 Auringonkukansiemenet
III VALKUAISKASVIT
0713 10 Herneet
0713 50 Härkäpavut
ex 1209 29 50 Makeat lupiinit
IV PELLAVA
muu kuin kuitupellava
ex 1204 00 Pellavansiemenet
(Linum usitatissimum L.)
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 15
▼B
LIITE II
DURUMVEHNÄN PERINTEISET TUOTANTOALUEET
KREIKKA
Seuraavien alueiden prefektuurit (nomoi)
Keski-KreikkaPeloponnesosJooniansaaretThessaliaMakedoniaEgeansaaretTraakia
ESPANJA
Maakunnat
Almería
BadajozBurgosCádizCórdobaGranadaHuelvaJaénMálagaNavarraSalamancaSevillaToledoZamoraZaragoza
ITÄVALTA
Pannonia
RANSKA
Alueet
Midi-Pyrénées
Provence-Alpes-Côte d’AzurLanguedoc-Roussillon
Departementit (*)
Ardèche
Drôme
ITALIA
Alueet
Abruzzit
BasilicataCalabria
(*) Kukin näistä departementeista voidaan liittää johonkin yllä mainituista alueista.
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 16
▼B
Campania
LazioMarcheMoliseUmbriaApuliaSardiniaSisiliaToscana
PORTUGALI
Alueet
Santarém
LissabonSetúbalPortalegreÉvoraBejaFaro
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 17
▼B
LIITE III
TAATUT ENIMMÄISALAT, JOTKA SAAVAT DURUMVEHNÄN
PINTA-ALATUEN LISÄKORVAUSTA
(hehtaaria)
Kreikka 617000
Espanja 594 000Ranska 208 000Italia 1 646 000Itävalta 7000Portugali 118 000
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 18
▼B
LIITE IV
TAATUT ENIMMÄISALAT, JOTKA SAAVAT DURUMVEHNÄN
ERITYISTUKEA
(hehtaaria)
Saksa 10 000
Espanja 4 000Ranska 50 000Italia 4 000Yhdistynyt kuningaskunta 5 000
1999R1251 — FI — 28.12.1999 — 001.001 — 19
▼B
(tuhansia hehtaareja)
MaaMarkkinointivuosille 2000/
2001 ja 2001/2002LIITE V
KANSALLINEN VIITEVILJELYALA
Belgia 6
Tanska 236
Saksa 929
Kreikka 26
Espanja 1 168
Ranska 1 730
Irlanti 5
Italia 542
Luxemburg 2
Alankomaat 7
Itävalta 147
Portugali 93
Suomi 70
Ruotsi 137
Yhdistynyt kuningaskunta 385