1983L0183 — FI — 28.11.1989 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983,
luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa maahantuonnissa jäsenval-
tiosta sovellettavista verovapauksista
(83/183/ETY)
(EYVL L 105, 23.4.1983, s. 64)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Neuvoston direktiivi 89/604/ETY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1989 L 348 28 29.11.1989
Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä
tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1)ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983,
luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa
maahantuonnissa jäsenvaltiosta sovellettavista verovapauksista
(83/183/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 99 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettäjäsenvaltioiden väestön saamiseksi paremmin tietoiseksi Euroopan
yhteisön olemassaolosta olisi jatkettava luonnollisia henkilöitä suosiviatoimia kotimarkkinoiden olosuhteita vastaavien olosuhteiden toteutta-
miseksi yhteisössä,
verotukselliset esteet, jotka rajoittavat luonnollisten henkilöiden
henkilökohtaisen omaisuuden maahantuontia toisesta jäsenvaltiosta
ovat omiaan haittaamaan henkilöiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä;nämä esteet on siis mahdollisimman suurelta osin poistettava ottamallakäyttöön verovapautuksia, ja
näitä verovapautuksia voidaan soveltaa ainoastaan tavaroiden maahan-
tuonnissa muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa tai
keinottelutarkoituksessa, ja näin ollen olisi vahvistettava niiden sovelta-
misen rajoitukset ja edellytykset,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Soveltamisala
1. Jäsenvaltioiden on jäljempänä tarkoitetuin edellytyksin ja
jäljempänä tarkoitetuissa tapauksissa myönnettävä vapautus luonnol-
lisen henkilön henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessamaahantuonnissa toisesta jäsenvaltiosta tavanomaisesti kannettavistaliikevaihtoveroista, valmisteveroista ja muista kulutukseen kohdistu-vista veroista.
2. Tämä direktiivi ei koske tämän omaisuuden käytöstä maan
alueella kannettavia erityisiä ja/tai kausiluonteisia maksuja ja veroja,
kuten esimerkiksi autojen rekisteröinnissä kannettavia maksuja, tielii-
kennemaksuja ja televisiolupia.
2 artikla
Omaisuutta koskevat edellytykset
1. Tätä direktiiviä sovellettaessa ’henkilökohtaisella omaisuudella’
tarkoitetaan asianomaisten henkilökohtaiseen käyttöön tai näiden koti-
talouksien tarpeisiin tarkoitettua omaisuutta. Tämän omaisuudenluonne tai määrä ei saa ilmentää mitään kaupallista tarkoitusta, eikä se1983L0183 — FI — 28.11.1989 — 001.001 — 2
(1) EYVL N:o C 267, 21.11.1975, s. 11
(2) EYVL N:o C 53, 8.3.1976, s. 39
(3) EYVL N:o C 131, 12.6.1976, s. 49
▼B
saa olla direktiivin 77/388/ETY (1) 4 artiklassa tarkoitettuun taloudelli-
seen toimintaan tarkoitettua. Henkilökohtaista omaisuutta ovatkuitenkin myös asianomaisen teknisen tai vapaan ammatin harjoittami-
sessa tarvittavat työvälineet.
2. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu vapautus on myönnettävä henkilök-
ohtaiselle omaisuudelle, joka on
a) hankittu jäsenvaltion kotimarkkinoiden yleisin verotusedellytyksin ja
johon ei viennissä sovelleta liikevaihtoveroihin, valmisteveroihin taimuihin kulutukseen kohdistuviin veroihin liittyvää vapautusta tai
palautusta. Tätä direktiiviä sovellettaessa nämä edellytykset
täyttävänä pidetään myös omaisuutta, joka on hankittu direktiivin77/388/ETY 15 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetuin edellytyksin;
b) joka on tosiasiallisesti ollut asianomaisen käytössä ennen asuin-
paikan muutosta tai toisen asunnon perustamista. Jäsenvaltiotvoivat vaatia, että moottoriajoneuvot (niiden perävaunut mukaanlukien), asuntovaunut, matkailuautot, huviveneet ja yksityislentoko-neet ovat olleet asianomaisen käytössä vähintään kuusi kuukauttaennen asuinpaikan muutosta.
Edellä a alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitettujen tavaroiden
osalta jäsenvaltiot voivat vaatia, että
— moottoriajoneuvot (niiden perävaunut mukaan lukien), asunto-
vaunut, matkailuautot, huviveneet ja yksityislentokoneet ovatolleet asianomaisen käytössä vähintään kaksitoista kuukautta,
— muut tavarat ovat olleet asianomaisen käytössä vähintään kuusi
kuukautta
— ennen asuinpaikan muutosta.
3. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava näyttöä siitä, että
moottoriajoneuvot (niiden perävaunut mukaan lukien), asuntovaunut,matkailuautot, huviveneet ja yksityislentokoneet täyttävät 2 kohdassatarkoitetut edellytykset. Muun omaisuuden osalta ne voivat vaatiavastaavaa näyttöä ainoastaan vakavasti epäillessään vilpillistä
toimintaa.
3 artikla
Tuonnin edellytykset
Omaisuus voidaan tuoda maahan yhden tai useamman kerran 7, 8, 9 ja
10 artiklassa tarkoitettuina määräaikoina.
4 artikla
Tuonnin jälkeiset velvoitteet
Maahantuotuja ►
M1moottoriajoneuvoja (niiden perävaunut mukaan
lukien), asuntovaunuja, matkailuautoja, huviveneitä ja yksityislentokoneita ◄
saa luovuttaa, antaa vuokralle tai lainata 12 kuukauden aikana senverottomasta maahantuonnista ainoastaan tuontijäsenvaltion toimival-taisten viranomaisten asianmukaisesti hyväksymissä tapauksissa.
5 artikla
Tiettyä omaisuutta koskevat erityisedellytykset
1. Jäsenvaltiot voivat säätää direktiivin 69/169/ETY (
2), sellaisena
kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/220/ETY (3), 4 artiklan
1 kohdassa lueteltujen tavaroiden verottomasta maahantuonnista koske-vasta rajoituksesta. Tämä rajoitus ei kuitenkaan saa olla pienempi kuinneljä kertaa kyseisen artiklan II sarakkeessa mainitut määrät, paitsi1983L0183 — FI — 28.11.1989 — 001.001 — 3
(1) EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1
(2) EYVL N:o L 133, 4.6.1969, s. 6
(3) EYVL N:o L 92, 5.4.1989, s. 15▼M1
▼B
▼M1
▼M1
tupakkatuotteiden osalta, joiden veroton maahantuonti voidaan rajoittaa
mainitussa sarakkeessa mainittuihin määriin.
2. Ratsuhevosten, moottoriajoneuvojen (niiden perävaunut mukaan
lukien), asuntovaunujen, matkailuautojen, huviveneiden ja yksityislen-tokoneiden tuonnissa voidaan myöntää verovapautus ainoastaan, josluonnollinen henkilö muuttaa pysyvän asuinpaikkansa tuontijäsenval-tioon.
6 artikla
Asuinpaikan määrittämistä koskevat yleiset määräykset
1. Tätä direktiiviä sovellettaessa ’pysyvällä asuinpaikalla’ tarkoite-
taan paikkaa, jossa henkilö asuu pysyvästi eli vähintään 185 päivääkalenterivuodessa henkilökohtaisten ja ammatillisten siteidensä vuoksi,tai jos on kyse henkilöstä, jolla ei ole ammatillisia siteitä, henkilön jatämän asuinpaikan välisten tiiviiden henkilökohtaisten siteiden vuoksi.
Jos henkilön ammatilliset siteet ovat muualla kuin tämän henkilökoh-
taiset siteet ja tämä sen vuoksi joutuu oleskelemaan vuorotellenkahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sijaitsevissa paikoissa, henkilönpysyvänä asuinpaikkana on pidettävä sitä, jossa tämän henkilökohtaiset
siteet ovat, jos tämä palaa sinne säännöllisesti. Viimeksimainitun edel-
lytyksen täyttymistä ei vaadita, jos henkilö oleskelee jäsenvaltiossamääräaikaisen tehtävän suorittamiseksi. Opiskelu yliopistossa taikoulussa ei ole pysyvän asuinpaikan muutosta.
2. Luonnollisten henkilöiden on todistettava pysyvä asuinpaikkansa
asianmukaisella tavalla, esimerkiksi henkilötodistuksellaan tai muullavoimassa olevalla asiakirjalla.
3. Epäillessään 2 kohdan mukaisen pysyvää asuinpaikkaa koskevan
ilmoituksen oikeellisuutta tai suorittaakseen tiettyjä erityistarkastuksia
tuontijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia tarvittaviatietoja tai lisätodisteita.
II OSASTO
HENKILÖKOHTAISEN OMAISUUDEN MAAHANTUONTI
PYSYVÄN ASUINPAIKAN MUUTON YHTEYDESSÄ
7 artikla
1.►M1a)◄Edellä 1 artiklassa säädetty verovapautus on
myönnettävä 2—5 artiklassa säädetyin edellytyksin luonnollisen
henkilön pysyvän asuinpaikan muutoksen yhteydessä maahantuo-
malle henkilökohtaiselle omaisuudelle.
b) Vapautuksen myöntämisen edellytyksenä on oltava vapaamuo-
toinen kirjallinen tavaraluettelo sekä jäsenvaltion niin vaatiessa
siihen liitetty ilmoitus, jonka malli ja sisältö on määriteltävä
asetuksen (ETY) N:o 678/85 (1) 17 artiklan 2 ja 3 kohdassa
säädettyä menettelyä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoitta-matta mahdollisten yhteisön passitusta koskevienyksityiskohtaisten sääntöjen soveltamista. Tavaroiden arvoa ei
saa vaatia mainittavaksi tavaraluettelossa.
2. Viimeinen maahantuonti on suoritettava 12 kuukauden kuluessa
pysyvän asuinpaikan muutosta. ►
M1Jos omaisuus 3 artiklan mukai-
sesti tuodaan maahan useana eränä edellä tarkoitetun määräajankuluessa, jäsenvaltiot voivat ainoastaan ensimmäisen erän maahan-tuonnin yhteydessä vaatia esitettäväksi täydellisen tavaraluettelon,johon voidaan viitata myös myöhempien muuttokuljetusten yhteydessätoisessa tullitoimipaikassa. Tätä täydellistä tavaraluetteloa voidaan1983L0183 — FI — 28.11.1989 — 001.001 — 4
(1) EYVL N:o L 274, 15.10.1985, s. 1.▼B
▼M1
▼B
▼B
täydentää tuontijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten
suostumuksella. ◄
III OSASTO
HENKILÖKOHTAISEN OMAISUUDEN MAAHANTUONTI
TOISEN ASUNNON KALUSTAMISEN TAI SIELTÄ MUUTON
YHTEYDESSÄ
8 artikla
1. Edellä 1 artiklassa säädetty vapautus on myönnettävä 2—5 artik-
lassa säädetyin edellytyksin luonnollisen henkilön toisen asunnonkalustamisen yhteydessä maahantuodulle henkilökohtaiselle omaisuu-delle.
Vapautus voidaan myöntää ainoastaan, jos
i) kyseinen henkilö omistaa toisen asunnon tai on vuokrannut sen
vähintään 12 kuukaudeksi,
ii) maahantuotu omaisuus vastaa toisen asunnon tavanomaisia kalus-
teita.
2. Vapautus on myönnettävä 1 kohdassa säädetyin edellytyksin
myös omaisuuden maahantuonnissa pysyvään asuinpaikkaan taimuuhun toiseen asuntoon toisesta asunnosta muuton yhteydessä, jos
omaisuus on tosiasiallisesti ollut asianomaisen omistuksessa ja tämän
käytössä ►
M1ennen toisen asunnon perustamista ◄.
Viimeinen maahantuonti on suoritettava 12 kuukauden kuluessa toisen
asunnon muutosta.
IV LUKU
AVIOLIITON SOLMIMISEN JOHDOSTA MAAHANTUOTU
OMAISUUS
9 artikla
1. Jokainen henkilö voi avioliiton solmimisen yhteydessä tuoda
siihen jäsenvaltioon, johon aikoo muuttaa pysyvän asuinpaikkansa,hankkimaansa tai käytössään ollutta henkilökohtaista omaisuutta 1artiklassa tarkoitetuista veroista vapautettuna seuraavin edellytyksin,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2-5 artiklan soveltamista:
a) maahantuonti on suoritettava ajanjaksona, joka alkaa kaksi
kuukautta ennen aiottua avioliiton solmimispäivää ja päättyy neljäkuukautta avioliiton solmimispäivän jälkeen;
b) asianomaisen on todistettava, että avioliitto on solmittu tai että avio-
liiton solmimisen edellyttämät viralliset toimenpiteet on aloitettu.
2. Verosta on vapautettava myös tavanomaisesti avioliiton solmi-
misen johdosta annettavat lahjat, jotka 1 kohdassa tarkoitetutedellytykset täyttävä henkilö on saanut sellaisilta henkilöiltä, joidenpysyvä asuinpaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin tuontijäsenvaltiossa.Vapautusta on sovellettava lahjoihin, joiden yksikköarvo on enintään350 ecua. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin myöntää vapautuksen 350 ecua
suuremman yksikköarvon osalta, jos kunkin verosta vapautetun lahjan
arvo on enintään 1 400 ecua.
3. Jäsenvaltiot voivat asettaa vapautuksen edellytykseksi riittävän
vakuuden antamisen, jos maahantuonti suoritetaan ennen avioliitonsolmimispäivää.1983L0183 — FI — 28.11.1989 — 001.001 — 5
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
4. Jos luonnollinen henkilö ei neljän kuukauden kuluessa ilmoite-
tusta avioliiton solmimispäivästä todista avioliittoa solmituksi, veroton maksettava maahantuonnin päivänä.
V LUKU
PERINTÖNÄ SAADUN VAINAJALLE KUULUNEEN HENKILÖ-
KOHTAISEN OMAISUUDEN MAAHANTUONTI
10 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa, 4 artiklassa ja 5
artiklan 2 kohdassa säädetään, jokainen henkilö, joka saa perintönä
(causa mortis ) jossakin jäsenvaltiossa sijaitsevaa vainajalle kuulunutta
omaisuutta tai tämän henkilökohtaisen omaisuuden käyttöoikeuden,voi tuoda tätä omaisuutta 1 artiklassa tarkoitetuista veroista vapautet-tuna toiseen jäsenvaltioon, jossa henkilöllä on pysyvä asuinpaikka,seuraavin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden 2, 3
ja 5 artiklan säännösten soveltamista:
a) luonnollisen henkilön on esitettävä tuontijäsenvaltion toimivaltaisille
viranomaisille vientijäsenvaltion notaarin tai muun toimivaltaisen
viranomaisen antama todistus siitä, että maahantuotu omaisuus onsaatu perintönä;
b) tuonti on suoritettava kahden vuoden kuluessa omaisuuden siirtymi-
sestä henkilön omistukseen.
VI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
11 artikla
1. Jäsenvaltioiden on ►M1 ◄pyrittävä vähentämään
mahdollisimman paljon luonnollisten henkilöiden tässä direktiivissäsäädetyin rajoituksin ja edellytyksin suorittamaan maahantuontiin liit-
tyviä muodollisuuksia sekä välttämään tuontimuodollisuuksia, joihin
liittyvät tarkastukset johtavat merkittävään kuormien avaamiseenrajoilla.
2. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa ja/tai säätää sovellettaviksi
vapautuksen myöntämisen edellytyksiä, jotka ovat vapaampia kuintässä direktiivissä säädetyt edellytykset, lukuun ottamatta ►
M12
artiklan 2 kohdan a alakohdassa ◄tarkoitettuja edellytyksiä.
3. Jäsenvaltiot eivät tämän direktiivin perusteella voi soveltaa
yhteisön alueella vähemmän edullisia verovapautuksia kuin ne, joita
ne myöntävät luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden
maahantuonnissa kolmannesta maasta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta2 artiklan 2 kohdan soveltamista.
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaanviimeistään 1 päivänä tammikuuta 1984. Niiden on ilmoitettava tästäkomissiolle viipymättä. Helleenien tasavalta saa kuitenkin pitäävoimassa nykyisin voimassa olevan verotusjärjestelmänsä yhteisen
arvonlisäverojärjestelmän käyttöönottoon saakka edellyttäen, ettei se
tällöin sovella kaksinkertaista verotusta.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa, erityisesti 11 artiklan 2 ja 3 kohdan sovelta-misesta johtuvat, kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.
3. Komissio antaa joka toinen vuosi jäsenvaltioita kuultuaan neuvos-
tolle ja edustajakokoukselle kertomuksen tämän direktiivinsoveltamisesta jäsenvaltiossa.1983L0183 — FI — 28.11.1989 — 001.001 — 6
▼B
13 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1983L0183 — FI — 28.11.1989 — 001.001 — 7