1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B KUUDES NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1977,
jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojär-
jestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste
(77/388/ETY)
(EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Yhdestoista Neuvoston direktiivi, annettu 26 päivänä maaliskuuta 1980
(80/368/ETY)L 90 41 3.4.1980
►M2KymmenesNeuvos ton direktiivi annettu 31 päivänä heinäkuuta 1984
(84/386/ETY)L 208 58 3.8.1984
►M3Kahdeksastoista Neuvoston direktiivi, annettu 18 päivänä heinäkuuta
1989 (89/465/ETY)L 226 21 3.8.1989
►M4Neuvoston direktiivi, annettu 16 päivänä joulukuuta 1991 (91/680/ETY) L 376 1 31.12.1991
►M5Neuvoston direktiivi 92/77/ETY, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992 L 316 1 31.10.1992
►M6Neuvoston direktiivi 92/111/ETY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1992 L 384 47 30.12.1992
►M7Neuvoston direktiivi 94/4/EY, annettu 14 päivänä helmikuuta 1994 L 60 14 3.3.1994
►M8Neuvoston direktiivi, annettu 14 päivänä helmikuuta 1994 (94/5/EY) L 60 16 3.3.1994
►M9Neuvoston direktiivi 94/76/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994 L 365 53 31.12.1994
►M10Neuvoston direktiivi 95/7/EY, annettu 10 päivänä huhtikuuta 1995 L 102 18 5.5.1995
►M11Neuvoston direktiivi 96/42/EY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1996 L 170 34 9.7.1996
►M12Neuvoston direktiivi 96/95/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1996 L 338 89 28.12.1996
►M13Neuvoston direktiivi 98/80/EY, annettu 12 päivänä lokakuuta 1998 L 281 31 17.10.1998
►M14Neuvoston direktiivi 1999/49/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999 L 139 27 2.6.1999
►M15Neuvoston direktiivi 1999/59/EY, annettu 17 päivänä kesäkuuta 1999 L 162 63 26.6.1999
►M16Neuvoston direktiivi 1999/85/EY, annettu 22 päivänä lokakuuta 1999 L 277 34 28.10.1999
►M17Neuvoston direktiivi 2000/17/EY, annettu 30 päivänä maaliskuuta 2000 L 84 24 5.4.2000
►M18Neuvoston direktiivi 2000/65/EY, annettu 17 päivänä lokakuuta 2000 L 269 44 21.10.2000
►M19Neuvoston direktiivi ►C12001/4/EY ◄, annettu 19 päivänä tammi-
kuuta 2001L 22 17 24.1.2001
►M20Neuvoston direktiivi 2001/115/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2001 L 15 24 17.1.2002
Muutettu:
►A1Kreikan liittymisasiakirja (*) L 291 17 19.11.1979
►A2Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirja (*) L 302 23 15.11.1985
(*) Tätä asiakirjaa ei ole julkaistu suomenkielisenä.
1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 2
Oikaistu:
►C1Oikaisu, EYVL L 26, 27.1.2001, s. 40 (2001/4/EY)
Huom. Tämä konsolidoitu versio viittaa Euroopan laskentayksikköön ja/tai ecuun. Nämä viittaukset tulee ymmärtää 1 päivästä
tammikuuta 1999 lähtien viittauksena euroon — neuvoston asetus (ETY) N:o 3308/80 (EYVL L 345, 20.12.1980, s. 1)ja neuvoston asetus (EY) N:o 1103/97 (EYVL L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
KUUDES NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1977,
jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-
sesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen
määräytymisperuste
(77/388/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 99 ja 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(
1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
sekä katsoo, että
kaikki jäsenvaltiot ovat jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta 11 päivänä huhtikuuta 1967 annettujen
neuvoston ensimmäisen ja toisen direktiivin(3) mukaisesti ottaneet
käyttöön arvonlisäverojärjestelmän,
jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien korvaamisesta yhteisöjen omin varoin
21 päivänä huhtikuuta 1970 tehdyn päätöksen(4) mukaan yhteisöjen
talousarvio olisi muista tuloista riippumatta rahoitettava kokonaanyhteisöjen omin varoin; näihin varoihin sisältyvät muun muassa arvon-
lisäverosta kertyvät varat, jotka saadaan soveltamalla yhteistä
verokantaa yhtenäisesti määrätyn arviointiperusteen mukaan yhteisönsäännösten mukaisesti,
olisi edistettävä henkilöiden, tavaroiden, palvelujen ja pääomien liikku-
misen todellista vapauttamista ja kansantalouksien keskinäistävuorovaikutusta,
olisi kiinnitettävä huomiota tavoitteeseen, joka koskee maahantuonnin
verollisuuden ja viennin verottomuuden lakkauttamista jäsenvaltioidenvälisessä kaupassa, sekä yhteisen liikevaihtoverojärjestelmän tasapuoli-suuteen suhteessa tavaroiden ja palvelujen alkuperään, jotta voitaisiin
toteuttaa lopultakin todellisten sisämarkkinoiden kaltaiset yhteismark-
kinat, joilla harjoitetaan tasapuolista kilpailua, verovelvollisen käsitettäolisi täsmennettävä siten, että verotuksen tasapuolisuuden tehostami-seksi jäsenvaltiot voisivat ulottaa sen koskemaan myös satunnaisialiiketoimia suorittavia henkilöitä,
verollisen liiketoimen käsite on johtanut hankaluuksiin erityisesti verol-
lisiin liiketoimiin rinnastettavien liiketoimien osalta, minkä vuoksinäiden käsitteiden selventäminen on välttämätöntä,
verollisen liiketoimen suorituspaikan määritteleminen on johtanut
jäsenvaltioiden välisiin toimivaltakiistoihin, jotka koskevat erityisesti
tavaroiden luovutusta asennuksineen sekä palvelujen suoritusta; vaikka
palvelun suorituspaikaksi periaatteessa olisi määriteltävä suorittajanpääasiallinen toimipaikka, suorituspaikka olisikin määriteltävä sijaitse-vaksi vastaanottajan maassa, erityisesti eräiden sellaisten palvelujenosalta, jotka suoritetaan verovelvollisten välillä ja joissa palvelujen
kustannukset sisältyvät tavaroiden hintaan,
verotettavan tapahtuman ja verosaatavan syntymisen käsitteitä olisi
yhdenmukaistettava, jotta yhteisön verokannan käyttöönotto sekä siihen
myöhemmin tehtävät muutokset tulisivat samanaikaisesti voimaankaikissa jäsenvaltioissa,1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 3
(1) EYVL N:o C 40, 8.4.1974, s. 25
(2) EYVL N:o C 139, 12.11.1974, s. 15
(3) EYVL N:o 71, 14.4.1967, s. 1301/67
(4) EYVL N:o L 94, 28.4.1970, s. 19
▼B
veron peruste on yhdenmukaistettava, jotta yhteisön verokannan sovel-
taminen verollisiin liiketoimiin johtaisi vertailukelpoisiin tuloksiinkaikissa jäsenvaltioissa,
jäsenvaltioiden soveltamien verokantojen on mahdollistettava edelli-
sessä vaiheessa kannetun veron tavanomainen vähentäminen,
olisi laadittava yhteinen luettelo verovapautuksista, jotta omien varojen
kanto tapahtuisi yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa,
vähennysjärjestelmää olisi yhdenmukaistettava, siltä osin kuin sillä on
vaikutusta kannon todelliseen kertymään, ja vähennyksen suhdeluku
olisi laskettava samalla tavalla kaikissa jäsenvaltioissa,
olisi täsmennettävä, ketkä ovat veronmaksuvelvollisia erityisesti sell-
aisten palvelujen osalta, joiden suorittaja on sijoittautunut ulkomaille,
veronmaksuvelvollisten velvoitteita on mahdollisimman suuressa
määrin yhdenmukaistettava yhtenäisen veronkannon varmistamiseksi
kaikissa jäsenvaltioissa; veronmaksuvelvollisten olisi tehtävämääräajoin ilmoitus liiketoimiensa panosten ja tuotosten koko-naismäärästä, jos tämä vaikuttaa tarpeelliselta omien varojenmääräytymisperusteen toteamiseksi ja valvomiseksi,
voimassa olevia erilaisia erityisjärjestelmiä olisi yhdenmukaistettava;
pienien yritysten osalta on kuitenkin tärkeätä antaa jäsenvaltioidenpysyttää voimassa erityisjärjestelmiään yhteisten säännösten mukaisesti
ja pyrkien laajempaan yhdenmukaisuuteen; jäsenvaltioille olisi jätettävä
mahdollisuus vapauttaa sellaiset maataloustuottajat, joihin tavanomaistajärjestelmää ei sovelleta, tuotantopanoshankinnoista maksettavastaarvonlisäverosta vähennysoikeuden avulla; olisi tärkeätä määritellätämän erityisjärjestelmän perusperiaatteet sekä päättää yhteisestä mene-
telmästä näiden maataloustuottajien arvonlisän laskemiseksi omien
varojen kannon tarpeita varten,
tämän direktiivin säännösten yhdenmukainen soveltaminen olisi
varmistettava, ja tätä tarkoitusta varten olisi säädettävä yhteisönneuvottelumenettelystä; arvonlisäverokomitean asettaminen mahdollis-taisi jäsenvaltioiden ja komission välisen läheisen yhteistyön,
jäsenvaltioiden olisi tietyin rajoituksin ja edellytyksin voitava toteuttaa
tai pysyttää voimassa tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitäveronkantamisen yksinkertaistamiseksi taikka tietyntyyppisten verope-tosten tai veron kiertämisen estämiseksi,
saattaa osoittautua tarkoituksenmukaiseksi antaa jäsenvaltioille lupa
tehdä kolmansien maiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa sopi-
muksia, jotka sisältävät poikkeuksia tästä direktiivistä, ja
on välttämätöntä säätää siirtymäkaudesta kansallisten lainsäädäntöjen
asteittaisen mukauttamisen mahdollistamiseksi määrätyillä aloilla,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
JOHDANTOSÄÄNNÖKSET
1 artikla
Jäsenvaltioiden on muutettava nykyisiä arvonlisäverojärjestelmiään
seuraavien artiklojen säännösten mukaisesti.
Niiden on annettava tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset
määräykset, jotta niiden järjestelmät näin muutettuina tulisivat voimaanmahdollisimman pian, kuitenkin viimeistään 1 päivänä tammikuuta1978.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 4
▼B
II OSASTO
SOVELTAMISALA
2 artikla
Arvonlisäveroa on kannettava:1. verovelvollisen tässä ominaisuudessaan maan alueella suorittamasta
vastikkeellisesta tavaroiden luovutuksesta ja palvelujen suorituk-
sesta;
2. tavaroiden maahantuonnista.
III OSASTO
ALUEELLINEN SOVELTAMISALA
3 artikla
1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
— ”jäsenvaltion alueella” maan aluetta sellaisena kuin se kunkin jäsen-
valtion osalta määritellään 2 ja 3 kohdassa,
— ”yhteisöllä” ja ”yhteisön alueella” jäsenvaltioiden aluetta sellaisena
kuin se kunkin jäsenvaltion osalta määritellään 2 ja 3 kohdassa,
— ”kolmannella alueella” ja ”kolmannella maalla” muita alueita kuin
2 ja 3 kohdassa jonkin jäsenvaltion alueeksi määriteltyjä alueita.
2. Tätä direktiiviä sovellettaessa ”maan alue” vastaa Euroopan talou-
syhteisön perustamissopimuksen soveltamisalaa sellaisena kuin sekunkin jäsenvaltion osalta määritellään 227 artiklassa.
3. ”Maan alueeseen” eivät kuulu seuraavat kansalliset alueet:
— Saksan liittotasavalta:
Helgolandin saari,Büsingenin alue;
— Espanjan kuningaskunta:
Ceuta,Melilla;
— Italian tasavalta:
Livigno,Campione d'Italia,Luganojärven Italialle kuuluvat vesialueet.
”Maan alueeseen” eivät kuulu myöskään seuraavat kansalliset alueet:
— Espanjan kuningaskunta:
Kanariansaaret;
— Ranskan tasavalta:
merentakaiset departementit;
— Helleenien tasavalta:
Άγιο Όρος.
4. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään ja ottaen huomioon
Monacon ruhtinaskunnan ja Man-saaren Ranskan tasavallan sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kanssatekemät yleissopimukset, ja sopimukset, ei Monacon ruhtinaskuntaa jaMansaarta tätä direktiiviä sovellettaessa pidetä kolmansina alueina.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on
— Monacon ruhtinaskunnassa, kohdellaan liiketoimina, joiden lähtö-
tai määräpaikka on Ranskan tasavallassa,
— Mansaarella, kohdellaan liiketoimina, joiden lähtö- tai määräpaikka
on Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneessä kuningaskun-nassa.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 5
▼M4
▼M6
▼M4
5. Komissio tekee neuvostolle aiheelliset ehdotukset, jos se katsoo,
että 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut säännökset eivät enää ole perusteltujaerityisesti kilpailun tasapuolisuuden tai omien varojen kannalta.
IV OSASTO
VEROVELVOLLISET
4 artikla
1. ’Verovelvollisella’ tarkoitetaan jokaista, joka itsenäisesti
harjoittaa missä tahansa jotakin 2 kohdassa tarkoitettua taloudellistatoimintaa, riippumatta tämän toiminnan tarkoituksesta tai tuloksesta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa on kaikki
tuottajan, kauppiaan tai palvelujen suorittajan harjoittama toiminta,mukaan lukien kaivostoiminta, maataloustoiminta ja vapaa ammattitoi-minta tai vastaava. Taloudellisena toimintana on pidettävä myös
liiketoimintaa, joka käsittää aineellisen tai aineettoman omaisuuden
hyödyntämistä jatkuvaluontoisessa tulonsaantitarkoituksessa.
3. Jäsenvaltiot voivat pitää verovelvollisena myös jokaista, joka
satunnaisesti suorittaa 2 kohdassa tarkoitettuun toimintaan liittyviä
liiketoimia, erityisesti jotain seuraavista liiketoimista:
a) rakennuksen tai rakennuksen osan luovutus siihen liittyvine
maapohjineen ennen niiden ensimmäistä käyttöönottoa; jäsenvaltiot
voivat määritellä, miten tätä perustetta sovelletaan rakennuksen
muutostöihin, ja mitä käsitteellä maapohja tarkoitetaan.
Jäsenvaltiot voivat soveltaa muita perusteita kuin ensimmäistä
käyttöönottoa, kuten esimerkiksi kiinteistön valmistumisen ja ensim-mäisen luovutuksen välistä aikaa tai ensimmäisen käyttöönoton jaseuraavan luovutuksen välistä aikaa, jos nämä ajat eivät olepidempiä kuin viisi tai vastaavasti kaksi vuotta.
’Rakennuksella’ tarkoitetaan kiinteästi maapohjaan liittyvää raken-
nelmaa;
b) rakennusmaan luovutus.
’Rakennusmaalla’ tarkoitetaan jäsenvaltioiden määritelmän mukaista
rakentamatonta tai rakennettua maata.
4. Edellä 1 kohdassa käytetty sanonta ”itsenäisesti” sulkee vero-
tuksen ulkopuolelle työntekijät ja muut henkilöt, jos heidän suhteensa
työnantajaan perustuu työsopimukseen tai muuhun oikeussuhteeseen,
joka työehtojen, vastikkeen ja työnantajavastuun osalta luo työnantajanja työntekijän välisen suhteen.
Jollei 29 artiklassa tarkoitetuista neuvotteluista muuta johdu, jäsen-
valtio voi käsitellä yhtenä verovelvollisena sellaisia maan alueellesijoittautuneita henkilöitä, jotka ovat oikeudellisesti itsenäisiä, muttajoilla on läheiset rahoitukselliset, taloudelliset ja hallinnolliset suhteettoisiinsa.
5. Valtioita, hallinnollisia alueita, kuntia ja muita julkisoikeudellisia
yhteisöjä ei niiden viranomaisen ominaisuudessa harjoittamantoiminnan tai suorittamien liiketoimien osalta ole pidettävä verovelvol-lisina, vaikka ne tämän toiminnan tai liiketoimien yhteydessä
kantaisivatkin maksun, lupamaksun, jäsenmaksun tai korvauksen.
Jos ne harjoittavat tällaista toimintaa tai suorittavat tällaisia liiketoimia,
niitä on kuitenkin pidettävä verovelvollisina tämän toiminnan tai liike-
toiminnan osalta, jos niiden jättäminen verovelvollisuuden ulkopuolelle
johtaisi huomattavaan kilpailun vääristymiseen.
Edellä tarkoitettuja yhteisöjä on joka tapauksessa pidettävä verovelvol-
lisina liitteessä D luetelluista liiketoimista, (SIC! jos nämä eivät ole
merkitykseltään vähäisiä.)
Jäsenvaltiot voivat pitää edellä tarkoitettujen yhteisöjen harjoittamaa
toimintaa, joka on vapautettu arvonlisäverosta 13 tai 28 artiklan nojalla,1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 6
▼B
▼B
sellaisena toimintana, jota nämä harjoittavat viranomaisen ominaisuu-
dessa.
V OSASTO
VEROLLISET LIIKETOIMET
5 artikla
Tavaroiden luovutukset
1. ’Tavaroiden luovutuksella’ tarkoitetaan aineellisen omaisuuden
omistajalle kuuluvan määräämisvallan siirtoa.
2. Sähkövirtaa, kaasua, lämpöä, kylmyyttä ja muita vastaavia on
pidettävä aineellisena omaisuutena.
3. Jäsenvaltiot voivat pitää aineellisena omaisuutena:
a) tiettyjä oikeuksia kiinteään omaisuuteen;
b) sellaisia esineoikeuksia, jotka antavat haltijalleen käyttöoikeuden
kiinteään omaisuuteen;
c) osuuksia tai osakkeita, jotka antavat haltijalleen laillisen tai tosia-
siallisen omistus- tai hallintaoikeuden kiinteään omaisuuteen tai sen
osaan.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuna luovutuksena on pidettävä myös:
a) omaisuuden omistusoikeuden siirtoa vastiketta vastaan viranomaisen
määräyksestä, sen nimissä tai suoraan lain nojalla;
b) tavaroiden luovutusta sellaisen tavaroista tehdyn määräaikaisen
vuokrasopimuksen tai osamaksusopimuksen perusteella, johonsisältyy ehto omistusoikeuden siirtymisestä viimeistään viimeisenmaksuerän maksamisen yhteydessä;
c) tavaroiden siirtoa osto- tai myyntikomissiota koskevan sopimuksen
perusteella.
5. Jäsenvaltiot voivat pitää tiettyjen rakennuskohteiden luovutusta 1
kohdassa tarkoitettuna luovutuksena.
6. Vastikkeelliseen luovutukseen on rinnastettava yrityksen liikeo-
maisuuteen kuuluvan tavaran ottaminen verovelvollisen omaan taihänen henkilöstönsä yksityiseen käyttöön, tavaran vastikkeetonluovutus taikka yleisesti ottaen käyttö yritykselle kuulumattomiin
tarkoituksiin, jos tavara tai sen ainesosat oikeuttavat arvonlisäveron
täyteen tai osittaiseen vähennykseen. Tällä ei kuitenkaan tarkoitetatavaroiden ottamista yrityksen tarpeisiin vähäarvoisten lahjojen tainäytekappaleiden antamista varten.
7. Jäsenvaltiot voivat rinnastaa vastikkeelliseen luovutukseen:
a) yrityksen tuottamien, rakentamien, louhimien, jalostamien, ostamien
tai maahantuomien tavaroiden ottamisen verovelvollisen yrityksentarpeiden mukaiseen käyttöön, jos tällaisten tavaroiden hankkiminentoiselta verovelvolliselta ei olisi oikeuttanut arvonlisäveron täyteenvähennykseen;
b) tavaroiden ottamisen käyttöön verovelvollisen toimesta verottoman
liiketoiminnan tarkoituksiin, jos näiden tavaroiden hankkiminen taia kohdan mukainen käyttöönotto oikeuttivat arvonlisäveron täyteentai osittaiseen vähennykseen;
c) lukuun ottamatta 8 kohdassa tarkoitettuja tapauksia verovelvollisen
tai tämän oikeudenomistajien harjoittaman tavaroiden hallussapidon
verovelvollisen lopettaessa verollisen liiketoimintansa, jos tavar-oiden hankkiminen tai a kohdan mukainen käyttöönotto oikeuttivatarvonlisäveron täyteen tai osittaiseen vähennykseen.
8. Jäsenvaltiot voivat vastikkeellisesti tai vastikkeettomasti taikka
osakkaan yhtiöön sijoittamana osuutena yhtiölle siirretyn varallisuusko-konaisuuden tai sen osan siirron osalta katsoa, että tavaroiden1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 7
▼M10
▼B
▼B
luovutusta ei ole tapahtunut ja että saajaa on pidettävä luovuttavan
henkilön seuraajana. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarvittavat toimenpi-teet kilpailun vääristymisen välttämiseksi sellaisissa tapauksissa, joissa
saaja ei ole kokonaan veronmaksuvelvollinen.
6 artikla
Palvelujen suoritus
1. ’Palvelujen suorituksella’ tarkoitetaan liiketointa, joka ei ole 5
artiklassa tarkoitettua tavaran luovutusta.
Tällainen liiketoimi voi käsittää muun muassa:
— aineettoman omaisuuden luovutuksen, riippumatta siitä, perustuuko
luovutuss aantokirjaan vai ei,
— velvoitteen pidättyä tietystä teosta tai sietää tiettyä tekoa taikka
tilaa,
— palvelun täytäntöönpanon viranomaisen määräyksestä, sen nimissä
tai suoraan lain nojalla.
2. Vastiketta vastaan suoritettuihin palveluihin on rinnastettava:
a) yrityksen liikeomaisuuteen kuuluvien tavaroiden ottaminen verovel-
vollisen omaan tai hänen henkilöstönsä yksityiseen käyttöön taikka
yleisesti ottaen käyttö yritykselle kuulumattomiin tarkoituksiin, jostavarat oikeuttavat arvonlisäveron täyteen tai osittaiseen vähennyk-seen;
b) verovelvollisen vastikkeettomasti omaan tai henkilöstönsä yksityi-
seen käyttöön tai yleensä yritykselle kuulumattomiin tarkoituksiinsuorittama palvelu.
Jäsenvaltiot voivat poiketa tämän kohdan säännöksistä, jos poikkea-
minen ei johda kilpailun vääristymiseen.
3. Jäsenvaltiot voivat, kilpailun vääristymisen estämiseksi ja noudat-
taen 29 artiklassa tarkoitettua neuvottelumenettelyä, rinnastaa vastiketta
vastaan suoritettuihin palveluihin verovelvollisen yrityksensä tarpeita
varten suorittaman palvelun, jos palvelu toisen verovelvollisen suoritta-mana ei oikeuttaisi arvonlisäveron täysimääräiseen vähennykseen.
4. Verovelvollisen, joka omissa nimissään mutta toisen lukuun
toimien osallistuu palvelujen suoritukseen, on katsottava henkilökohtai-
sesti vastaanottaneen ja suorittaneen kyseiset palvelut.
5. Edellä 5 artiklan 8 kohtaa on sovellettava samoin edellytyksin
palvelujen suorituksiin.
7 artikla
Maahantuonti
1. ’Tavaran maahantuonnilla’ tarkoitetaan:
a) sellaisen tavaran saapumista yhteisön alueelle, joka ei täytä Euroo-
pan talousyhteisön perustamissopimuksen 9 ja 10 artiklassasäädettyjä edellytyksiä, tai jos tavara kuuluu Euroopan hiili- ja
teräsyhteisön perustamissopimuksen piiriin, eikä ole vapaassa liik-
keessä;
b) muun kuin a alakohdassa tarkoitetun tavaran saapumista yhteisön
alueelle kolmannelta alueelta.
2. Tavaran maahantuonti tapahtuu siinä jäsenvaltiossa, jonka
alueella tavara on saapuessaan yhteisön alueelle.
3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, 1 kohdan a alakohdassa
tarkoitetun tavaran, joka yhteisön alueelle saavuttuaan asetetaanjohonkin ►
M616 artiklan 1 kohdan B alakohdan a, b, c ja d
alakohdassa ◄tarkoitettuun menettelyyn, kokonaan tuontimaksuista
vapautettuun väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn tai ulkoiseen1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 8
▼M4
▼M6
▼M4
▼M4
passitusmenettelyyn, maahantuonti tapahtuu siinä jäsenvaltiossa, jonka
alueella tavaraan lakataan soveltamasta näitä menettelyjä.
Samoin jos 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu tavara sen yhteisön
alueelle saavuttua asetetaan johonkin 33 a artiklan 1 kohdan b tai c
alakohdassa tarkoitettuun menettelyyn, tämän tavaran tuonti tapahtuusiinä jäsenvaltiossa, jonka alueella näitä menettelyjä lakataan sovelta-masta tavaraan.
VI OSASTO
VEROLLISTEN LIIKETOIMIEN PAIKKA
8 artikla
Tavaroiden luovutukset
1. Tavaroiden luovutuspaikkana on pidettävä:
a) luovuttajan tai vastaanottajan taikka kolmannen henkilön lähettämän
tai kuljettaman tavaran osalta: paikkaa, jossa tavara on vastaanotta-jalle lähettämisen tai kuljetuksen alkaessa. Jos tavara asennetaan taikootaan luovuttajan toimesta tai hänen lukuunsa, riippumatta siitä,
koekäytetäänkö sitä vai ei, pidetään luovutuspaikkana sitä paikkaa,
jossa asennus tai kokoonpano tapahtuu. Jos asennus tai kokoonpanotapahtuu ►
M4eri jäsenvaltiossa ◄kuin luovuttajan maassa,
►M4sen jäsenvaltion, jonka alueella asennus tai kokoonpano
suoritetaan, ◄on toteutettava tarvittavat toimenpiteet kaksinker-
taisen verotuksen välttämiseksi tässä valtiossa;
b) jos tavaraa ei lähetetä tai kuljeteta: paikkaa, jossa tavara on luovu-
tushetkellä.
c) jos tavara luovutetaan vesi- tai ilma-aluksessa taikka junassa
yhteisön alueella suoritetun matkustajakuljetuksen osuuden aikana:matkustajakuljetuksen lähtöpaikkaa.
Tätä säännöstä sovellettaessa tarkoitetaan
— ”yhteisön alueella suoritetun matkustajakuljetuksen osuudella”
kuljetuksen osuutta, joka suoritetaan matkustajakuljetuksenlähtöpaikan ja saapumispaikan välillä pysähtymättä yhteisön ulko-puolelle,
— ”matkustajakuljetuksen lähtöpaikalla” ensimmäistä yhteisön alueelle
tarkoitettua, mahdollisesti yhteisön alueen ulkopuolella pysähty-misen jälkeistä matkustajien ottamista kulkuneuvoon,
— ”matkustajakuljetuksen saapumispaikalla” viimeistä yhteisön
alueelle tarkoitettua, mahdollisesti yhteisön alueen ulkopuolelle
pysähtymistä edeltävää yhteisössä kulkuneuvoon otettujen matkus-
tajien poistumista kulkuneuvosta.
Meno-paluukuljetuksessa paluumatka katsotaan eri kuljetukseksi.
Komissio toimittaa neuvostolle 30 päivään kesäkuuta 1993 mennessä
kertomuksen, johon tarvittaessa liittyvät ehdotukset vesi- tai ilma-aluk-sessa taikka junassa kulutusta varten tapahtuvien tavaroidenluovutusten sekä näissä kulkuneuvoissa matkustaville tarjottavienpalvelujen, mukaan lukien ravintolapalvelut, suoritusten verotuspai-
kasta.
Neuvosto tekee päätöksensä yksimielisesti komission ehdotuksesta Eu-
roopan parlamenttia kuultuaan 31 päivään joulukuuta 1993 mennessä.
Jäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 1993 myöntää tai pysyttää
voimassa vapautukset, jotka oikeuttavat edeltävässä vaiheessa maksetunarvonlisäveron vähentämiseen sellaisille kulkuneuvossa kulutustavarten tapahtuville tavaroiden luovutuksille, joiden verotuspaikkamääräytyy edellä olevien säännösten mukaisesti.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 9
▼M6
▼B
▼M6
▼M4
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, jos tavar-
oiden lähetyksen tai kuljetuksen lähtöpaikka on kolmannessa maassa,maahantuojan ►
M1821 artiklan 4 kohdassa ◄tarkoitetun luovutus-
paikan ja sitä seuraavien luovutuspaikkojen on katsottava olevan siinä
jäsenvaltiossa, johon tavarat tuodaan.
9 artikla
Palvelujen suoritus
1. Palvelujen suorituspaikkana on pidettävä paikkaa, jossa suoritta-
jalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta
palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimi-
paikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
2. Kuitenkin
a) kiinteään omaisuuteen liittyvien palvelujen osalta, mukaan lukien
kiinteistövälittäjän tai asiantuntijan palvelut, sekä rakennustyönvalmisteluun ja yhteensovittamiseen liittyvien palvelujen, kutenarkkitehtien ja valvontatoimistojen palvelujen, osalta palvelujensuorituspaikka on omaisuuden sijaintipaikka;
b) kuljetuspalvelun suorituspaikka on paikka, jossa kuljetus, huomioon
ottaen kuljettu matka, tapahtuu;
c) palvelujen suorituspaikka sellaisten palvelujen osalta, jotka koskevat
— kulttuuri-, taide-, urheilu-, tiede-, kasvatus-, viihde- tai vastaavaa
toimintaa, mukaan lukien tällaisen toiminnan järjestäjän harjoit-
tama toiminta sekä tällaisen toiminnan mahdolliset liitännäiset
palvelut,
— kuljetuksen liitännäisiä toimintoja, kuten lastausta, purkua, lastin
käsittelyä ja vastaavaa toimintaa,
— irtaimen aineellisen omaisuuden arviointia,
— irtaimeen aineelliseen omaisuuteen liittyvää työtä,
on paikka, jossa nämä suoritukset tosiasiallisesti tehdään;
e) jäljempänä lueteltujen palvelujen osalta, jotka suoritetaan yhteisön
ulkopuolelle sijoittautuneille vastaanottajille tai yhteisöön, muttamuuhun kuin suorittajan maahan sijoittautuneille verovelvollisille,
suorituspaikka on paikka, jossa vastaanottajalla on liiketoimintansa
kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, jolle palvelu suoritetaan, taikkanäiden puuttuessa vastaanottajan kotipaikka tai vastaanottajanpysyvä asuinpaikka:
— tekijänoikeuksien, patenttien, lisenssien, tavaramerkkien ja
vastaavien oikeuksien siirrot tai käyttölupien myöntämiset,
— mainospalvelut,
— konsulttien, insinöörien, tutkimuslaitosten, asianajajien tai tilin-
tarkastajien suoritukset ja muut vastaavat suoritukset, sekäautomaattinen tietojenkäsittely ja tiedon luovutus,
— velvoite olla kokonaan tai osittain harjoittamatta ammatillista
toimintaa tai olla käyttämättä tässä e alakohdassa tarkoitettuaoikeutta,
— pankki-, rahoitus- ja vakuutustoiminta, mukaan lukien jälleenva-
kuutus, lukuun ottamatta tallelokerovuokrausta,
— henkilöstön asettaminen käytettäväksi,
— sellaisten välittäjien suorittamat palvelut, jotka toimivat toisen
nimissä ja toisen lukuun hankkiessaan toimeksiantajalleen tässä
e alakohdassa tarkoitettuja palveluja.
— irtaimen aineellisen omaisuuden vuokraus, lukuun ottamatta
kulkuneuvojen vuokrausta ►
M15,◄1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 10
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M15
— telepalvelut. Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituk-
sena on signaalien, kirjoitettujen, kuvallisten ja ääniviestien taierityyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja vastaanotta-
minen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla
sähkömagneettisella menetelmällä, mukaan luettuna tähän liit-tyvän välitys-, lähetys- tai vastaanottokapasiteetinkäyttöoikeuden siirto tai myöntäminen. Tässä säännöksessätarkoitettuina telepalveluina pidetään myösmaailmanlaajuis iin
tietoverkkoihin pääsyn tarjoamista.
3. Kaksinkertaisen verotuksen, verottamatta jättämisen tai kilpailun
vääristymisen välttämiseksi jäsenvaltiot voivat 2 kohdan e alakohdassa
tarkoitettujen palvelujen suorituksen ►
M2sekä kulkuneuvojen vuok-
rauksen osalta ◄pitää:
a) tämän artiklan mukaan maan alueella sijaitsevan palvelun suoritus-
paikkaa yhteisön ulkopuolella sijaitsevana, jos tosiasiallinen käyttöja hyödyntäminen tapahtuu yhteisön ulkopuolella;
b) tämän artiklan mukaan yhteisön ulkopuolella sijaitsevan palvelun
suorituspaikkaa maan alueella sijaitsevana, jos tosiasiallinen käyttö
ja hyödyntäminen tapahtuu maan alueella.
4. Edellä 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen telepalveluiden
osalta, joita yhteisön ulkopuolelle sijoittautunut verovelvollinen suor-ittaa yhteisöön sijoittautuneille muille kuin verovelvollisillehenkilöille, jäsenvaltioiden on sovellettava 3 kohdan b alakohtaa.
VII OSASTO
VEROTETTAVA TAPAHTUMA JA VEROSAATAVAN SYNTYMINEN
10 artikla
1. Tässä tarkoitetaan:
a) ”verotettavalla tapahtumalla” tapahtumaa, jonka johdosta verosaa-
tavan syntymiselle välttämättömät oikeudelliset edellytyksettäyttyvät;
b) ”verosaatavan syntymisellä” veroviranomaisille lain nojalla tietystä
hetkestä alkaen annettua oikeutta vaatia veronmaksuvelvolliseltaveron maksamista, vaikka maksua voitaisiinkin lykätä.
2. Verotettava tapahtuma toteutuu ja verosaatava syntyy, silloin kun
tavara luovutetaan tai palvelu suoritetaan. Useampiin peräkkäisiin tili-tyksiin tai maksuihin johtavia muita kuin 5 artiklan 4 kohdan balakohdassa tarkoitettuja tavaroiden luovutuksia sekä palvelujen suori-
tuksia on pidettävä suoritettuina aina sen ajanjakson päätyttyä, jota
tilitykset tai maksut koskevat. ►
M18Jäsenvaltiot voivat tietyissä
tapauksissa säätää, että tietyn ajanjakson aikana jatkuvana suorituksenatapahtuva tavaroiden luovuttaminen ja palvelujen suorittaminen katso-taan loppuunsaatetuksi vähintään yhden vuoden välein. ◄
Jos ennen tavaroiden luovutusta tai palvelujen suoritusta maksetaan
ennakkomaksu, verosaatava syntyy vastaanotetun määrän osaltakuitenkin sillä hetkellä, jolloin maksu otetaan vastaan.
Jäsenvaltiot voivat edellä olevista säännöksistä poiketen säätää, että
verosaatava syntyy tiettyjen liiketoimien tai tiettyjen verovelvollisryh-
mien osalta
— joko viimeistään laskun ►
M20 ◄toimittamishet-
kellä,
— tai viimeistään kauppahinnan vastaanottamishetkellä,— taikka, jos ►
M20 ◄ei toimiteta, tai joss e toimite-
taan myöhemmin, määrätyn ajan kuluessa verotettavan tapahtumantoteutumishetkestä.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 11
▼B
▼M15
▼B
▼M4
3. Verotettava tapahtuma toteutuu ja verosaatava syntyy, sillä
hetkellä, jolloin tavaran maahantuonti tapahtuu. Jostavarat niidensaavuttua yhteisöön asetetaan johonkin 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitet-
tuun menettelyyn, verotettava tapahtuma toteutuu ja verosaatava syntyy
vasta, kun tavaraan lakataan soveltamasta tätä menettelyä.
Jos maahantuoduista tavaroista on kannettava yhteisen politiikan
mukaisia tulleja, maatalousmaksuja tai vaikutukseltaan vastaaviamaksuja, verotettava tapahtuma toteutuu ja verosaatava syntyy
kuitenkin silloin, kun nämä yhteisön maksut aiheuttava tapahtuma
toteutuu ja maksusaatava syntyy.
Jos maahantuoduista tavaroista ei ole kannettava mitään näistä yhteisön
maksuista, jäsenvaltioiden on sovellettava verotettavaan tapahtumaan javerosaatavan syntymiseen voimassa olevia tullisäännöksiä.
VIII OSASTO
VERON PERUSTE
11 artikla
A.Maan alueella
1. Veron perusteen on oltava:
a) muiden kuin b, c ja d kohdassa tarkoitettujen tavaroiden luovutusten
tai palvelujen suoritusten osalta kaikki se, mikä muodostaa luovut-
tajan tai suorittajan näistä liiketoimista ostajalta, vastaanottajalta taikolmannelta saaman tai saatavan vastikkeen, mukaan lukien näidenliiketoimien hintaan suoraan liittyvät tuet;
b) edellä 5 artiklan 6 ja 7 kohdassa tarkoitettujen liiketoimien osalta
näiden tai samanlaisten tavaroiden ostohinta, taikka ostohinnanpuuttuessa näiden liiketoimien suoritushetkellä määrätty omakustan-nushinta;
c) edellä 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen liiketoimien osalta vero-
velvolliselle palvelujen suorituksesta aiheutuvien kustannustenmäärä;
d) edellä 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen liiketoimien osalta
kyseisen liiketoimen käypä arvo.
Palvelun ’käyvällä arvolla’ tarkoitetaan sitä hintaa, jonka vastaanottaja
siinä vaihdannan vaiheessa, jossa liiketoimi suoritetaan, joutuisi maksa-
maan riippumattomalle suorittajalle maan alueella liiketoimen
suoritushetkellä vapaassa kilpailussa saadakseen tämän saman palvelun.
2. Veron perusteeseen on sisällytettävä:
a) verot, tullit ja maksut, lukuun ottamatta itse arvonlisäveroa;
b) sivukustannukset, kuten luovuttajan ostajalta tai vastaanottajalta
veloittamat provisio-, pakkaus-, kuljetus- ja vakuutuskustannukset.Jäsenvaltiot voivat pitää sivukustannuksina erilliseen sopimukseenperustuvia kustannuksia.
3. Veron perusteeseen ei ole sisällytettävä:
a) kassa-alennuksina ennenaikaisesta maksusta annettavia hinnanalen-
nuksia;
b) sellaisia ostajalle tai vastaanottajalle myönnettyjä hinnanalennuksia
tai hyvityksiä hinnasta, jotka toteutuvat sinä hetkenä, jolloin liike-toimi suoritetaan;
c) verovelvollisen ostajalta tai vastaanottajalta saamia eriä, jotka ovat
jälkimmäisten nimissä ja näiden lukuun kertyneiden kustannustenkorvausta ja jotka verovelvollisen kirjanpidossa käsitellään läpikulk-uerinä. Verovelvollisen on osoitettava näiden kustannustentodellinen määrä, eikä verovelvollinen saa vähentää niitä mahdolli-sesti rasittavaa veroa.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 12
▼B
▼M8
4. Poiketen siitä, mitä 1, 2 ja 3 kohdassa säädetään, ne jäsenvaltiot,
jotka eivät 1 päivänä tammikuuta 1993 ole käyttäneet 12 artiklan 3kohdan a alakohdan kolmannen alakohdan mukaista mahdollisuutta,
voivat käyttäessään B osaston 6 kohdassa säädettyä oikeutta säätää,
että 12 artiklan 3 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa tarkoite-tuissa liiketapahtumissa veron peruste on yhtä suuri kuin 1, 2 ja 3kohdan mukaisesti vahvistetun määrän murto-osa.
Tämä murto-osa vahvistetaan siten, että näin maksettava arvonlisävero
on joka tapauksessa vähintään 5 prosenttia edellä mainitun 1, 2 ja 3kohdan mukaisesti vahvistetusta määrästä.
B.Tavaroiden maahantuonnissa
1. Veron peruste muodostuu myös 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitettujen tavaroiden maahantuonnissa, voimassa olevissa yhteisönsäännöksissä tullausarvoksi määritellystä arvosta.
3. Veron perusteeseen on sisällytettävä seuraavat tekijät, jollei niitäole ennestään siihen sisällytetty:
a) tuontijäsenvaltion ulkopuolelle sekä maahantuonnin perusteella
kannettavat verot, tullit, tuontimaksut ja muut maksut, lukuun otta-matta kannettavaa arvonlisäveroa;
b) liitännäiset kustannukset, kuten provisio-, pakkaus-, kuljetus- ja
vakuutuskulut, jotka kertyvät tavaroiden tuontijäsenvaltion alueella
sijaitsevaan ensimmäiseen määräpaikkaan saakka.
Ensimmäisellä määräpaikalla” tarkoitetaan paikkaa, joka mainitaan
rahtikirjassa tai muussa kuljetusasiakirjassa, jolla tavarat tuodaan
tuontijäsenvaltioon. Tällaisen maininnan puuttuessa ensimmäisenä
määräpaikkana on pidettävä paikkaa, jossa kuormaa ensimmäistäkertaa puretaan tuontijäsenvaltiossa.
Veron perusteeseen sisällytetään myös edellä tarkoitetut sivukustan-
nukset myös silloin, kun ne johtuvat kuljetuksesta toiseen yhteisössä
sijaitsevaan määräpaikkaan, jos tämä paikka on tiedossa silloin, kun
verotettava tapahtuma toteutuu.
4. Veron peruste ei sisällä A kohdan 3 alakohdan a ja b alakohdassa
tarkoitettuja eriä.
5. Kun tavarat on viety maasta väliaikaisesti ►
M4yhteisön
ulkopuolelle ◄ja ne jälleentuodaan maahan sen jälkeen, kun niitä on
►M4yhteisön ulkopuolella ◄korjattu, valmistettu, sovitettu, koottu
tai työstetty, ►M4 ◄on jäsenvaltioiden toteutettava
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että näiden tavaroiden kohtelu arvon-
lisäveron osalta on sama, jota olisi sovellettu kyseisiin tavaroihin, josmainitut työt olisi suoritettu maan alueella.
6. Poiketen siitä, mitä 1-4 kohdassa säädetään, ne jäsenvaltiot, jotka
eivät 1 päivänä tammikuuta 1993 ole käyttäneet 12 artiklan 3 kohdan aalakohdan kolmannen alakohdan mukaista mahdollisuutta, voivatsäätää, että 26 a artiklan A osaston a, b ja c alakohdassa määriteltyjen
taide-, keräily- tai antiikkiesineiden tuonnissa veron peruste on yhtä
suuri kuin 1-4 kohdan mukaisesti vahvistetun määrän murto-osa.
Tämä murto-osa vahvistetaan siten, että näin tuonnista maksettava
arvonlisävero on joka tapauksessa vähintään 5 prosenttia edellä 1-4kohdan mukaisesti vahvistetusta määrästä.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 13
▼B
▼M6
▼M4
▼M10
▼B
▼M8
▼B
C.Erinäiset säännökset
1. Sopimuksen mitätöinnin, peruutuksen tai purkamisen taikka kaup-
pahinnan maksamisen täyden tai osittaisen laiminlyönnin tailiiketoimen suorittamisen jälkeen myönnettävän hinnanalennuksen
johdosta on veron perustetta vastaavasti alennettava jäsenvaltioiden
määräämin edellytyksin.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin olla soveltamatta tätä säännöstä maksun
täyden tai osittaisen laiminlyönnin osalta.
2. Jos maahantuonnin veron perusteen määräämiseksi tarvittavat
tekijät ilmoitetaan muun kuin sen jäsenvaltion valuuttana, jossa arvon
määrittäminen suoritetaan, muuntokurssi on määritettävä tullausarvonlaskemisesta voimassa olevien yhteisön säännösten mukaisesti.
Josmuun liiketoimen kuin tavaran maahantuonnin veron perus teen
määrittämiseksi tarvittavat tekijät ilmoitetaan muuna kuin sen jäsenval-tion valuuttana, jossa arvon määrittäminen suoritetaan, sovellettavamuuntokurssi on verosaatavan syntymishetkellä viimeisin kyseisenjäsenvaltion edustavimmilla valuuttamarkkinoilla rekisteröity myynti-
kurssi tai kurssi, joka määritetään viittaamalla näihin markkinoihin,
tämän jäsenvaltion määräämiä yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin tiettyjen tällaisten liiketoimien tai tiettyjenverovelvollisten ryhmien osalta edelleen soveltaa tullausarvon laskemi-sesta voimassa olevien yhteisön säännösten mukaisesti määrättyämuuntokurssia.
3. Jäsenvaltiot voivat palautettavien pakkausten kustannusten osalta
— joko jättää ne veron perusteen ulkopuolelle ja toteuttaa tarvittavat
toimenpiteet veron perusteen tarkistamiseksi, jollei pakkausta palau-
teta,
— tai sisällyttää ne veron perusteeseen ja toteuttaa tarvittavat toimen-
piteet veron perusteen tarkistamiseksi, jos pakkaus tosiasiallisesti
palautetaan.
IX OSASTO
VEROKANTA
12 artikla
1. Verollisiin liiketoimiin on sovellettava sitä verokantaa, joka on
voimassa verotettavan tapahtuman toteutuessa. Kuitenkin:
a) edellä 10 artiklan 2 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa
tarkoitetuissa tapauksissa on sovellettava sitä verokantaa, joka onvoimassa verosaatavan syntymishetkellä;
b) 10 artiklan 3 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoite-
tuissa tapauksissa on sovellettava sitä verokantaa, joka on voimassaverosaatavan syntymishetkellä.
2. Jäsenvaltiot voivat verokannan muuttuessa
— ottaakseen huomioon tavaran luovutuksen tai palvelun suorituksen
hetkellä sovellettavan verokannan suorittaa 1 kohdan a alakohdassatarkoitetuissa tapauksissa tarvittavat tarkennukset,
— toteuttaa tarvittavat siirtymätoimenpiteet.
3. a) Kunkin jäsenvaltion on vahvistettava arvonlisäveron yleinen
verokanta prosenttiosuutena veron perusteesta, ja sen on oltava
sama tavaroiden luovutusten ja palvelujen suoritusten osalta.Tämän prosenttiosuuden on 1 päivästä tammikuuta 2001 31päivään joulukuuta 2005 oltava vähintään 15 prosenttia.
Neuvosto päättää 31 päivän joulukuuta 2005 jälkeen sovellet-
tavan yleisen verokannan tasosta yksimielisesti komission1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 14
▼M4
▼B
▼M6
▼B
▼M19
▼M19
ehdotuksesta ja kuultuaan Euroopan parlamenttia sekä talous- ja
sosiaalikomiteaa.
Jäsenvaltiot voivat lisäksi soveltaa joko yhtä tai kahta alennettua
verokantaa. Nämä verokannat on määrättävä vähintään 5prosentin suuruisena prosenttiosuutena veron perusteesta, ja niitä
sovelletaan ainoastaan niihin ryhmiin kuuluvien tavaroiden
luovutuksiin ja palveluiden suorituksiin, jotka on lueteltu liit-teessä H.
b) Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettua verokantaa maakaasun ja
sähkön toimituksiin, jos tämä ei aiheuta kilpailun vääristymisenvaaraa. Jäsenvaltion, joka aikoo soveltaa tällaista verokantaa, onannettava asia etukäteen tiedoksi komissiolle. Komissio ilmaiseekantansa siihen, onko kilpailun vääristymisen vaara olemassa. Jos
komissio ei ole ilmaissut kantaansa kolmen kuukauden kuluessa
tiedoksiannon saamisesta, ei kilpailun vääristymisen vaaraakatsota olevan.
c) Jäsenvaltiot voivat säätää, että alennettua verokantaa tai jotakin
niiden a alakohdan kolmannen alakohdan säännösten mukaisestisoveltamaa alennettua verokantaa sovelletaan myös 26 a artiklanA osaston a, b ja c alakohdassa tarkoitettuun taide-, keräily- tai
antiikkiesineiden tuontiin.
Käyttäessään tätä mahdollisuutta jäsenvaltiot voivat soveltaa
alennettua verokantaa 26 a artiklan A osaston a alakohdassatarkoitettujen taide-esineiden luovutukseen, jonka:
— tekijä tai hänen oikeudenomistajansa suorittaa,
— muu verovelvollinen kuin verovelvollinen jälleenmyyjä satun-
naisesti suorittaa, kun tämä verovelvollinen itse maahantuotaide-esineet tai kun tekijä tai tämän oikeudenomistajaluovuttaa ne hänelle tai kun ne oikeuttavat hänet täyteenarvonlisäveron vähennykseen.
4.►M5 ◄Jokainen alennettu verokanta on vahvistet-
tava siten, että tämän kannan soveltamisen tuloksena olevaarvonlisäveron määrä tavallisesti mahdollistaa 17 artiklan mukaan
vähennyskelpoisen arvonlisäveron määrän vähentämisen kokonaisuu-
dessaan.
Komission kertomuksen perusteella neuvosto tarkastelee vuodesta 1994
kahden vuoden välein uudelleen alennettujen verokantojen soveltami-
salaa. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta päättää
liitteessä H esitetyn tavaroiden ja palvelujen luettelon muuttamisesta.
5. Jollei 3 kohdan c alakohdasta muuta johdu, tavaran maahantuon-
tiin sovellettava verokanta on sama kuin saman tavaran maan alueellatapahtuvaan luovutukseen sovellettava verokanta.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 15
▼M14
▼M5
▼M8
▼M11
▼M13
▼B
▼M5
▼M8
▼A2
X OSASTO
VAPAUTUKSET
13 artikla
Maan alueella myönnettävät vapautukset
A.Tietyille yleishyödyllisille toiminnoille myönnettävät vapautukset
1. Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta jäljempänä luetellut liike-
toimet edellytyksillä, joita ne asettavat vapautusten oikeaksi jaselkeäksi soveltamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen jamuiden väärinkäytösten estämiseksi, edellä sanotun kuitenkaan rajoitta-matta yhteisön muiden säännösten soveltamista:
a) julkisen postilaitoksen palvelujen suoritukset ja niihin liittyvät
tavaroiden luovutukset, lukuun ottamatta henkilökuljetus- ja telepal-
veluja;
b) julkisyhteisöjen ylläpitämien tai niihin verrattavissa sosiaalisissa
olosuhteissa toimivien sairaaloiden, lääkinnällisen hoidon tai diag-nostiikan keskusten ja muiden asianmukaisesti hyväksyttyjenvastaavanlaisten laitosten harjoittama sairaanhoito, lääkärinhoitosekä niihin läheisesti liittyvät toimet.
c) lääketieteellisen hoidon antaminen henkilölle asianomaisen jäsen-
valtion määrittelemien lääketieteellisten ammattien ja avustavan
hoitohenkilöstön ammattien harjoittamisen yhteydessä;
d) ihmiselinten, -veren ja -maidon luovutukset;
e) hammasteknikkojen ammatilliset palvelujen suoritukset sekä
hammaslääkärien ja hammasteknikkojen suorittamat hammasprotee-sien luovutukset;
f) sellaisten riippumattomien yhteenliittymien, joiden toiminta on
vapautettu arvonlisäverosta tai joiden toiminta ei kuulu arvonlisä-
veron soveltamisalaan, jäsenilleen suorittamat palvelut, jotka ovatvälittömästi tarpeellisia näiden toiminnalle, jos nämä yhteenliit-tymät vaativat jäseniltään korvaukseksi ainoastaan kunkin osuudenyhteisistä kustannuksista, edellyttäen, että tällainen vapautus ei ole
omiaan johtamaan kilpailun vääristymiseen;
g) sosiaalihuoltoon tai sosiaaliturvaan läheisesti liittyvät palvelujen
suoritukset tai tavaroiden luovutukset, mukaan lukien vanhainko-tien, julkisoikeudellisten laitosten tai muiden kyseisen jäsenvaltionluonteeltaan yhteiskunnallisiksi tunnustamien laitosten palvelujensuoritukset tai tavaroiden luovutukset;
h) julkisoikeudellisten laitosten tai muiden kyseisen jäsenvaltion luon-
teeltaan yhteiskunnallisiksi tunnustamien laitostensuorittamatpalvelujen suoritukset tai tavaroiden luovutukset, jotka liittyvätläheisesti lasten ja nuorten suojeluun;
i) lasten ja nuorten opetus, koulu- ja yliopisto-opetus, ammattikou-
lutus ja ammatillinen uudelleenkoulutus sekä niihin suoraan
liittyvien palvelujen suoritukset ja tavaroiden luovutukset, joita
suorittavat näitä tehtäviä saaneet julkisoikeudelliset laitokset taimuut laitokset, joilla kyseisen jäsenvaltion mukaan on vastaaviapäämääriä;
j) opettajan koulu- tai yliopisto-opetuksen tueksi antamat yksityisop-
pitunnit;
k) uskonnollisten tai filosofisten laitosten suorittama henkilöstön saat-
taminen käytettäväksi b, g, h ja i alakohdassa tarkoitettuihin
toimintoihin hengellisen avun antamista varten;
l) poliittisia, ammattijärjestöllisiä, uskonnollisia, isänmaallisia, filoso-
fisia, hyväntekeväisyys- tai kansalaisaatteellisia päämääriäedistävien, voittoa tavoittelemattomien järjestöjen palvelujen suori-tukset jäsenilleen yhteisen edun hyväksi sääntöjen mukaista1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 16
▼B
▼B
jäsenmaksua vastaan ja niihin suoraan liittyvät tavaroiden luovu-
tukset, jollei tämä vapautus ole omiaan johtamaan kilpailunvääristymiseen;
m) tietyt, läheisesti urheiluun ja liikuntakasvatukseen liittyvät palve-
lujen suoritukset, joita voittoa tavoittelemattomat yhteisöt tarjoavaturheiluun tai liikuntakasvatukseen osallistuville henkilöille;
n) tietyt julkisoikeudellisten laitosten tai muiden kyseisen jäsenvaltion
tunnustamien kulttuurilaitosten suorittamat kulttuuripalvelujen suor-
itukset ja niihin läheisesti liittyvät tavaroiden luovutukset;
o) sellaisten yhteisöjen, joiden liiketoimet on b, g, h, i, l, m tai n
alakohdan nojalla vapautettu verosta, yksinomaan omiin tarkoituk-siinsa järjestämien varainhankintakampanjoiden yhteydessä
suorittamat palvelujen suoritukset ja tavaroiden luovutukset, jollei
tämä vapautus ole omiaan johtamaan kilpailun vääristymiseen.Jäsenvaltiot voivat asettaa tarvittavia rajoituksia erityisesti varain-hankintakampanjoiden lukumäärälle tai vapautukseen oikeuttavientuottojen suuruudelle;
p) asianmukaisesti hyväksyttyjen yhteisöjen harjoittama sairaiden tai
loukkaantuneiden henkilöiden kuljetus erityisesti tätä tarkoitustavarten varustetuilla kulkuneuvoilla;
q) julkisten radio- ja televisioyhteisöjen harjoittama muu kuin kaupal-
lisluonteinen toiminta.
2. a) Jäsenvaltiot voivat asettaa vapautuksen myöntämiselle muiden
yhteisöjen kuin julkisoikeudellisten laitosten osalta kussakin
yksittäistapauksessa yhden tai useamman seuraavista ehdoista:
— kyseisten yhteisöjen tarkoituksena ei saa olla järjestelmällinen
voiton tavoittelu, eikä mahdollisesti syntynyttä voittoa saakoskaan jakaa, vaan se on käytettävä tarjottujen palvelujen
ylläpitämiseksi tai kehittämiseksi,
— yhteisöjen johdossa ja hallinnossa toimivien henkilöiden on
toimittava pääasiallisesti vapaaehtoisuusperiaatteella, eikä
heille saa omassa toiminnassaan tai välikäsien kautta koitua
välitöntä tai välillistä hyötyä toiminnan tuloksesta,
— yhteisöjen on sovellettava viranomaisten vahvistamia hintoja
tai sellaisia hintoja, jotka eivät ylitä vahvistettuja hintoja,
taikka sellaisten liiketoimien osalta, joiden hintoja ei olevahvistettava, alhaisempia hintoja kuin niitä, joita arvonlisä-veroa maksavat kaupalliset yritykset veloittavat vastaavistaliiketoimista,
— vapautukset eivät saa johtaa arvonlisäverovelvollisia kaupal-
lisia yrityksiä haittaavaan kilpailun vääristymiseen;
b) Palvelujen suorituksiin ja tavaroiden luovutuksiin ei sovelleta 1
kohdan b, g, h, i, l, m ja n alakohdassa tarkoitettuja vapautuksia,jos
— ne eivät ole välttämättömiä vapautettujen liiketoimien suori-
tukselle,
— niiden pääasiallinen tarkoitus on lisätulojen hankkiminen
yhteisölle tällaisilla liiketoimilla, jotka kilpailevat suoraanarvonlisäveroa maksavien kaupallisten yritysten harjoittaman
toiminnan kanssa.
B.Muut vapautukset
Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta jäljempänä luetellut liiketoimet
edellytyksillä, joita ne asettavat vapautusten oikeaksi ja selkeäksi sovel-
tamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen ja muidenväärinkäytösten estämiseksi, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamattayhteisön muiden säännösten soveltamista:
a) vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnat, mukaan lukien näihin liike-
toimiin liittyvät vakuutuksenvälittäjän ja vakuutusasiamiehenpalvelujen suoritukset;1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 17
▼B
b) kiinteän omaisuuden vuokraus, lukuun ottamatta:
1. hotellialalla tai vastaavalla alalla harjoitettavaa kyseisen jäsenval-
tion lainsäädännössä määriteltyä majoitustoimintaa, mukaanlukien leirintätarkoitukseen varustetuilla alueilla tapahtuva majoi-tustoiminta.
2. alueiden vuokrausta kulkuneuvojen paikoitusta varten;3. pysyvästi asennettujen laitteiden ja koneiden vuokrausta;
4. säilytyslokeroiden vuokrausta.
Jäsenvaltiot voivat säätää muistakin tämän vapautuksen soveltami-
salaa koskevista poikkeuksista;
c) sellaisten tavaroiden luovutukset, jotka käytetään kokonaan tämän
artiklan tai 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla vapautettuun
toimintaan, josnämä tavarat eivät ole oikeuttaneet vähennyks een,
sekä sellaisten tavaroiden luovutukset, joiden hankinta tai valmistusei 17 artiklan 6 kohdan nojalla ole oikeuttanut vähennykseen;
d) seuraavat liiketoimet:
1. luottojen myöntäminen ja välityss ekä luotonantajan harjoittama
luoton hallinta;
2. luottotakuun tai muun vakuuden välitys ja muu käsittely sekä
luotonantajan harjoittama luottotakuun hallinta;
3. liiketoimet, mukaan lukien välitys, jotka koskevat talletus- ja
käyttötilejä, maksuja, tilisiirtoja, saamisia, shekkejä ja muita siir-rettäviä asiakirjoja, lukuun ottamatta saamisten perimistä;
4. liiketoimet, mukaan lukien välitys, jotka koskevat valuuttaa sekä
laillisina maksuvälineinä käytettäviä seteleitä ja kolikoita, lukuunottamatta keräilyseteleitä ja -kolikoita: keräilyrahoina pidetään
kulta-, hopea- ja muita metallikolikoita ja seteleitä, joita ei taval-
lisesti käytetä laillisina maksuvälineinä, sekä numismaattisestiarvokkaita kolikoita;
5. liiketoimet, mukaan lukien välitysmutta lukuun ottamatta
hallintoa ja tallessapitoa, jotka koskevat osakkeita, yhtiö- jayhteenliittymäosuuksia, obligaatioita ja muita arvopapereita, eikuitenkaan
— tavaroiden hallintaan oikeuttavia asiakirjoja,
— 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja oikeuksia ja arvopapereita;
6. jäsenvaltioiden määrittelemien erityisten sijoitusrahastojen
hallinta;
e) maan alueella kelpaavien postimerkkien sekä veromerkkien ja
muiden vastaavien merkkien luovutus nimellisarvostaan;
f) vedonlyönti, arvonta ja muut uhka- tai rahapelit, jollei kunkin jäsen-
valtion säätämistä ehdoista ja rajoituksista muuta johdu;
g) rakennuksen tai rakennuksen osan luovutus siihen liittyvine
maapohjineen, paitsi 4 artiklan 3 kohdan a alakohdassa mainituissatapauksissa;
h) sellaisen rakentamattoman kiinteän omaisuuden luovutus, joka ei ole
4 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettua rakennusmaata.
C.Valintaoikeus
Jäsenvaltiot voivat myöntää verovelvollisilleen oikeuden verotuksen
valitsemiseen:
a) kiinteän omaisuuden vuokrauksen osalta;
b) edellä B kohdan d, g ja h alakohdassa tarkoitettujen liiketoimien
osalta.
Jäsenvaltiot voivat rajoittaa valintaoikeuden laajuutta; niiden on
säädettävä valintaoikeuden käyttöä koskevista yksityiskohtaisistasäännöistä.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 18
▼B
14 artikla
Maahantuonnin vapautukset
1. Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta jäljempänä luetellut liike-
toimet edellytyksillä, joita ne asettavat vapautusten oikeaksi jaselkeäksi soveltamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen jamuiden väärinkäytösten estämiseksi, edellä sanotun kuitenkaan rajoitta-matta yhteisön muiden säännösten soveltamista;
a) sellaisten tavaroiden lopullinen maahantuonti, joiden osalta verovel-
vollisten suorittama luovutus on kaikissa tapauksissa maan alueella
vapautettu verosta;
d) sellaisten tavaroiden lopullinen maahantuonti, jotka ovat oikeutetut
muuhun kuin yhteisessä tullitariffissa säädettyyn tullivapautukseen►
M4 ◄. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin olla
myöntämättä vapautusta, jos vapautuksen myöntäminen voi vaka-vasti uhata kilpailun edellytyksiä ►
M4 ◄;
Tätä vapautusta on sovellettava myös sellaisiin 7 artiklan 1 kohdan
b alakohdan mukaisesti tuotuihin tavaroihin, joihin sovellettaisiin
edellä tarkoitettua vapautusta, jos ne olisi tuotu maahan 7 artiklan1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
e) tavaroiden viejän suorittama vietyjen tavaroiden jälleentuonti
samassa kunnossa kuin ne vietiin, jos tavarat ovat oikeutetut tulliva-
pautukseen tai ►
M4 ◄;
g) tavaroiden maahantuonti
— diplomaattisten ja konsulisuhteiden yhteydessä, jos tavarat ovat
oikeutetut tullivapautukseen tai ►M4 ◄,
— vastaanottajamaan viranomaisten tunnustamien kansainvälisten
järjestöjen ja näiden järjestöjen jäsenten toimesta järjestöjenkansainvälisten perustamissopimusten tai päämajasopimustenrajoituksin ja ehdoin,
— Pohjois-Atlantin liittosopimukseen kuuluvien jäsenvaltioiden
alueelle tämän sopimuksen muiden sopijavaltioiden puolustus-voimien toimesta näiden puolustusvoimien tai niihin liittyvänsiviilihenkilöstön käyttöön tai niiden messien taikka kanttiinien
tarpeisiin, jos nämä puolustusvoimat osallistuvat yhteiseen
puolustustoimintaan;
h) merikalastusyritysten satama-alueella harjoittama käsittelemättömien
tai myyntiin säilöttyjen kalatuotteiden maahantuonti ennen luovu-tusta;
i) maahantuonnin yhteydessä palvelujen suoritukset, joiden arvo 11
artiklan B kohdan 3 alakohdan b alakohdan mukaan on sisälly-
tettävä veron perusteeseen;
j) keskuspankkien harjoittama kullan maahantuonti.
2. Komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotukset yhteisön
verosäännöksiksi 1 kohdassa tarkoitettujen vapautusten soveltamisalanja niiden käytännön soveltamista koskevien yksityiskohtaistensääntöjen täsmentämiseksi.
Näiden säännösten voimaantuloon asti jäsenvaltiot voivat
— pysyttää voimassa edellä tarkoitettuja säännöksiä vastaavat kansal-
liset säännökset,1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 19
▼M4
▼M6
▼B
▼M6
▼B
▼M4
▼B
▼B
— sopeuttaa kansalliset säännöksensä kilpailun vääristymisen ja erityi-
sesti arvonlisäverotuksessa tapahtuvan verottamatta jättämisen taikaksinkertaisen verotuksen vähentämiseksi yhteisön alueella,
— käyttää tarkoituksenmukaisimpia hallinnollisia menettelyjä vapau-
tuksen aikaansaamiseksi.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava toimenpiteistä, joita ne edellä olevien
säännösten nojalla ovat toteuttaneet tai toteuttavat, komissiolle, jokapuolestaan antaa ne tiedoksi muille jäsenvaltioille.
15 artikla
Yhteisön ulkopuolelle suoritettujen vientitoimien ja niihin verratta-
vien liiketoimien sekä kansainvälisten kuljetusten vapautukset.
Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta jäljempänä luetellut liiketoimet
edellytyksillä, joita ne asettavat vapautusten oikeaksi ja selkeäksi sovel-tamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen ja muiden
väärinkäytösten estämiseksi, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta
yhteisön muiden säännösten soveltamista:
1. sellaisten tavaroiden luovutukset, jotka luovuttajan toimesta tai
tämän lukuun lähetetään tai kuljetetaan ►
M4yhteisön
ulkopuolelle ◄;
2. maan alueelle sijoittautumattoman ostajan toimesta tai tämän
lukuun►M4yhteisön ulkopuolelle ◄lähetettyjen tai kuljetet-
tujen tavaroiden luovutukset, lukuun ottamatta ostajan itsekuljettamia tavaroita, jotka käytetään huvipursien ja yksityislento-
koneiden tai muiden yksityiskäytössä olevien kulkuneuvojen
varustamiseen, polttoaineen tankkaukseen ja varastojen täydennyk-seen;
Jos toimitukset koskevat matkustajien henkilökohtaisissa matkata-
varoissa kuljetettavia tavaroita, tämä vapautus voidaan myöntääedellyttäen, että:
— matkustaja ei ole sijoittautunut yhteisön alueelle;
— tavarat kuljetetaan yhteisön ulkopuolelle kolmen kuukauden
kuluessa siitä kuukaudesta, jona toimitus suoritettiin;
— toimituksen kokonaisarvo, arvonlisävero mukaan lukien, on
kansallisena valuuttana enemmän kuin 175 ecua, määriteltynädirektiivin 69/169/ETY(
1) 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
jäsenvaltiot voivat kuitenkin vapauttaa verosta toimituksen,jonka kokonaisarvo on tätä määrää pienempi.
Toisessa alakohdassa:
— matkustajalla, joka ei ole sijoittautunut yhteisön alueelle tarkoi-
tetaan matkustajaa, jonka kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka ei
sijaitse yhteisön alueella. Tässä säännöksessä kotipaikalla taipysyvällä asuinpaikalla tarkoitetaan paikkaa, joka on sellaisenamainittu passissa, henkilöllisyystodistuksessa tai muussa senjäsenvaltion tunnustamassa henkilöllisyysasiakirjassa, jonka
alueella toimitustapahtuu,
— vienti osoitetaan esittämällä lasku tai laskun sijasta tosite, jonka
se tullitoimipaikka on vahvistanut, jonka kautta tavarat pois-
tuvat yhteisöstä.
Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle näytteet leimoista,
joita se käyttää antaessaan kolmannen alakohdan toisessa luetelma-
kohdassa tarkoitetun hyväksymismerkinnän. Komissio toimittaatämän tiedon muiden jäsenvaltioiden veroviranomaisille.
3. sellaisista töistä koostuvien palvelujen suoritukset, jotka kohdis-
tuvat tällaisten yhteisön alueella suoritettavien töiden kohteeksi1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 20
(1) EYVL N:o L 133, 4.6.1969, s. 6, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna direktiivillä 94/4/EY (EYVL N:o L 60, 3.3.1994, s. 14)▼M4
▼B
▼M10
▼M4
▼M4
hankittuun tai maahantuotuun irtaimeen omaisuuteen, jonka
►M6maan alueelle sijoittautumattoman ◄palvelujen suorittaja
tai vastaanottaja tai joku muu näiden lukuun lähettävät tai kuljet-
tavat yhteisön ulkopuolelle.
4. tavaroiden luovutukset seuraavanlaisten vesialusten polttoaineen
tankkausta ja varastojen täydennystä varten:
a) avomeriliikenteeseen käytettävät vesialukset, joilla kuljetetaan
matkustajia korvausta vastaan tai joita käytetään kaupalliseentai teolliseen toimintaan taikka kalastukseen;
b) meripelastus- ja avustusalukset sekä rannikkokalastusalukset,
lukuun ottamatta jälkimmäisten varastojen täydennystä;
c) yhteisen tullitariffin alanimikkeessä 89.01 A määritellyt sota-
alukset, jotka lähtevät maasta määränpäänä ulkomaan satama
tai ankkuripaikka.
Komissio tekee neuvostolle viipymättä ehdotukset yhteisön
verosäännöksiksi, joissa määrätään tämän vapautuksen sekä 5-9
alakohdassa säädettyjen vapautusten soveltamisala ja niiden
käytännön soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Näidensäännösten voimaantuloon saakka jäsenvaltiot voivat rajoittaa tässäalakohdassa säädetyn vapautuksen soveltamisalaa.
5. edellä 4 alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen merialusten
luovutus, muutostyö, korjaus, huolto ja vuokraus sekä näihin
merialuksiin liittyvän tai niissä käytetyn varustuksen — mukaanlukien kalastusvarusteiden — luovutus, vuokraus, korjaus ja huolto;
6. ilma-alusten luovutus, muutostyö, korjaus, huolto ja vuokraus
pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä vastiketta vastaan
harjoittavalle lentoyhtiölle sekä näihin ilma-aluksiin liittyvän tainiissä käytetyn varustuksen luovutus, vuokraus, korjaus ja huolto;
7. tavaroiden luovutukset 6 alakohdassa tarkoitetun ilma-aluksen polt-
toaineen tankkausta ja varastojen täydennystä varten;
8. muut kuin 5 alakohdassa tarkoitetut palvelujen suoritukset, jotka
suoraan palvelevat siinä tarkoitettujen merialusten tai niiden lastinvälittömiä tarpeita;
9. muut kuin 6 alakohdassa tarkoitetut palvelujen suoritukset, jotka
suoraan palvelevat siinä tarkoitettujen ilma- alusten tai niiden lastinvälittömiä tarpeita;
10. tavaroiden luovutukset ja palvelujen suoritukset
— diplomaattisten ja konsulisuhteiden yhteydessä,
— vastaanottajamaan viranomaisten tunnustamille kansainvälisille
järjestöille ja näiden järjestöjen jäsenille järjestöjen kansainvä-listen perustamissopimusten tai päämajasopimusten rajoituksin
ja ehdoin,
— Pohjois-Atlantin liittosopimukseen kuuluvissa jäsenvaltioissa
tämän sopimuksen muiden sopijavaltioiden puolustusvoimillenäiden puolustusvoimien tai niihin liittyvän siviilihenkilöstönkäyttöön tai niiden messien taikka kanttiinien tarpeisiin, josnämä puolustusvoimat osallistuvat yhteiseen puolustustoimin-taan.
— jotka suoritetaan toiseen jäsenvaltioon ja jotka on tarkoitettu
muun Pohjois-Atlantin liittosopimukseen kuuluvan valtion kuinitse määräjäsenvaltion puolustusvoimien tai niihin liittyvänsiviilihenkilöstön käyttöön tai niiden messien taikka kanttiinientarpeisiin, jos nämä puolustusvoimat osallistuvat yhteiseenpuolustustoimintaan.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 21
▼B
▼M6
▼B
▼M4
▼B
Tätä vapautusta ►M4on sovellettava vastaanottajajäsenvaltion
vahvistamin ►M6rajoituksin ◄◄yhdenmukaisten verosäännö-
sten säätämiseen asti
Tavaroiden, joita ei lähetetä tai kuljeteta maan ulkopuolelle, luovu-
tuksille sekä palvelujen suorituksille voidaan myöntää vapautusveronpalautusmenettelyä soveltaen.
11. keskuspankeille suoritetut kullan luovutukset;
12. tavaroiden luovutukset hyväksytyille yhteisöille, jotka vievät näitä
tavaroita ►
M4yhteisön ulkopuolelle ◄osana►M4yhteisön
ulkopuolella ◄harjoittamastaan humanitaarisesta, hyväntekeväi-
syys- tai opetustoiminnasta. Vapautuksen myöntämisessä voidaansoveltaa veronpalautusmenetelmää;
13. Palvelujen suoritukset, mukaan lukien kuljetukset ja liitännäiset
liiketoimet, mutta lukuun ottamatta 13 artiklan mukaisesti verostavapautettuja palvelujen suorituksia, jotka liittyvät välittömästitavaroiden vientiin tai sellaisten tavaroiden maahantuontiin, joihinsovelletaan 7 artiklan 3 kohdassa tai 16 artiklan 1 kohdan A
alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä;
14. toisen nimissä ja lukuun toimivien välittäjien suorittamat palve-
lujen suoritukset, jos ne liittyvät tässä artiklassa tarkoitettuihinliiketoimiin tai sellaisiin liiketoimiin, jotka toteutetaan►
M4yhteisön ulkopuolella ◄.
Tätä vapautusta ei sovelleta matkatoimistoihin, jos ne matkustajan
nimissä ja tämän lukuun suorittavat toisissa jäsenvaltioissa palve-
luja.
15.
16 artikla
Erityiset kansainvälistä tavaraliikennettä koskevat vapautukset
1. Jollei 29 artiklassa tarkoitetuista neuvotteluista muuta johdu,
jäsenvaltiot voivat toteuttaa erityistoimenpiteitä kaikkien tai tiettyjenjäljempänä lueteltujen liiketoimien jättämiseksi arvonlisäverotuksenulkopuolelle, jollei niitä ole tarkoitettu lopulliseen käyttöön ja/tai kulu-
tukseen ja jos tavaran kulutukseen ottamisesta kannetun arvonlisäveron
määrä vastaa sitä määrää, joka olisi ollut kannettava, jos jokaistatällaista liiketointa olisi verotettu maahan tuotaessa tai maan alueella,sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön muiden verosäännöstensoveltamista:
A. sellaisten tavaroiden maahantuonti, jotka on tarkoitus asettaa
muuhun varastomenettelyyn kuin tullivarastomenettelyyn;
B. sellaisten tavaroiden luovutukset, jotka on tarkoitus
a) esittää tullille ja tarvittaessa sijoittaa väliaikaiseen varastoon,
b) sijoittaa vapaa-alueelle tai vapaavarastoon,
c) asettaa tullivarastomenettelyyn tai sisäiseen jalostusmenettelyyn,
d) päästää aluemerelle
— asennettaviksi poraus- tai tuotantolautoille näiden rakenta-
mista, korjausta, huoltoa, muutostöitä tai varustamistavarten, taikka tällaisten poraus- tai tuotantolauttojen yhdistä-miseksi mantereeseen,
— poraus- tai tuotantolauttojen polttoaineen ja varusteiden
täydentämiseksi,1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 22
▼M6
▼B
▼M6
▼B
▼A2
▼B
▼M4
▼M4
e) asettaa muuhun varastomenettelyyn kuin tullivarastomenettelyyn.
Edellä a, b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja paikkoja ovat ne, jotka
määritellään sellaisiksi voimassa olevissa yhteisön tullisäännök-sissä;”
C. palvelujen suoritukset, jotka liittyvät B ala-kohdassa tarkoitettuihin
tavaroiden luovutuksiin;
D. B alakohdassa luetelluissa paikoissa samassa alakohdassa maini-
tussa järjestelmässä olevien tavaroiden luovutukset ja palvelujensuoritukset;
E. luovutukset,
— jotka kohdistuvat 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitet-
tuihin tavaroihin, joihin sovelletaan kokonaan tuontimaksuistavapautettua väliaikaisen maahantuonnin menettelyä taikkaulkoista passitusmenettelyä,
— jotka kohdistuvat 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitet-
tuihin tavaroihin, joihin sovelletaan 33 a artiklassa tarkoitettuayhteisön passitusmenettelyä,
sekä näihin luovutuksiin liittyvät palvelujen suoritukset.
2. Jollei 29 artiklassa tarkoitetuista neuvotteluista muuta johdu,
jäsenvaltiot voivat vapauttaa verosta verovelvolliselle tuodut tai luovu-tetut tavarat, jotka on tarkoitus viedä maasta samassa muodossa taivalmistuksen jälkeen, sekä verovelvollisen vientitoimintaan liittyvien
palvelujen suoritukset; vapautus ei saa ylittää verovelvollisen viennin
arvoa viimeksi kuluneiden kahdentoista kuukauden aikana.
3. Komissio tekee neuvostolle viipymättä ehdotukset yhteisiksi
arvonlisäveron soveltamista 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin liiketoimiin
koskeviksi yksityiskohtaisiksi säännöiksi.
XI OSASTO
VÄHENNYKSET
17 artikla
Vähennysoikeuden syntyminen ja laajuus
1. Vähennysoikeus syntyy, kun vähennyskelpoista veroa koskeva
verosaatava syntyy.
2. Jos tavarat ja palvelut käytetään verovelvollisen arvonlisäverolli-
siin liiketoimiin, verovelvollisella on oikeus vähentää siitä verosta,
jonka maksamiseen hän on velvollinen:
a) arvonlisävero, joka on maksettava tai maksettu tavaroista tai palve-
luista, jotka verovelvolliselle on luovuttanut taikka suorittanut tai
luovuttaa taikka suorittaa toinen verovelvollinen;
b) arvonlisävero, joka on maksettava tai maksettu maahantuoduista
tavaroista;
c) arvonlisävero, joka on maksettava 5 artiklan 7 kohdan a alakohdan
ja 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on myös myönnettävä jokaiselle verovelvolliselle
2 kohdassa tarkoitettu arvonlisäveron vähennys tai palautus, jos tavarattai palvelut käytetään seuraaviin tarkoituksiin:
a) sellaisiin verovelvollisen 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun talou-
delliseen toimintaan liittyviin liiketoimiin, jotka suoritetaanulkomailla ja jotka olisivat oikeuttaneet vähennykseen, jos ne olisisuoritettu maan alueella;
b) verovelvollisen 14 artiklan 1 kohdan i alakohdan, 15 artiklan, 16
artiklan 1 kohdan B, C, ja D alakohdan ja 16 artiklan 2 kohdanmukaisesti vapautettuihin liiketoimiin;
c) verovelvollisen 13 artiklan B kohdan a alakohdan ja d alakohdan 1
— 5 alakohdan mukaisesti vapautettuihin liiketoimiin, jos vastaanot-taja on sijoittautunut yhteisön ulkopuolelle tai jos nämä liiketoimet1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 23
▼B
▼B
välittömästi liittyvät yhteisön ulkopuolelle vietäviksi tarkoitettuihin
tavaroihin.
4. Neuvosto pyrkii 31 päivään joulukuuta 1977 mennessä yksimieli-
sesti komission ehdotuksesta vahvistamaan yhteisön yksityiskohtaisetsoveltamissäännöt, joiden mukaan 3 kohdan mukaiset palautukset onmyönnettävä maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille.Tämän menettelyn voimaantuloon asti jäsenvaltioiden on itsesäädettävä palautuksessa noudatettavista yksityiskohtaisista säännöistä.
Jos verovelvollinen ei ole sijoittautunut yhteisön alueelle, jäsenvaltiot
voivat evätä palautuksen tai asettaa sille lisäehtoja.
5. Sellaisten tavaroiden ja palvelujen osalta, joita verovelvollinen
käyttää sekä 2 ja 3 kohdan mukaan vähennykseen oikeuttaviin liiketoi-miin että vähennykseen oikeuttamattomiin liiketoimiin, vähennys
voidaan myöntää vain siitä arvonlisäveron osasta, joka vastaa ensin
mainittujen liiketoimien suhteellista osuutta.
Tämä suhdeluku on laskettava 19 artiklan mukaisesti kaikista verovel-
vollisen suorittamista liiketoimista.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin:
a) oikeuttaa verovelvollisen laskemaan toimintansa jokaiselle toimia-
lalle erillisen suhdeluvun, jos jokaisesta toimialasta pidetäänerillistä kirjanpitoa;
b) velvoittaa verovelvollisen laskemaan toimintansa jokaiselle toimia-
lalle erillisen suhdeluvun ja pitämään jokaisesta toimialasta erillistäkirjanpitoa;
c) oikeuttaa tai velvoittaa verovelvollisen tekemään vähennyksen
tavaroiden ja palvelujen täyden tai osittaisen käytön perusteella;
d) oikeuttaa tai velvoittaa verovelvollisen tekemään ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitetun säännön mukaisesti vähennyksen jokaisensellaisen tavaran tai palvelun osalta, joka käytetään siinä tarkoitet-tuun liiketoimeen;
e) määrätä, että merkityksetöntä arvonlisäveroa, jota verovelvollinen ei
voi vähentää, ei oteta huomioon.
6. Neuvosto päättää neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin
voimaantulosta yksimielisesti komission ehdotuksesta, mitkä kustan-
nukset eivät oikeuta arvonlisäveron vähentämiseen. Sellaiset
kustannukset, jotka eivät luonteeltaan ole liiketoimintaan liittyviä,kuten ylellisyys-, huvi- tai edustuskustannukset, jäävät joka tapauksessavähennysoikeuden ulkopuolelle.
Kunnes edellä olevat säännökset tulevat voimaan, jäsenvaltiot voivat
edelleen soveltaa kaikkia sisäisen lainsäädäntönsä vähennysoikeuden
rajoittamista koskevia säännöksiä.
7. Jäsenvaltiot voivat, jollei 29 artiklan mukaisista neuvotteluista
muuta johdu, suhdannesyistä rajoittaa kaikkien tai tiettyjen investointi-tai muiden tavaroiden vähennysoikeutta kokonaan tai osittain. Jäsenval-
tiot voivat ylläpitääkseen yhtäläisiä kilpailuedellytyksiä vähennyksen
epäämisen sijasta verottaa verovelvollisen itse valmistamia tai maanalueelta ostamia taikka maahantuomia tavaroita siten, että verotus eiylitä sitä arvonlisäveron määrää, joka rasittaisi vastaavien tavaroidenhankintaa.
18 artikla
Vähennysoikeuden käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt
1. Vähennysoikeuden käyttö edellyttää verovelvolliselta:
a) edellä 17 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vähennystä
varten 22 artiklan 3 kohdan mukaisen laskun hallussapitoa;
b) edellä 17 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua vähennystä
varten sellaisen tuontiasiakirjan hallussapitoa, jossa verovelvollinenmainitaan vastaanottajaksi tai tuojaksi ja jossa mainitaan tai jostavoidaan laskea maksettavan veron määrä;1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 24
▼B
c) edellä 17 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua vähennystä
varten kunkin jäsenvaltion määräämien muodollisuuksien noudatta-mista;
d) verovelvollisen ollessa ►
M1821 artiklan 1 kohdan ◄mukaan
vastaanottaja tai ostaja, kunkin jäsenvaltion määräämien muodolli-suuksien noudattamista.
2. Verovelvollisen on tehtävä vähennys vähentämällä ilmoituskau-
delta maksettavan arvonlisäveron kokonaismäärästä veromäärä, jonkaosalta vähennysoikeus on syntynyt ja joka voidaan vähentää samanajanjakson aikana 1 kohdan säännösten mukaisesti.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vaatia 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja
satunnaisia liiketoimia suorittavia verovelvollisia käyttämään vähenny-soikeuttaan vasta luovutusajankohtana.
3. Jäsenvaltioiden on säädettävä niistä edellytyksistä ja yksityiskoh-
taisista säännöistä, joiden mukaisesti verovelvollinen voidaan oikeuttaatekemään vähennys muutoin kuin 1 ja 2 kohdan säännösten nojalla.
4. Jos vähennysten määrä ylittää ilmoituskaudelta maksettavan veron
määrän, jäsenvaltiot voivat siirtää ylimenevän osan seuraavalle
kaudelle tai palauttaa sen tarkemmin määräämillänsä ehdoilla.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin olla siirtämättä tai palauttamatta
ylimenevää määrää, jostämä määrä on merkityks etön.
19 artikla
Vähennyksen suhdeluvun laskeminen
1. Edellä 17 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoi-
tettu vähennyksen suhdeluku muodostuu murtoluvusta, jonka
— osoittaja on sellaisen vuotuisen liikevaihdon arvonlisäveroton koko-
naismäärä, joka muodostuu 17 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisestiarvonlisäveron vähentämiseen oikeuttavista liiketoimista,
— nimittäjä on sellaisen vuotuisen liikevaihdon arvonlisäveroton koko-
naismäärä, joka muodostuu osoittajaan sisällytetyistä liiketoimistasekä liiketoimista, jotka eivät oikeuta arvonlisäveron vähentämi-seen. Jäsenvaltiot voivat lisäksi sisällyttää nimittäjään muut kuin11 artiklan B kohdan 1 alakohdan a alakohdassa tarkoitetut tuki-
palkkiot.
Suhdeluku on laskettava vuosiperusteella ja ilmaistava enintään seuraa-
vaan suurempaan kokonaislukuun pyöristettynä prosenttilukuna.
2. Edellä 1 kohdan säännöksistä poiketen vähennyksen suhdelukua
laskettaessa on jätettävä ottamatta huomioon liikevaihdon määrä, joka
muodostuu investointitavaroiden luovutuksista, jos verovelvollinen
käyttää nämä tavarat yrityksessään. Samoin on jätettävä ottamattahuomioon liitännäisistä kiinteistö- ja rahoitusliiketoimista sekä liitän-näisistä 13 artiklan B kohdan d alakohdassa tarkoitetuista liiketoimistamuodostuva liikevaihdon määrä. Jos jäsenvaltiot käyttävät hyväkseen
20 artiklan 5 kohdan mukaista mahdollisuutta olla vaatimatta oikaisua
investointitavaroiden osalta, ne voivat sisällyttää näiden tavaroidenluovutuksesta saadun tuoton vähennyksen suhdeluvun laskelmaan.
3. Vuoden aikana sovellettava tilapäinen suhdeluku on laskettava
edeltävän vuoden liiketoimien perusteella. Jos tällaisia liiketoimia eiole tai ne ovat määrältään merkityksettömiä, verovelvollisen on arvioi-tava viranomaisen valvonnan alaisena tilapäisesti sovellettavasuhdeluku omien ennusteidensa perusteella. Jäsenvaltiot voivat
kuitenkin edelleen soveltaa voimassa olevia säännöksiään.
Tilapäisen suhdeluvun perusteella tehdyt vähennykset on tarkistettava,
kun lopullinen suhdeluku seuraavana vuonna vahvistetaan.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 25
▼B
20 artikla
Vähennysten oikaiseminen
1. Alunperin tehty vähennys on oikaistava jäsenvaltioiden vahvista-
mien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, erityisesti
a) jos vähennys on suurempi tai pienempi kuin se, jonka tekemiseen
verovelvollinen oli oikeutettu;
b) jos vähennysten määrän määräytymisessä huomioon otetuissa erissä
on veroilmoituksen antamisen jälkeen tapahtunut muutoksia, etenkinjos kauppa on peruutettu tai hinnanalennus saatu; oikaisua ei kuiten-
kaan suoriteta kokonaan tai osittain maksamatta jääneiden
liiketoimien osalta eikä asianmukaisesti toteen näytetyn tai todetuntuhoutumisen, hävikin tai varkauden osalta eikä 5 artiklan 6kohdassa tarkoitetun vähäarvoisten lahjojen tai näytekappaleidenantamista varten tapahtuneen käyttöön ottamisen osalta. Jäsenvaltiotvoivat kuitenkin vaatia oikaisua kokonaan tai osittain maksamatta
jääneiden liiketoimien sekä varkauden osalta.
2. Investointitavaroiden osalta oikaisu suoritetaan viiden vuoden
ajalta, mukaan lukien tavaran hankinta- tai valmistusvuosi. Kunakin
vuonna oikaisu kohdistuu vain viidennekseen näiden tavaroidenverosta. Oikaisu perustuu seuraavien vuosien aikana tapahtuneisiinvähennysoikeuden muutoksiin suhteessa tavaran hankinta- tai valmis-tusvuoteen.
Jäsenvaltiot voivat edellisestä alakohdasta poiketen oikaisua tehdessään
käyttää perusteena täydet viisi vuotta kestävää kautta, joka alkaa
tavaran ensimmäisestä käyttöönotosta.
Kiinteistöinvestointien osalta oikaisun perusteena toimivaa kautta
voidaan pidentää kahteenkymmeneen vuoteen.
3. Oikaisukauden aikana luovutettua investointitavaraa on katsottava
käytetyksi verovelvollisen taloudellisessa toiminnassa oikaisukauden
loppuun saakka. Tätä taloudellista toimintaa on pidettävä kokonaisuu-
dessaan verollisena, jos mainitun tavaran luovutus on verollinen: jasitä on pidettävä kokonaan vapautettuna, jos luovutus on vapautettu.Oikaisu on suoritettava kerralla koko jäljellä olevan oikaisukaudenosalta.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jälkimmäisessä tapauksessa olla vaati-
matta oikaisua, jos ostaja on verovelvollinen, joka käyttää kyseistäinvestointitavaraa yksinomaan sellaisissa liiketoimissa, joiden osalta
arvonlisävero saadaan vähentää.
4. Jäsenvaltiot voivat 2 ja 3 kohtaa sovellettaessa
— määritellä investointitavaran käsitteen,
— täsmentää tarkistuksessa huomioon otettavan veron määrää,
— toteuttaa kaikki aiheelliset toimenpiteet, joilla estetään oikaisusta
aiheutuva perusteeton hyöty,
— sallia hallinnollisia yksinkertaistuksia.
5. Jos 2 ja 3 kohdan soveltaminen johtaisi jäsenvaltiossa merkityk-
settömään lopputulokseen, tämä jäsenvaltio voi, ottaen huomioon
veron kokonaisvaikutuksen kyseisessä jäsenvaltiossa ja hallinnon yksin-
kertaistamistarpeen, olla soveltamatta niitä, jollei tämä johda kilpailunvääristymiseen ja noudattaen 29 artiklassa tarkoitettua neuvottelume-nettelyä.
6. Kun verovelvollinen siirtyy tavallisesta verotusjärjestelmästä
erityisjärjestelmään tai päinvastoin, jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarvit-tavat toimenpiteet, joilla estetään verovelvolliselle aiheutuvaperusteeton hyöty tai haitta.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 26
▼M10
▼B
▼B
XII OSASTO
VERONMAKSUVELVOLLISET
21 artikla
Viranomaisille veronmaksuvelvolliset
Arvonlisäveroa ovat velvolliset maksamaan:1. sisäisen järjestelmän mukaan:
a) verovelvolliset, jotka suorittavat verollisia liiketoimia, lukuunot-
tamatta 5 artiklan 2 kohdan e alakohdassatarkoitettujaliiketoimia, silloin kun niiden suorittajana on ulkomaille sijoittau-tunut verovelvollinen. Jos verollisen liiketoimen suorittaa
ulkomaille sijoittautunut verovelvollinen, jäsenvaltiot voivat
määrätä toisen henkilön maksamaan veron. Tähän tarkoitukseenvoidaan nimetä erityisesti veroedustaja tai verollisen liiketoimenvastaanottaja. Jäsenvaltiot voivat myös määrätä muun henkilönkuin verovelvollisen vastuuseen yhteisvastuullisesti veron maksa-misesta;
b) verovelvolliset, joille toimitetaan 9 artiklan 2 kohdan e alakoh-
dassa tarkoitettuja palveluja tai henkilöt, jotka on maassarekisteröity arvonlisäverovelvollisena ja joille toimitetaan 28 bartiklan C, D, E ja F jaksossa tarkoitettuja palveluja, jos palvelut
toimittaa ulkomaille sijoittautunut verovelvollinen; jäsenvaltiot
voivat kuitenkin vaatia, että palvelujen toimittajaa on pidettäväyhteisvastuullisesti veron maksamisesta vastuullisena;
c) jokainen henkilö, joka mainitsee arvonlisäveron laskussa tai
laskuna toimivassa asiakirjassa;
2. maahantuonnissa henkilö tai henkilöt, jotka tuontivaltio on
määrännyt tai hyväksynyt veronmaksuvelvollisiksi.
XIII OSASTO
VERONMAKSUVELVOLLISTEN VELVOITTEET
22 artikla
Sisäisen järjestelmän velvoitteet
1. Verovelvollisen on ilmoitettava verovelvollisena harjoittamansa
toiminnan alkamisesta, muuttumisesta tai loppumisesta.
2. Verovelvollisen on pidettävä riittävän yksityiskohtaista kirjanpitoa
arvonlisäveron soveltamisen ja veroviranomaisen suorittaman tarkas-tuksen mahdollistamiseksi.
3. a) Verovelvollisen on toiselle verovelvolliselle suorittamistaan
tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista toimitettava
lasku tai laskuna toimiva asiakirja sekä säilytettävä itselläänjäljennös kaikista toimitetuista asiakirjoista.
Samoin verovelvollisen on toimitettava lasku niistä ennakkomak-
suista, jotka toinen verovelvollinen on tilittänyt hänelle ennentavaran luovutusta tai palvelun suoritusta.
b) Laskussa on selkeästi mainittava veroton hinta ja kutakin vero-
kantaa vastaava veron määrä sekä mahdollinen vapautus.
c) Jäsenvaltioiden on vahvistettava perusteet, joilla asiakirjaa
voidaan pitää laskuna.
4. Verovelvollisen on tehtävä ilmoitus jäsenvaltion vahvistamassa
määräajassa. Määräaika ei saa olla pitempi kuin kaksi kuukautta kunkinverokauden päättymisestä. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa verokaudenkuukaudeksi, kahdeksi kuukaudeksi tai kolmeksi kuukaudeksi. Jäsen-valtiot voivat kuitenkin vahvistaa eri pituisia kausia, jotka eivätkuitenkaan saa olla yhtä vuotta pidempiä.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 27
▼M15
▼B
▼B
Ilmoituksessa on annettava kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen syntyneen
verosaatavan määrän ja tehtävien vähennysten määrän toteamiseksi,mukaan lukien tarvittaessa veroon ja vähennyksiin liittyvien liiketoi-
mien sekä vapautettujen liiketoimien kokonaismäärä, jos se on tarpeen
veron määräytymisperusteen toteamiseksi.
5. Verovelvollisen on maksettava arvonlisäveron nettomäärä ilmoi-
tuksen tekemisen yhteydessä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin asettaamaksun suoritukselle eri määräpäivän tai vaatia ilmoituksen ennakko-maksun.
6. Jäsenvaltiot voivat velvoittaa verovelvollisen tekemään ilmoi-
tuksen, joka sisältää 4 kohdassa tarkoitetut tiedot kaikista edellisenvuoden aikana suoritetuista liiketoimista. Tähän ilmoitukseen on sisäl-lytettävä kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen mahdollisia tarkistuksia
varten.
7. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että henkilöt, jotka ►
M1821 artiklan 1 kohdan ◄
a ja b alakohdan mukaisesti ovat velvollisia maksamaan veroa ulko-
maille sijoittautuneen verovelvollisen asemesta tai jotka ovatyhteisvastuullisia veron maksamisesta, täyttävät edellä mainitutilmoitus- ja maksuvelvoitteet.
8. Jäsenvaltiot voivat säätää muista velvoitteista, joita ne pitävät
välttämättöminä veron asianmukaisesti kantamiseksi ja veropetostenestämiseksi, tämän kuitenkaan rajoittamatta 17 artiklan 4 kohdannojalla annettavien säännösten soveltamista.
9. Jäsenvaltiot voivat myöntää verovelvollisille erivapauden
— tietyistä velvoitteista,
— kaikista velvoitteista, jos verovelvolliset eivät suorita muita kuin
vapautettuja liiketoimia,
— veron maksamisesta, jos sen määrä on merkityksetön.
22 a artikla
Oikeus tutustua toiseen jäsenvaltioon sähköisesti tallennettuihin
laskuihin
Kun verovelvollinen tallentaa toimittamansa tai vastaanottamansa
laskut on-line-yhteyden tietoihin takaavin sähköisin keinoin ja kun
tallennuspaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon verovelvol-
linen on sijoittautunut, sen jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla,johon verovelvollinen on sijoittautunut, on tätä direktiiviä sovellet-taessa oikeus saada sähköisesti tutustua laskuihin, kopioida ne jakäyttää niitä verovelvollisen sijoittautumisjäsenvaltion lainsäädännössä
vahvistetuin edellytyksin ja sikäli kuin se on tarpeen kyseisen jäsenval-
tion valvontaa varten.
23 artikla
Maahantuontiin liittyvät velvoitteet
Maahantuotujen tavaroiden osalta jäsenvaltioiden on säädettävä ilmoi-
tuksen tekemistä ja siihen perustuvaa maksua koskevista
yksityiskohtaisista säännöistä.
Jäsenvaltiot voivat erityisesti määrätä, että verovelvollisten tai veron-
maksuvelvollisten taikka tiettyjen verovelvollis- taiveronmaksuvelvollisryhmien suorittamasta tavaroiden maahantuonnistakannettavaa arvonlisäveroa ei tarvitse maksaa tuontihetkenä, jos arvon-lisävero on mainittu sellaiseksi 22 artiklan 4 kohdan mukaisestitehtävässä ilmoituksessa.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 28
▼M20
▼B
▼B
XIV OSASTO
ERITYISJÄRJESTELMÄT
24 artikla
Pieniä yrityksiä koskeva erityisjärjestelmä
1. Jäsenvaltiot, jotka voisivat kohdata vaikeuksia tavallisen verojär-
jestelmän soveltamisessa pieniin yrityksiin näiden yritysten toiminnantai rakenteen vuoksi, voivat vahvistamillaan edellytyksillä ja rajoituk-silla, noudattaen 29 artiklassa tarkoitettua neuvottelumenettelyä,
noudattaa yksinkertaistettuja verotusta ja veronkantoa koskevia yksi-
tyiskohtaisia sääntöjä, erityisesti vakiokantajärjestelmiä, jos tämä eijohda verotuksen kevenemiseen.
2. Neuvoston yksimielisesti komission ehdotuksesta vahvistamaan
päivämäärään saakka, joka ei saa olla myöhäisempi kuin maahan-tuonnin verollisuuden ja viennin verottomuuden lakkauttamisenpäivämäärä jäsenvaltioiden välisessä kaupassa:
a) jäsenvaltiot, jotka ovat käyttäneet 11 päivänä huhtikuuta 1967
annetun toisen neuvoston direktiivin 14 artiklan mukaista mahdolli-
suutta ottaa käyttöön verovapautukset tai asteittaisetverohelpotukset, voivat pysyttää voimassa nämä vapautukset janiiden soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jos ne ovatyhdenmukaiset arvonlisäverojärjestelmän kanssa.
Jäsenvaltiot, jotka soveltavat verovapautusta verovelvollisiin, joiden
vuosittainen liikevaihto kansallisena valuuttana tämän direktiivinantamispäivän muuntokurssin mukaan on pienempi kuin 5 000Euroopan laskentayksikköä, voivat korottaa tätä vapautusta enintään5 000 Euroopan laskentayksikköön.
Jäsenvaltiot, jotka soveltavat asteittaisia verohelpotuksia, eivät saa
korottaa näiden helpotusten ylärajaa eivätkä muuttaa niiden myöntä-misehtoja edullisemmiksi;
b) jäsenvaltiot, jotka eivät ole käyttäneet tätä mahdollisuutta, voivat
myöntää verovapautuksen sellaisille verovelvollisille, joiden vuosit-
tainen liikevaihto kansallisena valuuttana tämän direktiivin
antamispäivän muuntokurssin mukaan on enintään 5 000 Euroopanlaskentayksikköä. Ne voivat tarvittaessa soveltaa asteittaisia verohel-potuksia verovelvollisiin, joiden vuosittainen liikevaihto onsuurempi kuin näiden jäsenvaltioiden verovapautuksen soveltami-
selle vahvistama enimmäismäärä;
c) Jäsenvaltiot, jotka soveltavat verovapautusta verovelvollisiin, joiden
vuosittainen liikevaihto kansallisena valuuttana tämän direktiivinantamispäivän muuntokurssin mukaan on 5 000 Euroopan lasken-tayksikköä tai suurempi, voivat korottaa tätä verovapautusta sen
todellisen arvon säilyttämiseksi.
3. Vapautusten ja asteittaisten verohelpotusten käsitteitä on sovellet-
tava pienten yritysten suorittamiin tavaroiden luovutuksiin ja palvelujen
suorituksiin.
Jäsenvaltiot voivat sulkea tiettyjä liiketoimia 2 kohdassa tarkoitetun
järjestelmän ulkopuolelle. Missään tapauksessa 2 kohta ei ole sovellet-tavissa 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin liiketoimiin.
4. Edellä olevan 2 kohdan soveltamisessa viitearvona käytettävä
liikevaihto koostuu 5 ja 6 artiklassa määriteltyjen tavaroiden ja palve-lujen arvonlisäverottomasta arvosta, siltä osin kuin niitä on verotettava,mukaan lukien liiketoimet, joihin 28 artiklan 2 kohdan nojalla liittyy
vapautus, jolla palautetaan edeltävässä vaiheessa maksettu vero 15
artiklan mukaisesti vapautettujen liiketoimien arvosta sekä kiinteistöjäkoskevien liiketoimien 13 artiklan B kohdan d alakohdassa tarkoitet-tujen rahoitusta koskevien liiketoimien ja vakuutuspalvelujen arvosta,jolleivät nämä liiketoimet ole luonteeltaan liitännäisiä.
Yrityksen suorittamia aineellisten tai aineettomien investointitavaroiden
luovutuksia ei kuitenkaan oteta huomioon liikevaihtoa laskettaessa.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 29
▼B
5. Verovelvolliset, jotka saavat vapautuksen, eivät ole oikeutettuja
17 artiklan mukaiseen vähennykseen eivätkä veron mainitsemiseenlaskussa►
M20 ◄.
6. Verovelvolliset, jotka voivat saada vapautuksen, voivat valita joko
tavanomaisen arvonlisäverojärjestelmän noudattamisen tai 1 kohdassatarkoitetun yksinkertaistetun järjestelmän noudattamisen. Tässä tapauk-sessa verovelvolliset hyötyvät mahdollisista kansallisen lainsäädännönmukaisista asteittaisista verohelpotuksista.
7. Verovelvollisia, jotka saavat asteittaisen verohelpotuksen, on
pidettävä tavanomaisen arvonlisäverojärjestelmän alaisina verovelvolli-sina, jollei 1 kohdan soveltamisesta muuta johdu.
8. Joka neljäs vuosi 1 päivästä tammikuuta 1982 alkaen komissio
antaa jäsenvaltioita kuultuaan kertomuksen neuvostolle tämän artiklan
säännösten soveltamisesta. Komissio, joka ottaa huomioon tarpeen
lähentää kansallisia säännöksiä, liittää tarvittaessa kertomukseensaehdotukset:
a) pieniä yrityksiä koskevan erityisjärjestelmän parantamisesta;
b) kansallisten järjestelmien yhdenmukaistamisesta arvonlisäveron
vapautusten ja asteittaisten verohelpotusten osalta;
c) edellä 2 kohdassa mainitun 5 000 Euroopan laskentayksikön rajan
yhdenmukaistamisesta.
9. Neuvosto päättää sopivana ajankohtana, edellyttääkö 11 päivänä
huhtikuuta 1967 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 4 artik-lassa tarkoitettu tavoite pieniä yrityksiä koskevan erityisjärjestelmän
käyttöön ottamista, sekä antaa tarvittaessa säännöksiä tämän järjes-
telmän soveltamisen yhteisistä rajoituksista ja ehdoista. Kunneställainen järjestelmä on otettu käyttöön, jäsenvaltiot voivat pysyttäävoimassa omat erityisjärjestelmänsä, joiden soveltamisessa on noudatet-tava tämän artiklan ja neuvoston myöhemmin antamien säädösten
säännöksiä.
25 artikla
Yhteinen maataloustuottajia koskeva vakiokantajärjestelmä
1. Jos tavanomaisen arvonlisäverojärjestelmän tai 24 artiklan
mukaisen yksinkertaistetun järjestelmän soveltaminen maataloustuotta-jiin aiheuttaisi vaikeuksia, jäsenvaltiot voivat soveltaa
maataloustuottajiin vakiokantajärjestelmää maataloustuottajien osta-
mista tavaroista ja palveluista maksetun arvonlisäveron hyvittämiseksi.
2. Tässä artiklassa tarkoitetaan
— ”maataloustuottajalla” verovelvollista, joka harjoittaa toimintaansa
jäljempänä määritellyllä talouden alalla,
— ”maa-, metsä- tai kalatalouden harjoittamisella” kussakin jäsenval-
tiossa sellaisena talouden harjoittamisena pidettyä liitteessä Alueteltua tuotantotoimintaa,
— ”vakiokantajärjestelmän alaisella maataloustuottajalla” maatalous-
tuottajaa, johon sovelletaan 3 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa
tarkoitettua vakiokantajärjestelmää,
— ”maataloustuotteilla” liitteessä A luetellun toiminnan tuloksina
saatuja tuotteita, jotka tuotetaan kunkin jäsenvaltion maa-, metsä-tai kalataloudessa,
— ”maatalouspalveluilla” liitteessä B lueteltuja palveluja, joita maata-
loustuottaja suorittaa maa-, metsä- tai kalataloutensa tavanomaistatyövoimaa ja/tai varustusta käyttäen,
— ”tuotantopanoksiin sisältyvällä arvonlisäverolla” sitä arvonlisäveron
kokonaismäärää, joka sisältyy jäsenvaltion vakiokantajärjestelmään
kuuluvan maa-, metsä- ja kalatalouden tavara- ja palveluostoihin,
jos normaalin arvonlisäverojärjestelmän alainen maataloustuottaja17 artiklan mukaan voisi vähentää tämän veron,
— ”vakiokantahyvitysten prosentilla” jäsenvaltion 3 kohdan mukaisesti
vahvistamaa prosenttia, jota jäsenvaltio soveltaa 5 kohdassa tarkoi-tetuissa tapauksissa antaakseen vakiokantajärjestelmän alaisille1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 30
▼B
maataloustuottajille mahdollisuuden vakiokantahyvityksen saami-
seen tuotantopanoksiin sisältyvästä arvonlisäverosta,
— ”vakiokantahyvityksellä” sitä määrää, joka saadaan soveltamalla 3
kohdan mukaista vakiokantahyvitysten prosenttia vakiokantajärjes-
telmän alaisen maataloustuottajan liikevaihtoon 5 kohdassa
tarkoitetuissa tapauksissa.
3. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa vahvistettava vakiokantahyvitysten
prosentit ja ilmoitettava ne komissiolle ennen kuin niitä aletaansoveltaa. Nämä prosentit on laskettava yksinomaan vakiokantajärjes-
telmän alaisia maataloustuottajia koskevien kolmen edellisen vuoden
makrotaloudellisten tilastotietojen perusteella. Prosentit eivät saa johtaasiihen, että vakiokantajärjestelmän alaisille maataloustuottajille tehtävätpalautukset ovat suurempia kuin tuotantopanoksiin kohdistuva arvon-lisävero. Jäsenvaltiot voivat alentaa prosentteja nollatasoon asti.
Prosentteja voidaan pyöristää ylöspäin tai alaspäin lähimpään puoleen
prosenttiyksikköön.
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa erilliset vakiokantahyvitysten prosentit
metsätaloudelle, maatalouden eri aloille sekä kalataloudelle.
4. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa vakiokantajärjestelmän alaiset
maataloustuottajat verovelvollisille 22 artiklan mukaan kuuluvista
velvoitteista.
5. Edellä 3 kohdassa säädettyjä vakiokantaprosentteja on sovellet-
tava vakiokantajärjestelmän alaisten maataloustuottajien muilleverovelvollisille kuin vakiokantajärjestelmän alaisille maataloustuotta-jille luovuttamien maataloustuotteiden verottomaan hintaan ja
vakiokantajärjestelmän alaisten maataloustuottajien muille verovelvolli-
sille kuin vakiokantajärjestelmän alaisille maataloustuottajillesuorittamien maatalouspalvelujen verottomaan hintaan. Tämä hyvityssulkee pois kaikki muut vähennysmuodot.
6. Jäsenvaltiot voivat määrätä, että vakiokantahyvityksen maksun
suorittaa:
a) joko tavaroiden tai palvelujen vastaanottajana oleva verovelvollinen.
Tässä tapauksessa tavaroiden tai palvelujen vastaanottajana olevaverovelvollinen on oikeutettu jäsenvaltion vahvistamia yksityiskoh-taisia sääntöjä noudattaen vähentämään siitä arvonlisäverosta, jonkamaksamiseen hän on velvollinen, vakiokantajärjestelmän alaisille
maataloustuottajille maksamansa vakiokantahyvityksen määrän;
b) tai viranomaiset.
7. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet
voidakseen tehokkaasti valvoa vakiokantahyvitysten maksamista vakio-
kantajärjestelmän alaisille maataloustuottajille.
8. Muiden kuin 5 kohdassa tarkoitettujen maataloustuotteiden luovu-
tusten tai maatalouspalvelujen suoritusten osalta vakiokantahyvityksenmaksua on pidettävä ostajan tai vastaanottajan suorittamana.
9. Jäsenvaltio voi sulkea vakiokantajärjestelmän ulkopuolelle tiettyjä
maataloustuottajaryhmiä sekä sellaisia maataloustuottajia, joiden osaltatavanomaisen arvonlisäverojärjestelmän tai tarvittaessa 24 artiklan 1kohdan mukaisen yksinkertaistetun järjestelmän soveltaminen eiaiheuta hallinnollisia vaikeuksia.
10. Jokainen vakiokantajärjestelmän alainen maataloustuottaja voi
valita joko tavanomaisen arvonlisäverojärjestelmän tai tarvittaessa 24artiklan 1 kohdan mukaisen yksinkertaistetun järjestelmän soveltamisenjäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen ja edellytystenmukaisesti.
11. Tämän direktiivin voimaantuloa seuraavan viidennen vuoden
päättymiseen mennessä komissio tekee neuvostolle uudet ehdotukset
arvonlisäveron soveltamisesta maataloustuotteita ja maatalouspalvelujakoskeviin liiketoimiin.
12. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät tässä artiklassa tarkoitettua
valintamahdollisuutta, on vahvistettava yhdenmukainen arvonlisäveron1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 31
▼B
määräytymisperuste omien varojen järjestelmän soveltamiseksi liitteen
C yhteistä laskentamenetelmää käyttäen.
26 artikla
Matkatoimistoja koskeva erityisjärjestelmä
1. Jäsenvaltioiden on sovellettava arvonlisäveroa matkatoimistojen
liiketoimiin tämän artiklan mukaisesti, jos nämä matkatoimistottoimivat omissa nimissään suhteessa matkustajaan käyttäen muidenverovelvollisten luovuttamia tavaroita ja suorittamia palveluja matkojentoteuttamisessa. Tätä artiklaa ei sovelleta sellaisiin matkatoimistoihin,jotka toimivat ainoastaan välittäjinä ja joihin on sovellettava 11 artiklan
A kohdan 3 alakohdan c alakohtaa. Matkatoimistoina on tätä artiklaa
sovellettaessa pidettävä myös turistimatkojen järjestäjiä.
2. Matkatoimiston matkan toteuttamiseksi suorittamia liiketoimia on
pidettävä yhtenä matkatoimiston matkustajalle suorittamana palveluna.Se verotetaan siinä jäsenvaltiossa, jossa matkatoimistolla on liiketoi-
minnan kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta se tarjoaa palvelujen
suorituksia. Tämän palvelun suoritukseen kohdistuvan veron perusteenaja sen 22 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna verottomanahintana on pidettävä matkatoimiston katetta, eli matkustajan maksamanarvonlisäverottoman kokonaishinnan ja toisten verovelvollisten matka-toimistolle luovuttamista tavaroista ja suorittamista palveluista
aiheutuneiden todellisten kustannusten välistä erotusta, jos nämä liike-
toimet välittömästi koituvat matkustajan hyväksi.
3. Jos liiketoimet, joissa matkatoimisto turvautuu muihin verovelvol-
lisiin, suoritetaan näiden toimesta yhteisön ulkopuolella,matkatoimiston suorittamat palvelut on rinnastettava 15 artiklan 14alakohdan mukaisesti vapautettuun välittäjien toimintaan. Jos näitä
liiketoimia suoritetaan sekä yhteisössä että sen ulkopuolella, on vapau-
tettuna pidettävä vain sitä osaa matkatoimiston palveluista, joka koskeeyhteisön ulkopuolella suoritettuja liiketoimia.
4. Muiden verovelvollisten matkatoimistolle toimittamaansa laskuun
merkitsemät arvonlisäverot sellaisista 2 kohdassa tarkoitetuista liiketoi-
mista, jotka välittömästi koituvat matkustajan hyväksi, eivät oikeuta
vähennykseen eivätkä palautukseen missään jäsenvaltiossa.
26 a artikla
Käytettyihin tavaroihin sekä taide-, keräily- ja antiikkiesineisiin
sovellettavat erityisjärjestelyt
A.Määritelmät
Tässä artiklassa tarkoitetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden
yhteisön säännösten soveltamista:
a) ”taide-esineillä” liitteessä I olevassa a alakohdassa tarkoitettuja
esineitä.
Jäsenvaltioilla on kuitenkin mahdollisuus olla pitämättä ”taide-
esineinä” liitteessä I a olevan alakohdan kolmessa viimeisessäluetelmakohdassa tarkoitettuja esineitä;
b) ”keräilyesineillä” liitteessä I olevassa b alakohdassa tarkoitettuja
esineitä;
c) ”antiikkiesineillä” liitteessä I olevassa c alakohdassa tarkoitettuja
esineitä;
d) ”käytetyillä tavaroilla” irtaimia esineitä, jotka ovat muita kuin taide-
, keräily- tai antiikkiesineitä tai jäsenvaltioiden määritelmienmukaista jalometallia tai jalokiviä ja jotka ovat omiaan käytettäväksi
uudelleen sellaisenaan tai kunnostettuina;
e) ”verovelvollisella jälleenmyyjällä” verovelvollista, joka taloudel-
lisen toimintansa puitteissa ostaa tai hankkii yrityksensä tarpeisiinjälleenmyyntitarkoituksessa käytettyjä tavaroita ja/tai taide-, keräily-1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 32
▼M8
▼M8
tai antiikkiesineitä, riippumatta siitä, toimiiko hän omissa nimissään
taikka osto- tai myyntiprovisiota koskevan sopimuksen perusteella;
f) ”julkisen huutokaupan toimittajalla” kaikkia niitä verovelvollisia,
jotka taloudellisen toimintansa rajoissa tarjoavat tavaroita
myytäväksi julkisella huutokaupalla tarkoituksenaan myydä ne
eniten tarjoavalle;
g) ”julkisen huutokaupan toimittajan päämiehellä” kaikkia niitä
henkilöitä, jotka siirtävät tavaroita julkisen huutokaupan pitäjänhaltuun myyntiprovisiota koskevalla sopimuksella seuraavien edelly-tysten mukaisesti:
— julkisen huutokaupan toimittaja tarjoaa myytävää tavaraa omissa
nimissään, mutta päämiehensä lukuun,
— julkisen huutokaupan toimittaja luovuttaa tavarat omissa
nimissään, mutta päämiehensä lukuun julkisessa huutokaupassa
eniten tarjoavalle.
B.Verovelvollisia jälleenmyyjiä koskevat erityisjärjestelyt
1. Jäsenvaltiot soveltavat verovelvollisten jälleenmyyjien suoritta-
mien käytettyjen tavaroiden sekä taide-, keräily- tai antiikkiesineidenluovutusten yhteydessä verovelvollisen jälleenmyyjän saaman voitto-marginaalin verottamiseen seuraavien säännösten mukaisia
erityisjärjestelyjä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tavaroiden luovutuksia ovat vero-
velvollisen jälleenmyyjän suorittamat sellaisten käytettyjen tavaroidensekä taide-, keräily- ja antiikkiesineiden luovutukset, jotka hänelle on
yhteisössä luovuttanut:
— henkilö, joka ei ole verovelvollinen,
tai
— toinen verovelvollinen, jos tämän toisen verovelvollisen suorittama
tavaran luovutus on vapautettu verosta 13 artiklan B osaston ckohdan mukaisesti,
tai
— toinen verovelvollinen, jos tämän toisen verovelvollisen suoritta-
maan luovutukseen pätee 24 artiklassa säädetty verovapautus jakyseessä on käyttöomaisuus,
tai
— toinen verovelvollinen jälleenmyyjä, jostämän tois en verovelvol-
lisen jälleenmyyjän suorittamasta luovutuksesta on näidenerityisjärjestelyjen mukaisesti maksettava arvonlisäveroa.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun tavaroiden luovutuksen veron
perusteena on verovelvollisen jälleenmyyjän saama voittomarginaalivähennettynä voittomarginaaliin kuuluvalla arvonlisäveron määrällä.Tämä voittomarginaali vastaa verovelvollisen jälleenmyyjän perimäntavaran myyntihinnan ja ostohinnan välistä eroa.
Tässä kohdassa tarkoitetaan:
— ”myyntihinnalla” kaikkea sitä vastinetta, jonka verovelvollinen
jälleenmyyjä on saanut tai saa ostajalta tai kolmannelta osapuolelta,mukaan lukien tähän liiketoimeen suoraan liittyvät tuet, verot, tullit,ennakkomaksut sekä verovelvollisen jälleenmyyjän ostajalta veloit-tamat liitännäiskustannukset, kuten provisio-, pakkaus-, kuljetus- javakuutuskulut, pois lukien kuitenkin 11 artiklan A osaston 3
kohdassa tarkoitetut määrät,
— ”ostohinnalla” kaikkea sitä tavaran luovuttajan verovelvolliselta
jälleenmyyjältä saamaa tai saatavaa, joka on vastineena ensimmäi-sessä luetelmakohdassa määritellylle.
4. Jäsenvaltiot myöntävät verovelvollisille jälleenmyyjille oikeuden
valita erityisjärjestelyjen soveltamisen luovutuksiin, jotka koskevat:
a) taide-, keräily- tai antiikkiesineitä, jotka he itse ovat tuoneet;
b) tekijän tai tämän oikeudenomistajien heille luovuttamia taide-
esineitä;1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 33
▼M8
c) muun verovelvollisen heille luovuttamia taide-esineitä, kun tämän
verovelvollisen suorittamaan luovutukseen on sovellettu 12 artiklan3 kohdan c alakohdan mukaista alennettua verokantaa.
Jäsenvaltiot päättävät tämän vähintään kaksi kalenterivuotta voimassa
olevan oikeuden käyttämisen yksityiskohtaisista säännöistä.
Kun tätä oikeutta käytetään, veron peruste määritellään 3 kohdan
mukaisesti. Niiden verovelvollisen jälleenmyyjän itsensä maahantuo-
mien taide-, keräily- ja antiikkiesineiden luovutusten voittomarginaalinlaskemisessa huomioon otettava ostohinta on sama kuin 11 artiklan Bosaston mukainen maahantuonnin veron peruste lisättynä maahantuon-nista maksettavalla tai maksetulla arvonlisäverolla.
5. Kun voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjen alaisten
käytettyjen tavaroiden sekä taide-, keräily- ja antiikkiesineiden luovutus
suoritetaan 15 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti, ne vapau-
tetaan verosta.
6. Verovelvolliset henkilöt eivät ole oikeutettuja vähentämään
maksettavakseen tulevasta verosta verovelvollisen jälleenmyyjän heilleluovuttamista ja luovutettavista tavaroista maksettavaa tai maksettuaarvonlisäveroa, jos verovelvollisen jällenmyyjän suorittama tavaroidenluovutus on voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjen alainen.
7. Siltä osin kuin tavaroita luovutetaan voittomarginaaliverotuksen
erityisjärjestelyn alaisina, verovelvollinen jälleenmyyjä ei ole oikeutettu
vähentämään siitä verosta, jonka hän on velvollinen maksamaan:
a) hänen itsensä maahantuomista taide-, keräily- ja antiikkiesineistä
maksettavaa tai maksettua arvonlisäveroa;
b) tekijän tai tämän oikeudenomistajien hänelle luovuttamista tai
luovutettavista taide-esineistä maksettavaa tai maksettua arvonlisä-veroa;
c) muun verovelvollisen kuin verovelvollisen jälleenmyyjän hänelle
luovuttamista tai luovutettavista taide-esineistä maksettavaa tai
maksettua arvonlisäveroa.
8. Kun verovelvollinen jälleenmyyjä on sekä tavanomaisen arvon-
lisäverojärjestelyn että voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelynalainen, hänen on kirjanpidossaan erotettava toisistaan kummankinjärjestelyn piiriin kuuluvat liiketoimet jäsenvaltioiden vahvistamienyksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
9. Verovelvollinen jälleenmyyjä ei saa laatimassaan laskussa
►
M20 ◄eritellä tavaran luovutukseen liittyvää veroa,
johon hän soveltaa voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyä.
10. Veronkannon yksinkertaistamiseksi, ja jollei 29 artiklassa
säädetyistä neuvotteluista muuta johdu, jäsenvaltiot voivat säätää, että
tietyissä liiketoimissa tai tietyissä verovelvollisten jälleenmyyjienluokissa voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjen kohteenaolevien tavaroiden luovutusten veron peruste määrätään kullekin vero-kaudelle, jonka aikana verovelvollisen jälleenmyyjän on tehtävä 22
artiklan 4 kohdassa tarkoitettu ilmoitus.
Tässä tapauksessa veron peruste niille tavaroiden luovutuksille, joihin
sovelletaan samaa arvonlisäverokantaa, muodostuu verovelvollisen
jälleenmyyjän saamasta kokonaisvoittomarginaalista vähennettynätähän voittomarginaaliin liittyvällä arvonlisäveron määrällä.
Kokonaisvoittomarginaali vastaa eroa:
— voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjen alaisten, verovelvol-
lisen jälleenmyyjän kauden aikana suorittamien tavaroidenluovutusten kokonaismäärän, joka on yhtä suuri kuin 3 kohdan
mukaisesti määritelty kokonaismyyntihinta,
ja
— edellä 2 kohdassa tarkoitettujen ja verovelvollisen jälleenmyyjän
kauden aikana suorittamien tavaroiden ostojen kokonaismäärän,joka on yhtä suuri kuin 3 kohdan mukaisesti määritelty kokonaisos-tohinta, välillä.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 34
▼M8
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen,
että asianosaiset verovelvolliset eivät saa perusteetonta etua tai kärsiaiheetonta tappiota.
11. Verovelvollinen jälleenmyyjä voi soveltaa tavanomaista arvon-
lisäverojärjestelyä kaikkiin 2 tai 4 kohdan mukaisiin verotuksenerityisjärjestelyjen alaisiin luovutuksiin.
Jos verovelvollinen soveltaa tavanomaista arvonlisäverojärjestelmää:
a) itse maahantuomansa taide-, keräily- tai antiikkiesineen luovutuk-
seen, hänellä on oikeus vähentää siitä verosta, jonka hän on
velvollinen maksamaan, tavaran maahantuonnista maksettava taimaksettu arvonlisävero;
b) tekijältä tai tämän oikeudenomistajalta saamansa taide-esineen
luovutukseen, hänellä on oikeus vähentää siitä verosta, jonka hänon velvollinen maksamaan, hänelle luovutetusta taide-esineestämaksettava tai maksettu arvonlisävero;
c) muun verovelvollisen kuin verovelvollisen jälleenmyyjän suoritta-
maan taide-esineen luovutukseen, hänellä on oikeus vähentää siitä
verosta, jonka hän on velvollinen maksamaan, hänelle luovutetusta
taide-esineestä maksettava tai maksettu arvonlisävero.
Tämä vähennysoikeus syntyy sillä hetkellä, kun sellaisesta luovutuk-
sesta johtuva verosaatava syntyy, jolle verovelvollinen jälleenmyyjä
valitsee tavanomaisen arvonlisäverojärjestelyn.
C.Julkisen huutokaupan erityisjärjestelyt
1. Poiketen siitä, mitä B osastossa säädetään, jäsenvaltiot voivat
määrätä seuraavien säännösten mukaisesti veron perusteen sellaisillekäytettyjen tavaroiden sekä taide-, keräily- ja antiikkiesineiden luovu-tukselle, jonka suorittaa julkisen huutokaupan toimittaja omissanimissään julkiseen huutokauppaan perustuvan myyntiprovisiota
koskevan sopimuksen perusteella ja joka toimii:
— sellaisen henkilön lukuun, joka ei ole verovelvollinen,
tai
— toisen verovelvollisen lukuun, jos tämän toisen verovelvollisen
suorittama 5 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukainen tavaroidenluovutus on 13 artiklan B osaston c alakohdan mukaisesti vapau-
tettu verosta,
tai
— toisen verovelvollisen lukuun, jos tämän toisen verovelvollisen
suorittama 5 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukainen tavaroiden
luovutus oikeuttaa 24 artiklassa säädettyyn verovapautukseen ja
koskee käyttöomaisuutta,
tai
— verovelvollisen jälleenmyyjän lukuun, jos tämän toisen verovelvol-
lisen jälleenmyyjän 5 artiklan 4 kohdan c alakohdan mukaisesta
tavaroiden luovutuksesta on maksettava B osastossa säädetyn voit-tomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjen mukaista veroa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tavaroiden luovutuksen veron
peruste muodostuu 4 kohdan mukaisesti julkisen huutokaupan toimit-
tajan ostajalta laskuttamasta kokonaismäärästä, josta vähennetään:
— julkisen huutokaupan toimittajan päämiehelleen 3 kohdan mukai-
sesti maksama tai maksettavaksi määrätty nettosumma,
ja
— julkisen huutokaupan toimittajan luovutuksista suoritettava veron
määrä.
3. Julkisen huutokaupan toimittajan päämiehelleen maksama tai
maksettavaksi määrätty nettosumma on yhtä suuri kuin:
— julkisessa huutokaupassa saatu tavaroiden hinnan
ja1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 35
▼M8
— julkisen huutokaupan toimittajan päämieheltään myyntiprovisiota
koskevan sopimuksen perusteella saaman tai saatavan provisionmäärän välinen ero.
4. Julkisen huutokaupan toimittajan on annettava ostajalle
►
M20 ◄, jossa eritellään:
— tavaroiden huutokauppahinta,
— verot, tullit, ennakkomaksut ja -verot,— huutokaupan toimittajan ostajalta veloittamat liitännäiskustannukset,
kuten provisio-, pakkaus-, kuljetus- ja vakuutuskulut.
Tässä laskussa ei saa eritellä arvonlisäveroja.
5. Julkisen huutokaupan toimittajan, jolle tavara on siirretty myynti-
provisiota koskevan sopimuksen perusteella, on esitettävä selontekopäämiehelleen.
Tässä selonteossa on esitettävä yksityiskohtaisesti liiketoimen määrä,
toisin sanoen tavaroiden huutokauppahinta vähennettynä päämieheltäsaadulla tai saatavalla provisiolla.
Näin laadittu selonteko toimii laskuna, joka päämiehen, jos hän on
verovelvollinen, on esitettävä 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti julkisenhuutokaupan toimittajalle.
6. Julkisen huutokaupan toimittajien, jotka luovuttavat tavaroita 1
kohdan säännösten mukaisesti, on omassa kirjanpidossaan vietävä
väliaikaistileille:
— tavaran ostajalta saatu tai saatava summa,
— tavaran myyjälle palautettu tai palautettava summa.
Nämä summat on näytettävä asianmukaisesti toteen.7. Tavaroiden luovutus julkisen huutokaupan verovelvolliselle
toimittajalle katsotaan suoritetuksi sillä hetkellä, kun näiden tavaroiden
myynti julkisessa huutokaupassa on suoritettu.
D.Jäsenvaltioiden välisen kaupan verotuksen siirtymäjärjestelyt
Jäljempänä 28 l artiklassa tarkoitettuna aikana jäsenvaltiot soveltavat
seuraavia säännöksiä:
a) jäljempänä 28 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen uusien ajoneu-
vojen luovutuksiin, jotka suoritetaan 28 c artiklan A osaston
edellytysten mukaisesti, ei sovelleta B ja C osastossa säädettyjä
erityisjärjestelyjä;
b) poiketen siitä, mitä 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään,
käytettyjen tavaroiden sekä taide-, keräily- ja antiikkiesineiden
yhteisöhankinnoista ei ole maksettava arvonlisäveroa, jos myyjä onverovelvollinen jälleenmyyjä tässä ominaisuudessaan ja hankituttavarat ovat olleet lähetyksen tai kuljetuksen lähtövaltiossa B osas-tossa säädettyjen voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjen
mukaisesti verotettavia tai jos myyjä on julkisen huutokaupan
toimittaja tässä ominaisuudessaan ja hankitut tavarat ovat olleetlähetyksen tai kuljetuksen lähtövaltiossa C osastossa säädettyjenerityisjärjestelyjen mukaisesti verotettavia;
c) Jäljempänä 28 b artiklan B osastoa ja 28 c artiklan A osaston a, c ja
d alakohtaa ei sovelleta tavaroiden luovutuksiin, joista on makset-tava arvonlisäveroa B ja C osastossa säädettyjen erityisjärjestelyjenmukaisesti.”1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 36
▼M13
26 b artikla
Sijoituskultaa koskeva erityisjärjestelmä
A.Määritelmä
Rajoittamatta muiden yhteisön säännösten soveltamista tässä direktii-
vissä tarkoitetaan: ”sijoituskullalla”
i) harkon tai levyn muodossa olevaa kultaa, jonka paino on hyväksytty
kultamarkkinoilla, jonka pitoisuus on vähintään 995 tuhannesosaa,
siitä riippumatta, onko se arvopaperimuodossa vai ei. Jäsenvaltiotvoivat rajata järjestelmän ulkopuolelle pienet, enintään 1 grammanpainoiset harkot tai levyt;
ii) kultakolikoita,
— jotka ovat pitoisuudeltaan vähintään 900 tuhannesosaa,
— jotka on lyöty 1 800 jälkeen,
— jotka ovat tai ovat olleet laillinen maksuväline lähtömaassa, ja
— joiden tavanomainen myyntihinta ei ole yli 80 prosenttia
korkeampi kuin kolikon sisältämän kullan käypä markkina-arvo.
Tällaisia kolikoita ei tässä direktiivissä katsota myytävän keräi-
lyarvon vuoksi.
Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle kunakin vuonna
ennen 1 päivää heinäkuuta vuodesta 1999 lähtien nämä edellytyksettäyttävät kolikot, joilla käydään kauppaa kyseisessä jäsenvaltiossa.Komissio julkaisee kattavan luettelon näistä kolikoista Euroopan
yhteisöjen virallisen lehden C sarjassa ennen kunkin vuoden 1
päivää joulukuuta. Julkaistussa luettelossa olevien kolikoiden katso-
taan täyttävän kyseiset edellytykset koko sen vuoden ajan, jota
varten luettelo on julkaistu.
B.Sijoituskultaa koskeviin liiketoimiin sovellettavat erityisjärjestelyt
Jäsenvaltioiden on vapautettava arvonlisäverosta sijoituskullan
luovutus, yhteisön sisäinen hankinta ja maahantuonti mukaan lukienarvopapereiden muodossa oleva sijoituskulta, joko määriteltyinä taimäärittelemättöminä erinä tai jolla käydään kultatilikauppaa, ja mukaanlukien erityisesti kultalainat ja -vaihtosopimukset, joihin sisältyy sijoi-
tuskultaa koskeva omistus- tai saamisoikeus sekä sijoituskultaa
koskevat liiketoimet, joihin sisältyy futuuri-ja termiinisopimuksia, jotkajohtavat sijoituskultaa koskevan omistus- tai saamisoikeuden siirtoon.
Jäsenvaltioiden on myös vapautettava arvonlisäverosta niiden välittä-
jien suorittamat palvelut, jotka toimivat toisen nimissä ja toisen
lukuun silloin, kun he päämiehensä lukuun osallistuvat sijoituskullanluovutukseen.
C.Oikeus valita verotus
Jäsenvaltioiden on myönnettävä sijoituskultaa tuottaville tai kultaa A
kohdassa määritellyiksi sijoituskullaksi muuntaville verovelvollisilleoikeus valita verotus sijoituskullan luovutuksissa toiselle verovelvolli-selle, jos tämä luovutus olisi muuten vapautettu verosta B kohdan
nojalla.
Jäsenvaltiot voivat myöntää verovelvollisille, jotka liiketoiminnassaan
tavanomaisesti luovuttavat kultaa teollisiin tarkoituksiin, oikeudenvalita verotus A kohdan ensimmäisen alakohdan i alakohdassamääritellyn sijoituskullan luovutuksissa toiselle verovelvolliselle, jos
luovutus olisi muutoin vapautettu verosta B kohdan nojalla. Jäsenval-
tiot voivat rajoittaa valintaoikeuden soveltamisalaa.
Jos luovuttaja on käyttänyt verotuksen valintaoikeutta ensimmäisen tai
toisen kohdan nojalla, jäsenvaltioiden on myönnettävä välittäjälle
oikeus valita verotus B kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen
palvelujen osalta.
Jäsenvaltioiden on annettava valintaoikeuden käyttöä koskevat yksityis-
kohtaiset säännöt ja annettava komissiolle tiedoksi näiden1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 37
▼M13
valintaoikeuksien käyttöä kussakin jäsenvaltiossa koskevat sovelta-
missäännöt.
D.Vähennysoikeus
1. Verovelvollisella on oikeus vähentää
a) C kohdan mukaista valintaoikeutta käyttäneen henkilön tai G
kohdassa esitettyä menettelyä noudattaen hänelle luovutetunsijoituskullan osalta maksettava tai maksettu vero,
b) muun kuin sijoituskullan, joka myöhemmin on muunnettu sijoi-
tuskullaksi hänen toimestaan tai hänen lukuunsa, luovutuksen tai
yhteisön sisäisen hankinnan tai maahantuonnin osalta maksettava
tai maksettu vero,
c) kullan, mukaan luettuna sijoituskulta, muodon, painon tai pitoi-
suuden muuttamiseksi hänelle suoritetuista palveluistamaksettava tai maksettu vero,
jos verovelvollisen seuraava kyseisen kullan luovutus on vapautettu
verosta tämän artiklan nojalla.
2. Sijoituskultaa tuottavalla tai kultaa sijoituskullaksi muuntavalla
verovelvollisella on oikeus vähentää kyseisen kullan tuotantoon taimuuntamiseen liittyvien tavaroiden ja palvelujen luovutusten taiyhteisön sisäisen hankinnan tai maahantuonnin osalta hänen makset-tavakseen tuleva tai maksamansa vero aivan kuin hänen seuraavasta
tämän artiklan mukaan verosta vapautetusta kullan luovutuksesta
olisi maksettava vero.
E.Sijoituskullan kauppiaiden erityisvelvollisuudet
Jäsenvaltioiden on varmistettava vähintään, että sijoituskullan kaup-
piaat pitävät kirjaa kaikista sijoituskultaa koskevista merkittävistäliiketoimista ja säilyttävät asiakirjat, joista voidaan todeta tällaisissaliiketoimissa asiakkaan henkilöllisyys,
Kauppiaiden on säilytettävä näitä tietoja ainakin viisi vuotta.
Jäsenvaltiot voivat omaksua yhteisön muun lainsäädännön kuten rahoi-
tusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10
päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY(
1)
nojalla toteuttettujen toimenpiteiden mukaisia vastaavia velvoitteitaensimmäisen kohdan vaatimusten täyttämiseksi.
Jäsenvaltiot voivat määrätä tiukempia velvoitteita varsinkin erityisten
rekistereiden pitämisestä tai erityisistä kirjanpitovaatimuksista.
F.Käännetty verovelvollisuus
Poiketen siitä mitä 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, sellaisena kuin
se on muutettuna 28 g artiklalla, säädetään, jäsenvaltiot voivat määrätäostajan henkilöksi, joka on velvollinen maksamaan veron niiden
säätämien menettelyjen ja ehtojen mukaisesti, sellaisen kulta-aineksen
tai puolivalmiiden tuotteiden luovutuksesta, joiden pitoisuus onvähintään 325 tuhannesosaa tai sijoituskullan luovutuksesta silloin,kun tämän artiklan C kohdassa tarkoitettua valintaoikeutta on käytetty.Käyttäessään tätä mahdollisuutta jäsenvaltioiden on toteutettava tarvit-tavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että veronmaksuvelvolliseksi
määrätty henkilö täyttää ilmoituksen antamista ja veron maksamista
22 artiklan mukaisesti koskevat velvoitteet.
G.Säännellyillä kultamarkkinoilla suoritettavia liiketoimia koskeva
menettely
1. Jäsenvaltio voi noudattaen 29 artiklassa säädettyä neuvottelumenet-
telyä olla soveltamatta erityisjärjestelmän mukaista sijoituskullanvapauttamista verosta tiettyjen kyseisessä jäsenvaltiossa suoritettujen1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 38
(1) EYVL L 166, 28.6.1991, s. 77.
▼M13
liiketoimien, muiden kuin yhteisön sisäisten luovutusten tai viennin
osalta:
a) sellaisten verovelvollisten välillä, jotka ovat jäseniä kyseisen
jäsenvaltion sääntelemillä kultamarkkinoilla, ja
b) kun liiketoimi suoritetaan kyseisen jäsenvaltion sääntelemien
kultamarkkinoiden jäsenen ja toisen verovelvollisen välillä, joka
ei ole kyseisten markkinoiden jäsen.
Näissä olosuhteissa kyseiset liiketoimet ovat verollisia ja seuraavaa
sovelletaan.
2. a) Edellä olevan 1 kohdan a alakohdan mukaisten liiketoimien
osalta jäsenvaltion on yksinkertaistamisen vuoksi sallittavaveronkannon lykkääminen samoin kuin vapautus arvonlisäveronkirjaamisvelvollisuuksista.
b) Edellä 1 kohdan b alakohdan mukaisten liiktetoimien osalta
voidaan soveltaa F kohdan mukaista käännettyä verovelvolli-
suutta. Jos kultamarkkinoiden ulkopuolinen toimija ei lukuunottamatta näitä liiketoimia olisi velvollinen rekisteröitymäänarvonlisäveroa varten kyseisessä jäsenvaltiossa, jäsenen ontäytettävä verovelvoitteet kultamarkkinoiden ulkopuolisen
toimijan puolesta kyseisen jäsenvaltion säännösten mukaisesti.
XV OSASTO
YKSINKERTAISTAMISTOIMENPITEET
27 artikla
1. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsen-
valtioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyp-pisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi. Veronkannonyksinkertaistamiseksi tarkoitetut toimenpiteet saavat vaikuttaaainoastaan vähäisessä määrin lopullisessa kulutusvaiheessa kannettavanveron määrään.
2. Jäsenvaltion, joka haluaa ottaa käyttöön 1 kohdassa tarkoitetut
toimenpiteet, on ilmoitettava asiasta komissiolle ja annettava komis-siolle kaikki asiaan liittyvät tiedot.
3. Komissio antaa tämän tiedoksi muille jäsenvaltioille kuukauden
kuluessa.
4. Neuvoston päätös katsotaan tehdyksi, jollei komissio tai jokin
jäsenvaltio ole kahden kuukauden kuluessa 3 kohdassa tarkoitetustatiedoksi antamisesta vaatinut asian saattamista neuvoston käsiteltäväksi.
5. Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1977 soveltavat 1
kohdassa tarkoitetun tyyppisiä erityistoimenpiteitä, voivat pysyttää nevoimassa, jos ne ilmoittavat niistä komissiolle ennen 1 päivää tammi-
kuuta 1978 ja jos tällaiset veronkannon yksinkertaistamiseksi
tarkoitetut toimenpiteet ovat 1 kohdan edellytysten mukaisia.
XVI OSASTO
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
28 artikla
1. Säännöksiä, jotka jäsenvaltiot ovat saattaneet voimaan 11 päivänä
huhtikuuta 1967 annetun toisen neuvoston direktiivin 17 artiklan neljänensimmäisen luetelmakohdan säännösten mukaisesti, on lakattavasoveltamasta jäsenvaltioissa niistä ajankohdista lukien, jolloin tämändirektiivin 1 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetut säännökset tulevat
voimaan.
1a. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta voi
30 päivään kesäkuuta 1999 asti soveltaa 1 päivänä tammikuuta 1993verosta vapautettujen taide-, keräily- ja antiikkiesineiden maahantuon-1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 39
▼B
▼M8
▼M8
tiin 11 artiklan B osaston 6 kohtaa siten, että tuonnista maksettava
arvonlisäveron määrä joka tapauksessa on yhtä suuri kuin 2,5 prosenttia11 artiklan B osaston 1-4 kohdan mukaisesti vahvistetusta määrästä.
2. Sen estämättä, mitä 12 artiklan 3 kohdassa säädetään, jäljempänä
olevia säännöksiä sovelletaan 28 l artiklassa tarkoitettuna siirtymäkau-tena.
a) Sellaiset vapautukset, joihin liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun
veron palauttaminen ja 12 artiklan 3 kohdassa määrättyä alennet-
tujen verokantojen vähimmäisverokantaa alhaisemmat alennetut
verokannat, joita sovellettiin 1 päivänä tammikuuta 1991 ja jotkaovat yhteisön lainsäädännön mukaiset sekä täyttävät 11 päivänähuhtikuuta 1967 annetun toisen neuvoston direktiivin 17 artiklanviimeisessä luetelmakohdassa tarkoitetut edellytykset, voidaan
pysyttää voimassa.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet näihin liike-
toimiin liittyvien omien varojen määräämisen varmistamiseksi.
Jos tämän kohdan säännökset Irlannin osalta vääristävät kilpailua
lämmitykseen ja valaistukseen tarkoitettujen energiatuotteiden
toimituksessa, komissio voi nimenomaisesta pyynnöstä antaa tällejäsenvaltiolle luvan soveltaa alennettua verokantaa näihin toimituk-siin 12 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tällöin Irlannin on esitettäväkomissiolle pyyntö, johon on liitettävä kaikki tarpeelliset tiedot. Joskomissio ei ole ilmaissut kantaansa kolmen kuukauden kuluessa
pyynnön saamisesta, Irlannin katsotaan saaneen luvan soveltaa
ehdotettuja alennettuja verokantoja.
b) Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1991 yhteisön
lainsäädännön mukaisesti myönsivät vapautuksia, joihin liittyyedeltävässä vaiheessa maksetun veron palauttaminen tai jotka sovel-sivat 12 artiklan 3 kohdassa määrättyä alennettujen verokantojenvähimmäisverokantaa alhaisempia alennettuja verokantoja muihin
kuin liitteessä H tarkoitettuihin tavaroihin ja palveluihin, voivat
soveltaa alennettua verokantaa tai jompaakumpaa 12 artiklan 3kohdassa tarkoitettua alennettua verokantaa tällaisten tavaroidenluovutuksiin tai tällaisten palvelujen suorituksiin.
c) Jäsenvaltiot, jotka 12 artiklan 3 kohdan mukaisesti ovat velvollisia
korottamaan 1 päivänä tammikuuta 1991 voimassa ollutta yleistäverokantaansa enemmän kuin 2 prosenttia, voivat soveltaa 12artiklan 3 kohdassa määrättyä alennettujen verokantojen vähimmäis-
verokantaa alhaisempaa alennettua verokantaa liitteessä H
tarkoitettujen ryhmien tavaroiden luovutuksiin ja palvelujen suori-tuksiin. Lisäksi nämä jäsenvaltiot voivat soveltaa tällaistaverokantaa ravintolapalveluihin, lastenvaatteisiin ja -jalkineisiinsekä majoitustoimintaan. Jäsenvaltiot eivät tämän kohdan perusteellasaa ottaa käyttöön vapautuksia, joihin liittyy edeltävässä vaiheessa
maksetun veron palauttaminen.
d) Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1991 sovelsivat alennettua
verokantaa ravintolapalveluihin, lastenvaatteisiin ja -jalkineisiin sekä
majoitustoimintaan, voivat jatkaa tällaisen verokannan soveltamistanäiden tavaroiden luovutuksiin tai palvelujen suorituksiin.
e) Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1991 sovelsivat alennettua
verokantaa muiden kuin liitteessä H tarkoitettujen tavaroiden luovu-tuksiin ja palvelujen suorituksiin, voivat soveltaa alennettuaverokantaa tai jompaakumpaa 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua
alennettua verokantaa näihin luovutuksiin, jos tämä verokanta on
vähintään 12 prosenttia.
Tätä säännöstä ei sovelleta sellaisiin käytettyjen tavaroiden sekä
taide-, keräily- ja antiikkiesineiden luovutuksiin, joista on jonkin
26 a artiklan B ja C osastossa säädetyn erityisjärjestelyn mukaisesti
maksettava arvonlisäveroa.
f) Helleenien tasavalta voi soveltaa manner-Kreikassa sovellettavia
ALV-kantoja enintään 30 prosenttia alhaisempia verokantojaLesboksen, Khioksen, Samoksen, Dodekanesian ja Kykladien1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 40
▼M5
▼M8
▼M5
▼M5
alueilla ja seuraavilla Egeanmeren saarilla: Thassos, Pohjois-Spor-
adit, Samothrake ja Skyros.
g) Neuvosto tarkastelee komission kertomuksen perusteella 31 päivään
joulukuuta 1994 mennessä uudelleen a-f alakohtaa erityisestisisämarkkinoiden toimivuuden kannalta. Jos todetaan huomattaviakilpailun vääristymiä, neuvosto toteuttaa yksimielisesti komission
ehdotuksesta aiheelliset toimenpiteet.
h) jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1993 käyttivät hyväkseen 5
artiklan 5 kohdan a alakohdassa säädettyä mahdollisuutta sellaisenakuin se oli voimassa kyseisenä päivänä, voivat soveltaa valmistusso-pimukseen perustuvan työn toimitukseen samaa verokantaa kuinvalmistussopimukseen perustuvan työn tuloksena saatuihin tavar-
oihin.
Tässä säännöksessä valmistussopimukseen perustuvan työn toimi-
tuksena pidetään sopimuspuolen asiakkaan tätä tarkoitusta varten
sopimuspuolelle luovuttamasta materiaalista tai esineistä valmis-
tamaa tai kokoamaa irtainta omaisuutta, jonka sopimuspuolitoimittaa asiakkaalleen, riippumatta siitä onko sopimuspuoli hank-kinut mitään osaa käytetyistä valmistusaineista.
i) Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettua verokantaa elävien kasvien ja
muiden kukkaviljelyn tuotteiden (mukaan lukien sipulien, juurien ja
vastaavien osien, leikkokukkien ja leikkovihreän) ja polttopuun
luovutuksiin.
j) Itävallan tasavalta saa soveltaa 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan
kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja alennettuja verokantojaasumiskäyttöön tarkoitetun kiinteän omaisuuden vuokraukseen, jostämä verokanta on vähintään 10 prosenttia.
k) Portugalin tasavalta saa soveltaa 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan
kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja alennettuja verokantoja ravin-tola-alalla, jostämä verokanta on vähintään 12 pros enttia.
3. Jäsenvaltiot voivat 4 kohdassa tarkoitettuna siirtymäkautena:
a) jatkaa sellaista liiketointen verottamista, jotka ovat vapautetut 13 tai
15 artiklan mukaisesti ja jotka luetellaan liitteessä E;
b) jatkaa liitteessä F lueteltujen liiketoimien vapauttamista jäsenval-
tiossa voimassa olevin edellytyksin;
c) myöntää verovelvollisille oikeus valita vapautettujen liiketoimien
verotus liitteessä G määrätyin edellytyksin;
d) jatkaa sellaisten säännösten soveltamista, jotka poikkeavat 18
artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta
välittömän vähennyksen periaatteesta;
e) jatkaa sellaisten säännösten soveltamista, jotka poikkeavat
►
M8 ◄6 artiklan 4 kohdasta ja 11 artiklan A
kohdan 3 alakohdan c alakohdasta;
f) päättää, että verovelvollisen jälleenmyyntitarkoituksessa ostamien
rakennusten ja rakennusmaan luovutusten veron peruste muodostuu
myyntihinnan ja ostohinnan välisestä erotuksesta, jos verovelvolli-sella ei ollut vähennysoikeutta hankintahetkellä;
g) poiketen 17 artiklan 3 kohdan ja 26 artiklan 3 kohdan säännöksistä
jatkaa 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen matkatoimistojen suorit-tamien palvelujen vapautusta ilman oikeutta tuotantopanoksistamaksettujen verojen vähentämiseen. Tämä poikkeus on sovelletta-vissa myös matkatoimistoihin, jotka toimivat matkustajan nimissäja lukuun.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 41
▼M10
▼M11
▼M17
▼B
▼M4
3a. Odotettaessa päätöstä, joka neuvoston on direktiivin 89/465/
ETY(1) 3 artiklan nojalla tehtävä 3 kohdassa tarkoitettujen siirtymä-
kauden poikkeusten lakkauttamisesta, Espanjan sallitaan vapauttaa
liitteessä F olevassa 2 kohdassa tarkoitetut liiketoimet kirjailijoiden
suorittamien palvelujen osalta sekä liitteessä F olevissa 23 ja 25kohdassa tarkoitetut liiketoimet.
4. Siirtymäkausi säädetään aluksi viideksi vuodeksi 1 päivästä
tammikuuta 1978. Viimeistään kuusi kuukautta ennen tämän kaudenpäättymistä ja tarvittaessa tämän jälkeenkin neuvosto tarkistaa komis-
sion kertomuksen perusteella tilanteen 3 kohdassa lueteltujen
poikkeusten osalta ja päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta tiet-tyjen tai kaikkien näiden poikkeuksien mahdollisesta lakkauttamisesta.
5. Henkilökuljetuksia on lopullisessa järjestelmässä neuvoston yksi-
mielisesti komission ehdotuksesta määräämiä yksityiskohtaisiasääntöjä noudattaen verotettava siinä maassa, josta yhteisön alueellatehtävä matka alkaa.
6. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsen-
valtioille luvan soveltaa enintään 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31
päivän joulukuuta 2002 välisen kolmisvuotiskauden aikana 12 artiklan
3 kohdan a alakohdan kolmannessa alakohdassa säädettyjä alennettujaarvonlisäverokantoja liitteessä K lueteltuihin palveluihin enintäänkahdessä siinä olevassa ryhmässä. Jäsenvaltio voi poikkeustapauksessasaada luvan soveltaa alennettua verokantaa kolmessa edellä mainituista
ryhmistä lueteltuihin palveluihin.
Kyseisten palvelujen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a) niiden on oltava työvaltaisia;
b) niitä on tarjottava laajalti suoraan lopullisille kuluttajille;
c) niiden on oltava pääasiassa paikallisia eivätkä todennäköisesti luo
kilpailunvääristymiä;
d) verokannan alentamisesta aiheutuvan hinnanalennuksen sekä
kysynnän ja työllisyyden kasvun välillä on oltava kiinteä yhteys.
Alennetun verokannan soveltaminen ei saa vaarantaa sisämarkkinoiden
moitteetonta toimintaa.
Jäsenvaltion, joka haluaa ottaa käyttöön ensimmäisessä alakohdassa
tarkoitetun toimenpiteen, on ilmoitettava siitä komissiolle ennen 1päivää marraskuuta 1999 ja toimitettava komissiolle ennen tätäpäivämäärää kaikki asian edellyttämät tiedot ja erityisesti seuraavattiedot:
a) toimenpiteen soveltamisala ja yksityiskohtainen kuvaus kyseisistä
palveluista;
b) tiedot, joista käy ilmi, että edellä toisessa ja kolmannessa alakoh-
dassa säädetyt edellytykset täyttyvät;
c) tiedot, joista käy ilmi suunnitellun toimenpiteen vaikutukset talou-
sarvioon.
Jäsenvaltioiden, joille on myönnetty lupa soveltaa ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettua alennettua arvonlisäverokantaa, on laadittava
ennen 1 päivää lokakuuta 2002 yksityiskohtainen kertomus, johon
sisältyy yleisarvio toimenpiteen vaikuttavuudesta erityisesti uusientyöpaikkojen luomisen ja tehokkuuden kannalta.
Komissio esittää ennen 31 päivää joulukuuta 2002 kokonaisarviointi-
kertomuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille sekä tarvittaessaehdotuksen aiheellisista toimenpiteistä lopullisen päätöksen tekemiseksiarvonlisäverokannan soveltamisesta työvaltaisiin palveluihin.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 42
(1) EYVL N:o L 226, 3.8.1989, s. 21▼B
▼M16
▼M4
XVI a OSASTO
JÄSENVALTIOIDEN VÄLISEN KAUPAN VEROTUKSEN SIIR-
TYMÄJÄRJESTELMÄ
28 a artikla
Soveltamisala
1. Arvonlisäveroa on kannettava myös:
a) verovelvollisen tässä ominaisuudessaan tai oikeushenkilön, joka ei
ole verovelvollinen suorittamista tavaroiden yhteisöhankinnoista,jos myyjä on verovelvollinen, joku toimii tässä ominaisuudessaanja johon ei sovelleta 24 artiklassa tarkoitettua verovapautusta eikä8 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa virkkeessä tai 28 b artiklan
B kohdan 1 alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, arvonlisä-
veroa ei ole kannettava verovelvollisen tai oikeushenkilön, joka eiole verovelvollinen 1 a kohdassa säädetyin edellytyksin suoritta-mista tavaroiden yhteisöhankinnoista.
Jäsenvaltioiden on myönnettävä sellaisille verovelvollisille ja
oikeushenkilöille, jotka eivät ole verovelvollisia, joihin voidaansoveltaa toista alakohtaa, oikeus valita ensimmäisessä alakohdassa
tarkoitettu yleinen järjestelmä. Jäsenvaltioiden on vahvistettava
tämän joka tapauksessa vähintään kahden kalenterivuoden pituisenvalintaoikeuden käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt;
b) verovelvollisten tai oikeushenkilöiden, jotka eivät ole verovelvol-
lisia, joihin voidaan soveltaa a alakohdan toisessa alakohdassasäädettyä poikkeusta, taikka muiden henkilöiden kuin verovelvol-listen maan alueella vastikkeellisesti suorittamistayhteisöhankinnoista uusien kulkuneuvojen hankinnoista.
c) sellaisen verovelvollisen tai oikeushenkilön, joka ei ole verovelvol-
linen, joihin sovelletaan a alakohdan toisessa alakohdassa säädettyä
poikkeusta, maan alueella suorittamista vastikkeellisista valmistever-ollisten tuotteiden yhteisöhankinnoista, joiden valmisteverovaade ontäytäntöönpanokelpoinen maan alueella direktiivin 92/12/ETY(
1)
mukaisesti.
1 a. Edellä 1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa säädettyä
poikkeusta on sovellettava:
a) sellaisten tavaroiden yhteisöhankintoihin, joiden luovutus vapautet-
taisiin verosta maan alueella 15 artiklan 4-10 alakohtaasovellettaessa;
b) muihin kuin a alakohdassa tarkoitettuihin tavaroiden yhteisöhankin-
toihin,
— jotka suorittaa verovelvollinen 25 artiklassa säädettyyn vakio-
kantajärjestelmään kuuluvan maa-, metsä- tai kalataloutensatarpeisiin, tai yksinomaan vähennykseen oikeuttamattomia tavar-oiden luovutuksia tai palvelujen suorituksia toimittavaverovelvollinen taikka oikeushenkilö, joka ei ole verovelvollinen
— joiden kuluvan kalenterivuoden kokonaisarvo ei ole suurempi
kuin jäsenvaltioiden vahvistama raja- arvo, mutta jonka on
oltava vähintään yhtä suuri kuin 10 000:ta ecua vastaava arvokansallisena valuuttana,
ja
— joissa tavaroiden yhteisöhankintojen edellisen kalenterivuoden
kokonaisarvo ei ole ollut toisessa luetelmakohdassa tarkoitettuakynnysarvoa suurempi.
Edellä olevia säännöksiä sovellettaessa käytettävä raja-arvo
käsittää muiden tavaroiden kuin uusien kulkuneuvojen ja valmis-1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 43
(1) EYVL N:o L 76, 23.3.1992, s. 1▼M6
▼M4
▼M6
▼M6
teverollisten tuotteiden yhteisöhankintojen kokonaisarvon ilman
tavaroiden lähetyksen tai kuljetuksen lähtöjäsenvaltiossa kannet-tavaa tai maksettua arvonlisäveroa.
2. Tässä osastossa:
a) ”kulkuneuvoina” pidetään yli 7,5 metrin pituisia veneitä, ilma-
aluksia, joiden kokonaislähtöpaino on suurempi kuin 1 550 kilo-grammaa, ja henkilö- tai tavarankuljetukseen tarkoitettujamaakulkuneuvoja, joiden moottorin sylinteritilavuus on suurempi
kuin 48 kuutiosenttimetriä tai joiden moottoriteho on suurempi
kuin 7,2 kilowattia, lukuun ottamatta 15 artiklan 5 ja 6 alakohdassatarkoitettuja vesi- ja ilma-aluksia;
b) ”uusina kulkuneuvoina” ei pidetä a alakohdassa tarkoitettuja kulku-
neuvoja, jos seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät samanaikaisesti:
— luovutuss uoritetaan myöhemmin kuin kolmen kuukauden
kuluttua ensimmäisestä käyttöönottopäivästä. Edellä a alakoh-
dassa määriteltyihin moottorikäyttöisiin maakulkuneuvoihin
sovelletaan kuitenkin kuuden kuukauden määräaikaa;
— kulkuneuvoilla on kuljettu enemmän kuin 6 000 kilometriä, jos
on kyse moottorikäyttöisestä maakulkuneuvosta, purjehdittu
enemmän kuin 100 tuntia, jos on kyse vesialuksista, tai lennetty
enemmän kuin 40 tuntia, jos on kyse ilma-aluksista.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava edellytykset, joiden perusteella
edellä olevat seikat voidaan todeta.
3. Tavaran ’yhteisöhankinnalla’ tarkoitetaan omistajan hallintaoi-
keuden saamista irtaimeen aineelliseen omaisuuteen, jonka myyjä taihankkija tai joku muu näiden lukuun lähettää tai kuljettaa hankkijallemuuhun kuin lähetyksen tai kuljetuksen lähtöjäsenvaltioon.
Josoikeus henkilön, joka ei ole verovelvollinen, hankkimat tavarat
lähetetään tai kuljetetaan kolmannelta alueelta ja tämä oikeushenkilötuo ne muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, johon lähetys tai kuljetus on
saapunut, tavaroita on pidettävä lähetettyinä tai kuljetettuina siitä jäsen-
valtiosta, johon tavarat tuodaan. Tämän jäsenvaltion on palautettava►
M1821 artiklan 4 kohdassa ◄tarkoitetulle maahantuojalle tavaran
maahantuonnissa maksettu arvonlisävero, jos maahantuoja osoittaa, ettähankinnasta on maksettu arvonlisävero siinä jäsenvaltiossa, johon tavar-oiden lähetystai kuljetuson s aapunut.
4. Verovelvollisena on pidettävä myös henkilöä, joka satunnaisesti
suorittaa uuden kulkuneuvon luovutuksen 28 c artiklan A kohdassa
tarkoitetuin edellytyksin.
Jäsenvaltion, jonka alueella luovutus suoritetaan, on myönnettävä vero-
velvolliselle vähennysoikeus, joka on määritettävä seuraavien
säännösten mukaisesti:
— vähennysoikeus syntyy ja sitä voidaan käyttää ainoastaan luovu-
tushetkellä,
— verovelvollisella on oikeus vähentää kulkuneuvon ostohintaan
sisältyvää tai sen maahantuonnissa taikka yhteisöhankinnassa
maksettua arvonlisäveroa enintään määrä, joka ei ylitä veroa, jokaluovutuksesta olisi ollut suoritettava, ellei sitä olisi vapautettu.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava näiden säännösten soveltamista
koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
5.►
M10Korvausta vastaan suoritettaviin toimituksiin
rinnastetaan: ◄
b) verovelvollisen suorittama yrityksensä tavaran siirtäminen toiseen
jäsenvaltioon.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 44
▼M4
▼M8
▼M4
▼M10
▼M4
▼M4
Toiseen jäsenvaltioon siirrettynä on pidettävä aineellista omaisuutta,
jonka verovelvollinen tai joku muu tämän lukuun lähettää taikuljettaa yhteisön alueella 3 artiklassa tarkoitetun alueen ulkopuo-
lelle, tämän yrityksen muita tarpeita kuin seuraavia liiketoimia
varten:
— kyseisen tavaran luovutus, jonka verovelvollinen suorittaa 8
artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa virkkeessä ja 28 bartiklan B kohdan 1 alakohdassa säädetyin edellytyksin
lähetyksen tai kuljetuksen saapumisjäsenvaltion alueella,
— kyseisen tavaran luovutus, jonka verovelvollinen suorittaa 8
artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyin edellytyksin,
— kyseisen tavaran luovutus, jonka verovelvollinen suorittaa maan
alueella 15 artiklassa tai 28 c artiklan A kohdassa säädetyinedellytyksin,
— verovelvolliselle suoritettu palvelu, joka koskee kyseisiin tavar-
oihin kohdistuvaa työtä, joka fyysisesti suoritetaan siinäjäsenvaltiossa, johon tavaroiden lähetys tai kuljetus päättyy, jos
tavarat työn jälkeen lähetetään takaisin sille verovelvolliselle
siinä jäsenvaltiossa, josta ne alunperin lähetettiin tai kuljetettiin
— kyseisen tavaran väliaikainen käyttö tavaroiden lähetyksen tai
kuljetuksen saapumisjäsenvaltion alueella tavaroiden lähetyksen
tai kuljetuksen lähtöjäsenvaltioon sijoittautuneen verovelvollisenpalvelujen suoritusten tarpeisiin,
— kyseisen tavaran väliaikainen käyttö enintään 24 kuukauden ajan
toisen jäsenvaltion alueella, jonka alueella saman tavaranmaahantuonti kolmannesta maasta väliaikaiseen käyttöön oikeut-taisi kokonaan tuontimaksuista vapautetun väliaikaisenmaahantuonnin menettelyn soveltamiseen.
Jos kuitenkin jokin edellä olevien säännösten soveltamisen edelly-
tyksistä lakkaa täyttymästä, tavaraa on pidettävä siirrettynä toisessa
jäsenvaltiossa olevaan määräpaikkaan. Tällöin siirto on suoritettusinä hetkenä, jolloin edellytys on lakannut täyttymästä.
6. Tavaroiden vastikkeelliseen yhteisöhankintaan on rinnastettava
verovelvollisen suorittama tavaran käyttö yrityksensä tarkoituksiin, josverovelvollinen tai joku muu tämän lukuun lähettää tai kuljettaatavaran toisesta jäsenvaltiosta, jonka alueella verovelvollinen on yrityk-
sensä toimintaa harjoittaessaan tuottanut tavaran, ottanut sen talteen,
valmistanut, ostanut tai tuonut sen maahan taikka hankkinut sen 1kohdan mukaisesti.
Tavaroiden vastikkeelliseen yhteisöhankintaan on rinnastettava myös
Pohjois-Atlantin liittosopimukseen kuuluvan jäsenvaltion puolustusvoi-mien omaan käyttöönsä tai niihin liittyvän siviilihenkilöstön käyttöönosoittama tavaroiden toimitus, jos se ei ole hankkinut näitä tavaroita
jonkin jäsenvaltion kotimarkkinoiden yleisten verosäännösten mukai-
sesti ja jos näiden tavaroiden maahantuonti ei oikeuttaisi 14 artiklan 1kohdan g alakohdassa säädettyyn vapautukseen.
7. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi,
että tavaroiden vastikkeellisiksi yhteisöhankinnoiksi katsotaan sellaisetliiketoimet, joita olisi pidetty 5 kohdassa ja 5 artiklassa tarkoitettuinatavaroiden luovutuksina, jos ne olisi suorittanut verovelvollinen, jokatässä ominaisuudessaan toimii maan alueella.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 45
▼M10
▼M4
▼M6
▼M4
▼M6
▼M4
▼M4
28 b artikla
Liiketoimien paikka
A.Yhteisön sisäinen tavaroiden hankintapaikka
1. Yhteisön sisäisenä tavaroiden hankintapaikkana on pidettävä sitä
paikkaa, jossa tavarat ovat lähetyksen tai kuljetuksen saapuessa hankki-jalle.
2. Edellä 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun yhteisön
sisäisen tavaroiden hankintapaikan on kuitenkin katsottava sijaitsevan
sen jäsenvaltion alueella, jonka antamalla arvonlisäverotunnistenumer-olla hankkija on tehnyt tämän hankinnan, joshankki- ja ei os oita, ettätästä hankinnasta on kannettu vero 1 kohdan mukaisesti, sanotunkuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
Jos hankinnasta kuitenkin 1 kohtaa sovellettaessa kannetaan vero tavar-
oiden lähetyksen tai kuljetuksen saapumisjäsenvaltiossa sen jälkeen kunhankinnasta on kannettu vero ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa,veron perustetta on vastaavasti alennettava siinä jäsenvaltiossa, jonkaantamalla arvonlisäverotunnisteella hankkija on tehnyt tämän
hankinnan.
Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa tavaran yhteisöhankinnan on
katsottava olleen 1 kohdan mukaisesti verollinen, jos seuraavat edelly-tykset täyttyvät:
— hankkija osoittaa suorittaneensa tämän yhteisöhankinnan sellaista
myöhempää 1 kohdassa tarkoitetussa jäsenvaltiossa suoritettavaaluovutusta varten, josta vastaanottaja on nimetty veronmaksuvelvol-liseksi 28 c artiklan E kohdan 3 alakohdan mukaisesti,
— hankkija on täyttänyt 22 artiklan 6 kohdan b alakohdan viimeisessä
alakohdassa säädetyt ilmoitusvelvoitteensa.”
B.Tavaroiden luovutuspaikka
1. Poiketen siitä, mitä 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2
kohdassa säädetään, luovuttajan tai jonkun muun tämän lukuun erijäsenvaltiosta kuin lähetyksen tai kuljetuksen saapumisjäsenvaltiostalähettämien tai kuljettamien tavaroiden luovutuspaikkana on pidettäväsitä paikkaa, jossa tavarat ovat lähetyksen tai kuljetuksen saapuessaostajalle, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
— tavarat luovutetaan verovelvolliselle tai oikeushenkilölle, joka ei ole
verovelvollinen, joille on myönnetty 28 artiklan 1 kohdan a
alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu poikkeus, taikka muulle
henkilölle, joka ei ole verovelvollinen;
— tavarat ovat muita kuin uusia kulkuneuvoja tai tavaroita, jotka
luovuttaja taikka joku muu tämän lukuun luovuttaa suoritetunkokoonpanon tai asennuksen jälkeen riippumatta siitä, koekäy-
tetäänkö niitä vai ei.
Josluovuttaja lähettää tai kuljettaa näin luovutetut tavarat kolmannelta
alueelta ja tuo ne muuhun jäsenvaltioon kuin siihen, jossa lähetys taikuljetus saapuu ostajalle, niitä on pidettävä lähetettyinä tai kuljetettuina
tuontijäsenvaltiosta.
2. Jos luovutetut tavarat ovat muita kuin valmisteveron alaisia tuot-
teita, 1 kohtaa ei kuitenkaan sovelleta sellaisten tavaroidenluovutuksiin, jotka lähetetään tai kuljetetaan lähetyksen tai kuljetuksen
saapumisjäsenvaltioon,
— jos niiden saman kalenterivuoden kokonaisarvo ilman arvonlisä-
veroa on enintään yhtä suuri kuin 100 000 ecun vasta-arvo
kansallisena valuuttana,
ja
— jos 1 kohdassa tarkoitetuin edellytyksin suoritettujen muiden kuin
valmisteveron alaisten tuotteiden luovutusten, edellisen kalenteri-1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 46
▼M6
▼M4
▼M4
vuoden kokonaisarvo ilman arvonlisäveroa on enintään yhtä suuri
kuin 100 000 ecun vasta-arvo kansallisena valuuttana.
Jäsenvaltio, jonka alueella tavarat ovat lähetyksen tai kuljetuksen
saapuessa ostajalle, voi rajoittaa edellä tarkoitetut kynnysarvot35 000 ecun vasta-arvoon kansallisena valuuttana, jos se epäilee, ettäedellä tarkoitettu 100 000 ecun raja-arvo johtaisi kilpailun edellytysten
vakavaan vääristymiseen. Tätä mahdollisuutta käyttävien jäsenval-
tioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet asian saattamiseksi senjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten tietoon, josta tavaratlähetetään tai kuljetetaan.
Komissio antaa neuvostolle 31 päivään joulukuuta 1994 mennessä
kertomuksen edellisessä alakohdassa tarkoitettujen 35 000 ecun suur-uisten erityisten raja-arvojen toiminnasta. Komissio voi kertomuksessailmoittaa neuvostolle, että erityisten raja-arvojen poistaminen ei johtaisikilpailun edellytysten vakavaan vääristymiseen. Edellä olevan
alakohdan säännökset pysyvät voimassa kunnes neuvosto yksimielisesti
komission ehdotuksesta toisin päättää.
3. Jäsenvaltion, jonka alueella tavarat ovat lähetyksen tai kuljetuksen
alkaessa, on myönnettävä sellaisten tavaroiden luovutuksia suorittaville
verovelvollisille, joihin 2 kohdan säännöksiä voidaan soveltaa, oikeus
valita luovutusten paikan määrääminen 1 kohdan mukaisesti.
Niiden jäsenvaltioiden, joita asia koskee, on vahvistettava tämän joka
tapauksessa vähintään kaksi kalenterivuotta sovellettavan valintaoi-
keuden käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
C.Tavaroiden yhteisökuljetuspalvelun suorituspaikka
1. Poiketen siitä, mitä 9 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään,
tavaroiden yhteisökuljetuspalvelujen suorituspaikka on määritettävä 2,3 ja 4 kohdan mukaisesti. Tässä osastossa pidetään:
— ”yhteisön sisäisenä tavaroiden kuljetuksena” tavaroiden kuljetusta,
jonka lähtöpaikka ja saapumispaikka sijaitsevat kahden eri jäsenval-tion alueella,
Yhteisön sisäiseen kuljetukseen on rinnastettava sellainen tavar-
oiden kuljetus, jonka lähtöpaikka ja saapumispaikka sijaitsevat
maan alueella, jos tämä kuljetus liittyy suoraan sellaiseen tavar-
oiden kuljetukseen, jonka lähtöpaikka ja saapumispaikka sijaitsevatkahden eri jäsenvaltion alueilla;
— ”lähtöpaikkana” paikkaa, josta tavaroiden kuljetus varsinaisesti
alkaa, ottamatta huomioon tavaroiden sijaintipaikkaan saapumiseksikuljettua matkaa,
— ”saapumispaikkana” paikkaa, jossa tavaroiden kuljetus varsinaisesti
päättyy.
2. Tavaroiden yhteisökuljetuspalvelun suorituspaikka on
lähtöpaikka.
3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, muussa jäsenvaltiossa
kuin kuljetuksen lähtöjäsenvaltiossa arvonlisäverotunnisteen saaneellevastaanottajalle suoritetun yhteisön sisäisen tavaroiden kuljetuspalvelun
suorituspaikan katsotaan kuitenkin olevan sen jäsenvaltion alueella,
jossa vastaanottajalle on annettu arvonlisäverotunniste, jolla palvelu onsuoritettu vastaanottajalle.
4. Jäsenvaltiot voivat olla verottamatta 3 artiklassa tarkoitettuun
yhteisön alueeseen kuulumattomilla vesialueilla kuljettua matkaa
vastaavaa kuljetuksen osaa.
D.Tavaroiden yhteisökuljetuspalvelujen liitännäisten palvelujen suori-
tuspaikka
Poiketen siitä, mitä 9 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetään, arvon-
lisäverotunnisteen saaneille vastaanottajille suoritettavien tavaroidenyhteisökuljetusten liitännäiseksi toiminnaksi tarkoitettujen, muussa1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 47
▼M10
▼M4
▼M4
jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka alueella nämä suoritukset tosiasiallisesti
tapahtuvat, suoritettavien palvelujen suorituspaikan katsotaan olevansen jäsenvaltion alueella, joka on antanut vastaanottajalle sen arvonlisä-
verotunnisteen, jolla palvelut on suoritettu vastaanottajalle.
E.Välityspalvelujen suorituspaikka
1. Poiketen siitä, mitä 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, toisen
nimissä ja toisen lukuun toimivien välittäjien osallistuessa tavaroidenyhteisökuljetuspalvelujen suorittamiseen niiden suorittamien palvelujensuorituspaikka on kuljetuksen lähtöpaikka.
Jos välityspalvelun suorituksen vastaanottajalle on annettu arvonlisä-
verotunniste muussa jäsenvaltiossa kuin kuljetuksen
lähtöjäsenvaltiossa, välityspalvelun katsotaan kuitenkin olevan senjäsenvaltion alueella, joka on antanut vastaanottajalle sen arvonlisäver-otunnisteen, jolla palvelu on suoritettu vastaanottajalle.
2. Poiketen siitä, mitä 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, toisen
nimissä ja toisen lukuun toimivien välittäjien toimiessa välittäjinätavaroiden yhteisökuljetuspalvelun liitännäisiin toimintoihin tarkoitet-
tujen palvelujen suorituksessa, palvelujen suorituspaikka on paikka,
jossa liitännäinen palvelu tosiasiallisesti suoritetaan.
Jos välityspalvelujen vastaanottajalla on arvonlisäverotunniste muussa
jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka alueella liitännäinen palvelu tosiasialli-sesti suoritetaan, välityspalvelujen suorituspaikan katsotaan kuitenkinolevan sen jäsenvaltion alueella, joka on antanut suorituksen vastaanot-
tajalle arvonlisäverotunnisteen, jolla välittäjä on suorittanut palvelun
vastaanottajalle.
3. Poiketen siitä, mitä 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, muissa kuin
1 ja 2 kohdassa ja 9 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuihinliiketoimiin osallistuvien toisen nimissä ja toisen lukuun toimivienvälittäjien suorittamien palvelujen suorituspaikka on paikka, jossanämä liiketoimet suoritetaan.
Jos vastaanottajalla kuitenkin on arvonlisäverotunniste muussa jäsen-
valtiossa kuin siinä, jonka alueella nämä liiketoimet suoritetaan,
välityspalvelun suorituspaikan katsotaan olevan sen jäsenvaltionalueella, joka on antanut vastaanottajalle arvonlisäverotunnisteen, jollavälittäjä on suorittanut palvelun vastaanottajalle.
F.Palvelujen suorituspaikka irtaimeen aineelliseen omaisuuteen liit-
tyvän asiantuntija-arvion tai työsuorituksen osalta
Poiketen siitä, mitä 9 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetään, palve-
lujen suorituspaikan katsotaan olevan sellaisen irtaimeen aineelliseenomaisuuteen liittyvän asiantuntija-arvion tai työsuorituksen osalta, jokatarjotaan asiakkaalle, joka on rekisteröity arvonlisäverovelvollisenamuussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa näiden palvelujen suoritus tosia-
siassa tapahtuu, siinä jäsenvaltiossa, joka on antanut vastaanottajalle
sen arvonlisäveronumeron, jota käyttäen palvelu annettiin tälle.
Tämä poikkeus ei koske tapauksia, joissa tavaroita ei lähetetä tai kulje-
teta pois siitä jäsenvaltiosta, jossa palvelut tosiasiassa suoritetaan.
28 c artikla
Vapautukset
A.Tavaroiden luovutusten vapautukset
Jäsenvaltioiden on jäljempänä tarkoitettujen vapautusten oikean ja
yksinkertaisen soveltamisenvarmistamiseksi sekä mahdollisten verope-tosten, veron kiertämisen ja muiden väärinkäytösten estämiseksi1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 48
▼M10
▼M4
▼M4
määräämillään edellytyksillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden
yhteisön säännösten soveltamista, vapautettava verosta:
a)►M10 ◄sellaisten tavaroiden luovutukset, jotka
myyjä tai hankkija taikka joku muu näiden lukuun kuljettaa tailähettää 3 artiklassa tarkoitetun alueen ulkopuolelle mutta yhteisön
alueelle sellaiselle toiselle verovelvolliselle tai oikeushenkilölle,
joka ei ole verovelvollinen, joka toimii verovelvollisena muussajäsenvaltiossa kuin tavaroiden lähetyksen tai kuljetuksen lähtöjäsen-valtiossa.
Tätä vapautusta ei sovelleta sellaisiin verovelvollisten suorittamiin
tavaroiden luovutuksiin, joihin sovelletaan 24 artiklassa säädettyä
verovapautusta, eikä tavaroiden luovutuksiin sellaisille verovelvolli-
sille tai oikeushenkilöille, jotka eivät ole verovelvollisia, joihinsovelletaan 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassasäädettyä poikkeusta;
b) sellaisten uusien kulkuneuvojen luovutukset, jotka myyjä tai ostaja
taikka joku muu näiden lukuun lähettää tai kuljettaa ostajalle 3
artiklassa tarkoitetun alueen ulkopuolelle mutta yhteisön alueelle
sellaisille verovelvollisille tai oikeushenkilöille, jotka eivät ole vero-velvollisia, joihin sovelletaan 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdantoisessa alakohdassa säädettyä poikkeusta, taikka muulle henkilölle,joka on muu kuin verovelvollinen;
c) myyjän tai ostajan tai jonkun muun näiden lukuun ostajalle 3 artik-
lassa tarkoitetun alueen ulkopuolelle mutta yhteisön alueelle
lähettämien tai kuljettamien valmisteverollisten tuotteiden luovu-
tukset, jotka suoritetaan sellaisten verovelvollisten taioikeushenkilöiden, jotka eivät ole verovelvollisia, lukuun ja joihinsovelletaan 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdan toista alakohtaa, josnäiden tavaroiden lähetystai kuljetuson s uoritettu direktiivin 92/12/ETY 7 artiklan 4 ja 5 kohdan tai 16 artiklan mukaisesti.
Tätä vapautusta ei sovelleta 24 artiklassa tarkoitetun verovapau-
tuksen saaneiden verovelvollisten suorittamiin valmisteverollistentuotteiden luovutuksiin;
d) sellaiset 28 a artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tavaroiden
luovutukset, joihin sovellettaisiin edellä säädettyjä vapautuksia, josluovutukset suoritettaisiin toisen verovelvollisen lukuun.
B.Tavaroiden yhteisöhankintojen vapautukset
Jäsenvaltioiden on jäljempänä tarkoitettujen vapautusten oikean ja
yksinkertaisen soveltamisenvarmistamiseksi sekä mahdollisten verope-tosten, veron kiertämisen ja muiden väärinkäytösten estämiseksimääräämillään edellytyksillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muidenyhteisön säännösten soveltamista, vapautettava verosta:
a) tavaroiden yhteisöhankinnat, jos nämä tavarat verovelvollisten
luovuttamina olisi kaikissa olosuhteissa vapautettu verosta maanalueella;
b) tavaroiden yhteisöhankinnat, jos näiden tavaroiden maahantuonti
olisi kaikissa olosuhteissa 14 artiklan 1 kohdan säännösten perus-
teella vapautettu verosta;
c) tavaroiden yhteisöhankinnat, jos näiden tavaroiden hankkija 17
artiklan 3 ja 4 kohdan perusteella olisi kaikissa olosuhteissa oikeu-tettu 28 a artiklan 1 kohdassa säädettyjen määräysten mukaankannettavan arvonlisäveron täyteen palautukseen.
C.Kuljetussuoritusten vapautukset
Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta tavaroiden yhteisökuljetussuor-
itukset, joiden määrä- tai lähtöpaikka on Azorien ja Madeiranitsehallintoalueet muodostavilla saarilla, sekä näiden saarten välisettavaroiden kuljetuspalvelut.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 49
▼M6
▼M4
▼M4
D.Tavaroiden maahantuonnin vapautukset
Joskolmannelta alueelta lähetetyt tai kuljetetut tavarat tuodaan muuhun
kuin lähetyksen tai kuljetuksen saapumisjäsenvaltioon, jäsenvaltioidenon vapautettava tämä maahantuonti, josnäiden tavaroiden luovutuson►
M1821 artiklan 4 kohdassa ◄määritellyn maahantuojan suoritta-
mana A kohdan säännösten mukaan vapautettu verosta.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava tämän vapautuksen edellytykset
vapautuksen oikean ja yksinkertaisen soveltamisen varmistamiseksisekä mahdollisten veropetosten, veron kiertämisen ja muiden väärin-käytösten estämiseksi.
E.Muut vapautukset
1) Direktiivin 16 artiklassa,
— korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Rajoittamatta muiden yhteisön verosäännösten sovelta-
mista, jäsenvaltiot voivat, jollei 29 artiklassa säädetyistäneuvotteluista muuta johdu, toteuttaa erityistoimenpiteitä kaik-
kien tai joidenkin seuraavien liiketoimien vapauttamiseksi
verosta, edellyttäen, että mainitut liiketoimet eivät liity loppu-käyttöön ja/tai -kulutukseen ja jos menettelyjen tai tilanteiden,joihin viitataan A-E jaksossa, päättyessä maksettava arvonlisä-veromäärä vastaa sitä veromäärää, joka olisi ollut maksettava,
joskaikki nämä liiketoimet olis i verotettu maan alueella:
A. Sellaisten tavaroiden tuonti, jotka on tarkoitettu saatettavaksi
muiden varastomenettelyjen kuin tullivarastomenettelyjenalaisiksi;
B. Sellaisten tavaroiden toimitus, jotka on tarkoitettu:
a) tullattaviksi ja tarvittaessa sijoitettaviksi väliaikaiseen
varastoon;
b) sijoitettaviksi vapaa-alueelle tai vapaavarastoon;
c) saatettaviksi tullivarastomenettelyjen tai sisäisen jalos-
tuksen menettelyjen alaisiksi;
d) saatettaviksi aluevesille:
— poraus- tai tuotantolautoille tällaisten lauttojen
rakennus-, korjaus-, kunnossapito-, muutos- tai varus-telutarkoituksiin tai tällaisten poraus- taituotantolauttojen yhdistämiseksi mannermaahan,
— poraus- tai tuotantolauttojen polttoaineen tai varastojen
toimittamiseksi;
e) saatettaviksi maan alueella muiden varastomenettelyjen
kuin tullivarastomenettelyjen alaisiksi.
Tässä artiklassa muuna varastona kuin tullivarastona
pidetään:
— valmisteveron alaisten tuotteiden osalta paikkoja, jotka
määritellään neuvoston direktiivin 92/12/ETY 4artiklan b alakohdassa verottomiksi varastoiksi;
— niiden tuotteiden osalta, jotka eivät ole valmisteveron
alaisia, jäsenvaltioiden määrittelemiä paikkoja. Jäsen-valtiot eivät kuitenkaan saa säätää muusta
varastomenettelystä, jos tavarat on tarkoitettu toimitet-
tavaksi vähittäiskauppavaiheessa.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää tällaisesta menette-
lystä tavaroille, jotka on tarkoitettu:
— verovelvollisille 28 k artiklassa tarkoitetuissa olosuh-
teissa suoritettavaa toimitusta varten;
— 28 k artiklan mukaisesti verovapaille kaupoille toimi-
tettaviksi lento- tai merimatkoja kolmansiin maihin1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 50
▼M6
▼M10
▼M10
suorittaville matkustajille, kun nämä toimitukset on
vapautettu verosta 15 artiklan mukaisesti;
— verovelvollisille toimitettaviksi matkustajille lentoko-
neessa tai laivassa lennon tai merimatkan aikana, kun
määräpaikka sijaitsee yhteisön ulkopuolella;
— verovelvollisille 15 artiklan 10 alakohdan mukaisia
verovapaita toimituksia varten.
Edellä a, b, c ja d alakohdassa tarkoitetut paikat määritellään
voimassaolevien yhteisön tullimääräysten mukaisesti.
C. Sellaisten palvelujen toimitus, jotka liittyvät B jaksossa
tarkoitettujen tavaroiden toimitukseen;
D. Tavaroiden ja palvelujen toimitus, joka suoritetaan:
a) edellä B jakson a - d alakohdassa luetelluissa paikoissa,
jos tavarat ja palvelut ovat edelleen jossakin siinä maini-tussa tilanteessa;
b) edellä B jakson e alakohdassa luetelluissa paikoissa, jos
tavarat ovat edelleen maan alueella kyseisessä alakoh-
dassa mainitussa tilanteessa.
Kun jäsenvaltiot käyttävät hyväkseen a alakohdassa säädettyä
tullivarastossa suoritettavia liiketoimia koskevaa mahdolli-
suutta, niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet
varmistaakseen, että ne ovat määritelleet ne muut varastome-nettelyt kuin tullivarastomenettelyt, jotka tekevätmahdolliseksi soveltaa b alakohdan säännöksiä J liitteessälueteltuihin tavaroihin kohdistuviin samoihin liiketoimiin,
jotka suoritetaan tällaisissa muissa varastoissa kuin tullivaras-
toissa;
E. Toimitukset:
— jotka koskevat 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoi-
tettuja tavaroita, jotka on edelleen kokonaan vapautettu
tuontiverosta väliaikaisen tuonnin yhteydessä tai jotka
ovat ulkoisten passitusmenettelyjen alaisia;
— jotka koskevat 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoi-
tettuja tavaroita, jotka ovat edelleen 33 a artiklassatarkoitetun yhteisön sisäisen passituksen alaisia,
sekä tällaisiin toimituksiin liittyvät palvelut.
Poiketen siitä, mitä 21 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäi-
sessä alakohdassa säädetään, velvollinen maksamaan
ensimmäisen alakohdan mukaisen veron on se henkilö, jonkatoiminnan tuloksena tavarat eivät enää ole tässä kohdassa luetel-tujen menettelyjen tai tilanteiden alaisia.
Kun tavaroiden poistaminen tässä kohdassa tarkoitettujen menet-
telyjen tai tilanteiden alaisuudesta aiheuttaa 7 artiklan 3 kohdanmukaisen tuonnin, on tuontijäsenvaltion toteutettava tarvittavattoimenpiteet kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi maassa.”
— lisätään kohta seuraavasti:
”1a. Kun jäsenvaltiot käyttävät hyväkseen 1 kohdassa
säädettyä mahdollisuutta, niiden on toteutettava tarvittavattoimenpiteet sen varmistamiseksi, että yhteisön sisäiseen sell-aisten tavaroiden hankintaan, jotka on tarkoitettu 1 kohdan B
jaksossa tarkoitettuun menettelyyn tai tilanteeseen, sovelletaan
samoja säännöksiä kuin tavaroiden toimitukseen, joka suorite-taan maassa samoissa olosuhteissa.”
2) Lisätään direktiivin 16 artiklan 2 kohdassa
— ilmaisu ”verovelvollisen suorittamat tavaroiden yhteisöhan-
kinnat,” ilmaisun ”voivat vapauttaa verosta” jälkeen ja ilmaisu”yhteisön ulkopuolelle” ilmaisun ”on tarkoitettu vietäviksi”edelle,1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 51
▼M6
▼M6
— alakohdat seuraavasti:
Noudattaen 29 artiklassa tarkoitettua neuvottelumenettelyä tätä
mahdollisuutta käyttävien jäsenvaltioiden on sovellettava tätävapautusta myös verovelvollisen suorittamiin tavaroidenyhteisöhankintoihin, verovelvolliselle muuttumattomina tai
valmistettuina luovutettaviksi tarkoitettujen tavaroiden 28 c
artiklan A kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisiin maahan-tuonteihin ja luovutuksiin sekä näihin luovutuksiin liittyvienpalvelujen suorituksiin siihen enimmäismäärään saakka, joka onasetettu verovelvollisen 12 edellisen kuukauden aikana 28 c
artiklan A kohdassa säädetyin edellytyksin suorittamille tavar-
oiden luovutuksille.
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa yhteisen enimmäisarvon vapautuk-
sille, jotka ne myöntävät ensimmäisen ja toisen alakohdannojalla.
3) Jokaisen jäsenvaltion on toteutettava erityiset toimenpiteet sen
varmistamiseksi, ettei sen alueella 28 b artiklan A kohdan 1
alakohdan mukaisesti suoritetuista tavaroiden yhteisöhankinnoistakanneta arvonlisäveroa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät
— tavaroiden yhteisöhankinnan suorittaa verovelvollinen, joka ei
ole sijoittautunut maan alueelle, mutta jolla on toisessa jäsenval-
tiossa annettu arvonlisäverotunniste,
— tavaroiden yhteisöhankinta suoritetaan tämän verovelvollisen
maan alueella myöhemmin suorittamaa tavaroiden luovutustavarten,
— tämän verovelvollisen hankkimat tavarat lähetetään tai kuljete-
taan suoraan muusta jäsenvaltiosta kuin siitä, jonka alueellaverovelvolliselle on annettu arvonlisäverotunniste, sille
henkilölle, jonka lukuun verovelvollinen suorittaa myöhemmän
luovutuksen,
— myöhemmän luovutuksen vastaanottaja on toinen verovelvol-
linen tai oikeushenkilö, joka ei ole verovelvollinen ja joille on
annettu arvonlisäverotunniste maan alueella,
— tämävastaanottaja on ►
M1821artiklan1kohdancalakohdan ◄
mukaisesti nimetty veronmaksuvelvolliseksi maan alueelle sijoit-
tautumattoman verovelvollisen suorittamasta luovutuksesta.
28 d artikla
Verotettava tapahtuma ja verosaatavan syntyminen
1. Verotettava tapahtuma toteutuu sinä hetkenä, jona yhteisön tavar-
oiden yhteisöhankinta suoritetaan. Tavaroiden yhteisöhankinta onkatsottava suoritetuksi sinä hetkenä, jona vastaavien tavaroidenhankinta maan alueella katsotaan suoritetuksi.
2. Tavaroiden yhteisöhankintojen osalta verosaatava syntyy verotet-
tavan tapahtuman toteutumiskuukautta seuraavan kuukauden 15
päivänä.
3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, verosaatava syntyy 22
artiklan 3 kohdan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoi-
tetun laskun ►
M20 ◄toimittamisesta, jos tämä lasku
►M20 ◄on toimitettu hankkijalle sitä kuukautta, jonka
aikana verotettava tapahtuma toteutuu, seuraavan kuukauden 15päivään mennessä.
4. Poiketen siitä, mitä 10 artiklan 2 kohdassa säädetään, 28 c
artiklan A kohdassa säädetyin edellytyksin suoritettujen tavaroidenluovutusten osalta verosaatava syntyy verotettavan tapahtuman toteutu-miskuukautta seuraavan kuukauden 15 päivänä.
Verosaatava syntyy kuitenkin 22 artiklan 3 kohdan a alakohdan ensim-
mäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun laskun ►
M20 ◄1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 52
▼M4
▼M6
▼M4
▼M6
▼M6
toimittamisesta, jos tämä lasku ►M20 ◄on toimitettu
hankkijalle sitä kuukautta, jonka aikana verotettava tapahtuma toteutuu,seuraavan kuukauden 15 päivään mennessä.
28 e artikla
Veron peruste ja verokanta
1. Tavaroiden yhteisöhankinnan veron peruste muodostuu niistä
eristä, joiden perusteella samojen tavaroiden maan alueella suoritetunluovutuksen veron peruste on määrättävä 11 artiklan A kohdan mukai-sesti.►
M6Erityisesti 28 a artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen
tavaroiden yhteisöhankintojen veron peruste on määrättävä 11 artiklan
A kohdan 1 alakohdan b alakohdan sekä 2 ja 3 alakohdan
mukaisesti. ◄
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että valmisteverot, jotka valmisteveron alaisen tuotteenyhteisöhankinnan tekevän henkilön on maksettava tai jotka tämä onmaksanut, sisällytetään veron perusteeseen 11 artiklan A kohdan 2alakohdan a alakohdan mukaisesti. ►
M6Joshankkijalle tavaroiden
yhteisöhankinnan suorittamishetken jälkeen palautetaan tavaroiden
lähetyksen tai kuljetuksen lähtöjäsenvaltiossa maksettuja valmiste-veroja, veron perustetta on vastaavasti alennettava siinä jäsenvaltiossa,jonka alueella tavaroiden yhteisöhankinta suoritetaan. ◄
2. Edellä 28 a artiklan A kohdan d alakohdassa tarkoitettujen tavar-
oiden luovutusten veron peruste on määrättävä 11 artiklan A kohdan 1
alakohdan b alakohdan sekä 2 ja 3 alakohdan mukaisesti.
►
M63.◄Tavaroiden yhteisöhankintoihin sovelletaan verosaa-
tavan syntymishetkellä voimassa olevaa verokantaa.
►M64.◄Tavaroiden yhteisöhankintoihin sovelletaan maan
alueella saman tavaran luovutukseen sovellettavaa verokantaa.
28 f artikla
Vähennysoikeus
1. Korvataan 17 artiklan 2, 3 ja 4 kohta seuraavasti:”2. Jos tavaroita ja palveluja käytetään verovelvollisen verollisiin
liiketoimiin, verovelvollinen saa vähentää verosta, jonka on velvollinen
maksamaan:
a) arvonlisäveroon, joka on maan alueella maksettu tai maksettava
tavaroista tai palveluista, jotka toinen verovelvollinen on toimittanuttai toimittaa hänelle;
b) maan alueelle tuoduista tavaroista maksettavan tai maksetun arvon-
lisäveron;
c) arvonlisäveron, joka on maksettava 5 artiklan 7 kohdan a alakohdan,
6 artiklan 3 kohdan ja 28 a artiklan 6 kohdan perusteella;
d) arvonlisäveron, joka on maksettava 28 a artiklan 1 kohdan a
alakohdan perusteella.
3. Jäsenvaltioiden on myös myönnettävä verovelvolliselle 2
kohdassa tarkoitettu arvonlisäveron vähennys tai palautus, jos tavaroitatai palveluja käytetään seuraaviin tarkoituksiin:
a) verovelvollisen 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun taloudelliseen
toimintaan liittyviin liiketoimiin, jotka suoritetaan ulkomailla ja
jotka olisivat oikeuttaneet vähennykseen, jos ne olisi suoritettu
maan alueella;
b) verovelvollisen 14 artiklan 1 kohdan i alakohdan, 15 artiklan, 16
artiklan 1 kohdan B, C, D ja E alakohdan ja 2 kohdan ►
M6sekä1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 53
▼M4
▼M6
▼M4
▼M10
▼M4
▼M4
28 c artiklan A ja C kohdan ◄perusteella vapautettuihin liiketoi-
miin;
c) verovelvollisen 13 artiklan B kohdan a alakohdan ja d alakohdan 1-
5 alakohdan perusteella vapautettuihin liiketoimiin, jos vastaanottaja
on sijoittautunut yhteisön ulkopuolelle tai jos liiketoimet
välittömästi liittyvät yhteisön ulkopuolelle vietäviksi tarkoitettuihintavaroihin.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettu arvonlisäveron palautus on suoritet-
tava:
— maan alueelle sijoittautumattomien, mutta toiseen jäsenvaltioon
sijoittautuneiden verovelvollisten hyväksi, direktiivissä 79/1072/ETY (*) säädettyjä soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjänoudattaen,
— yhteisön alueelle sijoittautumattomien verovelvollisten hyväksi
direktiivissä 86/560/ETY (**) säädettyjä soveltamista koskeviayksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen.
(*) EYVL N:o L 331, 27.12.1979, s. 11
(**) EYVL N:o L 326, 21.11.1986, s. 40”
Edellä olevia säännöksiä sovellettaessa:
a) myös direktiivin 79/1072/ETY 1 artiklassa tarkoitettuja ja maan
alueella ainoastaan sellaisia tavaroiden luovutuksia tai palvelujen
suorituksia toimittaneita verovelvollisia, joista näiden liiketoimien
vastaanottaja on ►
M1821 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan ◄
mukaisesti nimetty veronmaksuvelvolliseksi, on pidettävä mainittuadirektiiviä sovellettaessa maan alueelle sijoittautumattomina vero-velvollisina;
b) myös direktiivin 86/560/ETY 1 artiklassa tarkoitettuja ja maan
alueella ainoastaan sellaisia tavaroiden luovutuksia tai palvelujen
suorituksia toimittaneita verovelvollisia, joista näiden liiketoimien
vastaanottaja on ►
M1821 artiklan 1 kohdan ◄a alakohdan
mukaisesti nimetty veronmaksuvelvolliseksi, on pidettävä mainittuadirektiiviä sovellettaessa yhteisön alueelle sijoittautumattominaverovelvollisina;
c) direktiivejä 79/1072/ETY ja 86/560/ETY ei sovelleta tavaroiden
luovutuksiin, jotka 28 c artiklan A kohdan nojalla on vapautettu taivoitaisiin vapauttaa verosta, jos hankkija tai joku muu tämän lukuun
lähettää tai kuljettaa näin luovutetut tavarat.
2. Korvataan 18 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Vähennysoikeuden käyttö edellyttää verovelvolliselta:
a) 17 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vähennystä varten
22 artiklan 3 kohdan mukaisen laskun hallussapitoa;
b) 17 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua vähennystä varten
sellaisen tuontiasiakirjan hallussapitoa, jossa verovelvollinennimetään vastaanottajaksi tai maahantuojaksi ja jossa mainitaan taijosta voidaan laskea kannettavan veron määrä;
c) 17 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua vähennystä varten
kunkin jäsenvaltion määräämien muodollisuuksien noudattamista;
d) kunkin jäsenvaltion määräämien muodollisuuksien noudattamista,
jos verovelvollinen on vastaanottajana tai ostajana veronmaksuvel-
vollinen►
M1821 artiklan 1 kohtaa ◄sovellettaessa:
e) 17 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettua vähennystä varten
kaikkien tavaroiden yhteisöhankinnoistaan kannettavan veron laske-miseksi tarvittavien tietojen mainitsemista 22 artiklan 4 kohdassasäädetyssä ilmoituksessa ja 22 artiklan 3 kohdan mukaisen laskunhallussapitoa.”
3. Lisätään 18 artiklaan kohta seuraavasti:
”3a. Jäsenvaltiot voivat sallia verovelvollisen, jolla ei ole hallussaan
22 artiklan 3 kohdan mukaista laskua, tehdä 17 artiklan 2 kohdan d1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 54
▼M6
▼M4
▼M4
alakohdassa tarkoitetun vähennyksen; jäsenvaltioiden on säädettävä
tämän säännöksen soveltamisen edellytyksistä ja yksityiskohtaisistasäännöistä.”
28 g artikla
Veronmaksuvelvolliset
Korvataan 21 artikla seuraavasti:
”►
M1821 artikla
Viranomaisille veronmaksuvelvolliset
1. Arvonlisäveroa ovat velvolliset maksamaan sisäisen järjes-
telmän mukaan:
a) verovelvollinen, joka suorittaa verollisen tavaroiden luovutuksen
tai verollisen palvelun, lukuun ottamatta b ja c alakohdassa
tarkoitettuja tapauksia.
Jos verollisen tavaroiden luovutuksen tai verollisen palvelun
suorittaa verovelvollinen, joka ei ole sijoittautunut maanalueelle, jäsenvaltiot voivat säätää vahvistamiensa edellytystenmukaisesti, että veronmaksuvelvollinen on verollisen tavaroidenluovutuksen tai verollisen palvelujen suorituksen vastaanottaja;
b) verovelvolliset, joille toimitetaan 9 artiklan 2 kohdan e alakoh-
dassa tarkoitettuja palveluja tai henkilöt, jotka on maassa
rekisteröity arvonlisäverovelvollisina ja joille toimitetaan 28 b
artiklan C, D, E ja F kohdassa tarkoitettuja palveluja, jos palve-lut suorittaa verovelvollinen, joka ei ole sijoittautunut kyseiseenmaahan;
c) tavaroiden luovutuksen vastaanottaja seuraavin edellytyksin:
— verollinen liiketoimi on 28 c artiklan E kohdan 3 alakoh-
dassa säädettyjen edellytysten mukaisesti suoritettutavaroiden luovutus,
— tämän tavaroiden luovutuksen vastaanottaja on toinen vero-
velvollinen tai sellainen oikeushenkilö, joka ei oleverovelvollisen ja jolle on annettu arvonlisäverotunnistusmaan alueella,
— verovelvollisen, joka ei ole sijoittautunut maan alueelle,
toimittama lasku on 22 artiklan 3 kohdan mukainen.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää poikkeuksesta tähän velvoit-
teeseen, jos verovelvollinen, joka ei ole sijoittautunut maanalueelle, on nimennyt veroedustajan kyseiseen maahan;
d) henkilö, joka mainitsee arvonlisäveron laskussa
►
M20 ◄;
e) henkilö, joka suorittaa verollisen yhteisön sisäisen tavaroiden
hankinnan.
2. Poikkeuksena 1 kohdan säännöksiin:
a) jos tämän artiklan 1 kohdan säännösten mukainen veronmaksu-
velvollinen on henkilö, joka ei ole sijoittautunut kyseisen maanalueelle, jäsenvaltiot voivat antaa hänen nimetä veronmaksuvel-volliseksi veroedustajan. Tämä vaihtoehto riippuu kunkin
jäsenvaltion asettamista edellytyksistä ja yksityiskohtaisista
säännöistä;
b) jos verollinen toimi suoritetaan sellaisen verovelvollisen
toimesta, joka ei ole sijoittautunut maan alueelle ja jos senmaan kanssa, johon kyseinen verovelvollinen on sijoittautunuttai jossa hänen toimipaikkansa sijaitsee, ei ole tehty sopimusta,joka koskee keskinäistä avunantoa ja jonka soveltamisala vastaa
direktiiveissä 76/308/ETY (*) ja 77/799/ETY (**) ja hallinnolli-
sesta yhteistyöstä välillisen verotuksen (ALV) alalla 27 päivänätammikuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o218/92 (***) säädettyä soveltamisalaa, jäsenvaltiot voivatmäärätä verovelvollisen, joka ei ole sijoittautunut maan alueelle,nimeämän veroedustajan veronmaksuvelvolliseksi.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 55
▼M4
3. Jäsenvaltiot voivat määrätä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa
tilanteissa muun henkilön kuin veronmaksuvelvollisen yhteisvas-tuulliseksi veron maksamisesta.
4. Maahantuonnissa henkilö tai henkilöt, jotka tuontijäsenvaltio
on nimennyt tai hyväksynyt veronmaksuvelvollisiksi, vastaavatarvonlisäveron suorittamisesta.
(*) EYVL L 73, 19.3.1976, s. 18, direktiivi sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna vuoden 1997 liittymisasiakirjalla.
(**) EYVL L 336, 27.12.1977, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(***) EYVL L 24, 1.2.1992, s. 1. ◄”
28 h artikla
Veronmaksuvelvollisten velvoitteet
Korvataan 22 artikla seuraavasti:
”22 artikla
Sisäisen järjestelmän velvoitteet
1. a) Verovelvollisen on ilmoitettava verovelvollisena harjoitta-
mansa toiminnan alkamisesta, muuttumisesta ja loppumisesta.
b) Jokaisen 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa alakoh-
dassa tarkoitetun verovelvollisen on ilmoitettavasuorittavansa tavaroiden yhteisöhankintoja, jos kyseisessäartiklassa säädetyn poikkeuksen soveltamisen edellytykseteivät täyty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta a alakohdansäännösten soveltamista.
c) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotka
tekevät mahdolliseksi tunnistaa yksilöllisellä numerolla:
— verovelvolliset, 28 a artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja
verovelvollisia lukuun ottamatta, jotka suorittavat maan
alueella niille vähennysoikeuden antavia tavaroiden
luovutuksia tai palveluja, jotka ovat muita kuin sellaisiatavaroiden luovutuksia tai palvelujen suorituksia, joista21 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdan mukaan yksino-maan vastaanottaja on veronmaksuvelvollinen.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin olla antamatta tunnistetta
tietyille 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuille verovelvolli-
sille,
— 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut verovelvolliset sekä
verovelvolliset, jotka ovat käyttäneet 28 a artiklan 1kohdan a alakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettua
valintaoikeutta.
— verovelvolliset, jotka maan alueella suorittavat tavaroiden
yhteisöhankintoja 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuuntaloudelliseen toimintaan liittyviä ulkomailla suoritta-miaan liiketoimia varten,
d) Yksilöllisen arvonlisäverotunnisteen on käsitettävä kansainvä-
lisen ISO-3166 alfa 2 -standardin mukainen etuliite, josta
voidaan tunnistaa arvonlisäverotunnisteen antanut jäsenvaltio.►
M20Kreikan tasavalta saa kuitenkin käyttää etuliitettä
EL.◄
e) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta
niiden tunnistejärjestelmät mahdollistaisivat c alakohdassatarkoitettujen verovelvollisten erittelyn, ja siten tässä osas-tossa tarkoitetun yhteisöliiketoimien verotuksensiirtymäjärjestelmän oikean soveltamisen varmistamisen.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 56
▼M18
▼M4
▼M6
▼M4
▼M4
2. a) Verovelvollisen on pidettävä riittävän yksityiskohtaista
kirjanpitoa arvonlisäveron soveltamisen ja veroviranomaisensuorittaman tarkastuksen mahdollistamiseksi.
b) Verovelvollisen on pidettävä rekisteriä niistä tavaroista, jotka
hän on lähettänyt tai kuljettanut tai jotka on hänen puolestaanlähetetty tai kuljetettu 3 artiklassa tarkoitetun alueen ulkopuo-lelle yhteisön sisällä 28 a artiklan 5 kohdan b alakohdanviidennessä, kuudennessa ja seitsemännessä luetelmakohdassatarkoitettuja liiketoimia varten.
Verovelvollisen on pidettävä riittävän yksityiskohtaista
tilastoa, jotta voidaan tunnistaa ne tavarat, jotka hänelle ontoisesta jäsenvaltiosta kyseisessä jäsenvaltiossa arvonlisävero-velvolliseksi rekisteröity henkilö lähettänyt tai joku muuhänen puolestaan, mihin liittyen on suoritettu 9 artiklan 2kohdan c alakohdan kolmannen tai neljännen luetelmakohdan
mukainen palvelu;
3. a) Verovelvollisen on varmistettava, että verovelvollinen itse,
hänen asiakkaansa tai kolmas osapuoli hänen nimissään jalukuunsa toimittaa toiselle verovelvolliselle tai muulleoikeushenkilölle kuin verovelvolliselle tekemistään tavar-oiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista laskun.
Verovelvollisen on lisäksi varmistettava, että verovelvollinen
itse, hänen asiakkaansa tai kolmas osapuoli hänen nimissäänja lukuunsa toimittaa laskun 28 b artiklan B kohdan 1 alakoh-dassa tarkoitetuista tavaroiden luovutuksista ja 28 c artiklanA kohdassa säädetyin edellytyksin tapahtuneista tavaroidenluovutuksista.
Verovelvollisen on myös varmistettava, että verovelvollinen
itse, hänen asiakkaansa tai kolmas osapuoli hänen nimissäänja lukuunsa toimittaa laskun niistä ennakkomaksuista, jotkahänelle on maksettu ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoi-tettuja tavaroiden luovutuksia tai jotka toinen verovelvollinentai muu oikeushenkilö kuin verovelvollinen on tilittänyt
hänelle ennen palvelujen suorittamisen päättymistä.
Jäsenvaltiot voivat velvoittaa verovelvolliset toimittamaan
laskun muista kuin edellä olevissa alakohdissa tarkoitetuista,verovelvollisen niiden alueella tekemistä tavaroiden luovu-tuksista tai palvelujen suorituksista. Näin tehdessäänjäsenvaltiot voivat asettaa näiden laskujen osalta vähemmän
velvoitteita kuin b, c ja d alakohdassa luetellaan.
Jäsenvaltiot voivat vapauttaa verovelvolliset velvollisuudesta
lähettää lasku verovelvollisen niiden alueella tekemistä tavar-oiden luovutuksista tai palvelujen suorituksista, jotka onvapautettu 13 artiklan sekä 28 artiklan 2 kohdan a alakohdanja 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ja joihin liittyy tai ei liity
aikaisemmassa vaiheessa maksetun veron palauttaminen.
Laskuina pidetään myös kaikkia tositteita ja ilmoituksia, jotka
erityisellä ja yksiselitteisellä tavalla sisältävät muutoksen javiittauksen alkuperäiseen laskuun. Jäsenvaltiot, joidenalueella tavarat on toimitettu tai palvelut on suoritettu, voivatsallia, että tiettyjä pakollisia tietoja ei esitetä näissä tositteissa
tai ilmoituksissa.
Jäsenvaltiot voivat asettaa verovelvollisille, jotka toimittavat
tavaroita tai suorittavat palveluja niiden alueella, määräajanlaskujen toimittamiselle.
Jäsenvaltioiden, joiden alueella tavarat on toimitettu tai
palvelut on suoritettu, asettamien ehtojen mukaisesti lasku
voidaan laatia kokoomalaskuna useasta erillisestä tavaroiden
toimituksesta tai palvelujen suorituksesta.
Verovelvollisen asiakas voi laatia laskun verovelvollisen
asiakkaalle tekemistä tavaroiden luovutuksista tai palvelujensuorituksista edellyttäen, että osapuolet ovat etukäteentehneet keskenään asiasta sopimuksen ja että on olemassa1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 57
▼M10
▼M20
▼M20
järjestely, jonka mukaisesti tavaroita toimittava ja palveluja
suorittava verovelvollinen hyväksyy jokaisen laskun. Jäsen-valtiot, joiden alueella tavarat on toimitettu tai palvelut on
suoritettu, määräävät verovelvollisen ja asiakkaan välisen
sopimuksen ja hyväksymisjärjestelyn ehdot ja edellytykset.
Jäsenvaltiot voivat asettaa niiden alueella tavaroita toimitta-
ville tai palveluja suorittaville verovelvollisillelisävaatimuksia, jotka koskevat laskujen laatimista asiak-kaiden toimesta. Ne voivat erityisesti vaatia, että laskuttoimitetaan verovelvollisen nimissä ja tämän lukuun. Lisävaa-
timusten on kuitenkin aina oltava samat asiakkaan
sijoittautumispaikasta riippumatta.
Jäsenvaltiot voivat lisäksi määrätä niiden alueella tavaroita
toimittaville ja palveluja suorittaville verovelvollisille erityis-vaatimuksia niitä tapauksia varten, joissa verovelvollisenasiakas tai kolmas osapuoli, joka toimittaa laskut, on sijoit-tautunut maahan, jonka kanssa ei ole keskinäistä avunantoakoskevaa oikeudellista välinettä, jonka soveltamisala vastaa
keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin,
veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavienperinnässä 15 päivänä maaliskuuta 1976 annetun neuvostondirektiivin 76/308/ETY (*), jäsenvaltioiden toimivaltaistenviranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten
verojen alalla 19 päivänä joulukuuta 1977 annetun neuvoston
direktiivin 77/779/ETY (**) ja hallinnollisesta yhteistyöstävälillisen verotuksen (ALV) alalla 27 päivänä tammikuuta1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/92 (***)soveltamisalaa.
b) Ainoastaan seuraavat tiedot ovat arvonlisäverotusta varten
pakollisia a alakohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannenalakohdan säännösten mukaisesti toimitettavissa laskuissa,
tämän kuitenkaan rajoittamatta tällä direktiivillä säädettyjen
erityisten järjestelyjen soveltamista:
— laskun toimittamispäivä;
— yhteen tai useampaan sarjaan perustuva juokseva numero,
jolla lasku voidaan yksilöidä;
— 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverotunniste,
jolla verovelvollinen on toimittanut tavarat tai suorittanut
palvelut;
— 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu asiakkaan arvonlisä-
verotunniste, jolla asiakas on ottanut vastaan tavaroidentoimituksen tai palvelujen suorituksen, josta asiakas onveronmaksuvelvollinen, taikka 28 c artiklan A kohdassa
tarkoitetun tavaroiden toimituksen;
— verovelvollisen ja tämän asiakkaan täydellinen nimi ja
osoite;
— toimitettujen tavaroiden määrä ja luonne tai suoritettujen
palveluiden laajuusja luonne;
— päivä, jolloin tavarat on toimitettu tai palvelut suoritettu
tai a alakohdan 2 alakohdassa tarkoitettu ennakkomaksuon maksettu, jos kyseinen päivä voidaan määrittää ja seon muu kuin laskun toimittamispäivä;
— kunkin verokannan tai vapautuksen osalta veron peruste,
yksikköhinta ilman veroa sekä mahdolliset hyvitykset tai
alennukset, jos ne eivät sisälly yksikköhintaan;
— sovellettava verokanta;— maksettava veron määrä, paitsi jos sovelletaan erityisjär-
jestelmää, jossa tämän direktiivin mukaisesti tällaistaseikkaa ei mainita;
— jos kyseessä on vapautus tai jos asiakas on veromaksuvel-
vollinen, viittaus tämän direktiivin asianomaiseensäännökseen tai vastaavaan kansalliseen säännökseentaikka tieto vapautuksen tai käännetyn verovelvollisuudenmukaisen menettelyn perusteesta;1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 58
▼M20
— toimitettaessa yhteisönsisäisesti uutta kuljetusvälineitä 28
a artiklan 2 kohdassa luetellut tiedot;
— voittomarginaaliverotusjärjestelmää sovellettaessa viittaus
26 tai 26 a artiklaan tai vastaaviin kansallisiinsäännöksiin, taikka tieto voittomarginaaliverotusjärjes-telmän soveltamisesta;
— jos veronmaksuvelvollinen on 21 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettu veroedustaja, kyseisen veroedustajan 1 kohdanc alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverotunniste sekä hänentäydellinen nimensä ja osoitteensa;
Jäsenvaltiot voivat vaatia, että niiden alueelle sijoittautuneet
verovelvolliset, jotka toimittavat tavaroita tai suorittavatpalveluja niiden alueella, ilmoittavat asiakkaansa 1 kohdan c
alakohdassa tarkoitetun arvonlisäverotunnisteen muissakin
kuin ensimmäisen alakohdan neljännessä luetelmakohdassatarkoitetuissa tapauksissa.
Jäsenvaltiot eivät saa vaatia laskujen allekirjoittamista.Laskujen rahamäärät voidaan ilmaista minkä tahansa valuutan
määräisinä edellyttäen, että maksettavan veron määrä ilmais-taan sen jäsenvaltion kansallisen valuutan määräisenä, jossa
tavaroiden luovutuspaikka tai palveluiden suorituspaikka
sijaitsee, soveltaen 11 artiklan C kohdan 2 alakohdassatarkoitettua muuntomenetelmää.
Jäsenvaltiot voivat vaatia, että niiden alueella toimitettuja
tavaroita ja suoritettuja palveluita koskevat laskut ja niidenalueelle sijoittautuneiden verovelvollisten vastaanottamatlaskut käännetään kyseisen valtion kansalliselle kielelle, jos
tämä on tarpeen valvonnan kannalta.
c) Laskut, jotka toimitetaan a alakohdan säännösten mukaisesti,
voidaan toimittaa paperilla tai, vastaanottajan suostumuksin,sähköisesti.
Jäsenvaltiot hyväksyvät sähköisesti toimitetut laskut edel-
lyttäen, että niiden alkuperän aitous ja niiden sisällön eheystaataan:
— joko Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/
93/EY (****) sähköisiä allekirjoituksia koskevista
yhteisön puitteista 13 päivänä annetun 2 artiklan 2
kohdassa tarkoitetun kehittyneen sähköisen allekirjoi-tuksen avulla. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin edellyttää,että kehittynyt sähköinen allekirjoitus perustuu hyväksyt-tyyn varmenteeseen ja on luotu turvallisella
allekirjoituksen luomismenetelmällä edellä mainitun
direktiivin 2 artiklan 6 kohdassa ja 10 artiklassa tarkoite-tulla tavalla;
— tai automaattisen tiedonsiirron (EDI) avulla sellaisena
kuin se on määritelty elektronista tiedonvaihtoa koske-
vista oikeudellisista näkökohdista 19 päivänä lokakuuta
1994 annetun komission suosituksen 1994/820/EY (*****) 2 artiklassa, kun siirtoa koskevassa sopimuk-sessa edellytetään sellaisten menetelmien käyttöä, jotkatakaavat tietojen alkuperän aitouden ja niiden eheyden.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistamiensa edellytysten
mukaisesti velvoittaa toimittamaan lisäksi kokoomalaskunpaperimuodossa.
Laskut voidaan kuitenkin toimittaa sähköisesti muilla keinoin
edellyttäen, että asianomainen jäsenvaltio hyväksyy tai asia-nomaiset jäsenvaltiot hyväksyvät ne. Komissio esittää 31päivään joulukuuta 2008 mennessä kertomuksen ja tarvit-
taessa sen yhteydessä ehdotuksen sähköistä laskutusta
koskevien vaatimusten muuttamiseksi tämän alan mahdol-lisen tulevan teknologisen kehityksen ottamiseksi huomioon.
Jäsenvaltiot eivät saa asettaa alueellaan tavaroita toimittaville
tai palveluja suorittaville verovelvollisille mitään muitavelvoitteita tai muodollisuuksia, jotka liittyvät laskujentoimittamiseen elektronisesti. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 59
▼M20
31 päivään joulukuuta 2005 asti vaatia kyseisten järjestelmien
käytöstä ennakkoilmoituksen.
Jäsenvaltiot voivat asettaa erityisvaatimuksia niiden alueella
toimitettuja tavaroita ja suoritettuja palveluja koskevien
laskujen toimittamiselle sähköisesti sellaisesta maasta, jonkakanssa ei ole sopimusta, joka koskee keskinäistä avunantoaja jonka soveltamisala vastaa direktiiveissä 76/308/ETY ja77/799/ETY ja asetuksessa (ETY) N:o 218/92 säädettyäsoveltamisalaa.
Kun samalle vastaanottajalle lähetetään sähköisesti useita
laskuja sisältävä erä, kyseisiin laskuihin liittyvät yhteisettiedot tarvitsee mainita ainoastaan kerran, jos tiedot kunkinlaskun osalta ovat saatavissa kokonaisuudessaan.
d) Verovelvollisen on huolehdittava siitä, että hänen itsensä tai
hänen asiakkaansa tai kolmannen osapuolen hänen nimissään
ja lukuunsa toimittamien laskujen jäljennökset samoin kuin
kaikki hänen vastaanottamansa laskut tallennetaan.
Tätä direktiiviä sovellettaessa verovelvollinen voi määrätä
tallennuspaikan, jos hän asettaa täten tallennetut laskut taitiedot viipymättä toimivaltaisten viranomaisten saatavillenäiden sitä vaatiessa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vaatia
alueelleen sijoittautuneita verovelvollisia ilmoittamaan niille
tietojen tallennuspaikan, jos tämä sijaitsee niiden alueen ulko-puolella. Jäsenvaltiot voivat lisäksi vaatia alueelleensijoittautuneita verovelvollisia tallentamaan maan rajojensisäpuolelle verovelvollisen itse toimittamat laskut tai hänenasiakkaansa tai kolmannen osapuolen hänen nimissään ja
lukuunsa toimittamat laskut sekä kaikki hänen vastaanotta-
mansa laskut, jos sähköistä tallennusta ei ole suoritettu siten,että se takaa täydellisen on-line-yhteyden kyseisiin tietoihin.
Laskujen alkuperän aitous ja sisällön eheys sekä niiden luet-
tavuus on varmistettava koko tallennuksen ajan. Edellä calakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen laskujen
tietojen muuttumattomuusja luettavuuson varmis tettava
mainittuna ajanjaksona.
Jäsenvaltioiden on määrättävä, kuinka pitkään verovelvol-
listen on huolehdittava sellaisten laskujen tallentamisesta,jotka koskevat niiden alueella suoritettuja tavaratoimituksiatai palveluja sekä niiden alueelle sijoittautuneiden verovelvol-
listen vastaanottamia tavaratoimituksia tai palveluja.
Edellä neljännessä alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot voivat
vaatia kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen vaatimustennoudattamisen varmistamiseksi, että laskut tallennetaan siinäalkuperäisessä muodossa, paperilla tai sähköisesti, jossa neon toimitettu. Ne voivat myösvaatia, että kun las kut tallenne-
taan sähköisesti, tallennetaan myös tiedot, jotka takaavat
kunkin laskun alkuperän aitouden ja sisällön eheyden.
Edellä neljännessä alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot voivat
asettaa erityisvaatimuksia laskujen tallentamisen kieltämisestätai rajoittamisesta sellaisessa maassa, jonka kanssa ei olesopimusta, joka koskee keskinäistä avunantoa ja jonka sovel-
tamisala vastaa direktiiveissä 76/308/ETY ja 77/799/ETY ja
asetuksessa (ETY) N:o 218/92 säädettyä soveltamisalaa jajohon liittyy 22 a artiklassa tarkoitettu, sähköisessä muodossaoleviin laskuihin tutustumista, niiden kopiointia ja käyttöäkoskeva oikeus.
Jäsenvaltiot voivat vahvistamiensa edellytysten mukaisesti
säätää muiden kuin verovelvollisten vastaanottamien laskujen
tallennusvelvoitteesta.
e) Laskun sähköisellä toimittamisella ja tallentamisella tarkoite-
taan c ja d alakohtaa sovellettaessa sähköisentietojenkäsittely- ja tallennusvälineen avulla sekä johtoja,radiolähetyksiä, optisia keinoja tai muita sähkömagneettisiakeinoja hyväksi käyttäen tapahtuvaa lähettämistä tai vastaa-1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 60
▼M20
nottajan saataville saattamista ja tallentamista (mukaan lukien
tietojen digitaalinen tiivistäminen).
Tätä direktiiviä sovellettaessa jäsenvaltioiden on hyväk-
syttävä laskuksi kaikki paperimuodossa tai sähköisessä
muodossa olevat tositteet tai ilmoitukset, jotka täyttävättässä kohdassa asetetut vaatimukset.
(*) EYVL L 73, 19.3.1976, s. 18. Direktiivi sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna direktiivillä 2001/44/EY (EYVL L 175,
28.6.2001, s. 17).
(**) EYVL L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktiivi sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
(***) EYVL L 24, 1.2.1992, s. 1.(****) EYVL L 13, 19.1.2000, s. 12.
(*****) EYVL L 338, 28.12.1994, s. 98.
4. a) Verovelvollisen on tehtävä ilmoitus jäsenvaltioiden vahvista-
massa määräajassa. Määräaika ei saa olla pitempi kuin kaksikuukautta kunkin verokauden päättymisestä. Jäsenvaltioidenon vahvistettava verokausi yhdeksi, kahdeksi tai kolmeksikuukaudeksi. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistaa eri
kausia, jotka eivät saa olla vuotta pidempiä.
b) Ilmoituksessa on esitettävä kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen
syntyneen verosaatavan määrän ja suoritettavien vähennystenmäärän toteamiseksi, mukaan lukien tarvittaessa tähän veroonja näihin vähennyksiin liittyvien liiketoimien sekä vapautet-tujen liiketoimien kokonaisarvo, jos se on tarpeen veron
määräytymisperusteen toteamiseksi.
c) Ilmoituksessa on myös esitettävä:
— toisaalta sellaisten 28 c artiklan A kohdassa tarkoitettujen
tavaroiden luovutusten arvonlisäveroton kokonaisarvo,joiden verosaatavan syntyminen on syntynyt ilmoitus-kauden aikana.
Lisäksi on lisättävä sellaisten toisen jäsenvaltion alueella
suoritettujen 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessavirkkeessä ja 28 b artiklan B kohdan 1 alakohdassatarkoitettujen sellaisten tavaroiden luovutusten arvonlisä-
veroton kokonaisarvo, joiden osalta verosaatava on
syntynyt ilmoituskauden aikana, jos tavaroiden lähetyksentai kuljetuksen lähtöpaikka on maan alueella,
— toisaalta 28 a artiklan 1 ja 6 kohdassa tarkoitettujen sell-
aisten maan alueella suoritettujen tavaroiden
yhteisöhankintojen arvonlisäveroton kokonaisarvo, joidenosalta verosaatava on syntynyt.
Lisäksi on lisättävä sellaisten maan alueella suoritettujen
8 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa virkkeessä ja 28
b artiklan B kohdan 1 alakohdassa tarkoitettujen tavar-oiden luovutusten arvonlisäveroton kokonaisarvo joiden,osalta verosaatava on syntynyt ilmoituskauden aikana,jos tavaroiden lähetyksen tai kuljetuksen lähtöpaikka ontoisen jäsenvaltion alueella, sekä sellaisten maan alueella
suoritettujen tavaroiden luovutusten arvonlisäveroton
kokonaisarvo, joista verovelvollinen on 28 c artiklan Ekohdan 3 alakohdan mukaisesti nimetty veronmaksuvel-volliseksi ja joiden osalta verosaatava on syntynytilmoituskauden aikana.
5. Verovelvollisen on maksettava arvonlisäveron nettomäärä
veroilmoituksen tekemisen yhteydessä. Jäsenvaltiot voivat
kuitenkin asettaa maksun suoritukselle eri määräpäivän tai vaatiaennakkomaksun.
6. a) Jäsenvaltiot voivat velvoittaa verovelvollisen tekemään ilmoi-
tuksen, joka sisältää 4 kohdassa tarkoitetut tiedot kaikistaedellisen vuoden aikana suoritetuista liiketoimista. Tähän1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 61
▼M4
▼M6
▼M4
▼M4
ilmoitukseen on sisällytettävä kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen
mahdollisia tarkistuksia varten.
b) Arvonlisäverovelvollisena rekisteröidyn verovelvollisen on
myöstoimitettava yhteenvetoilmoitusarvonlis äverovelvolli-sina rekisteröidyistä hankkijoista, joille hän on toimittanuttavaroita 28 c artiklan A jakson a ja d alakohdassa tarkoite-
tuissa tilanteissa, sekä sellaisten liiketoimien
arvonlisäverovelvollisina rekisteröidyistä vastaanottajista,joihin viitataan viidennessä alakohdassa.
Yhteenvetoilmoituson tehtävä kalenterivuoden neljänneks eltä
jäsenvaltioiden vahvistamia määräaikoja ja yksityiskohtaisiasääntöjä noudattaen, ja jäsenvaltioiden on toteutettava tarvit-tavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että hallinnollistayhteistyötä välillisen verotuksen alalla koskevia säännöksiänoudatetaan kaikissa tapauksissa.
Yhteenvetoilmoituksessa on esitettävä:
— verovelvolliselle maan alueella annettu arvonlisäverotun-
niste, jolla tämä on suorittanut tavaroiden luovutuksia
►
M628 c artiklan A kohdan a alakohdassa ◄säädetyin
edellytyksin,
— numero, jolla tavaroita hankkiva henkilö on rekisteröity
arvonlisäverovelvollisena toisessa jäsenvaltiossa ja jotakäyttäen tavarat on toimitettu hänelle,
— kunkin hankkijan osalta, verovelvollisen suorittamien
tavaroiden luovutusten kokonaisarvo. Arvot on ilmoitet-tava siltä kalenterivuoden neljännekseltä, jonka aikana
verosaatava on syntynyt.
Yhteenvetoilmoituksessa on esitettävä myös:—►
M628 c artiklan A kohdan d alakohdassa ◄tarkoitet-
tujen tavaroiden luovutusten osalta verovelvolliselle maan
alueella annettu arvonlisäverotunniste ja verovelvollisellelähetyksen tai kuljetuksen päättymisjäsenvaltiossa annettuarvonlisäverotunniste ►
M6sekä näiden luovutusten 28 e
artiklan 2 kohdan mukaisesti määrätty kokonaisarvo ◄,
— 11 artiklan C kohdan 1 alakohtaa sovellettaessa tehtyjen
oikaisujen määrät. Määrät on ilmoitettava siltä kalenteri-vuoden neljännekseltä, jonka aikana tarkistuksesta on
ilmoitettu hankkijalle.
Arvonlisäverotunnisteen maan alueella saaneen verovelvol-lisen on yhteenvetoilmoituksessa 28 b artiklan A kohdan 2
alakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissaselvästi mainittava:
— verovelvolliselle maan alueella annettu arvonlisäverotun-
niste, jolla verovelvollinen on suorittanut tavaroiden
yhteisöhankinnan ja tavaroiden myöhemmän luovutuksen,
— verovelvollisen suorittaman myöhemmän luovutuksen
vastaanottajalle tavaroiden lähetyksen tai kuljetuksen
päättymisjäsenvaltion alueella annettu arvonlisäverotun-niste,
ja
— jokaisen vastaanottajan osalta verovelvollisen tavaroiden
lähetyksen tai kuljetuksen päättymisjäsenvaltion alueellanäin suorittamien tavaroiden luovutusten arvonlisäverotonkokonaisarvo. Nämä arvot on ilmoitettava siltä kalenteri-vuoden neljännekseltä, jonka aikana verosaatava onsyntynyt.”1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 62
▼M10
▼M4
▼M10
▼M4
▼M10
▼M6
▼M4
c) Jäsenvaltiot voivat b alakohdan säännöksistä poiketen:
— vaatia, että yhteenvetoilmoitukset on annettava kuukausit-
tain,
— vaatia, että yhteenvetoilmoituksissa on lisäksi annettava
muita tietoja.
d) Arvonlisäverotunnisteen saaneen verovelvollisen 28 c artiklan
A kohdan b alakohdassa säädetyin edellytyksin sellaiselleostajalle, jolle ei ole annettu arvonlisäverotunnistetta, tai 28a artiklan 4 kohdassa tarkoitetun verovelvollisen suorittamien
uusien kulkuneuvojen luovutusten osalta jäsenvaltioiden on
toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettämyyjä toimittaa kaikki tarvittavat tiedot arvonlisäveron sovel-tamisen ja viranomaisten siihen kohdistamien tarkastustenmahdollistamiseksi.
e) Jäsenvaltiot voivat vaatia maan alueella 28 a artiklan 1
kohdan a alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitettuja tavaroiden
yhteisöhankintoja suorittavia verovelvollisia tekemään ilmoi-
tukset, jotka sisältävät tiedot näistä hankinnoista, eikuitenkaan kuukautta lyhyemmältä ajanjaksolta.
Jäsenvaltiot voivat myös vaatia 28 a artiklan 1 kohdan b
alakohdassa tarkoitettuja uusien kulkuneuvojen yhteisöhan-kintoja suorittavia henkilöitä 4 kohdassa tarkoitetun
ilmoituksen tekemisen yhteydessä antamaan kaikki tarvittavat
tiedot arvonlisäveron soveltamisen ja viranomaisten siihenkohdistamien tarkastusten mahdollistamiseksi.
7. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta
henkilöt, joita 21 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan pidetään veron-maksuvelvollisina sellaisen verovelvollisen puolesta, joka ei olesijoittautunut kyseisen maan alueelle, täyttävät tässä artiklassasäädetyt ilmoitus- ja maksuvelvoitteet; jäsenvaltioiden on lisäksi
toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta henkilöt, jotka 21 artiklan
3 kohdan mukaisesti katsotaan yhteisvastuullisiksi veron maksami-sesta, täyttävät tässä artiklassa säädetyt maksuvelvoitteet.
8. Jäsenvaltiot voivat säätää muista veron kannon oikean toimit-
tamisen varmistamiseksi ja veropetosten estämiseksivälttämättöminä pitämistään velvoitteista, jollei verovelvollistensuorittamien jäsenvaltioiden sisäisten ja jäsenvaltioiden välistenliiketoimien yhdenvertaisen kohtelun noudattamisesta muuta johdu,
ja josnämä velvoitteet eivät aiheuta rajanylityks een liittyviä
muodollisuuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa.
Ensimmäisessä alakohdassa säädettyä mahdollisuutta ei voida
käyttää lisävelvoitteiden asettamiseen 3 kohdassa vahvistettujen
velvoitteiden lisäksi.
9. a) Jäsenvaltiot voivat vapauttaa tietyistä tai kaikista velvoitteista
— verovelvolliset, jotka suorittavat yksinomaan 13 ja 15
artiklan perusteella verosta vapautettuja tavaroiden luovu-tuksia ja palvelujen suorituksia,
— verovelvolliset, joihin sovelletaan 24 artiklassa säädettyjä
verovapauksia ja 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdan
toisessa alakohdassa tarkoitettua poikkeusta,
— verovelvolliset, jotka eivät suorita mitään 4 artiklan c
alakohdassa tarkoitetuista liiketoimista.
Ellei d alakohdan säännöksistä muuta johdu, jäsenvaltiot
eivät kuitenkaan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettujenverovelvollisten osalta voi myöntää vapautusta 22 artiklan 3kohdassa tarkoitetuista velvoitteista.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 63
▼M18
▼M4
▼M20
▼M4
▼M20
▼M4
b) Jäsenvaltiot voivat vapauttaa muut kuin a alakohdassa tarkoi-
tetut verovelvolliset tietyistä 2 kohdan a alakohdassatarkoitetuista velvoitteista.
c) Jäsenvaltiot voivat vapauttaa verovelvolliset kannettavan
veron maksamisesta, jos sen määrä on vähäinen.
d) Jäsenvaltiot voivat, edellyttäen että 29 artiklassa tarkoitettua
komiteaa kuullaan, ja mahdollisesti vahvistamiensa edelly-tysten mukaisesti säätää, että niiden alueella suoritettuja
tavaratoimituksia tai palveluja koskevien laskujen ei tarvitse
täyttää tiettyjä 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja vaati-muksia seuraavissa tapauksissa:
— joslas kun määrä on vähäinen;
— tai jos asianomaisen toimialan kauppa- tai hallintotapojen
tai laskujen lähettämistä koskevien teknisten olosuhteidenvuoksi kaikkia 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja
velvoitteita on hankala noudattaa.
Näissä laskuissa on kuitenkin aina ilmoitettava seuraavat
tiedot:
— laskun toimittamispäivämäärä;
— verovelvollisen tunnistetiedot;
— toimitettujen tavaroiden tai suoritettujen palvelujen
tunnistetiedot;
— maksettava veron määrä tai tiedot, joiden perusteella se
voidaan laskea.
Tämän kohdan mukaista yksinkertaistamista ei kuitenkaan
voida soveltaa 4 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin liiketoi-
miin.
e) Josjäs envaltiot käyttävät a kohdan kolmannen luetelma-
kohdan mukaista mahdollisuutta olla antamatta 1 kohdan calakohdassa tarkoitettua arvonlisäverotunnistetta verovelvolli-sille, jotka eivät suorita 4 kohdan c alakohdassa tarkoitettujaliiketoimia, ja jostavarantoimittajalle tai as iakkaalle ei oleannettu tällaista tunnistetta, laskussa on sen sijasta oltava
niin sanottu asianomaisten jäsenvaltioiden määrittelemä
verorekisterinumero.
Jos verovelvolliselle on annettu 1 kohdan c alakohdassa
tarkoitettu arvonlisäverotunniste, ensimmäisessä alakohdassatarkoitetut jäsenvaltiot voivat säätää lisäksi seuraavientietojen sisällyttämisestä laskuun:
— 28 b artiklan C, D, E ja F jaksossa tarkoitettujen suoritet-
tujen palvelujen ja 28 c artiklan A jaksossa sekä E jakson3 kohdassa tarkoitettujen tavaratoimitusten osalta 1
kohdan c alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverotunniste ja
tavarantoimittajan verorekisterinumero;
— muiden tavaratoimitusten ja palvelujen suorittamisen
osalta ainoastaan tavarantoimittajan verorekisterinumerotai ainoastaan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu arvon-
lisäverotunniste.
10. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmistami-
seksi, että oikeushenkilöt, jotka eivät ole verovelvollisia, jotka ovatvelvolliset maksamaan 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdan ensim-mäisessä alakohdassa tarkoitetuista tavaroiden yhteisöhankinnoistakannettavan veron, täyttävät edellä mainitut ilmoitus- ja maksuvel-
voitteet ja että niille annetaan 1 kohdan c, d ja e alakohdassa
tarkoitettu yksilöllinen arvonlisäverotunniste.
11. Jäsenvaltioiden on säädettävä ►
M628 a artiklan 1 kohdan
c alakohdassa tarkoitettujen valmisteverollisten tuotteidenyhteisöhankintojen sekä ◄28 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitettuja uusien kulkuneuvojen yhteisöhankintoja koskeviailmoituksia ja näitä seuraavia maksuja koskevista yksityiskohtai-sista säännöistä.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 64
▼M20
▼M4
▼M4
12. Neuvosto voi komission ehdotuksesta yksimielisesti sallia
jäsenvaltion ottaa käyttöön erityistoimenpiteitä 6 kohdan b alakoh-dassa säädettyjen ilmoitusvelvoitteiden yksinkertaistamiseksi. Nämä
yksinkertaistamistoimenpiteet, jotka eivät saa haitata yhteisöliike-
toimien tarkastusten turvaamista, voidaan toteuttaa seuraaviensäännösten muodossa:
a) jäsenvaltiot voivat sallia seuraavat kolme edellytystä täyttävien
verovelvollisten tehdä vuosittaisen yhteenvetoselvityksen, jossa
esitetään kullekin hankkijalle, jolle verovelvollinen on luovut-
tanut tavaroita 28 c artiklan A kohdassa säädetyin edellytyksin,toisessa jäsenvaltiossa annettu arvonlisäverotunniste:
— verovelvollisten suorittamien 5 ja 6 artiklassa sekä 28 a
artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen tavaroiden luovutusten japalvelujen suoritusten vuosittainen arvonlisäveroton kokonai-sarvo ei ole enempää kuin 35 000 ecua 24 artiklassatarkoitettua verovapautusta sovellettaessa viitteenä
käytettävän vuosittaisen liikevaihdon määrää suurempi,
— verovelvollisten 28 c artiklan A kohdassa säädetyin edelly-
tyksin suorittamien tavaroiden luovutusten vuosittainenarvonlisäveroton kokonaisarvo ei ole suurempi kuin15 000 ecun vasta-arvo kansallisena valuuttana,
— verovelvollisten 28 c artiklan A kohdassa säädetyin edelly-
tyksin suorittamat tavaroiden luovutukset eivät ole uusienkulkuneuvojen luovutuksia;
b) jäsenvaltiot, jotka vahvistavat verokauden, jolta verovelvollisen
on tehtävä 4 kohdassa tarkoitettu ilmoitus, pituudeksi enemmänkuin kolme kuukautta, voivat sallia tämän verovelvollisen antaa
yhteenvetoilmoituksen samalta kaudelta, jos verovelvollinen
täyttää seuraavat kolme edellytystä:
— verovelvollisen suorittamien 5 ja 6 artiklassa sekä 28 a
artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen tavaroiden luovutusten ja
palvelujen suoritusten vuosittainen arvonlisäveroton kokonai-sarvo on enintään yhtä suuri kuin 200 000 ecun vasta-arvokansallisena valuuttana,
— verovelvollisen 28 c artiklan A kohdassa säädetyin edelly-
tyksin suorittamien tavaroiden luovutusten vuosittainen
arvonlisäveroton kokonaisarvo ei ole suurempi kuin
15 000 ecun vasta-arvo kansallisena valuuttana,
— verovelvollisen 28 c artiklan A kohdassa säädetyin edelly-
tyksin suorittamat tavaroiden luovutukset eivät ole uusienkulkuneuvojen luovutuksia.”
28 i artikla
Pieniä yrityksiä koskeva erityisjärjestelmä
Lisätään 24 artiklan 3 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Jäljempänä olevan 28 c artiklan A kohdassa säädetyin edellytyksin
suoritetut uusien kulkuneuvojen luovutukset sekä maan alueelle sijoit-tautumattoman verovelvollisen toimittamat tavaroiden luovutukset japalvelujen suoritukset on kaikissa tapauksissa jätettävä 2 kohdassa
säädetyn verovapautuksen soveltamisen ulkopuolelle.”
28 j artikla
Yhteinen maataloustuottajia koskeva vakiokantajärjestelmä
1. Lisätään 25 artiklan 4 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Jos jäsenvaltiot käyttävät tätä mahdollisuutta, niiden on toteutettava
tarvittavat toimenpiteet XVI a osastossa säädetyn yhteisöliiketoimienverotuksen siirtymäjärjestelmän oikeaksi soveltamiseksi.”
2. Korvataan 25 artiklan 5 ja 6 kohta seuraavasti:1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 65
▼M6
▼M4
▼M4
”5. Edellä 3 kohdassa säädettyjä vakiokantaprosentteja on sovellet-
tava seuraaviin verottomiin hintoihin:
a) sellaisten maataloustuotteiden hinnat, jotka vakiokantajärjestelmän
alaiset maataloustuottajat ovat luovuttaneet muille verovelvollisillekuin niille, joihin maan alueella sovelletaan tässä artiklassasäädettyä vakiokantajärjestelmää,
b) sellaisten maataloustuotteiden hinnat, jotka vakiokantajärjestelmän
alaiset maataloustuottajat ovat 28 c artiklan A kohdassa säädetyin
edellytyksin luovuttaneet oikeushenkilöille, jotka eivät ole verovel-
vollisia ja joihin ei sovelleta tällä tavoin luovutettujenmaataloustuotteiden lähetyksen tai kuljetuksen saapumisjäsenval-tiossa 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassasäädettyä poikkeusta,
c) sellaisten maatalouspalvelujen hinnat, jotka vakiokantajärjestelmän
alaiset maataloustuottajat ovat suorittaneet muille verovelvollisille
kuin niille, joihin maan alueella sovelletaan tässä artiklassa
säädettyä vakiokantajärjestelmää.
Tämä hyvitys estää soveltamasta muita vähennysmuotoja.6. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 5 kohdassa tarkoitettujen
maataloustuotteiden ja maatalouspalvelujen luovutusten vakiokantahy-vitykset tilittää:
a) joko: ostaja tai vastaanottaja. Tällöin verovelvollinen ostaja tai
vastaanottaja saa 17 artiklassa säädetyin edellytyksin jäsenvaltioiden
vahvistamia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen vähentää siitäverosta, jonka verovelvollinen ostaja tai vastaanottaja on velvollinenmaksamaan maan alueella, vakiokantajärjestelmän alaisille maata-loustuottajille tilittämänsä vakiokantahyvityksen määrän.
Jäsenvaltioiden on palautettava ostajalle tai vastaanottajalle vakio-
kantahyvityksen määrä, jonka tämä on tilittänyt
vakiokantajärjestelmän alaisille maataloustuottajille seuraavista
liiketoimista:
— 28 c artiklan A kohdan mukaisin edellytyksin suoritetut maata-
loustuotteiden luovutukset, jos ostaja on verovelvollinen taioikeushenkilö, joka ei ole verovelvollinen, ja joka toimii tässäominaisuudessa toisessa jäsenvaltiossa, jonka alueella tähän eisovelleta 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa alakoh-
dassa säädettyä poikkeusta,
— 15 artiklan ja 16 artiklan 1 kohdan B, D ja E alakohdan
mukaisin edellytyksin yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneelleverovelvolliselle ostajalle suoritetut maataloustuotteiden luovu-tukset, jos ostaja käyttää näitä maataloustuotteita 17 artiklan 3
kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen liiketoimiensa tai sell-
aisten suorittamiensa palvelujen tarpeisiin, joiden katsotaantapahtuvan maan alueella ja joista ►
M1821artiklan 1kohdan ◄
b alakohdan mukaan yksinomaan ostaja on veronmaksuvelvol-linen,
— maatalouspalvelujen luovutukset, jotka suoritetaan yhteisön
alueella toisen jäsenvaltion sijoittautuneelle verovelvollisellevastaanottajalle, tai yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneelle vero-velvolliselle vastaanottajalle, jos vastaanottaja käyttää näitäpalveluja 17 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujenliiketoimiensa tai sellaisten suorittamiensa palvelujen tarpeisiin,
joiden katsotaan tapahtuvan maan alueella ja joista ►
M1821
artiklan 1 kohdan ◄b alakohdan mukaan yksinomaan vastaa-
nottaja on veronmaksuvelvollinen.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava palautusten suorittamisessa nouda-
tettavat yksityiskohtaiset säännöt; ne voivat erityisesti soveltaa 17artiklan 4 kohdan säännöksiä;
b) tai: viranomainen.”
3. Lisätään 25 artiklan 9 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Käyttäessään tässä artiklassa säädettyä mahdollisuutta jäsenvaltioiden
on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 28 bartiklan B kohdan 1 alakohdassa säädetyin edellytyksin suoritettuja1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 66
▼M4
maataloustuotteiden luovutuksia verotetaan samalla tavoin riippumatta
siitä, suorittaako luovutuksen vakiokantajärjestelmän alainen maata-loustuottaja vai muu verovelvollinen kuin vakiokantajärjestelmän
alainen maataloustuottaja.”
28 k artikla
Erinäiset säännökset
Seuraavia säännöksiä on sovellettava 30 päivään kesäkuuta 1999:
1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa verosta verovapaiden myymälöiden
suorittamat yhteisön sisäisellä lennolla tai merimatkalla toiseenjäsenvaltioon matkustavan matkustajan henkilökohtaisissa matkata-varoissa kuljetettavien tavaroiden luovutukset.
Tässä artiklassa tarkoitetaan:
a) ”verovapaalla myymälällä” lentoasemalla tai satamassa sijait-
sevaa toimipaikkaa, joka täyttää toimivaltaisten viranomaistensäätämät, erityisesti 5 kohdan mukaiset, edellytykset,
b) ”toiseen jäsenvaltioon matkustavalla matkustajalla” matkustajaa,
jolla on ilma- tai vesikuljetusasiakirja, jossa välittömäksi
määräpaikaksi mainitaan toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva lentoa-
sema tai satama,
c) ”yhteisön sisäisellä lennolla tai merimatkalla” ilma- tai vesikulje-
tusta, joka alkaa 3 artiklassa tarkoitetun maan alueelta ja jonkatosiasiallinen saapumispaikka sijaitsee toisen jäsenvaltionalueella.
Verovapaiden myymälöiden suorittamiin tavaroiden luovutuksiin on
rinnastettava tavaroiden luovutukset, jotka suoritetaan ilma- tai
vesialuksessa yhteisön sisäisen matkustajakuljetuksen aikana.
Tätä vapautusta on sovellettava myös Englannin kanaalin tunnelin
jommalla kummalla pääteasemalla sijaitsevien myymälöiden sellai-sille matkustajille suorittamiin tavaroiden luovutuksiin, joilla onvoimassa oleva matkalippu näiden kahden pääteaseman välisellematkalle.
2. Edellä 1 kohdassa säädettyä vapautusta voidaan soveltaa ainoastaan
sellaisiin tavaroiden luovutuksiin:
a) joiden yhteisarvo ei henkilöä ja matkaa kohden ylitä 90:tä ecua.
Poiketen siitä, mitä 28 m artiklassa säädetään, jäsenvaltiot
määräävät yllä mainitun summan vasta-arvon kansallisina valuut-toina direktiivin 69/169/ETY 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Jos useiden tavaroiden tai useiden tavaroiden luovutusten koko-
naisarvo henkilöä ja matkaa kohti on näitä enimmäisarvojasuurempi, vapautus voidaan myöntää näihin arvoihin saakkaottaen huomioon, ettei tavaran arvoa voida jakaa osiin;
b) jotka käsittävät sellaiset määrät henkilöä ja matkaa kohti, jotka
eivät ole suuremmat kuin ne enimmäismäärät, jotka yhteisön
voimassa olevissa säännöksissä asetetaan kolmansien maiden ja
yhteisön väliselle matkustajaliikenteelle.
Edellisessä alakohdassa tarkoitettujen määrällisten rajoitusten
rajoissa suoritettujen tavaroiden luovutusten arvoa ei otetahuomioon a alakohtaa sovellettaessa.
3. Jäsenvaltioiden on myönnettävä verovelvolliselle 17 artiklan 2
kohdassa tarkoitetun arvonlisäveron vähennys tai palautus, jos tavar-oita ja palveluja käytetään verovelvollisen suorittamien tämän
artiklan perusteella verosta vapautettujen tavaroiden luovutusten
tarpeisiin.
4. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät 16 artiklan 2 kohdassa säädettyä
mahdollisuutta, on sovellettava tätä säännöstä myös maahantuon-teihin, yhteisöhankintoihin ja tavaroiden luovutuksiin, jotka ontarkoitettu verovelvollisen tämän artiklan perusteella verosta vapau-tettujen tavaroiden luovutusten tarpeisiin.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 67
▼M7
▼M4
▼M4
5. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä artik-
lassa säädettyjen vapautusten oikean ja yksinkertaisen soveltamisenvarmistamiseksi sekä mahdollisten veropetosten, veron kiertämisen
ja muiden väärinkäytösten estämiseksi.
28 l artikla
Soveltamisaika
Tässä osastossa säädetty siirtymäjärjestelmä tulee voimaan 1 päivänä
tammikuuta 1993. Komissio antaa 31 päivään joulukuuta 1994
mennessä neuvostolle siirtymäjärjestelmän toimintaa koskevan kerto-muksen, johon on liitetty lopullista järjestelmää koskevat ehdotukset.
Siirtymäjärjestelmä korvataan lopullisella jäsenvaltioiden välisen
kaupan verotusjärjestelmällä, joka perustuu siihen periaatteeseen että
luovutettujen tavaroiden ja suoritettujen palvelujen verotus tapahtuu
alkuperäjäsenvaltiossa.
Tämän vuoksi tutkittuaan mainitun kertomuksen perusteellisesti ja
katsottuaan lopulliseen järjestelmään siirtymisen edellytystentyydyttävästi täyttyneen neuvosto päättää yksimielisesti komission
ehdotuksesta, Euroopan parlamenttia kuultuaan, 31 päivään joulukuuta
1995 mennessä säännöksistä, jotka ovat tarpeen lopullisen järjestelmänvoimaantulolle ja toiminnalle.
Siirtymäjärjestelmä tulee voimaan neljäksi vuodeksi, ja sitä sovelletaan
siten 31 päivään joulukuuta 1996. Siirtymäjärjestelmän soveltamisaikaa
pidennetään ilman eri toimenpiteitä siihen päivään saakka, jona lopul-
linen järjestelmä tulee voimaan, ja joka tapauksessa kunnes neuvostoon tehnyt päätökset lopullisesta järjestelmästä.
28 m artikla
Ecun muuntokurssi
Määrätessään tässä osastossa ecuina ilmoitettujen arvojen vasta-arvoja
kansallisina valuuttoina jäsenvaltioiden on käytettävä 16 päivänä joulu-kuuta 1991(
1) sovellettavaa muuntokurssia.
28 n artikla
Siirtymätoimenpiteet
1. Jostavara:
— on saapunut 3 artiklassa tarkoitetun maan alueelle ennen 1 päivää
tammikuuta 1993
ja
— maan alueelle saapumisen jälkeen ollut asetettuna johonkin 14
artiklan 1 kohdan b tai c alakohdassa taikka 16 artiklan 1 kohdanA alakohdassa tarkoitettuun menettelyyn,
eikä
— tätä menettelyä ole lakattu soveltamasta siihen 1 päivään tammi-
kuuta 1993 mennessä, tavaraa tähän menettelyyn asetettaessavoimassa olleita säännöksiä on sovellettava edelleen sinä aikana,jona tavaraan mainittujen säännösten perusteella sovelletaan tätämenettelyä.
2. Edellä 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tavarantuontiin on
rinnastettava tapaukset, joissa:
a) 14 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua menettelyä, johon
tämä tavara on asetettu ennen 1 päivää tammikuuta 1993 1 kohdassatarkoitetuin edellytyksin, lakataan soveltamasta tavaraan, myös jos
se tapahtuu säännösten vastaisesti;
b) jotakin 16 artiklan 1 kohdan A alakohdassa tarkoitettua menettelyä,
johon tämä tavara on asetettu ennen 1 päivää tammikuuta 1993 11977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 68
(1) EYVL N:o C 328, 17.12.1991, s. 4▼M6
▼M6
kohdassa tarkoitetuin edellytyksin, lakataan soveltamasta tavaraan,
myös jos se tapahtuu säännösten vastaisesti;
c) ennen 1 päivää tammikuuta 1993 yhteisön alueella verovelvollisen
tässä ominaisuudessa ennen 1 päivää tammikuuta 1993 suorittamaavastikkeellista tavaroiden luovutusta varten aloitettu yhteisön sisäi-seen passitukseen sisältyvä toimi päättyy;
d) ennen 1 päivää tammikuuta 1993 aloitettu ulkoiseen passitukseen
liittyvä toimi päättyy;
e) syyllistytään säännösten vastaisuuksiin tai rikkomuksiin c alakoh-
dassa tarkoitetuin edellytyksin aloitetun ulkoiseen passitukseenliittyvän toimen tai d alakohdassa tarkoitetun ulkoiseen passitukseen
liittyvän toimen yhteydessä tai aikana;
f) verovelvollinen tai muu kuin verovelvollinen ottaa maan alueella
käyttöön hänelle ennen 1 päivää tammikuuta 1993 toisen jäsenval-tion alueella luovutetut tavarat, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
— näiden tavaroiden luovutusoli vapautettu tai olis i voitu
vapauttaa verosta 15 artiklan 1 ja 2 alakohdan mukaisesti,
— tavaroita ei ole tuotu maan alueelle ennen 1 päivää tammikuuta
1993.
Edellä c alakohdassa ’yhteisön sisäiseen passitukseen liittyvällä
toimella’ tarkoitetaan tavaroiden lähetystä tai kuljetusta yhteisön sisäi-sessä passitusmenettelyssä tai T 2 L -asiakirjalla, yhteisön sisäiselläliikkumistodistuksella taikka postin välityksellä.
3. Edellä 2 kohdan a-e alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tuontia
on pidettävä suoritettuna 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti siinä jäsenval-tiossa, jossa tavaraan lakataan soveltamasta menettelyä, johon se on
asetettu ennen 1 päivää tammikuuta 1993.
4. Poiketen siitä, mitä 10 artiklan 3 kohdassa säädetään, tämän
artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa tavaran maahantuonnissa ei toteuduverotettava tapahtuma, jos:
a) maahantuotu tavara lähetetään tai kuljetetaan 3 artiklan mukaisen
yhteisön ulkopuolelle
tai
b) 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu maahantuotu tavara on muu kuin
kulkuneuvo ja se lähetetään tai kuljetetaan uudelleen vientijäsenval-tioon tavaran viejälle,
taikka
c) 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu maahantuotu tavara on kulku-
neuvo, joka on hankittu tai maahantuotu ennen 1 päiväätammikuuta 1993 3 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltion kotimarkki-noiden yleisten verosäännösten mukaisesti, ja/tai jonka viennissä eiole sovellettu arvonlisäveroa koskevaa vapautusta tai palautusta,
Tämän edellytyksen on katsottava täyttyneen, jos kulkuneuvo on
ensimmäisen kerran otettu käyttöön ennen 1 päivää tammikuuta1985 tai jos vero, joka olisi kannettu maahantuonnissa, onmäärältään vähäinen.
XVI b OSASTO
KÄYTETTYIHIN TAVAROIHIN SEKÄ TAIDE-, KERÄILY- JA ANTIIK-
KIESINEISIIN SOVELLETTAVAT SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
28 o artikla
1. Ne jäsenvaltiot, jotka 31 päivänä joulukuuta 1992 sovelsivat
muita kuin 26 a artiklan B osastossa säädettyjä erityisiä verojärjestelyjäkäytettyjen kulkuneuvojen luovutuksiin, voivat jatkaa näiden järjeste-lyjen soveltamista 28 l artiklassa tarkoitettuna aikana, siltä osin kuin1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 69
▼M8
▼M8
nämä järjestelyt noudattavat tai ne mukautetaan noudattamaan seuraa-
via edellytyksiä:
a) erityisjärjestelyjä sovelletaan ainoastaan 28 a artiklan 2 kohdan a
alakohdassa tarkoitettuihin, 26 a artiklan A osaston d alakohdanmukaisesti käytettyinä tavaroina pidettävien kulkuneuvojen luovu-tuksiin, jotka 26 a artiklan A kohdan e alakohdan mukainen
verovelvollinen jälleenmyyjä suorittaa ja joihin sovelletaan 26 a
artiklan B osaston 1 ja 2 kohdan säännösten mukaisesti voittomargi-naaliverotuksen erityisjärjestelyjä. Direktiivin 28 a artiklan 2 kohdanb alakohdan mukaisten uusien kulkuneuvojen luovutus, joka suorite-taan 28 c artiklan A osastossa säädetyin edellytyksin, suljetaannäiden erityisjärjestelyjen ulkopuolelle;
b) edellä a alakohdassa tarkoitetuista luovutuksista maksettavan veron
määrä on yhtä suuri kuin se veron määrä, joka olisi maksettava, jos
tämä luovutus olisi tavanomaisen arvonlisäverojärjestelyn alainen,
vähennettynä sen arvonlisäveron määrällä, jonka katsotaan sisäl-tyvän verovelvollisen jälleenmyyjän maksamaan kulkuneuvonostohintaan;
c) verovelvollisen jälleenmyyjän maksamaan kulkuneuvon ostohintaan
sisältyväksi katsotun arvonlisäveron määrä lasketaan seuraavallamenetelmällä:
— huomioon otettava ostohinta on 26 a artiklan B kohdan 3 kohdan
mukainen ostohinta,
— tämän verovelvollisen jälleenmyyjän maksaman ostohinnan
katsotaan sisältävän veron, joka olisi ollut maksettava, jos kulk-uneuvon verovelvolliselle jälleenmyyjälle luovuttanut henkilöolisi soveltanut luovutukseensa normaalia arvonlisäverojärjes-
telmää,
— huomioon otettava 12 artiklan 1 kohdan mukainen verokanta on
siinä jäsenvaltiossa sovellettava verokanta, jossa 8 artiklanmukaisesti määritetyn tavaran luovutuspaikan verovelvollisellejälleenmyyjälle katsotaan sijaitsevan;
d) edellä a alakohdassa tarkoitetuista luovutuksista suoritettavan ja b
alakohdan säännösten mukaisen veron määrän on vastattava
vähintään sitä veron määrää, joka olisi suoritettava, jos luovutus
olisi ollut 26 a artiklan B osaston 3 kohdan mukaisesti voittomargi-naaliverotuksen erityisjärjestelyjen alainen.
Edellä mainittujen säännösten soveltamiseksi jäsenvaltioilla on
mahdollisuus säätää, että jos luovutus olisi ollut voittomarginaali-verotuksen erityisjärjestelyjen alainen, tämä voittomarginaali olisiollut vähintään 10 prosenttia B osaston 3 kohdan mukaisesta myyn-
tihinnasta;
e) verovelvollinen jälleenmyyjä ei ole oikeutettu erittelemään toimitta-
massaan laskussa ►
M20 ◄erityisjärjestelyiden
alaisiin luovutuksiin liittyviä veroja;
f) verovelvollisilla ei ole oikeutta vähentää siitä verosta, jonka maksa-
miseen he ovat velvollisia verovelvollisen jälleenmyyjän kauttasuoritetusta käytetyn kulkuneuvon luovutuksesta maksettua taimaksettavaa veroa, kun tätä verovelvollisen jälleenmyyjän suorit-tamaa tavaran luovutusta on verotettu a alakohdan mukaisesti;
g) poiketen siitä, mitä 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään,
kulkuneuvojen yhteisöhankinnoista ei ole maksettava arvonlisä-
veroa, kun myyjä on verovelvollinen jälleenmyyjä tässä
ominaisuudessaan ja hankitusta käytetystä kulkuneuvosta onmaksettu veroa lähetyksen tai kuljetuksen lähtövaltiossa a alakohdanmukaisesti;
h) a alakohdan mukaisesti verotettaviin käytettyjen kulkuneuvojen
luovutuksiin ei sovelleta 28 b artiklan B osastoa eikä 28 c artiklanA osaston a ja d alakohtaa.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan ensimmäisessä lauseessa säädetään,
Tanskan kuningaskunta voi soveltaa 1 kohdan a-h alakohdassasäädettyjä erityisiä verojärjestelyjä 28 l artiklassa säädettynä ajankoh-tana.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 70
▼M8
3. Kun jäsenvaltiot soveltavat 26 a artiklan C osastossa säädettyjä
erityisjärjestelyjä julkisella huutokaupalla myyntiin, niiden on sovellet-tava näitä erityisjärjestelyjä myös käytettyjen kulkuneuvojen
luovutuksiin, jotka julkisen huutokaupan toimittaja suorittaa omissa
nimissään myyntiprovisiota koskevan sopimuksen perusteella verovel-vollisen jälleenmyyjän lukuun, siltä osin kuin tämän toisenverovelvollisen jälleenmyyjän suorittamaa 5 artiklan 4 kohdan calakohdan mukaista käytettyjen kulkuneuvojen luovutusta verotetaan 1
ja 2 kohdan mukaisesti.
4. Saksan liittotasavalta voi soveltaa 30 päivään kesäkuuta 1999 asti
menettelyä, jonka mukaan säädetään verovelvollisten jälleenmyyjien
mahdolli- suudesta soveltaa joko verovelvollisille jälleenmyyjillesäädettyä erityisjärjestelyä tai tavanomaista arvonlisäverojärjestelyäheille 26 a artiklan B osaston 2 kohdassa säädettyjen edellytystenmukaisesti suoritettujen taide-, keräily- ja antiikkiesineiden luovutuk-siin seuraavien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti:
a) erityisjärjestelyjen soveltamiseksi verovelvollisten jälleenmyyjien
luovutuksiin veron peruste säädetään 11 artiklan A osaston 1, 2 ja
3 kohdan mukaisesti;
b) siltä osin kuin tavaroita käytetään a alakohdan mukaisesti verotetta-
vien liiketoimien päämäärän saavuttamiseksi, verovelvollisellajälleenmyyjällä on oikeus vähentää siitä verosta, jonka hän onvelvollinen maksamaan:
— toisen verovelvollisen jälleenmyyjän hänelle luovuttamista taide-
, keräily- tai antiikkiesineistä maksettava tai maksettu arvonlisä-vero, kun tätä toisen verovelvollisen jälleenmyyjän luovutusta onverotettu a alakohdan mukaisesti,
— toisen verovelvollisen jälleenmyyjän hänelle luovuttaman taide-,
keräily- tai antiikkiesineen ostohintaan kuuluvaksi katsottuarvonlisävero, kun tämän toisen verovelvollisen jälleenmyyjänsuorittamasta luovutuksesta on ollut 26 a artiklan B osastossa
säädetyn voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjen mukai-
sesti maksettava arvonlisävero siinä jäsenvaltiossa, jonkaalueella tämän luovutuspaikan katsotaan 8 artiklan mukaisestisijaitsevan.
Tämä vähennysoikeus syntyy sillä hetkellä, kun a alakohdan
mukaisesti verotettavasta luovutuksesta johtuva verosaatavasyntyy;
c) edellä b alakohdan toisen luetelmakohdan säännösten soveltamiseksi
a alakohdan mukaisesti verotettujen, verovelvollisen jälleenmyyjän
luovuttamien taide-, keräily- ja antiikkiesineiden ostohinta säädetään
26 a artiklan B osaston 3 kohdan mukaisesti, ja tähän ostohintaansisältyväksi katsottu vero lasketaan seuraavan menetelmän mukai-sesti:
— ostohinnan katsotaan sisältävän arvonlisäveron, joka olisi ollut
maksettava, jos luovuttajan saama voittomarginaali olisi ollut
20 prosenttia ostohinnasta,
— huomioon otettava verokanta 12 artiklan 1 kohdan mukaan on
sen jäsenvaltion sisällä sovellettava verokanta, jonka alueella
voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjen alaisen tavaranluovutuspaikan katsotaan 8 artiklan mukaisesti olevan;
d) soveltaessaan tavanomaista arvonlisäverojärjestelmää toisen verovel-
vollisen jälleenmyyjän hänelle suorittamaan taide-, keräily- tai
antiikkiesineiden luovutukseen ja kun tavaraa on verotettu a
alakohdan mukaisesti, verovelvollinen jälleenmyyjä voi vähentääsiitä verosta, jonka hän on velvollinen maksamaan, b alakohdassatarkoitetun arvonlisäveron;
e) näihin luovutuksiin sovellettava verokanta on sama kuin 1 päivänä
tammikuuta 1993 sovellettu verokanta;
f) edellä mainittujen 26 a artiklan B osaston 2 kohdan neljännen
luetelmakohdan, 26 a artiklan C osaston 1 kohdan sekä 26 a artiklanD osaston b ja c alakohtien soveltamiseksi a alakohdan mukaisestiverotettuja taide-, keräily- ja antiikkiesineiden luovutuksia pidetäänjäsenvaltioissa luovutuksina, joista on maksettava arvonlisäveroa 261977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 71
▼M8
a artiklan B osastossa säädetyn voittomarginaaliverotuksen
erityisjärjestelyn mukaisesti;
g) jos a alakohdan mukaisesti verotettujen taide-, keräily- ja antiikkie-
sineiden luovutukset suoritetaan 28 c artiklan A osastossasäädettyjen edellytysten mukaisesti, 22 artiklan 3 kohdan mukai-sessa laskussa on oltava maininta siitä, että 28 o artiklan 4
kohdassa säädettyjä voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelyjä
on sovellettu.
XVI c osasto:
Siirtymätoimenpiteet, joita sovelletaan Itävallan, Suomen ja Ruotsin Euroo-
pan unioniin liittymisen yhteydessä
28 p artikla
1 Tässä artiklassa tarkoitetaan:
— ”yhteisöllä”: yhteisön aluetta sellaisena kuin se on määritelty 3
artiklassa ennen liittymistä,
— ”uusilla jäsenvaltioilla”: niiden jäsenvaltioiden aluetta, jotka liit-
tyivät Euroopan unioniin 24 päivänä kesäkuuta 1994allekirjoitetulla sopimuksella, sellaisena kuin se on kunkin jäsenval-tion kohdalla määritelty tämän direktiivin 3 artiklassa,
— ”laajennetulla yhteisöllä”: yhteisön aluetta sellaisena kuin se on
määritelty 3 artiklassa, liittymisen jälkeen.
2 Jostavara:
— on tuotu ennen liittymispäivämäärää yhteisön tai jonkin uuden
jäsenvaltion alueelle
ja
— sen jälkeen kun se on tuotu yhteisön tai jonkin uuden jäsenvaltion
alueelle asetetaan joko väliaikaisen maahantuonnin menettelyynkokonaan tuontitullitta tai johonkin 16 artiklan 1 kohdan Balakohdan a-d alakohdassa tarkoitetuista menettelyistä tai johonkinnäihin verrattavaan menettelyyn jossain uusista jäsenvaltioista
ja
— ei ole poistunut tästä menettelystä ennen liittymispäivää,
sovelletaan säännöksiä, jotka olivat voimassa sillä hetkellä, jolloin
tavara asetettiin tähän menettelyyn siihen asti, kunnes tavara poistuu
tästä menettelystä liittymispäivän jälkeen.
3 Jostavara:
— on ennen liittymispäivämäärää asetettu yhteiseen passitusmenette-
lyyn tai muuhun passitusmenettelyyn
ja
— ei ole poistunut tästä menettelystä ennen liittymispäivää,
sovelletaan säännöksiä, jotka olivat voimassa sillä hetkellä, jolloin
tavara asetettiin tähän menettelyyn, siihen asti, kunnes tavara poistuu
tästä menettelystä liittymispäivän jälkeen.
Ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetaan ”yhteisellä passitusme-
nettelyllä” yhteisön ja Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) maidenvälillä sekä EFTA-maiden välillä passitettaviin tavaroihin sovellettaviatoimenpiteitä, siten kuin niistä on säädetty 20 päivänä toukokuuta 1987tehdyssä yhteistä passitusmenettelyä koskevassa yleissopimuksessa(
1).
4 Edellä mainitun 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tavaran tuontiin
rinnastetaan, siltä osin kuin on osoitettu sen olleen vapaassa liikkeessäjossain uusista jäsenmaista tai yhteisössä:
a) mikä tahansa, myös sääntöjen vastainen, tavaran poistaminen väliai-
kaisen maahantuonnin menettelystä, johon se oli asetettu ennenliittymispäivää 2 kohdassa mainituin edellytyksin;1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 72
(1) EYVL N:O L 226, 13.8. 1987, s. 2.▼M9
▼M9
b) mikä tahansa, myös sääntöjen vastainen, tavaran poistaminen joko
jostain 16 artiklan 1 kohdan B alakohdan a-d alakohdassa tarkoite-tuista menettelyistä tai näihin rinnastettavasta menettelystä, johon
tavara on asetettu ennen liittymispäivää 2 kohdassa mainituin edel-
lytyksin;
c) jonkin 3 kohdassa tarkoitetun, ennen liittymispäivää uudessa jäsen-
valtiossa aloitetun, verovelvollisen tässä ominaisuudessaankyseisessä jäsenvaltiossa tavaroiden toimittamiseksi maksua vastaan
ennen liittymispäivää aloittaman menettelyn päättyminen;
d) mikä tahansa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn aikana tapahtunut
vilppi tai rikkomus c) kohdassa tarkoitetuin edellytyksin.
5 Edellä mainitun 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tavaran tuon-
tiin rinnastetaan myös verovelvolliselle tai muulle kuinverovelvolliselle ennen liittymispäivää toimitettujen tavaroiden käyttötämän henkilön toimesta liittymispäivämäärän jälkeen yhteisössä tai
jossakin uudessa jäsenvaltiossa seuraavien edellytysten toteutuessa:
— näiden tavaroiden toimitusoli, tai s en arveltiin olevan tullitonta,
joko 15 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla tai jonkin uusissa jäsenval-tioissa olevan vastaavanlaisen säännöksen nojalla,
— tavaroita ei ole tuotu johonkin uusista jäsenvaltioista tai yhteisöön
ennen liittymispäivää.
6 Edellä 4 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tuontia pidetään
tapahtuneena 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti jäsenvaltiossa, jonkaalueella tavara poistuu menettelystä, johon se oli asetettu ennen liitty-mispäivää.
7 Poiketen siitä mitä 10 artiklan 3 kohdassa säädetään, tämän
artiklan 4 ja 5 kohdassa tarkoitettua tavaraa tuotaessa ei verolle ole
määräytymisperustetta, jos:
a) tuotu tavara lähetetään tai kuljetetaan laajennetun yhteisön ulkopuo-
lelle,
tai
b) edellä 4 kohdan a alakohdan mukaisesti tuotu tavara on muu kuin
ajoneuvo, ja lähetetään edelleen tai kuljetetaan siihen jäsenvaltioon,
josta se on viety, sille, joka sen on vienyt,
tai
c) edellä 4 kohdan a alakohdan mukaisesti tuotu tavara on ajoneuvo,
joka on hankittu tai tuotu maahan ennen liittymispäivää jonkinuuden jäsenvaltion tai yhteisön jäsenvaltion kotimarkkinoiden ylei-
sillä verotusta koskevilla edellytyksillä, ja/tai sille ei ole myönnetty
viennin vuoksi vapautusta arvonlisäverosta tai arvonlisäveron palau-tusta.
Tätä edellytystä pidetään täyttyneenä, jos ajoneuvon ensimmäinen
käyttöönottopäivä oli ennen 1 päivää tammikuuta 1987 tai jostuonninvuoksi maksettavan veron määrä olisi mitättömän pieni.
XVII OSASTO
ARVONLISÄVEROKOMITEA
29 artikla
1. Perustetaan neuvoa-antava arvonlisäverokomitea, jäljempänä
’komitea’.
2. Komiteassa on jäsenvaltioiden ja komission edustajat.Komitean puheenjohtajana on komission edustaja.Komissio huolehtii komitean sihteeristötehtävistä.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
4. Komitea tarkastelee tämän direktiivin mukaisesti neuvottelujen
kohteena olevien asioiden lisäksi komitean puheenjohtajan omasta1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 73
▼B
▼B
aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä käsiteltäviksi saat-
tamia yhteisön arvonlisäverotusta koskevien säännösten soveltamiseenliittyviä kysymyksiä.
XVIII OSASTO
ERINÄISET SÄÄNNÖKSET
30 artikla
Kansainväliset sopimukset
Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenval-
tioille luvan tehdä kolmannen maan tai kansainvälisen järjestön kanssasopimuksen, joka saattaa sisältää poikkeuksia tästä direktiivistä. Jäsen-valtion, joka tahtoo tehdä tällaisen sopimuksen, on ilmoitettava asiastakomissiolle ja annettava sille kaikki asian arvioimiseksi tarvittavat
tiedot. Komissio antaa asian tiedoksi muille jäsenvaltioille kuukauden
kuluessa.
Neuvoston päätös katsotaan tehdyksi, jollei asiaa ole kahden
kuukauden kuluessa edellisen kohdan mukaisesta jäsenvaltioilletiedoksi antamisesta saatettu neuvoston käsiteltäväksi.
31 artikla
Laskentayksikkö
1. Tässä direktiivissä käytetään laskentayksikkönä päätöksessä 75/
250/ETY(
1) määriteltyä Euroopan laskentayksikköä (ELY).
2. Jäsenvaltiot voivat laskentayksikön kansalliseksi valuutaksi muun-
nettuaan pyöristää tästä muunnoksesta saatuja määriä enintään 10
prosenttia ylöspäin tai alaspäin.
33 artikla
1. Tämän direktiivin säännökset eivät estä jäsenvaltiota pitämästä
voimassa tai ottamasta käyttöön vakuutussopimusveroja, peli- ja uhka-peliveroja, valmisteveroja, rekisteröintimaksuja ja yleisesti ottaen muitakuin liikevaihtoveron luonteisia veroja, tulleja ja maksuja, jos nämä
verot, tullit ja maksut eivät aiheuta rajanylitykseen liittyviä muodolli-
suuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa, sanotun kuitenkaanrajoittamatta muita, erityisesti voimassa oleviin valmisteveron alaistentuotteiden hallussapidosta, liikkuvuudesta ja tarkastuksista annettuihinyhteisön säännöksiin sisältyviä yhteisön säännöksiä.
2. Kaikissa tämän direktiivin viittauksissa valmisteveron alaisiin
tuotteisiin viitataan seuraaviin tuotteisiin, sellaisina kuin ne
määritellään voimassa olevissa yhteisön säännöksissä:
— kivennäisöljyt,
— alkoholi ja alkoholijuomat,
— valmistetut tupakat.
33 a artikla
1. Yhteisöön yhteisön tullialueeseen kuuluvalta, mutta tätä direk-
tiiviä sovellettaessa kolmantena alueena pidettävältä alueelta tuotaviin
7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin tavaroihin on sovellet-tava seuraavia säännöksiä:
a) näiden tavaroiden yhteisön alueelle tuomiseen on sovellettava
yhteisön voimassa olevissa tavaroiden tuontia yhteisön tullialueellekoskevissa tullisäännöksissä säädettyjä muodollisuuksia;1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 74
(1) EYVL N:o L 104, 24.4.1975, s. 35▼M8
▼M4
▼M6
▼M6
b) jos näiden tavaroiden lähetyksen tai kuljetuksen saapumispaikka
sijaitsee sen jäsenvaltion ulkopuolella, jossa tavarat saapuvatyhteisöön, tavaroiden on liikuttava yhteisön alueella yhteisön
voimassa olevissa tullisäännöksissä säädetyssä yhteisön sisäisessä
passitusmenettelyssä, jos ne on ilmoitettu asetettavaksi tähän menet-telyyn niiden saapuessa yhteisön alueelle;
c) jos nämä tavarat yhteisön alueelle saapuessaan ovat tilanteessa, joka
tavaroita 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla
maahantuotaessa mahdollistaisi jonkin 16 artiklan 1 kohdan Balakohdan a, b, c ja d alakohdassa tarkoitetun menettelyn, tai josniihin tällöin sovelletaan täysin tuontimaksuista vapautettua väliai-kaisen maahantuonnin menettelyä, jäsenvaltioiden on toteutettava
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että nämä tavarat voivat olla
yhteisön alueella näiden menettelyjen soveltamiselle säädetyin edel-lytyksin.
2. Jäsenvaltiosta yhteisön tullialueeseen kuuluvalle, mutta tätä direk-
tiiviä sovellettaessa kolmantena alueena pidetylle alueelle lähetettyihintai kuljetettuihin tavaroihin, joita 7 artiklan 1 kohdan a alakohta eikoske, on sovellettava seuraavia säännöksiä:
a) näiden tavaroiden viennissä yhteisön alueen ulkopuolelle on sovel-
lettava yhteisön voimassa olevissa tavaroiden vientiä yhteisön
tullialueen ulkopuolelle koskevissa tullisäännöksissä säädettyjämuodollisuuksia;
b) yhteisön ulkopuolelle väliaikaisesti jälleenvientiä varten vietyjen
tavaroiden osalta jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että näitä tavaroita jälleentuotaessa niihin voidaansoveltaa samoja säännöksiä kuin jos niitä olisi viety väliaikaisestiyhteisön tullialueen ulkopuolelle.
XIX OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
34 artikla
Komissio antaa jäsenvaltioita kuultuaan ensimmäisen kerran 1 päivänä
tammikuuta 1982 ja tämän jälkeen joka toinen vuosi neuvostolle kerto-muksen yhteisen arvonlisäverojärjestelmän toiminnasta jäsenvaltioissa.Neuvosto toimittaa tämän kertomuksen edustajakokoukselle.
35 artikla
Neuvosto, joka toimii yhteismarkkinoiden edun mukaisesti, antaa sopi-
vana ajankohtana yksimielisesti komission ehdotuksesta, ottaenhuomioon edustajakokouksen sekä talous- ja sosiaalikomitean
lausunnon, yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydennykseen ja erityi-
sesti jäsenvaltioiden tästä järjestelmästä poikkeavien toimenpiteidenasteittaiseen rajoittamiseen tai lakkauttamiseen tarvittavat direktiivitkansallisten arvonlisäverojärjestelmien lähentämiseksi 11 päivänähuhtikuuta 1967 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 4 artiklan
tavoitteen mukaisesti.
36 artikla
Kumotaan 11 päivänä huhtikuuta 1967 annetun ensimmäisen neuvoston
direktiivin 2 artiklan neljäskohta ja 5 artikla.
37 artikla
Tämän direktiivin tullessa voimaan lakkaa 11 päivänä huhtikuuta 1967
annettu toinen neuvoston direktiivi olemasta voimassa kaikissa jäsen-
valtiossa.
38 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 75
▼B
▼B
LIITE A
LUETTELO MAATALOUSTUOTANTOTOIMINNOISTA
I. KASVINTUOTANTO
1. kasvinviljely, viininviljely mukaan lukien;
2. hedelmäviljely (mukaan lukien oliivinviljely) sekä vihannes-, kukka- ja
koristekasviviljely, mukaan lukien kasvihuoneviljely;
3. sienien ja maustekasvien viljely, siemenien ja lisäysaineiston tuotanto;
taimitarhaviljely.
II. ELÄINTEN KASVATUS MAATILOILLA
1. eläinten kasvatus;
2. siipikarjatalous;3. kaniinien kasvatus;4. mehiläishoito;
5. silkinviljely;
6. etanoiden kasvatus;
III. METSÄTALOUSIV. KALATALOUS
1. sisävesikalastus;
2. kalanviljely;
3. simpukoiden, ostereiden sekä muiden nilviäisten ja äyriäisten viljely;4. sammakoiden kasvatus.
V. Maataloustuotantotoimintana on pidettävä myös maataloustuottajan suor-
ittamaa pääasiallisesti maataloustuotannostaan saamiensa tuotteiden
jalostusta maa-, metsä- tai kalatalouden harjoittamisessa tavanomaisesti
käytetyillä välineillä.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 76
▼B
LIITE B
LUETTELO MAATALOUSPALVELUISTA
Maatalouspalveluina on pidettävä maataloustuotannon toteutumista tavanomai-
sesti edistäviä palveluja, ja erityisesti
— viljely-, leikkuu-, puinti-, paalaus-, poiminta- ja sadonkorjuutöitä, mukaan
lukien kylvö ja istutus,
— maataloustuotteiden pakkaamista ja käsittelyä, kuten kuivaamista, puhdista-
mista, murskaamista, desinfiointia ja säilömistä,
— maataloustuotteiden varastointia,— eläinten paimentamista, kasvatusta tai lihotusta,— maa-, metsä- tai kalataloudessa tavanomaisesti käytettyjen välineiden vuok-
rausta maataloustarkoituksiin,
— teknistä avustamista,— rikkakasvien ja tuhoeläinten torjuntaa, kasvustojen ja peltojen käsittelyä
torjunta-ainetta levittämällä,
— kastelu- ja ojituslaitteiden käyttöä,
— puiden leikkaamista, metsänhakkuuta ja muita metsätalouspalveluja.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 77
▼B
LIITE C (1)
YHTEINEN LASKENTAMENETELMÄ
I. Kaikkien maa-, metsä- ja kalatalousyritysten arvonlisäystä laskettaessa on
otettava huomioon seuraavien erien arvonlisäveroton arvo:
1. lopullinen tuotanto, mukaan lukien IV ja V kohdassa lueteltujen ”maata-
lous- ja metsästystuotteiden” ja ”raakapuun” kotitarvekäyttö, johon
lisätään liitteessä A olevassa V kohdassa tarkoitettujen jalostustoimin-
tojen tuloksina saadut tuotteet;
2. edellä 1 alakohdassa tarkoitetun tuotannon toteuttamiseksi tarvittavien
välituotteiden kulutus;
3. liitteessä A ja B määritettyyn toimintaan liittyvä kiinteän pääoman brut-
tomuodostus.
II. Vakiokantajärjestelmän alaisten maataloustuottajien vähennykseen oikeutta-
vien arvonlisäverollisten panosten ja toisaalta tuotosten määrittämiseksi on
kansallisista laskelmista vähennettävä tavanomaiseen arvonlisäverojärjes-
telmään kuuluvien viljelijöiden samanluonteiset panokset ja tuotokset
ottaen huomioon samat erät kuin I kohdassa.
III. Vakiokantajärjestelmän alaisten maataloustuottajien arvonlisä vastaa
erotusta, joka saadaan vähentämällä I kohdan 1 alakohdassa tarkoitetusta
lopullisen tuotannon arvonlisäverottomasta arvosta I kohdan 2 alakohdassa
tarkoitettujen välituotteiden ja I kohdan 3 alakohdassa tarkoitetun kiinteän
omaisuuden bruttomuodostuksen arvojen summa. Kaikki erät koskevat
ainoastaan vakiokantajärjestelmän alaisia maataloustuottajia.
IV. MAATALOUS- JA METSÄSTYSTUOTTEET
EYTT:n luokituksen numero
Viljakasvit (paitsi riisi)
10.01.11 1
Vehnä ja speltti 10.01.19 1
Syysvehnä (mukaan lukien speltti) —
Kevätvehnä —
10.01.51
Durum-vehnä 10.01.59
Syysvehnä —Kevätvehnä —
Ruisja s ekavilja
Ruis10.02.00
Syysruis —Kevätruis—
10.01.11 2
Sekavilja 10.01.19 2
10.03.10
Ohra 10.03.90
Syysohra —
Kevätohra —
Kaura ja sekakevätvilja
Kaura 10.04.10
10.04.90
Sekakevätvilja —
10.05.101977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 78
(1) Tässä liitteessä käytetään Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston (EYTT) maatalouden
tilinpidossa käyttämiä käsitteitä.
▼B
EYTT:n luokituksen numero
Maissi 10.05.92
Muut viljalajit (paitsi riisi)
Tattari 10.07.10
Hirssi 10.07.91Durra 10.07.95Kanariansiemenet 10.07.96Muualle kuulumattomat viljalajit (ei kuitenkaan
riisi)10.07.99
Kuorimaton riisi 10.06.11
Kuivattu palkovilja
Kuivatut herneet ja rehuherneet 07.05.11
Kuivatut, muut kuin rehuherneet —
Kuivatut herneet (ei kuitenkaan kahviherneet) —
Kahviherneet —
Rehuherneet —
Kuivatut pavut ja härkäpavut
Kuivatut tarhapavut 07.05.15Härkäpavut 07.05.95
Muut kuivatut palkoviljat
Linssit 07.05.91
Virnat 12.03.31 2Lupiinit 12.03.49 2Muualle kuulumattomat kuivattu palkovilja, erilaiset
kuivatut palkoviljasekoitukset sekä erilaiset
kuivatun palkoviljan ja viljojen sekoitukset07.05.97
Riviviljelykasvit
Perunat
Perunat (muut kuin siemenperunat)
07.01.13
Varhaisperunat 07.01.15
07.01.17
Muut kuin varhaisperunat 07.01.19
Siemenperunat 07.01.11
Sokerijuurikkaat 12.04.11
Rehujuurikkaat; lantut, porkkanat ja rehurapsit; muut
juurekset
Rehujuurikkaat/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15012.10.10Lantut, porkkanat ja rehunauriit
LantutPorkkanat ja rehunauriit
Rehukaalit 12.10.99 2Muut riviviljelykasvit
Maa-artisokat 07.06.10
Bataatit 07.06.50
07.06.30
Muualle kuulumattomat riviviljelykasvit 12.10.99 31977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 79
▼B
EYTT:n luokituksen numero
Teollisuuskasvit
Öljysiemenet ja -hedelmät (ei kuitenkaan oliivit)
Rypsin- ja rapsinsiemenet 12.01.91
Syysrapsi —
Kevätrapsi —
Rypsi —
Auringonkukansiemenet 12.01.95Soijapavut 12.01.40Risiininsiemenet 12.01.50
12.01.61
Pellavansiemenet 12.01.69
Seesamin-, hampun-, sinapin- ja unikonsiemenet
Seesaminsiemenet 12.01.97
Hampunsiemenet 12.01.94Sinapinsiemenet 12.01.92
Unikonsiemenet 12.01.93
Kuitukasvit
Pellava 54.01.10
Hamppu 57.01.10
24.01.10
Raakatupakka (myöskuivattu) 24.01.90Humala 12.06.00Muut teollisuuskasvit
Kahvisikuri 12.05.00Lääke-, yrtti- ja maustekasvit
Sahrami 09.10.31Kumina 07.01.82
Muualle kuulumattomat lääke-, yrtti- ja mauste-
kasvit09.09 (11-13-15-17-18)
09.10 (11-20-51-55-71)
12.07 (10-20-30-40-50-
60-70-80-91-99)
Tuoreet kasvikset
Kaalit
07.01.21
Kukkakaalit 07.01.22
Muut kaalit
Ruusukaalit 07.01.26Valkokaalit/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C15007.01.23Punakaalit
Kurttukaalit/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15007.01.27 1 Lehtikaalit
Muualle kuulumattomat kaalit
Lehti- ja varsivihannekset, muut kuin kaalit
07.01.5107.01.531977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 80
▼B
EYTT:n luokituksen numero
Mukulaselleri ja lehtiselleri 07.01.97 2
Purjot 07.01.68
07.01.31
Keräsalaatit 07.01.33Kähärä- ja siloendiivi 07.01.36 1Pinaatit 07.01.29
Parsat 07.01.71
Witloof-sikurit (endiivit) 07.01.34Latva-artisokat 07.01.73
Muut lehti- ja varsivihannekset
Vuonankaali 07.01.36 2Lehtijuurikkaat ja kardonit 07.01.37Fenkoli 07.01.91
Raparperi/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15007.01.97 1Krassi
PersiljaParsakaali
Muualle kuulumattomat lehti- ja varsivihannekset
Hedelmän takia viljellyt vihannekset
07.01.75
Tomaatit 07.01.77
07.01.83
Kurkut ja pikkukurkut 07.01.85Melonit 08.09.10
Munakoisot, kurpitsat, kesäkurpitsat 07.01.95
Paprikat 07.01.93Muut hedelmän takia viljellyt vihannekset 07.01.97 3
Juurikasvit, sipulit ja mukulat
Kyssäkaali 07.01.27 2
Nauriit/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C15007.01.54Porkkanat
Valkosipuli 07.01.67
Kepasipulit ja salottisipulit 07.01 (62-63-66)Punajuurikkaat/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15007.01.56
07.01.59Kaurajuuret ja mustajuuret
Muut juurikasvit, sipulit ja mukulat (ruohosipulit,
retiisit ja retikat, nauriit, piparjuuret
Palkovihannekset
07.01.41
Herneet 07.01.43
07.01.45
Tarhapavut 07.01.47
Muu palkovilja 07.01.49
Viljellyt sienet 07.01.871977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 81
▼B
EYTT:n luokituksen numero
Tuoreet hedelmät, myös sitrushedelmät (ei kuiten-
kaan viinirypäleet ja oliivit)
Syötäväksi tarkoitetut omenat ja päärynät
Syötäväksi tarkoitetut omenat 08.06 (13-15-17)Syötäväksi tarkoitetut päärynät 08.06 (36-38)
Omenat omenamehun ja omenasiiderin valmistukseen
sekä päärynät päärynämehun ja päärynäsiiderin
valmistukseen
Omenat omenamehun ja omenasiiderin valmistukseen 08.06.11Päärynät päärynämehun ja päärynäsiiderin valmistuk-
seen08.06.32
Kivihedelmät
Persikat 08.07.32
Aprikoosit 08.07.10Kirsikat 08.07 (51-55)
Luumut (myösmirabelle-luumut, viherluumut ja
quetsch-luumut)08.07 (71-75)
Muut kivihedelmät 08.07.90
Pähkinät
Saksanpähkinät 08.05.31
Hasselpähkinät 08.05.91
08.05.11
Mantelit 08.05.19
Kastanjat 08.05.50
Muut (ei kuitenkaan trooppiset) pähkinät
Pistaasit 08.05.70Muualle kuulumattomat pähkinät (ei kuitenkaan
trooppiset)08.05.97 1
Muiden puumaisten kasvien hedelmät
Viikunat 08.03.10
Kvittenit 08.06.50Muualle kuulumattomat puumaisten kasvien
hedelmät (ei kuitenkaan trooppiset)08.09.90 1
Mansikat 08.08 (11-15)
Marjat
Musta- ja punaherukat
Mustaherukat 08.08.41Punaherukat 08.08.49 1
VadelmatKarviaismarjat 08.08.90 1
Muut marjat (esimerkiksi viljellyt karhunvatukat),
paitsi luonnonvaraiset karhunvatukat08.09.90 2
Sitrushedelmät
Appelsiinit 08.02 (21-22-24-27)Mandariinit ja klementiinit 08.02 (32-36)
Sitruunat 08.02.50
Greipit 08.02.701977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 82
▼B
EYTT:n luokituksen numero
Muut sitrushedelmät 08.02.90
Sukaattisitruunat —
Limetit —Bergamotit —Muualle kuulumattomat sitrushedelmät —
Viinirypäleet ja oliivit
Viinirypäleet
Syötäväksi tarkoitetut viinirypäleet 08.04 (21-23)
Muut viinirypäleet (viinin, mehun ja rusinoiden
valmistukseen)08.04 (25-27)
Oliivit
Syötäväksi tarkoitetut oliivit 07.01.78
07.01.79
Muut oliivit (öljyn valmistukseen) 07.03.13
Muut kasvituotteet
Rehukasvit (
1) 12.10.99 1
Taimitarhatuotteet
Hedelmäpuut ja-pensaat 06.02 (19-40-51-55)
Viinin lisäysaineisto 06.02 (10-30)
Koristepuut ja -pensaat 06.02 (71-75-79-98)
Metsäpuiden lisäysaineisto 06.02.60
Punonta-aineet
Koripajut, vihvilät, rottingit 14.01 (11-19-51-59)Ruo' ot, bambut 14.01 (31-39)
Muut punonta-aineet 14.01.90
Kukat, koristekasvit ja joulupuut
Kukkasipulit ja-mukulat 06.01.10
Koristekasvit 06.01 (31-39)
06.03 (11-15-90)
Leikkokukat, leikkovihreä 06.04 (20-40-50)Joulupuut 06.04.90
Monivuotiset kasvit 06.02.92
Siemenet
Maataloustuotteiden siemenet (
2) 06.02.95
12.03 (11-19-35-39-44-
46-84-86-89)
12.03.31 1
12.03.49 1
Kukansiemenet 12.03.81
Keräilytuotteet (3) 07.01 (88 - 89)
08.05.97 2
08.08.31
08.08.35
08.08.49 21977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 83
▼B
EYTT:n luokituksen numero
08.08.902
23.06.10 1
Sivutuotteet (4)
Viljan (ei kuitenkaan riisin) viljelyn sivutuotteet 12.08 (10 - 31)
12.08.90
12.09.00
13.03.12
14.02 (10-21-23-25-29)
14.03.00
14.04.00
14.05 (11 - 19)
15.16.10
23.06.10
23.06.30
13.01.00
Riisinviljelyn sivutuotteet
Kuivatun palkoviljan viljelyn sivutuotteet
Riviviljelykasvien viljelyn sivutuotteetTeollisuuskasvien viljelyn sivutuotteetTuorevihannesten viljelyn sivutuotteetHedelmien ja sitrushedelmien viljelyn sivutuotteet 2Viinirypäleiden ja oliivien viljelyn sivutuotteetMuut kasvien viljelyn sivutuotteet
Muualle kuulumattomat kasvituotteet
Rypälemehu ja viini
Rypälemehu 22.04.00
22.05 (21-25-31-35-41-
44-45-47-51-57-
59-61-69)
ViiniViinituotannon sivutuotteet (
5) 23.05.00
Oliiviöljy
Neitsytoliiviöljy (6) 15.07.06
Oliiviöljy, puhdistamaton (6) 15.07 (07 - 08)
Oliiviöljynpuristamisen sivutuotteet (7) 23.04.05
Nautaeläimet
01.02
Kesyt nautaeläimet (11-13-14-15-17)
Vasikat —
Muut, alle vuoden ikäiset nautaeläimet —Hiehot —Lehmät —Urospuoliset siitosnaudat
- 1 — 2 -vuotiaat —
- yli 2-vuotiaat —
Teuras- ja lihotusnaudat
- 1 — 2 -vuotiaat —1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 84
▼B
EYTT:n luokituksen numero
- yli 2-vuotiaat —
Siat
Kesyt siat 01.03 (11 - 15 - 17)
Porsaat —
Nuoret siat —
Lihotusporsaat —
Siitosemakot —
Siitoskarjut —
Hevoseläimet
Hevoset 01.01 (11 - 15 - 19)
Aasit 01.01.31Muulit ja muuliaasit 01.01.50
Lampaat ja vuohet
Kesyt lampaat 01.04 (11 - 13)
Kesyt vuohet 01.04.15
Siipikarja, kanit, kyyhkyset ja muut eläimet
Kanat, kukot, kananpojat, vastakuoriutuneet kanan-
pojat01.05 (10 - 91)
Ankat 01.05.93
Hanhet 01.05.95
Kalkkunat 01.05.97
Helmikanat 01.05.98
Kesyt kanit 01.06.10
Kesyt kyyhkyset 01.06.30
Muut eläimet
Mehiläiset —
Silkkiäistoukat —
Turkiseläimet —
Etanat (ei kuitenkaan kotilot) 03.03.66
01.06.99
Muualle kuulumattomat eläimet 02.04.99 1
Riista ja riistanliha
Riista (
8) 01.01.39
01.02.90
01.03.90
01.04.90
01.06.91
Riistanliha 02.04.30
Maito, jalostamaton
Lehmänmaito —1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 85
▼B
EYTT:n luokituksen numero
Lampaanmaito —
Vuohen maito —
Puhvelinmaito —
Munat
Kananmunat
Siitoskananmunat 04.05.12 1
Muut kananmunat 04.05.14
Muiden kuin kanojen munat
Siitosmunat, muut kuin kananmunat 04.05.12 2
04.05.16
Muiden kuin kanojen muut munat 04.05.18
Muut eläintuotteet
Villa (myöskarva) (9) 53.01 (10 - 20)
53.02 (93 - 95)
Hunaja 04.06.00
Silkkikokongit 50.01.00
Eläintuotteiden jätetuotteet (10)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15015.15.10
43.01.
(10 - 20 - 30 - 90)
Muualle kuulumattomat eläintuotteet 53.02.97
Maataloustyöpalvelut (
11)
Lähes yksinomaan tuonnin varassa olevat maata-
loustuotteet
Öljysiemenet ja -hedelmät
Maapähkinät 12.01.11
12.01.15
Kopra 12.01.20
Palmunpähkinät ja -ytimet 12.01.30Puuvillansiemenet 12.01.96
Muualle kuulumattomat öljysiemenet ja -hedelmät 12.01.99
Trooppiset tekstiilikasvit
Puuvilla 55.01.00
Muut kuitukasvit
Manillahamppu 57.02.00
Juutti 57.03.10
Sisalhamppu 57.04.10Kookos57.04.30
Rami 54.02.00
Muualla määrittelemättömät tekstiilikasvit 57.04.50
Muut trooppiset teollisuuskasvit
Kahvi 09.01.111977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 86
▼B
EYTT:n luokituksen numero
Kaakao 18.01.00
Sokeriruoko 12.04.30
Trooppiset hedelmät
Trooppiset pähkinät
Kookospähkinät 08.01.75Cashew-pähkinät 08.01.77Parapähkinät 08.01.80Pekaanipähkinät 08.05.80
Muut trooppiset hedelmät
Taatelit 08.01.10Banaanit 08.01 (31 - 35)Ananakset 08.01.50Papaijat 08.08.50Muualle kuulumattomat trooppiset hedelmät 08.01 (60 - 99)
Jalostamaton norsunluu 05.10.00
(1) Esimerkiksi heinä, apila (paitsi rehukaalit).
(2) Paitsi vilja- ja riisisiemenet sekä siemenperunat.
(3) Esimerkiksi luonnonvaraiset sienet, puolukat, mustikat, karhunvatukat, vadelmat,
jne.
(4) Esimerkiksi oljet, varret ja lehdet, herneiden ja papujen palot.
(5) Esimerkiksi viininsakat, jalostamaton viinikivi, jne.
(6) Nämä kaksi tuotetta eivät eroa toisistaan tuotantovaiheen vaan jalostusprosessin
suhteen.
(7) Esimerkiksi oliivinkuoret ja muut oliiviöljynpuristusjätteet.
(8) Elävä riista käsittää ainoastaan kasvatettavaa tai tarhattavaa riistaa.
(9) Jos nämä ovat pääasialliset tuotteet.
(10) Esimerkiksi nahat, karvat, turkikset ja teurastetun riistan vuodat, vahat, lanta,
lantavesi.
(11) Maatalousyritysten tavanomaisesti itse suorittamat palvelut, kuten esimerkiksi
kyntö, niitto, puinti, tupakan kuivaaminen, lampaiden keritseminen, eläintenhoitaminen.
V. RAAKAPUU
Järeä ja teollinen havupuutavara
Pitkä havupuutavara— 1 Tukit
1) Jalokuuset, kuuset, douglasinkuuset2) Männyt, lehtikuuset
— 2 Propsit
1) Jalokuuset, kuuset, douglasinkuuset2) Mänty, lehtikuuset
— 3 Muu pitkä puutavara
1) Jalokuuset, kuuset, douglasinkuuset2) Mänty, lehtikuuset
Vanerihavupuu— 1 Jalokuuset, kuuset, douglasinkuuset— 2 Mänty, lehtikuusetPolttopuu, havupuuta
Jalokuuset, kuuset, douglasinkuusetMännyt, lehtikuuset
Järeä ja teollinen lehtipuutavara
Pitkä lehtipuutavara— 1 Tukit
1) Tammet2) Pyökit
3) Poppelit
4) Muut1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 87
▼B
— 2 Propsit
1) Tammet2) Muut
— 3 Muu pitkä puutavara
1) Tammet
2) Pyökit3) Poppelit
4) Muut
Vanerilehtipuu— 1 Tammet— 2 Pyökit
— 3 Poppelit
— 4 MuutPolttopuu, lehtipuuta
Tammet
PyökitpoppelitMuut
Metsätalouspalvelut(
1)
Muut tuotteet (esim. kaarna, korkki, pihka)1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 88
(1) Metsätalousyritysten tavanomaisesti itse suorittamat palvelut (esimerkiksi
metsähakkuu).
▼B
LIITE D
LUETTELO 4 ARTIKLAN 5 KOHDAN KOLMANNESSA ALAKOH-
DASSA TARKOITETUISTA LIIKETOIMISTA
1. televiestintä;
2. veden, kaasun, sähkön ja lämpöenergian jakelu;
3. tavarakuljetukset;
4. satama- ja lentokenttäpalvelut;5. henkilökuljetukset;6. uusien myyntiin valmistettujen tavaroiden luovutus;
7. maatalouden interventioelinten liiketoimet, jotka kohdistuvat maataloustuot-
teisiin ja jotka suoritetaan näiden tuotteiden yhteisen markkinajärjestelmän
sääntöjen mukaisesti;
8. kaupallisluonteinen messu- ja näyttelytoiminta;9. varastointi;
10. kaupallinen mainostoimistotoiminta;
11. matkatoimistotoiminta;12. henkilöstöruokaloiden, työpaikkamyymälöiden, osuuskuntien ja muiden
vastaavien laitosten toiminta;
13. radio- ja televisiolaitosten harjoittama muu kuin 13 artiklan A kohdan 1
alakohdan q alakohdassa tarkoitettu toiminta.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 89
▼B
LIITE E
LUETTELO 28 ARTIKLAN 3 KOHDAN a ALAKOHDASSA TARKOITE-
TUISTA LIIKETOIMISTA
1.►M3 ◄
2. direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan e alakohdassa tarkoitetut liike-
toimet;
3.►M3 ◄
4.►M3 ◄
5.►M3 ◄
6.►M3 ◄
7. direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan q alakohdassa tarkoitetut liike-
toimet;
8.►M3 ◄
9.►M3 ◄
10.►M3 ◄
11. direktiivin 13 artiklan B kohdan g alakohdassa tarkoitetut luovutukset, jos
luovuttajina ovat verovelvolliset, jotka ovat oikeutettuja tekemään kyseistä
rakennusta koskevan verovähennyksen;
12.►M3 ◄
13.►M3 ◄
14.►M3 ◄
15. direktiivin 26 artiklassa tarkoitettujen matkatoimistojen sekä matkustajan
nimissä ja hänen lukuunsa toimivien matkatoimistojen suorittamat palvelut,
jotka koskevat yhteisön ulkopuolella tehtyjä matkoja.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 90
▼B
ANNEX F
LUETTELO 28 ARTIKLAN 3 KOHDAN b ALAKOHDASSA TARKOITE-
TUISTA LIIKETOIMISTA
1. sisäänpääsymaksujen periminen urheilutapahtumissa;
2. kirjailijoiden, taiteilijoiden, taiteellisten teosten esittäjien, asianajajien ja
muiden vapaiden ammattien harjoittajien suorittamat palvelut, lukuun otta-
matta lääketieteellisten ja avustavan hoitohenkilöstön ammattiryhmien
palveluja, jos ei ole kyse 11 päivänä huhtikuuta 1967 annetun toisen
neuvoston direktiivin liitteessä B tarkoitetuista palveluista;
3.►M3 ◄
4.►M3 ◄
5. yleisen postilaitoksen telepalvelut sekä niihin liittyvien tavaroiden luovu-
tukset;
6. hautaustoimistoyritysten ja polttohautausyritysten suorittamat palvelut sekä
niihin liittyvät tavaroiden luovutukset;
7. sokeiden henkilöiden tai sokeain työpajojen suorittamat liiketoimet, jollei
niiden vapautus johda olennaiseen kilpailun vääristymiseen;
8. tavaroiden luovutukset ja palvelujen suoritukset laitoksille, jotka vastaavat
sodan uhrien hautausmaiden, hautapaikkojen ja muistomerkkien rakentami-
sesta, suunnittelusta ja ylläpitämisestä;
9.►M3 ◄
10. muiden kuin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettujen
sairaaloiden suorittamat liiketoimet;
11.►M3 ◄
12. julkisyhteisön suorittama vedenjakelu;13.►
M3 ◄
14.►M3 ◄
15.►M3 ◄
16. direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut rakennusten ja maapohjien
luovutukset;
17. henkilökuljetukset;
matkustajien mukanaan kuljettamien tavaroiden, kuten matkatavaroiden tai
moottoriajoneuvojen, kuljetukset ja henkilökuljetukseen liittyvien palvelujen
suoritukset voidaan vapauttaa ainoastaan, jos näiden henkilöiden kuljetus on
vapautettu;
18.►M3 ◄
19.►M3 ◄
20.►M3 ◄
21.►M3 ◄
22.►M3 ◄
23. valtion laitosten käytössä olevien ilma-alusten luovutus, muuntaminen,
korjaus, kunnossapito, rahtaus ja vuokraus, mukaan lukien niihin kuuluva
tai niissä käytetty varustus;
24.►M3 ◄
25. sota-alusten luovutus, muuntaminen, korjaus, kunnossapito, rahtaus ja vuok-
raus;
27. direktiivin 26 artiklassa tarkoitettujen matkatoimistojen sekä matkustajan
nimissä ja hänen lukuunsa toimivien matkatoimistojen palvelut, jotka
koskevat yhteisössä tehtäviä matkoja.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 91
▼M13
▼B
▼B
LIITE G
VALINTAOIKEUS
1. Direktiivin 28 artiklan 3 kohdan C alakohdassa tarkoitettu valintaoikeus
voidaan myöntää:
a) liitteessä E tarkoitettujen liiketoimien osalta:
vapautusta jo soveltavat mutta valintaoikeuden tarjoavat jäsenvaltiot
voivat pysyttää voimassa tämän valintaoikeuden;
b) liitteessä F tarkoitettujen liiketoimien osalta:
väliaikaisesti vapautusta soveltavat jäsenvaltiot voivat myöntää verovel-
vollisilleen verotuksen valintaoikeuden.
2. Jäsenvaltiot, jotka ovat jo myöntäneet verotuksen valintaoikeuden, jota 1
kohdan säännökset eivät koske, voivat sallia valintaoikeutta käyttävien vero-
velvollisten käyttää tätä oikeutta enintään kolme vuotta direktiivin
voimaantulosta.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 92
▼M5
LIITE H
LUETTELO TAVAROIDEN LUOVUTUKSISTA JA PALVELUJEN
SUORITUKSISTA, JOIHIN VOIDAAN SOVELTAA ALENNETTUJA
ALV-KANTOJA
Jäsenvaltiot voivat saattaessaan voimaan jäljempänä mainittuja tavaroiden
ryhmiä kansallisessa lainsäädännössään käyttää yhdistettyä nimikkeistöä rajoit-
taakseen kyseisen ryhmän täsmällisesti.
Ryhmä Kuvaus
1 Ihmisten ja eläinten elintarvikkeet (mukaan lukien juomat,
mutta lukuun ottamatta alkoholijuomia); elävät eläimet, vilja,
kasvit ja tavallisesti elintarvikkeiden valmistuksessa käytettä-
viksi tarkoitetut ainekset; tuotteet, joita tavallisesti käytetään
elintarvikkeiden täydentämiseen tai korvaamiseen.
2 Veden jakelu.
3 Farmakologiset tuotteet, joita tavallisesti käytetään terveyden-
hoidossa, sairauksien ehkäisemisessä sekä lääketieteellisessä ja
eläinlääketieteellisessä hoidossa, mukaan lukien ehkäisyyn ja
naisten hygieniaan tarkoitetut tuotteet.
4 Vammaisen henkilön henkilökohtaiseen käyttöön tavallisesti
vammojen lieventämiseksi tai hoitamiseksi tarkoitetut lääketie-
teelliset laitteet, apuvälineet ja muut laitteet, mukaan lukien
näiden tavaroiden korjaus sekä autojen lastenistuimet.
5 Henkilöiden ja näiden mukanaan kuljettamien matkatavaroiden
kuljetus.
6 Kirjojen toimitukset, mukaan lukien kirjastolainaus (mukaan
lukien esitteet, lehtiset ja vastaavat painotuotteet, lasten kuva-,
piirustus- tai värityskirjat, nuottikirjat tai -käsikirjoitukset,
hydrografiset ja muut kartat), lehdet ja aikakauslehdet, lukuun
ottamatta kokonaan tai pääasiassa mainontaan tarkoitettua
aineistoa.
7 Pääsy näytöksiin, teatteriin, sirkukseen, messuille, huvipuis-
toihin, konsertteihin, museoihin, eläintarhoihin, elokuviin,
näyttelyihin ja vastaaviin kulttuuritilaisuuksiin ja -laitoksiin.
Radio- ja televisiolähetyspalvelujen vastaanotto.
8 Kirjailijoiden, säveltäjien ja esiintyvien taitelijoiden palvelut
sekä näiden tekijänpalkkiot.
9 Sosiaalipolitiikan mukainen asuntojen luovutus, rakennus,
korjausja muuttaminen.
10 Tavaroiden luovutukset ja palvelujen suoritukset, jotka on taval-
lisesti tarkoitettu käytettäviksi maataloustuotannossa, lukuun
ottamatta pääomahyödykkeitä kuten koneita tai rakennuksia.
11 Hotelleissa tai vastaavissa laitoksissa tarjottava majoitus,
mukaan lukien lomamajoitus sekä leirintäalueiden ja asuntovau-
nualueiden vuokraus.
12 Pääsy urheilutilaisuuksiin
13 Urheilulaitosten käyttö.
14 Jäsenvaltioiden luonteeltaan yhteiskunnallisiksi tunnustamien
sekä sosiaaliapua ja sosiaaliturvaa tarjoavien laitosten palve-
lujen suoritukset ja tavaroiden luovutukset, jos näitä suorituksia
ja luovutuksia ei ole vapautettu 13 artiklan perusteella.
15 Hautaustoimistojen ja krematorioiden palvelut sekä näihin liitty-
vien tavaroiden luovutukset.
16 Lääketieteelliset ja hammaslääketieteelliset hoitopalvelut sekä
lämpöhoitopalvelut, jos näiden palvelujen suorituksia ei ole
vapautettu 13 artiklan perusteella.
17 Muut kuin 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen yhteisöjen suor-
ittamat yleisten teiden puhtaanapitoon, kotitalousjätteiden
keruuseen ja jätteiden käsittelyyn kuuluvat palvelut.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 93
▼M8
LIITE I
TAIDE-, KERÄILY- JA ANTIIKKIESINEET
Tässä direktiivissä tarkoitetaan
a)”taide-esineillä” seuraavia esineitä:
— tauluja, kollaaseja ja muita sellaisia kokonaan taiteilijan käsin tekemiä
maalauksia ja piirroksia, lukuun ottamatta rakennussuunnitelmia ja -piir-
ustuksia, teknisiä piirustuksia ja muita suunnitelmia ja piirustuksia
teolliseen, kaupalliseen tai topografiseen tarkoitukseen, käsin maalattuja
ja koristeltuja tavaroita, teatterikulisseja, ateljeen taustakankaita ja muita
sellaisia (CN-koodi n:o 9701),
— alkuperäiskaiverruksia, -painoksia ja -litografioita, lukumääräisesti rajoi-
tettuja taiteilijan kokonaan käsin valmistamasta yhdestä tai useammasta
laatasta suoraan saatuja mustavalkoisia tai värillisiä vedoksia käytetystä
aineesta tai menetelmästä riippumatta, jollei se ole ollut mekaaninen tai
fotomekaaninen (CN-koodi n:o 9702 00 00),
— alkuperäisveistokset ja -patsaat mistä tahansa aineesta edellyttäen, että ne
ovat kokonaan taiteilijan luomia; taiteilijan tai hänen oikeudenomista-
jiensa valvonnan alaisena valmistettuja valantatöitä enintään kahdeksan
kappaleen määrään (CN-koodi 9703 00 00); jäsenvaltioiden päättämissä
erityistapauksissa voidaan ennen 1 päivää tammikuuta 1989 valmistet-
tujen valantatöiden osalta ylittää kahdeksan kappaleen enimmäismäärä;
— taiteilijan alkuperäisluonnosten mukaisia käsintehtyjä ryijyjä (CN-koodi
5805 00 00) ja seinävaatteita (CN-koodi 6304 00 00), enintään kahdeksan
jäljennöstä työtä kohden;
— taiteilijan kokonaan luomia ja signeeraamia alkuperäisiä keramiikkatöitä;— kokonaan käsin tehtyjä emaljitöitä, enintään kahdeksan numeroitua,
taiteilijan tai ateljeen merkinnällä varustettua kappaletta, pois lukien jalo-
kivityöt sekä kulta- ja hopeasepän työt;
— taiteilijan ottamia tai hänen valvonnassaan otettuja signeerattuja ja
numeroituja valokuvia, joiden määrä on rajoitettu kolmeenkymmeneen
kaikki koot ja tukimateriaalit mukaan lukien;
b)”keräilyesineillä” seuraavia esineitä:
— leimattuja tai leimaamattomia postimerkkejä, leimamerkkejä, vero-
merkkejä, ensipäivänkuoria, ehiöitä ja muita sellaisia, jotka eivät ole
voimassa ja jotka eivät tule uudelleen voimaan (CN-koodi 9704 00 00);
— keräilyesineitä ja kokoelmia, joilla on eläintieteellistä, kasvitieteellistä,
mineralogista, anatomista, historiallista, arkeologista, paleontologista,
etnografista tai numismaattista arvoa (CN-koodi 9705 00 00);
c) ”antiikkiesineillä” muita kuin taide- ja keräilyesineitä, jotka ovat iältään yli
sata vuotta vanhoja (CN-koodi 9706 00 00).1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 94
▼M10
LIITE J
Tavaran kuvausCN-koodi
Tina 8001
Kupari 7402
74037405
7408
Sinkki 7901
Nikkeli 7502Alumiini 7601Lyijy 7801
Indium ex 8112 91
ex 8112 99
Vilja 1001-1005
1006: vain käsittelemätön riisi
1007-1008
Öljysiemenet ja öljyhedelmät 1201-1207
Kookospähkinät, parapähkinät ja cashew-pähkinät 0801
Muut pähkinät 0802Oliivit 0711 20Jyvät ja siemenet (sisältäen soijapavut) 1201-1207
Kahvi, ei paahdettu 0901 11 00
0901 12 00
Tee 0902
Kaakaopavut, kokonaiset tai rouhitut, raa'at tai paahdetut 1801Raakasokeri 1701 11
1701 12
Kumi, alkumuodot tai laatat, levyt tai kaistaleet 4001
4002
Villa 5101
Kemikaalit irtolastina luvut 28 ja 29
Mineraaliöljyt (sisältäen propaanin ja butaanin; sisältäen myös
petroleumiraakaöljyt)2709
27102711 122711 13
Hopea 7106Platina (palladium, rodium) 7110 11 00
7110 21 007110 31 00
Perunat 07011977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 95
▼M10
Tavaran kuvausCN-koodi
Kasvisöljyt ja -rasvat sekä niiden jakeet, sekä puhdistetut että
puhdistamattomat, mutta kemiallisesti muuntamattomat1507-15151977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 96
▼M16
LIITE K
Luettelo 28 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuista palveluista
1. Pienet korjauspalvelut
— polkupyörät,
— kengät ja nahkatavarat,— vaatteet ja liinavaatteet (korjaukset ja muutokset mukaan lukien).
2. Yksityisasuntojen uudistaminen ja korjaus lukuun ottamatta tarvikkeita, jotka
muodostavat merkittävän osan toimituksen arvosta.
3. Ikkunanpesu ja siivous yksityistalouksissa.
4. Kodinhoitopalvulut (esim. kotiapu, lasten, vanhusten, sairaan tai vammaisen
hoito).
5. Parturi- ja kampaamopalvelut.1977L0388 — FI — 06.02.2002 — 004.001 — 97