1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 25 päivänä helmikuuta 1992,
valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden
hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta
(92/12/ETY)
(EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Neuvoston direktiivi 92/108/ETY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1992 L 390 124 31.12.1992
►M2 Neuvoston direktiivi 94/74/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994 L 365 46 31.12.1994
►M3 Neuvoston direktiivi 96/99/EY, annettu 30 päivänä joulukuuta 1996 L 8 12 11.1.1997
►M4 Neuvoston direktiivi 2000/44/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 2000 L 161 82 1.7.2000
►M5 Neuvoston direktiivi 2000/47/EY, annettu 20 päivänä heinäkuuta 2000 L 193 73 29.7.2000
Oikaistu:
►C1 Oikaisu, EYVL L 135, 6.6.1996, s. 36 (92/12/ETY)
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 25 päivänä helmikuuta 1992,
valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä
sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta
(92/12/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 99 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettäsisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta edellyttävät tavaroiden
vapaata liikkuvuutta, valmisteveron alaiset tavarat mukaan luettuina,
olisi määriteltävä alue, jolla tätä direktiiviä sekä valmisteveron alaisten
tuotteiden valmisteverojen määristä ja rakenteista annettuja direktiivejä
sovelletaan,
valmisteveron alaisten tuotteiden käsite on määriteltävä; yhteisön
säännökset voivat koskea ainoastaan tavaroita, joita kohdellaanvalmisteveron alaisina kaikissa jäsenvaltioissa; näistä tuotteista voidaanerityistarkoituksiin kantaa myös muita välillisiä veroja; muidenvälillisten verojen voimassapitäminen tai käyttöönotto ei saa aiheuttaa
rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia,
sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan varmistamiseksi näiden
valmisteverosaatavan syntymisen on oltava sama kaikissa jäsenval-tioissa,
tuotteen luovuttaminen, hallussapito luovutettavaksi tai osoittaminen
itsenäistä taloudellista toimintaa harjoittavan elinkeinonharjoittajan
tarpeisiin taikka julkisoikeudellisen laitoksen tarpeisiin muussa kuin
siinä jäsenvaltiossa, jossa tuote luovutetaan kulutukseen, aiheuttaavalmisteverosaatavan syntymisen tässä toisessa jäsenvaltiossa,
yksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimia ja itse kuljettamia
valmisteveron alaisia tuotteita on verotettava siinä jäsenvaltiossa, jossanämä tuotteet hankitaan,
sen toteamiseksi, ettei valmisteveron alaisten tuotteiden hallussapito liity
henkilökohtaisiin vaan kaupallisiin tarkoituksiin, jäsenvaltioiden on
otettava huomioon tietyt perusteet,
muiden henkilöiden kuin valtuutettujen varastonpitäjien tai rekisterö-
ityjen taikka rekisteröimättömien elinkeinonharjoittajien ostamistavalmisteveron alaisista tuotteista, jotka myyjä tai joku muu tämänpuolesta lähettää tai kuljettaa suoraan tai muutoin kuin suoraan, on
kannettava valmistevero määräjäsenvaltiossa,
veron kannon varmistamiseksi määräaikana on valmistus- ja säilytysti-
loja voitava valvoa; tämä valvonta on voitava varmistaa toimivaltaistenviranomaisten lupaa edellyttävällä varastointijärjestelmällä,
siirtyminen yhden jäsenvaltion alueelta toiseen jäsenvaltioon ei saa
aiheuttaa valvontaa, joka voisi estää vapaata liikkuvuutta yhteisössä;
verosaatavan syntymiseen liittyvien tarpeiden vuoksi valmisteveron
alaisten tuotteiden liikkumisen on kuitenkin oltava tiedossa; sen vuoksiolisi säädettävä näitä tuotteita koskevasta saateasiakirjasta,1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 2
(1) EYVL N:o C 322, 21.12.1990, s. 1
EYVL N:o C 45, 20.2.1992, s. 10
(2) EYVL N:o C 183, 15.7.1991, s. 131
(3) EYVL N:o C 169, 18.3.1991, s. 25
▼B
olisi määrättävä velvoitteet, joita valtuutettujen varastonpitäjien sekä
muiden elinkeinonharjoittajien on noudatettava,
verojen kannon varmistamiseksi jäsenvaltioiden vahvistamien määrien
mukaisina olisi luotava menettely, jota sovelletaan näiden tuotteidenliikkuessa väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän mukaan,
tämän vuoksi olisi ensisijaisesti kunkin tavaraerän oltava helposti
tunnistettavissa; sen verotuksellinen asema on voitava määrittäävälittömästi; tähän tarkoitukseen on näin ollen laadittava saateasiakirja,
joka voi olla hallinnollinen tai kaupallinen; käytettävän kaupallisen
asiakirjan on sisällettävä hallinnollisen asiakirjan pääkohdat,
olisi vahvistettava menettely, jolla elinkeinonharjoittajat ilmoittavat
jäsenvaltioiden veroviranomaisille tällä saateasiakirjalla lähetettävistätai vastaanotettavista luovutuksista,
saateasiakirjan käyttö ei ole tarpeen, kun valmisteveron alaiset tuotteet
liikkuvat yhteisön muun tullimenettelyn kuin vapaaseen liikkeeseen
luovutuksen mukaan tai kun ne sijoitetaan vapaa-alueelle tai vapaavar-astoon,
kansallisiin säännöksiin kohdistuneen rikkomuksen tai sääntöjenvastai-
suuden tapahduttua valmistevero olisi kannettava siinä jäsenvaltiossa,
jonka alueella rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tapahtunut, taikka
siinä jäsenvaltiossa, jossa se on todettu, tai jos tavaroita ei ole esitettyverotettaviksi määräjäsenvaltiossa, valmistevero olisi kannettavalähtöjäsenvaltiossa,
jäsenvaltiot voivat säätää, että kulutukseen luovutetut tuotteet on
varustettava veromerkeillä tai kansallisilla tunnistemerkeillä; näiden
merkkien käyttö ei saa luoda esteitä yhteisön sisäiselle kaupalle,
siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotteet on luovutettu kulutukseen, maksettu
valmistevero on voitava palauttaa, jos tuotteita ei ole tarkoitettukulutettaviksi tässä jäsenvaltiossa,
olisi säädettävä verovapautuksista, jotka perustuvat jäsenvaltioiden
sopimuksiin muiden valtioiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa,
jäsenvaltioiden välisen tuonnin verollisuuden periaatteesta on luovuttu,minkä vuoksi jäsenvaltioiden välisessä kaupassa ei enää sovelletatuonnin verovapautuksia ja verohelpotuksia koskevia säännöksiä; näinollen nämä säännökset olisi poistettava, ja asiaa koskevat direktiivit olisimukautettava vastaavasti,
olisi asetettava valmisteverokomitea tutkimaan, mitä yhteisön toimenpi-
teitä tarvitaan valmisteverosäännösten täytäntöön panemiseksi,
yhteisössä matkustavien lento- ja laivamatkustajien käsimatkatavaroihin
ja kirjattuihin matkatavaroihin kohdistuvien tarkastusten ja muodolli-suuksien lakkauttamisesta annetun asetuksen 1 artiklan 2 kohdan
mukaan tätä asetusta sovelletaan sen rajoittamatta jäsenvaltioiden
säätämiin kieltoihin tai rajoituksiin liittyvää valvontaa, jos nämä ovatEuroopan yhteisöjen kolmen perustamissopimuksen mukaisia; tässäyhteydessä 26 artiklassa mainittujen määrällisten rajoitusten noudatta-misen edellyttämiä tarkastuksia on pidettävä tällaisena valvontana jasellaisena yhteisön lain mukaisena,
tarvitaan määräaika, jonka kuluessa voidaan toteuttaa tarvittavat
toimenpiteet sekä niiden kyseisiin aloihin kohdistuvien yhteiskunnal-listen vaikutusten että niiden alueellisten, erityisesti raja-alueillasyntyvien ongelmien lieventämiseksi, joita tuonnin verollisuuden javiennin verovapautusten lakkauttamisesta jäsenvaltioiden välisessä
kaupassa voi seurata; tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi annettava 30
päivään kesäkuuta 1999 vapauttaa valmisteverosta tuotteet, joitaverottomien tavaroiden myymälät säädetyin rajoituksin luovuttavatjäsenvaltioiden välisen lento- tai laivamatkustajaliikenteen yhteydessä,
olisi vapautettava pienet viinintuottajat tietyistä valmisteveroa koske-
vaan yleiseen järjestelmään liittyvistä velvoitteista, ja1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 3
▼B
lisäksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä
avusta välittömien verojen ja arvonlisäveron alalla 19 päivänäjoulukuuta 1977 annettu neuvoston direktiivi 77/799/ETY (
1) olisi
muutettava siten, että sen säännökset koskevat myös valmisteveroja,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
Yleiset säännökset
1 artikla
1. Tässä direktiivissä säädetään järjestelmästä, joka koskee valmis-
teveron ja muiden välittömästi tai välillisesti tuotteiden kulutukseenkohdistuvien välillisten verojen alaisia tuotteita, lukuun ottamattaarvonlisäveroa ja yhteisön määräämiä veroja.
2. Valmisteveron alaisten tuotteiden valmisteverojen rakennetta ja
määrää koskevat erityissäännökset ovat eri direktiiveissä.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sekä 1 artiklan 2 kohdassa mainittuja direktiivejä
sovelletaan yhteisön alueella, sellaisena kuin se on kunkin jäsenvaltion
osalta määritelty Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksessa jaerityisesti sen 227 artiklassa, lukuun ottamatta seuraavia kansallisiaalueita:
— Saksan liittotasavallan osalta Helgolandin saari ja Büsingenin alue,
— Italian tasavallan osalta Livigno, Campione d'Italia sekä Luganon
järven Italialle kuuluvat aluevedet,
— Espanjan kuningaskunnan osalta Ceuta ja Melilla.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ja 1
artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja direktiivejä ei sovelleta Kanariansaar-illa. Espanjan kuningaskunta voi kuitenkin julistuksella ilmoittaa, ettänäitä direktiivejä sovelletaan kyseisillä alueilla kaikkiin tai tiettyihin 3
artiklan 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin ensimmäisestä päivästä toista
julistuksen tallettamista seuraavaa kuukautta.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ja 1
artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja direktiivejä ei sovelleta Ranskan
tasavallan merentakaisissa departementeissa. Ranskan tasavalta voi
kuitenkin julistuksella ilmoittaa, että näitä direktiivejä sovelletaankyseisillä alueilla ensimmäisestä päivästä toista julistuksen tallettamistaseuraavaa kuukautta, jollei niiden äärimmäisen reuna-alueen asemanedellyttämistä mukauttamistoimenpiteistä muuta johdu.
4. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmis-
tamiseksi, että liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on:
— Monacon ruhtinaskunta, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö-
tai määräpaikka on Ranskan tasavalta,
— Jungholz ja Mittelberg (Kleines Walsertal), kohdellaan kuten
liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on Saksan liittotasavalta,
— Man-saari, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai
määräpaikka on Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt
kuningaskunta,
— San Marino, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai
määräpaikka on Italian tasavalta.
5. Tämän direktiivin säännökset eivät estä Kreikkaa pitämästä
voimassa Kreikan perustuslain 105 artiklassa Athos-vuorellemyönnettyä erityisasemaa.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 4
(1) EYVL N:o L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä 79/1070/ETY (EYVL N:o L 331, 27.12.1979, s. 8).
▼B
6. Jos komissio katsoo, että 1 — 4 kohdan säännökset eivät erityisesti
kilpailun rehellisyyden kannalta enää ole perusteltuja, se tekeeneuvostolle aiheelliset ehdotukset.
3 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan yhteisön tasolla seuraaviin asiaa
koskevissa direktiiveissä määriteltyihin tuotteisiin:
— kivennäisöljyt,
— alkoholi ja alkoholijuomat,
— valmistettu tupakka.
2. Edellä 1 kohdassa mainituista tuotteista voidaan erityistarkoituk-
siin kantaa myös muita välillisiä veroja, jos näiden verojen kannossanoudatetaan valmisteverojen ja arvonlisäverojen veron perusteenmääräämistä, laskentaa, verovaateen täytäntöönpanokelpoisuutta javalvontaa koskevia verotussääntöjä.
3. Jäsenvaltiot saavat edelleen ottaa käyttöön tai pitää voimassa
muihin kuin 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin kohdistuvia veroja, jos
nämä verot eivät aiheuta rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia
jäsenvaltioiden välisessä kaupassa.
Samoin edellytyksin jäsenvaltiot saavat edelleen myös kantaa palvelujen
suorituksista muita kuin liikevaihtoveron luonteisia veroja, valmiste-veron alaisiin tuotteisiin kohdistuvat verot mukaan luettuina.
4 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”valtuutetulla varastonpitäjällä” luonnollista henkilöä tai oikeush-
enkilöä, jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovatvaltuuttaneet ansiotoiminnassaan verottomassa varastossa tuotta-maan, valmistamaan, pitämään hallussaan, vastaanottamaan ja sieltälähettämään valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmiste-verottomina;
b) ”verottomalla varastolla” paikkaa, jossa valtuutettu varastonpitäjä
ansiotoiminnassaan tuottaa, valmistaa, pitää hallussaan taikkavastaanottaa tai josta tämä lähettää valmisteveron alaisia tuotteitaväliaikaisesti valmisteverottomina sen jäsenvaltion, jossa verotonvarasto sijaitsee, toimivaltaisten viranomaisten määräämin edelly-
tyksin;
c) ”väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmällä” verojärjes-
telmää, jota sovelletaan tuotteiden tuotantoon, valmistukseen jahallussapitoon sekä niiden liikkumiseen väliaikaisesti valmistever-ottomina;
d) ”rekisteröidyllä elinkeinonharjoittajalla” luonnollista henkilöä tai
oikeushenkilöä, joka ei ole valtuutettu varastonpitäjä, mutta jonkajäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat valtuuttaneet ansiotoi-minnassaan vastaanottamaan toisesta jäsenvaltiosta tuotaviavalmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina.
Tällainen elinkeinonharjoittaja ei kuitenkaan saa pitää hallussaan
eikä lähettää tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina;
e) ”rekisteröimättömällä elinkeinonharjoittajalla” luonnollista henkilöä
tai oikeushenkilöä, joka ei ole valtuutettu varastonpitäjä, mutta jokasaa ansiotoiminnassaan satunnaisesti vastaanottaa toisesta jäsenval-
tiosta tuotavia valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti
valmisteverottomina. Tällainen elinkeinonharjoittaja ei saa pitäähallussaan eikä lähettää tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina.Rekisteröimättömän elinkeinonharjoittajan on ennen tavaroidenlähetystä annettava vakuus valmisteverojen maksamisestamääräjäsenvaltion veroviranomaisille.
5 artikla
1. Edellä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuotteet ovat valmisteveron
alaisia niitä 2 artiklassa määritellyllä yhteisön alueella tuotettaessa tainiitä tälle alueelle tuotaessa.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 5
▼B
”Valmisteveron alaisen tuotteen tuontina” on pidettävä tuotteen
saapumista yhteisön alueelle, mukaan luettuna saapuminen 2 artiklan1, 2 ja 3 kohdassa säädetyissä poikkeuksissa tarkoitetuilta alueilta ja
Kanaalisaarilta.
Jos tuote sen saapuessa yhteisön alueelle asetetaan yhteisön tullime-
nettelyyn, tuotteen tuonnin on kuitenkin katsottava tapahtuvan silloin,kun yhteisön tullimenettelyä lakataan soveltamasta tuotteeseen.
2. Valmisteveron alaisia tuotteita, jotka:
— tuodaan kolmansista maista, 2 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa
tarkoitetuilta alueilta tai Kanaalisaarilta taikka viedään näille alueilleja jotka on asetettu johonkin asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (
1)8 4
artiklan 1 kohdassa lueteltuun suspensiomenettelyyn tai jotkasijaitsevat vapaa-alueella tai vapaavarastossa,
tai
— lähetetään TIR- tai ATA- carnet'a käyttäen yhdestä jäsenvaltiosta
toiseen jäsenvaltioon EFTA-maiden kautta tai yhdestä jäsenvaltiostaEFTAn jäsenvaltioon yhteisön sisäisessä passitusmenettelyssä taiyhden tai useamman sellaisen kolmannen maan kautta, joka ei kuuluEFTAan,
on pidettävä väliaikaisesti valmisteverottomina, edellä sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta tullimenettelyjä koskevien kansallisten ja yhteisönsäännösten soveltamista.
Hallinnollisen yhtenäisasiakirjan käyttötapauksessa
— hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 33 kohtaan on merkittävä asianmu-
kainen CN-koodi;
— hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 44 kohdassa on selvästi ilmoitet-
tava, että kyseessä on valmisteveron alaisia tuotteita sisältävälähetys;
— lähettäjän on jätettävä itselleen yksi kappale hallinnollisen yhtenäi-
sasiakirjan ”kappaletta 1”;
— vastaanottajan on palautettava lähettäjälle yksi asianmukaisesti
täytetty kappale hallinnollisen yhtenäisasiakirjan ”kappaletta 5”.
3. Jäljempänä 24 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti
määritellään mahdolliset lisäselvitykset, jotka on merkittävä kuljetusa-siakirjaan tai kauppa-asiakirjoihin, jotka vastaavat passitusasiakirjoja,sekä tarpeelliset muutokset tarkastusmenettelyn mukauttamiseksi, jos
valmisteveron alaiset tavarat kuljetetaan sisäisessä yksinkertaistetussa
passitusmenettelyssä.
6 artikla
1. Valmisteverovaade tulee täytäntöönpanokelpoiseksi, kun tuote
luovutetaan kulutukseen tai kun todetaan hävikkejä, joista on kannettavavalmisteveroa 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Valmisteveron alaisten tuotteiden kulutukseen luovuttamisena on
pidettävä sitä, että:
a) niihin lakataan soveltamasta väliaikaisen valmisteverottomuuden
järjestelmää, myös sääntöjenvastaisesti;1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 6
(1) EYVL N:o L 302, 19.10.1992, s. 1▼M1
▼M2
▼M1
▼M2
▼M1
▼M2
▼M1
▼M2
▼B
▼B
b) niitä valmistetaan väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän
ulkopuolella, myös sääntöjenvastaisesti;
c) ne tuodaan maahan muutoin kuin väliaikaisesti valmisteverottomina,
myös sääntöjenvastaisesti.
2. Valmistevero on kannettava niiden verovaateen täytäntöönpano-
kelpoisuutta koskevien edellytysten ja määrien mukaisina, jotka ovat
voimassa täytäntäntöönpanokelpoisuuden alkaessa siinä jäsenvaltiossa,jossa tuote luovutetaan kulutukseen tai hävikit todetaan. Valmisteveroon kannettava ja perittävä kunkin jäsenvaltion määräämien yksityiskoh-taisten sääntöjen mukaisesti, jäsenvaltioiden soveltaessa samoja veronkantoa ja perintää koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sekä kotimaisiin
että muista jäsenvaltioista tuotaviin tuotteisiin.
7 artikla
1. Jos valmisteveron alaisia tuotteita, jotka on jo luovutettu kulutuk-
seen yhdessä jäsenvaltiossa, pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiintoisessa jäsenvaltiossa, valmisteverot on kannettava siinä jäsenvaltiossa,jossa näitä tuotteita pidetään hallussa.
2. Kun yhdessä jäsenvaltiossa 6 artiklassa määriteltyyn kulutukseen
luovutettuja tuotteita luovutetaan, ►
M1tai aiotaan luovuttaa toisessa
jäsenvaltiossa ◄tai osoitetaan itsenäistä taloudellista toimintaa harjoit-
tavan elinkeinonharjoittajan tai julkisoikeudellisen laitoksen tarpeisiintoisessa jäsenvaltiossa, valmistevero on kannettava tässä toisessajäsenvaltiossa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklansoveltamista.
3. Valmistevero on kannettava tapauksen mukaan henkilöltä, joka
luovuttaa tuotteet tai pitää hallussaan luovutettaviksi tarkoitettujatuotteita, taikka henkilöltä, jolle tuotteet osoitetaan muussa kuin siinäjäsenvaltiossa, jossa tuotteet on jo luovutettu kulutukseen, taikka
ansiotoimintaa harjoittavalta elinkeinonharjoittajalta tai julkisoikeudel-
liselta laitokselta.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden on liikuttava eri
jäsenvaltioiden alueiden välillä saateasiakirjalla, jossa mainitaan 18artiklan 1 kohdassa tarkoitetun asiakirjan pääkohdat. Tämän asiakirjanmuoto ja sisältö on määriteltävä tämän direktiivin 24 artiklassatarkoitettua menettelyä noudattaen.
5. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun henkilön, elinkeinonharjoittajan tai
laitoksen on noudatettava seuraavia määräyksiä:
a) tehtävä ennen tavaroiden lähetystä ilmoitus määräjäsenvaltion
veroviranomaisille ja annettava vakuus valmisteverojen maksami-sesta;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot kyseisen jäsenvaltion
määräämien menettelyjen mukaisesti;
c) suostuttava valvontaan, jolla määräjäsenvaltion viranomaiset voivat
varmistua siitä, että tavarat on tosiasiallisesti vastaanotettu ja niistäkannettavat valmisteverot on maksettu.
6. Edellä 1 artiklassa tarkoitetussa ensimmäisessä jäsenvaltiossa
maksetut valmisteverot on palautettava 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
7. Jos valmisteveron alaiset tuotteet, jotka on luovutettu kulutukseen
yhdessä jäsenvaltiossa, toimitetaan toiseen määräpaikkaan samassajäsenvaltiossa toisen jäsenvaltion alueen kautta käyttämällä aiheellistareittiä, on käytettävä 4 kohdassa säädettyä saateasiakirjaa.
8. Edellä 7 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa:
a) Ennen tavaroiden lähettämistä, lähettäjän on tehtävä ilmoitus
lähtöpaikan veroviranomaisille, jotka vastaavat valmisteveroonliittyvistä tarkastuksista;
b) vastaanottajan on vahvistettava tuotteiden vastaanottaminen valmis-
teveroon liittyvistä tarkastuksista vastaavien lähtöpaikanveroviranomaisten määräämien ohjeiden mukaan;1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 7
▼M2
▼M2
c) lähettäjän ja vastaanottajan on suostuttava kaikkiin tarkastuksiin,
jotta heidän oman maansa veroviranomaiset voivat varmistua siitä,että tavarat on vastaanotettu,
9. Jos valmisteveron alaiset tuotteet liikkuvat säännöllisesti 7
kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukaisesti, jäsenvaltiot voivat
myöntää 7 ja 8 kohdasta poikkeavan yksinkertaistetun menettelynkahdenvälisellä sopimuksella.
8 artikla
Yksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimien ja itse kuljettamien
tuotteiden valmistevero on sisämarkkinoiden periaatteen mukaankannettava siinä jäsenvaltiossa, josta ne hankitaan.
9 artikla
1. Valmisteverosaatava syntyy, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutuk-
seen luovutettuja tuotteita pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiintoisessa jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6, 7 ja 8
artiklan soveltamista.
Tällöin valmistevero on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella
tuotteet ovat, ja se on kannettava tuotteiden haltijalta.
2. Voidakseen todeta, että 8 artiklassa tarkoitetut tuotteet on
tarkoitettu kaupallisiin tarkoituksiin, jäsenvaltioiden on otettavahuomioon muun muassa seuraavat seikat:
— tuotteiden haltijan kaupallinen asema ja hallussapidon syyt,
— tuotteiden sijaintipaikka tai tarvittaessa käytetty kuljetustapa,— tuotteisiin liittyvät asiakirjat,
— tuotteiden luonne,
— tuotteiden määrä.
Viidennen luetelmakohdan soveltamiseksi jäsenvaltiot voivat, kuitenkin
yksinomaan näyttöä varten, vahvistaa ohjetasoja. Näiden ohjetasojen on
oltava vähintään seuraavat:
a)Valmistettu tupakka
savukkeet 800 kappaletta
pikkusikarit (sikarit, joiden enimmäispaino on 3
grammaa kappaleelta)400 kappaletta
sikarit 200 kappaletta
piippu- ja savuketupakka 1,0 kilo-
grammaa;
b)Alkoholijuomat
alkoholipitoiset juomat 10 litraa
välituotteet 20 litraa
viinit (joista enintään 60 litraa kuohuviinejä) 90 litraaoluet 110 litraa.
Irlanti saa 30 päivään kesäkuuta 1997 noudattaa ohjetasoja, joiden on
oltava viinien osalta vähintään 45 litraa (joista enintään 30 litraakuohuviinejä) ja oluiden osalta 55 litraa.
3. Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että hankittaessa kivennäisöljyjä,
jotka on jo luovutettu kulutukseen toisessa jäsenvaltiossa, valmistever-osaatava syntyy jäsenvaltiossa, jossa kulutus tapahtuu, josyksityishenkilöt tai muut näiden puolesta kuljettavat nämä tuotteet
poikkeuksellisilla kuljetustavoilla. Poikkeuksellisena kuljetustapana on
pidettävä moottoripolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ajoneuvojenpolttoainesäiliöissä tai asianmukaisissa varapolttoainesäiliöissä sekänestemäisten lämmityspolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ammatti-maisten elinkeinonharjoittajien puolesta käytettävissä säiliöautoissa.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 8
▼B
▼B
10 artikla
1. Muiden henkilöiden kuin valtuutettujen varastonpitäjien tai
rekisteröityjen taikka rekisteröimättömien elinkeinonharjoittajien osta-mista valmisteveron alaisista tuotteista, jotka myyjä tai joku muu tämän
puolesta lähettää tai kuljettaa suoraan tai muutoin kuin suoraan, on
kannettava valmistevero niiden määräjäsenvaltiossa. Tässä artiklassa”määräjäsenvaltiolla”tarkoitetaan jäsenvaltiota, johon lähetys taikuljetus saapuu.
2. Näin ollen, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutukseen luovutettujen
valmisteveron alaisten tuotteiden luovutukseen liittyy niiden lähetys taikuljetus toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle 1 kohdassa tarkoitetulle
henkilölle ja kun myyjä tai joku muu tämän puolesta lähettää tai
kuljettaa tuotteet suoraan tai muutoin kuin suoraan, näistä tuotteista onkannettava valmistevero niiden määräjäsenvaltiossa.
3. Määräjäsenvaltion valmistevero on kannettava myyjältä tuotteita
luovutettaessa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää valmisteveronkannettavaksi veroedustajalta, joka on muu kuin tuotteiden vastaanot-taja. Veroedustajan on oltava määräjäsenvaltioon sijoittautunut ja tämän
jäsenvaltion veroviranomaisten hyväksymä.
Sen jäsenvaltion, johon myyjä on sijoittautunut, on varmistettava, että
myyjä:
— antaa vakuuden valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion
määräämin edellytyksin ennen tuotteiden lähetystä sekä varmistaavalmisteverojen maksamisen tuotteiden saavuttua perille,
— pitää kirjaa tuotteiden luovutuksista.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa ensimmäisessä
jäsenvaltiossa maksetut valmisteverot on palautettava 22 artiklan 4kohdan mukaisesti.
5. Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen määrätä
erityisiä yksityiskohtaisia sääntöjä tämän säännöksen soveltamiseksisellaisiin valmisteveron alaisiin tuotteisiin, joihin sovelletaan erityisiä
kansallisia perustamissopimuksen mukaisia jakelusäännöksiä.
II OSASTO
Tuotanto, valmistus ja hallussapito
11 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava omat valmisteveron alaisten tuot-
teiden tuotantoa, valmistusta ja hallussapitoa koskevat säännöksensä,
jollei tämän direktiivin säännöksistä muuta johdu.
2. Valmisteveron alaiset tuotteet, joista valmisteveroa ei ole
maksettu, on tuotettava, valmistettava ja pidettävä hallussa verottomassa
varastossa.
12 artikla
Verottomien varastojen perustamiseen ja toimintaan tarvitaan jäsenval-
tioiden toimivaltaisten viranomaisten lupa.
13 artikla
Valtuutettu varastonpitäjä on velvollinen:
a) asettamaan tarvittaessa tuotantoa, valmistusta ja hallussapitoa
koskevan vakuuden sekä tavaroiden liikkumista koskevan pakollisen
vakuuden, joiden edellytykset verottoman varaston toiminnan
sallineen jäsenvaltion veroviranomaisten on määrättävä, jollei 15artiklan 3 kohdan säännöksistä muuta johdu;
b) noudattamaan sen jäsenvaltion määräämiä velvoitteita, jonka alueella
veroton varasto sijaitsee;1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 9
▼M2
▼B
▼B
c) pitämään kirjaa kussakin verottomassa varastossa olevien tuotteiden
varastoista ja liikkumisesta;
d) esittämään tuotteet vaadittaessa;
e) suostumaan varaston valvontaan tai inventointiin.
Näiden velvoitteiden on oltava kansallisten ja yhteisön sisäisten
liiketoimien välistä syrjimättömyyttä koskevan periaatteen mukaisia.
14 artikla
1. Valtuutettu varastonpitäjä on vapautettava valmisteverosta sell-
aisten väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä tapahtuneidenhävikkien osalta, jotka johtuvat odottamattomista tapahtumista tai
ylivoimaisista esteistä ja jotka kyseisen jäsenvaltion viranomaiset ovat
todenneet. Varastonpitäjä on väliaikaisen valmisteverottomuuden järjes-telmässä vapautettava valmisteverosta myös tuotteidenperusominaisuuksista johtuvien hävikkien osalta, jotka tapahtuvattuotannon, valmistuksen, varastoinnin ja kuljetuksen aikana. Kunkin
jäsenvaltion on määrättävä näiden valmisteverovapautuksien edelly-
tykset. Nämä valmisteverovapautukset koskevat myös 16 artiklassatarkoitettuja elinkeinonharjoittajia kuljetettaessa tuotteita väliaikaisestivalmisteverottomina.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut hävikit, jotka tapahtuvat kuljetet-
taessa tuotteita yhteisössä väliaikaisesti valmisteverottomina, ontodettava määräjäsenvaltion sääntöjen mukaisesti.
3. Muiden puutteiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen sekä sellaisten
hävikkien osalta, jotka eivät oikeuta 1 kohdassa tarkoitettuihinvalmisteverovapautuksiin, valmisteverot on kannettava niiden määrien
mukaisina, jotka ovat voimassa kyseisessä jäsenvaltiossa toimivaltaisten
viranomaisten asianmukaisesti toteamien hävikkien tapahtumisen taitarvittaessa puutteiden toteamisen ajankohtana, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 20 artiklan soveltamista.
4. Toimivaltaisten viranomaisten on kaikissa tapauksissa tehtävä
merkintä 18 artiklan 1 kohdassa mainitun saateasiakirjan lähettäjällepalautettavan kappaleen kääntöpuolelle 3 kohdassa tarkoitetuistapuutteista ja hävikeistä, joita ei ole vapautettu verosta 1 kohdan
mukaisesti.
Näin ollen sovelletaan seuraavaa menettelyä:
— jos väliaikaiseen valmisteverottomuuden järjestelmään kuuluvien
tuotteiden hävikkejä ja puutteita syntyy yhteisön sisällä tapahtuvan
kuljetuksen aikana, on jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten,jotka ovat huomanneet nämä hävikit ja puutteet, tehtävä tästämerkintä saateasiakirjan palautettavan kappaleen kääntöpuolelle,
— tuotteiden saapuessa määräjäsenvaltioon kyseisen jäsenvaltion
toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat, myöntävätkö he rajoitettuaverottomuutta tai mitään verottomuutta todetuille hävikeille japuutteille.
Edellä mainituissa tapauksissa toimivaltaiset viranomaiset täsmentävät
valmisteveron kantamisen perusteet 3 kohdan mukaisesti. Määräjäsen-valtion toimivaltaisten viranomaisten on lähetettävä saateasiakirjan
palautettavasta kappaleesta jäljennös sen jäsenvaltion toimivaltaisille
viranomaisille, jossa hävikit on todettu.
III OSASTO
Liikkuminen
15 artikla
1. Valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen väliaikaisesti
valmisteverottomina on tapahduttava verottomien varastojen välillä,sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 2 kohdan, 16 artiklan, 19artiklan 4 kohdan ja 23 artiklan 1 a kohdan soveltamista.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 10
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös niihin kulutukseen luovutta-
mattomien tuotteiden, jotka eivät ole valmisteveron alaisia, liikkumiseenyhteisössä.
2. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten 13 artiklan mukaisesti
valtuuttamia varastonpitäjiä on pidettävä valtuutettuina sekä kansallisen
että yhteisön sisäisen tuotteiden liikkumisen osalta.
3. Yhteisön sisäiseen tuotteiden liikkumiseen liittyviin riskeihin on
varauduttava tuotteen lähettäneen valtuutetun varastonpitäjän antamalla13 artiklassa säädetyllä vakuudella tai tarvittaessa lähettäjän jakuljettajan antamalla yhteisvastuullisella vakuudella. Jäsenvaltioidentoimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että tuotteiden kuljettaja taiomistaja asettaa vakuuden lähettävän valtuutetun varastonpitäjän
asettaman vakuuden sijasta. Tarvittaessa jäsenvaltiot voivat vaatia
vakuutta vastaanottajalta.
Jos valmisteveron alaisia kivennäisöljyjä kuljetetaan yhteisön alueelle
meriteitse tai putkia pitkin, jäsenvaltiot voivat vapauttaa lähettävätvaltuutetut varastonpitäjät velvollisuudesta asettaa ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettua vakuutta.
Jäsenvaltiot vahvistavat vakuutta koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
Vakuuden on oltava voimassa kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa.
4. Lähettävä valtuutettu varastonpitäjä ja tarvittaessa kuljettaja voivat
vapautua vastuusta ainoastaan osoittamalla, että tuotteet on luovutettuvastaanottajalle, erityisesti esittämällä 18 artiklassa tarkoitetun saatea-
siakirjan 19 artiklassa säädetyin edellytyksin, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 20 artiklan soveltamista.
5. Lähettävä valtuutettu varastonpitäjä tai tämän edustaja voi muuttaa
hallinnollisen saateasiakirjan kohtia 4, 7, 7a, 13, 14 ja/tai 17 siten, ettäniissä osoitetaan uusi vastaanottaja, jonka on oltava valtuutettuvarastonpitäjä tai rekisteröity elinkeinonharjoittaja, taikka uusi luovu-tuspaikka. Tästä on välittömästi ilmoitettava lähettävän jäsenvaltiontoimivaltaisille viranomaisille ja uusi vastaanottaja tai uusi luovutus-
paikka on välittömästi merkittävä hallinnollisen saateasiakirjan
kääntöpuolelle.
6. Kivennäisöljyjen kuljetuksessa vesiteitse yhteisön sisällä
lähettävän valtuutetun varastonpitäjän ei tarvitse täyttää saateasiakirjan
kohtia 4, 7, 7a, 13 ja 17, jos tuotteiden lähettämisen yhteydessä
vastaanottajaa ei tiedetä varmuudella, jos:
— lähtöjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat ennalta antaneet
lähettäjälle luvan olla täyttämättä kyseisiä kohtia,
— näille viranomaisille ilmoitetaan vastaanottajan nimi ja osoite sekä
tämän valmisteveronumero ja vastaanottajamaa heti kun ne tiedetääntai viimeistään silloin kun tuotteet saapuvat lopulliseen määräpaik-kaansa.
15 a artikla
1. Viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1993 kunkin jäsenvaltion
toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava käytössään elektroninen tieto-
kanta, joka sisältää valtuutettuina varastonpitäjinä toimivien henkilöiden
tai valmisteverotusta varten rekisteröityjen elinkeinonharjoittajien rekis-terin sekä verottomiksi varastoiksi hyväksyttyjen tilojen rekisterin.
2. Rekistereissä on oltava seuraavat tiedot:
a) toimivaltaisen viranomaisen kyseiselle henkilölle tai kyseisille tiloille
antama tunnistenumero;
b) henkilön tai tilojen nimi ja osoite;
c) niiden tuotteiden luokka, joita henkilö voi tai tiloissa voidaan
varastoida tai vastaanottaa;1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 11
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M1
▼M1
d) lisätietoja antavan toimivaltaisen viranomaisen osoite;
e) tunnistenumeron antamispäivä ja tarvittaessa sen voimassaolon
päättymispäivä.
3. Edellä 1 kohdassa sekä 2 kohdan a, b, c ja d alakohdassa tarkoitetut
tiedot on toimitettava kunkin jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomai-selle. Jos 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei toimitetajärjestelmällisesti, ne on toimitettava kunkin jäsenvaltion erityisestäpyynnöstä. Kaikkia näitä tietoja saa käyttää ainoastaan henkilön ja
tilojen valtuutuksen tai hyväksymisen taikka rekisteröinnin tunnistami-
seen.
4. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava,
että henkilöt, jotka ovat tekemisissä valmisteveron alaisten tuotteidenyhteisön sisäisen liikkumisen kanssa, ovat oikeutettuja saamaanvahvistuksen niille tiedoille, joita tällä viranomaisella tämän artiklanmukaisesti on hallussaan.
5. Kaikki tämän artiklan mukaisesti missä tahansa muodossa
annettavat tiedot ovat luottamuksellisia. Ne kuuluvat ammattisalaisuuk-
sien alaan ja niille on annettava suoja, joka on säädetty vastaavalletiedolle tiedot vastaanottavan jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä.
6. Poiketen siitä, mitä 5 kohdassa säädetään, tiedot antavan jäsenval-
tion toimivaltaisen viranomaisen on sallittava niiden käyttö muihintarkoituksiin tietoja pyytävän viranomaisen jäsenvaltiossa, jos senviranomaisen, jolta tietoja pyydetään, jäsenvaltion lainsäädännön
mukaan tietoja voitaisiin käyttää tässä jäsenvaltiossa vastaaviin
tarkoituksiin.
15 b artikla
1. Jäljempänä 19 artiklan 6 kohdassa säädettyjen pistokokeiden osalta
jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää lisätietoja toisenjäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta 15 a artiklassa määriteltyjentietojen perusteella. Tähän tietojen vaihtoon sovelletaan direktiivin 77/
799/ETY (
1)säännöksiä tietosuojasta.
2. Jos tietoja vaihdetaan 1 kohdan säännösten mukaisesti ja jos
jäsenvaltion laeissa ja asetuksissa säädetään tietojen vaihtoon osallistu-
vien henkilöiden kuulemisesta, näiden säännösten soveltamista voidaanjatkaa.
3. Edellä 1 kohdan mukainen pistokokeiden toteuttamiselle
välttämätön tietojen vaihto tapahtuu yhtenäisen valvonta-asiakirjanavulla. Tämän asiakirjan muoto ja sisältö määritellään 24 artiklassa
säädettyä menettelyä noudattaen.
16 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, vastaanottaja
voi olla muu ammattimainen elinkeinonharjoittaja kuin valtuutettu
varastonpitäjä. Tämä elinkeinonharjoittaja saa ansiotoiminnassaanvastaanottaa muista jäsenvaltioista tuotavia valmisteveron alaisiatuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Tämä elinkeinonharjoittajaei kuitenkaan saa pitää hallussaan eikä lähettää näitä tuotteita
väliaikaisesti valmisteverottomina.
Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen vahvistaa yksi-
tyiskohtaisia sääntöjä tämän säännöksen soveltamiseksi valmisteveronalaisiin tuotteisiin, joihin sovelletaan erityisiä kansallisia perustamisso-pimuksen mukaisia jakelusäännöksiä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja voi ennen
tavaroiden vastaanottamista pyytää jäsenvaltionsa veroviranomaisiltarekisteröintiä.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 12
(1) EYVL N:o L 336, 27.12.1977, s. 15▼M2
▼B
▼B
Rekisteröidyn elinkeinonharjoittajan on:
a) annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta jäsenvaltionsa
veroviranomaisten määräämin edellytyksin, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän
valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta,soveltamista;
b) pidettävä kirjaa tuotteiden luovutuksista;
c) esitettävä tuotteet vaadittaessa;
d) suostuttava varastojen valvontaan tai inventointiin.
Tämän elinkeinonharjoittajan osalta valmisteverot on kannettava
tavaroita vastaanotettaessa, ja ne on maksettava kunkin jäsenvaltionmääräämien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja ei ole jäsenval-
tionsa veroviranomaisten rekisteröimä, tämän on:
a) tehtävä ennen tavaroiden lähetystä ilmoitus määräjäsenvaltion
veroviranomaisille ja annettava vakuus valmisteverojen maksami-sesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa
säädetään lähettävän valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa
kuljettajan vastuusta, soveltamista;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot tavaroita vastaanotet-
taessa tämän jäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen
mukaisesti;
c) suostuttava valvontaan, jolla määräjäsenvaltion viranomaiset voivat
varmistua siitä, että tavarat on tosiasiallisesti vastaanotettu ja niistäkannettavat valmisteverot on maksettu.
4. Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, on sovellettava tämän
direktiivin valmisteveron alaisten tavaroiden liikkumisesta väliaikaisesti
valmisteverottomina annettuja säännöksiä.
17 artikla
Veroedustajan voi nimetä lähettävä valtuutettu varastonpitäjä. Veroe-
dustajan on oltava sijoittautunut määräjäsenvaltioon ja tämänjäsenvaltion veroviranomaisten valtuuttama. Veroedustajan on muunvastaanottajan kuin valtuutetun varastonpitäjän puolesta:
a) annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion
veroviranomaisten määräämin edellytyksin, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän
valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta,soveltamista;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot tavaroita vastaanotet-
taessa määräjäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen
mukaisesti;
c) pidettävä kirjaa tuotteiden luovutuksista ja ilmoitettava määräjäsen-
valtion veroviranomaisille paikka, jossa tavarat luovutetaan.
18 artikla
1. Mahdollisen tietokoneavusteisten menettelyjen käytön estämättä
kaikkiin väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä jäsenval-
tioiden välillä, myös ilma- tai meriteitse, suoraan yhdestä yhteisönsatamasta toiseen tai yhdeltä yhteisön lentoasemalta toiselle, liikkuviinvalmisteveron alaisiin tuotteisiin on liitettävä lähettäjän laatimaasiakirja. Tämä asiakirja voi olla joko hallinnollinen tai kaupallinenasiakirja. Tämän asiakirjan muoto ja sisältö sekä menettely, jota on
sovellettava kyseisen asiakirjan käytön ollessa puolueettomasti arvioi-
tuna epätarkoituksenmukaista, on vahvistettava 24 artiklassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen.
2. Tavaroiden tunnistamista ja niiden tarkastamista varten pakkaukset
on numeroitava ja tuotteet on kuvailtava 1 kohdassa tarkoitetussa1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 13
▼M1
▼B
▼B
asiakirjassa, ja tarvittaessa lähettäjän on sinetöitävä kukin kuljetussäiliö,
jos lähtöjäsenvaltio pitää kyseistä kuljetusyksikköä sinetöitäväksisopivana, tai lähettäjän on sinetöitävä pakkaukset.
3. Jos vastaanottaja on muu kuin valtuutettu varastonpitäjä tai
rekisteröity elinkeinonharjoittaja, ja sen estämättä, mitä 17 artiklassasäädetään, 1 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan on liitettävä asiakirjatodisteeksi siitä, että valmisteverot on maksettu määräjäsenvaltiossa taiettä on noudatettu muita yksityiskohtaisia sääntöjä, joilla varmistetaannäiden valmisteverojen kanto määräjäsenvaltion toimivaltaisten virano-
maisten määräämin edellytyksin.
Tässä asiakirjassa on mainittava:
— määräjäsenvaltion veroviranomaisten asianomaisen toimiston osoite,
— ajankohta, jolloin valmistevero on maksettu tai kyseinen toimisto on
hyväksynyt tätä maksua koskevan vakuuden, sekä maksua taihyväksymistä koskeva viite.
4. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta valmisteveron alaisten
tuotteiden liikkumiseen 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
5. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa valmisteveron alaisten tuot-
teiden valmistuksessa tai jalostuksessa käytettävien raaka-aineidenliikkumista ja varastointia koskevat säännöksensä, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 3 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista.
6. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan myös valmisteveron alaisiin
tuotteisiin, jotka liikkuvat tullisuspensiomenettelyssä samassa jäsenval-
tiossa sijaitsevien kahden verottoman varaston välillä toisen jäsenvaltionalueen kautta.
19 artikla
1. Elinkeinonharjoittajien on ilmoitettava jäsenvaltioiden verovirano-
maisille luovutuksista, jotka on lähetetty ja vastaanotettu 18 artiklassa
tarkoitetulla asiakirjalla tai viittauksella siihen. Tämä asiakirja on
laadittava seuraavina neljänä kappaleena:
— lähettäjälle jäävä kappale,
— vastaanottajan kappale,— lähettäjälle väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän sovel-
tamisen lopettamiseksi palautettava kappale,
— määräjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettu kappale.
Kunkin lähtöjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä
käytettäväksi asiakirjan lisäkappaletta, joka on tarkoitettu lähtöjäsenval-tion toimivaltaisille viranomaisille.
Lähtö- ja määräjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä,
että heille tarkoitetussa saateasiakirjan kappaleessa oleva tieto lähetetääntietokoneavusteisesti.
Määräjäsenvaltio voi määrätä, että sen viranomaisten on varmennettava
tai hyväksyttävä lähettäjälle palautettava kappale, jolla väliaikaisen
valmisteverottomuuden järjestelmän soveltaminen lopetetaan. Tätä
säännöstä soveltavien jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komis-siolle, joka puolestaan ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.Määräjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettuun kappalee-seen sovellettavasta menettelystä on määrättävä 24 artiklassa säädettyämenettelyä noudattaen.
2. Jos valmisteveron alaiset tuotteet siirtyvät väliaikaisen valmiste-
verottomuuden järjestelmän mukaan valtuutetulle varastonpitäjälle tairekisteröidylle taikka rekisteröimättömälle elinkeinonharjoittajalle,vastaanottajan on väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmänsoveltamisen lopettamiseksi palautettava lähettäjälle kappale asianmu-kaisesti täytetystä hallinnollisesta saateasiakirjasta tai kaupallisesta1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 14
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
asiakirjasta viidentoista päivän kuluessa sen kuukauden päättymisestä,
jolloin tuotteet on luovutettu vastaanottajalle.
Edellä mainittujen säännösten estämättä, lähtöjäsenvaltiot voivat
määrätä, että palautettavan kappaleen jäljennös lähetetään välittömästilähettäjälle telefaksilla vakuuden nopean luovutuksen varmistamiseksi.
Tämä ei vaikuta ensimmäisessä virkkeessä säädettyyn alkuperäisen
kappaleen pakolliseen lähettämiseen.
Jos valmisteveron alaiset tuotteet liikkuvat tullisuspensiomenettelyssä
kahden jäsenvaltion välillä, näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset
viranomaiset voivat myöntää yhteisellä sopimuksella kevennyksen
saateasiakirjan käsittelyyn yksinkertaistetun tai automaattisella tieto-jenkäsittelymenetelmällä annetun todistuksen avulla.
Palautettavassa kappaleessa on oltava seuraavat tiedot, joita tarvitaan
väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltamisen lopetta-miseksi:
a) vastaanottajan veroviranomaisten toimiston osoite;
b) tavaroiden vastaanottamisen ajankohta ja paikka;
c) vastaanotettujen tavaroiden kuvaus, jonka perusteella todetaan,
vastaako lähetys asiakirjassa annettuja tietoja. Jos lähetys vastaatietoja, palautettavaan kappaleeseen on lisättävä merkintä ”lähetysvastaa asiakirjoja”;
d) mahdollinen numerointijärjestelmää käyttävän määräjäsenvaltion
toimivaltaisten viranomaisten antama viite- tai rekisterinumero ja/tai määräjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antama todistus,
jos tämä jäsenvaltio määrää, että sen viranomaisten on varmennettava
tai hyväksyttävä palautettavaksi tarkoitettu kappale;
e) vastaanottajan valtuutetun nimenkirjoittajan allekirjoitus.
3. Edellä 4 artiklan c alakohdassa määritellyn väliaikaisen valmiste-
verottomuuden järjestelmän soveltaminen on lopetettava asettamallavalmisteveron alaiset tuotteet johonkin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoite-tuista menettelyistä kyseisen kohdan mukaisesti sen jälkeen, kun
lähettäjä on saanut hallinnollisen saateasiakirjan tai kaupallisen
asiakirjan palautettavan kappaleen, johon on asianmukaisesti merkittytuotteet asetetuiksi tähän menettelyyn.
4. Valmisteveron alaiset tuotteet, jotka jäsenvaltioon sijoittautunut
valtuutettu varastonpitäjä lähettää vientiä varten yhden tai useammanjäsenvaltion kautta, hyväksytään kuljetukseen tullisuspensiomenette-lyssä 4 artiklan c alakohdan mukaisesti. Menettely on päätettävälähtötoimipaikan, jonka kautta tuotteet poistuvat yhteisöstä, antamalla
vakuutuksella, että tuotteet on viety yhteisön alueelta. Tämän lähtötulli-
toimipaikan on palautettava lähettäjälle tälle tarkoitettu saateasiakirjankappale varmennettuna.
5. Jos järjestelmän soveltamista ei lopeteta, lähettäjän on ilmoitettava
asiasta jäsenvaltionsa veroviranomaisille näiden asettamassamääräajassa. Määräaika ei kuitenkaan saa olla pitempi kuin kolmekuukautta tavaroiden lähetyspäivästä.
6. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä ottaakseen käyttöön
tarkastukset, jotka voidaan tarvittaessa suorittaa tietokoneavusteisesti.
20 artikla
1. Kun valmisteverosaatavan syntymistä edellyttävässä tavaroiden
liikkumisessa on tapahtunut sääntöjenvastaisuus tai rikkomus, valmis-
tevero on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jossa sääntöjenvastaisuus tairikkomus on tapahtunut, siltä luonnolliselta henkilöltä tai oikeushen-kilöltä, joka on 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti antanut vakuudenvalmisteverojen maksamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta syyte-toimiin ryhtymistä.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 15
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
Kun valmistevero kannetaan muussa jäsenvaltiossa kuin lähtöjäsenval-
tiossa, valmisteveron kantavan jäsenvaltion on ilmoitettava asiastalähtöjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
2. Kun tavaroiden liikkumisessa todetaan rikkomus tai sääntöjenvas-
taisuus voimatta todeta, missä se on tapahtunut, sen on katsottavatapahtuneen siinä jäsenvaltiossa, jossa se todettiin.
3. Jos valmisteveron alaiset tuotteet eivät saavu määräpaikkaan ja jos
on mahdotonta todeta, missä rikkomus tai sääntöjenvastaisuus ontapahtunut, sen on katsottava tapahtuneen lähtöjäsenvaltiossa, jonka on
kannettava valmisteverot tuotteiden lähetysajankohtana voimassa
olleiden määrien mukaisina, jollei neljän kuukauden kuluessa tuotteidenlähetysajankohdasta osoiteta toimivaltaisten viranomaisten hyväk-symällä tavalla lähetyksen tapahtuneen sääntöjen mukaisesti taikkarikkomuksen tai sääntöjenvastaisuuden tosiasiallisesti tapahtuneen
tietyssä paikassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 2 kohdan
soveltamista. ►
M1Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimen-
piteet rikkomusten tai sääntöjenvastaisuuksien oikaisemiseksi jatehokkaiden seuraamusten määräämiseksi. ◄
4. Jos kolmen vuoden kuluessa saateasiakirjan laatimisajankohdasta
todetaan, missä jäsenvaltiossa rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on
tosiasiallisesti tapahtunut, tämän jäsenvaltion on kannettava valmiste-
vero tuotteiden lähetysajankohtana voimassa olleen valmisteveronmäärän mukaisena. Tällöin alun perin kannettu valmistevero onpalautettava, jos se osoitetaan kannetuksi.
21 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tuotteet, jotka on tarkoitettu
luovutettaviksi kulutukseen niiden alueella, on varustettava veromer-
keillä tai verotuksessa käytettävillä kansallisilla tunnistemerkeillä,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 1 kohdan soveltamista.
2. Jäsenvaltion, joka säätää käytettäviksi 1 kohdassa tarkoitettuja
veromerkkejä tai kansallisia tunnistemerkkejä, on saatettava ne muidenjäsenvaltioiden valtuutettujen varastonpitäjien käyttöön. Kukin jäsen-valtio voi kuitenkin säätää, että veromerkit on saatettava tämän
jäsenvaltion veroviranomaisten valtuuttaman veroedustajan käyttöön.
Jäsenvaltiot valvovat, että tunnistemerkit eivät ole esteenä valmisteveron
alaisten tuotteiden vapaalle liikkuvuudelle, sanotun kuitenkaan rajoitta-matta niiden säännösten soveltamista, jotka jäsenvaltiot ovat
vahvistaneet tämän artiklan asianmukaisen soveltamisen varmistami-
seksi ja veropetosten, veronkiertojen ja väärinkäyttöjen estämiseksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen veromerkkien tai tunnistemerk-
kien on oltava voimassa ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, joka on ne
antanut.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vastavuoroisesti tunnustaa näitä merkkejä.4. Irlannissa saa kivennäisöljyjä pitää hallussa, kuljettaa tai käyttää
muualla kuin alennetun valmisteveron alaisen polttoaineen käyttöönoikeutettujen ajoneuvojen tavanomaisissa polttoainesäiliöissäainoastaan, jos nämä öljyt täyttävät kyseisen valtion valvonta- ja
merkintävaatimukset.
5. Jäsenvaltion 1 kohdassa tarkoitetulla veromerkillä tai kansallisella
tunnistemerkillä varustettujen ja kyseisessä jäsenvaltiossa myytäviksitarkoitettujen tuotteiden on liikuttava yhteisössä toisen jäsenvaltionalueella 18 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetulla saateasiakirjalla taitarvittaessa 5 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 16
▼M2
▼B
▼B
IV OSASTO
Palautus
22 artikla
1. Kulutukseen luovutetuista valmisteveron alaisista tuotteista
maksetun valmisteveron voi tarvittaessa ja ansiotoimintaa harjoittavanelinkeinonharjoittajan pyynnöstä palauttaa sen jäsenvaltion verovirano-mainen, jossa luovutus kulutukseen on tapahtunut, jos tuotteita ei oletarkoitettu kulutettaviksi tässä jäsenvaltiossa.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei
se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa on noudatettava seuraavia määräyksiä:
a) lähettäjän on ennen tavaroiden lähetystä esitettävä palautuspyyntö
jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille sekä osoitettava, että
valmisteverot on maksettu. Toimivaltaiset viranomaiset eivät kuiten-kaan saa evätä palautusta pelkästään sillä perusteella, että kyseistenviranomaisten laatimaa asiakirjaa, jolla osoitetaan alkuperäinenvalmistevero maksetuksi, ei ole esitetty;
b) edellä a alakohdassa tarkoitettujen tavaroiden on liikuttava ►
M1III
osaston säännösten mukaisesti ◄;
c) lähettäjän on esitettävä jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille
vastaanottajan asianmukaisesti täyttämä b alakohdassa tarkoitetunasiakirjan palautettava kappale täydennettynä asiakirjalla, jollaosoitetaan valmisteverot kannetuiksi siinä jäsenvaltiossa, jossakulutus tapahtuu, tai varustettuna seuraavilla merkinnöillä:
— määräjäsenvaltion veroviranomaisten asianomaisen toimiston
osoite,
— ajankohta, jona tämä toimisto on vastaanottanut ilmoituksen, sekä
ilmoituksen viite- tai rekisterinumero;
d) jos valmisteveron alaiset tuotteet on luovutettu kulutukseen jäsen-
valtiossa ja sitä varten varustettu kyseisen jäsenvaltion veromerkillätai tunnistemerkillä, niistä veromerkit tai tunnistemerkit antaneen
jäsenvaltion veroviranomaisille maksettu valmistevero voidaan
palauttaa, jos merkit antaneen jäsenvaltion veroviranomaiset toteavatnämä merkit hävitetyiksi.
3. Edellä 7 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa lähtöjäsenvaltion on
palautettava maksettu valmistevero ainoastaan, jos valmistevero on jomaksettu määräjäsenvaltiossa 7 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä
noudattaen.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei
se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
4. Edellä 10 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa lähtöjäsenvaltion on
myyjän pyynnöstä palautettava tämän maksama valmistevero, jos myyjä
on noudattanut 10 artiklan 3 kohdassa säädettyjä menettelyjä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei
se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
Jos myyjä on valtuutettu varastonpitäjä, jäsenvaltiot voivat säätää
yksinkertaistetusta palautusmenettelystä.
5. Kunkin jäsenvaltion veroviranomaisten on määrättävä niistä
valvontaa koskevista menettelyistä ja yksityiskohtaisista säännöistä,joita sovelletaan niiden omalla alueella tapahtuviin palautuksiin.Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että palautettavan valmisteveronmäärä ei ole suurempi kuin tosiasiallisesti maksettu määrä.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 17
▼B
V OSASTO
Verovapautukset
23 artikla
1. Valmisteveron alaiset tuotteet on vapautettava valmisteverosta, jos
ne on tarkoitettu:
— luovutettaviksi diplomaatti- tai konsulisuhteiden perusteella,
— kansainvälisille toimielimille, jotka vastaanottavien jäsenvaltioiden
julkiset viranomaiset ovat tunnustaneet sellaisiksi, sekä näiden
toimielinten jäsenille, näiden toimielinten kansainvälisissä perusta-missopimuksissa tai niiden toiminnan kotipaikkaa koskevissasopimuksissa määrätyin rajoituksin ja edellytyksin,
— muun Pohjois-Atlantin puolustusliittoon kuuluvan valtion puolus-
tusvoimille kuin sen valtion, jossa valmisteverovaade ontäytäntöönpanokelpoinen, sekä päätöksen 90/640/ETY (
1) 1 artiklassa
tarkoitetuille puolustusvoimille näiden itsensä tai näihin liittyvänsiviilihenkilöstön käyttöön taikka näiden ruokaloiden tai kahviloidenmuonitukseen,
— kolmansien maiden tai kansainvälisten toimielinten kanssa tehtyyn
sopimukseen perustuvaan kulutukseen, jos tällainen sopimus onhyväksyttävä tai sallittu arvonlisäverosta vapauttamisen kannalta.
Näitä valmisteverovapautuksia on sovellettava vastaanottavan jäsenval-
tion määräämin edellytyksin ja rajoituksin, kunnes annetaan yhtenäisetverosäännökset. Valmisteverovapautus voidaan myöntää valmistever-ojen palautusmenettelyä noudattaen.
1a. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla puolustusvoimilla ja toimieli-
millä on valtuudet ottaa vastaan muista jäsenvaltioista peräisin oleviaväliaikaisen valmisteverottomuuden menettelyssä kuljetettavia tuotteita18 artiklassa tarkoitettua saateasiakirjaa käyttäen, jos tähän asiakirjaanon liitetty todistus valmisteverottomuudesta. Todistuksen muoto ja
sisältö vahvistetaan 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta valtuuttaa
jäsenvaltion tekemään kolmannen maan tai kansainvälisen toimielimenkanssa sopimuksen, joka voi sisältää valmisteverovapautuksia.
Jäsenvaltion, joka haluaa tehdä tällaisen sopimuksen, on ilmoitettava
asiasta komissiolle ja toimitettava tälle kaikki asian arvioimiseksitarvittavat tiedot. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille
kuukauden kuluessa. Neuvoston on katsottava tehneen päätöksen, jos
asiaa ei kahden kuukauden kuluessa kyseisestä komission ilmoituksestaole saatettu neuvoston käsiteltäväksi.
3. Seuraavissa direktiiveissä olevat valmisteveroja koskevat
säännökset lakkaavat olemasta voimassa 31 päivänä joulukuuta 1992:
— direktiivi 74/651/ETY (
2),
— direktiivi 83/183/ETY (3),
— direktiivi 68/297/ETY (4).
4. Direktiivin 69/169/ETY (5)valmisteveroja koskevat säännökset
lakkaavat olemasta voimassa jäsenvaltioiden välisten suhteiden osalta31 päivänä joulukuuta 1992.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 18
(1) EYVL N:o L 349, 13.12.1990, s. 19
(2) EYVL N:o L 354, 30.12.1974, s. 6. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä 88/663/ETY (EYVL N:o L 382, 31.12.1988, s. 40).
(3) EYVL N:o L 105, 23.4.1983, s. 64. Direktiivi on muutettu direktiivillä 89/
604/ETY (EYVL N:o L 348, 29.11.1989, s. 28).
(4) EYVL N:o L 175, 25.7.1968, s. 15. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä 85/347/ETY (EYVL N:o L 183, 16.7.1985, s. 22).
(5) EYVL N:o L 135, 4.6.1969, s. 6. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä
91/191/ETY (EYVL N:o L 94, 16.4.1991, s. 24).▼M2
▼B
▼B
5. Kunnes neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta vesi-
ja ilma-alusten varastoja koskevat yhteisön säännökset, jäsenvaltiotvoivat pitää voimassa tätä asiaa koskevat kansalliset säännöksensä.
VI OSASTO
Valmisteverokomitea
24 artikla
1. Komissiota avustaa ”valmisteverokomitea”, jäljempänä ’komitea’.
Komitea muodostuu jäsenvaltioiden edustajista, ja sen puheenjohtajana
on komission edustaja. Komitea laatii työjärjestyksensä.
2. Edellä olevista 5, 7, 15 b, 18, 19 ja 23 artiklan soveltamisen
edellyttämistä toimenpiteistä on määrättävä 3 ja 4 kohdassa säädettyämenettelyä noudattaen.
3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista
toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa,
jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausuntoannetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätylläenemmistöllä. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
4. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat
komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon
mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättäneuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvostoratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa
siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee
päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksin-
kertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
5. Edellä 2 kohdassa mainittujen toimenpiteiden lisäksi komitea tutkii
asiat, jotka sen puheenjohtaja on saattanut sen käsiteltäviksi joko omastaaloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä ja jotka koskevatvalmisteveroja koskevien yhteisön säännösten soveltamista.
25 artikla
Jäsenvaltioiden ja komission on tutkittava ja arvioitava yhteisön
valmisteveroja koskevien säännösten soveltamista.
VII OSASTO
Loppusäännökset
26 artikla
1. Tanska ja Suomi saavat 31 päivään joulukuuta 2003 soveltaa
toisessa ja kolmannessa alakohdassa säädettyjä erityisjärjestelyjäyksityishenkilöiden Tanskan tai Suomen alueelle omaan käyttöönsätuomiin tiettyihin alkoholijuomiin ja valmistettuun tupakkaan, sanotunkuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista.
Tanska ja Suomi saavat 1 päivästä tammikuuta 1997 lukien edelleen
soveltaa samoja niiden alueelle ilman ylimääräistä valmisteveroatuotavia tavaroita koskevia määrällisiä rajoituksia, joita ne sovelsivat31 päivänä joulukuuta 1996. Nämä jäsenvaltiot poistavat rajoitukset
asteittain. ►
M5Suomen on nostettava oluen määrällisiä rajoituksia
vähintään 24 litraan direktiivin 69/169/ETY 5 artiklan 9 kohdantäytäntöönpanemiseksi annettavan suomalaisen säädöksen voimaantu-losta alkaen, vähintään 32 litraan 1 päivästä tammikuuta 2001 javähintään 64 litraan 1 päivästä tammikuuta 2003. ◄1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 19
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M3
▼M3
Silloin kun tällaisia tavaroita tuovat henkilöt asuvat Tanskan ja Suomen
alueella, Tanska ja Suomi saavat rajoittaa veronmaksuvapautuksenkoskemaan vain niitä henkilöitä, jotka ovat olleet niiden alueen
ulkopuolella yli 24 tunnin ajan.
2. Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle 1 kohdan
toimivuudesta kertomuksen ennen 30 päivää kesäkuuta 2000.
3. Ruotsi saa soveltaa alkoholijuomia ja valmistettua tupakkaa
koskevia liitteessä mainittuja rajoituksia, sanotun kuitenkaan rajoitta-matta 8 artiklan soveltamista.
Lupa koskee niitä alkoholijuomien ja valmistetun tupakan määriä, joita
yksityishenkilöt saavat tuoda Ruotsin alueelle omaan käyttöönsäjoutumatta maksamaan lisää valmisteveroa.
Lupa on voimassa 31 päivään joulukuuta 2003.
4. Tanska, Suomi ja Ruotsi voivat kantaa valmisteveroa ja suorittaa
tarvittavia tarkastuksia tässä artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta.
26 a artikla
Valmisteveron alaisia tuotteita, joihin ennen 1 päivää tammikuuta 1993
sovelletaan muuta kuin 5 artiklan 2 kohdassa ja 18 artiklan 1 kohdassamääriteltyä väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää ja joidenosalta tämän järjestelmän soveltamista ei ole saatettu loppuun, on
kyseisen ajankohdan jälkeen pidettävä väliaikaisesti valmisteverotto-
mina.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun tilanteeseen liittyy yhteisön
sisäisen passitusmenettelyn valmisteverottomuuden järjestelmä, niitä
säännöksiä, jotka ovat olleet voimassa, kun tätä järjestelmää on alettusoveltaa näihin tuotteisiin, on sovellettava edelleen, niin kauan kuinnäihin tuotteisiin mainittujen säännösten mukaan on sovellettavakyseistä järjestelmää.
Jos kyseiseen tilanteeseen liittyy kansallinen valmisteverottomuuden
järjestelmä, jäsenvaltioiden on määrättävä ne edellytykset ja muodolli-suudet, joilla tämän väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmänsoveltaminen on saatettava loppuun 1 päivän tammikuuta 1993 jälkeen.
27 artikla
Neuvosto ottaa yksimielisesti komission kertomuksen perusteella 1
päivään tammikuuta 1997 mennessä 7 — 10 artiklan uudelleentarkastettaviksi ja määrää komission ehdotuksesta, Euroopan parla-
menttia kuultuaan, tarvittavista muutoksista.
28 artikla
Seuraavia säännöksiä on sovellettava 30 päivään kesäkuuta 1999:
1) Jäsenvaltiot voivat vapauttaa valmisteverosta verottomien tavaroiden
myymälöiden luovuttamat tuotteet, jotka yhteisön alueella tapahtu-
valla lento- tai merimatkalla toiseen jäsenvaltioon matkustava
matkustaja kuljettaa henkilökohtaisissa matkatavaroissaan.
Tässä säännöksessä tarkoitetaan:
a) ”verottomien tavaroiden myymälällä” lentoasemalla tai satamassa
sijaitsevaa liikettä, joka täyttää toimivaltaisten julkisten virano-
maisten erityisesti tämän artiklan 3 kohdan soveltamiseksimääräämät edellytykset;
b) ”toiseen jäsenvaltioon matkustavalla matkustajalla” matkustajaa,
jolla on ilma- tai meriteitse tapahtuvaa kuljetusta varten annettukuljetusasiakirja, jossa mainitaan välittömänä määräpaikkanatoisessa jäsenvaltiossa sijaitseva lentoasema tai satama;1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 20
▼M4
▼M3
▼M1
▼B
▼B
c) ”yhteisön alueella tapahtuvalla lento- tai merimatkalla” ilma- tai
meriteitse tapahtuvaa kuljetusta, joka alkaa yhden jäsenvaltionalueelta ja jonka tosiasiallinen saapumispaikka on toisen jäsenval-
tion alueella.
Verottomien tavaroiden myymälöiden luovuttamiin tuotteisiin on
rinnastettava ilma- tai vesialuksessa yhteisön sisäisen matkustaja-kuljetuksen aikana luovutettavat tuotteet.
Tämä valmisteverovapautus koskee myös tuotteita, joita Englannin
kanaalin alittavan tunnelin kahdella pääteasemalla sijaitsevat verot-tomien tavaroiden myymälät luovuttavat matkustajille, joilla on
näiden pääteasemien välistä matkaa varten annettu kuljetusasiakirja.
2) Edellä 1 kohdassa säädetty valmisteverovapautus koskee ainoastaan
tuotteita, joiden määrät henkilöä ja matkaa kohti eivät ole suurempiakuin voimassa olevissa kolmansien maiden ja yhteisön välistämatkustajaliikennettä koskevissa yhteisön säännöksissä vahvistetutenimmäismäärät.
3) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä artik-
lassa säädettyjen valmisteverovapautuksien oikean ja yksinkertaisen
soveltamisen varmistamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen
ja muiden väärinkäytösten estämiseksi.
29 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa pienet viinintuottajat II ja III
osastossa tarkoitetuista velvoitteista sekä muista liikkumiseen javalvontaan liittyvistä velvoitteista. Kun nämä pienet tuottajat itsesuorittavat liiketoimia yhteisössä, niiden on ilmoitettava asiasta
jäsenvaltioidensa toimivaltaisille viranomaisille ja noudatettava komis-
sion asetuksessa (ETY) N:o 986/89 (
1) säädettyjä velvoitteita erityisesti
tuotteiden vientiä koskevan rekisterin ja saateasiakirjan osalta.
’Pienillä viinintuottajilla’ tarkoitetaan henkilöitä, jotka tuottavat
keskimäärin vähemmän kuin 1 000 hehtolitraa viiniä vuodessa.
2. Vastaanottajan on ilmoitettava määräjäsenvaltion veroviranomai-
sille viinin luovutuksista, jotka on vastaanotettu 1 kohdassa tarkoitetulla
asiakirjalla tai viittauksella siihen.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kahdenvälisesti tarvittavat toimen-
piteet ottaakseen käyttöön tarvittaessa tietokoneavusteisesti suoritettavat
tarkastukset.
30 artikla
Muutetaan direktiivi 77/799/ETY seuraavasti:
1) Korvataan otsikko seuraavasti:
”Neuvoston direktiivi, annettu 19 päivänä joulukuuta 1977, jäsen-
valtioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta
välittömien ja välillisten verojen alalla”.
2) Direktiivin 1 artiklassa:
a) korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tämän
direktiivin mukaisesti vaihdettava keskenään kaikkia tietoja, jotkavoivat mahdollistaa niille tulo- ja varallisuusverojen asianmu-
kaisen määräämisen, sekä kaikkia tietoja, jotka liittyvät
seuraavien välillisten verojen määräämiseen:
— arvonlisäverot,
— kivennäisöljyjen valmisteverot,
— alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverot,
— valmistetun tupakan valmisteverot.”1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 21
(1) EYVL N:o L 106, 18.4.1989, s. 1. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä (ETY) N:o 592/91 (EYVL N:o L 66, 13.3.1991, s. 13).
▼B
b) korvataan 5 kohta Tanskan, Kreikan, Yhdistyneen kuningas-
kunnan ja Portugalin osalta seuraavasti:
”Tanskassa:
Skatteministeren tai valtuutettu edustaja,
Kreikassa:
Υπουργός Οικονοµικών tai valtuutettu edustaja,
Yhdistyneessä kuningaskunnassa:
— The Commissioners of Customs and Excise tai edustaja, joka
on valtuutettu antamaan arvonlisäveroa ja valmisteverojavarten tarvittavia tietoja,
— The Commissioners of Inland Revenue tai edustaja, joka on
valtuutettu antamaan kaikkia muita tietoja,
Portugalissa:
O Ministro das Finanças tai valtuutettu edustaja.”
30 a artikla
Muutetaan direktiivi 76/308/ETY seuraavasti:1. Korvataan otsikko seuraavasti:
”Neuvoston direktiivi, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1976,
keskinäisestä avusta Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahaston
rahoitusjärjestelmään kuuluvista toiminnoista johtuvien saatavien
sekä maatalousmaksujen ja tullien sekä arvonlisäveron ja tiettyjenvalmisteverojen perinnässä.”
2. Direktiivin 2 artiklassa:
a) e alakohdasta tulee f alakohta;
b) lisätään d alakohdan jälkeen seuraava e alakohta:
”e) seuraaviin valmisteveroihin:
— valmistetun tupakan valmistevero,
— alkoholin ja alkoholijuomien valmistevero,
— kivennäisöljyjen valmistevero.”
31 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993.
Tanskan kuningaskunta saa kuitenkin 9 artiklan 3 kohdan osalta saattaa
tämän säännöksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallin-nolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän
direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaustähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän direktiivin noudattamiseksi
antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.
32 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 22
▼M1
▼B
▼M4
LIITE
26 artiklan 3 kohta
Alkoholijuomien ja valmistetun tupakan määrät, jotka yksityishenkilöt
saavat tuoda Ruotsin alueelle omaan käyttöönsä maksamatta lisää valmis-
teveroa
Alkoholijuomat
1 päivästä
heinäkuuta
20001 päivästä
tammikuuta
20011 päivästä
tammikuuta
20021 päivästä
tammikuuta
2003
Väkevät alkoholijuomat 1 l 1 l 2 l 5 l
Keskivahvat tuotteet 3 l3 l3 l 3 l
Miedot viinit (mukaan
lukien kuohuviinit)20 l26 l26 l 52 l
Ol ut 24 l32 l32 l 64 l
Valmistettu tupakka
1 päivästä heinäkuuta 2000
Savukkeet tai 400
pikkusikarit tai 200
sikarit tai 100
piippu- ja savuketupakka 550 g1992L0012 — FI — 01.08.2000 — 003.001 — 23