1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1257/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja
tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta
(EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80)
Oikaistu:
►C1Oikaisu, EYVL L 302, 1.12.2000, s. 72 (1257/1999)
▼B
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1257/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta
maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja
kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisestisen 36 ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(
1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon(4),
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon(5),
sekä katsoo, että
(1)yhteisen maatalouspolitiikan muita välineitä olisi tehostettava ja
täydennettävä yhteisellä maaseudun kehittämispolitiikalla, jaedistettävä siten tälle politiikalle perustamissopimuksen 33artiklan 1 kohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista,
(2)perustamissopimuksen 33 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaanyhteistä maatalouspolitiikkaa ja sen erityismenetelmiä suunnitel-taessa otetaan huomioon maataloustoiminnan erityisluonne, jokajohtuu maatalouden yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä eri
maatalousalueiden välisistä rakenteellisista eroista ja luonnono-
lojen eroista,
(3)perustamissopimuksen 159 artiklan mukaan yhteisön politiikantäytäntöönpanossa otetaan huomioon taloudelliselle ja sosiaali-selle yhteenkuuluvuudelle 158 ja 160 artiklassa asetetut tavoitteetja osallistutaan niiden toteuttamiseen; tästä syystä maaseudunkehittämistoimenpiteitä olisi tämän politiikan osana toteutettavarakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä
kesäkuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1260/
1999(
6) määritellyillä kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla
(tavoite nro 1) ja rakenteellisissa vaikeuksissa olevilla alueilla(tavoite nro 2),
(4)maatalouden rakenteiden parantamiseen tarkoitetut toimenpiteetotettiin yhteisessämaatalouspolitiikassa käyttöönjovuonna1972;lähes kahden vuosikymmenen ajan maatalouden rakennepoli-
tiikkaa on yritetty yhdistää maaseutualueiden laajempaan
taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kokonaisuuteen; vuoden1992 uudistuksessa korostettiin maatalouden merkitystäympäristölle, koska maatalous on suurin maankäyttäjä,
(5)maaseutupolitiikkaa toteutetaan tällä hetkellä lukuisin monimut-kaisin välinein,
(6)tulevina vuosina maatalouden on sopeuduttava uudenlaisiintilanteisiin samoin kuin markkinoiden kehitykseen, markkinapo-litiikan ja kaupan sääntöihin, kuluttajien tarpeisiin jamieltymyksiin sekä yhteisön seuraavaan laajenemiseen liittyviin
muutoksiin; muutokset eivät vaikuta ainoastaan maatalousmark-
kinoihin, vaan yleensäkin maaseutualueiden paikalliseentalouteen;maaseudunkehittämispolitiikalla pitäisipyrkiämaaseu-1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 2
(1) EYVL C 170, 4.6.1998, s. 7.
(2) Lausunto annettu 6. toukokuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
(3) EYVL C 407, 28.12.1998, s. 210.
(4) EYVL C 93, 6.4.1999, s. 1.
(5) EYVL C 401, 22.12.1998, s. 3.
(6) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.
▼B
tualueiden kilpailukyvyn palauttamiseen ja lisäämiseen ja siten
työpaikkojen säilyttämiseen ja luomiseen näillä alueilla,
(7)tätä kehitystä olisi kannustettava ja tuettava maaseutupolitiikan
nykyisten välineiden uudelleenjärjestelyllä ja yksinkertaistami-
sella,
(8)uudelleenjärjestelyssä olisi otettava huomioon nykyistenvälineiden soveltamisesta saatu kokemus ja sen pitäisi perustuanäihin välineisiin, joita on käytetty nykyisten ensisijaistentavoitteiden toteuttamiseen maaseudun kehittämiseksi nopeutta-
malla maaseudun rakenteiden mukautusta yhteisen
maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä, ja jotka helpottavatmaaseutualueiden kehitystä jarakennemuutosta (tavoitteet nro5aja nro 5 b) rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta janiiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään ja Euroopaninvestointipankin toiminnan sekä muiden rahoitusvälineiden
kanssa 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen
(ETY) N:o 2052/88(
1) ja asetuksen (ETY) N:o 2052/88
soveltamisesta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston(EMOTR) ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88(
2), sekä
ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon
vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomene-telmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvostonasetuksella (ETY) N:o 2078/92(
3), maatalouden varhaiseläke-
tukea koskevasta yhteisön järjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2079/92(
4)j a
maatalouden metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijär-
jestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvostonasetuksella (ETY) N:o 2080/92(
5) vuoden 1992 yhteisen maata-
louspolitiikan uudistuksen yhteydessä käyttöönotettujenliitännäistoimenpiteiden mukaisesti,
(9)kaikkien yhteisön maasetualueiden olisi kuuluttava uudistetun
maaseudun kehittämispolitiikan soveltamisalaan,
(10)yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa 1992 käyttöönotettuja
liitännäistoimenpiteitä (maatalouden ympäristöohjelma, varhai-seläke ja metsitys) olisi täydennettävä epäsuotuisten alueiden jaympäristörajoitteisten alueiden järjestelmällä,
(11)muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden olisi oltava osa
tavoite nro 1 -alueiden yhdennettyjä kehittämisohjelmia, ja ne
voivat olla osa tavoite nro 2 -alueiden ohjelmia,
(12)maaseutualueilla maaseudun kehittämistoimenpiteiden olisioltava markkinapolitiikkaa tehostavia ja täydentäviä,
(13)EMOTR:ntuenmasseudunkehittämiseen olisiperustuttavayksiinoikeudellisiin puitteisiin, joissa määritetään tukikelpoiset toimen-piteet, niiden tavoitteet ja tukikelpoisuusperusteet,
(14)koska Euroopan unionin maaseutualueet ovat hyvin erilaisia,maaseudun kehittämispolitiikassa pitäisi noudattaa toissijaisuus-periaatetta; tästä syystä politiikan pitäisi olla mahdollisimmanhajautettua sekäosallistumista jaalhaalta ylöspäinsuuntautumista(bottom-up) korostavaa; maaseudun kehittämisen tukeen sovel-lettavien kelpoisuusperusteiden pitäisi tämän vuoksi rajoittua1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 3
(1) EYVL L 185, 15.7.1988, s. 9, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 3193/94 (EYVL L 337, 24.12.1994 s. 11).
(2) EYVL L 374, 31.12.1988, s. 25, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2085/93 (EYVL L 193, 31.7.1993, s. 44).
(3) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2272/95 (EYVL L 288,
1.12.1995, s. 35). Asetus on oikaistu komission asetuksella (EY) N:o 1962/
96 (EYVL L 259, 12.10.1996, s. 7).
(4) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 91, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
komission asetuksella (EY) N:o 2773/95 (EYVL L 288, 1.12.1995, s. 37).
(5) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 96, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 231/96 (EYVL L 30, 8.2.1996,
s. 33).
▼B
siihen, mikä on tarpeen maaseudun kehittämispolitiikan tavoit-
teiden saavuttamiseksi,
(15)johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineidenja muiden yhteisten politiikkojen kanssa edellyttää kuitenkinyhteisön tasolla vahvistettuja tukiin sovellettavia perusvaati-muksia; olisi erityisesti vältettävä maaseudunkehittämistoimenpiteistä johtuvia perusteettomia kilpailun vääris-tymiä,
(16)joustavuuden varmistamiseksi ja lainsäädännön yksinkertaistami-seksi neuvoston olisi siirrettävä komissiolle tarvittavatäytäntöönpanovalta perustamissopimuksen 202 artiklankolmannen luetelmakohdan mukaisesti,
(17)yhteisön maatalouden rakenteelle on luonteenomaista suuri määrä
maatiloja, joilta puuttuvat rakenteelliset edellytykset kohtuullisiin
tuloihin ja elinolosuhteisiin viljelijöille ja heidän perheilleen,
(18)yhteisön investointituen tarkoituksena on uudenaikaistaa maati-loja ja parantaa niiden kannattavuutta,
(19)investointitukeen sovellettavia yhteisön edellytyksiä olisi yksin-
kertaistettava verrattuna maatalouden rakenteiden tehokkuuden
parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvostonasetuksessa (EY) N:o 950/71(
1) säädettyihin nykyisiin edellytyk-
siin,
(20)nuorille viljelijöille myönnettävät erityisedut voivat helpottaa
sekä tilanpidon aloittamista että sen jälkeistä tilan rakenteellista
sopeuttamista,
(21)maatalouden kehitys ja erikoistuminen edellyttävät maa- jametsätalousväestöltä tarkoituksenmukaista yleistä, teknistä jataloudellista koulutustasoa, erityisesti kun on kyse uusista
hallinnon, tuotannon tai markkinoinnin suuntauksista,
(22)on erityisesti tarpeen tehostaa viljelijöille ympäristön kanssa
yhteensopivia maatalouden menetelmiä koskevaa koulutusta jatiedotusta,
(23)maatilojen kannattavuuden parantamiseksi maatalousyrittäjiä olisi
kannustettava luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoitta-
misesta, ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 2079/92täytäntöönpanosta saatu kokemus,
(24)epäsuotuisten alueiden tuella olisi edistettävä maan jatkuvaamaatalouskäyttöä, maaseudun ylläpitämistä ja kestävien vilje-
lyjärjestelmien ylläpitoa ja edistämistä,
(25)epäsuotuisat alueet olisi luokiteltava yhteisin perustein,
(26)yhteisöntasolla suoritettavaa epäsuotuistenalueiden luokittelua ei
ole tarpeen lisätä,
(27)luonnonhaittakorvauksen tukikelpoisuusedellytykset olisi vahvis-
tettava tämän tukijärjestelmän tehokkuuden ja sen tavoitteiden
saavuttamisen varmistamiseksi,
(28)ympäristörajoitteisten alueiden maatalouskäytön rajoitusten osaltasaattaa olla tarpeen myöntää viljelijöille tukea näistä rajoituksistaaiheutuvien erityisongelmien ratkaisemiseksi,
(29)maatalouden ympäristöpolitiikan välineillä olisi tulevina vuosinaoltava tärkeä asema maaseutualueiden kestävän kehityksentukemisessa ja yhteiskunnan kasvavien ympäristöpalvelujentarpeisiin vastaamisessa,
(30)nykyistä asetuksen (ETY) N:o 2078/92 mukaista maatalouden
ympäristötukea olisi jatkettava kohdennettuja ympäristötoimenpi-
teitä varten, ottaen huomioon tämän järjestelmäntäytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtai-1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 4
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
asetuksella (EY) N:o 2331/98 (EYVL L 291, 30.10.1998, s. 10).
▼B
sesti komission kertomuksessa, joka on esitetty asetuksen (ETY)
N:o 2078/92 10 artiklan 2 kohdan nojalla,
(31)maatalouden ympäristötukijärjestelmän avulla olisi edelleenkannustettava viljelijöitä palvelemaan koko yhteiskuntaa otta-malla käyttöön tai ylläpitämällä maatalouskäytäntöjä, jotkasopivat yhteen kasvavien ympäristön, luonnonvarojen, maaperänja geneettisen monimuotoisuuden suojelun ja parantamisen
tarpeen sekä maiseman ja maaseudun hoidon tarpeen kanssa,
(32)maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoinnin parannuksia
olisi kannustettava tukemalla investointeja tällä alalla,
(33)tällainen tuki voi laajalti perustua nykyisiin edellytyksiin,sellaisina kuin niistä on tällä hetkellä säädetty maataloustuot-teiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytystenparantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvostonasetuksessa (EY) N:o 951/97(
1),
(34)olisi varmistettava tällaisten investointien kannattavuus ja se, ettäviljelijät pääsevät osallisiksi toteutettujen toimien taloudellisistaeduista,
(35)metsätalous on erottamaton osa maaseudun kehittämistä ja tämänvuoksi maaseudun kehittämisen tukijärjestelmään pitäisi sisältyämetsätaloustoimenpiteitä, metsätaloustuki ei saa vääristääkilpailua eikä sillä saa olla vaikutusta markkinoihin,
(36)metsätaloustoimenpiteiden olisi annettava ottamalla huomioonyhteisön ja jäsenvaltioiden kansainväliset sitoumukset ja niidenolisi perustuttava jäsenvaltioiden metsäohjelmiin; tällaisissatoimenpiteissä olisi otettava myös huomioon ilmastonmuutok-sesta aiheutuvat erityiset ongelmat,
(37)metsätaloustoimenpiteiden olisi oltava yhdensuuntaisia asetuksen(ETY) N:o 4256/88 soveltamisesta yhteisön maaseutualueidenmetsien kehittämistä ja hyödyntämistä koskevan toiminnan osalta29 päivänä toukokuuta 1989 annetussa neuvoston asetuksessa
(ETY) N:o 1610/89(
2) sekä metsätaloustuotteiden jalostamisen ja
kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 29 päivänä maalis-kuuta1990annetussaneuvostonasetuksessa(ETY)N:o867/90(
3)
säädettyjen nykyisten järjestelmien kanssa,
(38)maatalousmaan metsitys on erityisen tärkeää maan käytön jaympäristön kannalta, ja sen avulla voidaan lisätä tiettyjenmetsätaloustuotteiden tarjontaa yhteisössä; tästä syystä asetuksenmukaista nykyistä metsitystukea olisi jatkettava ottaen huomioonkyseisen järjestelmän täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota
kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY)
N:o 2080/92 8 artiklan 3 kohdan nojalla esittämässä kertomuk-sessa,
(39)tukea olisi myönnettävä metsien ekologisen tasapainon säilyttä-
miseksi ja parantamiseksi tietyillä alueilla,
(40)maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muuttamiseen liittyville
toimenpiteille olisi myönnettävä tukea; toimenpideluettelo olisimääritettävä saadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon
tarve perustaa maaseudun kehittäminen myös maatalouden
ulkopuoliseen toimintaan ja palveluihin, jotta voitaisiin muuttaakehityssuuntana olevaa maaseudun taloudellista ja sosiaalistataantumista sekä väestökatoa; olisi tuettava toimenpiteitä epätasa-arvoisuuden poistamiseksi sekä miesten ja naisten välistenyhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseksi,
(41)kuluttajat kysyvät luonnonmukaisesti tuotettuja maataloustuot-teita ja elintarvikkeita yhä enemmän; tämä ilmiö on luomassauudet markkinat maataloustuotteille; erityis maaseudun kehittä-misen tukitoimenpiteet voivat koskea luonnonmukaisesti1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 5
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 22.
(2) EYVL L 165, 15.6.1989, s. 3.
(3) EYVL L 91, 6.4.1990, s. 7.
▼B
tuotettujen maataloustuotteiden tuotantoa, prosessointia ja mark-
kinointia,
(42)maaseudun kehittämistoimenpiteiden, jotka voivat saada yhteisöntukea, olisi noudatettava yhteisön lainsäädäntöä ja olla johdon-mukaisia muun yhteisön politiikan sekä muiden yhteisenmaatalouspolitiikan väineiden kanssa,
(43)tämän asetuksen puitteissa tukea ei pitäisi antaa tietyilletoimenpiteille, joita voidaan tukea muilla yhteisen maatalouspo-litiikan välineillä, eikä erityisesti niille toimenpiteille, jotkakuuluvat yhteisten markkinajärjestelyjen tukijärjestelmiin, paitsijos tämä on objektiivisin perustein perusteltavissa,
(44)koskatuottajaryhmille janiidenliitoille myönnetään tukeauseissayhteisissä markkinajärjestelyissä, tuottajaryhmille maaseudunkehittämisen osana annettava erityistuki ei vaikuta enää tarpeelli-selta; tuottajaryhmistä ja niiden liitoista 20 päivänä toukokuuta1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 952/97(
1) mukaista
tukijärjestelmää ei pitäisi näin ollen jatkaa,
(45)liitännäistoimenpiteiden ja muiden tavoite nro 1 -alueiden
ulkopuolella toteutettavien maaseudun kehittämistoimenpiteidenyhteisön tuki pitäisi rahoittaa EMOTR:n tukiosastosta; asetuk-
sessa (EY) N:o 1260/1999 säädettyjä rahoitusta koskevia
perussääntöjä on mukautettu vastaavasti,
(46)lukuun ottamatta tällä hetkellä olemassa olevia kolmea liitännäis-toimenpidettä ja epäsuotuisten ja ympäristörajoitteisten alueidentukea, tavoite nro 1 -alueilla toteutettaviin maaseudun kehittä-
mistoimenpiteisiin tarkoitettu yhteisön tuki pitäisi edelleen
rahoittaa EMOTR:n ohjausosastosta,
(47)tavoitteiden nro 1 ja nro 2 mukaisiin ohjelmiin kuuluvienmaaseudun kehittämistoimenpiteiden tuen ja erityisesti näiden
toimenpiteiden yhdennetyn ohjelmatyön osalta olisi sovellettava
neuvoston asetusta (EY) N:o 1260/1999; rahoitusta koskevissasäännöissä pitäisi kuitenkin ottaa huomioon tavoite nro 2 -alueillatoteutettavien toimenpiteiden rahoitus tukiosastosta,
(48)tavoitteiden nro 1 tai nro 2 mukaisten ohjelmien ulkopuolisillemaaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi luoda maaseudunkehittämisohjelma erityisten sääntöjen mukaan; tällaisten toimen-piteiden tuet on eriytettävä asetuksen (EY) N:o 1260/199928 artiklan 1 kohdassa säädettyjen yleisperiaatteiden mukaisestiottaen tarvittavassa määrin huomioon taloudellista ja sosiaalista
yhteenkuuluvuutta koskeva vaatimus ja sen seurauksena tuet on
periaatteessa eriytettävä tavoite nro 1 -alueiden ja tavoite nro 2 -alueiden sekä muiden alueiden välillä; tässä asetuksessa säädetytmäärät ovat yhteisön tuen enimmäismääriä,
(49)sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 19 ja20 artiklassa säädetään maaseudun kehittämisen aloiteoikeudesta,komission pitäisi maaseudun kehittämisohjelmien lisäksi pystyäomasta aloitteestaan säätämään maaseudun kehittämistä koske-vista tutkimuksista,
(50)maaseudun kehittämisen tuen seurantaa ja arviointia varten olisiluotava tarkoituksenmukainen säännöstö käyttäen viitteenä ennenohjelman täytäntöönpanoa sovittuja ja käyttöönotettuja hyvinmääriteltyjä mittareita,
(51)maaseudun kehittämistoimenpiteille olisi voitava antaa jäsenval-tioissa tukea ilman yhteisön osarahoitusta; tällaisten tukienhuomattavantaloudellisenmerkityksenvuoksisamoinkuinniidenjohdonmukaisuuden varmistamiseksi yhteisön tukea saavientoimenpiteiden kanssa ja menettelyjen yksinkertaistamiseksi olisivahvistettava erityiset valtiontukisäännöt,1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 6
(1) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 30.
▼B
(52)nykyisistä tukijärjestelmistä uusiin maaseudun kehittämisen
tukijärjestelmiin siirtymisen helpottamiseksi pitäisi sallia siir-
tymäsääntöjen vahvistaminen, ja
(53)tämän asetuksen mukainen uusi tukijärjestelmä korvaa nykyisettukijärjestelmät, jotkasiitäsyystäolisikumottava; tämän johdostanykyisten järjestelmien mukaiset hyvin syrjäisiä alueita ja
Egeanmeren saaria koskevat poikkeukset on myös kumottava;
kyseisten alueiden erityistarpeet huomioon ottavat riittävänjoustavat, muutoksia ja poikkeuksia sisältävät uudet säännötlaaditaan, kun maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevaohjelma on laadittu,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
SOVELTAMISALA JA TAVOITTEET
1 artikla
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan puitteet kestävään maaseudun
kehittämiseen myönnettävälle yhteisön tuelle.
2. Maaseudun kehittämistoimenpiteillä on tehostettava ja täyden-
nettävä muita yhteisen maatalouspolitiikan välineitä ja edistettävä siten
perustamissopimuksen 33 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavutta-
mista.
3. Maaseudun kehittämistoimenpiteiden on:
— oltava kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden (tavoite nro 1)
kehittämistä ja rakenteellista sopeuttamista edistäviin toimenpiteisiinyhdennettyjä ja
— tehostettava rakenteellisissa vaikeuksissa olevien alueiden (tavoite
nro 2) taloudellista ja sosiaalista uudistamista tukevia toimenpiteitä
kyseisillä alueilla, ottaen huomioon asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 ja
perustamissopimuksen 158 ja 160 artiklassa näille tavoitteille asetetutyhteisön tuen erityistavoitteet ja noudattaen tässä asetuksessa säädettyjäedellytyksiä.
2 artikla
Maataloustoimintaan ja sitä koskevaan tuotantosuunnan muutokseen
liittyvä maaseudun kehittämistuki voi koskea:
— maatilojen sekä maataloustuotteiden jalostamisen ja markkinoinnin
rakenteiden parantamista,
— tuotantosuunnan muuttamista ja tuotantomahdollisuuksien uudel-
leensuuntaamista, uuden teknologian käyttöönottoa ja tuotteidenlaadun parantamista,
— non-food-tuotannon edistämistä,— kestävän metsätalouden kehittämistä,
— toimintojen monipuolistamista täydentävien tai vaihtoehtoisten
toimintojen löytämiseksi,
— toimivan yhteiskuntarakenteen säilyttämistä ja vahvistamista
maaseutualueilla,
— elinkeinojen kehittämistä sekä työpaikkojen säilyttämistä ja luomista
luontaisten olemassa olevien mahdollisuuksien hyödyntämiseksitehokkaammin,
— työ- ja elinolojen parantamista,
— alhaisin tuotantopanoksin toimivien viljelymenetelmien ylläpitoa ja
edistämistä,
— merkittävien luonnonarvojen sekä ympäristövaatimusten mukaisen
kestävän maatalouden säilyttämistä ja edistämistä,
— epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten
yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä erityisesti tukemallanaisten omasta aloitteestaan toteuttamia hankkeita.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 7
▼B
3 artikla
Tukea myönnetään II osastossa määritellyille maaseudun kehittämistoi-
menpiteille siinä vahvistetuin edellytyksin.
II OSASTO
MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMENPITEET
I LUKU
MAATILAINVESTOINNIT
4 artikla
Maatilojen investointituen onedistettävä maatilojen tulotason sekä elin-,
työ- ja tuotanto-olosuhteiden parantamista.
Investoinneilla on pyrittävä yhteen tai useampaan seuraavista tavoit-
teista:
— tuotantokustannusten vähentäminen,
— tuotannon parantaminen ja suuntaaminen uudelleen,
— laadun parantaminen,— luonnonympäristön, hygieniaolosuhteiden ja eläinten hyvinvointia
koskevien vaatimusten säilyttäminen ja parantaminen,
— maatilatoiminnan monipuolistaminen.
5 artikla
Investointitukea myönnetään sellaisille maatiloille,
— joiden taloudellinen elinkelpoisuus voidaan osoittaa,
— jotka noudattavat ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia
koskevia vähimmäisvaatimuksia, ja
— joiden viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys.
6 artikla
Tukea ei myönnetä, jos investoinnin tarkoituksena on kasvattaa
sellaisten tuotteiden tuotantoa, joille ei löydy tavanomaisia markkinoita.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on asetettava rajat tukikelpoiselle kokonaisinvestoin-
nille.
Tuen kokonaismäärä prosenttiyksikköinä tukikelpoisesta investoin-
timäärästä saa olla enintään 40 prosenttia ja epäsuotuisilla alueillaenintään 50 prosenttia. Jäljempänä II luvussa tarkoitettujen nuorten
viljelijöiden toteuttamien investointien osalta prosenttiosuudet voivat
olla enintään 45 prosenttia ja epäsuotuisilla alueilla enintään55 prosenttia.
II LUKU
NUORTEN VILJELIJÖIDEN ALOITUSTUKI
8 artikla
1. Nuorten viljelijöiden aloitustukea asettautumisen helpottamiseksi
myönnetään seuraavin edellytyksin:
— viljelijä ei ole täyttänyt 40 vuotta,
— viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys,— viljelijä aloittaa tilanpidon ensimmäistä kertaa,— tilan
i) taloudellinen elinkelpoisuus voidaan osoittaa; ja
ii) setäyttää ympäristöä, hygieniaa jaeläinten hyvinvointia koskevat
vähimmäisvaatimukset;
sekä1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 8
▼B
— viljelijä ryhtyy tilanpidosta vastaavaksi yrittäjäksi.
Erityisedellytyksiä voidaansoveltaasiinätapauksessa,ettänuoriviljelijä
ei toimi ainoana tilanpidosta vastaavana yrittäjänä. Näiden edellytysten
on vastattava tilan ainoana tilanpidosta vastaavana yrittäjänä toimivalle
nuorelle viljelijälle asetettuja edellytyksiä.
2. Aloitustuki voi käsittää:
— kertapalkkion, joka on enintään liitteessä täsmennetyn tukikelpoisen
määrän suuruinen,
— korkotuen lainoille, jotka on otettu tilanpidon aloittamisesta
aiheutuvien kustannusten kattamiseen; korkotuen pääomitettu arvo
ei saa ylittää kertapalkkion määrää.
III LUKU
KOULUTUS
9 artikla
Maatalousyrittäjien sekä muiden maatilatalous- ja metsätaloustoimin-
toihinsekäniidenuudistamiseen osallistuvien henkilöiden ammattitaitoaja pätevyyttä parannetaan tukemalla ammatillista koulutusta.
Koulutuksella on pyrittävä erityisesti:
— valmentamaan viljelijöitä tuotannon laadulliseen uudistamiseen,
maisemanhoidon ja -parannuksen kanssa yhteen sopivien tuotanto-menetelmien käyttöön, ympäristönsuojeluun, hygieniaa koskeviin
vaatimuksiin, eläintensuojeluun sekätaloudellisesti kannattavan tilan
hoidon edellyttämien taitojen hankkimiseen ja
— valmentamaan metsänomistajia ja muita metsätaloustoimintoihin
osallistuvia henkilöitä metsänhoitomenetelmien käyttöön metsientaloudellisen, ekologisen ja yhteiskunnallisen merkityksen paranta-miseksi.
IV LUKU
VARHAISELÄKE
10 artikla
1. Maatalouden varhaiseläketuen avulla pyritään seuraaviin tavoittei-
siin:
— tulojen saannin turvaaminen ikääntyneille viljelijöille, jotka
päättävät luopua maatalouden harjoittamisesta,
— sen edistäminen, että ikääntyneiden viljelijöiden tilalle tulee
viljelijöitä, jotka pystyvät tarvittaessa parantamaan jatkavien maati-
lojen taloudellista elinkelpoisuutta,
— maatalousmaiden ohjaaminen muuhun kuin maatalouskäyttöön, jos
niiden käyttö maatalouden tarkoituksiin ei täytä taloudelliselle
elinkelpoisuudelle asetettuja edellytyksiä.
2. Varhaiseläketukeen voi sisältyä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena
on maataloustyöntekijöiden tulojen saannin varmistaminen.
11 artikla
1. Tilasta luopujan on:
— luovuttava pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittami-
sesta; hän voi kuitenkin jatkaa maataloutta muussa kuin
kaupallisessa tarkoituksessa ja pitää hallussaan rakennuksia,
— luovutushetkellä oltava vähintään 55-vuotias,mutta eivielä yleisessä
eläkeiässä ja
— hänen on tullut harjoittaa maataloutta kymmenen vuoden ajan ennen
luovutusta.
2. Tilan jatkajan on:
— seurattava luopujaa tilanpidosta vastaavana yrittäjänä tai otettava
käyttöönsä luopujalta vapautunut maa osittain tai kokonaan. Jatkajan1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 9
▼B
tilan taloudellisen elinkelpoisuuden on parannuttava tietyn ajan
kuluessasekäerityisestijatkajan ammattitaidon japätevyyden,pinta-alan ja työmäärän tai tulojen osalta alueen ja tuotantotyyppien
mukaan määriteltävien edellytysten mukaisesti,
— omattava riittävä ammattitaito ja pätevyys, ja
— sitouduttava harjoittamaan tilalla maataloutta vähintään viiden
vuoden ajan.
3. Maataloustyöntekijän on:
— lopetettava työskentely maatilalla lopullisesti,
— oltava vähintään 55-vuotias, mutta ei vielä yleisessä eläkeiässä,— tullut viiden edellisen vuoden aikana käyttää vähintään puolet
työajastaan maataloustyöhön avustavana perheenjäsenenä tai maata-loustyöntekijänä,
— tullut luovuttajan varhaiseläkkeelle siirtymistä edeltäneen neljän
vuoden ajan työskennellä luopujan maatilalla vähintään kahden
vuoden ajan kokoaikaisesti, ja
— hänen on kuuluttava sosiaaliturvajärjestelmään.
4. Maatilaa jatkava muu kuin maatalousyrittäjä voi olla mikä tahansa
muu henkilö tai yksikkö, joka ottaa luovutetun maan käyttöönsä muihinkuin maatalouden tarkoituksiin, kuten metsätalouteen tai perustaakseenluonnonsuojelualueita ympäristön ja maaseudun laadun suojelemiseentai parantamiseen soveltuvalla tavalla.
5. Tässä artiklassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan koko sen ajan,
kun luopuja saa varhaiseläketukea.
12 artikla
1. Yhteisön tukeen oikeuttavat enimmäismäärät vahvistetaan liit-
teessä.
2. Varhaiseläketuen kestoaika on enintään 15 vuotta luopujan osalta
ja kymmenen vuotta maataloustyöntekijän osalta. Se ei saa jatkua senjälkeen, kun luopuja on täyttänyt 75 vuotta eikä se saa jatkua senjälkeen, kun työntekijä on saavuttanut tavanomaisen eläkeiän.
Jos jäsenvaltio luopujan ollessa kyseessä maksaa tavanomaista vanhuu-
seläkettä, varhaiseläketuki myönnetään sen lisänä ottaen huomioon
kansallisen vanhuuseläkkeen määrä.
V LUKU
EPÄSUOTUISAT ALUEET JA ALUEET, JOILLA ON YMPÄRISTÖÖN
LIITTYVIÄ RAJOITTEITA
13 artikla
Epäsuotuisien ja ympäristörajoitteisten alueiden tuen avulla pyritään
seuraaviin tavoitteisiin:
a)Luonnonhaittojen korvaus epäsuotuisille alueille
— maan jatkuvan maatalouskäytön varmistamiseksi vaikuttaen siten
elinkelpoisten maaseutuyhteisöjen säilymiseen,
— maaseudun ylläpitämiseksi,— sellaisten kestävien viljelyjärjestelmien ylläpitämiseksi ja edistä-
miseksi, joissa otetaan huomioon erityisesti ympäristönsuojeluakoskevat vaatimukset.
b)Luonnonhaittojen korvaus ympäristörajoitteisille alueille
— ympäristövaatimusten noudattamisen takaaminen ja viljelyn
varmistaminen alueilla, joilla on ympäristöön liittyviä rajoitteita.
14 artikla
1. Epäsuotuisien alueiden viljelijöitä voidaan tukea luonnonhaitta-
korvauksilla.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 10
▼B
2. Luonnonhaittakorvauksia myönnetään maatalousmaana käytettyä
hehtaaria kohti viljelijöille, jotka
— viljelevät myöhemmin määritettävää vähimmäisalaa,
— sitoutuvat jatkamaan maataloustoimintaa epäsuotuisalla alueella
vähintään viiden vuoden ajan luonnonhaittakorvauksen ensimmäi-sestä maksuerästä alkaen, ja
— käyttävät tavanomaisen hyvän maatalouskäytännön mukaisia ja
erityisesti kestävään viljelyyn perustuvia menetelmiä, jotka ovatsopusoinnussa ympäristön turvaamista ja maaseudun säilyttämistä
koskevan tarpeen kanssa.
3. Jos tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä todetaan direktii-
vissä 96/22/EY(
1) kiellettyjen aineiden jäämiä tai kyseisessä
direktiivissä sallittujen mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiätarkastuksista annetun direktiivin 96/23/EY(
2) asiaa koskevien
säännösten mukaisesti tai jos tuottajan tilalta löydetään kiellettyjä
aineita tai tuotteita taikka direktiivissä 93/22/EY sallittuja muttalaittomasti hallussa pidettyjä aineita tai tuotteita missään muodossa,tuottajalle ei makseta luonnonhaittakorvauksia sinä kalenterivuonna,jona löytö tehdään.
Jos rikkominen toistuu, korvausten ulkopuolelle sulkemista voidaan
rikkeen vakavuuden mukaan jatkaa viiteen vuoteen siitä vuodesta, jona
toistuva rikkominen havaittiin.
Jos eläinten omistaja tai pitäjä häiritsee tarkastusten suorittamista ja
kansallisten jäämientutkimussuunnitelmien soveltamisen edellyttämiennäytteiden ottamista tai direktiivissä 96/23/EY säädettyjen tutkimustenja tarkastusten suorittamista, sovelletaan ensimmäisessä alakohdassa
säädettyjä seuraamuksia.
15 artikla
1. Luonnonhaittakorvaukset vahvistetaan tasolle,
— joka on riittävä korvaamaan tehokkaasti olemassa olevat haitat ja
— jolla vältetään liialliset korvaukset.
2. Luonnonhaittakorvaukset on asianmukaisesti eriytettävä ottaen
huomioon:
— kunkin alueen tilanne ja kehittämistavoitteet,
— maataloustoiminnalle aiheutuvien pysyvien luonnonhaittojen vaka-
vuus,
— erityiset ympäristöongelmat, jotka tarvittaessa on ratkaistava,— tilan tuotantosuunta ja tarvittaessa tilan taloudellinen rakenne.
3. Luonnonhaittakorvaus vahvistetaan liitteessä vahvistettujen
vähimmäis- ja enimmäismäärien välille.
Enimmäismääriä korkeampia luonnonhaittakorvauksia voidaan myöntää
edellyttäen, että kaikki kyseisellä ohjelmatyön tasolla myönnetytluonnonhaittakorvaukset eivät keskimääräiseltä tasoltaan ylitä tätäenimmäismäärää. Asianmukaisesti objektiivisin seikoin perustelluissatapauksissa jäsenvaltiot voivat kuitenkin esittää useiden alueellisten
ohjelmien yhdistelmän keskimääräisen tason laskemista varten.
16 artikla
1. Viljelijöitä voidaantukeamaksamalla korvauksiakustannuksistaja
tulonmenetyksistä, jotka aiheutuvat yhteisön ympäristölainsäädännöstäjohtuvien maatalouden rajoitusten täytäntöönpanosta ympäristörajoittei-silla alueilla silloin, kun korvaukset ovat tarpeen kyseisestä
lainsäädännöstä johtuvien erityisongelmien ratkaisemiseksi.
2. Korvausten määrä on vahvistettava siten, että liialliset korvaukset
vältetäänerityisesti,kunkorvauksetontarkoitettu epäsuotuisillealueille.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 11
(1) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3.
(2) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10.
▼B
3. Yhteisön tuen enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä.
17 artikla
Epäsuotuisiin alueisiin kuuluvat:
— vuoristoalueet (18 artikla),
— muut epäsuotuisat alueet (19 artikla) ja
— alueet, joilla on erityisiä luonnonhaittoja (20 artikla).
18 artikla
1. Vuoristoalueet ovat alueita, joille on ominaista huomattavasti
rajoittuneet maan käyttömahdollisuudet ja oleellisesti nousseet työkus-tannukset seuraavista syistä:
— alueen korkeasta sijainnista johtuvista erittäin vaikeista ilmasto-
olosuhteista, jotka lyhentävät kasvukautta merkittävästi,
— alemmissa korkeuksissasuurimmassa osassakyseistä aluetta olevista
jyrkistä rinteistä, jotka estävät koneiden käytön tai edellyttävät
erittäin kalliiden erityislaitteiden käyttöä, tai
— näiden kahden tekijän yhteisvaikutuksesta silloin, kun kustakin
erillisenä aiheutuva luonnonhaitta on merkityksettömämpi, edel-
lyttäen, että yhteisvaikutuksesta aiheutuu vastaava luonnonhaitta.
2. Vuoristoalueina pidetään myös 62 leveyspiirin pohjoispuolisia ja
siihen välittömästi liittyviä alueita.
19 artikla
Epäsuotuisat alueet, joita uhkaa maan käyttämättä jättäminen ja joilla
maaseudun hoito on välttämätöntä, muodostuvat luonnollisten tuotan-
toedellytysten kannalta yhdenmukaisista maatalousalueista, joilla on
seuraavat ominaisuudet:
— vaikeasti viljeltävät heikkotuottoiset maat, joiden tuotantokykyä ei
voida parantaa ilman kohtuuttomia kustannuksia ja jotka ovatpääasiassa hyödynnettävissä laajaperäiseen kotieläintuotantoon,
— luonnonoloista johtuva keskimääräistä merkittävästi alhaisempi
tuottavuus suhteessa maatalouden taloudellista suorituskykyä kuvaa-
viin tärkeimpiin indekseihin,
— pääasiassa maataloustoiminnasta riippuvaisen väestön alhainen tai
aleneva määrä, jonka kiihtyvä väheneminen vaarantaisi kyseisenalueen elinkelpoisuuden ja asutuksen.
20 artikla
Epäsuotuisiin alueisiin voi tarvittaessa ja tietyin edellytyksin kuulua
muita erityisistä luonnonhaitoista kärsiviä alueita, joilla viljelyä olisi
jatkettava ympäristön säilyttämiseksi tai parantamiseksi, maaseudunylläpitämiseksi ja alueen matkailumahdollisuuksien varjelemiseksi tairannikoiden suojelemiseksi.
21 artikla
Edellä 16 ja 20 artiklan mukaisten alueiden kokonaispinta-ala saa olla
enintään 10 prosenttia jäsenvaltion pinta-alasta.
VI LUKU
MAATALOUDEN YMPÄRISTÖOHJELMA
22 artikla
Tukemalla ympäristön suojelemiseen ja maaseudun ylläpitämiseen
tähtääviä maatalouden tuotantomenetelmiä (maatalouden ympäristöoh-jelma) pyritään edistämään yhteisön maatalous- ja ympäristöpolitiikantavoitteiden saavuttamista.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 12
▼B
Tällä tuella edistetään:
— maatalousmaan hyödyntämistä, jossa otetaan huomioon ympäristön,
maiseman ja sen ominaispiirteiden, luonnonvarojen, maaperän jageneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen,
— ympäristölle suotuisaa viljelyn laajaperäistämistä ja laajaperäisten
laidunjärjestelmien hoitoa,
— luonnonarvoltaan merkittävien uhattujen viljely-ympäristöjen
säilyttämistä,
— maatalousmaan maiseman ja historiallisten ominaispiirteiden
ylläpitoa,
— maatalouskäytäntöjen ympäristösuunnittelua.
23 artikla
1. Tukea myönnetään viljelijöille, jotka tekevät vähintään viisi vuotta
kestäviä maatalouden ympäristösitoumuksia. Tarvittaessa tietynlaisille
sitoumuksille määritellään pitempi kestoaika niiden ympäristövaiku-
tusten mukaan.
2. Maatalouden ympäristösitoumuksiksi ei riitä tavanomaisten hyvien
maatalouskäytäntöjen soveltaminen.
Sitoumuksiin on liityttävä palveluja, joita ei liity muihin tukitoimenpi-
teisiin, kuten markkinatukeen ja luonnonhaittakorvauksiin.
24 artikla
1. Maatalouden ympäristösitoumukseen liittyvää tukea myönnetään
vuosittain ja se lasketaan seuraavin perustein:
— tulonmenetys,
— sitoumuksesta aiheutuvat lisäkustannukset, ja— tarve kannustimen tarjoamiseen.
Vuotuisen tuen tasoa laskettaessa voidaan ottaa huomioon myös
sitoumusten täyttämisen edellyttämistä tuottamattomista infrastruk-tuuri-investoinneista aiheutuvat kustannukset.
2. Yhteisön tuen vuotuiset enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä.
Määrät perustuvat tilan siihen alaan, jolla maatalouden ympäristösitou-muksia sovelletaan.
VII LUKU
MAATALOUSTUOTTEIDEN JALOSTUKSEN JA KAUPAN PITÄMISEN
PARANTAMINEN
25 artikla
1. Investointitukien on helpotettava maataloustuotteiden jalostuksen
ja kaupan pitämisen parantamista ja järkiperäistämistä ja siten lisättävä
maataloustuotteiden kilpailukykyä ja lisäarvoa.
2. Tukien avulla pyritään yhteen tai useampaan seuraavista tavoit-
teista:
— tuotannon suuntaaminen ennakoitavissa olevien markkinasuun-
tausten mukaisesti tai maataloustuotteille tarkoitettujen uusien
myyntikanavien avaamisen edistäminen,
— markkinointikanavien tai jalostusmenettelyjen parantaminen tai
järkiperäistäminen,
— tuotteiden ulkomuodon ja pakkauksen parantaminen tai parempi
sivutuotteiden tai jätteen hyödyntäminen tai poistaminen,
— uuden teknologian soveltaminen,— innovatiivisten investointien suosiminen,— laadun parantaminen ja seuranta,— terveyteen liittyvien edellytysten parantaminen ja seuranta,
— ympäristönsuojelu.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 13
▼B
26 artikla
1. Tukea myönnetään niille henkilöille, jotka lopulta vastaavat
investointien rahoittamisesta yrityksissä,
— joiden taloudellinen kannattavuus voidaan osoittaa, ja
— jotka noudattavat ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia
koskevia vähimmäisvaatimuksia.
2. Investointien on parannettava tilannetta kyseisellä maatalouden
perustuotantoalalla. Niiden ontaattava perustuotteiden tuottajille riittävä
osuus saatavista taloudellisista eduista.
3. On esitettävä riittävät todisteet siitä, että kyseisille tuotteille on
löydettävissä tavanomaiset markkinat.
27 artikla
1. Investointien on koskettava perustamissopimuksen liitteeseen I
kuuluvien tuotteiden jalostusta ja markkinointia kalastustuotteita lukuun
ottamatta.
2. Investointien on täytettävä valintaperusteet, joissa vahvistetaan
ensisijaisuus ja ilmoitetaan minkälaiset investoinnit jäävät tuen ulko-puolelle.
28 artikla
1. Tuen ulkopuolelle jätetään seuraavat investoinnit:
— investoinnit vähittäismyyntikaupan tasolla,
— investoinnit kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden markki-
nointiin tai jalostukseen.
2. Tuen kokonaismäärä prosenttiyksikköinä tukikelpoisten investoin-
tien määrästä on enintään:
a) 50 prosenttia tavoitteen 1 alueilla,
b) 40 prosenttia muilla alueilla.
VIII LUKU
METSÄTALOUS
29 artikla
1. Metsätaloustuen onedistettävä metsien taloudellisen, ekologisen ja
yhteiskunnallisen merkityksen ylläpitämistä ja kehittämistä maaseutua-lueilla.
2. Tuella on edistettävä yhtä tai useampaa seuraavista tavoitteista:
— kestävä metsänhoito ja metsätalouden kehittäminen,
— metsävarojen ylläpitäminen ja parantaminen,— metsäalan lisääminen.
3. Tukea myönnetään metsille ja aloille, jotka ovat yksityisten
omistajien tai heidän yhdistystensä tai kuntien tai kuntayhtymienomistuksissa. Nämä rajoitukset eivät koske 30 artiklan 1 kohdankuudennen luetelmakohdan mukaisia toimenpiteitä.
4. Tuen avulla on pyrittävä edistämään yhteisön ja jäsenvaltioiden
kansainvälisten sitoumusten täyttämistä. Sen pitää perustua hallitus-tenvälisessä metsäpaneelissa sovittuihin kansallisiin ja alueellisiinmetsäohjelmiin tai vastaaviin asiakirjoihin, joissa olisi otettavahuomioon Euroopan metsien suojelemista käsitelleissä ministerikokouk-sissa tehdyt sitoumukset.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 14
▼B
5. Toimenpiteiden, joita ehdotetaan tämän asetuksen nojalla alueille,
jotka metsäpalojen torjunnasta yhteisössä 23 päivänä heinäkuuta 1992annetun asetuksen (ETY) N:o2158/92(
1)nojalla onluokiteltu suurentai
keskisuuren metsäpalovaaran alueiksi, on oltava jäsenvaltioiden
asetuksen (ETY) N:o 2158/92 nojalla esittämien metsiensuojelusuunni-telmien mukaisia.
30 artikla
1. Metsätaloustuen on liityttävä yhteen tai useampaan seuraavista
toimenpiteistä:
— sellaisen maan metsitys, joka ei 31 artiklan nojalla ole tukikelpoinen
sillä edellytyksellä, että tällainen istutus on mukautettu paikallisiinoloihin ja on sopusoinnussa ympäristön kanssa,
— investoinnit metsien taloudellisen, ekologisen tai yhteiskunnallisen
arvon merkittävään kohentamiseen,
— investoinnit metsätaloustuotteiden korjuun, jalostuksen ja kaupan
pitämisen parantamiseen ja järkiperäistämiseen; investoinnit, jotkakoskevat puun käyttöä raaka-aineena, rajoitetaan teollista jalostustaedeltäviin työvaiheisiin,
— uudet myyntimahdollisuudet metsätaloustuotteiden käytön ja mark-
kinoinnin edistämiseksi,
— jäsentensä metsien kestävän ja tehokkaan hoidon parantamiseen
tähtäävien metsänomistajien yhdistysten perustaminen,
— luonnononnettomuuksien ja tulipalojen vahingoittamien metsäta-
louden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja asianmukaisten
torjuntakeinojen käyttöönotto.
2. Investointitukeen sovelletaan tapauksen mukaan I ja VII luvussa
vahvistettuja sääntöjä, lukuun ottamatta 7 artiklan toista alakohtaa.
31 artikla
1. Maatalousmaan metsitykseen myönnetään tukea sillä edellytyk-
sellä, että istuttaminen on mukautettu paikallisiin oloihin ja onsopusoinnussa ympäristön kanssa.
Istutuskustannusten lisäksi tuki voi sisältää:
— vuotuisen palkkion metsitetyltä hehtaarilta hoitokustannusten
korvaamiseksi viiden vuoden ajan,
— vuotuisen palkkion hehtaarilta metsityksestä johtuvien tulonmene-
tysten korvaamiseksi enintään 20 vuoden ajan maata ennenmetsitystä hyödyntäneille viljelijöille tai heidän yhdistyksilleen tai
muulle yksityisoikeudelliselle henkilölle.
2. Viranomaisten suorittama maatalousmaan metsityksen tuki kattaa
ainoastaan perustamiskustannukset.
3. Maatalousmaan metsitystukea ei myönnetä:
— varhaiseläkejärjestelmään kuuluville viljelijöille,
— joulukuusten istutukseen.
Jos kyseessä on nopeakasvuisten lajien lyhytkiertoviljely, metsityskus-
tannuksiin tarkoitettua tukea myönnetään ainoastaan
istutuskustannuksiin.
4. Tulonmenetysten korvaamiseen tarkoitetun vuotuisen yhteisön
tukipalkkion enimmäismäärät vuotta kohti vahvistetaan liitteessä.
32 artikla
1. Pyrittäessä
— metsien ekologisen tasapainon ylläpitämiseen ja parantamiseen
alueilla, joilla metsillä on yleishyödyllinen suojaava ja ekologinen1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 15
(1) EYVL L 217, 31.7.1992, s. 3, asetus sellaisena kuin se on muutettuna
asetuksella (EY) N:o 308/97 (EYVL L 51, 21.2.1997, s. 2).
▼B
tehtävä ja joilla metsiä säilyttävien ja parantavien toimenpiteiden
kustannukset ovat suuremmat kuin metsätaloudesta saatava tulo, ja
— palonkatkaisulinjojen säilyttämiseen maataloutta koskevien toimen-
piteiden avulla,
edunsaajalle myönnetään korvausta tässä yhteydessä käytettäviin
toimenpiteisiin edellyttäen, että näiden metsien suojaava ja ekologinenarvo varmistetaan kestävällä tavalla ja että toteutettavista toimenpiteistämäärätään sopimuksessa ja että siinä yhteydessä määritetään niidenrahoituspuitteet.
2. Korvausmäärät on vahvistettava liitteessä olevien vähimmäis- ja
enimmäismäärien rajoissa sopimuksessa määrättyjen ja sen mukaisestitoteutettujen toimenpiteiden todellisten kustannusten perusteella.
IX LUKU
MAASEUTUALUEIDEN SOPEUTTAMISEN JA KEHITTÄMISEN
EDISTÄMINEN
33 artikla
Tukea myönnetään sellaisiin toimenpiteisiin, jotka liittyvät maatilata-
louden toimintoihin ja niiden muutokseen sekä maaseudun toimintoihin,
jotkaeivätkuuluminkäänmuuntässäosastossatarkoitetun toimenpiteensoveltamisalaan.
Nämä toimenpiteet koskevat:
— maan tuottokyvyn parantamista,
— maa-alueiden uusjakoa,— lomitus- ja tilanhoitopalvelujen perustamista,— laadukkaiden maataloustuotteiden pitämistä kaupan,— maaseudun elinkeinojen ja maaseudun väestön peruspalveluja,
— kylien kunnostamista ja kehittämistä sekä maaseutuperinnön suoje-
lemista ja säilyttämistä,
— toimintojen monipuolistamista maataloudessa ja sitä lähellä olevilla
aloilla monimuotoisuuden tai vaihtoehtoisten tulonlähteiden edistä-miseksi,
— maatalouden vesivarojen hoitoa,— maatalouden kehittämiseen liittyvien maaseudun perusrakenteiden
kehittämistä ja parantamista,
— matkailu- ja käsityöläiselinkeinojen kannustamista,— ympäristönsuojelua maa- ja metsätalouden aloilla ja maisemanhoitoa
sekä eläinten hyvinvoinnin parantamista,
— luonnononnettomuuksien vahingoittamien maatalouden tuotanto-
mahdollisuuksien palauttamista ja asianmukaistentorjuntavälineiden käyttöönottoa,
— uusia rahoitusjärjestelyjä.
X LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖT
34 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston täytäntöönpanosta annetaan
asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa säädetyn
menettelyn mukaisesti.
Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää:
— maatilojen investointituen myöntämisedellytykset (4-7 artikla)
mukaan lukien 6 artiklan soveltamisesta johtuvat välttämättömätrajoitukset,
— tilan taloudellisen elinkelpoisuuden parantamisaika ja -edellytykset
sekä luovutetun maan käyttöedellytykset varhaiseläketapauksissa(11 artiklan 2 kohta),
— luonnonhaittakorvausten, mukaan lukien myös tapaukset, joissa on
kyse viljelypinta-alojen yhteiskäytöstä (14 ja 15 artikla), sekä1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 16
▼B
ympäristörajoitteisia alueita koskevien korvausten myöntämis- ja
laskentaperusteet (16 artikla),
— maatalouden ympäristösitoumusten edellytykset (23 ja 24 artikla),— maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä parantavien
investointien valintaperusteet (27 artiklan 2 kohta),
— metsätaloustoimenpiteiden edellytykset (VIII luku).
Saman menettelyn mukaan komissio voi poiketa 28 artiklan toisesta
luetelmakohdasta erityisen syrjäisillä alueilla sillä edellytyksellä, että
jalostetut tuotteet on tarkoitettu kyseisen alueen markkinoille.
III OSASTO
YLEISET PERIAATTEET, HALLINNOLLISET JA RAHOI-
TUSSÄÄNNÖKSET
I LUKU
YLEISET PERIAATTEET
IA l a l u k u
EMOTR:n tuki
35 artikla
1. Yhteisön tuki varhaiseläkkeisiin (10-12 artikla), epäsuotuisille ja
ympäristörajoitteisille alueille (13-21 artikla), maatalouden ympäris-
töohjelmalle (20-24 artikla) ja metsitykseen (31 artikla) rahoitetaanEMOTR:n tukiosastosta kaikkialla yhteisössä.
2. Yhteisön tuki muihin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin rahoi-
tetaan EMOTR:n:
— ohjausosastosta tavoite 1 -alueilla,
— tukiosastosta muilla kuin tavoite 1 -alueilla.
3. EMOTR rahoittaa 33 artiklan kuudennessa, seitsemännessä ja
yhdeksännessä luetelmakohdassa tarkoitetut toimenpiteet tavoitteiden 1ja 2 kohdealueisiin luokitelluilla sekä siirtymävaiheessa olevilla alueillamikäli niitä ei rahoiteta EAKR:sta.
36 artikla
1. Edellä 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen maaseudun kehittä-
mistoimenpiteiden osalta:
— sovelletaan tavoite 1 -alueilla asetusta (EY) N:o 1260/1999,
sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevillaerityissäännöillä,
— sovelletaan tavoite 2 -alueilla asetusta (EY) N:o 1260/1999,
sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla
erityissäännöillä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä.
2. EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavien maaseudun kehittämistoi-
menpiteiden osalta sovelletaan ►
C1asetuksen (EY) N:o 1258/
1999(1)◄erityissääntöjä ja sen mukaisesti annettuja säännöksiä, jollei
tämän asetuksen nojalla muuta säädetä.
II Alaluku
Yhteensopivuus ja johdonmukaisuus
37 artikla
1. Maaseudun kehittämistukea myönnetään ainoastaan yhteisön
lainsäädäntöä noudattaviin toimenpiteisiin.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 17
(1) Katso tämän virallisen lehden s. 103.
▼B
2. Toimenpiteiden on oltava johdonmukaisia muun yhteisön poli-
tiikan ja sen mukaisesti sovellettavien toimenpiteiden kanssa.
Muiden yhteisön tukijärjestelmien nojalla ei nimenomaan voida
myöntää tukea sellaiseen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvaantoimenpiteeseen, joka ei ole tässä asetuksessa säädettyjen erityistenedellytysten mukainen.
3. Lisäksi on varmistettava johdonmukaisuus muiden yhteisen
maatalouspolitiikan välineiden nojalla toteutettavien toimenpiteidenkanssa. Erityisesti on varmistettava johdonmukaisuus toisaaltamaaseudun kehittämistoimenpiteiden ja toisaalta yhteisten markkinajär-jestelyjen osana toteutettavien toimenpiteiden ja maatalouden laatu- jaterveystoimenpiteiden sekä erilaisten maaseudun kehittämistoimenpi-
teiden välillä.
Tästä syystä ei tämän asetuksen mukaisesti voida myöntää tukea:
— yhteisten markkinajärjestelyjen soveltamisalaan kuuluviin toimenpi-
teisiin, paitsi sellaisiin objektiivisesti perusteltuihin poikkeuksiin,jotka voidaan määritellä 50 artiklan nojalla.
— tutkimushankkeita, maataloustuotteiden myynninedistämistä tai
eläintautien hävittämistä tukeviin toimenpiteisiin.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää maaseudun kehittämiseen tarkoitetun
yhteisön tuen myöntämiselle täydentäviä tai tiukempia edellytyksiä,joiden on oltava johdonmukaisia tässä asetuksessa vahvistettujentavoitteiden ja vaatimusten kanssa.
38 artikla
1. Saman toimenpiteen osalta ei voida maksaa tukea sekä tämän
asetuksen että jonkin muun yhteisön tukijärjestelmän mukaisesti.
2. Tukea voidaan useiden tämän asetuksen nojalla toteutettavien
toimenpiteiden osalta yhdistellä ainoastaan, jos toimenpiteet ovat
toistensa kanssa johdonmukaisia ja yhteensopivia. Tuen tasoa ontarvittaessa soviteltava.
39 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän
luvun säännösten mukaisten maaseudun kehittämistoimenpiteidenyhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden toimittamiin maaseudun kehittämissuunnitelmiin
on sisällyttävä arvio suunniteltujen tukitoimenpiteiden yhteensopivuu-
desta ja johdonmukaisuudesta sekä maininta yhteensopivuuden ja
johdonmukaisuuden varmistamiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
3. Yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi tukitoi-
menpiteitä on tarvittaessa tarkistettava myöhemmin.
II LUKU
OHJELMAPERUSTEISUUS
40 artikla
1. EMOTR:n ohjausosastosta rahoitettavat maaseudun kehittämistoi-
menpiteet ovat osa tavoite 1 -alueiden asetuksen (EY) N:o 1260/1999mukaista ohjelmointia.
2. Muut kuin 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maaseudun
kehittämistoimenpiteet voivat olla osa tavoite 2 -alueiden asetuksen(EY) N:o 1260/1999 mukaista ohjelmointia.
3. Muiden sellaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta,
jotka eivät ole osa 1 ja 2 kohdan mukaista ohjelmointia, ohjelmatyössänoudatetaan maaseudun kehitysohjelmointia 41-44 artiklan mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat maaseudun kehittämiseen soveltuvien toimen-
piteiden osalta esittää hyväksyttäväksi myös yleisiä järjestelyjä, jotka1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 18
▼B
otetaan osaksi 1-3 kohdan mukaista ohjelmointia, jos se on yhtenäisten
edellytysten säilyttämiseksi aiheellista.
41 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on laadittava sopivimmaksi
katsotulla maantieteellisellä tasolla. Niiden laatimisesta vastaavatjäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset, ja jäsenvaltio
toimittaa ne komissiolle sen jälkeen, kun se on neuvotellut toimival-
taisten viranomaisten ja järjestöjen kanssa tarkoituksenmukaisellaalueellisella tasolla.
2. Tietyllä alueella sovellettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet
on mahdollisuuksien mukaan koottava yhteen suunnitelmaan. Jostarvitaan useampia suunnitelmia, on mainittava suunnitelmiin kuuluvientoimenpiteiden väliset yhteydet ja varmistettava niiden välinen yhteen-
sopivuus ja johdonmukaisuus.
42 artikla
Maaseudun kehittämissuunnitelmat tehdään seitsemäksi vuodeksi
1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen.
43 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmissa on oltava:
— nykytilanteen määrällinen kuvaus, josta käyvät ilmi kehityserot, -
kuilut ja -mahdollisuudet, edellisellä ohjelmakaudella käytetytrahoitusvarat ja toimien pääasialliset tulokset käytettävissä olevanarvion perusteella,
— ehdotetun toimintasuunnitelman kuvaus, sen määrälliset tavoitteet ja
maaseudun kehittämiseen valitut toimintalinjatsekämaantieteellinenkohdealue,
— arvio, josta käy ilmi toivottu taloudellinen, ympäristöllinen ja
sosiaalinen vaikutus työllisyysvaikutus mukaan lukien,
— alustava kokonaisrahoitustaulukko, jossa on yhteenveto varatuista
kansallisista ja yhteisön varoista kunkin suunnitelmassa esitetynmaaseudun kehittämisen toimintalinjan osalta ja, jos suunnitelmakattaa tavoitteeseen 2kuuluvia maaseutualueita, ohjeellistenmäärien
erittely 33 artiklan mukaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden
osalta kyseisillä alueilla,
— suunnitelmien täytäntöönpanemiseksi aiottujen toimenpiteiden
kuvaus ja erityisesti tukijärjestelyt, mukaan lukien kilpailusääntöjenarvioimiseksi tarvittavat näkökohdat,
— tarvittaessa tiedot tutkimusten, esittelyhankkeiden, koulutuksen tai
teknisen avun toimien tarpeesta kyseisten toimenpiteiden valmiste-lussa, toteuttamisessa tai mukauttamisessa,
— maininta vastaavista toimivaltaisista viranomaisista ja elimistä,
— järjestelyt suunnitelmien tehokkaan ja tarkoituksenmukaisen
täytäntöönpanon varmistamiseksi, mukaan lukien seuranta ja
arviointi, määrällisten arviointi-indikaattoreiden määritelmä, järjes-telyt tarkastuksia ja seuraamuksia varten sekä riittävätjulkistamistoimet,
— käytyjen neuvottelujen tulokset ja maininta toimintaan osallistuvista
viranomaisista ja elimistä sekä kunkin tason talous- ja yhteiskun-taelämän osapuolet.
2. Jäsenvaltioiden on suunnitelmissaan:
— laadittava maatalouden ympäristötoimenpiteitä kaikilla alueillaan
niiden erityistarpeiden mukaan,
— varmistettava tarvittava tasapaino eri tukitoimenpiteiden välillä.
44 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on jätettävä viimeistään
kuuden kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 19
▼B
2. Komissio arvioi ehdotetut suunnitelmat selvittääkseen, ovatko ne
tämän asetuksen mukaisia. Se hyväksyy suunnitelmien pohjaltamaaseudun kehittämistä koskevat ohjelma-asiakirjat asetuksen (EY)
N:o 1260/199950artiklan 2kohdassatarkoitetun menettelyn mukaisesti
kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun suunnitelmat on jätetty sille.
III LUKU
LISÄTOIMENPITEET JA YHTEISÖALOITTEET
45 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 21 artiklan 2 kohdan mukaan
komissio voi saman asetuksen 50 artiklan 2 kohdassa säädettyä
menettelyä noudattaen laajentaa EMOTR:n ohjausosaston tuen sovelta-misalaa tämän asetuksen 35 artiklan 2 kohdan säännösten sekäneuvoston ►
C1asetusten (EY) N:o 1783/1999(1), (EY) N:o 1784/
1999(2)j a◄(EY) N:o 1263/1999(3) nojalla tukikelpoisten toimenpi-
teiden rahoituksen ulkopuolelle maaseudun kehittämistä koskevan
yhteisöaloitteen kaikkien toimenpiteiden täytäntöönpanoa varten.
2. Komission aloitteesta EMOTR:n tukiosastosta voidaan rahoittaa
maaseudun kehitysohjelmointiin liittyviä tutkimuksia.
IV LUKU
RAHOITUSSÄÄNNÖKSET
46 artikla
1. EMOTR:n tukiosastosta maaseudun kehittämiseen maksettavasta
yhteisön tuesta laaditaan vuosittain rahoitussuunnitelma ja kirjanpito.Rahoitussuunnitelman laatiminen on osa maaseudun kehittämisen
ohjelmatyötä (40 artiklan 3 kohta) tai tavoitetta 2 koskevaa ohjelma-
menettelyä.
2. Komissio jakaa varat alustavasti jäsenvaltioille vuosittain jaotel-
tuina ja puolueettomia perusteita noudattaen ottaen huomioonerityistilanteet ja -tarpeet sekä erityisesti ympäristön, työpaikkojenluomisen ja maiseman ylläpitämisen edellyttämät ponnistukset.
3. Alkuperäistä varainjakoa mukautetaan tosiasiallisten menojen ja
jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteellaottaen huomioon ohjelmien tavoitteet ja käytettävissä olevat varat sekänoudattaen yleensä tavoitteen 2kohdealueisiin kuuluviamaaseutualueita
koskevia tuen määriä.
47 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 31 artiklassa, 32 artiklassa sen
1 kohdan 5 alakohtaa lukuun ottamatta, 34 artiklassa, 38 artiklassa ja39 artiklassa säädettyjä rahoitussäännöksiä ei sovelleta tavoitteen
2 mukaisiin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin.
Komissiototeuttaa tarvittavat toimetnäidentoimenpiteiden tehokkaanja
johdonmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi, jotta ne vastaavat
vähintään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa säännöksissäsäädettyjä vaatimuksia, yhden hallintoviranomaisen periaate mukaanlukien.
2. Yhteisö osallistuu maaseudun kehittämisen ohjelmointiin kuulu-
vien toimenpiteiden rahoitukseen asetuksen (EY) N:o 1260/1999 29 ja30 artiklassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti.
Tältä osin:
— yhteisön rahoitusosuus on enintään 50 prosenttia tukikelpoisista
kokonaiskustannuksista ja yleensä vähintään 25 prosenttia tukikel-1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 20
(1) EYVL L 213, 13.8.1999, s. 1.
(2) EYVL L 213, 13.8.1999, s. 5.
(3) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 54.
▼B
poisista julkisista menoista muilla kuin tavoitteisiin 1 ja 2 kuuluvilla
alueilla,
— tuloja synnyttäviin investointeihin sovelletaan asetuksen (EY)
N:o 1260/1999 29 artiklan 4 kohdan a alakohdan ii) ja iii)alakohdassa sekä b alakohdan ii) ja iii) alakohdassa säädettyjämääriä. Maa- ja metsätaloustilat sekä maa- ja metsätaloustuotteitajalostavat ja markkinoivat yritykset ovat 29 artiklan 4 kohdan b
alakohdan iii) alakohdassa tarkoitettuja yrityksiä;
— ohjelmoinnin osalta yhteisön rahoitusosuus on tämän asetuksen 22-
24 artiklan mukaisiin, ohjelman puitteissa toteutettaviin toimenpi-teisiin 75 prosenttia tavoite 1 -alueilla ja 50 prosenttia muilla
alueilla.
Tällaisiin maksuihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1260/1999
32 artiklan 1 kohdan viidettä alakohtaa.
3. EMOTR:n tukiosaston rahoitustuki voidaan maksaa ohjelman
täytäntöönpanoon tarkoitettuina ennakkoina ja aiheutuneita menojavastaavina maksuina.
V LUKU
SEURANTA JA ARVIOINTI
48 artikla
1. Komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että maaseudun
kehittämisen ohjelmoinnin täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti.
2. Seuranta toteutetaan yhdessä sovittuja menettelyjä noudattaen.
Seurannassa käytetään etukäteen sovittuja ja vahvistettuja erityisiä
fyysisiä ja taloudellisia indikaattoreita.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain edistymistä
koskevat kertomukset.
3. Tarvittaessa perustetaan seurantakomiteoita.
49 artikla
1. Maaseudun kehittämisen ohjelmointiin kuuluvien toimenpiteiden
arviointi tehdään asetuksen (EY) N:o 1260/1999 40-43 artiklassasäädettyjen periaatteiden perusteella.
2. EMOTR:n tukiosasto voi ohjelmille osoitettujen rahavarojen
puitteissa osallistua maaseudun kehittämistä koskevien arviointienrahoittamiseen jäsenvaltioissa. EMOTR:n tukiosasto voi komissionaloitteesta rahoittaa arviointeja myös yhteisön tasolla.
VI LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖT
50 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan
asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa säädetyn
menettelyn mukaisesti.
Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää
— maaseudun kehittämissuunnitelmien esittäminen (41-44 artikla),
— maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen tarkistaminen,
— rahoitussuunnitelma erityisesti ja talousarviota koskevan kurinalai-
suuden noudattamisen (46 artikla) ja rahoitukseen osallistumisen(47 artiklan 2 kohta) varmistamiseksi,
— seuranta ja arviointi (48 ja 49 artikla),
— maaseudun kehittämiseen liittyvien toimenpiteiden ja markkinoin-
tijärjestelyihin perustuvien tukitoimenpiteiden johdonmukaisuudenturvaaminen (37 artikla).1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 21
▼B
IV OSASTO
VALTIONTUET
51 artikla
1. Jollei tässä osastossa muuta säädetä, perustamissopimuksen 87-
89 artiklaa sovelletaan jäsenvaltioiden maaseudun kehittämistoimenpi-teitä varten myöntämään tukeen.
Perustamissopimuksen 87-89 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta perusta-
missopimuksen36artiklan soveltamisalaan kuuluvaa jatämän asetuksen
säännösten mukaista yhteisön tukea saavien toimenpiteiden kansallisiin
rahoitusosuuksiin.
2. Maatilainvestoinneille ei saa myöntää sellaista tukea, joka ylittää
7 artiklassa mainitut prosenttiosuudet.
Kielto ei koske tukia, jotka myönnetään
— investointeihin, jotka toteutetaan etupäässä yleisen edun vuoksimaa-
ja metsätaloustoimintojen muovaamien perinteisten maisemien
säilyttämiseksi tai maatilan rakennusten uudelleen sijoittamisenyhteydessä,
— investointeihin, jotkakohdistuvat ympäristönsuojeluun jaympäristön
parantamiseen,
— investointeihin, joita käytetään eläinten hyvinvointia koskevien
hygieniaolosuhteiden parantamiseen ja eläintensuojeluun.
3. Epäsuotuisten alueiden viljelijöille ei saa myöntää luonnonhait-
tojen korvaamiseen valtiontukea, joka ei täytä 14 ja 15 artiklassasäädettyjä edellytyksiä.
4. Niille viljelijöille annettava valtiontuki, jotka tekevät maatalouden
ympäristösitoumuksia, jotka eivät täytä 22-24 artiklassa säädettyjäedellytyksiä, ovat kiellettyjä. Edellä 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti
vahvistetut enimmäismäärät ylittävää lisätukea voidaan kuitenkin
myöntää saman artiklan 1 kohdan mukaan perustelluissa tapauksissa.Perustelluissa poikkeustapauksissa voidaan poiketa 23 artiklan 1 kohdanmukaisten sitoumusten vähimmäiskestosta.
52 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava yhteisön tukea saavien maaseudun
kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen tarkoitettu ja perustamissopi-
muksen 36 artiklan mukainen valtiontuki ja komissio hyväksyy netämän asetuksen säännösten mukaisesti osana 40 artiklassa tarkoitettuaohjelmointia. Näin ilmoitettuun tukeen ei sovelleta perustamissopi-muksen 88 artiklan 3 kohdan ensimmäistä virkettä.
V OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
53 artikla
1. Jos voimassa olevasta järjestelmästä tässä asetuksessa vahvistet-
tuun järjestelmään siirtymisen helpottamiseksi tarvitaan erityisiätoimenpiteitä, komissio hyväksyy ne asetuksen (EY) N:o 1260/199950 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 22
▼B
2. Tällaisia toimenpiteitä annetaan erityisesti komission hyväksy-
mien, 1 päivän tammikuuta 2000 jälkeen päättyvien tai ajallisestirajoittamattomien yhteisön nykyisten tukitoimien yhdentämiseksi tässä
asetuksessa säädettyyn maaseudun kehittämistukeen.
54 artikla
1. Korvataanhumala-alanyhteisestämarkkinajärjestelystä 26päivänä
heinäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1696/1971(
1)
17 artikla seuraavasti:
”17 artikla
1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevia asetuksia
sovelletaan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markki-noihin siitä päivästä lähtien, jona tässa asetuksessa säädettyjäjärjestelyjä aletaan soveltaa.
2. Yhteisö rahoittaa 8 artiklassa tarkoitettua tukea osaksi.
3. Jäsenvaltioiden on maksettava 12 artiklassa tarkoitettu tuki
tuottajille 16 päivän lokakuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenäaikana sinä markkinointivuonna, jonka osalta tukea sovelletaan.
4. Komissio antaa säännöt tämän artiklan soveltamisesta 20 artik-
lassa säädettyä menettelyä noudattaen.”
2. Korvataan banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä
helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/93(
2)6
artikla seuraavasti:
”6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä hyväksytyille tuottajajärjes-
töille näiden hyväksymistä seuraavien viiden vuoden aikana tukeaniiden perustamisen rohkaisemiseksi ja hallinnollisten toimienhelpottamiseksi.
2. Tällaisen tuen määrä:
— on ensimmäisenä vuonna viisi prosenttia, toisena vuonna viisi
prosenttia, kolmantena vuonna neljä prosenttia, neljäntenävuonna kolme prosenttia ja viidentenä vuonna kaksi prosenttiatuottajajärjestön välityksellä kaupan pidetyn tuotannon arvosta,
— ei saa ylittää kyseisen järjestön perustamisesta tai hallinnollisista
toimista aiheutuneita tosiasiallisia kustannuksia,
— maksetaan vuotuisina erinä enintään seitsemän vuoden ajan
hyväksymispäivästä.
Kunkin vuoden tuotannon arvon laskennassa käytetään perusteena
— tosiasiassa kaupan pidettyä vuotuista määrää,
— keskimääräisiä tuottajahintoja.
3. Sellaisista järjestöistä, jotka jo täyttävät pitkälti tämän
asetuksen edellytykset, eriytyvät tuottajajärjestöt voivat saadatämän artiklan mukaista tukea ainoastaan, jos ne on muodostettu
5 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden tehokkaamman saavuttamisen
mahdollistavan yhteenliittymän tuloksena. Tällaisessa tapauksessatukea myönnetään kuitenkin ainoastaan järjestön muodostamiskus-tannuksiin (valmisteluihin sekä järjestön perustamisasiakirjan ja sensääntöjen laatimiseen liittyvät menot).
4. Tässä artiklassa tarkoitettu tuki on ilmoitettava komissiolle
jäsenvaltioiden kunkin varainhoitovuoden päättyessä laatimassakertomuksessa.”1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 23
(1) EVYLL 175,4.8.1971,s.1,asetussellaisena kuinseonviimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 1554/97 (EYVL L 208, 2.8.1997, s. 1).
(2) EYVLL 47,25.2.1993,s.1,asetussellaisena kuinseonviimeksi muutettuna
asetuksella (EY) N:o 1637/98 (EYVL L 210, 28.7.1998, s. 28).
▼B
3. Muutetaan hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjeste-
lystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY)N:o 2200/96(
1) seuraavasti:
a) Korvataan 15 artiklan 6 kohta seuraavasti:
”6. Kun on kyse yhteisön alueista, joilla tuottajien järjestäytymi-
saste on erityisen alhainen, jäsenvaltiot voidaan asianmukaisesti
perustellusta pyynnöstä oikeuttaa maksamaan tuottajaorganisaatioille
kansallista taloudellista tukea, joka on suuruudeltaan korkeintaanpuolet tuottajien maksamista maksuista. Tämä tuki lisätään toimin-tarahastoon.
Yhteisö voi kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä korvata jäsenvaltioille,
joiden hedelmä- ja vihannestuotannosta alle 15 prosenttia pidetäänkaupan tuottajaorganisaatioiden kautta ja joiden hedelmä- javihannestuotanto edustaa vähintään 15prosenttia niiden maataloudenkokonaistuotannosta, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tuen
osittain.”
b) Korvataan 52 artikla seuraavasti:
”52 artikla
1. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen maksamiseen,
toimintarahaston yhteisön rahoitusosuuteen, 17 artiklassa sekä 53,
54 ja 55 artiklassa tarkoitettujen erityistoimenpiteiden ja 40 artiklan
1 kohdan mukaisesti komission yhteyteen asetettujen jäsenvaltioidenasiantuntijoiden suorittamien tarkastustoimien rahoitukseen liittyviäkustannuksia pidetään ►
C1asetuksen (EY) N:o 1258/1999(*) ◄
1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimen-
piteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita.
2. Jäsenvaltioiden 14 artiklan ja 15 artiklan 6 alakohdan toisen
alakohdan mukaisesti myöntämään tukeen liittyviä kustannuksiapidetään ►
C1asetuksen (EY) N:o 1258/1999 ◄1 artiklan
2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä,joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita. Yhteisö voiantaa tukeen osarahoitusta.
3. Komissio antaa tämän artiklan 2 kohdan soveltamista koskevat
säännöt 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. VI osaston säännöksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoitta-
matta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastonrahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsen-valtioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETYkumoamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun asetuksen
(ETY) N:o 4045/1989(**) soveltamista.
(*) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103.
(**) EYVL L 388, 30.12.1989, s. 17, asetus sellaisena kuin se on
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3235/94 (EYVL L
338, 28.12.1994, s. 16).”
55 artikla
1. Kumotaan seuraavat asetukset:
— asetus (ETY) N:o 4256/88,
— asetukset (EY) N:o 950/97, (EY) N:o 951/97, (ETY) N:o 952/97 ja
(ETY) N:o 867/90,
— asetukset (ETY) N:o 2078/92, (ETY) N:o 2079/92 ja (ETY) N:o
2080/92,
— asetus (ETY) N:o 1610/89.
2. Poistetaan seuraavat säännökset:
— asetuksen (ETY) N:o 3763/91(
2) 21 artikla,1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 24
(1) EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi
muutettuna asetuksella (EY) N:o 857/99 (EYVL L 108, 27.4.1999, s. 7).
(2) EYVL L 356, 24.12.1991, s. 1.
▼B
— asetuksen (ETY) N:o 1600/92(1) 32 artikla,
— asetuksen (ETY) N:o 1601/92(2) 27 artikla,
— asetuksen (ETY) N:o 2019/93(3) 13 artikla.
3. Edellä 1 ja 2 alakohdassa kumottuja asetuksia sovelletaan edelleen
toimiin, jotka komissio on niiden nojalla hyväksynyt ennen 1 päiväätammikuuta 2000.
4. Neuvoston ja komission epäsuotuisien alueiden luetteloista tai
niiden muuttamisesta asetuksen (ETY) N:o 950/97 21 artiklan 2 ja 3kohdan mukaisesti antamat direktiivit pysyvät edelleen voimassa, jollei
niitä muuteta uudelleen ohjelmien yhteydessä.
56 artikla
Tämäasetustuleevoimannseitsemäntenä päivänäsenjälkeen,kunseon
julkaistuEuroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
Sitä sovelletaan yhteisön tukeen 1 päivästä tammikuuta 2000.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan
sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 25
(1) EYVL L 173, 27.6.1992, s. 1.
(2) EYVL L 173, 27.6.1992, s. 13.
(3) EYVL L 184, 27.7.1993, s. 1.
▼B
LIITE
MÄÄRIÄ KOSKEVA TAULUKKO
Artikla Aihe euroa
8 artiklan 2 kohta aloitustuki 25000
12 artiklan 1 kohta varhaiseläke 15000(*) luopujaa ja vuotta kohti
150000 kokonaismäärä luopujaa kohti
3500 työntekijää ja vuotta kohti
35000 kokonaismäärä työntekijää
kohti
15 artiklan 3 kohta luonnonhaittakorvauksen
vähimmäismäärä25(**) viljelyhehtaarilta
luonnonhaittakorvauksen
enimmäismäärä200 viljelyhehtaarilta
16 artikla enimmäiskorvaus 200 hehtaarilta
24 artiklan 2 kohta yksivuotiset viljelmät 600 hehtaarilta
erikoistuneet monivuotiset
viljelmät900 hehtaarilta
muu maankäyttö 450 hehtaarilta
31 artiklan 4 kohta palkkio metsityksestä
aiheutuvien menetysten
korvaamiseen:
— viljeljöille tai heidän
yhdistyksilleen725 hehtaarilta
— muille yksityis-oikeu-
dellisille henkilöille185 hehtaarilta
32 artiklan 2 kohta vähimmäiskorvaus 40 hehtaarilta
enimmäiskorvaus 120 hehtaarilta
(*) Vuosittaisia enimmäistukia, joita koskee luopujakohtainen kokonaisenimmäismäärä, voidaan lisätä aina
kaksinkertaisiksi asti ottaen huomioon alueiden tilojen taloudellinen rakenne ja maatalouden rakenteiden
mukauttamisen nopeuttamista koskeva tavoite.
(**) Tätämäärää voidaanalentaa, jottaotettaisiin huomioontilojenerityinen maantieteellinensijaintitaitaloudellinen
rakenne eräillä alueilla ja vältettäisiin liialliset korvaukset 15 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdanmukaisesti.1999R1257 — FI — 03.07.1999 — 000.001 — 26