2009L0045 — FI — 29.06.2010 — 001.001

Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.

►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/45/EY, annettu 6 päivänä toukokuuta 2009, matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä (Uudelleenlaadittu toisinto) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EYV L 163, 25.6.2009, p.1)

Muutettu:









▼B

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/45/EY,

annettu 6 päivänä toukokuuta 2009,

matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä

(Uudelleenlaadittu toisinto)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)







EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon ( 1 ), ovat kuulleet alueiden komiteaa, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä ( 2 ), sekä katsovat seuraavaa: (1) Matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä 17 päivänä maaliskuuta 1998 annettua neuvoston direktiiviä 98/18/EY ( 3 ) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin ( 4 ). Koska mainittuun direktiiviin tehdään uusia muutoksia, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen. (2) Yhteisessä liikennepolitiikassa on toteutettava toimenpiteitä meriliikenteen turvallisuuden parantamiseksi. (3) Yhteisö on syvästi huolissaan valtaviin ihmishenkien menetyksiin johtaneista matkustaja-aluksille sattuneista merionnettomuuksista. Matkustaja-alusten ja suurnopeusmatkustaja-alusten käyttäjillä on kaikkialla yhteisössä oikeus edellyttää alukselta asianmukaista ja luotettavaa turvallisuustasoa. (4) Työntekijöiden työvälineet ja henkilösuojaimet eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, koska toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY ( 5 ) säännöksiä ja sen asiaa koskevien erityisdirektiivien asiaa koskevia säännöksiä voidaan soveltaa tällaisten välineiden ja suojainten käyttöön kotimaanmatkoilla liikennöivillä matkustaja-aluksilla. (5) Jäsenvaltioiden välisten matkustajameriliikennepalvelujen tarjoaminen on jo vapautettu palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 4055/86 ( 6 ). Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) säädetään asetuksella (ETY) N:o 3577/92 ( 7 ). (6) Korkean turvallisuustason saavuttamiseksi ja kaupan esteiden poistamiseksi on kotimaanliikenteessä toimiville matkustaja-aluksille laadittava yhdenmukaiset turvallisuusmääräykset asianmukaisella tasolla. Kansainvälisessä liikenteessä toimivien alusten turvallisuusmääräyksiä kehitetään Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) piirissä. Käytettävissä olisi oltava menettelyjä, joilla pyydetään IMOa ryhtymään toimenpiteisiin kansainvälistä liikennettä koskevien määräysten saattamiseksi samalle tasolle tämän direktiivin määräysten kanssa. (7) Ottaen erityisesti huomioon matkustajameriliikenteen sisämarkkinaulottuvuuden toiminta yhteisön tasolla on ainoa mahdollinen keino saavuttaa alusten yhtenäinen turvallisuustaso kaikkialla yhteisössä. (8) Suhteellisuusperiaatteen huomioon ottaen direktiivi on asianmukainen oikeudellinen säädös, koska sillä luodaan puitteet turvallisuusmääräysten yhtenäiselle ja velvoittavalle soveltamiselle jäsenvaltioissa, mutta annetaan jokaiselle jäsenvaltiolle oikeus päättää sen sisäiseen järjestelmään parhaiten soveltuvista täytäntöönpanovälineistä. (9) Turvallisuuden parantamiseksi ja kilpailun vääristymisen välttämiseksi yhteisiä turvallisuusvaatimuksia olisi sovellettava yhteisössä kotimaanmatkoilla liikennöiviin matkustaja-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat. On kuitenkin tarpeen jättää soveltamisalan ulkopuolelle jotkut alusluokat, joihin tämän direktiivin säännöt eivät sovellu teknisesti tai joiden osalta ne ovat taloudellisesti mahdottomia toteuttaa. (10) Matkustaja-alukset olisi jaettava eri luokkiin niiden merialueiden laajuuden ja olosuhteiden mukaan, joilla ne liikennöivät. Suurnopeusmatkustaja-alukset olisi luokiteltava IMOn laatiman suurnopeusalussäännöstön määräysten mukaisesti. (11) Ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisillä matkoilla liikennöiviä matkustaja-aluksia ja suurnopeusmatkustaja-aluksia koskevia kansainvälisesti hyväksyttyjä määräyksiä sisältävän kansainvälisen yleissopimuksen (vuoden 1974 SOLAS-yleissopimus), sellaisena kuin se on muutettuna, sekä IMOn hyväksymien asiaa koskevien päätöslauselmien ja muiden kyseistä yleissopimusta täydentävien ja tulkitsevien toimenpiteiden olisi oltava turvallisuusmääräysten pääasiallinen viitekehys. (12) Sekä uusien että olemassa olevien matkustaja-alusten eri luokat edellyttävät erilaista lähestymistapaa sellaisten turvallisuusvaatimusten asettamiseksi, jotka takaavat samanarvoisen turvallisuustason ottaen huomioon näiden eri luokkien erityistarpeet ja rajoitukset. Uusilla ja olemassa olevilla aluksilla noudatettavien turvallisuusvaatimusten välille on aiheellista tehdä ero, sillä uusia aluksia koskevien sääntöjen soveltaminen olemassa oleviin aluksiin edellyttäisi niin laajoja rakenteellisia muutoksia, että aluksista tulisi taloudellisesti elinkelvottomia. (13) Tietyt siirtymäkaudet ovat perusteltuja niiden taloudellisten ja teknisten vaikutusten vuoksi, jotka johtuvat olemassa olevien alusten parantamisesta tässä direktiivissä vahvistettuja määräyksiä vastaaviksi. (14) Ottaen huomioon huomattavat erot suurnopeusalusten suunnittelussa, rakentamisessa ja käytössä perinteisiin matkustaja-aluksiin verrattuna, tällaisilta suurnopeusaluksilta olisi vaadittava erityissääntöjen noudattamista. (15) Laivavarusteista 20 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/98/EY ( 8 ) säännösten mukaisille aluksissa oleville laivavarusteille ei tarvitse tehdä lisätestejä, kun ne asennetaan matkustaja-alukseen, koska näitä varusteita koskevat jo kyseisen direktiivin vaatimukset ja menettelyt. (16) Ro-ro-matkustaja-alusten erityisistä vakavuusvaatimuksista 14 päivänä huhtikuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/25/EY ( 9 ) säädetään kansainvälisessä liikenteessä yhteisön satamista ja yhteisön satamiin liikennöivien ro-ro-matkustaja-alusten tiukennetuista vakavuusvaatimuksista, ja näitä tiukennettuja vaatimuksia olisi sovellettava myös samoissa meriolosuhteissa liikennöivien kotimaanliikenteen ro-ro-matkustaja-alusten tiettyihin luokkiin. Ro-ro-matkustaja-alukset, jotka eivät täytä tällaisia vakavuusvaatimuksia, olisi poistettava käytöstä, kun on kulunut tietty määrä liikennöintivuosia. Koska olemassa oleviin ro-ro-matkustaja-aluksiin saatetaan joutua tekemään rakenteellisia muutoksia, jotta ne olisivat erityisten vakavuusvaatimusten mukaisia, nämä vaatimukset olisi otettava käyttöön usean vuoden jakson kuluessa, jotta sille toimialan osalle, johon vaatimusten soveltaminen vaikuttaa, annettaisiin riittävästi aikaa valmistautua niiden noudattamiseen; tästä syystä olisi säädettävä olemassa olevia aluksia koskevasta siirtymäkaudesta. Siirtymäkausi ei saisi vaikuttaa erityisten vakavuusvaatimusten täytäntöönpanoon 28 päivänä helmikuuta 1996 tehdyn Tukholman sopimuksen liitteiden kattamilla merialueilla. (17) On tärkeää toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liikuntarajoitteiset henkilöt pääsevät turvallisesti matkustaja-aluksille ja suurnopeusmatkustaja-aluksille, jotka liikennöivät jäsenvaltioiden kotimaanliikenteessä. (18) Jäsenvaltiot voivat asettaa lisäturvallisuusvaatimuksia, jos ne ovat perusteltavissa paikallisilla olosuhteilla, sallia samanarvoisten turvallisuusmääräysten soveltamisen, myöntää vapautuksia tämän direktiivin säännöksistä tietyissä liikennöintiolosuhteissa tai määrätä suojatoimenpiteitä poikkeuksellisen vaarallisissa olosuhteissa edellyttäen, että tämä hyväksytään komiteamenettelyllä. (19) Meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean (COSS-komitea) perustamisesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2099/2002 ( 10 ) keskitetään meriturvallisuutta, alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevan yhteisön lainsäädännön nojalla perustettujen komiteoiden tehtävät. (20) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY ( 11 ) mukaisesti. (21) Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta mukauttaa joitakin tämän direktiivin säännöksiä, myös sen liitteitä, kansainvälisellä tasolla tapahtuneen kehityksen ja etenkin kansainvälisiin yleissopimuksiin tehtyjen muutosten huomioon ottamiseksi. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. (22) Tämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon ja voimaansaattamisen valvomiseksi olisi suoritettava uusien ja olemassa olevien matkustaja-alusten katsastukset. Lippuvaltion hallinnon olisi itse annettava todistuskirjat tämän direktiivin vaatimusten mukaisuudesta tai ne olisi annettava sen puolesta. (23) Jotta varmistetaan tämän direktiivin täytäntöönpaneminen kaikilta osin, jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja niiden olisi valvottava tämän direktiivin säännösten noudattamista satamavaltioiden suorittamasta alusten valvonnasta 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY ( 12 ) säännöksiin pohjautuvien säännösten mukaisesti. (24) Tähän direktiiviin lisätyt uudet osat koskevat ainoastaan komiteamenettelyitä. Sen vuoksi jäsenvaltioiden ei tarvitse saattaa niitä osaksi kansallista lainsäädäntöä. (25) Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä IV olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä, sekä katsovat seuraavaa: OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:







1 artikla

Tarkoitus

Tämän direktiivin tarkoituksena on saavuttaa ihmishengen ja omaisuuden turvallisuuden yhdenmukainen taso uusilla ja olemassa olevilla matkustaja-aluksilla ja suurnopeusmatkustaja-aluksilla näihin luokkiin kuuluvien alusten liikennöidessä kotimaanmatkoilla sekä ja luoda menettelyt kansainvälisellä tasolla käytäville neuvotteluille, joilla pyritään yhdenmukaistamaan kansainvälisillä matkoilla liikennöiviä matkustaja-aluksia koskevat säännöt.

2 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

a) ”kansainvälisillä yleissopimuksilla” vuoden 1974 kansainvälistä yleissopimusta ihmishengen turvallisuudesta merellä (vuoden 1974 SOLAS-yleissopimus), sellaisena kuin se on muutettuna, ja vuoden 1966 kansainvälistä lastiviivayleissopimusta sekä näiden yleissopimusten pöytäkirjoja ja muutoksia;

b) ”ehjän aluksen vakavuussäännöstöllä””säännöstöä ehjän aluksen vakavuudesta kaikissa IMOn asiakirjojen kattamissa aluslajeissa”, joka sisältyy 4 päivänä marraskuuta 1993 annettuun IMOn yleiskokouksen päätöslauselmaan A.749(18), sellaisena kuin se on muutettuna;

▼M1

c) ”suurnopeusalussäännöstöllä””suurnopeusalusten kansainvälistä turvallisuussäännöstöä”, joka sisältyi IMOn 20 päivänä toukokuuta 1994 antamaan päätöslauselmaan MSC 36 (63), tai suurnopeusalusten kansainvälistä vuoden 2000 turvallisuussäännöstöä (2000 HCS -säännöstöä), joka sisältyi IMOn joulukuussa 2000 antamaan päätöslauselmaan MSC.97(73), sellaisina kuin kyseiset säännöstöt kulloinkin ovat voimassa;

▼B

d) ”GMDSS:llä” maailmanlaajuista merenkulun hätä- ja turvallisuusjärjestelmää, sellaisena kuin se esitetään vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen IV luvussa, sellaisena kuin se on muutettuna;

e) ”matkustaja-aluksella” alusta, joka kuljettaa enemmän kuin kaksitoista matkustajaa;

f) ”ro-ro-matkustaja-aluksella” alusta, joka kuljettaa yli 12 matkustajaa ja jossa on ro-ro-lastitiloja tai erityistiloja, siten kuin ne määritellään liitteessä I olevassa säännössä II-2/A/2;

g) ”suurnopeusmatkustaja-aluksella” vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, X/1 säännössä määriteltyä suurnopeusalusta, joka kuljettaa enemmän kuin 12 matkustajaa, lukuun ottamatta kotimaanmatkoja merialueilla liikennöiviä B-, C- tai D-luokan matkustaja-aluksia, kun: i) niiden suunnitteluvesiviivaa vastaava uppoama on alle 500 m3, ja ▼M1 ii) niiden maksiminopeus, sellaisena kuin se määritellään vuoden 1994 suurnopeusalussäännöstön säännössä 1.4.30 ja vuoden 2000 suurnopeusalussäännöstön 1.4.37 säännössä, on pienempi kuin 20 solmua; ▼B

h) ”uudella aluksella” alusta, jonka köli oli laskettu tai joka oli vastaavassa rakennusvaiheessa 1 päivänä heinäkuuta 1998 tai sen jälkeen; vastaavalla rakennusvaiheella tarkoitetaan vaihetta, jolloin: i) määrätyksi alukseksi tunnistettava rakentaminen alkaa; ja ii) kyseisen aluksen kokoaminen on aloitettu, ja se käsittää vähintään 50 tonnia tai yhden prosentin kaikkien rakennusaineiden arvioidusta kokonaismäärästä, pienemmän luvun mukaisesti;

i) ”olemassa olevalla aluksella” alusta, joka ei ole uusi alus;

j) ”iällä” aluksen ikää ilmaistuna vuosina aluksen toimituspäivämäärästä;

k) ”matkustajalla” jokaista muuta henkilöä kuin: i) aluksen päällikköä ja laivaväkeen kuuluvia tai muita missä ominaisuudessa tahansa alukseen toimeen otettuja tai siinä aluksen lukuun työskenteleviä henkilöitä; ja ii) alle vuoden ikäisiä lapsia;

l) ”aluksen pituudella”, jollei erikseen toisin säädetä, 96:ta prosenttia kokonaispituudesta vesiviivalla, joka on 85 prosentin korkeudella pienimmästä mallisivukorkeudesta, mitattuna kölin yläpinnasta, tai pituutta keularangan etureunasta peräsinvarren keskiöön samalla vesiviivalla, jos tämä pituus on suurempi. Aluksissa, joiden köli on suunniteltu kaltevaksi, on vesiviivan, jolla tämä pituus mitataan, oltava suunnitellun vesiviivan suuntainen;

m) ”keulan korkeudella” vuoden 1966 kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen 39 säännön määritelmän mukaisesti keulapystysuoran kohdalla mitattua pystysuoraa etäisyyttä määrättyä kesävaralaitaa ja suunniteltua viippausta vastaavasta vesiviivasta säälle alttiin kannen yläpintaan aluksen sivussa;

n) ”täyskannellisella aluksella” alusta, joka on varustettu yli koko aluksen ulottuvalla, sään ja meren vaikutuksille alttiina olevalla kannella, jossa on pysyvät laitteet sen säälle alttiiden osien kaikkien aukkojen sulkemiseksi ja jonka alla kaikki aluksen laidoilla olevat aukot on varustettu pysyvillä, vähintään säätiiviillä sulkemislaitteilla; koko kansi voi olla vesitiivis kansi tai samanarvoinen rakenne, joka koostuu sellaisesta ei-vesitiiviistä kannesta, jonka kattaa kokonaisuudessaan sellainen säätiivis rakenne, joka on riittävän vahva ylläpitämään säätiiviyttä ja joka on varustettu säätiiviillä sulkemislaitteilla,

o) ”kansainvälisellä matkalla” merimatkaa jäsenvaltion satamasta tämän jäsenvaltion ulkopuolella olevaan satamaan tai päinvastoin;

p) ”kotimaanmatkalla” matkaa merialueilla jäsenvaltion satamasta tämän jäsenvaltion samaan tai toiseen satamaan;

q) ”merialueella” 4 artiklan 2 kohdan nojalla vahvistettua aluetta; radioliikennettä koskevia määräyksiä sovellettaessa merialueiden määritelmät ovat kuitenkin vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, IV luvun 2 säännössä olevat määritelmät;

r) ”satama-alueella” jäsenvaltioiden määrittelemää aluetta, joka ei ole merialue ja joka ulottuu sellaisiin kauimmaisiin pysyviin satamarakenteisiin, jotka muodostavat satamajärjestelmän olennaisen osan, tai luonnollisten maantieteellisten muodostelmien rajaamiin jokisuistoihin tai vastaaviin suojaisiin alueisiin;

s) ”suojapaikalla” mitä tahansa luonnollisesti tai keinotekoisesti suojattua aluetta, jota alus voi käyttää turvapaikkana sen turvallisuuden todennäköisesti vaarantavissa olosuhteissa;

t) ”lippuvaltion hallinnolla” sen valtion toimivaltaisia viranomaisia, jonka lipun alla aluksella on oikeus purjehtia;

u) ”isäntävaltiolla” jäsenvaltiota, jonka satamaan (satamiin) tai satamasta (satamista) muun kuin kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtiva alus liikennöi kotimaanmatkoilla;

v) ”hyväksytyllä laitoksella” laitosta, joka on hyväksytty alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY ( 13 ) 4 artiklan mukaisesti;

w) ”meripeninkulmalla”1 852 metriä;

x) ”merkitsevällä aallonkorkeudella” tiettynä ajanjaksona rekisteröityjen aaltojen korkeimman kolmannesosan keskimääräistä korkeutta;

y) ”liikuntarajoitteisilla henkilöillä” kaikkia henkilöitä, joilla on erityisiä vaikeuksia käyttää julkista liikennettä, mukaan lukien vanhukset, vammaiset, aistivammaiset ja pyörätuolin käyttäjät, raskaana olevat naiset ja pienten lasten kanssa kulkevat henkilöt.

3 artikla

Soveltamisala

1. Tätä direktiiviä sovelletaan seuraaviin matkustaja-aluksiin kotimaanmatkoilla riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat:

a) uusiin matkustaja-aluksiin,

b) olemassa oleviin matkustaja-aluksiin, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän,

c) suurnopeusmatkustaja-aluksiin.

Kunkin jäsenvaltion on isäntävaltion ominaisuudessa varmistettava, että matkustaja-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset, jotka purjehtivat muun valtion kuin jäsenvaltion lipun alla, noudattavat tämän direktiivin vaatimuksia kaikilta osin, ennen kuin ne voivat liikennöidä kotimaanmatkoilla kyseisessä jäsenvaltiossa.

2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:

a) matkustaja-aluksiin, jotka ovat: i) sota- ja joukkojenkuljetusaluksia, ii) aluksia, jotka eivät kulje konevoimalla, ▼M1 iii) muusta kuin teräksestä tai samanarvoisesta aineesta rakennettuja aluksia ja aluksia, joihin ei sovelleta suurnopeusaluksia (päätöslauselma MSC 36 (63) tai MSC.97(73)) tai dynaamisesti kannateltuja aluksia (päätöslauselma A.373 (X)) koskevia määräyksiä, ▼B iv) alkeellista rakennetta olevia puualuksia, v) alkuperäisiä historiallisia matkustaja-aluksia ja niiden yksittäisiä kaksoiskappaleita, jotka on suunniteltu ennen vuotta 1965 ja rakennettu pääosin alkuperäisistä rakennusaineista, vi) huvialuksia, jollei niillä ole tai niihin tule miehistöä ja jollei niillä kuljeteta yli kahtatoista matkustajaa kaupallisessa tarkoituksessa, tai vii) ainoastaan satama-alueilla liikennöiviä aluksia,

b) suurnopeusmatkustaja-aluksiin, jotka ovat: i) sota- ja joukkojenkuljetusaluksia, ii) huvialuksia, jollei niillä ole tai niihin tule miehistöä ja jollei niillä kuljeteta yli kahtatoista matkustajaa kaupallisessa tarkoituksessa, tai iii) ainoastaan satama-alueilla liikennöiviä aluksia.

4 artikla

Matkustaja-alusten luokat

1. Matkustaja-alukset jaetaan seuraaviin luokkiin sen merialueen mukaisesti, jolla ne liikennöivät:

”A-luokka” tarkoittaa kotimaanmatkoilla, ei kuitenkaan B-, C- ja D-luokissa tarkoitetuilla matkoilla, liikennöivää matkustaja-alusta.

”B-luokka” tarkoittaa matkustaja-alusta, joka liikennöi kotimaanmatkoilla, joilla aluksen suurin etäisyys ei missään vaiheessa ole suurempi kuin 20 meripeninkulmaa rantaviivasta, jossa haaksirikkoutuneet pääsevät maihin, keskimääräisen vuoroveden korkeuden mukaisesti laskettuna.

”C-luokka” tarkoittaa matkustaja-alusta, joka liikennöi kotimaanmatkoilla sellaisilla merialueilla, joilla 2,5 metriä ylittävän merkitsevän aallonkorkeuden todennäköisyys on pienempi kuin 10 prosenttia yhden vuoden aikana ympärivuotisessa liikennöinnissä tai tiettynä rajoitettuna vuodenaikana yksinomaan kyseisenä vuodenaikana tapahtuvassa liikennöinnissä (esimerkiksi kesäaikana), ja aluksen etäisyys ei missään vaiheessa ole suurempi kuin 15 meripeninkulmaa suojapaikasta eikä suurempi kuin 5 meripeninkulmaa rantaviivasta, jossa haaksirikkoutuneet pääsevät maihin, keskimääräisen vuoroveden korkeuden mukaisesti laskettuna.

”D-luokka” tarkoittaa matkustaja-alusta, joka liikennöi kotimaanmatkoilla sellaisilla merialueilla, joilla 1,5 metriä ylittävän merkitsevän aallonkorkeuden todennäköisyys on pienempi kuin 10 prosenttia yhden vuoden aikana ympärivuotisessa toiminnassa tai tiettynä rajoitettuna vuodenaikana yksinomaan kyseisenä vuodenaikana tapahtuvassa liikennöinnissä (esimerkiksi kesäaikana), ja aluksen etäisyys ei missään vaiheessa ole suurempi kuin 6 meripeninkulmaa suojapaikasta eikä suurempi kuin 3 meripeninkulmaa rantaviivasta, jossa haaksirikkoutuneet pääsevät maihin, keskimääräisen vuoroveden korkeuden mukaisesti laskettuna.

2. Jokaisen jäsenvaltion on:

a) laadittava ja saatettava tarvittaessa ajan tasalle luettelo lainkäyttövaltaansa kuuluvista merialueista ja rajattava vyöhykkeet eri alusluokkien ympärivuotiseen ja soveltuvin osin rajoitettuun määräaikaiseen liikennöintiin noudattaen luokille 1 kohdassa säädettyjä perusteita;

b) julkaistava luettelo julkisessa tietokannassa, joka on saatavilla toimivaltaisen merenkulkuviranomaisen internetsivustolla;

c) ilmoitettava komissiolle tällaisten tietojen sijaintipaikasta sekä luetteloon tehtävistä muutoksista.

▼M1

3. Suurnopeusmatkustaja-aluksiin on sovellettava vuoden 1994 suurnopeusalussäännöstön 1 luvussa (1.4.10 ja 1.4.11) tai vuoden 2000 suurnopeusalussäännöstön 1 luvussa (1.4.12 ja 1.4.13) määriteltyjä kategorioita.

▼B

5 artikla

Soveltaminen

1. Sekä uusien että olemassa olevien matkustaja-alusten ja suurnopeusmatkustaja-alusten on oltava tässä direktiivissä säädettyjen soveltuvien turvallisuussääntöjen ja standardien mukaisia liikennöidessään kotimaanmatkoilla.

2. Jäsenvaltiot eivät saa estää tästä direktiivistä aiheutuvien syiden vuoksi sellaisten kotimaanmatkoilla liikennöivien matkustaja-alusten tai suurnopeusmatkustaja-alusten liikennöintiä, jotka ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia, mukaan lukien jäsenvaltion 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti mahdollisesti asettamat lisävaatimukset.

Kunkin isäntävaltion ominaisuudessa toimivan jäsenvaltion on tunnustettava suurnopeusaluksen turvallisuuskirja ja liikennöintilupa, jotka toinen jäsenvaltio on myöntänyt kotimaanmatkoilla liikennöivälle suurnopeusmatkustaja-alukselle, tai 13 artiklassa tarkoitettu matkustaja-aluksen turvallisuuskirja, jonka toinen jäsenvaltio on myöntänyt kotimaanmatkoilla liikennöivälle matkustaja-alukselle.

3. Isäntävaltio saa tarkastaa kotimaanmatkoilla liikennöivän matkustaja-aluksen tai suurnopeusmatkustaja-aluksen ja sen asiakirjat direktiivin 95/21/EY säännösten mukaisesti.

4. Kaikkia direktiivin 96/98/EY liitteessä A.1 lueteltuja ja kyseisen direktiivin säännösten mukaisia aluksen laivavarusteita on pidettävä tämän direktiivin säännösten mukaisina riippumatta siitä, vaaditaanko tämän direktiivin liitteessä I, että varusteet on hyväksyttävä ja testattava lippuvaltion hallintoa tyydyttävällä tavalla.

6 artikla

Turvallisuusvaatimukset

1. A-, B-, C- ja D-luokkien uudet ja olemassa olevat matkustaja-alukset

a) Rungon, pää- ja apukoneiston sekä sähkö- ja automatiikkalaitteistojen rakenteen ja huollon on oltava hyväksytyn laitoksen säännöissä luokittelua varten annettujen standardien mukaiset tai direktiivin 94/57/EY 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti hallinnon käyttämien samanarvoisten sääntöjen mukaiset.

b) Vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, IV luvun määräyksiä, vuoden 1988 GMDSS-muutokset mukaan lukien, sekä V ja VI luvun määräyksiä on sovellettava.

▼M1

c) Vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on kulloinkin voimassa, V luvun 17, 18, 19, 20 ja 21 säännön mukaisia aluksen navigointilaitteita koskevia määräyksiä on sovellettava. Direktiivin 96/98/EY liitteessä A.1 lueteltuja ja mainitun direktiivin mukaisia aluksen navigointilaitteita on pidettävä SOLAS-yleissopimuksen V luvun 18.1 säännön tyyppihyväksyntävaatimusten mukaisina.

▼B

2. Uudet matkustaja-alukset

a) Yleiset vaatimukset i) A-luokan uusien matkustaja-alusten on kaikilta osin oltava vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, vaatimusten sekä tässä direktiivissä eriteltyjen asianmukaisten erityisvaatimusten mukaisia; niiden sääntöjen osalta, joiden tulkinta jätetään vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna, hallinnolle, lippuvaltion hallinnon on sovellettava tämän direktiivin liitteessä I olevia tulkintoja. ii) B-, C- ja D-luokkien uusien matkustaja-alusten on oltava tässä direktiivissä eriteltyjen asianmukaisten erityisvaatimusten mukaisia.

b) Lastiviivavaatimukset i) Kaikkien uusien matkustaja-alusten, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän, on oltava vuoden 1966 kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen mukaisia. ii) Vuoden 1966 kansainvälisessä lastiviivayleissopimuksessa tarkoitetun turvallisuustason kanssa samanarvoisia vaatimuksia on pituuden ja luokan osalta sovellettava uusiin matkustaja-aluksiin, joiden pituus on alle 24 metriä. iii) Sen estämättä, mitä i ja ii alakohdassa säädetään, D-luokan uudet matkustaja- alukset vapautetaan vuoden 1966 kansainvälisessä lastiviivayleissopimuksessa määrätystä keulan korkeutta koskevasta vähimmäisvaatimuksesta. iv) A-, B-, C- ja D-luokkien uusien matkustaja-alusten on oltava täyskannellisia.

3. Olemassa olevat matkustaja-alukset

a) A-luokan olemassa olevien matkustaja-alusten on oltava vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna, määriteltyjen olemassa olevia matkustaja-aluksia koskevien sääntöjen sekä tämän direktiivin asianmukaisten erityisvaatimusten mukaisia; niiden sääntöjen osalta, joiden tulkinta jätetään vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna, hallinnolle, lippuvaltion hallinnon on sovellettava tämän direktiivin liitteessä I olevia tulkintoja.

b) B-luokan olemassa olevien matkustaja-alusten on oltava tämän direktiivin asianmukaisten erityisvaatimusten mukaisia.

c) C- ja D-luokkien olemassa olevien matkustaja-alusten on oltava tämän direktiivin asianmukaisten erityisvaatimusten mukaisia ja sellaisten tekijöiden osalta, joita nämä vaatimukset eivät koske, lippuvaltion hallinnon sääntöjen mukaisia; tällaisissa säännöissä on määrättävä samanarvoisesta turvallisuustasosta kuin liitteessä I olevassa II-1 ja II-2 luvussa ottaen huomioon erityiset paikalliset liikennöintiolosuhteet sellaisilla merialueilla, joilla näihin luokkiin kuuluvat alukset voivat liikennöidä. Ennen kuin C- ja D-luokkien olemassa olevat matkustaja-alukset voivat liikennöidä isäntävaltiossa säännöllisillä kotimaanmatkoilla, lippuvaltion hallinnon on päästävä yhteisymmärrykseen isäntävaltion kanssa kyseisistä säännöistä.

d) Jos jäsenvaltio katsoo, että isäntävaltion hallinnon c alakohdan nojalla edellyttämät säännöt ovat kohtuuttomia, sen on välittömästi ilmoitettava siitä komissiolle; komissio käynnistää asian käsittelyn päätöksen tekemiseksi 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

e) Huomattavan korjaus-, muutos- tai muuntamistyön ja siihen liittyvän varustelun on oltava 2 kohdan a alakohdassa säädettyjen uusia aluksia koskevien vaatimusten mukaista; olemassa olevan aluksen muuttamista, jonka tarkoituksena on ainoastaan parantaa aluksen selviytymiskykyä, ei pidetä huomattavana muuntamistyönä.

f) Edellä olevan a alakohdan säännöksiä, jollei vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna, määritellä varhaisempia päivämääriä, ja b ja c alakohdassa annettuja säännöksiä, jollei tämän direktiivin liitteessä I määritellä varhaisempia päivämääriä, ei sovelleta alukseen, jonka köli on laskettu tai joka on ollut vastaavassa rakennusvaiheessa: i) ennen 1 päivää tammikuuta 1940: 1 päivästä heinäkuuta 2006 alkaen, ii) 1 päivänä tammikuuta 1940 tai sen jälkeen, mutta ennen 31 päivää joulukuuta 1962: 1 päivästä heinäkuuta 2007 alkaen, iii) 1 päivänä tammikuuta 1963 tai sen jälkeen, mutta ennen 31 päivää joulukuuta 1974: 1 päivästä heinäkuuta 2008 alkaen, iv) 1 päivänä tammikuuta 1975 tai sen jälkeen, mutta ennen 31 päivää joulukuuta 1984: 1 päivästä heinäkuuta 2009 alkaen, v) 1 päivänä tammikuuta 1985 tai sen jälkeen, mutta ennen 1 päivää heinäkuuta 1998: 1 päivästä heinäkuuta 2010 alkaen.

4. Suurnopeusmatkustaja-alukset

▼M1

a) Suurnopeusmatkustaja-alusten, jotka on rakennettu tai joita on huomattavasti korjattu, muutettu tai muunnettu 1 päivänä tammikuuta 1996 tai sen jälkeen, on oltava vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen X-luvun 2 ja 3 säännön vaatimusten mukaisia, paitsi jos — niiden köli oli laskettu tai ne olivat vastaavassa rakennusvaiheessa viimeistään kesäkuussa 1998, ja — luovutus ja käyttöönotto on tapahtunut viimeistään joulukuussa 1998, ja — ne ovat täysin IMOn päätöslauselmaan A.373(X) sisältyvän dynaamisesti kannateltujen alusten turvallisuussäännöstön (DSC-säännöstö) vaatimusten mukaisia, sellaisena kuin se on muutettuna IMOn päätöslauselmalla MSC.37(63);

▼B

b) Ennen 1 päivää tammikuuta 1996 rakennetut ja suurnopeusalussäännöstön vaatimusten mukaiset suurnopeusmatkustaja-alukset jatkavat liikennöintiä kyseisen säännöstön nojalla varmennettuina. Ennen 1 päivää tammikuuta 1996 rakennetut suurnopeusmatkustaja-alukset, jotka eivät ole suurnopeusalussäännöstön vaatimusten mukaisia, eivät saa liikennöidä kotimaanmatkoilla, paitsi jos ne liikennöivät kotimaanmatkoilla jäsenvaltiossa jo 4 päivänä kesäkuuta 1998, jolloin niiden voidaan sallia jatkavan kotimaanliikennöintiä kyseisessä jäsenvaltiossa. Tällaisten alusten on oltava DSC-säännöstön vaatimusten mukaisia.

c) Suurnopeusmatkustaja-alusten ja niiden varusteiden rakentamisen ja huollon on oltava hyväksytyn laitoksen suurnopeusalusten luokitusta koskevien sääntöjen mukaisia tai hallinnon direktiivin 94/57/EY 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti käyttämien samanarvoisten sääntöjen mukaisia.

7 artikla

Ro-ro-matkustaja-aluksia koskevat vakavuusvaatimukset ja kyseisten alusten poistaminen käytöstä

1. Kaikkien A-, B- ja C-luokan ro-ro-matkustaja-alusten, joiden köli oli laskettu tai jotka olivat vastaavassa rakennusvaiheessa 1 päivänä lokakuuta 2004 tai sen jälkeen, on oltava direktiivin 2003/25/EY 6, 8 ja 9 artiklan mukaisia.

2. Kaikkien A- ja B-luokan ro-ro-matkustaja-alusten, joiden köli oli laskettu tai jotka olivat vastaavassa rakennusvaiheessa ennen 1 päivää lokakuuta 2004, on oltava direktiivin 2003/25/EY 6, 8 ja 9 artiklan mukaisia viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2010, paitsi jos ne poistetaan käytöstä kyseisenä päivänä tai sen jälkeen niiden saavuttaessa 30 vuoden iän, mutta kuitenkin viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2015.

8 artikla

Liikuntarajoitteisiin henkilöihin liittyvät turvallisuusvaatimukset

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava – mahdollisuuksien mukaan liitteen III suuntaviivojen perusteella – tarvittavien toimenpiteiden toteuttaminen, jotta liikuntarajoitteiset henkilöt voivat päästä turvallisesti kaikkiin julkisessa liikenteessä käytettäviin A-, B-, C- ja D-luokan matkustaja-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin, joiden köli oli laskettu tai jotka olivat vastaavassa rakennusvaiheessa 1 päivänä lokakuuta 2004 tai sen jälkeen.

2. Jäsenvaltioiden on liitteessä III olevien suuntaviivojen täytäntöönpanon yhteydessä toimittava yhteistyössä liikuntarajoitteisia henkilöitä edustavien järjestöjen kanssa ja kuultava näitä.

3. Kun tehdään muutoksia julkisessa liikenteessä käytettäviin A-, B-, C- ja D-luokan matkustaja-aluksiin ja suurnopeusmatkustaja-aluksiin, joiden köli oli laskettu tai jotka olivat vastaavassa rakennusvaiheessa ennen 1 päivää lokakuuta 2004, jäsenvaltioiden on sovellettava liitteen III suuntaviivoja siinä määrin kuin se on taloudellisesti kohtuullista ja mahdollista.

Kukin jäsenvaltio laatii kansallisen toimintasuunnitelman siitä, kuinka suuntaviivoja sovelletaan tällaisiin aluksiin. Jäsenvaltiot antavat kyseisen toimintasuunnitelman tiedoksi komissiolle viimeistään 17 päivänä toukokuuta 2005.

4. Kukin jäsenvaltio laatii komissiolle kertomuksen tämän artiklan täytäntöönpanosta kaikkien 1 kohdassa tarkoitettujen matkustaja-alusten, 3 kohdassa tarkoitettujen yli 400 matkustajan kuljettamiseen oikeutettujen matkustaja-alusten sekä kaikkien suurnopeusmatkustaja-alusten osalta viimeistään 17 päivänä toukokuuta 2006.

9 artikla

Lisäturvallisuusvaatimukset, samanarvoisuudet, vapautukset ja suojatoimenpiteet

1. Jos jäsenvaltio tai ryhmä jäsenvaltioita katsoo, että soveltuvia turvallisuusvaatimuksia olisi parannettava tietyissä tilanteissa erityisten paikallisten olosuhteiden vuoksi, ja jos kyseinen tarve näytetään toteen, ne voivat toteuttaa toimenpiteitä turvallisuusvaatimusten parantamiseksi 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

2. Jäsenvaltio voi 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen toteuttaa toimenpiteitä, joilla sallitaan liitteen I sääntöjen kanssa samanarvoisten sääntöjen soveltaminen, jos nämä samanarvoiset säännöt ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin kyseiset säännöt.

3. Edellyttäen että turvallisuustaso ei heikkene ja 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudatetaan, jäsenvaltio voi toteuttaa toimenpiteitä, joilla vapautetaan aluksia tämän direktiivin tietyistä erityisvaatimuksista alusten liikennöidessä kotimaanmatkoilla kyseisessä valtiossa, mukaan lukien avomeren vaikutuksilta suojassa olevat saaristomerialueet, tietyin toiminnallisin edellytyksin kuten pienempi merkitsevä aallonkorkeus, rajoitettu liikennöintikausi, ainoastaan päivänvalossa tai sopivissa ilmasto- tai sääolosuhteissa tehdyt matkat tai rajoitettu matkan kesto tai pelastuspalvelun läheisyys.

4. Jäsenvaltion, joka soveltaa 1, 2 tai 3 kohdan säännöksiä, on noudatettava tämän kohdan toisesta kuudenteen alakohtaa.

Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, jotka se aikoo toteuttaa, mukaan lukien yksityiskohdat siinä määrin kuin on tarpeen riittävän turvallisuustason säilymisen varmistamiseksi.

Jos kuuden kuukauden kuluessa ilmoituksesta päätetään 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, että ehdotetut toimenpiteet eivät ole perusteltuja, kyseistä jäsenvaltiota voidaan vaatia muuttamaan ehdotettuja toimenpiteitä tai olemaan toteuttamatta niitä.

Toteutetut toimenpiteet eritellään asiaa koskevassa kansallisessa lainsäädännössä ja annetaan tiedoksi komissiolle, joka tiedottaa muille jäsenvaltioille kaikista toimenpiteisiin liittyvistä yksityiskohdista.

Kaikkia tällaisia toimenpiteitä on sovellettava kaikkiin saman luokan matkustaja-aluksiin niiden liikennöidessä samoissa määritellyissä olosuhteissa, ilman niiden lippuun tai liikenteen harjoittajan kansallisuuteen tai sijoittautumispaikkaan kohdistuvaa syrjintää.

Edellä 3 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä on sovellettava ainoastaan niin kauan kuin alus liikennöi määritellyissä olosuhteissa.

5. Jos jäsenvaltio katsoo, että tässä valtiossa kotimaanmatkalla liikennöivä matkustaja-alus aiheuttaa, huolimatta siitä, että se on tämän direktiivin säännösten mukainen, vakavan vaaran ihmishengen turvallisuudelle tai omaisuudelle tai ympäristölle, tämän aluksen liikennöinti voidaan keskeyttää tai sille voidaan määrätä lisäsuojatoimenpiteitä, kunnes vaara on poistunut.

Edellä esitetyissä olosuhteissa on sovellettava seuraavaa menettelyä:

a) kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille päätöksestään viipymättä ja esitettävä perustelut siihen;

b) komissio tutkii, ovatko keskeyttäminen tai lisätoimenpiteet perusteltuja turvallisuudelle ja ympäristölle aiheutuvan vakavan vaaran vuoksi;

c) jäljempänä 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti on päätettävä, onko jäsenvaltion päätös tällaisen aluksen liikennöinnin keskeyttämisestä tai sille määrätyistä lisätoimenpiteistä perusteltu ihmishengen turvallisuudelle tai omaisuudelle tai ympäristölle aiheutuvan vakavan vaaran vuoksi, ja jos keskeytys tai toimenpiteet eivät ole perusteltuja, kyseistä jäsenvaltiota on vaadittava peruuttamaan keskeytys tai toimenpiteet.

10 artikla

Mukautukset

1. Kansainvälisellä tasolla ja erityisesti IMOssa tapahtuneen kehityksen huomioon ottamiseksi voidaan mukauttaa:

a) 2 artiklan a, b, c, d ja v alakohdan määritelmät;

b) 12 artiklassa tarkoitettuihin katsastusmenettelyihin ja -ohjeisiin liittyvät säännökset;

c) vuoden 1974 SOLAS-yleissopimusta, sellaisena kuin se on muutettuna, koskevat säännökset ja suurnopeusalusten kansainvälistä turvallisuussäännöstöä koskevat säännökset, mukaan lukien turvallisuussäännöstöön 4 artiklan 3 kohdan, 6 artiklan 4 kohdan, 12 artiklan 3 kohdan ja 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti myöhemmin tehdyt muutokset;

d) erityiset viittaukset 2 artiklan g, m ja q alakohdassa, 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, 6 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa, 6 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin ”kansainvälisiin yleissopimuksiin” ja IMOn päätöslauselmiin.

2. Liitteitä voidaan tarkistaa:

a) kansainvälisiin yleissopimuksiin tehtyjen muutosten soveltamiseksi tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin asioihin;

b) liitteiden teknisten määräysten parantamiseksi kokemusten pohjalta.

3. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

4. Tämän direktiivin 2 artiklassa tarkoitettuihin kansainvälisiin oikeudellisiin asiakirjoihin tehdyt muutokset voidaan jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle asetuksen (EY) N:o 2099/2002 5 artiklan nojalla.

11 artikla

Komitea

1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 2099/2002 3 artiklalla perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevä komitea (COSS-komitea).

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetyksi määräajaksi vahvistetaan kaksi kuukautta.

3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

12 artikla

Katsastukset

1. Lippuvaltion hallinnon on huolehdittava siitä, että jokaiselle uudelle matkustaja-alukselle tehdään a, b ja c alakohdassa eritellyt katsastukset:

a) katsastus ennen aluksen käyttöönottoa;

b) määräaikaiskatsastus kerran kahdessatoista kuukaudessa; ja

c) ylimääräisiä katsastuksia tarvittaessa.

2. Lippuvaltion hallinnon on huolehdittava siitä, että jokaiselle olemassa olevalle matkustaja-alukselle tehdään a, b ja c alakohdassa eritellyt katsastukset:

a) peruskatsastus ennen aluksen käyttöönottoa isäntävaltiossa kotimaanmatkoilla niiden olemassa olevien alusten osalta, jotka liikennöivät kotimaanmatkoilla siinä jäsenvaltiossa, jonka lipun alla niillä on oikeus purjehtia;

b) määräaikaiskatsastus kerran kahdessatoista kuukaudessa; ja

c) ylimääräisiä katsastuksia tarvittaessa.

3. Lippuvaltion hallinnon on huolehdittava siitä, että kaikille suurnopeusmatkustaja-aluksille, joiden on tämän direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti noudatettava suurnopeusalussäännöstön (HSC-säännöstö) vaatimuksia, tehdään kyseisessä säännöstössä vaaditut katsastukset.

Lippuvaltion hallinnon on huolehdittava siitä, että suurnopeusmatkustaja-aluksille, joiden on tämän direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti noudatettava DSC-säännöstön vaatimuksia, tehdään DSC-säännöstössä vaaditut tarkastukset.

▼M1

4. Katsastusohjeena on noudatettava katsastusta ja todistuskirjan antamista koskevan yhdenmukaistetun järjestelmän nojalla annetussa IMOn päätöslauselmassa A.997 (25) määriteltyjä, matkustaja-aluksen turvallisuuskirjaa varten tehtävissä katsastuksissa käytettäviä soveltuvia menettelyjä ja ohjeita, sellaisina kuin ne ovat muutettuina (”Survey guidelines under the harmonized system of survey and certification, 2007”) tai saman tavoitteen saavuttamiseksi suunniteltuja menettelyjä.

▼B

5. Joko lippuvaltion hallinnon tai hyväksytyn laitoksen tai lippuvaltion katsastusten suorittamiseen valtuuttaman jäsenvaltion yksinoikeudella toimivat katsastajat suorittavat 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut katsastukset sen varmistamiseksi, että kaikkia tämän direktiivin soveltuvia vaatimuksia noudatetaan.

13 artikla

Todistuskirjat

1. Kaikille uusille ja olemassa oleville matkustaja-aluksille myönnetään matkustaja-aluksen turvallisuuskirja tämän direktiivin mukaisesti. Sen on oltava liitteessä II määrätyn muotoinen. Todistuskirjan antaa lippuvaltion hallinto 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa säädetyn peruskatsastuksen jälkeen.

2. Matkustaja-aluksen turvallisuuskirja myönnetään enintään 12 kuukaudeksi. Lippuvaltion hallinto voi jatkaa todistuskirjan voimassaoloaikaa korkeintaan yhdellä kuukaudella siihen merkitystä päättymispäivästä. Kun jatkoaika on myönnetty, todistuskirjan uusi voimassaoloaika alkaa olemassa olevan todistuskirjan ennen sen jatkamista voimassa olleesta päättymispäivästä.

Matkustaja-aluksen turvallisuuskirja uusitaan 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun määräaikaiskatsastuksen suorittamisen jälkeen.

3. Lippuvaltion hallinto myöntää HSC-säännöstön vaatimusten mukaisille suurnopeusmatkustaja-aluksille suurnopeusaluksen turvallisuuskirjan ja suurnopeusaluksen liikennöintiluvan HSC-säännöstön määräysten mukaisesti.

Lippuvaltion hallinto myöntää DSC-säännöstön vaatimusten mukaisille suurnopeusmatkustaja-aluksille DSC-rakennus- ja varustetodistuksen ja DSC-liikennöintiluvan DSC-säännöstön määräysten mukaisesti.

Ennen kuin lippuvaltion hallinto myöntää isäntävaltion kotimaanmatkoilla liikennöivälle suurnopeusmatkustaja-alukselle liikennöintiluvan, sen on neuvoteltava isäntävaltion kanssa, jotta ne pääsevät yhteisymmärrykseen kaikista aluksen liikennöintiin kyseisessä valtiossa liittyvistä toimintaedellytyksistä. Lippuvaltion hallinnon on esitettävä kaikki tällaiset edellytykset liikennöintiluvassa.

4. Aluksen turvallisuuskirjaan tai todistukseen on merkittävä vapautukset, jotka alukselle on myönnetty 9 artiklan 3 kohdan säännösten nojalla ja niiden mukaisesti.

14 artikla

Vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen säännöt

1. Yhteisö esittää IMOlle kansainvälisillä matkoilla liikennöiviä matkustaja-aluksia koskevat pyynnöt, joiden tarkoituksena on

a) jouduttaa IMOssa meneillään olevaa käsittelyä niiden vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, II-1, II-2 ja III luvun sääntöjen tarkistamiseksi, jotka sisältävät hallinnon harkinnan varaan jätettyjä asioita, jotta näille säännöille saadaan vahvistettua yhdenmukaistetut tulkinnat ja jotta niihin voidaan tehdä tarvittavat muutokset; ja

b) toteuttaa toimenpiteet satamavaltion suostumista SOLAS-vapautuksiin koskevan MSC-kiertokirjeen 606 määräysten perustana olevien periaatteiden pakolliseksi soveltamiseksi.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut pyynnöt esittää neuvoston puheenjohtajavaltio ja komissio liitteessä I annettujen yhdenmukaistettujen sääntöjen perusteella.

Jäsenvaltioiden on tehtävä kaikki voitavansa sen varmistamiseksi, että IMO ottaa viipymättä tehtäväkseen mainittujen määräysten ja toimenpiteiden kehittämisen.

15 artikla

Seuraamukset

Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava seuraamusten täytäntöönpanemiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

16 artikla

Ilmoitusmenettely

Jäsenvaltioiden on viipymättä toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.

17 artikla

Kumoaminen

Kumotaan direktiivi 98/18/EY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä IV olevassa A osassa mainituilla direktiiveillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia liitteessä IV olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä.

Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä V olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.

18 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

19 artikla

Osoitus

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

▼M1









LIITE I

TURVALLISUUSVAATIMUKSET KOTIMAANMATKOILLA LIIKENNÖIVILLE UUSILLE JA OLEMASSA OLEVILLE MATKUSTAJA-ALUKSILLE

Sisällysluettelo YLEISET MÄÄRÄYKSETRAKENNE – OSASTOIMINEN JA VAKAVUUS, KONEISTO JA SÄHKÖLAITTEETYLEISTÄ 1. B osaan liittyvät määritelmät (R 2) 2. C, D ja E osiin liittyvät määritelmät (R 3) ALUSTEN RAKENNE 1. Asbestia sisältävien materiaalien asennus (R 3-5) 2. Aluksella ja maissa säilytettävät rakennuspiirustukset (R 3-7) 3. Hinaus- ja kiinnityslaitteet (R 3-8) VAHINGOITTUMATTOMAN ALUKSEN VAKAVUUS, OSASTOIMINEN JA VAHINGOITTUNEEN ALUKSEN VAKAVUUS1 PÄIVÄNÄ TAMMIKUUTA 2009 TAI SEN JÄLKEEN RAKENNETUT ALUKSET – PÄÄTÖSLAUSELMAN MSC.216(82) VAIHTOEHTOINEN SOVELTAMINENENNEN 1 PÄIVÄÄ TAMMIKUUTA 2009 RAKENNETUT ALUKSET 1. Vahingoittumattoman aluksen vakavuus; päätöslauselma A.749 (18) 2. Vesitiivis osastoiminen 3. Vuotopituus (R 4) 4. Osastojen sallittu pituus (R 6) 5. Täyttymä (R 5) 6. Osastoimistekĳä 7. Alusten osastoimista koskevat erityisvaatimukset (R 7) 8. Vahingoittuneen aluksen vakavuus (R 8) 8-1. Vahingoittuneiden ro-ro-matkustaja-alusten vakavuus (R 8–1) 8-2. Erityisvaatimukset ro-ro-matkustaja-aluksille, joilla kuljetetaan vähintään 400 henkilöä (R 8–2) 8-3. Erityisvaatimukset matkustaja-aluksille, muille kuin ro-ro-matkustaja-aluksille, joilla kuljetetaan vähintään 400 henkilöä 9. Soppi- ja koneistotilan laipiot (R 10) 10. Kaksoispohjat (R12) 11. Osastoimislastiviivojen määrääminen, merkitseminen ja kirjaaminen (R 13) 12. Vesitiiviiden laipioiden ym. rakenne ja ensimmäinen koestus (R 14) 13. Aukot vesitiiviissä laipioissa (R 15) 14. Kuljetusajoneuvoja ja niiden henkilöstöä kuljettavat alukset (R 16) 15. Aukot ulkolaidoituksessa upporajan alapuolella (R 17) 16. Matkustaja-alusten vesitiiviys upporajan yläpuolella (R 20) 17. Lastausovien sulkeminen (R 20–1) 17-1. Vesitiiviys ro-ro-kannelta (laipiokansi) sen alapuolella oleviin tiloihin (R 20–2) 17-2. Pääsy ro-ro-kansille (R 20–3) 17-3. Laipioiden sulkeminen ro-ro-kansilla (R 20–4) 18. Vakavuustiedot (R 22) 19. Vaurion valvontakaaviot (R 23) 20. Rungon ja ylärakenteiden eheys, vahinkojen ehkäisy ja valvonta (R 23–2) 21. Vesitiiviiden ovien ym. merkintä, määräaikainen kokeilu ja tarkastus (R 24) 22. Merkinnät laivapäiväkirjaan (R 25) 23. Nostettavat autokannet ja -rampit 24. Kaiteet KONEISTOT 1. Yleistä (R 26) 2. Polttomoottorit (R 27) 3. Pilssin tyhjennyslaitteet (R 21) 4. Tyhjennyslaitteiden lukumäärä ja tyyppi (R 21) 5. Peräytyslaitteet (R 28) 6. Ohjauslaitteet (R 29) 7. Sähkökäyttöisiä ja sähköhydraulisia ohjauslaitteita koskevat lisävaatimukset (R 30) 8. Koneistotilojen ilmanvaihtojärjestelmät (R 35) 9. Yhteydet komentosillan ja koneistotilojen välillä (R 37) 10. Konemestarin hälytyslaite (R 38) 11. Hätätilanteessa tarvittavien laitteiden sĳainti (R 39) 12. Koneiston valvonta (R 31) 13. Höyryputkistot (R 33) 14. Paineilmajärjestelmät (R 34) 15. Melusuojelu (R 36) 16. Hissit SÄHKÖLAITTEET 1. Yleistä (R 40) 2. Sähköenergian päälähde ja valaistus (R 41) 3. Sähköenergian hätälähde (R 42) 4. Ro-ro-alusten lisähätävalaistus (R 42–1) 5. Varotoimenpiteet sähköiskuja, tulipaloja ja muita sähkön aiheuttamia vaaroja vastaan (R 45) AJOITTAIN MIEHITTÄMÄTTÖMIÄ KONEISTOTILOJA KOSKEVAT LISÄVAATIMUKSET Erityisharkinta (R 54) 1. Yleistä (R 46) 2. Varotoimenpiteet tulipalon varalta (R 47) 3. Vuotosuojaus (R 48) 4. Kuljetuskoneiston valvonta komentosillalta (R 49) 5. Yhteydenpito (R 50) 6. Hälytysjärjestelmä (R 51) 7. Turvallisuusjärjestelyt (R 52) 8. Koneistoa, kattiloita ja sähköasennuksia koskevat erityisvaatimukset (R 53) 9. Automaattiset valvonta- ja hälytysjärjestelmät (R 53.4) PALOSUOJELU, PALON HAVAITSEMINEN JA PALONSAMMUTUSYLEISTÄ 1. Pääperiaatteet (R 2) 2. Määritelmät (R 3) 3. Palopumput, paloputkisto, palopostit, letkut ja suihkuputket (R 4) 4. Kiinteät palonsammutusjärjestelmät (R 5 + 8 + 9 + 10) 5. Käsisammuttimet (R 6) 6. Koneistotilojen palonsammutusjärjestelyt (R 7) 7. Koneistotilojen erityisjärjestelyt (R 11) 8. Automaattiset sprinkleri-, palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät (R 12) 9. Kiinteät palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät (R 13) 10. Polttoöljyn, voiteluöljyn ja muiden palavien öljyjen järjestelyt (R 15) 11. Palomiehen varusteet (R 17) 12. Erinäisiä määräyksiä(R 18) 13. Palontorjuntakaaviot (R 20) 14. Toimintavalmius ja huolto 15. Ohjeet, aluksella tapahtuva koulutus ja harjoitukset 16. Toiminnat PALOTURVALLISUUSTOIMENPITEET 1. Rakenne (R 23) 2. Pystysuuntaiset päävyöhykkeet ja vaakasuuntaiset vyöhykkeet (R 24) 3. Laipiot pystysuuntaisen päävyöhykkeen sisällä (R 25) 4. Laipioiden ja kansien palonkestävyys uusissa aluksissa, joiden matkustajamäärä on yli 36 (R 26) 5. Laipioiden ja kansien palonkestävyys uusissa aluksissa, joiden matkustajamäärä on enintään 36, sekä olemassa olevissa B-luokan aluksissa, joiden matkustajamäärä on yli 36 (R 27) 6. Poistumistiet (R 28) 6-1. Ro-ro-matkustaja-alusten poistumisreitit (R 28–1) 7. Läpiviennit ja aukot A- ja B-luokan rajapinnoissa (R 30, 31) 8. Portaikkojen ja hissien suojaaminen asunto- ja työskentelytiloissa (R 29) 9. Ilmanvaihtojärjestelmät (R 32) 10. Ikkunat ja valoventtiilit (R 33) 11. Palavien aineiden rajoitettu käyttö (R 34) 12. Rakenteiden yksityiskohdat (R 35) 13. Kiinteät palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät sekä automaattiset sprinkleri-, palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät (R 14) (R 36) 14. Erityistilojen suojaaminen (R 37) 15. Kiertovartiointi, palonhavaitsemis- ja palohälytysjärjestelmät sekä kuulutusjärjestelmät (R 40) 16. Olemassa olevien B-luokan alusten, joiden matkustajamäärä on yli 36, parantaminen (R 41-1) 17. Vaarallisia aineita kuljettavia aluksia koskevat erityisvaatimukset (R 41) 18. Helikopteritiloja koskevat erityisvaatimukset HENGENPELASTUSLAITTEET 1. Määritelmät (R 3) 2. Yhteydenpito, pelastusveneet, pelastuslautat ja valmiusveneet, henkilökohtaiset hengenpelastuslaitteet (R 6 + 7 + 18 + 21 + 22) 3. Hätähälytysjärjestelmä, kuulutusjärjestelmä, hälytysluettelo ja hätätilanneohjeet, radioyhteyksistä vastaava henkilöstö, toimintaohjeet, harjoitusopas ja huolto-ohjeet (R 6 + 8 + 9 +19 + 20) 4. Pelastusveneiden ja -lauttojen miehitys ja käytön ohjaus (R 10) 5. Järjestelyt pelastusveneiden ja -lauttojen kokoontumis- ja pelastusasemilla (R 11 + 23 + 25) 5-1. Ro-ro-matkustaja-aluksia koskevat vaatimukset (R 26) 5-2. Helikoptereiden laskeutumis- ja vinssausalueet (R 28) 5-3. Päätöksenteon tukĳärjestelmä alusten päälliköille (R 29) 6. Vesillelaskuasemat (R 12) 7. Pelastusveneiden ja -lauttojen sĳoitus (R 13 + 24) 8. Valmiusveneiden sĳoitus (R 14) 8a. MES-järjestelmien sĳoitus (R 15) 9. Pelastusveneiden ja -lauttojen vesillelasku- ja nostolaitteet (R 16) 10. Valmiusveneeseen siirtymistä, vesillelaskua ja nostamista koskevat järjestelyt (R 17) 11. Hätäohjeet (R 19) 12. Toimintavalmius, huolto ja tarkastukset (R 20) 13. Aluksen jättöä koskeva koulutus ja harjoitukset (R 19 + 30) RADIOYHTEYDET 1. Yhteydenpitolaitteet MATKUSTAJA-ALUKSEN TURVALLISUUSKIRJAN MALLILIIKUNTARAJOITTEISIIN HENKILÖIHIN LIITTYVIÄ MATKUSTAJA-ALUSTEN JA SUURNOPEUSMATKUSTAJA-ALUSTEN TURVALLISUUSVAATIMUKSIA KOSKEVAT SUUNTAVIIVAT LIITE IV KUMOTTU DIREKTIIVI JA SEN MUUTOKSETLUETTELO KANSALLISEN LAINSÄÄDÄNNÖN OSAKSI SAATTAMISELLE JA SOVELTAMISELLE ASETETUISTA MÄÄRÄAJOISTAVASTAAVUUSTAULUKKO

I LUKU

YLEISET MÄÄRÄYKSET

1. Silloin kun siitä erityisesti määrätään, tämän liitteen sääntöjä sovelletaan uusiin ja olemassa oleviin A-, B-, C- ja D- luokan matkustaja-aluksiin, jotka liikennöivät kotimaanmatkoilla, ottaen huomioon tämän direktiivin soveltamisala 3 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti.

2. B-, C- ja D-luokan uusien alusten, joiden pituus on alle 24 metriä, on oltava tämän liitteen II-1/B/2 – II-1/B/8 ja II-1/B/10 säännön vaatimusten mukaiset, paitsi jos sen lippuvaltion hallinto, jonka lipun alla tällaisilla aluksilla on oikeus purjehtia, varmistaa, että alukset noudattavat lippuvaltion kansallisia sääntöjä ja kyseiset säännöt takaavat samanarvoisen turvallisuustason.

3. Silloin kun tämän liitteen säännöt eivät koske uusia aluksia, joiden pituus on alle 24 metriä, lippuvaltion hallinnon on varmistettava, että kyseisten alusten samanarvoinen turvallisuustaso taataan kansallisia sääntöjä noudattamalla.

4. C- ja D-luokan olemassa olevien alusten ei tarvitse olla tämän liitteen II-1 ja II-2 luvun sääntöjen mukaisia, jos sen lippuvaltion hallinto, jonka lipun alla tällaisilla aluksilla on oikeus purjehtia, varmistaa, että alukset noudattavat lippuvaltion kansallisia sääntöjä ja kyseiset säännöt takaavat samanarvoisen turvallisuustason.

5. Lisäksi luokkien B, C ja D alusten, joiden pituus on alle 24 metriä, ei tarvitse olla seuraavien II-1 luvun sääntöjen mukaisia, jos niiden noudattaminen olisi mahdotonta ja/tai kohtuutonta: B osan 10 sääntö, C osan 4, 9 ja 10 sääntö sekä E osan 1–9 sääntö. Lippuvaltion hallinnon on varmistettava, että kyseisille aluksille taataan vastaava turvallisuustaso kansallisia sääntöjä noudattamalla.

6. Huolimatta siitä, mitä 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään, D-luokan alusten, joiden matka ei ulotu vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen IV/2.12 säännössä määritellyn merialueen A 1 ulkopuolelle, ei tarvitse täyttää vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen IV luvun kuljetusvaatimuksia, mutta niiden on täytettävä ainakin tämän liitteen IV luvun määräykset.

7. Vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen V/22 säännön määräyksiä, jotka koskevat näkyvyyttä komentosillalta, sovelletaan siinä määrin kuin on järkevää ja mahdollista myös aluksiin, joiden pituus on alle 55 metriä, jolloin ”pituus” määritellään siten kuin vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen V/2 säännössä.

8. Siltä osin kun tässä liitteessä edellytetään jonkin IMOn päätöslauselman soveltamista olemassa oleviin aluksiin, alusten, jotka on rakennettu kaksi vuotta sen päivän jälkeen, jolloin IMO on hyväksynyt kyseisen päätöslauselman, ei tarvitse noudattaa kyseistä päätöslauselmaa sillä edellytyksellä, että ne noudattavat edeltävää soveltuvaa päätöslauselmaa (edeltäviä soveltuvia päätöslauselmia), jos sellainen (sellaisia) on.

9. ”Huomattavilla” korjaus-, muutos- ja muuntamistöillä tarkoitetaan esimerkinomaisesti: — muutosta, joka vaikuttaa merkittävästi aluksen mittoihin, — (esimerkki: pidentäminen uudella keskiosalla), — muutosta, joka vaikuttaa merkittävästi aluksen matkustajakapasiteettiin, — (esimerkki: ajoneuvokannen muuntaminen matkustajien asuntotiloiksi), — muutosta, joka merkittävästi lisää aluksen käyttöikää, — (esimerkki: matkustajien asuntotilojen uusiminen yhdellä koko kannella).

10. Tässä liitteessä sääntöjen otsikossa on usein merkintä ”(R…)”, jolla viitataan vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen sääntöihin, joihin tämän liitteen säännöt perustuvat, seuraavasti: .1 II-1 luku: A-1 osa, viittaukset SOLAS-yleissopimukseen, joka sisältää vuoden 2006 muutokset. .2 II-1 luku: A ja B osa, viittaukset SOLAS-yleissopimukseen, joka sisältää vuosien 1996/1998 muutokset. .3 II-2 luku: A osa, 1 ja 2 sääntö, viittaukset SOLAS-yleissopimukseen, joka sisältää vuosien 1999/2000 muutokset. 1 säännön .3 kohta, viittaukset vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen tarkistetun II-2 luvun (vuoden 2000 muutokset) F osaan (Vaihtoehtoinen suunnittelu ja järjestelyt) 1 päivänä tammikuuta 2003 tai sen jälkeen rakennettujen uusien alusten osalta. II-2 luku: A osa, säännöt 3–16, ja B osa, säännöt 1–18, viittaukset SOLAS-yleissopimukseen, joka sisältää vuosien 1996/1998 muutokset. .4 III luku: Viittaukset SOLAS-yleissopimuksen vuosien 1996/1998 muutoksiin ja vuosien 2001–2003 muutoksiin.

11. A-luokan aluksiin sovellettavat määräykset sisältyvät seuraaviin: luku II-1/A-1, sääntö 1, luku II-1/B, säännöt 1, 23 ja 24, luku II-1/C, säännöt 1, 3 ja 16, luku II-2/A, säännöt 4, 9 ja 12 ja luku II-2/B, sääntö 6.

12. A-LUOKAN RO-RO-MATKUSTAJA-ALUKSIIN sovellettavat määräykset: luku II-1/B, säännöt 17-2 ja 20.

II-1 LUKU

RAKENNE – OSASTOIMINEN JA VAKAVUUS, KONEISTO JA SÄHKÖLAITTEET

A OSA

YLEISTÄ

1 B osaan liittyvät määritelmät (R 2)

.1 Osastoimislastiviiva on vesiviiva, jota käytetään aluksen osastoimista määritettäessä. .2 Ylin osastoimislastiviiva on se vesiviiva, joka vastaa suurinta syväystä, jonka kulloinkin sovellettavat osastoimismääräykset sallivat. .1

.2 Aluksen pituus on ylimmän osastoimislastiviivan päätepisteiden kautta kulkevien pystysuorien välinen pituus.

.3 Aluksen leveys on kaarien ulkoreunojen välinen suurin leveys ylimmän osastoimislastiviivan kohdalla tai sen alapuolella.

.4 Syväys on pystysuora etäisyys malliperusviivasta keskilaivassa kulloinkin kyseessä olevaan osastoimislastiviivaan.

.5 Kantavuus on tonneissa ilmaistu ero aluksen uppouman ja kevytpainon välillä mitattuna vedessä, jonka ominaispaino on 1,025, alukselle määrättyä kesävaralaitaa vastaavan lastivesiviivan kohdalla.

.6 Kevytpaino on aluksen tonneissa ilmaistu uppouma ilman lastia, polttoainetta, voiteluöljyä, painolastivettä, makean veden varastoa, syöttövesivarastoa ja muonavarastoa sekä ilman matkustajia ja laivaväkeä tavaroineen.

.7 Laipiokansi on ylin kansi, johon vesitiiviit poikittaislaipiot ulottuvat.

.8 Upporaja on viiva, joka kulkee pitkin aluksen kylkeä vähintään 76 millimetriä laipiokannen yläpinnan alapuolella.

.9 Täyttymä on se prosentuaalinen osa jonkin tilan tilavuudesta, joka voi täyttyä vedellä. Jos tila ulottuu upporajan yläpuolelle, mitataan sen tilavuus vain mainittuun rajaan saakka.

.10 Koneistotilan on katsottava ulottuvan malliperusviivasta upporajaan ja olevan niiden äärimmäisten vesitiiviiden poikittaisten päälaipioiden välissä, jotka rajoittavat alusta kuljettaville pää- ja apukoneille ja kuljetuskoneistoon kuuluville kattiloille varattuja tiloja.

.11 Matkustajatiloja ovat ne tilat, jotka on tarkoitettu matkustajien asumista ja käyttöä varten, lukuun ottamatta matkatavara-, varasto-, muona- ja postisuojia.

.12 Vesitiiviillä tarkoitetaan rakenteen kykyä estää veden kulku rakenteen läpi joka suuntaan joko vaurio-olosuhteissa tai vahingoittumattomana todennäköisesti syntyvän vesipatsaan vaikutuksesta.

.13 Säätiiviillä tarkoitetaan, että vesi ei pääse tunkeutumaan alukseen missään meriolosuhteissa.

.14 Ro-ro-matkustaja-aluksella tarkoitetaan matkustaja-alusta, jossa on ro-ro-lastitilat tai erityistilat II-2/A/2 säännön määritelmän mukaisesti.

2 C, D ja E osiin liittyvät määritelmät (R 3)

.1 Ohjauslaitteen valvontajärjestelmä on laitteisto, jolla komentosillalta lähetetään käskyjä ohjauslaitteiden voimanlähteisiin. Ohjauslaitteen hallintajärjestelmiin kuuluu lähettimiä, vastaanottimia, hydraulisia pumppuja moottoreineen, moottorin valvontalaitteita, putkistoja ja kaapeleita. .2 Pääohjauslaitteita ovat koneisto, peräsinkäynnistimet, ohjauslaitteen voimanlähteet, jos sellaisia on, ja apuvälineet sekä peräsintukin kääntölaitteet (esimerkiksi peräsinkampi tai neljännesympyrä), joita tavallisissa käyttöolosuhteissa tarvitaan liikuttamaan peräsintä aluksen ohjaamiseksi. .1

.2 Ohjauslaitteen voimanlähteitä ovat: .1 sähköohjauslaitteissa sähkömoottori ja siihen liittyvät sähkölaitteet; .2 sähköhydraulisissa ohjauslaitteissa sähkömoottori siihen liittyvine sähkölaitteineen ja siihen yhdistetty pumppu; .3 muissa hydraulisissa ohjauslaitteissa käyttömoottori ja siihen yhdistetty pumppu.

.3 Apuohjauslaitteita ovat muut kuin pääasialliseen ohjauslaitteistoon kuuluvat laitteet, joita tarvitaan aluksen ohjaamiseen pääohjauslaitteen mennessä epäkuntoon, mutta niihin ei lueta peräsinkampea, neljännesympyrää tai muita vastaavaan tarkoitukseen käytettyjä osia.

.4 Normaaleita käyttö- ja asumisolosuhteita ovat olosuhteet, joissa alus kokonaisuudessaan, koneisto, toiminnot, kuljetuslaitteet ja niiden apuvälineet, ohjailtavuus, turvallinen navigointi, palo- ja vuototurvallisuus, sisäinen ja ulkoinen viestintä ja merkinanto, poistumistiet ja pelastusvenevinssit, samoin kuin suunnitellut asumismukavuusolosuhteet ovat käyttökunnossa ja toimivat normaalisti.

.5 Hätätilanne on tilanne, jossa tavallisiin käyttö- ja asumisolosuhteisiin tarvittavista toiminnoista jokin on epäkunnossa sähköenergian päälähteessä esiintyvän vian tai häiriön takia.

.6 Sähköenergian päälähde on voimanlähde, joka on tarkoitettu tuottamaan sähkövoimaa pääkytkintauluun jaettavaksi kaikkiin toimintoihin, joita tarvitaan aluksen pitämiseksi normaalissa käyttö- ja asumiskunnossa.

.7 Kuollut tila on tila, jossa aluksen pääkuljetuskoneisto, kattilat ja apulaitteisto eivät toimi voiman puutteen takia.

.8 Päägeneraattoriasema on tila, jossa sähköenergian päälähde sĳaitsee.

.9 Pääkytkintaulu on kytkintaulu, jonne sähköenergia tulee suoraan sähköenergian päälähteestä ja joka jakaa aluksen toimintoihin tarvittavan sähköenergian.

.10 Hätäkytkintaulu on kytkintaulu, jonne pääasiallisen sähköntuotantojärjestelmän epäkuntoon mennessä tulee sähköenergia suoraan sähköenergian hätälähteestä tai väliaikaisesta voimanlähteestä ja joka jakaa aluksen hätätoimintoihin tarvittavan sähköenergian.

.11 Sähköenergian hätälähde on sähkövoimanlähde, joka sähköenergian päälähteessä olevan vian tai häiriön sattuessa tuottaa sähkövoimaa hätäkytkintauluun.

.12 Suurin kulkunopeus eteenpäin on suurin nopeus, jota alus on suunniteltu käyttämään merellä suurimmalla syväyksellään.

.13 Suurin kulkunopeus taaksepäin on se nopeus, jonka aluksen arvioidaan voivan saavuttaa suurimmalla peruutustehollaan ja suurimmalla syväyksellään.

.14a Koneistotiloja ovat kaikki A-kategorian koneistotilat ja kaikki muut tilat, joissa on kuljetuskoneistoa, kattiloita, polttoöljyn käsittelylaitteistoa, höyrykoneita ja polttomoottoreita, generaattoreita ja suurempia sähkölaitteita, öljyntäyttöasemia, jäädytys-, vakavointi-, ilmanvaihto- ja ilmastointikoneistoa, sekä vastaavanlaiset tilat ja näihin johtavat kuilut.

.14b A-kategorian koneistotiloja ovat tilat ja niihin johtavat kuilut, joissa on: .1 polttomoottorikoneistoa, jota käytetään pääkuljetuskoneistona; tai .2 polttomoottorikoneistoa, jota käytetään muihin tarkoituksiin kuin pääkuljetuskoneistona, kun tällaisen koneiston kokonaisteho on vähintään 375 kW; tai .3 öljylämmitteinen höyrykattila tai polttoöljyn käsittelylaitteistoa.

.15 Voimankäyttöjärjestelmä on hydraulinen laitteisto, joka välittää voiman peräsintukin kääntämiseksi ja johon kuuluu yksi tai useampia ohjauslaitteen voimanlähteitä (siihen) niihin kuuluvine putkistoineen ja varusteineen sekä peräsinkäynnistin. Voimankäyttöjärjestelmillä voi olla yhteisiä mekaanisia osia kuten peräsinkampi, neljännesympyrä ja peräsintukki tai samaa tarkoitusta varten olevia osia.

.16 Valvonta-asemia ovat tilat, joihin on sĳoitettu aluksen radio tai tärkeimmät merenkulkulaitteet tai hätävoimanlähde tai joihin on keskitetty palonseuranta- tai palontorjuntalaitteistoja.

A-1 OSA

ALUSTEN RAKENNE

1 Asbestia sisältävien materiaalien asennus (R 3-5)

.1 Tätä sääntöä sovelletaan materiaaleihin, joita käytetään rakenteisiin, koneisiin, sähköjärjestelmiin ja laitteisiin, jotka kuuluvat tämän liitteen sääntöjen soveltamisalaan.

.2 Asbestia sisältävien materiaalien asennus on kielletty kaikissa aluksissa.

2 Aluksella ja maissa säilytettävät rakennuspiirustukset (R 3-7)

.1 Valmiin aluksen rakennuspiirustukset sekä muut kaaviot, joissa esitetään mahdolliset myöhemmät rakenteelliset muutokset, on säilytettävä aluksella, jos alus on rakennettu 1 päivänä tammikuuta 2012 tai sen jälkeen.

.2 SOLAS-yleissopimuksen IX luvun 1 säännön .2 kohdassa määritellyn yhtiön on säilytettävä toisinnot samoista piirustuksista maissa.

.3 Viitataan aluksella ja maissa säilytettäviä valmiin aluksen rakennuspiirustuksia koskevaan IMOn meriturvallisuuskomitean kiertokirjeeseen MSC/Circ.1135.

3 Hinaus- ja kiinnityslaitteet (R 3-8)

.1 Aluksilla on oltava laitteet, välineet ja varusteet, joilla on riittävä suurin sallittu kuorma, jotta kaikki aluksen tavanomaiseen toimintaan liittyvät hinaus- ja kiinnitystoiminnot voidaan suorittaa turvallisesti.

.2 Edellä .1 kohdan mukaisten laitteiden, välineiden ja varusteiden on oltava hyväksytyn laitoksen säännöissä luokittelua varten annettujen standardien mukaiset tai direktiivin 94/57/EY 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti hallinnon käyttämien vastaavien sääntöjen mukaiset.

.3 Viitataan aluksella olevia hinaus- ja kiinnityslaitteita koskeviin IMOn suuntaviivoihin (meriturvallisuuskomitean kiertokirje MSC/Circ.1175).

.4 Kussakin tämän säännön mukaisessa varusteessa tai laitteessa on oltava selkeät merkinnät mahdollisista sen turvalliseen käyttöön liittyvistä rajoituksista ottaen huomioon sen kiinnityksen lujuus aluksen rakenteessa.

B OSA

VAHINGOITTUMATTOMAN ALUKSEN VAKAVUUS, OSASTOIMINEN JA VAHINGOITTUNEEN ALUKSEN VAKAVUUS

B-1 osa

1 päivänä tammikuuta 2009 tai sen jälkeen rakennetut alukset – päätöslauselman MSC.216(82) vaihtoehtoinen soveltaminen

B-, C- ja D-luokan aluksiin, joiden köli oli laskettu tai jotka olivat vastaavassa rakennusvaiheessa 1 päivänä tammikuuta 2009 tai sen jälkeen, sovelletaan B-2 osan vaatimuksia tai vaihtoehtoisesti SOLAS-yleissopimuksen II-1 luvun B osan asianomaisia määräyksiä, jotka vahvistetaan päätöslauselman MSC 216(82) liitteessä 2.

B-2 osa

Ennen 1 päivää tammikuuta 2009 rakennetut alukset

1 Vahingoittumattoman aluksen vakavuus; päätöslauselma A.749 (18), sellaisena kuin se on muutettuna päätöslauselmalla MSC.75(69)

Kaikkien luokkien uusien alusten, joiden pituus on vähintään 24 metriä, on oltava vahingoittumattoman aluksen vakavuussäännöstön, joka on hyväksytty IMOn päätöslauselmalla A.749 (18), matkustaja-aluksia koskevien asianmukaisten määräysten mukaisia.

Jos IMOn päätöslauselman A.749 (18), sellaisena kuin se on muutettuna, kovaa tuulta ja keinuntaa koskevien vaatimusten soveltaminen ei ole jäsenvaltioiden mielestä asianmukaista, ne voivat soveltaa vaihtoehtoista lähestymistapaa, jolla varmistetaan tyydyttävä vakavuus. Tämän tueksi komissiolle olisi toimitettava todisteet, joilla vahvistetaan samanarvoisen turvallisuustason varmistaminen.

Kaikkien olemassa olevien A- ja B-luokan alusten on kaikissa lastitilanteissa täytettävä seuraavat vakavuusvaatimukset säiliöissä esiintyviä vapaita nestepintoja koskevan asianmukaisen korjauksen jälkeen IMOn päätöslauselman A.749 (18), sellaisena kuin se on muutettuna, 3.3 kohdan mukaisesti tai vastaavien määräysten mukaisesti.

a) Oikaisevan momenttivarren GZ-käyrän rajoittama pinta-ala ei saa olla vähempää kuin: i) 0,055 metriradiaania 30 asteen kallistuskulmaan asti; ii) 0,09 metriradiaania joko 40 asteen kallistuskulmaan asti tai vuotokulmaan eli siihen kallistuskulmaan asti, jossa kaikkien rungossa, ylärakenteissa tai kansirakennuksissa olevien aukkojen, joita ei voida sulkea vesitiiviisti, alareunat joutuvat veden alle, jos tämä kulma on alle 40 astetta, iii) 0,03 metriradiaania 30 asteen ja 40 asteen kallistuskulmien välissä tai 30 asteen ja vuotokulman välissä, jos kyseinen kulma on alle 40 astetta.

b) Oikaisevan momenttivarren GZ on oltava vähintään 0,20 metriä kallistuskulmalla, joka on 30 astetta tai suurempi.

c) Sen kallistuskulman, jolla oikaiseva momenttivarsi GZ saavuttaa suurimman arvonsa, on oltava mieluiten yli 30, mutta ei kuitenkaan alle 25 astetta.

d) Poikittaisen alkuvaihtokeskuskorkeuden on oltava vähintään 0,15 metriä.

Edellä mainittujen vakavuusperusteiden noudattamista varmistettaessa on otettava huomioon ainakin IMOn päätöslauselman A.749 (18), sellaisena kuin se on muutettuna, 3.5.1.1 kohdassa luetellut lastitilanteet.

Kaikkien olemassa olevien A- ja B-luokan alusten, joiden pituus on vähintään 24 metriä, on myös oltava IMOn päätöslauselman A.749 (18), sellaisena kuin se on muutettuna, .3.1.2.6 kohdan matkustaja-aluksia koskevien lisävaatimusten ja .3.2 kohdan kovaa tuulta ja keinuntaa koskevien vaatimusten mukaisia.

Jos IMOn päätöslauselman A.749 (18), sellaisena kuin se on muutettuna, kovaa tuulta ja keinuntaa koskevien vaatimusten soveltaminen ei ole jäsenvaltioiden mielestä asianmukaista, ne voivat soveltaa vaihtoehtoista lähestymistapaa, jolla varmistetaan tyydyttävä vakavuus. Tämän tueksi komissiolle olisi toimitettava todisteet, joilla vahvistetaan samanarvoisen turvallisuustason varmistaminen.

2 Vesitiivis osastoiminen

Jokaisen aluksen on oltava jaettu laipiokanteen asti vesitiiviillä laipioilla vesitiiviisiin osastoihin, joiden suurin pituus lasketaan jäljempänä täsmennettyjen erityisvaatimusten mukaisesti.

Kyseisten vaatimusten sĳaan voidaan käyttää matkustaja-alusten osastoimista ja vakavuutta koskevia määräyksiä ihmishengen turvallisuudesta merellä tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (1960) II luvun B osan, sellaisena kuin yleissopimus esitetään IMOn päätöslauselmassa A 265 (VIII), vastineena, jos vaatimuksia sovelletaan kokonaisuudessaan.

Kaikkien muiden sisäisen rakenteen osien, jotka vaikuttavat aluksen osastoimisen tehokkuuteen, on oltava vesitiiviitä.

3 Vuotopituus (R 4)

.1 Vuotopituus tietyssä kohdassa on se suurin osa aluksen pituudesta, keskipisteenä kyseinen kohta, joka voi täyttyä vedellä jäljempänä esitetyn täyttymää koskevan olettamuksen mukaisesti aluksen painumatta upporajaa syvemmälle.

.2 Jollei aluksessa ole yhtäjaksoista laipiokantta, voidaan jokaisen kohdan vuotopituus määrittää käyttämällä oletettua yhtäjaksoista upporajaa, joka ei millään kohdalla ole alle 76 millimetriä sen kannen yläpintaa alempana aluksen sivussa, johon kysymyksessä olevat laipiot sekä laidoitus ulottuvat vesitiiviinä.

.3 Jos osa oletetusta upporajasta on huomattavasti sen kannen alapuolella, johon laipiot ulottuvat, lippuvaltion hallinto voi myöntää rajoitettuja helpotuksia niiden laipion osien vesitiiviyden osalta, jotka ovat upporajan yläpuolella ja välittömästi ylemmän kannen alapuolella.

4 Osastojen sallittu pituus (R 6)

Osaston suurin sallittu pituus, sen keskipisteen ollessa missä kohdassa aluksen pituutta tahansa, saadaan vuotopituudesta kertomalla viimeksi mainittu sopivalla kertoimella, jota sanotaan osastoimistekĳäksi.

5 Täyttymä (R 5)

Edellä 3 säännössä tarkoitetuilla olettamuksilla tarkoitetaan upporajan alapuolella olevien tilojen täyttymiä.

Vuotopituutta määritettäessä oletetun keskitäyttymän on upporajan alapuolisissa tiloissa oltava 8 säännön .3 kohdan taulukossa esitetyn mukainen.

6 Osastoimistekĳä

Osastoimistekĳän on oltava:

1,0 kun aluksella on oikeus kuljettaa alle 400 henkilöä ja

1,0 kun aluksella on oikeus kuljettaa vähintään 400 henkilöä ja aluksen pituus on L<55 ja

0,5 kun aluksella on oikeus kuljettaa vähintään 400 henkilöä.

Olemassa olevien B-luokan ro-ro-matkustaja-alusten on oltava tämän vaatimuksen mukaisia viimeistään II-1/B/8-2 säännön .2 kohdassa tarkoitettuna vaatimustenmukaisuuspäivänä.

Osastoimistekĳän on oltava: 1,0

7 Alusten osastoimista koskevat erityisvaatimukset (R 7)

.1 Jos vesitiiviit laipiot aluksen joissakin osissa ulottuvat ylempään kanteen kuin muualla aluksessa ja tätä laipioiden ulottuvuutta halutaan käyttää hyväksi vuotopituuksia laskettaessa, voidaan jokaista tällaista aluksen osaa varten käyttää erillisiä upporajoja sillä edellytyksellä, että: .1 aluksen laidat on sen koko pituudelta ulotettu ylempää upporajaa vastaavaan kanteen ja kaikkien laidoituksessa olevien aukkojen tämän kannen alapuolella aluksen koko pituudelta katsotaan 15 säännön tarkoittamassa mielessä olevan upporajan alapuolella; ja .2 kumpikin laipiokannen askelmaan rajoittuvista osastoista on oman upporajansa mukaisesti lasketun sallitun pituuden rajoissa, ja lisäksi niiden pituus yhteensä ei ole suurempi kuin alemman upporajan mukaisesti laskettu kaksinkertainen sallittu pituus.

.2 Osaston pituus voi olla 4 säännön mukaisesti määritettyä sallittua pituutta suurempi, jos mikään toisiinsa rajoittuva osastopari, jolle kyseessä oleva osasto on yhteinen, ei ylitä yhteispituudeltaan vuotopituutta tai kaksinkertaista sallittua pituutta, pienemmän luvun mukaisesti.

.3 Poikittaisessa päälaipiossa saa olla syvennys, jos syvennyksen kaikki osat ovat niiden aluksen kummankin laidan pystysuorien pintojen sisäpuolella, joiden etäisyys laidoituksesta mitattuna kohtisuoraan keskiviivaa vastaan ylimmän osastoimisvesiviivan tasossa on viidesosa aluksen leveydestä. Jokainen näiden rajojen ulkopuolelle jäävä syvennyksen osa käsitellään askelmana 6 kohdan mukaisesti.

.4 Jos poikittaisessa päälaipiossa on syvennys tai askelma, on osastoimista määritettäessä tällaisen laipion sĳasta käytettävä vastaavaa tasolaipiota.

.5 Jos poikittaisessa vesitiiviissä pääosastossa on paikallinen osastointi ja lippuvaltion hallinnolle on näytetty toteen, että mistään oletetusta sivun vauriosta, jonka ulottuvuus pituussuunnassa on joko 3,0 metriä lisättynä kolmella prosentilla aluksen pituudesta tai 11,0 metriä tai kymmenen prosenttia aluksen pituudesta, sen mukaan mikä on vähemmän, ei ole seurauksena koko pääosaston täyttyminen vedellä, voidaan tällaisen osaston muutoin vaadittuun sallittuun pituuteen tehdä suhteellinen lisäys. Tällaisessa tapauksessa oletettu tehokas kantava tilavuus vahingoittumattomalla sivulla ei saa olla suurempi kuin sen on oletettu olevan vahingoittuneella sivulla. Tämän alakohdan mukainen lisäys voidaan tehdä ainoastaan, jos lisäys ei todennäköisesti estä noudattamasta 8 sääntöä.

.6 Poikittaisessa päälaipiossa saa olla askelma, jos se täyttää yhden seuraavista edellytyksistä: .1 kyseisen laipion erottamien kahden osaston yhdistetty pituus on korkeintaan joko 90 prosenttia vuotopituudesta tai kaksi kertaa sallittu pituus, lukuun ottamatta aluksia, joiden osastoimistekĳä on 1, jolloin kahden kyseisen osaston yhdistetty pituus ei saa olla enemmän kuin sallittu pituus; .2 on rakennettu askelman kaltainen lisäosasto, joka takaa saman turvallisuustason kuin tasolaipio; .3 osasto, jonka yli askelma ulottuu, ei saa olla pitempi kuin sallittu pituus, joka vastaa 76:ta millimetriä askelman alapuolella olevaa upporajaa.

.7 Aluksissa, joiden pituus on vähintään 100 metriä, yksi keulapiikin peräpuolella olevista poikittaisista päälaipioista on sĳoitettava sellaiselle etäisyydelle keulapystysuorasta, joka ei ole suurempi kuin sallittu pituus.

.8 Jos kahden toisiinsa rajoittuvan poikittaisen päälaipion tai niitä vastaavien tasolaipioiden välinen etäisyys tai laipioiden lähimpien askelmilla varustettujen osien kautta kulkevien poikittaisten tasojen välinen etäisyys on alle 3,0 metriä lisättynä kolmella prosentilla aluksen pituudesta tai 11,0 metriä tai kymmenen prosenttia aluksen pituudesta, sen mukaan, mikä on vähemmän, pidetään ainoastaan toista näistä laipioista osana aluksen osastoimista.

.9 Jos vaadittu osastoimistekĳä on 0,50, ei minkään kahden toisiinsa rajoittuvan osaston yhdistetty pituus saa ylittää vuotopituutta.

8 Vahingoittuneen aluksen vakavuus (R 8)

.1.1 Vahingoittumattoman aluksen vakavuuden on kaikissa aluksen käyttöön liittyvissä olosuhteissa oltava riittävä kestämään vuodon loppuvaihe missä tahansa pääosastossa, jonka vaaditaan olevan vuotopituuden rajoissa.

.1.2 Jos kaksi toisiinsa rajoittuvaa pääosastoa on erotettu laipiolla, jossa on 7.6.1 säännön mukaiset askelmat, vahingoittumattoman aluksen vakavuuden on oltava riittävä kestämään vuoto kyseisissä kahdessa toisiinsa rajoittuvassa osastossa.

.1.3 Jos vaadittu osastoimistekĳä on 0,50, on vahingoittumattoman aluksen vakavuuden oltava riittävä kestämään vuoto missä tahansa kahdessa toisiinsa rajoittuvassa osastossa.

.2.1 Edellä .1 alakohdassa määrätyt vaatimukset on määritettävä laskelmilla, jotka tehdään .3, .4 ja .6 kohdan mukaisesti ja joissa otetaan huomioon aluksen mittasuhteet ja suunnittelun erikoispiirteet sekä vahingoittuneiden osastojen sĳainti ja muoto. Näitä laskelmia suoritettaessa on aluksen edellytettävä olevan vakavuuden kannalta huonoimmissa oletettavissa olevissa käyttöolosuhteissa.

.2.2 Jos alukseen aiotaan rakentaa kansia, sisälaidoituksia tai pitkittäislaipioita, jotka ovat riittävän tiiviitä olennaisesti ehkäisemään veden virtausta, tämä on asianmukaisesti otettava huomioon laskelmissa.

.2.3 Vaurion jälkeisessä lopullisessa tilassa, kallistuman tasaamisen jälkeen, missä tähän on mahdollisuus, vaadittava vakavuus on määritettävä seuraavasti: .2.3.1 Positiivisella oikaisevan jäännösmomenttivarren käyrällä on oltava vähintään 15 asteen laajuus tasapainokulman jälkeen. Tämä laajuus voidaan vähentää 10 asteen vähimmäismäärään asti, jos laajuus oikaisevan momenttivarren käyrän alla on .2.3.2 alakohdassa määritetyn kaltainen, lisättynä suhteella 15/laajuus, missä laajuus on ilmaistu asteina. .2.3.2 Oikaisevan momenttivarren käyrän alapuolisen pinta-alan on oltava vähintään 0,015 metriradiaania, mitattuna tasapainokulmasta: .1 pienempään kulmaan kuin se, jossa kehittyvä vuoto tapahtuu; .2 pienempään kuin 22 asteen kulmaan (mitattuna pystyasennosta) yhden osaston täyttyessä, tai pienempään kuin 27 asteen kulmaan (mitattuna pystyasennosta) kahden toisiinsa rajoittuvan osaston täyttyessä samanaikaisesti. .2.3.3 Oikaiseva jäännösmomenttivarsi on saavutettava positiivisen vakavuuslaajuuden sisällä ottaen huomioon suurimman seuraavista kallistusmomenteista: .1 kaikkien matkustajien kerääntyminen yhdelle sivulle; .2 kaikkien taavetein laskettavien pelastusveneiden ja -lauttojen vesillelasku täydellä kuormalla yhdeltä sivulta; .3 tuulen paine; laskettuna kaavalla: Oikaiseva momenttivarsi ei kuitenkaan saa missään tilanteessa olla pienempi kuin 0,10 m. .2.3.4 Edellä .2.3.3 kohdassa esitettyjen kallistusmomenttien laskemiseksi tehdään seuraavat oletukset: .1 Matkustajien kerääntymismomentti: .1.1 neljä henkilöä neliömetrillä; .1.2 kunkin matkustajan paino 75 kg; .1.3 matkustajat on jaettava aluksen yhden sivun käytettävissä oleville kansialueille, missä kokoontumisasemat ovat, ja siten, että he muodostavat epäedullisimman kallistusmomentin. .2 Momentti, joka aiheutuu kaikkien taavetein laskettavien pelastusveneiden ja -lauttojen vesillelaskusta täydellä kuormalla yhdeltä sivulta: .2.1 kaikkien pelastusveneiden ja valmiusveneiden, jotka on sĳoitettu vahingoittuneen aluksen kallistuman puolelle, oletetaan olevan riippumassa aluksen sivulla täydessä kuormassa ja valmiina laskuun; .2.2 niiden pelastusveneiden osalta, jotka on tarkoitettu laskettavaksi alas täydellä kuormalla lastauskohdasta, on otettava huomioon suurin laskun aikainen kallistusmomentti; .2.3 täyteen kuormatun taavetein laskettavan pelastuslautan, joka on kiinnitetty jokaiseen vahingoittuneen aluksen kallistuman puoleisen sivun taavettiin, oletetaan olevan riippumassa aluksen sivulla valmiina laskuun; .2.4 henkilöt, jotka eivät ole sivulla riippuvissa hengenpelastuslaitteissa, eivät aiheuta lisäkallistus- tai lisäoikaisumomenttia; .2.5 aluksen kallistuneen sivun vastakkaisella puolella olevien hengenpelastuslaitteiden oletetaan olevan lastauskohdassa. .3 Tuulen paineesta johtuvat momentit: .3.1 B-luokka: sovelletaan tuulen painetta 120 N/m2; C- ja D-luokat: sovelletaan tuulen painetta 80 N/m2; .3.2 käytettävä ala on aluksen vesirajan yläpuolella oleva projisoitu tuulipinta vahingoittumattomassa tilassa; .3.3 momenttivarren on oltava vertikaalietäisyys vahingoittumatonta alusta vastaavan keskisyväyksen puolestavälistä tuulipinnan painopisteeseen.

.2.4 Suurehkon kehittyvän vuodon tapauksessa eli sen aiheuttaessa oikaisevan momenttivarren nopean 0,04 metrin tai suuremman vähenemisen, oikaisevan momenttivarren käyrän katsotaan päättyneen kulmassa, missä jatkuva vuoto tapahtuu, ja .2.3.1 ja .2.3.2 kohdassa tarkoitetun laajuuden ja pinta-alan pitäisi olla kyseisen kulman mitta.

.2.5 Tapauksissa, joissa kehittyvä vuoto on rajallinen eikä jatku vähentymättömänä vaan aiheuttaa hyväksyttävän hitaan oikaisevan 0,04 metriä pienemmän momenttivarren vähenemisen, käyrän jäännös voidaan osittain leikata olettamalla, että asteittain veden varaan joutunut tila on täyttynyt niin alusta alkaen.

.2.6 Vuotojen keskivaiheissa suurimman oikaisevan momenttivarren on oltava vähintään 0,05 metriä ja positiivisten oikaisevien momenttivarsien laajuuden on oltava vähintään 7 astetta. Kaikissa tapauksissa oletetaan olevan ainoastaan yksi repeämä rungossa ja ainoastaan yksi vapaa pinta.

.3 Vahingoittuneen aluksen vakavuuslaskelmissa on käytettävä seuraavia tilavuus- ja pintatäyttymän arvoja:



Tilat Täyttymä (%) Lastille ja varastoille varatut tilat 60 Asuntotilat 95 Koneistotilat 85 Nesteille tarkoitetut tilat 0 tai 95 (1) (1) Käytetään sitä arvoa, joka aiheuttaa tiukemmat vaatimukset. Tiloissa, jotka sĳaitsevat lähellä vuodon aiheuttamaa vesiviivaa ja joissa ei ole sanottavasti asuntoja tai koneistoja tai joissa ei yleensä ole huomattavia määriä lastia tai varastoja, on oletettava olevan edellistä suuremmat pintatäyttymät.

.4 Vauriolla on oletettava olevan seuraava ulottuvuus: .1 pituussuunnassa: 3,0 metriä lisättynä kolmella prosentilla aluksen pituudesta tai 11,0 metriä tai 10 prosenttia aluksen pituudesta, sen mukaan mikä on vähemmän; .2 poikittaissuunnassa (mitattuna sisäänpäin aluksen laidasta kohtisuoraan keskiviivaa vastaan ylimmän osastoimislastiviivan tasossa): viidesosa aluksen leveydestä; ja .3 pystysuunnassa: perusviivasta ylöspäin rajoituksetta; .4 jos jostakin vauriosta, jonka ulottuvuus on pienempi kuin mitä .4.1, .4.2 ja .4.3 kohdassa on määritetty, olisi seurauksena suurempi kallistuma tai suurempi vaihtokeskuskorkeuden menetys, on tällainen vaurio otettava huomioon laskelmissa.

.5 Vuodon aiheuttama epäsymmetrinen täyttyminen on pidettävä mahdollisimman pienenä tehokkailla järjestelyillä. Jos on välttämätöntä tasata suuria kallistuskulmia, on tähän käytettyjen laitteiden oltava mahdollisuuksien mukaan itsestään toimivia ja, jos aluksessa on laitteita vuotoveden johtamiseksi poikittaissuuntaan, on niiden säätölaitteita joka tapauksessa voitava käyttää laipiokannen yläpuolelta. Uusissa B-, C- ja D-luokan aluksissa kallistuskulma ei saa enimmillään täyttymisen jälkeen, mutta ennen tasaamista, ylittää 15:tä astetta. Jos vuotoveden poikittaisjohtamislaitteet vaaditaan, ei kallistuman tasaamiseen kuluva aika saa olla pitempi kuin 15 minuuttia. Tarvittavat ohjeet poikittaisjohtamislaitteiden käytöstä on annettava aluksen päällikölle.

.6 Kun on kyse epäsymmetrisestä täyttymisestä, aluksen vahingoittumisen jälkeisen lopullisen tilan, sen jälkeen kun kallistuman tasaamistoimenpiteet on suoritettu, on oltava seuraavan mukainen: .1 symmetrisen täyttymisen tapauksessa jäljellä olevan vaihtokeskuskorkeuden on oltava positiivinen ja suuruudeltaan vähintään 50 millimetriä laskettuna vakiouppoumamenetelmällä; .2a jollei 6.2.b kohdassa toisin määrätä, epäsymmetrisen täyttymisen tapauksessa ei kallistuskulma saa yhden osaston täyttymällä olla suurempi kuin 7 astetta B-luokan aluksille (uusille ja olemassa oleville) ja 12 astetta C- ja D-luokan aluksille (uusille); kahden vierekkäisen osaston samanaikaisessa täyttymisessä olemassa oleville ja uusille B-luokan aluksille voidaan sallia 12 asteen kallistuma sillä edellytyksellä, että osastoimistekĳä ei aluksen missään täyttyvässä osassa ole suurempi kuin 0,5; .2b olemassa olevien B-luokan muiden kuin ro-ro-matkustaja-alusten, jotka on rakennettu ennen 29 päivää huhtikuuta 1990, osalta epäsymmetrisen täyttymisen tapauksessa ei kulma saa olla suurempi kuin 7 astetta; poikkeustapauksissa hallinto voi kuitenkin sallia suuremman kallistuskulman epäsymmetrisen momentin takia, mutta missään tapauksessa loppukallistuskulma ei saa ylittää 15:tä astetta; .3 upporaja ei saa missään tapauksessa painua vedenpinnan alle täyttymän loppuvaiheessa. Jos on otaksuttavissa, että upporaja voi painua vedenpinnan alle täyttymän jossakin välivaiheessa, voi lippuvaltion hallinto vaatia sellaisia tutkimuksia ja järjestelyjä, joita se pitää välttämättöminä aluksen turvallisuuden kannalta.

.7 Aluksen päällikölle on annettava ne tiedot, jotka ovat tarpeen vahingoittumattoman aluksen vakavuuden pitämiseksi käyttöolosuhteissa riittävän suurena kestämään kriittisen vaurion. Aluksissa, joissa vuotoveden poikittaisjohtamislaitteet ovat tarpeen, on aluksen päällikölle annettava tiedot niistä vakavuustiloista, joihin kallistumalaskelmat perustuvat, ja kiinnitettävä hänen huomiotaan siihen, että aluksen vaurioituessa epäedullisemmissa olosuhteissa seurauksena voi olla liian suuri kallistuma.

.8 Edellä .7 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin, joiden avulla aluksen päällikkö kykenee pitämään vahingoittumattoman aluksen vakavuuden riittävän suurena, on sisällyttävä tieto, joka osoittaa aluksen painopisteen suurimman sallitun korkeuden kölistä (KG) tai vaihtoehtoisesti pienimmän sallitun vaihtokeskuskorkeuden (GM), syväyksien tai uppoumien vaihteluvälille, joka on riittävä kaikissa aluksen käyttöön liittyvissä olosuhteissa. Tiedon on osoitettava eri viippauksien vaikutus ottaen huomioon toiminnalliset rajat.

.9 Jokaisessa aluksessa on oltava selvästi merkityt syväysasteikot keulassa ja perässä. Siinä tapauksessa, että syväysmerkinnät eivät sĳaitse paikassa, josta ne voidaan helposti lukea, tai jos tietyn liikenteen toiminnalliset pakottavat syyt tekevät syväysmerkintöjen lukemisen vaikeaksi, aluksella on myös oltava luotettava syväyksen toteamisjärjestelmä, jonka avulla keulan ja perän syväykset voidaan määrittää.

.10 Aluksen lastaamisen jälkeen ja ennen lähtöä päällikön on määritettävä aluksen viippaus ja vakavuus sekä varmistettava ja kirjattava, että alus vastaa asiaa koskevien sääntöjen vakavuusperusteita. Aluksen vakavuuden määrittäminen on aina tehtävä laskemalla. Tähän voidaan käyttää elektronista lastaus- ja vakavuustietokonetta tai samanarvoista menetelmää.

.11 Lippuvaltion hallinto ei saa myöntää minkäänlaisia helpotuksia vahingoittuneen aluksen vakavuusvaatimuksiin, ellei osoiteta, että sellainen vahingoittumattoman aluksen vaihtokeskuskorkeus, joka vastaisi näitä vaatimuksia kaikissa käyttöolosuhteissa, on liian suuri aluksen aiotussa käytössä.

.12 Vahingoittuneen aluksen vakavuusvaatimuksiin myönnetään helpotuksia vain poikkeustapauksissa ja sillä edellytyksellä, että lippuvaltion hallinnolle näytetään toteen, että aluksen mittasuhteet, järjestelyt ja muut ominaisuudet ovat vahingoittumisen jälkeisen vakavuuden kannalta parhaat mahdolliset, jotka voidaan käytännössä ja kohtuudella hyväksyä erityisolosuhteissa.

8-1 Vahingoittuneiden ro-ro-matkustaja-alusten vakavuus (R 8–1)

.1 Olemassa olevien B-luokan ro-ro-matkustaja-alusten osalta on noudatettava 8 sääntöä viimeistään päivänä, jona suoritetaan ensimmäinen määräaikainen katsastus jäljempänä esitetyn vaatimustenmukaisuuspäivän jälkeen A/AMax-arvon mukaisesti, joka on määritelty meriturvallisuuskomitean kiertokirjeen MSC/Circ.574 liitteessä, joka koskee laskentamenetelmää vanhojen ro-ro-matkustaja-alusten selviytymisominaisuuksien arvioimiseksi käyttäen yksinkertaista päätöslauselmaan A.265 (VII) perustuvaa menetelmää.



A/Amax-arvo: Vaatimustenmukaisuuspäivä: alle 85 % 1 päivä lokakuuta 1998 85 % tai enemmän, mutta alle 90 % 1 päivä lokakuuta 2000 90 % tai enemmän, mutta alle 95 % 1 päivä lokakuuta 2002 95 % tai enemmän, mutta alle 97,5 % 1 päivä lokakuuta 2004 97,5 % tai enemmän 1 päivä lokakuuta 2005

8-2 Erityisvaatimukset ro-ro-matkustaja-aluksille, joilla kuljetetaan vähintään 400 henkilöä (R 8–2)

Sen estämättä, mitä II-1/B/8 ja II-1/B/8-1 säännössä määrätään:

.1 uusien ro-ro-matkustaja-alusten, joilla on oikeus kuljettaa vähintään 400 henkilöä, on oltava II-1/B-8 säännössä olevan .2.3 kohdan määräysten mukaisia oletettaessa, että vaurio voi olla missä kohdassa tahansa aluksen pituutta L, ja

.2 olemassa olevien ro-ro-matkustaja-alusten, joilla on oikeus kuljettaa vähintään 400 henkilöä, on oltava 1 kohdan vaatimusten mukaisia viimeistään päivänä, jona on suoritetaan ensimmäinen määräaikainen katsastus .2.1, .2.2 tai .2.3 alakohdassa esitetyn vaatimustenmukaisuuspäivän jälkeen, myöhäisimmän ajankohdan mukaisesti: .2.1



A/Amax-arvo: Vaatimustenmukaisuuspäivä: alle 85 % 1 päivä lokakuuta 1998 85 % tai enemmän, mutta alle 90 % 1 päivä lokakuuta 2000 90 % tai enemmän, mutta alle 95 % 1 päivä lokakuuta 2002 95 % tai enemmän, mutta alle 97,5 % 1 päivä lokakuuta 2004 97,5 % tai enemmän 1 päivä lokakuuta 2010 .2.2 Kuljetettavien henkilöiden sallittu määrä: 1 500 tai enemmän 1 päivä lokakuuta 2002 1 000 tai enemmän, mutta alle 1 500 1 päivä lokakuuta 2006 600 tai enemmän, mutta alle 1 000 1 päivä lokakuuta 2008 400 tai enemmän, mutta alle 600 1 päivä lokakuuta 2010 .2.3 Aluksen ikä on yhtä suuri tai suurempi kuin 20 vuotta, missä aluksen iällä tarkoitetaan aikaa, joka on laskettu päivästä, jona köli laskettiin, tai päivästä, jona alus oli vastaavassa rakennusvaiheessa, tai päivästä, jona alus muutettiin ro-ro-matkustaja-alukseksi.

8-3 Erityisvaatimukset matkustaja-aluksille, muille kuin ro-ro-matkustaja-aluksille, joilla kuljetetaan vähintään 400 henkilöä

Sen estämättä, mitä II-1/B/8 säännössä määrätään, on matkustaja-alusten (muiden kuin ro-ro-matkustaja-alusten), joilla on oikeus kuljettaa vähintään 400 henkilöä, oltava II-1/B/8 säännön .2.3 ja .2.6 kohdan vaatimusten mukaisia oletettaessa, että vaurio voi olla missä kohdassa tahansa aluksen pituutta L.

9 Soppi- ja koneistotilan laipiot (R 10)

.1 Keulasoppi- tai törmäyslaipio on asennettava ja sen on ulotuttava vesitiiviinä laipiokanteen saakka. Tämä laipio on sĳoitettava niin, että sen etäisyys keulapystysuorasta on vähintään viisi prosenttia aluksen pituudesta ja korkeintaan 3 metriä lisättynä viidellä prosentilla aluksen pituudesta.

.2 Jos mikä tahansa vesiviivan alapuolella oleva aluksen osa ulottuu keulapystysuoran etupuolelle, kuten keulabulbi, on 1 kohdassa määritellyt etäisyydet mitattava pisteestä, joka on .1 tällaisen ulokkeen puolivälissä; tai .2 1,5 prosenttia aluksen pituudesta keulapystysuoran etupuolella; tai .3 3 metriä keulapystysuorasta eteenpäin sen mitan mukaan, joka on lyhin.

.3 Jos aluksessa on pitkä keulakoroke, on keulasoppi- tai törmäyslaipion jatkuttava säätiiviinä seuraavaan laipiokannen yläpuolella olevaan täyteen kanteen. Jatkeen asennuksen on poissuljettava se mahdollisuus, että keulaportti vaurioittaisi jatketta vaurioituessaan tai irrotessaan.

.4 Edellä .3 kohdassa tarkoitetun jatkeen ei tarvitse olla suoraan alapuolella olevan laipion yläpuolella, jos kaikki jatkeen osat eivät sĳaitse 1 kohdassa tai 2 kohdassa määritetyn eturajan etupuolella. Kuitenkin olemassa olevissa B-luokan aluksissa: .1 joissa kalteva lastausramppi on osa laipiokannen yläpuolelle ulottuvan törmäyslaipion jatkeesta, se rampin osa, joka on ylempänä kuin 2,3 metriä laipiokannen yläpuolella, saa ulottua korkeintaan 1,0 metriä .1 ja .2 kohdassa määritettyjen eturajojen etupuolelle; .2 joissa nykyinen ramppi ei ole vaatimusten mukainen siten, että se voitaisiin hyväksyä törmäyslaipion jatkeeksi, ja joissa rampin sĳainti estää kyseisen jatkeen sĳoittamisen .1 kohdassa tai .2 kohdassa määritettyjen rajojen mukaisesti, jatke voi olla .1 kohdassa tai .2 kohdassa määritetyn takarajan takana tiettyjen rajojen sisällä. Takarajan takana olevan rajan olisi oltava riittävä ainoastaan sen varmistamiseksi, että rampille jää tilaa. Törmäyslaipion jatkeen on avauduttava eteenpäin, ja sen on oltava .3 kohdan vaatimusten mukainen, ja jatkeen asennuksen on poissuljettava se mahdollisuus, että ramppi vaurioittaisi jatketta vaurioituessaan tai irrotessaan.

.5 Ramppeja, jotka eivät ole edellä mainittujen vaatimusten mukaisia, ei pidetä törmäyslaipion jatkeena.

.6 Aluksessa on oltava peräsoppilaipio sekä laipiot, jotka erottavat koneistotilan sen keula- ja peräpuolella olevista lasti- ja matkustajatiloista, ja ne on tehtävä vesitiiviiksi laipiokanteen saakka. Peräsoppilaipio voi kuitenkin päättyä laipiokannen alapuolella, jollei aluksen turvallisuus osastoimisen suhteen siten heikkene.

.7 Akselihylsät on joka tapauksessa sĳoitettava vesitiiviisiin tiloihin. Tiivistysholkki on sĳoitettava vesitiiviiseen akselitunneliin tai muuhun akselihylsäosastosta erotettuun vesitiiviiseen tilaan, jonka tilavuus on sellainen, että sen täyttyminen tiivistysholkin kautta tapahtuvasta vuodosta ei aiheuta upporajan painumista veden alle.

10 Kaksoispohjat (R12)

.1 Aluksiin, joiden pituus on alle 50 metriä, on rakennettava kaksoispohja keulasoppilaipiosta peräsoppilaipioon, jos tämä on aluksen rakenteeseen ja asianmukaiseen toimintaan nähden käytännöllistä ja mahdollista.

.2 Aluksiin, joiden pituus on vähintään 50 metriä mutta alle 61 metriä, on rakennettava kaksoispohja vähintään koneistotilasta keulasoppilaipioon tai niin lähelle sitä kuin on käytännössä mahdollista.

.3 Aluksiin, joiden pituus on vähintään 61 metriä mutta alle 76 metriä, on rakennettava kaksoispohja vähintään koneistotilan ulkopuolelle ja sen on ulotuttava keula- ja peräsoppilaipioihin saakka tai niin lähelle niitä kuin on käytännössä mahdollista.

.4 Aluksiin, joiden pituus on vähintään 76 metriä, on rakennettava kaksoispohja keskiosaan ja sen on ulotuttava keula- ja peräsoppilaipioihin saakka tai niin lähelle niitä kuin on käytännössä mahdollista.

.5 Jos kaksoispohja vaaditaan, sen on täytettävä korkeuden osalta hyväksytyn laitoksen standardit ja sisäpohjan on ulotuttava aluksen kylkiin saakka niin, että se suojaa pohjaa kuvun taipeeseen asti. Suojaus katsotaan riittäväksi, jos kaksoispohjan reunalevyn ulkosyrjän ja kupulevyn leikkausviiva ei missään kohdassa ole sen vaakasuoran tason alapuolella, joka kulkee nollakaaren ja sen poikittaisen diagonaaliviivan leikkauspisteen kautta, joka on vedetty 25 asteen kulmassa perusviivaa vastaan pisteestä, jonka etäisyys aluksen keskiviivasta on puoli mallileveyttä.

.6 Pienet kaivot, jotka on rakennettu kaksoispohjan lastisuojien yms. tyhjennystä varten, eivät saa ulottua syvemmälle kuin on välttämätöntä. Missään tapauksessa kaivon syvyys ei saa olla suurempi kuin kaksoispohjan korkeus keskiviivalla vähennettynä 460 millimetrillä; kaivo ei myöskään saa ulottua .2 kohdassa mainitun vaakasuoran tason alapuolelle. Ulkopohjaan saakka ulottuva kaivo sallitaan kuitenkin akselitunnelin peräpäässä. Lippuvaltion hallinto voi sallia muitakin kaivoja (esimerkiksi voiteluöljykaivoja pääkoneiden alla), jos se katsoo, että nämä järjestelyt antavat yhtä hyvän suojan kuin tämän säännön mukainen kaksoispohja.

.7 Kaksoispohjaa ei tarvitse rakentaa kooltaan kohtalaisiin vesitiiviisiin osastoihin, joita käytetään yksinomaan nesteiden kuljetukseen, jos aluksen turvallisuus pohja- tai kylkivaurion sattuessa ei lippuvaltion hallinnon mielestä täten heikkene.

.8 Sen estämättä, mitä tämän 10 säännön .1 kohdassa määrätään, lippuvaltion hallinto voi olla vaatimatta kaksoispohjaa sellaiseen aluksen osaan, joka on osastoitu käyttämällä osastoimistekĳää, joka on korkeintaan 0,5, jos se katsoo, että kaksoispohjan rakentaminen aluksen tuohon osaan ei sovellu aluksen rakenteeseen eikä sen tarkoitettuun käyttöön.

11 Osastoimislastiviivojen määrääminen, merkitseminen ja kirjaaminen (R 13)

.1 Vaaditun osastoimistiheyden säilyttämiseksi alukselle on määrättävä ja sen kylkiin on merkittävä hyväksyttyä osastoimissyväystä vastaava lastiviiva. Alukselle, jossa on vaihtoehtoisesti joko matkustajien tai lastin kuljetukseen soveltuvat erityiset tilat, voidaan, jos aluksen omistaja niin haluaa, edellisen lisäksi määrätä ja merkitä yksi tai useampia osastoimislastiviivoja vastaamaan niitä osastoimissyväyksiä, jotka lippuvaltion hallinto voi hyväksyä tällaista vaihtoehtoista käyttöä varten.

.2 Määrätyt ja merkityt osastoimislastiviivat on mainittava matkustaja-aluksen turvallisuuskirjassa sekä ilmoitettava merkinnällä C.1, jos osastoimislastiviivoja on vain yksi. Jos osastoimislastiviivoja on enemmän kuin yksi, vaihtoehtoiseen käyttöön tarkoitetut osastoimislastiviivat on ilmoitettava merkinnällä C.2, C.3, C.4, jne ( 14 ).

.3 Jokaista tällaista lastiviivaa vastaava varalaita on mitattava samassa kohdassa ja samasta kansiviivasta kuin voimassa olevan Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen mukaisesti määrätyt varalaidat.

.4 Jokaista hyväksyttyä osastoimislastiviivaa vastaava varalaita ja ne käyttöolosuhteet, joita varten tämä varalaita on hyväksytty, on selvästi mainittava matkustaja-aluksen turvallisuuskirjassa.

.5 Missään tapauksessa ei osastoimislastiviivan merkkiä saa asettaa sen ylimmän suolaisen veden lastiviivan yläpuolelle, joka on määrätty aluksen lujuuden tai voimassa olevan Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen perusteella.

.6 Siitä riippumatta missä kohdassa osastoimislastiviivojen merkit ovat, alusta ei missään tapauksessa saa lastata niin syvälle, että voimassa olevan Kansainvälisen lastiviivayleissopimuksen mukaisesti kyseistä vuodenaikaa ja aluetta varten määritelty lastiviivamerkki joutuu vedenpinnan alle.

.7 Alusta ei saa missään tapauksessa lastata niin syvälle, että kyseistä matkaa ja käyttöä vastaavan osastoimislastiviivan merkki joutuu vedenpinnan alle.

12 Vesitiiviiden laipioiden ym. rakenne ja ensimmäinen koestus (R 14)

.1 Jokainen poikittainen tai pitkittäinen vesitiivis osastoimislaipio on rakennettava siten, että se kykenee kestämään riittävällä varmuudella suurimman vesipatsaan paineen, joka siihen voi kohdistua aluksen vahingoittumistapauksessa, mutta vähintään upporajan korkeuteen asti ulottuvan vesipatsaan paineen. Näiden laipioiden rakenteen on oltava hyväksytyn laitoksen standardien mukainen.

.2.1 Laipioissa olevien askelmien ja syvennysten on oltava vesitiiviit ja yhtä lujat kuin niihin liittyvät laipiot.

.2.2 Jos kaaria tai palkkeja kulkee vesitiiviin kannen tai laipion läpi, kyseinen kansi tai laipio on tehtävä rakenteeltaan vesitiiviiksi käyttämättä puuta tai sementtiä.

.3 Pääosastojen koestaminen täyttämällä ne vedellä ei ole pakollista. Jos koestusta vedellä täyttämällä ei suoriteta, on suoritettava koestus vesisuihkulla, jos tämä käytännössä on mahdollista. Tämä koestus on suoritettava mahdollisimman myöhäisessä rakennusvaiheessa. Jos koestus vesisuihkulla ei ole käytännössä mahdollista koneistolle, sähkölaitteiden eristeille tai varusteille mahdollisesti aiheutuvien vaurioiden vuoksi, se voidaan korvata hitsaussaumojen huolellisella silmämääräisellä tarkastuksella, jonka tueksi voidaan tarvittaessa suorittaa esimerkiksi tunkeumaväritarkastus, ultraäänenvuotokoestus tai samanarvoinen koestus. Vesitiiviiden laipioiden yksityiskohtainen tarkastus on suoritettava joka tapauksessa.

.4 Keulasoppi, kaksoispohjat (mukaan lukien tunnelikölit) ja sisälaidoitukset on koestettava .1 kohdan vaatimuksia vastaavan vesipatsaan paineella.

.5 Säiliöt, jotka on tarkoitettu nesteiden säilytykseen ja jotka muodostavat osan aluksen osastoimisesta, on tiiviyden toteamiseksi koestettava vesipatsaan paineella, jonka korkeus vastaa ylimpään osastoimislastiviivaan ulottuvaa vesipatsasta tai vesipatsasta, joka vastaa kahta kolmannesta kölin ja upporajan välisestä korkeudesta säiliöiden kohdalla, käyttämällä niistä suurempaa, kuitenkin niin, että koestuspainekorkeus ei missään tapauksessa saa olla pienempi kuin 0,9 metriä säiliön kannen yläpuolella; jos vedellä koestus on mahdoton toteuttaa, voidaan hyväksyä ilmanvuotokoestus, jossa säiliöihin kohdistetaan korkeintaan 0,14 baarin ilmanpaine.

.6 Edellä .4 ja .5 kohdassa mainittujen koestusten tarkoitus on saada varmuus siitä, että osastoimisen rakenteelliset osat ovat vesitiiviit, eikä niitä voida pitää koestuksina jonkin osaston soveltuvuudesta polttoöljyn säilytykseen tai muihin erityisiin tarkoituksiin, jota varten voidaan vaatia tiukempi koestus, riippuen siitä korkeudesta, johon neste voi nousta säiliössä tai siihen liittyvissä putkissa.

13