1998L0027 — FI — 09.10.2002 — 003.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin.Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/27/EY,
annettu 19 päivänä toukokuuta 1998,
kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista
(EYVL L 166, 11.6.1998, s. 51)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1 Euroopan parlamentin ja Neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25
päivänä toukokuuta 1999L 171 12 7.7.1999
►M2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY, annettu 8
päivänä kesäkuuta 2000L 178 1 17.7.2000
►M3 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/65/EY, annettu 23
päivänä syyskuuta 2002L 271 16 9.10.2002
▼B
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI
98/27/EY,
annettu 19 päivänä toukokuuta 1998,
kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ja erityi-
sesti sen 100 a artiklan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menet-
telyä (3),
sekä katsovat, että
(1) tietyissä direktiiveissä, jotka on lueteltu tämän direktiivin liit-
teessä, vahvistetaan kuluttajien etujen suojaa koskevia sääntöjä,
(2) näiden direktiivien noudattamisen varmistamiseen tähtäävät
nykyiset kansallisen ja yhteisön tason menettelytavat eivät aina
anna mahdollisuutta lopettaa ajoissa kuluttajien yhteisiä etujaloukkaavia oikeudenloukkauksia; yhteisillä eduilla tarkoitetaanetuja, jotka eivät käsitä niiden henkilöiden yhteenlaskettuja etuja,joiden oikeutta on loukattu; tämä ei rajoita niiden henkilöidennostamia yksittäisiä kanteita, joille on aiheutunut oikeudenlouk-
kauksesta vahinkoa,
(3) kun on kyse soveltuvien kansallisten säännösten mukaan lainvas-
taisten menettelyjen lopettamisesta, voivat edellä mainittujendirektiivien osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamiseksisäädetyt toimenpiteet, myös ne, jotka sisältävät näissä direktii-veissä vaadittuja pitemmälle meneviä mutta
perustamissopimuksen mukaisia suojatoimenpiteitä, estyä silloin,
kun näillä menettelyillä on vaikutuksia muussa jäsenvaltiossakuin siinä, josta ne ovat peräisin,
(4) nämä vaikeudet voivat haitata sisämarkkinoiden moitteetontatoimintaa, sillä niiden johdosta lainvastaisen menettelyn lähteensiirtäminen toiseen maahan riittää suojaamaan sitä kaikilta oikeu-dellisilta toimilta; tämä vääristää kilpailua,
(5) nämä vaikeudet ovat omiaan heikentämään kuluttajien sisämark-
kinoita kohtaan tuntemaa luottamusta, ja ne voivat rajoittaa
yhteisön oikeutta loukkaavien menettelyjen kohteiksi joutu-neiden, kuluttajien yhteisiä etuja edustavien järjestöjen taisellaisten riippumattomien julkisten elinten, joiden tehtävänä onkuluttajien yhteisten etujen suojaaminen, toimintamahdolli-
suuksia,
(6) mainitut menettelyt ulottuvat usein jäsenvaltioiden välisten
rajojen yli: on tarpeen kiireellisesti lähentää tietyssä määrinkansallisia säännöksiä siten, että edellä mainitut lainvastaisetmenettelyt voidaan määrätä lopetettaviksi riippumatta siitä,missä maassa lainvastaisen menettelyn vaikutukset ilmenevät;tällä ei tuomiovallan osalta rajoiteta kansainvälisen yksityisoi-
keuden sääntöjen eikä jäsenvaltioiden välisten voimassa olevien
yleissopimusten soveltamista, ottaen huomioon perustamissopi-muksesta johtuvat jäsenvaltioiden yleiset velvoitteet ja1998L0027 — FI — 09.10.2002 — 003.001 — 2
(1) EYVL C 107, 13.4.1996, s. 3 ja
EYVL C 80, 13.3.1997, s. 10.
(2) EYVL C 30, 30.1.1997, s. 112
(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. marraskuuta 1996 (EYVL C
362, 2.12.1996, s. 236), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 30. lokakuuta
1997 (EYVL C 389, 22.12.1997, s. 51) ja Euroopan parlamentin päätös,
tehty 12. maaliskuuta 1998 (EYVL C 104, 6.4.1998) sekä neuvoston päätös
tehty 23. huhtikuuta 1998.
▼B
erityisesti sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan liittyvät
velvoitteet,
(7) suunnitellun toiminnan tavoite voidaan saavuttaa ainoastaan
yhteisön toimesta; sen vuoksi sen on ryhdyttävä toimiin tässä
asiassa,
(8) perustamissopimuksen 3 b artiklan kolmannessa kohdassamäärätään, että yhteisö ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeentämän sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi; tämän artiklanmukaisesti on mahdollisimman laajasti otettava huomioonkansallisten oikeusjärjestysten erityispiirteet antamalla jäsenval-
tioille mahdollisuus valita erilaisten vaikutuksiltaan yhtäläisten
vaihtoehtojen välillä; niillä tuomioistuimilla tai hallintovirano-maisilla, jotka ovat toimivaltaisia ratkaisemaan tämändirektiivin 2 artiklassa tarkoitettuja kanteita, olisi oltava oikeustarkastella aikaisempien päätösten vaikutuksia,
(9) ensimmäisen vaihtoehdon olisi käsitettävä vaatimus, jonka
mukaan yksi tai useampi riippumaton julkinen elin, jonka nime-
nomaisena tehtävänä on kuluttajien yhteisten etujen suojaaminen,on käytettävä tässä direktiivissä tarkoitettuja kanneoikeuksia;toinen vaihtoehto olisi antaa näiden oikeuksien käyttö järjes-töille, joiden tehtävänä on suojata kuluttajien yhteisiä etujakansallisessa lainsäädännössä määrättyjen perusteiden mukai-
sesti,
(10) jäsenvaltioiden olisi voitava valita jompi kumpi näistä kahdesta
vaihtoehdosta tai käyttää niitä samanaikaisesti, kun ne nimeävätkansallisella tasolla tämän direktiivin mukaiseen toimintaanoikeutetut elimet ja/tai järjestöt,
(11) yhteisön sisällä tapahtuvien oikeudenloukkausten osalta näihinelimiin ja/tai järjestöihin olisi sovellettava vastavuoroisen
tunnustamisen periaatetta; jäsenvaltioiden olisi kansallisten
yksikköjensä pyynnöstä ilmoitettava komissiolle niiden kansal-listen yksikköjensä nimi ja tarkoitus, jotka ovat oikeutettujanostamaan kanteen omassa maassaan tämän direktiivinsäännösten mukaisesti,
(12) komission tehtävänä on huolehtia näiden oikeutettujenyksikköjen luettelon julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen viralli-
sessa lehdessä ; siihen asti kuin toista tarkoittava lausuma on
julkaistu, oikeutetulla yksiköllä katsotaan olevan kanneoikeus,jos sen nimi sisältyy kyseiseen luetteloon,
(13) jäsenvaltioiden olisi voitava vaatia, että sen osapuolen, jokaaikoo nostaa kieltokanteen, on sitä ennen neuvoteltava asiasta,jotta vastaajalla olisi mahdollisuus lopettaa riitautettu oikeuden-
loukkaus; jäsenvaltioiden olisi voitava vaatia, että tämä ennalta
tapahtuva neuvottelu suoritetaan yhdessä näiden jäsenvaltioidennimeämän riippumattoman julkisen elimen kanssa,
(14) mikäli jäsenvaltiot ovat määränneet ennalta tapahtuvasta neuvot-telusta, olisi asetettava neuvottelupyynnön vastaanottamisestalaskettava kahden viikon määräaika, jonka jälkeen kantajalla onoikeus viivytyksettä nostaa kanne toimivaltaisessa tuomioistui-
messa tai hallintoviranomaisessa, jos oikeudenloukkausta ei
saada lakkaamaan,
(15) on aiheellista, että komissio antaa kertomuksen tämän direktiivintoimivuudesta sekä erityisesti sen soveltamisalasta ja ennaltatapahtuvien neuvottelujen suorittamisesta, ja
(16) tämän direktiivin soveltamisen ei tulisi vaikuttaa yhteisön kilpai-lusääntöjen soveltamiseen,1998L0027 — FI — 09.10.2002 — 003.001 — 3
▼B
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on lähentää niitä jäsenvaltioiden
lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka liittyvät 2 artiklassatarkoitettuihin, liitteeseen sisältyvien direktiivien soveltamisalaan
kuuluvien, kuluttajien yhteisten etujen suojaamista tarkoittaviin kielto-
kanteisiin, jotta voitaisiin varmistaa sisämarkkinoiden moitteetontoiminta.
2. Tässä direktiivissä oikeudenloukkauksella tarkoitetaan mitä
hyvänsä liitteessä lueteltujen direktiivien, sellaisina kuin ne ovat saatet-
tuina osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä, vastaista tointa,
joka vahingoittaa 1 kohdassa tarkoitettuja yhteisiä etuja.
2 artikla
Kieltokanteet
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä ne tuomioistuimet tai hallintovirano-
maiset, joilla on toimivalta ratkaista 3 artiklassa tarkoitettujenoikeutettujen yksikköjen nostamat kanteet, joiden tavoitteena on:
a) minkä hyvänsä oikeudenloukkauksen määrääminen lopetettavaksi tai
sen kieltäminen kaikin tarkoituksenmukaisin keinoin ja tarvittaessa
nopeutettua menettelyä noudattaen,
b) tarvittaessa sellaiset toimenpiteet kuin päätöksen julkaiseminen
kokonaan tai osittain sopivaksi katsotussa muodossa ja/tai oikaisuil-
moituksen julkaiseminen oikeudenloukkauksen jatkuvienvaikutusten poistamiseksi,
c) sikäli kuin kyseessä olevan jäsenvaltion oikeusjärjestelmä sen sallii,
hävinneen vastaajan määrääminen maksamaan valtiolle tai milletahansa kansallisen lainsäädännön edellyttämälle tai sen mukaiselletaholle tietty maksu kutakin myöhästymispäivää kohden tai mikätahansa muu kansallisessa lainsäädännössä säädetty maksu päätösten
noudattamisen varmistamiseksi siinä tapauksessa, että päätöstä ei
tuomioistuimen tai hallintoviranomaisen vahvistamassa määräajassaole noudatettu.
2. Tämä direktiivi ei rajoita kansainvälisen yksityisoikeuden sovel-
lettavaa lainsäädäntöä koskevien sääntöjen soveltamista, mikä yleensä
johtaa joko sen jäsenvaltion lainsäädännön soveltamiseen, josta oikeu-
denloukkaus on peräisin, tai sen jäsenvaltion lainsäädännönsoveltamiseen, jossa oikeudenloukkauksen vaikutukset ilmenevät.
3 artikla
Kanteen nostamiseen oikeutetut yksiköt
Tässä direktiivissä ’oikeutetulla yksiköllä’ tarkoitetaan mitä hyvänsä
jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti perustettua elintä tai järjestöä,jolla on oikeus valvoa 1 artiklassa tarkoitettujen säännösten noudatta-mista, erityisesti:
a) yhtä tai useampaa riippumatonta julkista elintä, jonka nimenomai-
sena tehtävänä on 1 artiklassa tarkoitettujen etujen suojaaminenniissä jäsenvaltioissa, joissa tällainen elin on, ja/tai
b) järjestöjä, joiden tehtävänä on suojata 1 artiklassa tarkoitettuja etuja
kansallisessa lainsäädännössä määrättyjen perusteiden mukaisesti.
4 artikla
Yhteisön sisällä tapahtuvat oikeudenloukkaukset
1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen
varmistamiseksi, että jos oikeudenloukkaus on peräisin kyseisestäjäsenvaltiosta, jokainen sellaisesta toisesta jäsenvaltiosta oleva oikeu-tettu yksikkö, jossa tämä loukkaus vaikuttaa kyseisen yksikönsuojaamiin oikeuksiin, voi saattaa asian 2 artiklassa tarkoitetun1998L0027 — FI — 09.10.2002 — 003.001 — 4
▼B
tuomioistuimen tai hallintoviranomaisen käsiteltäväksi esittämällä 3
kohdassa tarkoitetun luettelon. Tuomioistuimien tai hallintovirano-maisten on hyväksyttävä tämä luettelo osoitukseksi oikeutetun yksikön
kanneoikeudesta, mikä ei kuitenkaan rajoita niiden oikeutta tutkia,
onko oikeutetulla yksiköllä tarkoituksensa perusteella oikeus ryhtyätoimiin kyseisessä tapauksessa.
2. Yhteisön sisällä tapahtuvien oikeudenloukkausten osalta ja rajoit-
tamatta kansallisessa lainsäädännössä muille yksiköille myönnettyjäoikeuksia, jäsenvaltioiden on ilmoitettava 3 artiklan säännöstenmukaisten oikeutettujen yksiköidensä pyynnöstä komissiolle, että
näillä yksiköillä on oikeus nostaa 2 artiklan mukainen kanne. Jäsenval-
tioiden on ilmoitettava komissiolle näiden oikeutettujen yksiköidennimi ja tarkoitus.
3. Komission on laadittava 2 kohdassa tarkoitetuista oikeutetuista
yksiköistä luettelo, jossa täsmennetään niiden tehtävät. Tämä luettelojulkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ; luetteloon
tehtävät muutokset julkaistaan viipymättä, ja ajantasaistettu luettelo
julkaistaan joka kuudes kuukausi.
5 artikla
Ennalta tapahtuva neuvottelu
1. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tai pitää voimassa säännöksiä,
joiden mukaan se osapuoli, joka aikoo nostaa kieltokanteen, voi aloittaatämän menettelyn vasta sen jälkeen, kun se on yrittänyt saada oikeu-denloukkauksen lakkaamaan neuvottelemalla joko vastaajan tai sekä
vastaajan että sen jäsenvaltion 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetun
oikeutetun yksikön kanssa, jossa kanne aiotaan nostaa. Jäsenvaltiopäättää, onko kieltokanteen nostavan osapuolen kuultava oikeutettuayksikköä. Jos oikeudenloukkausta ei saada lakkaamaan kahden viikonkuluessa neuvottelupyynnön vastaanottamisesta, kyseinen osapuoli voinostaa kieltokanteen viipymättä.
2. Ennalta tapahtuvaa neuvottelua koskevat jäsenvaltioiden vahvis-
tamat säännöt on saatettava komission tietoon, ja ne julkaistaan
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
6 artikla
Kertomukset
1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kerto-
muksen tämän direktiivin soveltamisesta joka kolmas vuosi jaensimmäisen kerran viimeistään viisi vuotta tämän direktiivin voimaan-
tulon jälkeen.
2. Komissio tarkastelee ensimmäisessä kertomuksessaan erityisesti
— tämän direktiivin soveltamisalaa niiden henkilöiden yhteisten etujen
suojaamisen suhteen, jotka harjoittavat kaupallista tai teollistatoimintaa, käsiteollisuutta tai ammatillista toimintaa,
— tämän direktiivin soveltamisalaa sellaisena kuin liitteessä luetellut
direktiivit sen määrittävät,
— onko 5 artiklan mukainen ennalta neuvottelu edistänyt tehokasta
kuluttajansuojaa.
Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia tämän direktiivin muut-
tamiseksi.
7 artikla
Laajempaa kanneoikeutta koskevat säännökset
Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita antamasta tai pitämästä voimassa
säännöksiä, joilla annetaan 3 artiklassa tarkoitetuille oikeutetuille yksi-köille sekä mille hyvänsä muulle asianosaiselle henkilölle laajemmatoikeudet nostaa kanne kansallisella tasolla.1998L0027 — FI — 09.10.2002 — 003.001 — 5
▼B
8artikla
Täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
viimeistään 30 kuukauden kuluttua direktiivin voimaantulosta. Niiden
on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisestijulkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle.
9 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä .
10 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.1998L0027 — FI — 09.10.2002 — 003.001 — 6
▼B
LIITE
LUETTELO 1 ARTIKLAN SOVELTAMISALAAN KUULUVISTA
DIREKTIIVEISTÄ (*)
1) Harhaanjohtavaa mainontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja
hallinnollisten määräysten lähentämisestä 10 päivänä syyskuuta 1984
annettu neuvoston direktiivi 84/450/ETY (EYVL L 250, 19.9.1984, s. 17).
2) Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia
koskevasta kuluttajansuojasta 20 päivänä joulukuuta 1985 annettu
neuvoston direktiivi 85/577/ETY (EYVL L 372, 31.12.1985, s. 31).
3) Kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten lähentämisestä 22 päivänä joulukuuta 1986 annettu neuvoston
direktiivi 87/102/ETY (EYVL L 42, 12.2.1987, s. 48), sellaisena kuin se
on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/7/EY (EYVL L 101, 1.4.1998, s.
17).
4) Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnol-
listen määräysten yhteensovittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annettu
neuvoston direktiivi 89/552/ETY 10 — 21 artikla (EYVL L 298,
17.10.1989, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY
(EYVL 202, 30.7.1997, s. 60).
5) Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13 päivänä
kesäkuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/314/ETY (EYVL L 158,
23.6.1990, s. 59).
6) Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden mainonnasta 31 päivänä maaliskuuta
1992 annettu neuvoston direktiivi 92/28/ETY (EYVL L 113, 30.4.1992, s.
13).
7) Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993
annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29).
8) Ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopi-
muksen tiettyihin osiin nähden 26 päivänä lokakuuta 1994 annettu
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/47/EY (EYVL L 280,
29.10.1994, s. 83).
9) Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20 päivänä toukokuuta 1997 annettu Eu-
roopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/7/EY (EYVL L 144,
4.6.1997, s. 19).
10) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25
päivänä toukokuuta 1999, kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä
takuita koskevista tietyistä seikoista (EYVL L 171, 7.7.1999, s. 12).
11) Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämark-
kinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8 päivänä
kesäkuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
(”Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä”) 2000/31/EY (EYVL L 178,
17.7.2000, s. 1).
12) Kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston
direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttami-
sesta 23 päivänä syyskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja
neuvoston direktiivi 2002/65/EY (**).1998L0027 — FI — 09.10.2002 — 003.001 — 7
(*) Direktiivit n:o 1, 6, 7 ja 9 sisältävät kieltokanteita koskevia erityissäännöksiä.
(**) EYVL L 271, 9.10.2002, s. 16.▼M1
▼M2
▼M3