1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 1
Tämä asiakirja on ainoastaan dokumentointitarkoituksiin. Toimielimet eivät vastaa sen sisällöstä.
►B NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 25 päivänä helmikuuta 1992,
valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussa-
pidosta, liikkumisesta ja valvonnasta
(92/12/ETY)
(EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1)
Muutettu:
virallinen lehti
N:o sivu päivämäärä
►M1Neuvoston direktiivi 92/108/ETY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1992 L 390 124 31.12.1992
►M2Neuvoston direktiivi 94/74/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994 L 365 46 31.12.1994
►M3Neuvoston direktiivi 96/99/EY, annettu 30 päivänä joulukuuta 1996 L 8 12 11.1.1997
Oikaistu:
►C1Oikaisu, EYVL L 135, 6.6.1996, s. 36 (92/12)
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 2
▼B
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 25 päivänä helmikuuta 1992,
valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä
sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta
(92/12/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja
erityisesti sen 99 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, ettäsisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta edellyttävät tavaroiden
vapaata liikkuvuutta, valmisteveron alaiset tavarat mukaan luettuina,
olisi määriteltävä alue, jolla tätä direktiiviä sekä valmisteveron alaisten
tuotteiden valmisteverojen määristä ja rakenteista annettuja direktiivejäsovelletaan,
valmisteveron alaisten tuotteiden käsite on määriteltävä; yhteisön sään-
nökset voivat koskea ainoastaan tavaroita, joita kohdellaan valmiste-veron alaisina kaikissa jäsenvaltioissa; näistä tuotteista voidaan erityis-tarkoituksiin kantaa myös muita välillisiä veroja; muiden välillistenverojen voimassapitäminen tai käyttöönotto ei saa aiheuttaa rajojenylitykseen liittyviä muodollisuuksia,
sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan varmistamiseksi näiden
valmisteverosaatavan syntymisen on oltava sama kaikissa jäsenval-tioissa,
tuotteen luovuttaminen, hallussapito luovutettavaksi tai osoittaminen
itsenäistä taloudellista toimintaa harjoittavan elinkeinonharjoittajantarpeisiin taikka julkisoikeudellisen laitoksen tarpeisiin muussa kuinsiinä jäsenvaltiossa, jossa tuote luovutetaan kulutukseen, aiheuttaavalmisteverosaatavan syntymisen tässä toisessa jäsenvaltiossa,
yksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimia ja itse kuljettamia
valmisteveron alaisia tuotteita on verotettava siinä jäsenvaltiossa, jossanämä tuotteet hankitaan,
sen toteamiseksi, ettei valmisteveron alaisten tuotteiden hallussapito
liity henkilökohtaisiin vaan kaupallisiin tarkoituksiin, jäsenvaltioiden onotettava huomioon tietyt perusteet,
muiden henkilöiden kuin valtuutettujen varastonpitäjien tai rekisteröi-
tyjen taikka rekisteröimättömien elinkeinonharjoittajien ostamistavalmisteveron alaisista tuotteista, jotka myyjä tai joku muu tämänpuolesta lähettää tai kuljettaa suoraan tai muutoin kuin suoraan, onkannettava valmistevero määräjäsenvaltiossa,
veron kannon varmistamiseksi määräaikana on valmistus- ja säilytysti-
loja voitava valvoa; tämä valvonta on voitava varmistaa toimivaltaistenviranomaisten lupaa edellyttävällä varastointijärjestelmällä,
siirtyminen yhden jäsenvaltion alueelta toiseen jäsenvaltioon ei saa
aiheuttaa valvontaa, joka voisi estää vapaata liikkuvuutta yhteisössä;verosaatavan syntymiseen liittyvien tarpeiden vuoksi valmisteveron
(1) EYVL N:o C 322, 21.12.1990, s. 1
EYVL N:o C 45, 20.2.1992, s. 10
(2) EYVL N:o C 183, 15.7.1991, s. 131
(3) EYVL N:o C 169, 18.3.1991, s. 25
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 3
▼B
alaisten tuotteiden liikkumisen on kuitenkin oltava tiedossa; sen vuoksiolisi säädettävä näitä tuotteita koskevasta saateasiakirjasta,
olisi määrättävä velvoitteet, joita valtuutettujen varastonpitäjien sekä
muiden elinkeinonharjoittajien on noudatettava,
verojen kannon varmistamiseksi jäsenvaltioiden vahvistamien määrien
mukaisina olisi luotava menettely, jota sovelletaan näiden tuotteidenliikkuessa väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän mukaan,
tämän vuoksi olisi ensisijaisesti kunkin tavaraerän oltava helposti
tunnistettavissa; sen verotuksellinen asema on voitava määrittää välittö-mästi; tähän tarkoitukseen on näin ollen laadittava saateasiakirja, jokavoi olla hallinnollinen tai kaupallinen; käytettävän kaupallisen asiakirjanon sisällettävä hallinnollisen asiakirjan pääkohdat,
olisi vahvistettava menettely, jolla elinkeinonharjoittajat ilmoittavat
jäsenvaltioiden veroviranomaisille tällä saateasiakirjalla lähetettävistätai vastaanotettavista luovutuksista,
saateasiakirjan käyttö ei ole tarpeen, kun valmisteveron alaiset tuotteet
liikkuvat yhteisön muun tullimenettelyn kuin vapaaseen liikkeeseenluovutuksen mukaan tai kun ne sijoitetaan vapaa-alueelle tai vapaava-rastoon,
kansallisiin säännöksiin kohdistuneen rikkomuksen tai sääntöjenvastai-
suuden tapahduttua valmistevero olisi kannettava siinä jäsenvaltiossa,jonka alueella rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tapahtunut, taikkasiinä jäsenvaltiossa, jossa se on todettu, tai jos tavaroita ei ole esitettyverotettaviksi määräjäsenvaltiossa, valmistevero olisi kannettava lähtö-jäsenvaltiossa,
jäsenvaltiot voivat säätää, että kulutukseen luovutetut tuotteet on varus-
tettava veromerkeillä tai kansallisilla tunnistemerkeillä; näiden merk-kien käyttö ei saa luoda esteitä yhteisön sisäiselle kaupalle,
siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotteet on luovutettu kulutukseen, maksettu
valmistevero on voitava palauttaa, jos tuotteita ei ole tarkoitettu kulutet-taviksi tässä jäsenvaltiossa,
olisi säädettävä verovapautuksista, jotka perustuvat jäsenvaltioiden sopi-
muksiin muiden valtioiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa, jäsen-valtioiden välisen tuonnin verollisuuden periaatteesta on luovuttu,minkä vuoksi jäsenvaltioiden välisessä kaupassa ei enää sovelletatuonnin verovapautuksia ja verohelpotuksia koskevia säännöksiä; näinollen nämä säännökset olisi poistettava, ja asiaa koskevat direktiivit olisimukautettava vastaavasti,
olisi asetettava valmisteverokomitea tutkimaan, mitä yhteisön toimenpi-
teitä tarvitaan valmisteverosäännösten täytäntöön panemiseksi,
yhteisössä matkustavien lento- ja laivamatkustajien käsimatkatavaroihin
ja kirjattuihin matkatavaroihin kohdistuvien tarkastusten ja muodolli-suuksien lakkauttamisesta annetun asetuksen 1 artiklan 2 kohdanmukaan tätä asetusta sovelletaan sen rajoittamatta jäsenvaltioiden säätä-miin kieltoihin tai rajoituksiin liittyvää valvontaa, jos nämä ovatEuroopan yhteisöjen kolmen perustamissopimuksen mukaisia; tässäyhteydessä 26 artiklassa mainittujen määrällisten rajoitusten noudatta-misen edellyttämiä tarkastuksia on pidettävä tällaisena valvontana jasellaisena yhteisön lain mukaisena,
tarvitaan määräaika, jonka kuluessa voidaan toteuttaa tarvittavat toimen-
piteet sekä niiden kyseisiin aloihin kohdistuvien yhteiskunnallistenvaikutusten että niiden alueellisten, erityisesti raja-alueilla syntyvienongelmien lieventämiseksi, joita tuonnin verollisuuden ja viennin vero-vapautusten lakkauttamisesta jäsenvaltioiden välisessä kaupassa voiseurata; tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi annettava 30 päivään kesä-kuuta 1999 vapauttaa valmisteverosta tuotteet, joita verottomien tava-roiden myymälät säädetyin rajoituksin luovuttavat jäsenvaltioidenvälisen lento- tai laivamatkustajaliikenteen yhteydessä,
olisi vapautettava pienet viinintuottajat tietyistä valmisteveroa koske-
vaan yleiseen järjestelmään liittyvistä velvoitteista, ja
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 4
▼B
lisäksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä
avusta välittömien verojen ja arvonlisäveron alalla 19 päivänä joulu-kuuta 1977 annettu neuvoston direktiivi 77/799/ETY (
1) olisi muutettava
siten, että sen säännökset koskevat myös valmisteveroja,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
Yleiset säännökset
1 artikla
1. Tässä direktiivissä säädetään järjestelmästä, joka koskee valmiste-
veron ja muiden välittömästi tai välillisesti tuotteiden kulutukseenkohdistuvien välillisten verojen alaisia tuotteita, lukuun ottamatta arvon-lisäveroa ja yhteisön määräämiä veroja.
2. Valmisteveron alaisten tuotteiden valmisteverojen rakennetta ja
määrää koskevat erityissäännökset ovat eri direktiiveissä.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sekä 1 artiklan 2 kohdassa mainittuja direktiivejä
sovelletaan yhteisön alueella, sellaisena kuin se on kunkin jäsenvaltionosalta määritelty Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksessa jaerityisesti sen 227 artiklassa, lukuun ottamatta seuraavia kansallisiaalueita:
— Saksan liittotasavallan osalta Helgolandin saari ja Büsingenin alue,— Italian tasavallan osalta Livigno, Campione d’Italia sekä Luganon
järven Italialle kuuluvat aluevedet,
— Espanjan kuningaskunnan osalta Ceuta ja Melilla.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ja 1
artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja direktiivejä ei sovelleta Kanariansaa-rilla. Espanjan kuningaskunta voi kuitenkin julistuksella ilmoittaa, ettänäitä direktiivejä sovelletaan kyseisillä alueilla kaikkiin tai tiettyihin 3artiklan 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin ensimmäisestä päivästätoista julistuksen tallettamista seuraavaa kuukautta.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ja 1
artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja direktiivejä ei sovelleta Ranskan tasa-vallan merentakaisissa departementeissa. Ranskan tasavalta voikuitenkin julistuksella ilmoittaa, että näitä direktiivejä sovelletaan kysei-sillä alueilla ensimmäisestä päivästä toista julistuksen tallettamistaseuraavaa kuukautta, jollei niiden äärimmäisen reuna-alueen asemanedellyttämistä mukauttamistoimenpiteistä muuta johdu.
4. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmis-
tamiseksi, että liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on:
— Monacon ruhtinaskunta, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö-
tai määräpaikka on Ranskan tasavalta,
— Jungholz ja Mittelberg (Kleines Walsertal), kohdellaan kuten liike-
toimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on Saksan liittotasavalta,
— Man-saari, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai määrä-
paikka on Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningas-kunta,
— San Marino, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai määrä-
paikka on Italian tasavalta.
5. Tämän direktiivin säännökset eivät estä Kreikkaa pitämästä
voimassa Kreikan perustuslain 105 artiklassa Athos-vuorelle myön-nettyä erityisasemaa.
(1) EYVL N:o L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktiivi on viimeksi muutettu
direktiivillä 79/1070/ETY (EYVL N:o L 331, 27.12.1979, s. 8).
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 5
▼B
6. Jos komissio katsoo, että 1 — 4 kohdan säännökset eivät erityi-
sesti kilpailun rehellisyyden kannalta enää ole perusteltuja, se tekeeneuvostolle aiheelliset ehdotukset.
3 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan yhteisön tasolla seuraaviin asiaa
koskevissa direktiiveissä määriteltyihin tuotteisiin:
— kivennäisöljyt,— alkoholi ja alkoholijuomat,— valmistettu tupakka.
2. Edellä 1 kohdassa mainituista tuotteista voidaan erityistarkoituk-
siin kantaa myös muita välillisiä veroja, jos näiden verojen kannossanoudatetaan valmisteverojen ja arvonlisäverojen veron perusteenmääräämistä, laskentaa, verovaateen täytäntöönpanokelpoisuutta javalvontaa koskevia verotussääntöjä.
3. Jäsenvaltiot saavat edelleen ottaa käyttöön tai pitää voimassa
muihin kuin 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin kohdistuvia veroja, josnämä verot eivät aiheuta rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksiajäsenvaltioiden välisessä kaupassa.
Samoin edellytyksin jäsenvaltiot saavat edelleen myös kantaa palvelujen
suorituksista muita kuin liikevaihtoveron luonteisia veroja, valmiste-veron alaisiin tuotteisiin kohdistuvat verot mukaan luettuina.
4 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”valtuutetulla varastonpitäjällä” luonnollista henkilöä tai oikeushen-
kilöä, jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat valtuutta-neet ansiotoiminnassaan verottomassa varastossa tuottamaan, valmis-tamaan, pitämään hallussaan, vastaanottamaan ja sieltä lähettämäänvalmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina;
b) ”verottomalla varastolla” paikkaa, jossa valtuutettu varastonpitäjä
ansiotoiminnassaan tuottaa, valmistaa, pitää hallussaan taikka vastaa-nottaa tai josta tämä lähettää valmisteveron alaisia tuotteita väliaikai-sesti valmisteverottomina sen jäsenvaltion, jossa veroton varastosijaitsee, toimivaltaisten viranomaisten määräämin edellytyksin;
c) ”väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmällä” verojärjes-
telmää, jota sovelletaan tuotteiden tuotantoon, valmistukseen jahallussapitoon sekä niiden liikkumiseen väliaikaisesti valmisteverot-tomina;
d) ”rekisteröidyllä elinkeinonharjoittajalla” luonnollista henkilöä tai
oikeushenkilöä, joka ei ole valtuutettu varastonpitäjä, mutta jonkajäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat valtuuttaneet ansiotoi-minnassaan vastaanottamaan toisesta jäsenvaltiosta tuotavia valmis-teveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Tällainenelinkeinonharjoittaja ei kuitenkaan saa pitää hallussaan eikä lähettäätuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina;
e) ”rekisteröimättömällä elinkeinonharjoittajalla” luonnollista henkilöä
tai oikeushenkilöä, joka ei ole valtuutettu varastonpitäjä, mutta jokasaa ansiotoiminnassaan satunnaisesti vastaanottaa toisesta jäsenval-tiosta tuotavia valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmiste-verottomina. Tällainen elinkeinonharjoittaja ei saa pitää hallussaaneikä lähettää tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Rekisteröi-mättömän elinkeinonharjoittajan on ennen tavaroiden lähetystäannettava vakuus valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltionveroviranomaisille.
5 artikla
1. Edellä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuotteet ovat valmisteveron
alaisia niitä 2 artiklassa määritellyllä yhteisön alueella tuotettaessa tainiitä tälle alueelle tuotaessa.
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 6
▼B
”Valmisteveron alaisen tuotteen tuontina” on pidettävä tuotteen saapu-
mista yhteisön alueelle, mukaan luettuna saapuminen 2 artiklan 1, 2 ja 3kohdassa säädetyissä poikkeuksissa tarkoitetuilta alueilta ja Kanaalisaa-rilta.
Jos tuote sen saapuessa yhteisön alueelle asetetaan yhteisön tullimenet-
telyyn, tuotteen tuonnin on kuitenkin katsottava tapahtuvan silloin, kunyhteisön tullimenettelyä lakataan soveltamasta tuotteeseen.
▼
M1
2. Valmisteveron alaisia tuotteita, jotka:
▼M2
— tuodaan kolmansista maista, 2 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetu-
ilta alueilta tai Kanaalisaarilta taikka viedään näille alueille ja jotkaon asetettu johonkin asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (
1) 84 artiklan 1
kohdassa lueteltuun suspensiomenettelyyn tai jotka sijaitsevatvapaa-alueella tai vapaavarastossa,
▼
M1
tai
▼M2
— lähetetään TIR- tai ATA- carnet’a käyttäen yhdestä jäsenvaltiosta
toiseen jäsenvaltioon EFTA-maiden kautta tai yhdestä jäsenvaltiostaEFTAn jäsenvaltioon yhteisön sisäisessä passitusmenettelyssä taiyhden tai useamman sellaisen kolmannen maan kautta, joka ei kuuluEFTAan,
▼
M1
on pidettävä väliaikaisesti valmisteverottomina, edellä sanotun kuiten-
kaan rajoittamatta tullimenettelyjä koskevien kansallisten ja yhteisönsäännösten soveltamista.
▼
M2Hallinnollisen yhtenäisasiakirjan käyttötapauksessa
▼M1
— hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 33 kohtaan on merkittävä asianmu-
kainen CN-koodi;
— hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 44 kohdassa on selvästi ilmoitet-
tava, että kyseessä on valmisteveron alaisia tuotteita sisältävälähetys;
— lähettäjän on jätettävä itselleen yksi kappale hallinnollisen yhtenäi-
sasiakirjan ”kappaletta 1”;
— vastaanottajan on palautettava lähettäjälle yksi asianmukaisesti
täytetty kappale hallinnollisen yhtenäisasiakirjan ”kappaletta 5”.
▼
M2
3. Jäljempänä 24 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti määritel-lään mahdolliset lisäselvitykset, jotka on merkittävä kuljetusasiakirjaantai kauppa-asiakirjoihin, jotka vastaavat passitusasiakirjoja, sekä tarpeel-liset muutokset tarkastusmenettelyn mukauttamiseksi, jos valmisteveronalaiset tavarat kuljetetaan sisäisessä yksinkertaistetussa passitusmenette-lyssä.
▼
B
6 artikla
1. Valmisteverovaade tulee täytäntöönpanokelpoiseksi, kun tuote
luovutetaan kulutukseen tai kun todetaan hävikkejä, joista on kannettavavalmisteveroa 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Valmisteveron alaisten tuotteiden kulutukseen luovuttamisena on pidet-
tävä sitä, että:
a) niihin lakataan soveltamasta väliaikaisen valmisteverottomuuden
järjestelmää, myös sääntöjenvastaisesti;
(1) EYVL N:o L 302, 19.10.1992, s. 1
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 7
▼B
b) niitä valmistetaan väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän
ulkopuolella, myös sääntöjenvastaisesti;
c) ne tuodaan maahan muutoin kuin väliaikaisesti valmisteverottomina,
myös sääntöjenvastaisesti.
2. Valmistevero on kannettava niiden verovaateen täytäntöönpano-
kelpoisuutta koskevien edellytysten ja määrien mukaisina, jotka ovatvoimassa täytäntäntöönpanokelpoisuuden alkaessa siinä jäsenvaltiossa,jossa tuote luovutetaan kulutukseen tai hävikit todetaan. Valmisteveroon kannettava ja perittävä kunkin jäsenvaltion määräämien yksityiskoh-taisten sääntöjen mukaisesti, jäsenvaltioiden soveltaessa samoja veronkantoa ja perintää koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sekä kotimaisiinettä muista jäsenvaltioista tuotaviin tuotteisiin.
7 artikla
1. Jos valmisteveron alaisia tuotteita, jotka on jo luovutettu kulutuk-
seen yhdessä jäsenvaltiossa, pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiintoisessa jäsenvaltiossa, valmisteverot on kannettava siinä jäsenvaltiossa,jossa näitä tuotteita pidetään hallussa.
2. Kun yhdessä jäsenvaltiossa 6 artiklassa määriteltyyn kulutukseen
luovutettuja tuotteita luovutetaan, ►
M1tai aiotaan luovuttaa toisessa
jäsenvaltiossa ◄tai osoitetaan itsenäistä taloudellista toimintaa harjoit-
tavan elinkeinonharjoittajan tai julkisoikeudellisen laitoksen tarpeisiintoisessa jäsenvaltiossa, valmistevero on kannettava tässä toisessa jäsen-valtiossa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan sovelta-mista.
3. Valmistevero on kannettava tapauksen mukaan henkilöltä, joka
luovuttaa tuotteet tai pitää hallussaan luovutettaviksi tarkoitettuja tuot-teita, taikka henkilöltä, jolle tuotteet osoitetaan muussa kuin siinä jäsen-valtiossa, jossa tuotteet on jo luovutettu kulutukseen, taikka ansiotoi-mintaa harjoittavalta elinkeinonharjoittajalta tai julkisoikeudelliseltalaitokselta.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden on liikuttava eri jäsen-
valtioiden alueiden välillä saateasiakirjalla, jossa mainitaan 18 artiklan 1kohdassa tarkoitetun asiakirjan pääkohdat. Tämän asiakirjan muoto jasisältö on määriteltävä tämän direktiivin 24 artiklassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen.
5. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun henkilön, elinkeinonharjoittajan tai
laitoksen on noudatettava seuraavia määräyksiä:
a) tehtävä ennen tavaroiden lähetystä ilmoitus määräjäsenvaltion vero-
viranomaisille ja annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot kyseisen jäsenvaltion
määräämien menettelyjen mukaisesti;
c) suostuttava valvontaan, jolla määräjäsenvaltion viranomaiset voivat
varmistua siitä, että tavarat on tosiasiallisesti vastaanotettu ja niistäkannettavat valmisteverot on maksettu.
6. Edellä 1 artiklassa tarkoitetussa ensimmäisessä jäsenvaltiossa
maksetut valmisteverot on palautettava 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
▼
M2
7. Jos valmisteveron alaiset tuotteet, jotka on luovutettu kulutukseenyhdessä jäsenvaltiossa, toimitetaan toiseen määräpaikkaan samassajäsenvaltiossa toisen jäsenvaltion alueen kautta käyttämällä aiheellistareittiä, on käytettävä 4 kohdassa säädettyä saateasiakirjaa.
8. Edellä 7 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa:
a) Ennen tavaroiden lähettämistä, lähettäjän on tehtävä ilmoitus lähtö-
paikan veroviranomaisille, jotka vastaavat valmisteveroon liittyvistätarkastuksista;
b) vastaanottajan on vahvistettava tuotteiden vastaanottaminen valmis-
teveroon liittyvistä tarkastuksista vastaavien lähtöpaikan veroviran-omaisten määräämien ohjeiden mukaan;
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 8
▼M2
c) lähettäjän ja vastaanottajan on suostuttava kaikkiin tarkastuksiin,
jotta heidän oman maansa veroviranomaiset voivat varmistua siitä,että tavarat on vastaanotettu,
9. Jos valmisteveron alaiset tuotteet liikkuvat säännöllisesti 7
kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukaisesti, jäsenvaltiot voivatmyöntää 7 ja 8 kohdasta poikkeavan yksinkertaistetun menettelynkahdenvälisellä sopimuksella.
▼
B
8 artikla
Yksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimien ja itse kuljettamien
tuotteiden valmistevero on sisämarkkinoiden periaatteen mukaankannettava siinä jäsenvaltiossa, josta ne hankitaan.
9 artikla
1. Valmisteverosaatava syntyy, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutuk-
seen luovutettuja tuotteita pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiintoisessa jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6, 7 ja 8artiklan soveltamista.
Tällöin valmistevero on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella
tuotteet ovat, ja se on kannettava tuotteiden haltijalta.
2. Voidakseen todeta, että 8 artiklassa tarkoitetut tuotteet on tarkoi-
tettu kaupallisiin tarkoituksiin, jäsenvaltioiden on otettava huomioonmuun muassa seuraavat seikat:
— tuotteiden haltijan kaupallinen asema ja hallussapidon syyt,— tuotteiden sijaintipaikka tai tarvittaessa käytetty kuljetustapa,— tuotteisiin liittyvät asiakirjat,— tuotteiden luonne,— tuotteiden määrä.
Viidennen luetelmakohdan soveltamiseksi jäsenvaltiot voivat, kuitenkin
yksinomaan näyttöä varten, vahvistaa ohjetasoja. Näiden ohjetasojen onoltava vähintään seuraavat:
a)Valmistettu tupakka
savukkeet 800 kappaletta
pikkusikarit (sikarit, joiden enimmäispaino on 3
grammaa kappaleelta)400 kappaletta
sikarit 200 kappaletta
piippu- ja savuketupakka 1,0 kilogrammaa;
b)Alkoholijuomat
alkoholipitoiset juomat 10 litraa
välituotteet 20 litraaviinit (joista enintään 60 litraa kuohuviinejä) 90 litraaoluet 110 litraa.
Irlanti saa 30 päivään kesäkuuta 1997 noudattaa ohjetasoja, joiden on
oltava viinien osalta vähintään 45 litraa (joista enintään 30 litraa kuohu-viinejä) ja oluiden osalta 55 litraa.
3. Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että hankittaessa kivennäisöljyjä,
jotka on jo luovutettu kulutukseen toisessa jäsenvaltiossa, valmistevero-saatava syntyy jäsenvaltiossa, jossa kulutus tapahtuu, jos yksityishen-kilöt tai muut näiden puolesta kuljettavat nämä tuotteet poikkeukselli-silla kuljetustavoilla. Poikkeuksellisena kuljetustapana on pidettävämoottoripolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ajoneuvojen polttoaine-säiliöissä tai asianmukaisissa varapolttoainesäiliöissä sekä nestemäistenlämmityspolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ammattimaisten elinkei-nonharjoittajien puolesta käytettävissä säiliöautoissa.
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 9
▼B
10 artikla
1. Muiden henkilöiden kuin valtuutettujen varastonpitäjien tai rekis-
teröityjen taikka rekisteröimättömien elinkeinonharjoittajien ostamistavalmisteveron alaisista tuotteista, jotka myyjä tai joku muu tämänpuolesta lähettää tai kuljettaa suoraan tai muutoin kuin suoraan, onkannettava valmistevero niiden määräjäsenvaltiossa. Tässä artiklassa”määräjäsenvaltiolla”tarkoitetaan jäsenvaltiota, johon lähetys taikuljetus saapuu.
2. Näin ollen, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutukseen luovutettujen
valmisteveron alaisten tuotteiden luovutukseen liittyy niiden lähetys taikuljetus toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle 1 kohdassa tarkoitetullehenkilölle ja kun myyjä tai joku muu tämän puolesta lähettää taikuljettaa tuotteet suoraan tai muutoin kuin suoraan, näistä tuotteista onkannettava valmistevero niiden määräjäsenvaltiossa.
3. Määräjäsenvaltion valmistevero on kannettava myyjältä tuotteita
luovutettaessa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää valmisteveronkannettavaksi veroedustajalta, joka on muu kuin tuotteiden vastaanot-taja. Veroedustajan on oltava määräjäsenvaltioon sijoittautunut ja tämänjäsenvaltion veroviranomaisten hyväksymä.
Sen jäsenvaltion, johon myyjä on sijoittautunut, on varmistettava, että
myyjä:
— antaa vakuuden valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion
määräämin edellytyksin ennen tuotteiden lähetystä sekä varmistaavalmisteverojen maksamisen tuotteiden saavuttua perille,
— pitää kirjaa tuotteiden luovutuksista.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa ensimmäisessä jäsen-
valtiossa maksetut valmisteverot on palautettava 22 artiklan 4 kohdanmukaisesti.
5. Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen määrätä
erityisiä yksityiskohtaisia sääntöjä tämän säännöksen soveltamiseksisellaisiin valmisteveron alaisiin tuotteisiin, joihin sovelletaan erityisiäkansallisia perustamissopimuksen mukaisia jakelusäännöksiä.
II OSASTO
Tuotanto, valmistus ja hallussapito
11 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava omat valmisteveron alaisten tuot-
teiden tuotantoa, valmistusta ja hallussapitoa koskevat säännöksensä,jollei tämän direktiivin säännöksistä muuta johdu.
2. Valmisteveron alaiset tuotteet, joista valmisteveroa ei ole
maksettu, on tuotettava, valmistettava ja pidettävä hallussa verottomassavarastossa.
12 artikla
Verottomien varastojen perustamiseen ja toimintaan tarvitaan jäsenval-
tioiden toimivaltaisten viranomaisten lupa.
13 artikla
Valtuutettu varastonpitäjä on velvollinen:
▼
M2
a) asettamaan tarvittaessa tuotantoa, valmistusta ja hallussapitoa
koskevan vakuuden sekä tavaroiden liikkumista koskevan pakollisenvakuuden, joiden edellytykset verottoman varaston toiminnan sall-ineen jäsenvaltion veroviranomaisten on määrättävä, jollei 15artiklan 3 kohdan säännöksistä muuta johdu;
▼
B
b) noudattamaan sen jäsenvaltion määräämiä velvoitteita, jonka alueella
veroton varasto sijaitsee;
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 10
▼B
c) pitämään kirjaa kussakin verottomassa varastossa olevien tuotteiden
varastoista ja liikkumisesta;
d) esittämään tuotteet vaadittaessa;
e) suostumaan varaston valvontaan tai inventointiin.
Näiden velvoitteiden on oltava kansallisten ja yhteisön sisäisten liiketoi-
mien välistä syrjimättömyyttä koskevan periaatteen mukaisia.
14 artikla
1. Valtuutettu varastonpitäjä on vapautettava valmisteverosta
sellaisten väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä tapahtu-neiden hävikkien osalta, jotka johtuvat odottamattomista tapahtumistatai ylivoimaisista esteistä ja jotka kyseisen jäsenvaltion viranomaisetovat todenneet. Varastonpitäjä on väliaikaisen valmisteverottomuudenjärjestelmässä vapautettava valmisteverosta myös tuotteiden perusomi-naisuuksista johtuvien hävikkien osalta, jotka tapahtuvat tuotannon,valmistuksen, varastoinnin ja kuljetuksen aikana. Kunkin jäsenvaltionon määrättävä näiden valmisteverovapautuksien edellytykset. Nämävalmisteverovapautukset koskevat myös 16 artiklassa tarkoitettuja elin-keinonharjoittajia kuljetettaessa tuotteita väliaikaisesti valmisteverotto-mina.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut hävikit, jotka tapahtuvat kuljetet-
taessa tuotteita yhteisössä väliaikaisesti valmisteverottomina, on todet-tava määräjäsenvaltion sääntöjen mukaisesti.
3. Muiden puutteiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen sekä sellaisten
hävikkien osalta, jotka eivät oikeuta 1 kohdassa tarkoitettuihin valmiste-verovapautuksiin, valmisteverot on kannettava niiden määrien mukai-sina, jotka ovat voimassa kyseisessä jäsenvaltiossa toimivaltaisten viran-omaisten asianmukaisesti toteamien hävikkien tapahtumisen tai tarvit-taessa puutteiden toteamisen ajankohtana, sanotun kuitenkaan rajoitta-matta 20 artiklan soveltamista.
▼
M2
4. Toimivaltaisten viranomaisten on kaikissa tapauksissa tehtävämerkintä 18 artiklan 1 kohdassa mainitun saateasiakirjan lähettäjällepalautettavan kappaleen kääntöpuolelle 3 kohdassa tarkoitetuista puut-teista ja hävikeistä, joita ei ole vapautettu verosta 1 kohdan mukaisesti.
Näin ollen sovelletaan seuraavaa menettelyä:
— jos väliaikaiseen valmisteverottomuuden järjestelmään kuuluvien
tuotteiden hävikkejä ja puutteita syntyy yhteisön sisällä tapahtuvankuljetuksen aikana, on jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten,jotka ovat huomanneet nämä hävikit ja puutteet, tehtävä tästämerkintä saateasiakirjan palautettavan kappaleen kääntöpuolelle,
— tuotteiden saapuessa määräjäsenvaltioon kyseisen jäsenvaltion
toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat, myöntävätkö he rajoitettuaverottomuutta tai mitään verottomuutta todetuille hävikeille ja puut-teille.
Edellä mainituissa tapauksissa toimivaltaiset viranomaiset täsmentävät
valmisteveron kantamisen perusteet 3 kohdan mukaisesti. Määräjäsen-valtion toimivaltaisten viranomaisten on lähetettävä saateasiakirjanpalautettavasta kappaleesta jäljennös sen jäsenvaltion toimivaltaisilleviranomaisille, jossa hävikit on todettu.
▼
B
III OSASTO
Liikkuminen
15 artikla
▼M2
1. Valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen väliaikaisestivalmisteverottomina on tapahduttava verottomien varastojen välillä,sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 2 kohdan, 16 artiklan, 19artiklan 4 kohdan ja 23 artiklan 1 a kohdan soveltamista.
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 11
▼M2
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös niihin kulutukseen luovutta-mattomien tuotteiden, jotka eivät ole valmisteveron alaisia, liikkumiseenyhteisössä.
▼
B
2. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten 13 artiklan mukaisestivaltuuttamia varastonpitäjiä on pidettävä valtuutettuina sekä kansallisenettä yhteisön sisäisen tuotteiden liikkumisen osalta.
▼
M2
3. Yhteisön sisäiseen tuotteiden liikkumiseen liittyviin riskeihin onvarauduttava tuotteen lähettäneen valtuutetun varastonpitäjän antamalla13 artiklassa säädetyllä vakuudella tai tarvittaessa lähettäjän ja kuljet-tajan antamalla yhteisvastuullisella vakuudella. Jäsenvaltioiden toimi-valtaiset viranomaiset voivat sallia, että tuotteiden kuljettaja tai omistajaasettaa vakuuden lähettävän valtuutetun varastonpitäjän asettamanvakuuden sijasta. Tarvittaessa jäsenvaltiot voivat vaatia vakuutta vastaa-nottajalta.
Jos valmisteveron alaisia kivennäisöljyjä kuljetetaan yhteisön alueelle
meriteitse tai putkia pitkin, jäsenvaltiot voivat vapauttaa lähettävätvaltuutetut varastonpitäjät velvollisuudesta asettaa ensimmäisessäalakohdassa tarkoitettua vakuutta.
Jäsenvaltiot vahvistavat vakuutta koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
Vakuuden on oltava voimassa kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa.
▼
B
4. Lähettävä valtuutettu varastonpitäjä ja tarvittaessa kuljettaja voivatvapautua vastuusta ainoastaan osoittamalla, että tuotteet on luovutettuvastaanottajalle, erityisesti esittämällä 18 artiklassa tarkoitetun saatea-siakirjan 19 artiklassa säädetyin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoit-tamatta 20 artiklan soveltamista.
▼
M2
5. Lähettävä valtuutettu varastonpitäjä tai tämän edustaja voi muuttaahallinnollisen saateasiakirjan kohtia 4, 7, 7a, 13, 14 ja/tai 17 siten, ettäniissä osoitetaan uusi vastaanottaja, jonka on oltava valtuutettu varas-tonpitäjä tai rekisteröity elinkeinonharjoittaja, taikka uusi luovutus-paikka. Tästä on välittömästi ilmoitettava lähettävän jäsenvaltion toimi-valtaisille viranomaisille ja uusi vastaanottaja tai uusi luovutuspaikka onvälittömästi merkittävä hallinnollisen saateasiakirjan kääntöpuolelle.
6. Kivennäisöljyjen kuljetuksessa vesiteitse yhteisön sisällä lähet-
tävän valtuutetun varastonpitäjän ei tarvitse täyttää saateasiakirjankohtia 4, 7, 7a, 13 ja 17, jos tuotteiden lähettämisen yhteydessä vastaa-nottajaa ei tiedetä varmuudella, jos:
— lähtöjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat ennalta antaneet
lähettäjälle luvan olla täyttämättä kyseisiä kohtia,
— näille viranomaisille ilmoitetaan vastaanottajan nimi ja osoite sekä
tämän valmisteveronumero ja vastaanottajamaa heti kun ne tiedetääntai viimeistään silloin kun tuotteet saapuvat lopulliseen määräpaik-kaansa.
▼
M1
15 a artikla
1. Viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1993 kunkin jäsenvaltion toimi-
valtaisilla viranomaisilla on oltava käytössään elektroninen tietokanta,joka sisältää valtuutettuina varastonpitäjinä toimivien henkilöiden taivalmisteverotusta varten rekisteröityjen elinkeinonharjoittajien rekisterinsekä verottomiksi varastoiksi hyväksyttyjen tilojen rekisterin.
2. Rekistereissä on oltava seuraavat tiedot:
a) toimivaltaisen viranomaisen kyseiselle henkilölle tai kyseisille
tiloille antama tunnistenumero;
b) henkilön tai tilojen nimi ja osoite;
c) niiden tuotteiden luokka, joita henkilö voi tai tiloissa voidaan varas-
toida tai vastaanottaa;
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 12
▼M1
d) lisätietoja antavan toimivaltaisen viranomaisen osoite;
e) tunnistenumeron antamispäivä ja tarvittaessa sen voimassaolon päät-
tymispäivä.
3. Edellä 1 kohdassa sekä 2 kohdan a, b, c ja d alakohdassa tarkoi-
tetut tiedot on toimitettava kunkin jäsenvaltion toimivaltaiselle viran-omaiselle. Jos 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei toimitetajärjestelmällisesti, ne on toimitettava kunkin jäsenvaltion erityisestäpyynnöstä. Kaikkia näitä tietoja saa käyttää ainoastaan henkilön jatilojen valtuutuksen tai hyväksymisen taikka rekisteröinnin tunnistami-seen.
4. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava,
että henkilöt, jotka ovat tekemisissä valmisteveron alaisten tuotteidenyhteisön sisäisen liikkumisen kanssa, ovat oikeutettuja saamaan vahvis-tuksen niille tiedoille, joita tällä viranomaisella tämän artiklan mukai-sesti on hallussaan.
5. Kaikki tämän artiklan mukaisesti missä tahansa muodossa annet-
tavat tiedot ovat luottamuksellisia. Ne kuuluvat ammattisalaisuuksienalaan ja niille on annettava suoja, joka on säädetty vastaavalle tiedolletiedot vastaanottavan jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä.
6. Poiketen siitä, mitä 5 kohdassa säädetään, tiedot antavan jäsenval-
tion toimivaltaisen viranomaisen on sallittava niiden käyttö muihintarkoituksiin tietoja pyytävän viranomaisen jäsenvaltiossa, jos sen viran-omaisen, jolta tietoja pyydetään, jäsenvaltion lainsäädännön mukaantietoja voitaisiin käyttää tässä jäsenvaltiossa vastaaviin tarkoituksiin.
▼
M2
15 b artikla
1. Jäljempänä 19 artiklan 6 kohdassa säädettyjen pistokokeiden
osalta jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää lisätietojatoisen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta 15 a artiklassa määri-teltyjen tietojen perusteella. Tähän tietojen vaihtoon sovelletaan direk-tiivin 77/799/ETY (
1)säännöksiä tietosuojasta.
2. Jos tietoja vaihdetaan 1 kohdan säännösten mukaisesti ja jos jäsen-
valtion laeissa ja asetuksissa säädetään tietojen vaihtoon osallistuvienhenkilöiden kuulemisesta, näiden säännösten soveltamista voidaanjatkaa.
3. Edellä 1 kohdan mukainen pistokokeiden toteuttamiselle välttä-
mätön tietojen vaihto tapahtuu yhtenäisen valvonta-asiakirjan avulla.Tämän asiakirjan muoto ja sisältö määritellään 24 artiklassa säädettyämenettelyä noudattaen.
▼
B
16 artikla
1. Poiketen siitä, mitä 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, vastaanottaja
voi olla muu ammattimainen elinkeinonharjoittaja kuin valtuutettuvarastonpitäjä. Tämä elinkeinonharjoittaja saa ansiotoiminnassaanvastaanottaa muista jäsenvaltioista tuotavia valmisteveron alaisia tuot-teita väliaikaisesti valmisteverottomina. Tämä elinkeinonharjoittaja eikuitenkaan saa pitää hallussaan eikä lähettää näitä tuotteita väliaikaisestivalmisteverottomina.
Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen vahvistaa yksi-
tyiskohtaisia sääntöjä tämän säännöksen soveltamiseksi valmisteveronalaisiin tuotteisiin, joihin sovelletaan erityisiä kansallisia perustamisso-pimuksen mukaisia jakelusäännöksiä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja voi ennen tava-
roiden vastaanottamista pyytää jäsenvaltionsa veroviranomaisilta rekis-teröintiä.
(1) EYVL N:o L 336, 27.12.1977, s. 15
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 13
▼B
Rekisteröidyn elinkeinonharjoittajan on:
a) annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta jäsenvaltionsa vero-
viranomaisten määräämin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoitta-matta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän valtuutetunvarastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta, soveltamista;
b) pidettävä kirjaa tuotteiden luovutuksista;
c) esitettävä tuotteet vaadittaessa;
d) suostuttava varastojen valvontaan tai inventointiin.Tämän elinkeinonharjoittajan osalta valmisteverot on kannettava tavar-
oita vastaanotettaessa, ja ne on maksettava kunkin jäsenvaltion määrää-mien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja ei ole jäsenval-
tionsa veroviranomaisten rekisteröimä, tämän on:
a) tehtävä ennen tavaroiden lähetystä ilmoitus määräjäsenvaltion vero-
viranomaisille ja annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta,sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa sääde-tään lähettävän valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajanvastuusta, soveltamista;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot tavaroita vastaanotet-
taessa tämän jäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjenmukaisesti;
c) suostuttava valvontaan, jolla määräjäsenvaltion viranomaiset voivat
varmistua siitä, että tavarat on tosiasiallisesti vastaanotettu ja niistäkannettavat valmisteverot on maksettu.
4. Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, on sovellettava tämän direk-
tiivin valmisteveron alaisten tavaroiden liikkumisesta väliaikaisestivalmisteverottomina annettuja säännöksiä.
17 artikla
Veroedustajan voi nimetä lähettävä valtuutettu varastonpitäjä. Veroe-
dustajan on oltava sijoittautunut määräjäsenvaltioon ja tämän jäsenval-tion veroviranomaisten valtuuttama. Veroedustajan on muun vastaanot-tajan kuin valtuutetun varastonpitäjän puolesta:
a) annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion
veroviranomaisten määräämin edellytyksin, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän valtuu-tetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta, sovelta-mista;
b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot tavaroita vastaanotet-
taessa määräjäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjenmukaisesti;
c) pidettävä kirjaa tuotteiden luovutuksista ja ilmoitettava määräjäsen-
valtion veroviranomaisille paikka, jossa tavarat luovutetaan.
18 artikla
▼
M1
1. Mahdollisen tietokoneavusteisten menettelyjen käytön estämättäkaikkiin väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä jäsenval-tioiden välillä, myös ilma- tai meriteitse, suoraan yhdestä yhteisönsatamasta toiseen tai yhdeltä yhteisön lentoasemalta toiselle, liikkuviinvalmisteveron alaisiin tuotteisiin on liitettävä lähettäjän laatima asia-kirja. Tämä asiakirja voi olla joko hallinnollinen tai kaupallinen asia-kirja. Tämän asiakirjan muoto ja sisältö sekä menettely, jota on sovellet-tava kyseisen asiakirjan käytön ollessa puolueettomasti arvioitunaepätarkoituksenmukaista, on vahvistettava 24 artiklassa tarkoitettuamenettelyä noudattaen.
▼
B
2. Tavaroiden tunnistamista ja niiden tarkastamista varten pakkaukseton numeroitava ja tuotteet on kuvailtava 1 kohdassa tarkoitetussa asia-kirjassa, ja tarvittaessa lähettäjän on sinetöitävä kukin kuljetussäiliö, jos
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 14
▼B
lähtöjäsenvaltio pitää kyseistä kuljetusyksikköä sinetöitäväksi sopivana,
tai lähettäjän on sinetöitävä pakkaukset.
3. Jos vastaanottaja on muu kuin valtuutettu varastonpitäjä tai rekis-
teröity elinkeinonharjoittaja, ja sen estämättä, mitä 17 artiklassa sääde-tään, 1 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan on liitettävä asiakirja todis-teeksi siitä, että valmisteverot on maksettu määräjäsenvaltiossa tai ettäon noudatettu muita yksityiskohtaisia sääntöjä, joilla varmistetaannäiden valmisteverojen kanto määräjäsenvaltion toimivaltaisten viran-omaisten määräämin edellytyksin.
Tässä asiakirjassa on mainittava:
— määräjäsenvaltion veroviranomaisten asianomaisen toimiston osoite,— ajankohta, jolloin valmistevero on maksettu tai kyseinen toimisto on
hyväksynyt tätä maksua koskevan vakuuden, sekä maksua taihyväksymistä koskeva viite.
4. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta valmisteveron alaisten tuot-
teiden liikkumiseen 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
5. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa valmisteveron alaisten tuot-
teiden valmistuksessa tai jalostuksessa käytettävien raaka-aineiden liik-kumista ja varastointia koskevat säännöksensä, sanotun kuitenkaanrajoittamatta 3 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista.
▼
M2
6. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan myös valmisteveron alai-siin tuotteisiin, jotka liikkuvat tullisuspensiomenettelyssä samassa jäsen-valtiossa sijaitsevien kahden verottoman varaston välillä toisen jäsenval-tion alueen kautta.
▼
B
19 artikla
1. Elinkeinonharjoittajien on ilmoitettava jäsenvaltioiden verovirano-
maisille luovutuksista, jotka on lähetetty ja vastaanotettu 18 artiklassatarkoitetulla asiakirjalla tai viittauksella siihen. Tämä asiakirja on laadit-tava seuraavina neljänä kappaleena:
— lähettäjälle jäävä kappale,— vastaanottajan kappale,— lähettäjälle väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän sovelta-
misen lopettamiseksi palautettava kappale,
— määräjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettu kappale.
Kunkin lähtöjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä
käytettäväksi asiakirjan lisäkappaletta, joka on tarkoitettu lähtöjäsenval-tion toimivaltaisille viranomaisille.
▼
M2
Lähtö- ja määräjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä,että heille tarkoitetussa saateasiakirjan kappaleessa oleva tieto lähete-tään tietokoneavusteisesti.
▼
B
Määräjäsenvaltio voi määrätä, että sen viranomaisten on varmennettavatai hyväksyttävä lähettäjälle palautettava kappale, jolla väliaikaisenvalmisteverottomuuden järjestelmän soveltaminen lopetetaan. Tätä sään-nöstä soveltavien jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle,joka puolestaan ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille. Määräjäsenval-tion toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettuun kappaleeseen sovelletta-vasta menettelystä on määrättävä 24 artiklassa säädettyä menettelyänoudattaen.
2. Jos valmisteveron alaiset tuotteet siirtyvät väliaikaisen valmisteve-
rottomuuden järjestelmän mukaan valtuutetulle varastonpitäjälle tairekisteröidylle taikka rekisteröimättömälle elinkeinonharjoittajalle,vastaanottajan on väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmänsoveltamisen lopettamiseksi palautettava lähettäjälle kappale asianmu-kaisesti täytetystä hallinnollisesta saateasiakirjasta tai kaupallisesta asia-kirjasta viidentoista päivän kuluessa sen kuukauden päättymisestä,jolloin tuotteet on luovutettu vastaanottajalle.
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 15
▼M2
Edellä mainittujen säännösten estämättä, lähtöjäsenvaltiot voivatmäärätä, että palautettavan kappaleen jäljennös lähetetään välittömästilähettäjälle telefaksilla vakuuden nopean luovutuksen varmistamiseksi.Tämä ei vaikuta ensimmäisessä virkkeessä säädettyyn alkuperäisenkappaleen pakolliseen lähettämiseen.
Jos valmisteveron alaiset tuotteet liikkuvat tullisuspensiomenettelyssä
kahden jäsenvaltion välillä, näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viran-omaiset voivat myöntää yhteisellä sopimuksella kevennyksen saateasia-kirjan käsittelyyn yksinkertaistetun tai automaattisella tietojenkäsittely-menetelmällä annetun todistuksen avulla.
▼
B
Palautettavassa kappaleessa on oltava seuraavat tiedot, joita tarvitaanväliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltamisen lopetta-miseksi:
a) vastaanottajan veroviranomaisten toimiston osoite;
b) tavaroiden vastaanottamisen ajankohta ja paikka;
c) vastaanotettujen tavaroiden kuvaus, jonka perusteella todetaan,
vastaako lähetys asiakirjassa annettuja tietoja. Jos lähetys vastaatietoja, palautettavaan kappaleeseen on lisättävä merkintä ”lähetysvastaa asiakirjoja”;
d) mahdollinen numerointijärjestelmää käyttävän määräjäsenvaltion
toimivaltaisten viranomaisten antama viite- tai rekisterinumero ja/taimääräjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antama todistus, jostämä jäsenvaltio määrää, että sen viranomaisten on varmennettava taihyväksyttävä palautettavaksi tarkoitettu kappale;
e) vastaanottajan valtuutetun nimenkirjoittajan allekirjoitus.
3. Edellä 4 artiklan c alakohdassa määritellyn väliaikaisen valmiste-
verottomuuden järjestelmän soveltaminen on lopetettava asettamallavalmisteveron alaiset tuotteet johonkin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoite-tuista menettelyistä kyseisen kohdan mukaisesti sen jälkeen, kun lähet-täjä on saanut hallinnollisen saateasiakirjan tai kaupallisen asiakirjanpalautettavan kappaleen, johon on asianmukaisesti merkitty tuotteetasetetuiksi tähän menettelyyn.
▼
M2
4. Valmisteveron alaiset tuotteet, jotka jäsenvaltioon sijoittautunutvaltuutettu varastonpitäjä lähettää vientiä varten yhden tai useammanjäsenvaltion kautta, hyväksytään kuljetukseen tullisuspensiomenette-lyssä 4 artiklan c alakohdan mukaisesti. Menettely on päätettävä lähtö-toimipaikan, jonka kautta tuotteet poistuvat yhteisöstä, antamalla vakuu-tuksella, että tuotteet on viety yhteisön alueelta. Tämän lähtötullitoimi-paikan on palautettava lähettäjälle tälle tarkoitettu saateasiakirjankappale varmennettuna.
▼
B
5. Jos järjestelmän soveltamista ei lopeteta, lähettäjän on ilmoitettavaasiasta jäsenvaltionsa veroviranomaisille näiden asettamassa määrä-ajassa. Määräaika ei kuitenkaan saa olla pitempi kuin kolme kuukauttatavaroiden lähetyspäivästä.
6. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä ottaakseen käyttöön
tarkastukset, jotka voidaan tarvittaessa suorittaa tietokoneavusteisesti.
20 artikla
1. Kun valmisteverosaatavan syntymistä edellyttävässä tavaroiden
liikkumisessa on tapahtunut sääntöjenvastaisuus tai rikkomus, valmiste-vero on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jossa sääntöjenvastaisuus tairikkomus on tapahtunut, siltä luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenki-löltä, joka on 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti antanut vakuuden valmis-teverojen maksamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta syytetoimiinryhtymistä.
Kun valmistevero kannetaan muussa jäsenvaltiossa kuin lähtöjäsenval-
tiossa, valmisteveron kantavan jäsenvaltion on ilmoitettava asiastalähtöjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 16
▼B
2. Kun tavaroiden liikkumisessa todetaan rikkomus tai sääntöjenvas-
taisuus voimatta todeta, missä se on tapahtunut, sen on katsottavatapahtuneen siinä jäsenvaltiossa, jossa se todettiin.
3. Jos valmisteveron alaiset tuotteet eivät saavu määräpaikkaan ja jos
on mahdotonta todeta, missä rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tapah-tunut, sen on katsottava tapahtuneen lähtöjäsenvaltiossa, jonka onkannettava valmisteverot tuotteiden lähetysajankohtana voimassaolleiden määrien mukaisina, jollei neljän kuukauden kuluessa tuotteidenlähetysajankohdasta osoiteta toimivaltaisten viranomaisten hyväksy-mällä tavalla lähetyksen tapahtuneen sääntöjen mukaisesti taikka rikko-muksen tai sääntöjenvastaisuuden tosiasiallisesti tapahtuneen tietyssäpaikassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 2 kohdan sovelta-mista.►
M1Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet
rikkomusten tai sääntöjenvastaisuuksien oikaisemiseksi ja tehokkaidenseuraamusten määräämiseksi. ◄
4. Jos kolmen vuoden kuluessa saateasiakirjan laatimisajankohdasta
todetaan, missä jäsenvaltiossa rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tosi-asiallisesti tapahtunut, tämän jäsenvaltion on kannettava valmisteverotuotteiden lähetysajankohtana voimassa olleen valmisteveron määränmukaisena. Tällöin alun perin kannettu valmistevero on palautettava, josse osoitetaan kannetuksi.
21 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tuotteet, jotka on tarkoitettu luovu-
tettaviksi kulutukseen niiden alueella, on varustettava veromerkeillä taiverotuksessa käytettävillä kansallisilla tunnistemerkeillä, sanotunkuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 1 kohdan soveltamista.
2. Jäsenvaltion, joka säätää käytettäviksi 1 kohdassa tarkoitettuja
veromerkkejä tai kansallisia tunnistemerkkejä, on saatettava ne muidenjäsenvaltioiden valtuutettujen varastonpitäjien käyttöön. Kukin jäsen-valtio voi kuitenkin säätää, että veromerkit on saatettava tämän jäsen-valtion veroviranomaisten valtuuttaman veroedustajan käyttöön.
▼
M2
Jäsenvaltiot valvovat, että tunnistemerkit eivät ole esteenä valmiste-veron alaisten tuotteiden vapaalle liikkuvuudelle, sanotun kuitenkaanrajoittamatta niiden säännösten soveltamista, jotka jäsenvaltiot ovatvahvistaneet tämän artiklan asianmukaisen soveltamisen varmistami-seksi ja veropetosten, veronkiertojen ja väärinkäyttöjen estämiseksi.
▼
B
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen veromerkkien tai tunnistemerk-kien on oltava voimassa ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, joka on neantanut.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vastavuoroisesti tunnustaa näitä merkkejä.4. Irlannissa saa kivennäisöljyjä pitää hallussa, kuljettaa tai käyttää
muualla kuin alennetun valmisteveron alaisen polttoaineen käyttöönoikeutettujen ajoneuvojen tavanomaisissa polttoainesäiliöissä ainoas-taan, jos nämä öljyt täyttävät kyseisen valtion valvonta- ja merkintävaa-timukset.
5. Jäsenvaltion 1 kohdassa tarkoitetulla veromerkillä tai kansallisella
tunnistemerkillä varustettujen ja kyseisessä jäsenvaltiossa myytäviksitarkoitettujen tuotteiden on liikuttava yhteisössä toisen jäsenvaltionalueella 18 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetulla saateasiakirjalla taitarvittaessa 5 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.
IV OSASTO
Palautus
22 artikla
1. Kulutukseen luovutetuista valmisteveron alaisista tuotteista
maksetun valmisteveron voi tarvittaessa ja ansiotoimintaa harjoittavanelinkeinonharjoittajan pyynnöstä palauttaa sen jäsenvaltion verovirano-
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 17
▼B
mainen, jossa luovutus kulutukseen on tapahtunut, jos tuotteita ei oletarkoitettu kulutettaviksi tässä jäsenvaltiossa.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei
se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa on noudatettava seuraavia määräyksiä:
a) lähettäjän on ennen tavaroiden lähetystä esitettävä palautuspyyntö
jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille sekä osoitettava, ettävalmisteverot on maksettu. Toimivaltaiset viranomaiset eivät kuiten-kaan saa evätä palautusta pelkästään sillä perusteella, että kyseistenviranomaisten laatimaa asiakirjaa, jolla osoitetaan alkuperäinenvalmistevero maksetuksi, ei ole esitetty;
b) edellä a alakohdassa tarkoitettujen tavaroiden on liikuttava ►
M1III
osaston säännösten mukaisesti ◄;
c) lähettäjän on esitettävä jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille
vastaanottajan asianmukaisesti täyttämä b alakohdassa tarkoitetunasiakirjan palautettava kappale täydennettynä asiakirjalla, jolla osoit-etaan valmisteverot kannetuiksi siinä jäsenvaltiossa, jossa kulutustapahtuu, tai varustettuna seuraavilla merkinnöillä:
— määräjäsenvaltion veroviranomaisten asianomaisen toimiston
osoite,
— ajankohta, jona tämä toimisto on vastaanottanut ilmoituksen,
sekä ilmoituksen viite- tai rekisterinumero;
d) jos valmisteveron alaiset tuotteet on luovutettu kulutukseen jäsenval-
tiossa ja sitä varten varustettu kyseisen jäsenvaltion veromerkillä taitunnistemerkillä, niistä veromerkit tai tunnistemerkit antaneen jäsen-valtion veroviranomaisille maksettu valmistevero voidaan palauttaa,jos merkit antaneen jäsenvaltion veroviranomaiset toteavat nämämerkit hävitetyiksi.
3. Edellä 7 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa lähtöjäsenvaltion on
palautettava maksettu valmistevero ainoastaan, jos valmistevero on jomaksettu määräjäsenvaltiossa 7 artiklan 5 kohdassa säädettyä menet-telyä noudattaen.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei
se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
4. Edellä 10 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa lähtöjäsenvaltion on
myyjän pyynnöstä palautettava tämän maksama valmistevero, jos myyjäon noudattanut 10 artiklan 3 kohdassa säädettyjä menettelyjä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei
se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.
Jos myyjä on valtuutettu varastonpitäjä, jäsenvaltiot voivat säätää yksin-
kertaistetusta palautusmenettelystä.
5. Kunkin jäsenvaltion veroviranomaisten on määrättävä niistä
valvontaa koskevista menettelyistä ja yksityiskohtaisista säännöistä,joita sovelletaan niiden omalla alueella tapahtuviin palautuksiin. Jäsen-valtioiden on huolehdittava siitä, että palautettavan valmisteveron määräei ole suurempi kuin tosiasiallisesti maksettu määrä.
V OSASTO
Verovapautukset
23 artikla
1. Valmisteveron alaiset tuotteet on vapautettava valmisteverosta, jos
ne on tarkoitettu:
— luovutettaviksi diplomaatti- tai konsulisuhteiden perusteella,— kansainvälisille toimielimille, jotka vastaanottavien jäsenvaltioiden
julkiset viranomaiset ovat tunnustaneet sellaisiksi, sekä näidentoimielinten jäsenille, näiden toimielinten kansainvälisissä perusta-missopimuksissa tai niiden toiminnan kotipaikkaa koskevissa sopi-muksissa määrätyin rajoituksin ja edellytyksin,
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 18
▼B
— muun Pohjois-Atlantin puolustusliittoon kuuluvan valtion puolustus-
voimille kuin sen valtion, jossa valmisteverovaade on täytäntöönpa-nokelpoinen, sekä päätöksen 90/640/ETY (
1) 1 artiklassa tarkoite-
tuille puolustusvoimille näiden itsensä tai näihin liittyvän siviilihen-kilöstön käyttöön taikka näiden ruokaloiden tai kahviloiden muoni-tukseen,
— kolmansien maiden tai kansainvälisten toimielinten kanssa tehtyyn
sopimukseen perustuvaan kulutukseen, jos tällainen sopimus onhyväksyttävä tai sallittu arvonlisäverosta vapauttamisen kannalta.
Näitä valmisteverovapautuksia on sovellettava vastaanottavan jäsenval-
tion määräämin edellytyksin ja rajoituksin, kunnes annetaan yhtenäisetverosäännökset. Valmisteverovapautus voidaan myöntää valmisteve-rojen palautusmenettelyä noudattaen.
▼
M2
1a. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla puolustusvoimilla ja toimieli-
millä on valtuudet ottaa vastaan muista jäsenvaltioista peräisin oleviaväliaikaisen valmisteverottomuuden menettelyssä kuljetettavia tuotteita18 artiklassa tarkoitettua saateasiakirjaa käyttäen, jos tähän asiakirjaanon liitetty todistus valmisteverottomuudesta. Todistuksen muoto jasisältö vahvistetaan 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
▼
B
2. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta valtuuttaajäsenvaltion tekemään kolmannen maan tai kansainvälisen toimielimenkanssa sopimuksen, joka voi sisältää valmisteverovapautuksia.
Jäsenvaltion, joka haluaa tehdä tällaisen sopimuksen, on ilmoitettava
asiasta komissiolle ja toimitettava tälle kaikki asian arvioimiseksi tarvit-tavat tiedot. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille kuukaudenkuluessa. Neuvoston on katsottava tehneen päätöksen, jos asiaa eikahden kuukauden kuluessa kyseisestä komission ilmoituksesta olesaatettu neuvoston käsiteltäväksi.
3. Seuraavissa direktiiveissä olevat valmisteveroja koskevat sään-
nökset lakkaavat olemasta voimassa 31 päivänä joulukuuta 1992:
— direktiivi 74/651/ETY (
2),
— direktiivi 83/183/ETY (3),
— direktiivi 68/297/ETY (4).
4. Direktiivin 69/169/ETY (5)valmisteveroja koskevat säännökset
lakkaavat olemasta voimassa jäsenvaltioiden välisten suhteiden osalta31 päivänä joulukuuta 1992.
5. Kunnes neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta
vesi- ja ilma-alusten varastoja koskevat yhteisön säännökset, jäsenval-tiot voivat pitää voimassa tätä asiaa koskevat kansalliset säännöksensä.
VI OSASTO
Valmisteverokomitea
24 artikla
1. Komissiota avustaa ”valmisteverokomitea”, jäljempänä ”komitea”.
Komitea muodostuu jäsenvaltioiden edustajista, ja sen puheenjohtajanaon komission edustaja. Komitea laatii työjärjestyksensä.
▼
M2
2. Edellä olevista 5, 7, 15 b, 18, 19 ja 23 artiklan soveltamisen
(1) EYVL N:o L 349, 13.12.1990, s. 19
(2) EYVL N:o L 354, 30.12.1974, s. 6. Direktiivi on viimeksi muutettu direk-
tiivillä 88/663/ETY (EYVL N:o L 382, 31.12.1988, s. 40).
(3) EYVL N:o L 105, 23.4.1983, s. 64. Direktiivi on muutettu direktiivillä
89/604/ETY (EYVL N:o L 348, 29.11.1989, s. 28).
(4) EYVL N:o L 175, 25.7.1968, s. 15. Direktiivi on viimeksi muutettu direk-
tiivillä 85/347/ETY (EYVL N:o L 183, 16.7.1985, s. 22).
(5) EYVL N:o L 135, 4.6.1969, s. 6. Direktiivi on viimeksi muutettu direktii-
villä 91/191/ETY (EYVL N:o L 94, 16.4.1991, s. 24).
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 19
▼M2
edellyttämistä toimenpiteistä on määrättävä 3 ja 4 kohdassa säädettyämenettelyä noudattaen.
▼
B
3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavistatoimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa,jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausuntoannetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätylläenemmistöllä. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
4. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komi-
tean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon
mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättäneuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvostoratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa
siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekeepäätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksin-kertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
▼
M2
5. Edellä 2 kohdassa mainittujen toimenpiteiden lisäksi komiteatutkii asiat, jotka sen puheenjohtaja on saattanut sen käsiteltäviksi jokoomasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä ja jotkakoskevat valmisteveroja koskevien yhteisön säännösten soveltamista.
▼
B
25 artikla
Jäsenvaltioiden ja komission on tutkittava ja arvioitava yhteisön valmis-
teveroja koskevien säännösten soveltamista.
VII OSASTO
Loppusäännökset
▼M3
26 artikla
1. Tanska ja Suomi saavat 31 päivään joulukuuta 2003 soveltaa
toisessa ja kolmannessa alakohdassa säädettyjä erityisjärjestelyjä yksi-tyishenkilöiden Tanskan tai Suomen alueelle omaan käyttöönsä tuomiintiettyihin alkoholijuomiin ja valmistettuun tupakkaan, sanotun kuiten-kaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista.
Tanska ja Suomi saavat 1 päivästä tammikuuta 1997 lukien edelleen
soveltaa samoja niiden alueelle ilman ylimääräistä valmisteveroatuotavia tavaroita koskevia määrällisiä rajoituksia, joita ne sovelsivat 31päivänä joulukuuta 1996. Nämä jäsenvaltiot poistavat rajoitukset asteit-tain.
Silloin kun tällaisia tavaroita tuovat henkilöt asuvat Tanskan ja Suomen
alueella, Tanska ja Suomi saavat rajoittaa veronmaksuvapautuksenkoskemaan vain niitä henkilöitä, jotka ovat olleet niiden alueen ulko-puolella yli 24 tunnin ajan.
2. Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle 1 kohdan
toimivuudesta kertomuksen ennen 30 päivää kesäkuuta 2000.
3. Ruotsi saa 1 päivästä tammikuuta 1997 30 päivään kesäkuuta 2000
edelleen soveltaa, kuitenkin niin, että noudatetaan samankaltaista tarkis-tusmenettelyä kuin direktiivin 77/388/ETY 28 l artiklassa säädettymenettely, niitä yksityishenkilöiden Ruotsin alueelle omaan käyttöönsäilman ylimääräistä valmisteveroa tuomia alkoholijuomia ja valmistettuatupakkaa koskevia määrällisiä rajoituksia, joita se sovelsi 31 päivänäjoulukuuta 1996, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan sovelta-mista.
4. Tanska, Suomi ja Ruotsi voivat kantaa valmisteveroa ja suorittaa
tarvittavia tarkastuksia tässä artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta.
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 20
▼M1
26 a artikla
Valmisteveron alaisia tuotteita, joihin ennen 1 päivää tammikuuta 1993
sovelletaan muuta kuin 5 artiklan 2 kohdassa ja 18 artiklan 1 kohdassamääriteltyä väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää ja joidenosalta tämän järjestelmän soveltamista ei ole saatettu loppuun, onkyseisen ajankohdan jälkeen pidettävä väliaikaisesti valmisteverotto-mina.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun tilanteeseen liittyy
yhteisön sisäisen passitusmenettelyn valmisteverottomuuden järjestelmä,niitä säännöksiä, jotka ovat olleet voimassa, kun tätä järjestelmää onalettu soveltaa näihin tuotteisiin, on sovellettava edelleen, niin kauankuin näihin tuotteisiin mainittujen säännösten mukaan on sovellettavakyseistä järjestelmää.
Jos kyseiseen tilanteeseen liittyy kansallinen valmisteverottomuuden
järjestelmä, jäsenvaltioiden on määrättävä ne edellytykset ja muodolli-suudet, joilla tämän väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmänsoveltaminen on saatettava loppuun 1 päivän tammikuuta 1993 jälkeen.
▼
B
27 artikla
Neuvosto ottaa yksimielisesti komission kertomuksen perusteella 1
päivään tammikuuta 1997 mennessä 7 — 10 artiklan uudelleen tarkas-tettaviksi ja määrää komission ehdotuksesta, Euroopan parlamenttiakuultuaan, tarvittavista muutoksista.
28 artikla
Seuraavia säännöksiä on sovellettava 30 päivään kesäkuuta 1999:
1) Jäsenvaltiot voivat vapauttaa valmisteverosta verottomien tavaroiden
myymälöiden luovuttamat tuotteet, jotka yhteisön alueella tapahtu-valla lento- tai merimatkalla toiseen jäsenvaltioon matkustavamatkustaja kuljettaa henkilökohtaisissa matkatavaroissaan.
Tässä säännöksessä tarkoitetaan:
a) ”verottomien tavaroiden myymälällä” lentoasemalla tai satamassa
sijaitsevaa liikettä, joka täyttää toimivaltaisten julkisten viran-omaisten erityisesti tämän artiklan 3 kohdan soveltamiseksimääräämät edellytykset;
b) ”toiseen jäsenvaltioon matkustavalla matkustajalla” matkustajaa,
jolla on ilma- tai meriteitse tapahtuvaa kuljetusta varten annettukuljetusasiakirja, jossa mainitaan välittömänä määräpaikkanatoisessa jäsenvaltiossa sijaitseva lentoasema tai satama;
c) ”yhteisön alueella tapahtuvalla lento- tai merimatkalla” ilma- tai
meriteitse tapahtuvaa kuljetusta, joka alkaa yhden jäsenvaltionalueelta ja jonka tosiasiallinen saapumispaikka on toisen jäsen-valtion alueella.
Verottomien tavaroiden myymälöiden luovuttamiin tuotteisiin on
rinnastettava ilma- tai vesialuksessa yhteisön sisäisen matkustajakul-jetuksen aikana luovutettavat tuotteet.
Tämä valmisteverovapautus koskee myös tuotteita, joita Englannin
kanaalin alittavan tunnelin kahdella pääteasemalla sijaitsevat verotto-mien tavaroiden myymälät luovuttavat matkustajille, joilla on näidenpääteasemien välistä matkaa varten annettu kuljetusasiakirja.
2) Edellä 1 kohdassa säädetty valmisteverovapautus koskee ainoastaan
tuotteita, joiden määrät henkilöä ja matkaa kohti eivät ole suurempiakuin voimassa olevissa kolmansien maiden ja yhteisön välistämatkustajaliikennettä koskevissa yhteisön säännöksissä vahvistetutenimmäismäärät.
3) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä artik-
lassa säädettyjen valmisteverovapautuksien oikean ja yksinkertaisensoveltamisen varmistamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisenja muiden väärinkäytösten estämiseksi.
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 21
▼B
29 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa pienet viinintuottajat II ja III osas-
tossa tarkoitetuista velvoitteista sekä muista liikkumiseen ja valvontaanliittyvistä velvoitteista. Kun nämä pienet tuottajat itse suorittavat liike-toimia yhteisössä, niiden on ilmoitettava asiasta jäsenvaltioidensa toimi-valtaisille viranomaisille ja noudatettava komission asetuksessa (ETY)N:o 986/89 (
1) säädettyjä velvoitteita erityisesti tuotteiden vientiä
koskevan rekisterin ja saateasiakirjan osalta.
”Pienillä viinintuottajilla” tarkoitetaan henkilöitä, jotka tuottavat keski-
määrin vähemmän kuin 1 000 hehtolitraa viiniä vuodessa.
2. Vastaanottajan on ilmoitettava määräjäsenvaltion veroviranomai-
sille viinin luovutuksista, jotka on vastaanotettu 1 kohdassa tarkoitetullaasiakirjalla tai viittauksella siihen.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kahdenvälisesti tarvittavat toimen-
piteet ottaakseen käyttöön tarvittaessa tietokoneavusteisesti suoritettavattarkastukset.
30 artikla
Muutetaan direktiivi 77/799/ETY seuraavasti:
1) Korvataan otsikko seuraavasti:
”Neuvoston direktiivi, annettu 19 päivänä joulukuuta 1977, jäsenval-
tioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittö-mien ja välillisten verojen alalla”.
2) Direktiivin 1 artiklassa:
a) korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tämän
direktiivin mukaisesti vaihdettava keskenään kaikkia tietoja, jotkavoivat mahdollistaa niille tulo- ja varallisuusverojen asianmu-kaisen määräämisen, sekä kaikkia tietoja, jotka liittyvät seuraa-vien välillisten verojen määräämiseen:
— arvonlisäverot,— kivennäisöljyjen valmisteverot,— alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverot,— valmistetun tupakan valmisteverot.”
b) korvataan 5 kohta Tanskan, Kreikan, Yhdistyneen kuningas-
kunnan ja Portugalin osalta seuraavasti:
”Tanskassa:Skatteministeren tai valtuutettu edustaja,Kreikassa:Υπουργός Οικονοµικών tai valtuutettu edustaja,
Yhdistyneessä kuningaskunnassa:
— The Commissioners of Customs and Excise tai edustaja, joka
on valtuutettu antamaan arvonlisäveroa ja valmisteverojavarten tarvittavia tietoja,
— The Commissioners of Inland Revenue tai edustaja, joka on
valtuutettu antamaan kaikkia muita tietoja,
Portugalissa:O Ministro das Finanças tai valtuutettu edustaja.”
▼
M1
30 a artikla
Muutetaan direktiivi 76/308/ETY seuraavasti:
1. Korvataan otsikko seuraavasti:
(1) EYVL N:o L 106, 18.4.1989, s. 1. Direktiivi on viimeksi muutettu direk-
tiivillä (ETY) N:o 592/91 (EYVL N:o L 66, 13.3.1991, s. 13).
1992L0012 — FI — 01.01.1997 — 001.001 — 22
▼M1
”Neuvoston direktiivi, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1976, keski-näisestä avusta Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahastonrahoitusjärjestelmään kuuluvista toiminnoista johtuvien saataviensekä maatalousmaksujen ja tullien sekä arvonlisäveron ja tiettyjenvalmisteverojen perinnässä.”
2. Direktiivin 2 artiklassa:
a) e alakohdasta tulee f alakohta;
b) lisätään d alakohdan jälkeen seuraava e alakohta:
”e) seuraaviin valmisteveroihin:
— valmistetun tupakan valmistevero,— alkoholin ja alkoholijuomien valmistevero,— kivennäisöljyjen valmistevero.”
▼
B
31 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeis-tään 1 päivänä tammikuuta 1993.
Tanskan kuningaskunta saa kuitenkin 9 artiklan 3 kohdan osalta saattaa
tämän säännöksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallin-nolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direk-
tiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähändirektiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittauksettehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän direktiivin noudattamiseksi
antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.
32 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.