JJuuddiikkaattuurraa  NNeejjvvyyššššííhhoo  ssoouudduu
Spisová zna čka: 30 Nd 362/2018 
Typ 
rozhodnutí:USNESENÍ 
Kategorie 
rozhodnutí:D   EU 
Aplikovaná 
norma:§ 11 odst. 3 o. s. ř.
čl. 23 odst. 1 Na řízení () č. 1215/2012  
Heslo: P říslušnost soudu mezinárodní  
ECLI: ECLI:CZ:NS:2019:30.ND.362.2018.1 
Právní v ěta:
Datum 
rozhodnutí:15.05.2019 
30 Nd 362/2018-161 
USNESENÍ 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senát ě složeném z p ředsedy JUDr . Pavla 
Simona a soudc ů Mgr. Víta Bi čáka a JUDr. Bohumila Dvo řáka v právní v ěci žalobkyn ě Invia 
Group SE, IČO 03761819, se sídlem v Praze 4, Na H řebenech II  1718/8, zastoupené JUDr. 
Ing. Milošem Olíkem, Ph.D., LL.M., advokátem se síd lem v Praze 4, Na Pankráci  1683/127, 
proti žalované  1) MCI PRIVATEVENTURES FUNDUSZ INWESTYCYJNY 
ZAMKNI ĘTY, IČO 020731024,  se sídlem ve Varšav ě, Emilii Plater 53, 00-113, Polská 
republika, zastoupené Mgr. Markem Vojá čkem, advokátem se sídlem v Praze 1, Na Florenci  
2116/15,  a 2) Accession Mezzanine Capital III (Malta) Limited,  IČO C61042, se sídlem v 
Level 2 West, Mercury Tower, The Exchange Financial  and Business Centre, Elia Zammit 
Street, St. Julian´s STJ 3155, Maltská republika,  o ur čení místní p říslušnosti podle § 11 odst. 
3 ob čanského soudního řádu pro žalobu o zaplacení částky 11 783 557,90 EUR s 
příslušenstvím, takto:
Žalobu spole čnosti Invia Group SE na zaplacení částky 11 783 557,90 EUR s 
příslušenstvím proti žalované 1) MCI PRIVATEVENTURES FUNDUSZ INWESTYCYJNY 
ZAMKNI ĘTY a 2) Accession Mezzanine Capital III (Malta) Lim ited  projedná  a rozhodne  
Městský soud v Praze.
Od ůvodn ění:
Nejvyššímu soudu byla dne  18. 10. 2018 doru čena mimo jiné žaloba na zaplacení 
částky 11 783 557,90 EUR s p říslušenstvím a rovn ěž návrh žalobkyn ě na ur čení místn ě 
příslušného soudu, který v ěc projedná a rozhodne podle ustanovení § 11 odst. 3  zákona č. 
99/1963 Sb., ob čanský soudní řád, ve zn ění pozd ějších p ředpis ů (dále jen „o. s. ř.“). 
Z výše uvedených listin vyplývá, že žalobkyn ě dne 30. 12. 2015 uzav řela s 
žalovanými kupní smlouvu ve zn ění dodatku č. 1 ze dne 8. 3. 2016 (dále jen „smlouva“), 
jejímž p ředm ětem bylo sjednání podmínek p řevodu  100 % akcií na jméno spole čnosti 
Invia.cz., a. s., I ČO 26702924, a to na řad žalobkyn ě. V ustanovení čl. 23. 2 smlouvy si 
žalobkyn ě a žalované sjednaly, že „Jakýkoliv spor souvisejíc í s touto smlouvou (v četn ě 
jakékoliv otázky týkající se její existence , platnosti či ukon čení a v četn ě mimosmluvních 
nárok ů z ní) bude výlu čně projednán a rozhodován českými soudy.“ Žalobkyn ě uvádí, že 
vzhledem k tomu, že v této v ěci není dána výlu čná p říslušnost soud ů podle čl. 24 na řízení 
Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. 12. 2012 o p říslušnosti a 
uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v ob čanských a obchodních v ěcech (přepracované 
zn ění), dále jen „na řízení Brusel I bis“, a strany si sjednaly mezinárod ní p říslušnost českých 
soud ů postupem podle čl. 25 odst. 1 na řízení Brusel I bis, je dána mezinárodní p říslušnost  
soud ů České republiky. V čl. 23. 1 smlouvy se strany také dohodly na tom, že „Tato smlouva 
a veškeré otázky a nároky související s jejím p ředm ětem a uzav řením a vznikem (v četn ě 
mimosmluvních nárok ů) se budou řídit a vykládat podle právních p ředpis ů České republiky.“ 
Smluvní strany tak podle žalobkyn ě provedly volbu rozhodného práva pro smlouvu v soul adu 
s čl. 3. odst. 1 na řízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. 6. 2008 o 
právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy ( Řím I). Předm ětná smlouva, porušení 
závazk ů i stanovení škody se tak řídí českým právem. Žalobkyn ě rovn ěž tvrdí, že strany 
založily v souladu s čl. 23. 2 smlouvy pravomoc českých soud ů, aniž by však výslovn ě 
sjednaly místní p říslušnost soudu. Žalovaná 1) má sídlo v Polsku, žal ovaná 2) na Malt ě. 
Žádná z žalovaných nemá na území České republiky umíst ěn závod či organiza ční složku 
závodu. Žalobkyni není známo, že by m ěla n ěkterá žalovaná v České republice majetek. 
Sou časn ě nejsou spln ěny ani další podmínky ur čení místní p říslušnosti na výb ěr dané či 
výlu čné. Vzhledem k tomu, že v dané v ěci podmínky místní p říslušnosti chyb ějí, žalobkyn ě 
předložila Nejvyššímu soudu spolu s žalobou návrh na ur čení místn ě p říslušného soudu. 
Žalobkyn ě rovn ěž dodává, že v souladu se zásadou hospodárnosti je nejvhodn ějším místn ě 
příslušným soudem soud ur čený podle sídla žalobkyn ě, v jehož obvodu sídlí i její právní 
zástupce. Žalobkyni je také známo, že žalovaným byl y v jednáních o smírném řešení sporu 
poskytovány právní služby ze strany advokátních kan celá ří sídlících v Praze. Co se týká 
věcné p říslušnosti, je podle žalobkyn ě v této v ěci dána p říslušnost krajských soud ů, protože 
se jedná o spor týkající se nabytí akcií, když žalo bkyn ě uplat ňuje v ůč i žalovaným nároky ze 
smlouvy, jejímž p ředm ětem bylo nabytí cenných papír ů, respektive nároky s ní související a 
nároky, které vznikly porušením povinností žalovaný ch v souvislosti s nákupem akcií. V 
daném p řípad ě je tak namíst ě aplikace § 9 odst. 2 písm. j) o. s. ř. a místn ě a v ěcn ě p říslušným 
soudem pro projednání žaloby by proto m ěl být M ěstský soud v Praze.
Žalovaná 1) ve vyjád ření k návrhu žalobkyn ě na ur čení místn ě p říslušného soudu 
uvedla, že souhlasí s žalobkyní, že si strany sjedn aly v čl. 23. 2 smlouvy výlu čnou pravomoc 
českých soud ů projednávat a rozhodovat všechny spory související  s danou smlouvou. 
Žalovaná 1) rovn ěž souhlasí, že v posuzované v ěci není dána výlu čná p říslušnost soud ů podle 
čl. 24 na řízení Brusel I bis. Žalovaná 1) dále uvedla, že je dána p říslušnost krajských soud ů 
jako soud ů prvního stupn ě podle §  9 odst. 2 písm. e) o. s. ř. Žalované 1) není známo, že by 
byla dána výlu čná místní p říslušnost soudu podle § 88 o. s. ř., případn ě alternativní 
příslušnost podle § 87 o. s. ř. nebo p říslušnost podle § 86 odst. 2 nebo 3 o. s. ř. S ohledem na 
řečené, na umíst ění sídla žalobkyn ě, sídel právních zástupc ů žalobkyn ě a žalované 1) v Praze 
se jeví s ohledem na zásadu hospodárnosti řízení, aby byl v p ředm ětné v ěci ur čen M ěstský 
soud v Praze jako soud v ěcn ě a místn ě p říslušný k projednání a rozhodnutí žaloby v prvním 
stupni. 
Podle § 11 odst. 3 o. s. ř. jde -li o v ěc, která pat ří do pravomoci soud ů České 
republiky, ale podmínky místní p říslušnosti chyb ějí nebo je nelze zjistit, ur čí Nejvyšší soud, 
který soud v ěc projedná a rozhodne.
Nejvyšší soud v prvé řad ě zkoumal , zda je dána pravomoc českých soud ů v ěc 
projednat a rozhodnout jako jedna z podmínek postup u podle § 11 odst. 3 o. s. ř. (srov. 
usnesení velkého senátu ob čanskoprávního a obchodního kolegia Nejvyššího soudu  ze dne 
12. 11. 2014, sp. zn. 31 Nd  316/2013, uve řejn ěné pod číslem 11/2015 Sbírky soudních 
rozhodnutí a stanovisek). 
Před aplikováním zákona č. 91/2012 Sb., o mezinárodním právu soukromém, je t řeba  
přihlédnout k úprav ě obsažené v normách práva Evropské unie, které mají  aplika ční p řednost 
před právem členských stát ů. Nejvyšší soud proto postupoval podle na řízení Brusel I bis . 
Podle čl. 25 odst. 1 na řízení Brusel I bis bez ohledu na bydlišt ě stran, dohodnou-li se 
tyto strany, že v již vzniklém nebo budoucím sporu z ur čitého právního vztahu má p říslušnost 
soud nebo soudy n ěkterého členského státu, je p říslušný soud nebo soudy tohoto státu , pokud 
tato dohoda není z hlediska své v ěcné platnosti podle práva tohoto členského státu neplatná. 
Pokud se strany nedohodnou jinak, je tato p říslušnost výlu čná . Tato dohoda o p říslušnosti 
musí být uzav řena: 
a) písemn ě nebo ústn ě s písemným potvrzením, 
b) ve form ě, která odpovídá zvyklostem zavedeným mezi t ěmito stranami, nebo 
c) v mezinárodním obchod ě ve form ě, která odpovídá obchodním zvyklostem, které 
strany znaly nebo musely znát a které strany smluv tohoto druhu v daném odv ětví obchodu 
obecn ě znají a pravideln ě se jimi řídí.
Vzhledem k tomu, že ve v ěci není dána výlu čná p říslušnost soud ů podle čl. 24 
na řízení Brusel I bis a strany si sjednaly mezinárodní  p říslušnost českých soud ů postupem 
předvídaným v čl. 25 odst. 1 na řízení Brusel I bis (srov. čl. 23. 1 a 23. 2 smlouvy), Nejvyšší  
soud uzav řel, že mezinárodní p říslušnost soud ů České republiky je dána.
Jestliže strany dohodou založily pravomoc českých soud ů, ale podmínky místní 
příslušnosti chyb ějí nebo je nelze zjistit, postupuje se podle ustano vení § 11 odst. 3 o. s. ř. 
(srov. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. 8. 2002 , sp. zn. 29 Odo 524/2002, uve řejn ěné 
pod číslem 50/2004 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovis ek, a obdobn ě i usnesení 
Nejvyššího soudu ze dne  22. 3. 2017, sp. zn. 30 Nd  394/2016). 
Nejvyšší soud se dále zabýval otázkou místní p říslušnosti konkrétního soudu v České  
republice.
Podle § 84 o. s. ř. je k řízení p říslušný obecný soud ú častníka , proti n ěmuž návrh 
sm ěřuje (žalovaného), není-li stanoveno jinak.
Podle § 85 odst. 3 o. s. ř. je obecným soudem právnické osoby okresní soud , v jehož 
obvodu má sídlo.
Podle § 85a o. s. ř. je -li pro řízení v prvním stupni v ěcn ě p říslušný krajský soud a 
místní p říslušnost se řídí obecným soudem ú častníka, je místn ě p říslušným krajský soud , v 
jehož obvodu je obecný soud ú častníka .
Podle § 86 odst. 2 o. s. ř. proti tomu, kdo nemá jiný p říslušný soud v České republice, 
je možno uplatnit majetková práva u soudu , v jehož obvodu má majetek. Podle odstavce 3 
téhož ustanovení lze proti zahrani ční osob ě podat žalobu (návrh na zahájení řízení) i u soudu, 
v jehož obvodu je v České republice umíst ěn její závod nebo organiza ční složka jejího 
závodu.
V § 87 o. s. ř. je pak upravena místní p říslušnost na výb ěr daná a v §  88 o. s. ř. místní 
příslušnost výlu čná.
V dané v ěci podmínky místní p říslušnosti chyb ějí (srov. § 84 až § 89a o. s. ř.), nebo ť 
žalované, které jsou právnickými osobami se sídlem v Polsku a na Malt ě, nemají obecný soud 
v České republice, v České republice není umíst ěn jejich závod či organiza ční složka závodu 
a není známo, že by m ěly v České republice majetek. Nejsou spln ěny ani podmínky místní  
příslušnosti na výb ěr dané či výlu čné.
Nejvyšší soud se rovn ěž zabýval otázkou v ěcné p říslušnosti soud ů.
Podle § 9 odst. 2 písm. e) o. s. ř. krajské soudy rozhodují jako soudy prvního stupn ě 
ve v ěcech vyplývajících z právních pom ěrů, které souvisejí se zakládáním obchodních 
korporací, ústav ů, nadací a nada čních fond ů, a ve sporech mezi obchodními korporacemi, 
jejich spole čníky nebo členy , jakož i mezi spole čníky nebo členy navzájem , vyplývají-li z 
účasti na obchodní korporaci. 
Nejvyšší soud pro úplnost dodává , že v posuzované v ěci p ředm ět řízení spadá do 
věcné p říslušnosti krajských soud ů jako soud ů prvního stupn ě (§ 9 odst. 2 o. s. ř.), a proto 
jsou k projednání a rozhodnutí v ěci v prvním stupni p říslušné krajské soudy .
Z výše uvedeného je z řejmé, že jsou napln ěny zákonné p ředpoklady pro ur čení místn ě 
příslušného soudu podle § 11 odst. 3 o. s. ř., Nejvyšší soud proto s p řihlédnutím k zásad ě 
hospodárnosti (§ 6 o. s. ř.) ur čil, že žalobu projedná a rozhodne M ěstský soud v Praze jako 
soud prvního stupn ě (§ 9 odst. 2 o. s. ř.), v jehož obvodu se nachází sídlo žalobkyn ě, jejího  
právního zástupce a rovn ěž sídlo právního zástupce žalované 1). 
Pou čení: Proti tomuto rozhodnutí není p řípustný opravný prost ředek.
V Brn ě dne 15. 5. 2019 
JUDr. Pavel Simon 
předseda senátu