35 Co 860/2005-21
U s n e s e n í
Krajský soud v Ústí nad Labem – pobočka v Liberci rozhodl v senátu
složeném z předsedy JUDr. L. P., Ph.D. a soudců Mgr. H. B. a Mgr. J. K.
ve věci žalobce P. F. s.r.o., se sídlem J. …, proti žalovanému J.J., místo
podnikání S. L. …, Slovenská republika, o zaplacení částky 19.006 Kč, o
odvolání žalobce proti usnesení Okresního soudu v Jablonci nad Nisou ze
dne 25.8.2005, čj. 12C 96/2004-16, t a k t o :
Usnesení okresního soudu se zrušuje a věc se vrací okresnímu soudu k
dalšímu řízení.
O d ů v o d n ě n í :
Napadeným usnesením okresní soud zastavil řízení podle § 104 odst. 1
o.s.ř. s odůvodněním, že žalovaný má místo podnikání na adrese S.Ľ.,
Slovenská republika a v takovém případě není dána pravomoc českých
soudů s tím, že žaloba měla být podána k Okresnímu soudu ve S. Ľ. ve
Slovenské republice. O nákladech řízení rozhodl okresní soud tak, že
žádný z účastníků nemá právo na jejich náhradu s odkazem na § 146
odst. 1 písm. c) o.s.ř.
Usnesení okresního soudu napadl včas podaným odvoláním žalobce.
Rozhodnutí považuje za nesprávné, neboť žalobce spolu s návrhem na
vydání platebního rozkazu předložil mimo jiné jako důkaz i dohodu o
splacení pohledávky, kde byla v článku IV. dohodnutá pro případ soudního
sporu mezi smluvními stranami pravomoc českých soudů, a to konkrétně
příslušného obecného soudu žalobce v ČR. S ohledem na tuto skutečnost
má žalobce za to, že pravomoc českých soudů byla založena dohodou
stran ve smyslu ust. § 37 odst. 2 zák. č. 97/1963 Sb. a navrhl proto, aby
odvolací soud napadené usnesení zrušil a věc vrátil okresnímu soudu k
dalšímu řízení.
Žalovaný se k odvolání žalobce nevyjádřil.
Krajský soud přezkoumal napadené usnesení, jakož i řízení předcházející
jeho vydání, aniž ve věci nařizoval jednání podle § 214 odst. 2 písm. d)
o.s.ř., a dospěl k závěru, že odvolání žalobce je důvodné.
Podle článku 23 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22.12.2000
o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských
a obchodních věcech (dále jen Brusel I) dohodnou-li se strany, z níž
alespoň jedna má bydliště na území členského státu, že v již vzniklém
nebo budoucím sporu z určitého právního vztahu má příslušnost soud
nebo soudy tohoto členského státu je příslušný soud nebo soudy tohoto
státu. Pokud se strany nedohodnou jinak, je tato příslušnost výlučná.
Taková dohoda o příslušnosti musí být uzavřena a) písemně nebo ústně
s písemným potvrzením, nebo za b)ve formě, která odpovídá zvyklostem
zavedeným mezi těmito stranami, nebo za c) v mezinárodním obchodě
ve formě, která odpovídá obchodním zvyklostem, které strany znaly nebo
musely znát a které strany smluv tohoto druhu v daném odvětví obchodu
obecně znají a pravidelně se jimi řídí.
V řízení zahájeném dne 7.12.2004, v němž se žalobce domáhal shora
uvedené částky z titulu kupní smlouvy, žalobce předložil soudu mimo jiné
i listinu nazvanou uznání dluhu ve smyslu § 558 zák. č. 40/1964 Sb. -
dohoda o splacení pohledávky datované a podepsané žalovaným ve S. Ľ.
dne 23.8.2004 a žalobcem v J. dne 26.8.2004. V článku IV. této listiny je
smluvními stranami sjednáno, že pro vztahy smluvních stran je rozhodný
český právní řád. Veškeré spory vyplývající z této smlouvy budou smluvní
strany přednostně řešit mimosoudní smírnou cestou. Nebude-li možné
takto vzniklý spor vyřešit, bude řešen u příslušného obecného soudu
věřitele v ČR.
Tato listina osvědčuje dosud nezpochybněný závěr, že smluvní strany
si v článku IV. dohody o uznání závazku ujednaly, že příslušný pro
rozhodování případných sporů mezi účastníky bude obecný soud žalobce v
ČR. Jedná se tak o ujednání o příslušnosti soudu (prorogace) podle oddílu
7 článku 23 nařízení Brusel I.
S ohledem na to, že se jedná o řízení zahájené po 1.5.2004 (článek 66
odst. 1 nařízení Brusel I. ve spojení s článkem 2 sdělení č. 44/2004 Sb.
m. s. Smlouvy o přistoupení ČR a dalších zemí k EU), jehož účastníci
mají bydliště na území členských států EU, měl okresní soud v dané věci
postupovat v souladu s článkem 23 odst. 1 písm. a) nařízení Brusel I,
které se užije bezprostředně a přednostně ( čl. 249 SES, obecně 6/64
Costa, 43/71 Politi ) před ustanovením § 89a občanského soudního
řádu upravujícími věcnou a místní příslušnost a pokračovat v řízení
jako soud věcně a místně příslušný. Z výše uvedených důvodů proto
okresní soud nemohl postupovat ani podle § 37 odst. 2 z.č. 97/1963 Sb.,
upravujícího možnost založení pravomoci českých justičních orgánů ve
věcech majetkových formou prorogace, protože pravidlo stanovené v §
37 odst. 2 z.č. 97/1963 Sb. se uplatní pro vztahy mezinárodního práva
soukromého. Nařízení Brusel I,jako akt komunitárního práva ( čl. 249
SES ) má však povahu práva nadnárodního, nikoliv mezinárodního, jak
bylo výše uvedeno.
Vzhledem k tomu, že tak okresní soud nepostupoval, zatížil své
rozhodnutí vadou, která měla za následek nesprávné rozhodnutí ve věci a
za odvolacího řízení nemohla být sjednána náprava (§ 219a odst. 1 písm.
a) o.s.ř.). Odvolací soud proto napadené usnesení okresního soudu zrušil
podle § 219a odst. 1 písm. a) a věc mu vrátil k dalšímu řízení podle § 221
odst. 1 písm. a) o.s.ř.
Pro úplnost odvolací soud dodává, že i kdyby okresní soud důvodně
shledal podmínky pro zastavení řízení podle § 104 odst. 1 o.s.ř. pro
nedostatek pravomoci soudů ČR, bylo by jeho povinností rovněž
rozhodnout o tom, kterému pravomocnému orgánu bude věc postoupena
ve smyslu § 221 odst. 1 písm. c) o.s.ř.
O nákladech odvolacího řízení bude rozhodnuto v novém rozhodnutí ve
věci ve smyslu § 224 odst. 3 o.s.ř.
P o u č e n í : Proti tomuto usnesení není odvolání ani dovolání přípustné.
V Liberci dne 31.října 2005
Za správnost vyhotovení: JUDr. L. P., Ph.D.,v.r.
M. K. předseda senátu