JJuuddiikkaattuurraa  NNeejjvvyyššššííhhoo  ssoouudduu
Spisová zna čka: 30 Cdo 3684/2018 
Typ 
rozhodnutí:USNESENÍ 
Kategorie 
rozhodnutí:B   
Aplikovaná 
norma:§ 243d písm. a) o. s. ř. ve zn ění od 30.09.2017 
§ 151 odst. 1 o. s. ř. ve zn ění od 30.09.2017 
§ 11 odst. 2 o. s. ř.
čl. 7 odst. 1 Na řízení (EU) č. 1215/2012  
Heslo: Dovolání 
Příslušnost soudu místní 
Příslušnost soudu mezinárodní  
ECLI: ECLI:CZ:NS:2019:30.CDO.3684.2018.1 
Právní v ěta: Pro účely aplikace § 11 odst. 2 o. s. ř. může být místní příslušnost založena i přímo 
použitelným předpisem práva Evropské unie.
Datum 
rozhodnutí:21.05.2019 
30 Cdo 3684/2018-81 
USNESENÍ 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senát ě složeném z p ředsedy JUDr . Pavla 
Simona a soudc ů Mgr. Víta Bi čáka a JUDr. Bohumila Dvo řáka v právní v ěci žalobkyn ě 
Czechoslovak Spirit, s. r. o. , IČO 27670252, se sídlem v Praze 1, T ěšnov 1059/1, 
zastoupené Mgr. Jaroslavem Tajbrem,  advokátem se sídlem v Praze 5, U Nikolajky 833/5, 
proti žalovaným 1) GURLEX GROUP CZ, s. r. o. , IČO 27725511, se sídlem v Brn ě, 
Bohunická 517/55, a 2) GAS Familia, s. r. o., Stará Ľubov ňa, IČO 31691552, se sídlem ve 
Staré Ľubovni, Prešovská 8, Slovenská republika, ob ěma zastoupeným Mgr. Tomášem 
Zachou, advokátem se sídlem v Praze 1, Lazarská 171 8/3, o 2 688 000 K č s p říslušenstvím, 
vedené u Obvodního soudu pro Prahu 1 pod sp. zn. 42  C 68/2017, o dovolání žalovaných 
proti usnesení M ěstského soudu v Praze ze dne 11. 6. 2018, č. j. 39 Co 392/2017-58, takto:
Dovolání se zamítá .
Od ůvodn ění:
I. Dosavadní pr ůběh řízení 
1. Žalobkyn ě se žalobou doru čenou soudu dne 24. 4. 2017 domáhá v ůč i ob ěma 
žalovaným spole čně a nerozdíln ě zaplacení částky 2 688 000 K č s p říslušenstvím jakožto 
náhrady škody v podob ě ušlého zisku, a to v návaznosti na porušení závazk u žalovaných 
plynoucího jim v ůči žalobkyni ze smlouvy uzav řené mezi ú častníky dne 19. 12. 2007.
2. Obvodní soud pro Prahu 1 jako soud prvního stupn ě usnesením ze dne  1. 9. 2017, č. j. 
42 C 68/2017-47, zamítl návrh žalovaných na p řerušení řízení do rozhodnutí Nejvyššího 
soudu o dovolání ve v ěci vedené pod sp. zn. 30 Cdo 6002/2016 (výrok I), v yslovil svou 
místní nep říslušnost (výrok II) a rozhodl o postoupení v ěci po právní moci rozhodnutí 
Městskému soudu v Brn ě (výrok III). 
3. Městský soud v Praze jako soud odvolací napadeným usn esením zm ěnil usnesení 
soudu prvního stupn ě ve výrocích II a III tak, že se místní nep říslušnost nevyslovuje a v ěc se 
Městskému soudu v Brn ě nepostupuje.
4. Soud prvního stupn ě vyšel ze zjišt ění, že ob ě žalované uzav řely dne 19. 12. 2007 s 
žalobkyní smlouvu, ve které se zavázaly nedodávat z boží ze sortimentu žalované 2) do 
obchodních sítí v České republice bez souhlasu žalobkyn ě a tento závazek porušily. 
Žalobkyn ě dovozuje pravomoc soud ů České republiky a místní p říslušnost soudu prvního 
stupn ě ze skute čnosti, že škoda zp ůsobená porušením smluvní povinnosti žalovaných m ěla 
vzniknout na celém území České republiky, nebo ť na celé toto území se p ředm ětná povinnost 
vztahuje. Žalované vznesly námitku nedostatku mezin árodní p říslušnosti ve vztahu k 
žalované 2) a nedostatku místní p říslušnosti ve vztahu k žalované 1), nebo ť zboží bylo 
fakticky dodáváno v sídle žalované 1) v Brn ě. Dále žalované navrhly p řerušení řízení do 
skon čení řízení vedeného u Nejvyššího soudu pod sp. zn. 30 Cd o 6002/2016, když je v n ěm 
řešena stejná otázka ve stejném sporu týkající se po uze jiného období. Tento návrh soud 
prvního stupn ě zamítl s tím, že nejsou spln ěny p ředpoklady uvedené v § 109 odst. 2 písm. c) 
ob čanského soudního řádu, nebo ť v dovolacím řízení není řešena otázka, která by byla 
předb ěžnou k tomuto řízení. Dále se soud prvního stupn ě zabýval otázkou mezinárodní 
příslušnosti s ohledem na sídlo žalované 2) na Sloven sku, přičemž vyšel z na řízení 
Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. 12. 2012 o p říslušnosti a 
uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v ob čanských a obchodních v ěcech (přepracované 
zn ění), dále jen „na řízení Brusel I bis“. Soud prvního stupn ě uvedl, že p ředm ět sporu tvo ří 
smlouva nebo nároky ze smlouvy ve smyslu čl. 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis, p řičemž se 
jedná o rámcovou smlouvu o dodání zboží , nikoliv o smlouvu o poskytování služeb, jak  
namítala žalobkyn ě. Jde tak podle soudu prvního stupn ě o situaci p ředvídanou čl. 7 odst. 1 
písm. b) první odrážka na řízení Brusel I bis. Ze smlouvy soud prvního stupn ě zjistil, že se 
žalobkyn ě zavázala nakupovat zboží vyráb ěné žalovanou 2) výlu čně prost řednictvím 
žalované 1) na základ ě jednotlivých kupních smluv, které se podle ujednán í řídí českým 
právním řádem. Smlouva neobsahuje ujednání o místu dodávání,  a proto soud prvního stupn ě 
vyšel z tehdy platného ustanovení § 261 odst. 1 a §  412 odst. 3 zákona č. 513/1991 Sb., 
obchodní zákoník a dovodil, že v p řípad ě dodání zboží je místem pln ění sídlo prodávajícího, 
tedy žalované 1), což platí i podle nyní platného §  1955 odst. 1 zákona č. 89/2012 Sb., 
ob čanský zákoník. Ve vztahu k žalované 2) je podle soudu prvního stupn ě dána mezinárodní  
příslušnost českých soud ů, konkrétn ě M ěstského soudu v Brn ě. Soud prvního stupn ě dále 
uvedl, že na tomto záv ěru nem ůže nic zm ěnit ani skute čnost, že jsou žalovány dva subjekty, 
nebo ť podle čl. 8 odst. 1 na řízení Brusel I bis m ůže být žalovaná 2) žalována u soudu místa, 
kde má bydlišt ě (sídlo) některý ze žalovaných. Soud prvního stupn ě na základ ě výše 
uvedeného vyslovil svou místní nep říslušnost a sou časn ě rozhodl o postoupení v ěci místn ě 
příslušnému M ěstskému soudu v Brn ě.
5. Odvolací soud vycházel ze záv ěrů rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 7. 2. 2018, č. j. 
30 Cdo 6002/2016-108, kde Nejvyšší soud ve sporu me zi stejnými ú častníky již posuzoval 
mezinárodní p říslušnost ke sporu o náhradu škody podle stejné sml ouvy se záv ěrem, že nejde 
o spor z deliktní či kvazideliktní odpov ědnosti ve smyslu na řízení Brusel I bis a ustanovení 
čl. 7 odst. 2 nelze použít. Odvolací soud neshledal d ůvod odchýlit se v této v ěci od výše 
uvedeného výkladu Nejvyššího soudu. Odvolací soud u vedl, že je primárn ě nezbytné 
posoudit, zda smlouva ze dne 19. 12. 2007 je smlouvou o poskytnutí služeb , jak tvrdila  
žalobkyn ě, či smlouvou o dodání zboží, jak namítaly žalované , a jak dovodil i soud prvního 
stupn ě. Odvolací soud v této souvislosti poukázal na rozs udek Soudního dvora Evropské unie 
(dále jen „SDEU“) ze dne 19. 12. 2013, ve v ěci C-9/12, Corman-Collins SA proti La Maison 
du Whisky SA , který je podle jeho názoru použitelný i v této v ěci, nebo ť žalovaná 1) zde 
vystupuje jako sou část řet ězce, prost řednictvím n ěhož žalovaná 2) své zboží prodala 
žalobkyni, které ale bylo prodáváno za ú čelem další distribuce jejím odb ěratel ům, jedná se  
tak podle odvolacího soudu o smlouvu rámcovou. P říslušnost je proto t řeba odvozovat podle 
čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky na řízení Brusel I bis, tedy podle místa na území 
členského státu, kde služby podle smlouvy byly nebo m ěly být poskytnuty. Odvolací soud 
dosp ěl k záv ěru, že je-li hlavním p ředm ětem smlouvy poskytování služeb, nelze za místo 
pln ění smlouvy považovat místo, kde bylo zboží od žalov ané 1) žalobkyní odebíráno, ale 
místo, kde k poskytování služeb [k uzavírání dalšíc h smluv žalobkyní s jejími odb ěrateli na 
zboží od žalované 2)] docházelo. Konkrétní faktické  místo pln ění smlouvy z dosavadních 
zjišt ění neplyne. Mezinárodní p říslušnost je proto t řeba podle odvolacího soudu odvodit od 
sídla žalobkyn ě, které je v Praze 1, nebo ť lze d ůvodn ě p ředpokládat, že práv ě v n ěm sjednané 
distribu ční služby ve vztahu ke svým odb ěratel ům z v ětší části vykonávala. S ohledem na 
výše uvedené odvolací soud dovodil, že je ve vztahu  k žalované 2) dána mezinárodní 
příslušnost soud ů České republiky a také to, že místn ě p říslušným soudem pro řízení v ůč i 
žalované 2) je podle čl. 7 odst. 1 písm. a) druhá odrážka na řízení Brusel I bis Obvodní soud 
pro Prahu 1. Záv ěrem uvedl, že ustanovení § 11 odst. 2 o. s. ř. umož ňuje podat žalobu proti 
několika žalovaným, kte ří mají r ůzné obecné soudy, jen u jednoho z nich . Jestliže je podle 
výše uvedeného Obvodní soud pro Prahu 1 p říslušný ve v ěci v ůči žalované 2), je podle tohoto  
ustanovení soudem p říslušným i pro řízení ve vztahu k žalované 1), by ť sídlí v Brn ě.
II. Dovolání a vyjád ření k n ěmu 
6. Usnesení odvolacího soudu napadly žalované v celé m rozsahu dovoláním, ve kterém 
uplatnily následující dovolací d ůvody.
7. Odvolací soud podle žalovaných nesprávn ě v projednávané v ěci vyložil podmínky 
aplikace čl. 7 bodu 1 písm. b) na řízení Brusel I bis, čímž se m ěl bu ď odchýlit od judikatury 
dovolacího soudu (nap ř. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. 11. 2011, sp . zn. 23 Cdo 
3689/2011) nebo se jedná o otázku, která nebyla dos ud vy řešena.
8. Dále podle žalovaných odvolací soud nesprávn ě aplikoval § 11 odst. 2 ob čanského 
soudního řádu ve vztahu k žalované 1), v souvislosti s ur čením místní p říslušnosti soudu 
žalované 2) na základ ě čl. 7 bodu 1 písm. b) odrážky druhé na řízení Brusel I bis. Tato otázka 
nebyla podle žalovaných dovolacím soudem dosud vy řešena.
9. Žalobkyn ě ve vyjád ření k dovolání uvedla, že žalované v dovolání pouze  vyjmenovaly 
veškeré d ůvody p řípustnosti dovolání podle ustanovení § 237 ob čanského soudního řádu ve 
snaze zvýšit šanci na v ěcné projednání dovolání Nejvyšším soudem, a to bez ohledu na 
skute čnost, že soub ěh jednotlivých d ůvod ů p řípustnosti dovolání nedává s ohledem na jejich 
jazykovou formulaci jakýkoliv smysl . Žalobkyn ě dále zd ůraz ňuje, že o otázce místní 
příslušnosti mezi týmiž subjekty ve skutkov ě zcela totožné v ěci již Nejvyšší soud rozhodl 
rozsudkem ze dne 7. 2. 2018, č. j. 30 Cdo 6002/2016-108, p řičemž odvolací soud p ři vydání a 
od ůvodn ění napadeného usnesení zohlednil záv ěry a řídil se pokyny Nejvyššího soudu 
vyjád řenými v tomto rozsudku. Ve sv ětle výše uvedeného je žalobkyn ě toho názoru, že 
dovolání žalovaných je nep řípustné, a navrhuje, aby jej dovolací soud jako tak ové odmítl. Pro 
případ, že by Nejvyšší soud posuzoval dovolání, žalob kyn ě uvádí, že odvolací soud posoudil 
charakteristiku p ředm ětné smlouvy jako smlouvy o poskytování služeb v ěcn ě správn ě a v 
souladu s rozhodovací praxí SDEU i Nejvyššího soudu , v d ůsledku čehož v souladu s 
uvedenými rozhodnutími správn ě ur čil místní p říslušnost pro projednání žaloby žalobkyn ě 
dle ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. b) druhé odrážky na řízení Brusel I bis. Žalobkyn ě se taktéž 
domnívá, že odvolací soud správn ě aplikoval ustanovení § 11 odst. 2 ob čanského soudního 
řádu, když v řízení proti žalované 1) byl místn ě p říslušným soudem Obvodní soud pro Prahu 
1 a v řízení proti žalované 2) M ěstský soud v Brn ě.
III. Zastoupení, včasnost a náležitosti dovolání 
10. Nejvyšší soud v dovolacím řízení postupoval a o dovolání rozhodl podle zákona č. 
99/1963 Sb., ob čanský soudní řád, ve zn ění ú činném od 30. 9. 2017 (viz čl. II zákona č. 
296/2017 Sb.), dále jen „o. s. ř.“.
11. Dovolání bylo podáno v čas, osobou k tomu oprávn ěnou, za spln ění podmínky § 241 
odst. 1 o. s. ř. a obsahovalo náležitosti vyžadované ustanovením §  241a odst. 2 o. s. ř. 
Nejvyšší soud se proto dále zabýval p řípustností dovolání .
IV. Přípustnost dovolání 
12. Podle § 236 odst. 1 o. s. ř. lze dovoláním napadnout pravomocná rozhodnutí 
odvolacího soudu, jestliže to zákon p řipouští .
13. Podle § 237 o. s. ř. není-li stanoveno jinak, je dovolání p řípustné proti každému  
rozhodnutí odvolacího soudu, kterým se odvolací řízení kon čí, jestliže napadené rozhodnutí  
závisí na vy řešení otázky hmotného nebo procesního práva, p ři jejímž řešení se odvolací soud 
odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího s oudu nebo která v rozhodování 
dovolacího soudu dosud nebyla vy řešena nebo je dovolacím soudem rozhodována rozdíln ě 
anebo má-li být dovolacím soudem vy řešená právní otázka posouzena jinak.
14. Otázka posouzení, zda smlouva uzav řená mezi ú častníky byla smlouvou o prodeji 
zboží nebo poskytnutí služeb ve smyslu čl. 7 bodu 1 na řízení Brusel I bis, nem ůže založit 
přípustnost dovolání podle § 237 o. s. ř., nebo ť p ři jejím řešení se odvolací soud neodchýlil 
od řešení p řijatého v judikatu ře Nejvyššího soudu, pokud s p řihlédnutím k rozsudku SDEU ze 
dne 19. 12. 2013, ve v ěci C-9/12, Corman-Collins SA proti La Maison du Whisky SA , 
předm ětnou smlouvu posoudil jako smlouvu o poskytnutí slu žeb a uzav řel, že místem 
poskytnutí služby je sídlo žalobkyn ě (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 7. 2. 2018 , sp. 
zn. 30 Cdo 6002/2016, bod 30 a násl.). 
15. Námitky žalovaných týkající se vzniku a obsahu smlu vního vztahu s žalobkyní jsou  
ve své podstat ě námitkami proti skutkovým zjišt ěním, na nichž odvolací soud své rozhodnutí 
založil, a nejsou tak zp ůsobilým dovolacím d ůvodem (§ 241a odst. 1 o. s. ř.). 
16. Dovolání je p řípustné pro řešení otázky aplikace § 11 odst. 2 ob čanského soudního 
řádu ve vztahu k žalované 1), v souvislosti s ur čením místní p říslušnosti soudu žalované 2) na 
základ ě čl. 7 bodu 1 písm. b) odrážky druhé na řízení Brusel I bis, nebo ť uvedená otázka 
dosud nebyla dovolacím soudem vy řešena.
V. Důvodnost dovolání a právní úvahy dovolacího soudu 
17. Dovolání není d ůvodné.
18. Podle § 11 odst. 1 o. s. ř. se řízení koná u toho soudu, který je v ěcn ě a místn ě 
příslušný. Pro ur čení v ěcné a místní p říslušnosti jsou až do skon čení řízení rozhodné 
okolnosti, které tu jsou v dob ě jeho zahájení. V ěcn ě a místn ě p říslušným je vždy také soud, 
jehož p říslušnost již není možné podle zákona zkoumat nebo jehož p říslušnost byla ur čena  
pravomocným rozhodnutím p říslušného soudu.
19. Podle § 11 odst. 2 o. s. ř. je -li místn ě p říslušných n ěkolik soud ů, může se řízení konat 
u kteréhokoli z nich.
20. Podle čl. 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis osoba, která má bydlišt ě v n ěkterém členském 
stát ě, může být v jiném členském stát ě žalována:
a) pokud p ředm ět sporu tvo ří smlouva nebo nároky ze smlouvy, u soudu místa, kd e 
závazek, o n ějž se jedná, byl nebo m ěl být spln ěn; 
b) pro ú čely tohoto ustanovení, a pokud nebylo dohodnuto jin ak, je místem pln ění  
zmín ěného závazku: 
- v p řípad ě prodeje zboží místo na území členského státu, kam zboží podle 
smlouvy bylo nebo m ělo být dodáno, 
- v p řípad ě poskytování služeb místo na území členského státu, kde služby 
podle smlouvy byly nebo m ěly být poskytnuty;
c) nepoužije-li se písmeno b), použije se písmeno a ). 
21. Ze zn ění daných ustanovení na řízení Brusel I bis je z řejmé, že upravují jak 
mezinárodní, tak i místní p říslušnost (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 7 . 2. 2018, sp. 
zn. 30 Cdo 6002/2016). 
22. Ustanovení § 11 odst. 2 o. s. ř. stanoví logickou, ale v p řípad ě místní p říslušnosti dané 
na výb ěr velmi d ůležitou zásadu, podle které je to žalobce, jenž ur čuje , u kterého z více 
místn ě p říslušných soud ů bude probíhat řízení. Tato skute čnost je rozhodná nejen v 
případech, když zákon stanoví více možností, ale také  tehdy, když se strany dohodnou na 
místn ě p říslušném soudu. Nesjednají -li totiž takovou p říslušnost jako výlu čnou, je žalobce  
oprávn ěn zvolit mezi soudy p říslušnými na základ ě zákona anebo soudem zvoleným [srov. 
LAVICKÝ, P. a kol. Ob čanský soudní řád (§ 1 až 250l). Řízení sporné. Praktický komentá ř. 
Praha: Wolters Kluwer ČR, a. s., 2016, s. 1116]. 
23. Místn ě p říslušných m ůže být podle pravidel daných § 84 a násl. o. s. ř. více soud ů 
bu ď nap ř. proto, že je více žalovaných a každý má sv ůj obecný soud v obvodu jiného soudu, 
nebo proto, že o ur čité v ěci lze vést řízení u více místn ě p říslušných soud ů. Řízení se podle 
odstavce druhého m ůže konat u kteréhokoliv z t ěchto soud ů. Je-li více žalovaných, nep řichází 
v úvahu, aby soud žalobu proti jednomu z nich vylu čoval k samostatnému projednání jenom 
proto, aby mohl v řízení proti n ěmu vyslovit místní nep říslušnost [srov. JIRSA, J. a kol. 
Ob čanský soudní řád, 1. část: Soudcovský komentá ř (Systém ASPI). Havlí ček Brain Team. 
Dostupné v Systému ASPI. ISSN: 2336-517X]. 
24. Dovolací soud již ve své judikatu ře dovodil, že sm ěřuje-li žaloba proti více 
žalovaným, není pro ú čely místní p říslušnosti podle ustanovení § 85 odst. 1 o. s. ř. podstatné, 
v jakém po řadí byli v žalob ě uvedeni; obecným soudem v takovém p řípad ě m ůže být obecný 
soud kteréhokoli ze žalovaných (srov. usnesení Nejv yššího soudu ze dne 31. 1. 2017, sp. zn. 
29 Cdo 5761/2016). Obdobn ě se vyjád řil i Ústavní soud ve svém usnesení ze dne 3. 3. 201 1, 
sp. zn. II. ÚS 470/11, kde uvedl:  „Lze souhlasit s  obecným východiskem st ěžovatele, že 
má-li ten být žalován, je jeho místn ě p říslušným soudem soud , v jehož obvodu má st ěžovatel 
bydlišt ě. Ovšem krom ě tohoto pravidla zná procesní p ředpis - ob čanský soudní řád - řadu 
případ ů, kdy m ůže být st ěžovatel žalován u zcela jiného místn ě p říslušného soudu. Jednou z 
nich je i situace spole čenství ú častník ů (§ 91 ob čanského soudního řádu), jež m ůže být jak  
nerozlu čné (tedy podle § 91 odst. 2 ob čanského soudního řádu, jež st ěžovatel akcentuje ) tak i 
samostatné (§ 91 odst. 1 ob čanského soudního řádu, jež st ěžovatel pomíjí ). Tato pluralita pak 
logicky zakládá možnost více místn ě p říslušných soud ů, které jsou si podle § 11 odst. 2 
ob čanského soudního řádu až do okamžiku podání žaloby rovny. Toto p ředem stanovené 
pravidlo i s ohledem na obecnost jeho použití v rám ci daných p řípad ů není v rozporu se 
zásadou zákonného soudce...“
25. Není p řitom rozumný d ůvod , pro který by záv ěr dovozený v judikatu ře Nejvyššího 
soudu a Ústavního soudu o možnosti volby soudu žalo bcem v p řípad ě, kdy jsou místn ě 
příslušné dva či více soud ů, nebyl použitelný i v  p řípad ě, kde vedle sebe zakládá místní 
příslušnost vnitrostátní norma a p římo použitelný právní p ředpis Evropské unie.
VI. Záv ěr
26. Nejvyšší soud z výše uvedených d ůvod ů dovolání žalobkyn ě podle ustanovení §  243d 
písm. a) o. s. ř. zamítl. 
27. O náhrad ě náklad ů řízení v četn ě náklad ů řízení dovolacího rozhodne soud v 
rozhodnutí, jímž se řízení kon čí (§ 151 odst. 1 část v ěty p řed st ředníkem o. s. ř.). 
Pou čení: Proti tomuto rozhodnutí není p řípustný opravný prost ředek.
V Brn ě dne 21. 5. 2019 
JUDr. Pavel Simon 
předseda senátu