Soud:  Nejvyšší soud  
Datum rozhodnutí:  06/15/2017  
Spisová značka:  25 Nd 198/2017  
ECLI:  ECLI:CZ:NS:2017:25.ND.198.2017.1  
Typ rozhodnutí:  USNESENÍ  
Heslo:  Příslušnost soudu místní  
Dotčené předpisy:  § 11 odst. 3 o. s. ř.  
Kategorie rozhodnutí:  D  
 
25 Nd 198/2017   
 
 
U S N E S E N Í  
 
 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Petra Vojtka a soudců JUDr. Ivany Tomkové a JUDr. 
Roberta Waltra v právní věci oprávněné  TARANIS INVEST, s.r.o. , IČO: 2 5702432, se sídlem v Praze 1, Vodičkova 699/30, 
zastoupené Mgr. Marií Klinerovou, advokátkou se sídlem v Praze 1, V Jámě 699/1, proti povinnému M. M. , pro 9.639, - Kč s 
příslušenstvím, vedené u Okresního soudu v Břeclavi pod sp. zn. 53 EXE 1208/2017, o urče ní místní příslušnosti soudu podle § 11 
odst. 3 o. s. ř., takto:  
 
Věc vedenou u Okresního soudu v Břeclavi pod sp. zn. 53 EXE 1208/2017 projedná a rozhodne  Okresní soud v Břeclavi.  
Odůvodnění:  
 
U Okresního soudu v Břeclavi je pod sp. zn. 53 EXE 1208/2017 vedeno exekuční řízení na majetek povinného pro částku 9.639, - Kč 
s příslušenstvím. Soudní exekutor JUDr. Filip Exner, se sídlem Exekutorského úřadu Praha 7, Přívozní 1054/2, požádal o pověře ní k 
vedení exekuce k vymožení pohledávky oprávněné. V průběhu ří zení vyšlo najevo, že povinný je občanem Slovenské republiky, v 
České republice nemá povolen žádný druh pobytu a nebylo zde ani zjištěno jeho bydliště. Případný majetek povinného na území 
České republiky nebyl před pověřením soudního exekutora zjišťován.  
 
Okresní soud v Břeclavi usnesením ze dne 4. 5. 2017, č. j. 53 EXE 1208/2017 -17, vyslovil svou místní nepříslušnost s tím, že věc 
bude předložena Nejvyššímu soudu k rozhodnutí podle § 11 odst. 3 o. s. ř.  
 
Podle § 11 odst. 3 o. s. ř. jde -li o věc, která pat ří do pravomoci soudů České republiky, ale podmínky místní příslušnosti chybějí 
nebo je nelze zjistit, určí Nejvyšší soud, který soud věc projedná a rozhodne.  
 
Podle čl. 24 odst. 5 Nařízení Rady (ES) č. 1215/2012, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudníc h rozhodnutí v občanských a 
obchodních věcech, bez ohledu na bydliště stran mají výlučnou příslušnost pro řízení, jejichž předmětem je výkon rozhodnutí, soudy 
členského státu, v němž byl nebo má být výkon rozhodnutí proveden.  
 
Podle § 45 odst. 2 zákona č. 120/2001 Sb., o soudních exekutorech a exekuční činnosti (exekuční řád) a o změně dalších zákonů, 
místně příslušným exekučním soudem je soud, v jehož obvodu má povinný, je -li fyzickou osobou, místo svého trvalého pobytu, 
popřípadě místo pobytu na území Čes ké republiky podle druhu pobytu cizince. Je -li povinný právnickou osobou, je místně 
příslušným soud, v jehož obvodu má povinný sídlo. Nemá -li povinný, který je fyzickou osobou, v České republice místo trvalého 
pobytu nebo místo pobytu podle věty první, neb o nemá -li povinný, který je právnickou osobou, sídlo v České republice, je místně 
příslušným soud, v jehož obvodu má povinný majetek.  
 
Nejvyšší soud v usnesení velkého senátu občanskoprávního a obchodního kolegia ze dne 12. 11. 2014, sp. zn. 31 Nd 316/2013 , 
uveřejněném pod č. 11/2015 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek, vyložil a odůvodnil právní názor, že je -li Nejvyšší soud žádán 
o určení místně příslušného soudu podle ustanovení § 11 odst. 3 o. s. ř. na základě pravomocného rozhodnutí, jímž soud prvn ího 
stupně vyslovil svou místní nepříslušnost a rozhodl o postoupení věci Nejvyššímu soudu za účelem určení místně příslušného so udu, 
Nejvyšší soud určí místně příslušný soud, aniž zkoumá (aniž je oprávněn zkoumat), zda je dána pravomoc českých soudů k 
projednání a rozhodnutí věci.  
 
Z usnesení velkého senátu občanskoprávního a obchodního kolegia Nejvyššího soudu ze dne 12. 9. 2012, sp. zn. 31 Nd 200/2012, 
které bylo publikováno pod č. 4/2013 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek, plyne, že skutečnost, zda  povinný má exekučně 
postižitelný majetek na území České republiky, který by mohl být po nařízení exekuce soudním exekutorem zajištěn a zpeněžen, 
vyjde najevo až činností soudem pověřeného soudního exekutora v rámci provádění exekuce. Exekuční soud proto p řed nařízením 
exekuce a pověřením exekutora jejím provedením nezjišťuje existenci majetku povinného a rozhoduje -li za této situace Nejvyšší 
soud podle § 11 odst. 3 o. s. ř., určí místně příslušný exekuční soud podle zásady hospodárnosti (srov. též usnesení  Nejvyššího soudu 
ze dne 31. 8. 2006, sp. zn. 25 Nd 55/2006, publikované pod č. 43/2007 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek).  
 
Nejvyšší soud s přihlédnutím k zásadě rychlosti a hospodárnosti řízení podle § 11 odst. 3 o. s. ř. určil jako místně přísluš ný exekuční 
soud, u něhož navrhovaný soudní exekutor podal žádost o pověření provedením exekuce a který již provedl prvotní úkony. Vzal 
přitom v úvahu, že předkládající soud je s věcí již seznámen a že tento soud je i soudem dostupným ze S. r., kde je povi nný hlášen k 
trvalému pobytu.  
 
Proti tomuto usnesení není opravný prostředek přípustný.  
V Brně dne 15. června 2017  
 
JUDr. Petr Vojtek  
předseda senátu