JJuuddiikkaattuurraa  NNeejjvvyyššššííhhoo  ssoouudduu
Spisová zna čka: 22 Nd 208/2018 
Typ 
rozhodnutí:USNESENÍ 
Kategorie 
rozhodnutí:D   
Aplikovaná 
norma:§ 11 odst. 3 o. s. ř. 
Heslo: P říslušnost soudu místní  
ECLI: ECLI:CZ:NS:2018:22.ND.208.2018.1 
Právní v ěta:
Datum 
rozhodnutí:27.11.2018 
22 Nd 208/2018-66 
USNESENÍ 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senát ě složeném z p ředsedy JUDr . Ji řího 
Spá čila, CSc., a soudc ů Mgr. Davida Havlíka a Mgr. Michala Králíka, Ph.D.,  ve v ěci 
žalobkyn ě ItaloInCucina s.r.o. , identifika ční číslo osoby 29152143, se sídlem v Praze 1, 
Revolu ční 1082/8, zastoupené Mgr. Petrou Kubá čovou, advokátkou se sídlem Praze 1, 
Olivova 2096/4, proti žalovanému E. P. , narozenému XY, bytem v XY, zastoupenému Mgr. 
Martinem Holubem, advokátem se sídlem v Praze 1, Ka prova 40/12, o zaplacení 9 000,- EUR 
s p říslušenstvím, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 1 pod sp. zn. 22 C 37/2017, o návrhu 
na ur čení místní p říslušnosti, takto:
Věc vedenou u Obvodního soudu pro Prahu 1 pod sp. zn.  22 C 37/2017 projedná  a 
rozhodne  Obvodní soud pro Prahu 2.
Od ůvodn ění:
Žalobkyn ě u Obvodního soudu pro Prahu 1 („soud“) podala dne 7. 3. 2017 žalobu, 
kterou se po žalovaném domáhá zaplacení částky 9 000,- EUR s p říslušenstvím z titulu 
podnájemní smlouvy ze dne 30. 3. 2015.
Žalovaný uvedl, že ke dni podání žaloby fakticky  b ydlel na adrese XY, a proto 
uplatnil námitku místní nep říslušnosti soudu. Na adrese XY , ke dni podání žaloby nebydlel, 
ani zde nem ěl sídlo podnikání, nebo ť od 31. 1. 2016 nevykonával v České republice žádnou 
podnikatelskou činnost. 
Žalobkyn ě nesouhlasila s námitkou místní nep říslušnosti a uvedla, že v podnájemním 
vztahu vystupoval žalovaný jako podnikající fyzická  osoba s adresou sídla XY. To, že poté 
ukon čil podnikání v České republice, neznamená, že se zbavil povinností plynoucích z 
podnájemní smlouvy. Nadto s ukon čením podnikatelské činnosti žalovaného v České  
republice nesouhlasila a ani jí nebylo toto rozhodn utí žalovaného oznámeno. Ukon čení 
podnikatelské činnosti žalovaného nem ůže jít k její tíži. Pokud by soud nesouhlasil s jej í 
argumentací,  navrhla, aby v ěc byla postoupena podle § 88 písm. b) a § 105 zákon a č. 
99/1963 Sb., ob čanský soudní řád, ve zn ění pozd ějších p ředpis ů („o. s. ř.“) Obvodnímu soudu 
pro Prahu 2. D ůvodem je situování nebytových prostor, kterých se t ýkala podnájemní 
smlouva. Kdyby však bylo prokázáno, že žalovaný má bydlišt ě mimo Českou republiku, 
musela by se v ěc posuzovat podle Na řízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 
1215/2012 ze dne 12. 12. 2012 („na řízení Brusel I bis“), zejména podle čl. 7 odst. 1 písm. a), 
nebo ť závazek ze smlouvy m ěl být pln ěn v České republice. Žalobkyn ě dodala, že ke dni 
podání žaloby se žalovaný zdržoval na adrese XY (co ž podporuje i sd ělení Ministerstva 
vnitra České republiky ze dne 29. 11. 2017 na č. l. 44); v souvislosti s tím navrhla, aby byla 
věc p řípadn ě postoupena Obvodnímu soudu pro Prahu 10 podle § 10 5 odst. 2 o. s. ř.
Obvodní soud v usnesení ze dne 14. 5. 2018, č. j. 22 C 37/2017-59, dosp ěl k záv ěru, 
že se jedná o soukromoprávní pom ěr s mezinárodním prvkem, nebo ť žalovaný je italským 
státním ob čanem, přičemž odkázal na čl. 24 na řízení Brusel I bis. Dále ohledn ě výkladu 
pojmu „nájem nemovitostí“ zmínil usnesení Nejvyššíh o soudu ze dne 27. 8. 2014, sp. zn. 25 
Nd  190/2014, a v souvislosti s tím odkázal i na rozsu dek Nejvyššího soudu ze dne 24. 11. 
2010, sp. zn. 26 Cdo 3733/2008, který vyložil podná jem coby zvláštní p řípad nájmu, přičemž 
řízení týkající se neuhrazené platby za podnájem lze  pod řadit pod čl. 24 na řízení Brusel I bis. 
Soud uzav řel, že je dána výlu čná mezinárodní p říslušnost českých soud ů. 
Ohledn ě místní nep říslušnosti obvodní soud konstatoval, že žalobkyn ě p ři podání 
žaloby postupovala podle § 85 odst. 2 o. s. ř., nicmén ě žaloba sm ěřuje proti žalovanému jako 
fyzické osob ě. Soud nezjistil žádný majetek žalovaného na území České republiky. Podle 
konstantní judikatury v daném p řípad ě nelze aplikovat § 88 o. s. ř., nebo ť v řízení jde o 
podnájemní vztah a práva a povinnosti z toho vyplýv ající. S ohledem na to, že není možné 
zjistit obecný soud žalovaného v dob ě zahájení řízení, nelze stanovit podmínky místní 
příslušnosti.  Jsou  tak  dány zákonné p ředpoklady pro ur čení místn ě p říslušného soudu podle 
§ 11 odst. 3 o. s. ř. Obvodní soud shora ozna čeným usnesením rozhodl o své místní 
nep říslušnosti s tím, že po právní moci usnesení bude v ěc p ředložena Nejvyššímu soudu.
Podle § 11 odst. 1 o. s. ř. se řízení koná u toho soudu, který je v ěcn ě a místn ě 
příslušný. Pro ur čení v ěcné a místní p říslušnosti jsou až do skon čení řízení rozhodné 
okolnosti, které tu jsou v dob ě jeho zahájení. V ěcn ě a místn ě p říslušným je vždy také soud, 
jehož p říslušnost již není možné podle zákona zkoumat nebo jehož p říslušnost byla ur čena  
pravomocným rozhodnutím p říslušného soudu.
Podle § 11 odst. 3 o. s. ř. jde -li o v ěc, která pat ří do pravomoci soud ů České 
republiky, ale podmínky místní p říslušnosti chyb ějí nebo je nelze zjistit, ur čí Nejvyšší soud, 
který soud v ěc projedná a rozhodne.
Podle čl. 24 odst. 1 Na řízení Brusel I bis  [dřív ější čl. 22 odst. 1 Na řízení Rady  (ES) č. 
44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o p říslušnosti a uznávání výkonu soudních rozhodnutí v 
ob čanských a obchodních sporech („ Na řízení Brusel I “)] bez ohledu na bydlišt ě stran mají 
výlu čnou p říslušnost tyto soudy členského státu pro řízení, jejichž p ředm ětem jsou v ěcná  
práva k nemovitostem a nájem nemovitostí, soudy členského státu, v n ěmž se nemovitost 
nachází. 
V souvislosti s výkladem autonomního pojmu „ řízení, jehož p ředm ětem je nájem  
nemovitostí“ ve smyslu čl. 22 odst. 1 Na řízení Brusel I  (dnešní čl. 24 odst. 1 Na řízení Brusel  
I bis) Nejvyšší soud odkazuje na rozhodnutí Soudního dvora  Evropské unie ve v ěci  Erich  
Rösler v . Horst Rottwinkel , 241/83, kde je daný pojem vyložen. Tím se rozumí veškerá 
řízení týkající se existence nájmu a výkladu ujednán í nájemní smlouvy, trvání nájmu, p ředání 
nemovitosti, opravy či náhrady škody zp ůsobené nájemcem, úhrady nájemného či dalších 
plateb spojených s nájmem (nap ř. platby za vodu, plyn nebo elekt řinu) a závazk ů 
pronajímatele či nájemce plynoucích z nájmu nemovitostí. Pod řízení ve smyslu čl. 22 odst. 1 
Na řízení Brusel I nelze zahrnout řízení o nárocích , které jsou pouze nep římo spojeny s 
užíváním nemovitosti, nap ř. ztráta radosti z dovolené a cestovní náklady. 
Ustálená judikatura Nejvyššího soudu nahlíží na pod nájem jako na zvláštní p řípad 
nájmu (nap ř. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 24. 11. 2010, sp . zn. 26 Cdo 3733/2008), 
přičemž tento záv ěr neodporuje výše uvedenému výkladu Evropského soud ního dvora. Řízení 
týkající se neuhrazené platby za podnájem je pod řaditelné pod pojem „ řízení, jehož  
předm ětem je nájem nemovitostí“ ve smyslu čl. 22 odst. 1 Na řízení Brusel I  (dnešní čl. 24 
odst. 1 Na řízení Brusel I bis ), jak ostatn ě uvedl Nejvyšší soud ve svém usnesení ze dne  27. 8. 
2014, sp. zn. 25 Nd  190/2014.
Z výše uvedeného tedy vyplývá, že v dané v ěci je dána mezinárodní p říslušnost soud ů 
České republiky.
Dále se Nejvyšší soud zabýval otázkou místní p říslušnosti konkrétního soudu v České 
republice. 
Podle § 84 o. s. ř. je k řízení p říslušný obecný soud ú častníka , proti n ěmuž návrh 
sm ěřuje (žalovaného), není-li stanoveno jinak.
Podle § 85 odst. 1 o. s. ř. nestanoví-li zákon jinak, je obecným soudem fyzické osoby  
okresní soud, v jehož obvodu má bydlišt ě, a nemá-li bydlišt ě, okresní soud, v jehož obvodu se 
zdržuje. Má-li fyzická osoba bydlišt ě na více místech, jsou jejím obecným soudem všechny  
okresní soudy, v jejichž obvodu bydlí s úmyslem zdr žovat se tam trvale. 
Podle § 88 písm. b) o. s. ř. je namísto obecného soudu , pop řípad ě namísto soudu 
uvedeného v § 85a, k řízení p říslušný soud, v jehož obvodu je nemovitá v ěc, týká-li se řízení 
práva k ní, není-li dána p říslušnost podle písmene a). 
Z obsahu spisu vyplývá, že žalobkyn ě ur čila místní p říslušnost podle adresy sídla 
žalovaného coby podnikající fyzické osoby v rámci p odnájemního vztahu. Žalovaný však dle 
informací z živnostenského rejst říku ukon čil podnikatelskou činnost ke dni 31. 1. 2016 a 
uvedl, že jeho faktické bydlišt ě je v Italské republice. Podle sd ělení Ministerstva vnitra České 
republiky ze dne 29. 11. 2017 žalovaný pobývá na úz emí České republiky od 10. 12. 2012 na 
základ ě Potvrzení o p řechodném pobytu. Nadto soud dodal , že nezjistil žádný majetek 
žalovaného na území České republiky.
Vzhledem k tomu, že pojem bydlišt ě je odlišný od pojmu trvalý pobyt, nebo ť bydlišt ě 
vyjad řuje úmysl fyzické osoby bydlet na daném míst ě trvale, vzal Nejvyšší soud v úvahu 
prohlášení žalovaného, že jeho bydlišt ě se nachází v Itálii. Na projednávaný p řípad se  
neaplikuje § 88 písm. b) o. s. ř., pon ěvadž p říslušnost daná tímto ustanovením je dána pouze 
tehdy, jde -li v řízení o samotnou existenci práva k nemovitosti, jeho trvání a zánik , nikoliv 
pouze o práva a povinnosti z toho plynoucí (srov. u snesení Nejvyššího soudu ze dne 15. 2. 
2007, sp. zn. 33 Odo 1207/2005). Podle ustanovení o . s. ř. o místní p říslušnosti nelze ur čit 
obecný soud žalovaného.
Z výše uvedeného je tedy z řejmé, že jsou napln ěny zákonné p ředpoklady pro ur čení 
místn ě p říslušného soudu podle § 11 odst. 3 o. s. ř. Nejvyšší soud proto ur čil , že žalobu 
projedná a rozhodn ě Obvodní soud pro Prahu 2, v jehož obvodu se nacház í p ředm ětná 
nemovitá v ěc, které se týkal podnájemní vztah ú častník ů. 
Pou čení: Proti tomuto usnesení není p řípustný opravný prost ředek.
V Brn ě dne 27. 11. 2018 
JUDr. Ji ří Spá čil, 
CSc. 
  předseda senátu