Soud:  Nejvyšší soud  
Datum rozhodnutí:  12/16/2014  
Spisová značka:  21 Nd 389/2014  
ECLI:  ECLI:CZ:NS:2014:21.ND.389.2014.1  
Typ rozhodnutí:  USNESENÍ  
Heslo:  Příslušnost soudu místní  
Dotčené předpisy:  § 11 odst. 1 o. s. ř.  
§ 11 odst. 3 o. s. ř.  
§ 89a o. s. ř.  
čl. 23 odst. 1 Nařízení (ES) č. 44/2001  
Kategorie rozhodnutí:  D  
 
21 Nd 389/2014  
 
 
U S N E S E N Í  
 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně senátu JUDr. Olgy 
Puškinové a soudců JUDr.  Mojmíra Putny a JUDr. Zdeňka Novotného v právní věci žalobce 
TOKO AGRI a.s.  se sídlem v Praze 4, Na Strži č. 1702/65, IČO 28888901,  zastoupeného Mgr. 
Pavlem Piňosem, advokátem se sídlem v Přerově, Čechova č. 1184/2, proti žalovanému  YUKAN 
SPÓŁka Z OGANICZ ONĄ ODPOWIEDZIALNOŚCIĄ  se sídlem ve Varšavě, Niedźwiedzia 
č. 29 B, Polská republika, IČO 146291470, pro „132.589,30 PLN s příslušenstvím“, o určení 
místní příslušnosti soudu, takto:  
 
Neurčuje se , který soud věc projedná a rozhodne.  
Odůvodnění:  
 
Podáním ze  dne 6. 11. 2014, doručeným Nejvyššímu soudu České republiky dne 7. 11. 2014, 
žalobce navrhl, aby Nejvyšší soud určil, který soud projedná a rozhodne věc označenou v záhlaví 
tohoto usnesení (§ 11 odst. 3 zákona č. 99/1963 Sb., 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění 
pozdějších předpisů; dále také jen „o. s. ř.“). K návrhu žalobce připojil návrh na vydání 
evropského platebního rozkazu (Formulář A) ze dne 4. 11. 2014, včetně všech příloh, jímž žádá 
soud, aby nařídil žalovanému zaplatit žalobci shora uveden ou částku s příslušenstvím, a to z 
důvodu prodlení se zaplacením nájemného podle smluv o nájmu movité věci s následným 
odkupem č. 018/2012, ze dne 29. 11. 2012, a č. 005/2013, ze dne 7. 5. 2013.  
 
Žalobce konstatuje, že smlouvy obsahují v článku VI. odst. 1  doložku o volbě českého práva; 
prorogační doložka však „v uvedených smlouvách sjednána nebyla“. Pravomoc českých soudů 
dovozuje z ustanovení článku 24 ve spojení s článkem 60 Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 
22. 12. 2000, o příslušnosti a uznávání a v ýkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních 
věcech (dále také jen „nařízení Brusel I“).  
 
Podle ustanovení § 11 odst. 1 o. s. ř. se řízení koná u toho soudu, který je věcně a místně 
příslušný. Pro určení věcné a místní příslušnosti jsou až do skonč ení řízení rozhodné okolnosti, 
které tu jsou v době jeho zahájení.  
 
Podle ustanovení § 11 odst. 3 o. s. ř. jde -li o věc, která patří do pravomoci soudů České republiky, 
ale podmínky místní příslušnosti chybějí nebo je nelze zjistit, určí Nejvyšší soud, kt erý soud věc 
projedná a rozhodne.  
 
Nejvyšší soud, jemuž byla věc v souladu s citovaným usnesením předložena, se především 
zabýval otázkou, zda byly splněny podmínky pro rozhodnutí dle § 11 odst. 3 o. s. ř.  
 
Podle ustanovení čl. 23 odst. 1 nařízení Brusel I  dohodnou -li se strany, z nichž alespoň jedna má 
bydliště (ve smyslu čl. 60 odst. 1 písm. a/ nařízení Brusel I sídlo) na území členského státu, že v 
již vzniklém nebo budoucím sporu z určitého právního vztahu má příslušnost soud nebo soudy 
tohoto členského  státu, je příslušný soud nebo soudy tohoto státu. Pokud se strany nedohodnou 
jinak, je tato příslušnost výlučná. Taková dohoda o příslušnosti musí být uzavřena a) písemně 
nebo ústně s písemným potvrzením nebo b) ve formě, která odpovídá zvyklostem zaveden ým 
mezi těmito stranami, nebo c) v mezinárodním obchodě ve formě, která odpovídá obchodním 
zvyklostem, které strany znaly nebo musely znát a které strany smluv tohoto druhu v daném 
odvětví obchodu obecně znají a pravidelně se jimi řídí.  
 
Podle ustanovení §  89a o. s. ř. účastníci řízení ve věcech týkajících se vztahů mezi podnikateli 
vyplývajících z podnikatelské činnosti se mohou písemně dohodnout na místní příslušnosti jiného 
soudu prvního stupně, ledaže zákon stanoví příslušnost výlučnou.  
 
V dané věci z č lánku VI. bod 4. výše citovaných smluv uzavřených mezi účastníky vyplývá, že 
„Smluvní strany se zavazují své veškeré spory řešit v prvé řadě svým jednáním vedeným snahou 
dosáhnout smíru. Veškeré nároky, spory a jiné záležitosti vznikající z této smlouvy ne bo z 
jakékoliv transakce jí zamýšlené, které se smluvním stranám nepodaří vyřešit vzájemnou 
dohodou, budou výhradně a s konečnou platností rozhodovány a urovnány v soudním řízení před 
obecnými soudy příslušnými z ohledu na sídlo pronajímatele“.  
 
Účastníci smlouvy se tímto ujednáním v souladu s článkem 23 Nařízení Brusel I a § 89a o. s. ř. 
dohodli na výlučné příslušnosti soudu, v jehož obvodu má sídlo pronajímatel; s ohledem na sídlo 
žalobce v Praze 4, Na Strži č. 1702/65, se jedná o Obvodní soud pro Prahu 4 . V dané věci přitom 
nejsou splněny podmínky pro místní příslušnost na výběr danou (§ 87 o. s. ř.) či výlučnou (§ 88 o. 
s. ř. a článek 22 Nařízení Brusel I).  
 
Z uvedeného vyplývá, že nejsou dány podmínky pro aplikaci ustanovení § 11 odst. 3 o. s. ř., 
neboť  místní příslušnost soudu je založena písemným ujednáním účastníků. Nejvyšší soud proto 
rozhodl, že se neurčuje, který soud věc projedná a rozhodne.  
 
Proti tomuto usnesení není přípustný opravný prostředek.  
V Brně dne 16. prosince 2014  
 
 
JUDr. Olga Puškinová  
předsedkyně senátu