Krajský soud v Brně předložil Nejvyššímu soudu shora označenou věc k
rozhodnutí podle § 11 odst. 3 o. s. ř. o tom, který soud věc projedná a
rozhodne, neboť podmínky místní příslušnosti, podle nichž by bylo možno
určit příslušný soud, v době jeho rozhodování chyběly nebo je nešlo zjistit.
Podle čl. 46 § 1 Jednotných právních předpisů pro smlouvu o mezinárodní
železniční přepravě zboží (CIM), které jsou přípojkem B k Úmluvě o
mezinárodní železniční přepravě (COTIF) z 9. května 1980, nároky
založené na těchto Jednotných právních předpisech mohou být
uplatňovány u soudů členských států určených dohodou stran nebo u
soudů státu, na jehož území a) má žalovaný svůj trvalý nebo obvyklý
pobyt, své sídlo nebo pobočku nebo obchodní zastoupení, jejichž
prostřednictvím byla přepravní smlouva uzavřena, nebo b) leží místo
převzetí zboží nebo místo určené pro dodání. Na jiné soudy se nelze
obracet. Podle § 2 téhož ustanovení je-li řízení zahájeno u soudu
příslušného podle § 1 ve věci nároku na základě těchto Jednotných
právních předpisů nebo vynesl-li takový soud ve věci takového sporu
rozsudek, nemůže být v téže věci mezi týmiž stranami podána nová
žaloba, ledaže rozhodnutí soudu, u něhož byla podána první žaloba,
nemůže být vykonáno v tom státě, ve kterém je podávána nová žaloba.
(Viz vyhláška č. 8/1985 Sb. ministra zahraničních věcí ze dne 2. srpna
1984 o Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě COTIF).
Podle čl. 23 odst. 1 Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. 12. 2000,
o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských
a obchodních věcech dohodnou-li se strany, z nichž alespoň jedna má
bydliště na území členského státu, že v již vzniklém nebo budoucím
sporu z určitého právního vztahu má příslušnost soud nebo soudy tohoto
členského státu, je příslušný soud nebo soudy tohoto státu. Pokud se
strany nedohodnou jinak, je tato příslušnost výlučná. Taková dohoda
o příslušnosti musí být uzavřena a) písemně nebo ústně s písemným
potvrzením nebo b) ve formě, která odpovídá zvyklostem zavedeným
mezi těmito stranami, nebo c) v mezinárodním obchodě ve formě, která
odpovídá obchodním zvyklostem, které strany znaly nebo musely znát a
které strany smluv tohoto druhu v daném odvětví obchodu obecně znají a
pravidelně se jimi řídí.
Podle čl. 71 odst. 1 Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. 12. 2000,
o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských
a obchodních věcech tímto nařízením nejsou dotčeny smlouvy, jejichž
stranami jsou členské státy a jež upravují příslušnost, uznání nebo výkon
rozhodnutí ve zvláště vymezených věcech.
Podle ustanovení § 84 o. s. ř. je k řízení příslušný obecný soud účastníka,
proti němuž návrh směřuje (žalovaného), není-li stanoveno jinak.
Podle ustanovení § 85 odst. 3 o. s. ř. obecným soudem právnické osoby je
okresní soud, v jehož obvodu má sídlo.
Uvedený Krajský soud v Brně usnesením ze dne 26. 4. 2010 sp. zn. 35
Cm 10/2006 (č. l. 78) vyslovil, že věc bude po právní moci usnesení
postoupena Nejvyššímu soudu k rozhodnutí podle § 11 odst. 3 o. s. ř. Z
odůvodnění tohoto usnesení vyplývá, že tomuto rozhodnutí Krajského
soudu v Brně předcházelo rozhodnutí Vrchního soudu v Olomouci, který
usnesením ze dne 5. 2. 2009 sp. zn. Ncp 10/2006 rozhodl, že ve věci je
dána věcná příslušnost okresních soudů s tím, že v dalším řízení bude
třeba, aby Krajský soud v Brně postupoval podle § 11 odst. 3 o. s. ř. a
věc předložil Nejvyššímu soudu k rozhodnutí, který soud věc projedná a
rozhodne.
Z listin obsažených ve spise plynou následující skutečnosti. Právní
předchůdce žalobce a žalovaný uzavřeli dne 5. 1. 2001 dohodu o
poskytnutí slevy na tranzitní přepravu vozových zásilek přes trasy
Českých drah z České republiky do Polska Nr. D 189771. Podle čl. 14 této
dohody se vztahy v této dohodě výslovně neupravené řídí příslušnými
ustanoveními Úmluvy CIM a jinými českými předpisy. Všechny spory
vzniklé z této dohody se pokusí smluvní strany přednostně vyřešit
dohodou. V případě, že nedosáhnou dohody, předloží smluvní strany
spor podle právních předpisů České republiky a českého o. s. ř. českému
soudu, a to konkrétně Krajskému obchodnímu soudu v Brně.
Podle ve věci vydaného usnesení Vrchního soudu v Olomouci ze dne 5.
2. 2009 sp. zn. Ncp 10/2006 je ve věci dána výlučná pravomoc českých
soudů k projednání věci podle čl. 23 Nařízení Rady ES č. 44/2001, a to na
základě dohody stran ze dne 5. 1. 2001.
Nejvyšší soud se s názorem vrchního soudu neztotožnil s poukazem
na ustanovení čl. 71 odst. 1 Nařízení Rady ES č. 44/2001 ve spojení s
ustanovením čl. 46 § 1 Jednotných právních předpisů pro smlouvu o
mezinárodní železniční přepravě zboží (CIM), které jsou přípojkem B k
Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) z 9. května 1980,
jíž jsou Česká a Polská republika signatáři. Výkladem těchto ustanovení
dospěl Nejvyšší soud k závěru, že z čl. 71 odst. 1 Nařízení Rady ES č.
44/2001 vyplývá přednostní aplikace pravidel příslušnosti obsažených
v mezinárodních úmluvách o zvlášť vymezených věcech před úpravou
příslušnosti obsaženou v nařízení. Dané pravidlo pak dopadá i na dohody
o soudní příslušnosti, jako jeden ze způsobů určení soudní příslušnosti.
Obsahuje-li proto mezinárodní úmluva ve zvlášť vymezené věci úpravu
sjednání příslušnosti, má tato úprava přednost před čl. 23 Nařízení Rady
ES č. 44/2001. (Srov. Drápal, L., Bureš, J. a kol. Občanský soudní řád II.
§ 201 až 376, Komentář, 1. vydání, Praha C. H. Beck 2009, str. 2961).
V dané věci je tedy podle názoru Nejvyššího soudu dána pravomoc soudů
České republiky na základě dohody stran ve smyslu ustanovení čl. 46 §
1 Jednotných právních předpisů pro smlouvu o mezinárodní železniční
přepravě zboží (CIM), které jsou přípojkem B k Úmluvě o mezinárodní
železniční přepravě (COTIF) z 9. května 1980. Poté je pravomoc určena
v ustanovení § 7 odst. 1 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád v
platném znění.
Pokud jde o podmínky určení místní příslušnosti konkrétního soudu, ty
nejsou v uvedené mezinárodní úmluvě obecně upraveny a nevyplývají
ani z výše uvedené dohody stran, které si zvolily pravomoc soudů České
republiky, avšak jako příslušný stanovily již neexistující Krajský obchodní
soud v Brně.
Podle ustanovení § 11 odst. 1 o. s. ř. řízení se koná u toho soudu, který
je věcně a místně příslušný. Pro určení věcné a místní příslušnosti jsou
až do skončení řízení rozhodné okolnosti, které tu jsou v době jeho
zahájení. Věcně a místně příslušným je vždy také soud, jehož příslušnost
již není možné podle zákona zkoumat nebo jehož příslušnost byla určena
pravomocným rozhodnutím příslušného soudu.
Podle ustanovení § 11 odst. 3 o. s. ř., jde-li o věc, která patří do
pravomoci soudů České republiky, ale podmínky místní příslušnosti
chybějí nebo je nelze zjistit, určí Nejvyšší soud, který soud věc projedná a
rozhodne.
Jak je patrno z výše uvedeného, v posuzované věci není možné určit
místní příslušnost soudu podle ustanovení o místní příslušnosti uvedených
v § 84 a následujících občanského soudního řádu. Ze spisu totiž nevyplývá
žádný z hraničních určovatelů místní příslušnosti podle uváděných
ustanovení tohoto právního předpisu a dohoda stran o určení Krajského
obchodního soudu v Brně není vzhledem k neexistenci tohoto soudu již
nadále platným ujednáním nehledě na to, že v konkrétní věci je dána
příslušnost okresních soudů. Navíc nejsou známy ani jiné relevantní
údaje, z nichž by bylo možno dovodit vztah žalovaného k některému z
okresních soudů České republiky.
Vzhledem k tomu, že z obsahu výše uvedené dohody stran je zřejmý
úmysl stran soudit se v městě Brně, jeví se jako odpovídající rozumnému
uspořádání vztahu, aby věc projednal a rozhodl Městský soud v Brně.
Při určení místně příslušného soudu vycházel Nejvyšší soud především z
výše uvedených hledisek, a proto vzhledem k nim podle ustanovení § 11
odst. 3 o. s. ř. určil, že místně příslušným k projednání a rozhodnutí věci
je jmenovaný soud.