Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů 
(EHK OSN) č. 83 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel 
z hlediska emisí znečišťujících látek podle požadavků na motorové palivo 
 
 
Revize 3  
 
O b s a hu j e  v š e c hny n ás l e d u j í c í  p l a t n é  t e x ty:   O b s a hu j e  v š e c hny p l a t n é  t ex ty  a ž  d o  s é r i e  z m ě n  0 5  -  D a tum v s t upu v platnos t: 29. března 2 001 
Dodatek 1 k sérii z mě n 05 - D atu m v stup u v plat nost: 12. září 200 1 Dodatek 2 k sérii z mě n 05 - D atu m v stup u v plat nost: 21. ún ora 20 02 Oprava 1 k sérii z mě n 05 oznám ená pod čísle m  C.N.111.200 2. TREATIES-1 ze dne 8. února 2002 Oprava 2 k sérii z mě n 05 oznám ená pod čísle m  C.N.883.200 3. TREATIES-1 ze dne 2. září 2003 Dodatek 3 k sérii z mě n 05 - D atu m v stup u v plat nost: 27. ún ora 20 04 
Dodatek 4 k sérii z mě n 05 - D atu m v stup u v plat nost: 12. srpna 2004 
Oprava 3 k sérii z mě n 05 oznám ená pod čísle m  C.N. 1038.2 004. TREATIES-1 ze dne 4. ří j na 2004 Dodatek 5 k sérii z mě n 05 - D atu m v stup u v plat nost: 4. dubna 2005  L 375/224 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 2  1  ROZSAH PŮSOBNOSTI  1.1 Tento předpis platí pro: 1
/ 
 1.1.1 Emise z výfuku při běžné a nízké teplotě okolí, emise způsobené vypařováním, emise 
plynů z klikové skříně a životnost zařízení proti znečišťujícím látkám a palubní diagnostické systémy (OBD) pro motorová vozidla vybavená zážehovými motory, která mají nejméně čtyři kola. 
 1.1.2 Emise z výfuku, životnost zařízení proti znečisťujícím látkám a palubní diagnostické 
systémy (OBD) pro vozidla kategorií M
1 a N 1 vybavená vznětovými motory, která 
mají nejméně 4 kola a maximální hmotnost nepřesahující 3500 kg. 
 1.1.3 Emise z výfuku při běžné a nízké teplotě okolí, emise způsobené vypařováním, emise 
plynů z klikové skříně a životnost zařízení proti znečišťujícím látkám a palubní diagnostické systémy (OBD) pro hybridní elektrická vozidla (HEV) vybavená zážehovými motory, která mají nejméně čtyři kola.  
 1.1.4  Emise z výfuku, životnost zařízení proti znečisťujícím látkám a palubní diagnostické 
systémy (OBD) pro hybridní elektrická vozidla (HEV) kategorií M
1 a N 1 vybavená 
vznětovými motory, která mají nejméně 4 kola a maximální hmotnost nepřesahující 
3500 kg. 
 
1.1.5  Předpis neplatí pro:    - vozidla s maximální hmotností menší než 400 kg a pro vozidla s maximální 
konstrukční rychlostí menší než 50 km/h; 
 
- vozidla, jejichž hmotnost bez nákladu nepřesahuje 400 kg, jestliže jsou 
určena pro dopravu cestujících, nebo 550 kg, jestliže jsou určena pro dopravu nákladů, a která mají motor s maximálním výkonem nepřesahujícím 15 kW. 
 1.1.6 Na žádost výrobce smí být schválení typu podle tohoto předpisu rozšířeno z vozidel 
kategorií M
1 nebo N 1 vybavených vznětovými motory, jejichž typ byl již schválen, 
na vozidla kategorie M 2 a N 2, která mají referenční hmotnost nepřesahující 2840 kg a 
která splňují podmínky kapitoly 7. (Rozšíření schválení). 
 1.1.7 Do působnosti tohoto předpisu nespadají vozidla kategorie N
1 se vznětovými motory 
nebo se zážehovými motory používajícími jako palivo zemní plyn (NG) nebo zkapalněný ropný plyn (LPG) za předpokladu, že jim bylo uděleno schválení typu podle předpisu č. 49 ve znění poslední série změn. 
 
                                                
 
1/ Kategorie vozidel podle definice uvedené v „Consolidated Resolution on the Construction of 
Vehicles (R.E.3), Příloha 7 (dokument TRANS/WP.29/78/Rev. 1/  Dodatek  2). 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/225
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 3  
 
1.2 Tento předpis neplatí pro vozidla se zážehovými motory používajícími jako palivo 
NG nebo LPG, které jsou používány pro motorová vozidla kategorie M
1 s maximální 
hmotností přesahující 3500 kg, M 2, M 3, N 2 a N 3, pro která platí předpis č. 49. 
 
2  DEFINICE  
Pro účely tohoto předpisu se rozumí: 
 2.1 „typem vozidla
“ kategorie motorových vozidel, která se neliší v takových zásadních 
hlediscích, jako jsou: 
 2.1.1  ekvivalentní setrvačná hmotnost stanovená ve vztahu k referenční hmotnosti, jak je 
předepsáno v bodě 5.1 přílohy 4; a 
 2.1.2 vlastnosti motoru a vozidla podle definice v příloze 1;  2.2 „referenční hmotností
“ hmotnost vozidla bez nákladu, zvýšená o hmotnost 100 kg 
pro zkoušky podle přílohy 4 a 8; 
 2.2.1 „hmotností vozidla bez nákladu
“ hmotnost vozidla v provozním stavu, bez řidiče, 
cestujících nebo nákladu, avšak s palivovou nádrží naplněnou na 90 %, s obvyklou sadou nářadí a případně s náhradním kolem; 
 2.3 „maximální hmotností
“ maximální technicky přípustná hmotnost podle prohlášení 
výrobce vozidla (tato hmotnost může být větší než maximální hmotnost povolená národním orgánem); 
 2.4 “plynnými znečišťujícími látkami
” emise z výfuku oxidu uhelnatého, oxidů dusíku 
vyjádřené v ekvivalentu oxidu dusičitého (NO 2) a uhlovodíků vyjádřených 
v ekvivalentech: 
 
- C 1H 1. 8 5 pro benzín, 
- C 1H 1. 8 6 pro motorovou naftu, 
- C 1H 2. 5 25 pro LPG, 
- C 1H 4 pro NG. 
 2.5 „znečišťujícími částicemi
“ složky výfukových plynů, které jsou zachyceny ze 
zředěného výfukového plynu při maximální teplotě 325 K (52 °C) pomocí filtrů popsaných v příloze 4; 
 2.6 „emisemi z výfuku
“:  
 
-  u zážehových motorů emise plynných znečišťujících látek; -  u vznětových motorů emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících 
částic; L 375/226 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 4   2.7 „emisemi způsobenými vypařováním
“ uhlovodíkové páry, které unikly z palivového 
systému motorového vozidla, jiné než páry z emisí z výfuku; 
 2.7.1 „ztrátami výdechem z nádrže
“ emise uhlovodíků způsobené změnami teploty 
v palivové nádrži (vyjádřené jako ekvivalent C 1H 2. 33); 
 2.7.2 „ztrátami z odstaveného vozidla za tepla
“ emise uhlovodíků unikající z palivového 
systému stojícího vozidla po periodě jízdy (vyjádřené jako ekvivalent C 1 H 2. 20  ); 
 2.8 „klikovou skříní motoru
“ prostory uvnitř nebo vně motoru, které jsou spojeny 
s jímkou oleje vnitřními nebo vnějšími kanály, kterými mohou plyny a páry unikat; 
 2.9 „zařízením pro studený start
“ zařízení, které dočasně obohacuje směs vzduch/palivo 
v motoru tak, aby se usnadnilo startování motoru; 
 2.10 „pomocným startovacím zařízením
” zařízení pomáhající motoru při startování bez 
obohacování směsi vzduch/palivo, například žhavicí svíčka, úpravy časování vstřiku apod.; 
 2.11 „zdvihovým objemem motoru
“: 
 2.11.1  u motorů s vratnými písty jmenovitý zdvihový objem;  2.11.2  u motorů s rotačními písty (Wankelovy motory) dvojnásobek jmenovitého 
zdvihového objemu spalovací komory, který připadá na jeden píst; 
 2.12 „zařízením proti znečišťujícím látkám
“ takové části vozidla, které regulují a/nebo 
omezují emise z výfuku a emise způsobené vypařováním; 
 2.13 zkratkou „OBD
“ palubní diagnostický systém pro kontrolu emisí, který má 
schopnost identifikovat pravděpodobnou oblast chybné funkce kódem chyb uloženým do paměti počítače; 
 2.14 “zkouškou vozidel v provozu
” zkouška a vyhodnocení shodnosti provedené podle 
bodu 8.2.1 tohoto předpisu; 
 2.15 “řádně udržovaným a užívaným
” pro účely zkušebního vozidla, že dané vozidlo 
splňuje podmínky bodu 2 dodatku 3 k tomuto předpisu; 
 2.16 “odpojovacím zařízením
” jakýkoliv konstrukční prvek snímající teplotu, rychlost 
vozidla, otáčky motoru, převodový stupeň, podtlak v sacím potrubí nebo jiné parametry pro účely aktivace, modulace, zpožďování nebo deaktivace činnosti jakékoliv části systému pro regulaci emisí, který snižuje účinnost systému pro regulaci emisí v podmínkách, které lze v běžném provozu a užívání vozidla logicky 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/227
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 5  
 
očekávat. Takový konstrukční prvek nemůže být považován za odpojovací zařízení, jestliže: 
 2.16.1 potřeba tohoto zařízení je oprávněná kvůli ochraně motoru proti poškození nebo 
nehodě a pro bezpečný provoz vozidla nebo 
 2.16.2 zařízení nepracuje za oblastí požadavků vázaných na startování motoru nebo  2.16.3 podmínky jsou v podstatě včleněny do postupů zkoušky typu I nebo typu VI.  2.17 „rodinou vozidel
" skupina typů vozidel, která je identifikována základním vozidlem 
pro účely přílohy 12; 
 2.18 „požadavkem motoru na palivo
" druh paliva normálně používaného pro pohon 
motoru: 
 
- benzín, - LPG (zkapalněný ropný plyn), - NG (zemní plyn), - benzín nebo LPG, - benzín nebo NG, - motorová nafta; 
 2.19 „schválením vozidla
“ schválení typu vozidla z těchto hledisek: 2 / 
 2.19.1 regulace emisí z výfuku vozidla, emisí způsobených vypařováním, emisí z klikové 
skříně, emisí znečišťujících látek při studeném startu, životnost zařízení proti znečišťujícím látkám a palubních diagnostických systémů vozidel, pro jejichž pohon se používá bezolovnatý benzín, nebo která mohou používat bezolovnatý benzín nebo LPG nebo NG (schválení B);  
 2.19.2 regulace emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic, životnost 
zařízení proti znečišťujícím látkám a palubních diagnostických systémů vozidel, pro jejichž pohon se používá motorová nafta (schválení C); 
 2.19.3 regulace emisí plynných znečišťujících látek z motoru, emisí z klikové skříně, emisí 
při studeném startu, životnost zařízení proti znečišťujícím látkám a palubních diagnostických systémů vozidel, pro jejichž pohon se používá LPG nebo NG (schválení D);  
 2.20 „periodicky se regenerujícím systémem”
 zařízení k omezení emisí znečisťujících 
látek (např. katalyzátor, zachycovač částic), které potřebuje periodický regenerační proces v intervalech kratších, než jsou 4 000 km normálního provozu vozidla. Během 
                                                
 
2/   Schválení A byla zrušena. Série změn 05 tohoto předpisu zakazuje používání olovnatého benzínu. L 375/228 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 6  
cyklů, v nichž dochází k regeneraci, mohou být překročeny mezní hodnoty emisí. Jestliže k regeneraci zařízení k omezení emisí znečisťujících látek dochází nejméně jednou v průběhu zkoušky typu I a jestliže k němu došlo již jednou v průběhu přípravného cyklu vozidla, pokládá se za trvale se regenerující systém, který nevyžaduje zvláštní zkušební postup. Příloha 13 neplatí pro trvale se regenerující systémy.  
  Na žádost výrobce se zkouška určená pro periodicky se regenerující systémy 
nepoužije u regeneračního zařízení, jestliže výrobce předloží schvalujícímu orgánu údaje, které prokazují, že v průběhu cyklů, v nichž dochází k regeneraci, zůstávají hodnoty emisí nižší, než jsou mezní hodnoty stanovené v bodu 5.3.1.4 pro příslušnou kategorii vozidla, a jestliže to odsouhlasila technická zkušebna. 
 2.21 Hybridní vozidla (HV)
 
 2.21.1 Všeobecná definice hybridních vozidel (HV): 
 „Hybridním vozidlem (HV)”
 se rozumí vozidlo s nejméně dvěma různými měniči 
energie a dvěma různými systémy zásobníků energie (na vozidle) k pohonu vozidla. 
 2.21.2 Definice hybridních elektrických vozidel (HEV): 
 „Hybridním elektrickým vozidlem (HEV)
” se rozumí vozidlo, které k mechanickému 
pohonu odebírá energii z obou následujících zásobníků energie/výkonu umístěných na vozidle:  - palivo, které lze spotřebovat   - zásobník elektrické energie/výkonu (např. baterie, kondenzátor, 
setrvačník/generátor atd.) 
 
2.22 „jednopalivovým vozidlem
” se rozumí vozidlo, které je konstruováno primárně pro 
trvalý provoz na LPG nebo NG, avšak pouze pro nouzové účely nebo pro startování může mít také benzínový systém, a jehož benzínová nádrž má objem nejvýše 15 litrů; 
 
2.23 „dvoupalivovým vozidlem ” se rozumí vozidlo, pro jehož pohon se po určitou dobu 
používá benzín a po určitou dobu LPG nebo NG. 
 3 ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ  3.1 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska emisí z výfuku, emisí z klikové skříně, 
emisí způsobených vypařováním a životnosti zařízení proti znečišťujícím látkám, jakož i z hlediska jeho palubního diagnostického systému (OBD) předkládá výrobce vozidla nebo jeho zplnomocněný zástupce. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/229
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 7  
 
3.1.1 Jestliže se žádost týká palubního diagnostického systému (OBD), musí být doplněna 
dalšími informacemi požadovanými v bodu 4.2.11.2.7 přílohy 1 společně s: 
 
3.1.1.1  prohlášením výrobce obsahujícím:  3.1.1.1.1 v případě vozidel se zážehovými motory procento selhání zapalování z celkového 
počtu zážehů, které by mohlo způsobit zvýšení emisí nad mezní hodnotu danou bodem 3.3.2 přílohy 11, jestliže k tomuto procentu selhání zapalování došlo počínaje začátkem zkoušky typu I, jak je popsáno v bodu 5.3.1 přílohy 4; 
 3.1.1.1.2 v případě vozidel se zážehovými motory procento selhání zapalování z celkového 
počtu zážehů, které by mohlo vést u výfukového katalyzátoru nebo katalyzátorů k přehřátí, které způsobí nevratné poškození; 
 3.1.1.2 podrobnou písemnou informaci plně popisující funkční charakteristiky systému 
OBD, včetně seznamu významných částí systému pro regulaci emisí vozidla, tj. čidel, spouštěčů a prvků, které jsou sledovány systémem OBD; 
 3.1.1.3 popis indikátoru chybné funkce ( MI), kt erý je používán systémem OBD k signalizaci 
poruchy řidiči vozidla; 
kopie ostatních schválení typu s příslušnými údaji, které umožní rozšíření schválení;  
 3.1.1.4 případně údaje o rodině vozidel, jak je uvedeno v příloze 11, dodatku 2.  3.1.2 Pro zkoušky popsané v kapitole 3 přílohy 11 se technické zkušebně předá vozidlo, 
které představuje typ vozidla nebo rodiny vozidel vybavené systémem OBD, jež se má schválit. Jestliže pověřená technická zkušebna zjistí, že předložené vozidlo plně neodpovídá typu vozidla nebo rodině vozidel podle přílohy 11 dodatku 2, musí být ke zkouškám podle bodu 3 přílohy 11 předloženo alternativní nebo případně další vozidlo.  
 3.2 Vzor informačního dokumentu týkajícího se emisí z výfuku, emisí způsobených 
vypařováním, životnosti zařízení proti znečisťujícím látkám a palubního diagnostického systému (OBD) je v příloze 1. Informace uvedené v bodu 4.2.11.2.7.6 přílohy 1 se připojí do dodatku 1 „INFORMACE O SYSTÉMU OBD“ ke zprávě o schválení typu, jejíž vzor je uveden v příloze 2.  
 3.2.1 Je-li třeba, musí být dodány kopie jiných schválení typu s odpovídajícími údaji, aby 
se umožnilo rozšíření schválení typu a zjištění faktorů zhoršení. 
 3.3 Pro zkoušky popsané v kapitole 5 tohoto předpisu se technické zkušebně předá 
vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen.  
 L 375/230 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 8  4  SCHVÁLENÍ  4.1 Jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto doplňku splní požadavky 
následující kapitoly 5, musí být tento typ vozidla schválen. 
 4.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení.   
Jeho první dvě číslice označují sérii změn, podle které bylo schválení uděleno. Stejná smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla. 
 4.3 Zpráva o schválení nebo o rozšíření nebo o odmítnutí schválení typu vozidla podle 
tohoto předpisu vyhotovená na formuláři podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu se zašle smluvním stranám dohody, které používají tento předpis. 
 4.3.1 V případě dodatku k textu tohoto předpisu, např. jsou-li předepsány nové mezní 
hodnoty, se smluvní strany dohody informují o tom, které typy již schválených vozidel splňují nová ustanovení. 
 4.4 Na každém vozidle shodném s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu se 
vyznačí, viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve zprávě o schválení, mezinárodní značka schválení typu, kterou tvoří: 
 4.4.1 písmeno „E“ v kružnici, za kterým následuje číslo státu, který vydal příslušné 
schválení; 3
/ 
 4.4.2 napravo od kružnice popsané v bodu 4.4.1 se uvede číslo tohoto předpisu, za nímž 
následuje písmeno „R”, pomlčka a číslo schválení. 
 
                                                
 
3/  1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro 
Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko a Černou Horu, 11 pro Spojené 
království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbajdžán, 40 pro Bývalou Jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují jeho členské státy a užívají své příslušné EHK symboly), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jižní Afriku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu a 51 pro Korejskou republiku. Dalším státům se přidělí čísla v pořadí, ve kterém bu dou ratifikovat ne bo přistupovat 
k Dohodě o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení udělených na základě těchto pravidel. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/231
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 9  
 
4.4.3 Značka schválení typu musí za písmenem „R” obsahovat doplňkový znak, kterým se 
rozlišují mezní hodnoty emisí, pro které bylo schválení uděleno. U schválení 
určených k doložení toho, že byly splněny mezní hodnoty zkoušky typu I uvedené v řádku A tabulky v bodu 5.3.1.4.1 tohoto předpisu, následuje za písmenem „R” římská číslice „I”. U schválení určených k doložení toho, že byly splněny mezní hodnoty zkoušky typu I uvedené v řádku B tabulky v bodu 5.3.1.4.1 tohoto předpisu, následuje za písmenem „R” římská číslice „II”.  
 4.5 Pokud vozidlo odpovídá schválenému typu vozidla podle jednoho nebo více dalších 
předpisů připojených k dohodě, a pokud vozidlo schválil stejný stát, který udělil schválení i podle tohoto předpisu, není třeba symbol podle bodu 4.4.1 opakovat; čísla předpisu a schválení a další symboly podle všech předpisů, podle kterých byla schválení udělena státem, který udělil schválení i podle tohoto předpisu, se v takovém případě uvedou ve svislém sloupci vpravo od symbolu, předepsaného v bodu 4.4.1. 
 4.6 Značka schválení typu musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.  4.7 Značka schválení typu musí být umístěna blízko štítku, na němž jsou uvedeny údaje 
o vozidle, nebo na tomto štítku. 
 4.8 Příklady uspořádání značky schválení typu jsou uvedeny v příloze 3 k tomuto 
předpisu. 
 5  POŽADAVKY A ZKOUŠKY   
Poznámka
: Výrobce vozidla, jehož celosvětová roční výroba je menší než 
10 000 kusů, může obdržet schválení typu alternativním způsobem k požadavkům této kapitoly na základě odpovídajících požadavků obsažených v: California Code of Regulations (Kalifornská sbírka nařízení), část 13, oddíly 1960.1 (f) (2) a (g) (1) a (g) (2), 1960.1 (p) platné pro modelový rok 1996 a pro pozdější modelové roky vozidel, 1968.1, 1976 a 1975 platné pro modelový rok 1995 a pro pozdější modelové roky lehkých nákladních vozidel, vydané nakladatelstvím Barclay's Publishing 
 5.1  Obecně
  
 5.1.1 Konstrukční části, které mohou ovlivnit emise znečisťujících látek, musí být 
konstruovány, vyráběny a smontovány tak, aby při běžném užívání umožnily vozidlu splňovat požadavky tohoto předpisu, bez ohledu na vibrace, kterým mohou být vystaveny. 
 5.1.2 Technická opatření provedená výrobcem musí zaručit, že emise z výfuku a emise 
způsobené vypařováním jsou účinně omezeny podle tohoto předpisu v průběhu normální životnosti vozidla a za běžných podmínek používání. To se také týká provozní bezpečnosti hadic a jejich spojek a přípojek užívaných v systému pro L 375/232 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 10  
regulaci emisí, které musí být konstruovány tak, aby odpovídaly původnímu konstrukčnímu záměru. Pro emise z výfuku se pokládají tyto požadavky za splněné, jestliže jsou splněny požadavky bodu 5.3.1.4 a bodu 8.2.3.1. Pro emise způsobené vypařováním se pokládají tyto požadavky za splněné, jestliže jsou splněny požadavky bodu 5.3.1.4 a bodu 8.2.3.1. 
 5.1.2.1 Užití odpojovacího zařízení je zakázáno.  5.1.3  Plnicí hrdla palivových nádrží   5.1.3.1 Aniž je dotčena platnost bodu 5.1.3.2, musí být plnicí hrdlo palivové nádrže 
konstruováno tak, aby se zabránilo plnění nádrže z benzínového čerpadla hadicí s nátrubkem, který má vnější průměr 23,6 mm nebo větší. 
 5.1.3.2 Bod 5.1.3.1. se nepoužije pro vozidlo, u něhož jsou splněny obě následující 
podmínky, tj.: 
 5.1.3.2.1 vozidlo je konstruováno a vyrobeno tak, že žádné zařízení určené k regulaci emisí 
plynných znečišťujících látek nebude nepříznivě ovlivněno olovnatým benzínem, a; 
 5.1.3.2.2 vozidlo je v místě bezprostředně viditelném pro osobu, která plní palivovou nádrž, 
nápadně, zřetelně a nesmazatelně označeno symbolem pro bezolovnatý benzín podle normy ISO 2575-1982. Připouštějí se doplňková značení. 
 5.1.4 Musejí se učinit opatření k zamezení nadměrných emisí způsobených vypařováním a 
úniku paliva působeného chybějícím víčkem plnicího hrdla palivové nádrže. 
 
To je dosaženo jedním z následujících opatření: 
 5.1.4.1 neodnímatelné, automaticky se otvírající a zavírající víčko plnicího hrdla palivové 
nádrže, 
 5.1.4.2 konstrukční opatření, která zabrání nadměrným emisím způsobeným vypařováním v 
případě chybějícího víčka plnicího hrdla palivové nádrže, 
 5.1.4.3  jakékoliv jiné opatření, které má stejný účinek. Jako příklad může kromě jiného 
sloužit připoutané víčko plnicího hrdla, víčko připevněné řetízkem nebo využití stejného klíčku pro víčko plnicího hrdla a zapalování vozidla. V tomto případě musí být možno klíček vyjmout jen v poloze zamknuto. 
 5.1.5 Ustanovení pro bezpečnost elektronického systému   5.1.5.1 Každé vozidlo vybavené počítačem pro kontrolu emisí musí být zajištěno proti 
úpravám jiným než schváleným výrobcem. Výrobce schválí tyto úpravy, jestliže jsou nezbytné pro diagnostiku, údržbu, kontrolu, dodatečnou montáž nebo opravy vozidla. Všechny přeprogramovatelné kódy počítače nebo provozní parametry musí být 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/233
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 11  
 
zajištěny proti neoprávněnému zásahu a musí mít úroveň ochrany nejméně takovou, která splňuje ustanovení normy ISO DIS 15031-7 z října 1998 (SAE J2186 z října 1996), za předpokladu, že výměna dat týkajících se bezpečnosti se provádí s použitím protokolů a diagnostického konektoru, které jsou předepsány v bodu 6.5 přílohy 11 dodatku 1. Všechny vyměnitelné paměťové čipy sloužící ke kalibraci musí být zality, uzavřeny v zapečetěném obalu nebo chráněny elektronickým algoritmem a nesmějí být vyměnitelné bez použití speciálního nářadí a postupů. 
 5.1.5.2 Parametry pro činnosti motoru zakódované v počítači nesmějí být změnitelné bez 
použití speciálních nástrojů a postupů (např. připájené nebo zalité součástky počítače nebo zapečetěný (nebo zapájený) kryt počítače).  
 5.1.5.3 U vznětových motorů s mechanickým vstřikovacím čerpadlem paliva musí výrobce 
podniknout odpovídající kroky, aby u vozidel v provozu nebylo možno nedovoleně zvyšovat maximální dodávku paliva.  
 5.1.5.4 Výrobci mohou schvalovací orgán požádat o výjimku z jednoho z těchto požadavků 
pro vozidla, u nichž je nepravděpodobné, že by potřebovala takovou ochranu. Kritéria, podle kterých bude schvalovací orgán hodnotit udělení výjimky, budou např. běžná dostupnost mikroprocesorů ke kontrole výkonu, schopnost vozidla dosahovat vysokých výkonů a plánovaný objem prodeje vozidel. 
 5.1.5.5 Výrobci, kteří používají systémy programovatelného počítačového kódu (např. 
Electrical Erasable Read-Only Memory, EEPROM), musejí zabránit neoprávněnému přeprogramování. Výrobci musejí použít zlepšené ochranné strategie proti neoprávněným zásahům a ochranné funkce proti vpisování, které vyžadují elektronický přístup k počítači umístěnému mimo vozidlo provozovanému výrobcem. Schvalovací orgán může uznat i metody, které poskytují přiměřenou úroveň ochrany.  
 5.1.6 Při technických prohlídkách musí být možné kontrolovat vozidlo tak, aby se zjistil 
jeho výkon v souvislosti s údaji shromážděnými podle bodu 5.3.7 tohoto předpisu. Jestliže taková kontrola vyžaduje speciální postup, musí to být upřesněno v návodu na údržbu (nebo v rovnocenném dokumentu). Tento speciální postup nesmí vyžadovat použití jiného zvláštního zařízení, než jaké je ve výbavě vozidla.  
 5.2 Postup zkoušek
 
 
Tabulka 1 uvádí různé možnosti pro schválení typu vozidla. 
 5.2.1 Vozidla se zážehovým motorem a hybridní elektrická vozidla se zážehovým 
motorem se podrobí následujícím zkouškám: 
 
typ I (ověření průměrných emisí z výfuku po studeném startu), 
 L 375/234 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 12  
typ II (emise oxidu uhelnatého při volnoběhu),  
 
typ III (emise plynů z klikové skříně), 
 
typ IV (emise způsobené vypařováním),  
 
typ V (životnost zařízení proti znečišťujícím látkám), 
 
typ VI (ověření průměrných emisí oxidu uhelnatého a uhlovodíků z výfuku za nízkých okolních teplot po startu za studena), 
 
zkouška systému OBD. 
 
5.2.2 Vozidla se zážehovým motorem a hybridní elektrická vozidla se zážehovým motorem 
na LPG nebo NG (jednopalivovým nebo dvoupalivovým) se podrobí následujícím zkouškám (podle tabulky 1): 
  typ I (ověření průměrných emisí z výfuku po studeném startu),   typ II (emise oxidu uhelnatého při volnoběhu),  
 typ III (emise plynů z klikové skříně), 
  typ IV (emise způsobené vypařováním), přichází-li v úvahu,   typ V (životnost zařízení proti znečišťujícím látkám),   typ VI (ověření průměrných emisí oxidu uhelnatého a uhlovodíků z výfuku při 
nízké teplotě okolí po studeném startu), přichází-li v úvahu, 
  zkouška systému OBD, přichází-li v úvahu.  5.2.3 Vozidla se vznětovým motorem a hybridní elektrická vozidla se vznětovým motorem 
se podrobí následujícím zkouškám:  
 
typ I (ověření průměrných emisí z výfuku po studeném startu),  typ V (životnost zařízení proti znečišťujícím látkám),  a, přichází-li v úvahu, zkouška systému OBD. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/235
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 13  
 
 
Tabulka 1
 
 
Různé druhy zkoušek pro schválení typu a rozšíření schválení typu  
 
 
Z kouš ka pro 
s c hv á l en í  ty pu   Vozidla kategorií M a N se zá žehov ý m  m otore m  Vozidla kate gorií M 1 a 
N 1  se vz nětov ý m  
mo tore m  
 Vozidlo na benzín  Dvoupali vové vozidlo  Jednopalivové 
vozidlo   
Typ I  A no 
( maxi m ál ní h mot nost  
≤  3,5 t)  A no 
(zkouš ka s obě ma dru h y 
paliva) 
( maxi m ál ní h mot nost ≤  3,5 
t)  A no 
( maxi m ál ní 
h mot nost  
≤  3,5 t)  A no 
( maxi m ál ní h mot nost  
 ≤  3,5  t) 
Typ II  A no  A no 
(zkouš ka s obě ma dru h y 
paliva)  A no - 
Typ III  A no  A no 
(zkouš ka jen s benzí ne m)  A no - 
Typ IV  A no 
( maxi m ál ní h mot nost  
≤  3,5 t)  A no 
(zkouš ka jen s benzí ne m) 
( maxi m ál ní h mot nost ≤  3,5 
t) - - 
Typ V  A no 
( maxi m ál ní h mot nost  
≤  3,5 t)  A no 
(zkouš ka jen s benzí ne m) 
( maxi m ál ní h mot nost ≤  3,5 
t)  A no 
( maxi m ál ní 
h mot nost  
 ≤  3,5  t)  A no 
( maxi m ál ní h mot nost  
≤  3,5 t) 
Typ VI  A no 
( maxi m ál ní h mot nost  
≤  3,5 t)  A no 
( maxi m ál ní h mot nost ≤  3,5 
t) 
(zkouš ka jen s benzí ne m) - - 
Rozšíření Kapitola 7 Kapitola 7 Kapitola 7 Kapitola 7; 
M 2  a N 2  s referenč ní 
h mot ností 
≤  284 0 kg 
Palubní 
diagnost ika   A no, podle b odu 
11.1. 5.1. 1. nebo 
11.1. 5.3. A no, podle bo du 11.1 .5.1 .2. 
nebo 11.1. 5.3. A no, podle bo du 
11.1. 5.1. 2. nebo 
11.1. 5.3. A no, podle bo du 
11.1. 5.2. 1 nebo 
11.1. 5.2. 2. nebo 
11.1. 5.2. 3. nebo 
11.1. 5.3. 
 
5.3  Popis zkoušek   5.3.1  Zkouška typu I (napodobení průměrných emisí z výfuku po studeném startu)  5.3.1.1 Obrázek 1 znázorňuje postupy pro zkoušku typu I. Tato zkouška se vykonává u všech 
vozidel s maximální hmotností nepřevyšující 3,5 tuny uvedených v oddílu 1. 
 L 375/236 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 14  5.3.1.2 Vozidlo se umístí na vozidlový dynamometr vybavený prostředky pro simulaci 
zatížení a setrvačné hmotnosti. 
 5.3.1.2.1 Bez přerušení se provede zkouška, která trvá celkem 19 minut a 40 vteřin a která se 
skládá ze dvou částí, části 1 a části 2. Se souhlasem výrobce může být za účelem usnadnění seřízení zkušebního zařízení mezi konec části 1 a počátek části 2 vložen úsek bez odběru, ne však delší než 20 vteřin.  
 5.3.1.2.1.1 S vozidly poháněnými LPG nebo NG se zkouška typu I vykoná pro různá složení LPG 
nebo NG, jak je stanoveno v příloze 12. S vozidly, která mohou být poháněna benzínem nebo LPG nebo NG se vykoná zkouška s oběma palivy a jejich činnost s LPG nebo s NG se v této zkoušce ověří při různém složení LPG nebo NG, jak je stanoveno v příloze 12.  
 5.3.1.2.1.2 Aniž je dotčen požadavek bodu 5.3.1.2.1.1, vozidla, která mohou být poháněna 
benzínem i plynným palivem, avšak která mají benzínový systém jen pro nouzové účely nebo startování a jejichž benzínová nádrž nemá objem větší než 15 litrů benzínu, se pro zkoušku typu I pokládají za vozidla, která pracují jen s plynným palivem. 
 5.3.1.2.2 Část 1 zkoušky se skládá ze čtyř základních městských cyklů. Každý základní městský 
cyklus obsahuje 15 fází (volnoběh, zrychlení, stálá rychlost, zpomalení atd.).  
 5.3.1.2.3 Část 2 zkoušky je vytvořena z jednoho cyklu mimo město. Cyklus mimo město 
obsahuje 13 fází (volnoběh, zrychlení, stálá rychlost, zpomalení atd.).  
 5.3.1.2.4 Při zkoušce se ředí výfukové plyny a v jednom nebo více vacích se shromažďuje 
proporcionální odebraný vzorek. Výfukové plyny zkoušeného vozidla se ředí, odebírají vzorky a analyzují níže uvedeným postupem a změří se celkový objem zředěných výfukových plynů. U vozidel vybavených vznětovými motory se musí změřit nejen emise oxidu uhelnatého, uhlovodíků a oxidů dusíku, ale také emise znečišťujících částic.  
 5.3.1.3 Zkouší se postupem podle přílohy 4. Pro sběr a analýzu plynů a k jímání a zvážení 
částic se musí použít předepsané metody. 
 5.3.1.4 Aniž jsou dotčeny požadavky bodu 5.3.1.5, zkouška se opakuje třikrát. Výsledky se 
vynásobí příslušnými faktory zhoršení zjištěnými podle bodu 5.3.6 a u periodicky se regenerujících systémů definovaných v bodu 2.20 musí být také vynásobeny faktory K
i 
určenými podle přílohy 13. Výsledné hmotnosti plynných emisí, a v případě vozidel vybavených vznětovými motory i hmotnosti částic získané při každé zkoušce, musí být menší než mezní hodnoty uvedené v následující tabulce: 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/237
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 15  
 
Mezní hodnoty
 
 
 
Hm otn ost oxidu 
uh eln até ho  
(CO)  
Hm otn ost 
uhl ovodík ů 
(HC)  
Hm otn ost oxidů 
dusíku (NO x ) 
 Ko mbi nace 
hm otn ostí 
uhl ovodík ů a oxid ů 
dusíku 
(HC + N O x ) Hm otn ost 
částic 
(1)  
(PM)  Ref ere nční hm otn ost 
(RW) 
 
(kg) 
L 1 
(g/km) L 2 
(g/km) L 3  
(g/km) L 2  + L 3  
(g/km) L 4  
(g/km) 
Kat eg orie Třída  Be nzín Nafta Be nzín Nafta Be nzín Nafta Be nzín Nafta Nafta 
M(2) - všechny 2,3  
0,6 4  
0,2 0  
-  
0,1 5  
0,5 0  
-  
0,5 6  
0,0 5 
I RW #  1,3 05  
2,3  
0,6 4  
0,2 0  
-  
0,1 5  
0,5 0  
-  
0,5 6  
0,0 5 
II 1,3 05 < R W #  1,7 60  
4,1 7  
0,8 0  
0,2 5  
-  
0,1 8  
0,6 5  
-  
0,7 2  
0,0 7 A ( 20 00 )  
N 1(3)  
III  
1,7 60 < R W  
5,2 2  
0,9 5  
0,2 9  
-  
0,2 1  
0,7 8  
-  
0,8 6  
0,1 0 
M(2) -  
 všechny  
1,0  
0,5 0  
0,1 0  
-  
0,0 8  
0,2 5  
-  
0,3 0  
0,0 25 
I  
RW # 1, 30 5  
1,0  
0,5 0  
0,1 0  
-  
0,0 8  
0,2 5  
-  
0,3 0  
0,0 25 
II  
1,3 05 < R W #  1,7 60  
1,8 1  
0,6 3  
0,1 3  
-  
0,1 0  
0,3 3  
-  
0,3 9  
0,0 4 B ( 20 05 )  
 
N 1(3) 
III  
1,7 60 < R W  
2,2 7  
0,7 4  
0,1 6  
-  
0,1 1  
0,3 9  
-  
0,4 6  
0,0 6 
 
 
      (1) Pro vznětové motory.       (2) Kromě vozidel, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2 500 kg.       (3) A včetně vozidel kategorie M, které jsou uvedeny v poznámce (2).  5.3.1.4.1 Aniž jsou dotčeny požadavky bodu 5.3.1.4, může být pro každou znečišťující látku 
nebo kombinaci znečišťujících látek u jedné ze tří výsledných hmotností překročena předepsaná mezní hodnota nejvýše o 10 % za předpokladu, že aritmetický průměr ze tří výsledků je nižší než stanovená mezní hodnota. Jestliže jsou stanovené mezní hodnoty překročeny u více než jedné znečišťující látky, je nepodstatné, zda se to stane u stejné zkoušky, nebo u různých zkoušek.  
 5.3.1.4.2 Pokud se zkoušky provedou s plynnými palivy, musí být výsledné hodnoty plynných 
emisí menší než mezní hodnoty pro vozidla se zážehovými motory ve výše uvedené tabulce. 
 5.3.1.5 Počet zkoušek předepsaných v bodu 5.3.1.4 se sníží podle níže definovaných 
podmínek, kdy V
1 je výsledek první zkoušky a V 2 výsledek druhé zkoušky pro 
každou znečišťující látku nebo pro kombinované emise dvou limitovaných znečišťujících látek. 
 5.3.1.5.1 Jen jedna zkouška se vykoná tehdy, pokud je výsledek pro každou znečišťující látku 
nebo pro kombinované emise dvou limitovaných znečišťujících látek menší nebo roven 0,70 L (tj. V
1 < 0,70 L). 
 L 375/238 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 16  5.3.1.5.2 Pokud není splněn požadavek bodu 5.3.1.5.1, vykonají se jen dvě zkoušky, pokud 
jsou pro každou znečišťující látku nebo pro kombinované emise dvou limitovaných znečišťujících látek splněny následující požadavky: 
  
V
1 < 0,85 L a V 1 + V 2 < 1,70 L a V 2 < L. 
 5.3.2  Zkouška typu II (zkouška emisí oxidu uhelnatého při volnoběhu)  5.3.2.1  Tato zkouška se provede pro všechna vozidla se zážehovými motory, která mají 
maximální hmotnost vyšší než 3,5 t.  
 5.3.2.1.1 Vozidla, která mohou být poháněna benzínem nebo LPG nebo NG, se podrobí 
zkoušce typu II s oběma druhy paliva. 
 5.3.2.1.2 Aniž je dotčen požadavek bodu 5.3.2.1.1, považují se vozidla, která mohou být 
poháněna benzínem i plynným palivem, avšak která mají benzínový systém jen pro nouzové účely nebo startování a jejichž benzínová nádrž nemůže obsahovat více než 15 litrů benzínu, pro zkoušku typu II za vozidla, která jsou poháněna jen plynným palivem. 
 5.3.2.2 Při zkoušce podle přílohy 5 nesmí objemový obsah oxidu uhelnatého ve výfukových 
plynech motoru za volnoběhu a při seřízení podle výrobce přesahovat hodnotu 3,5 % a v rozsahu seřízení podle přílohy 5 nesmí přesahovat hodnotu 4,5 %. 
 5.3.3 Zkouška typu III (ověření emisí plynů z klikové skříně)  5.3.3.1 Tato zkouška se provede pro všechna vozidla uvedená v kapitole 1, mimo vozidla se 
vznětovými motory. 
 5.3.3.1.1 Vozidla, která mohou být poháněna benzínem nebo LPG nebo NG, se podrobí 
zkoušce typu III jen s benzínem. 
 5.3.3.1.2 Aniž je dotčen požadavek bodu 5.3.3.1.1., považují se vozidla, která mohou být 
poháněna benzínem i plynným palivem, avšak která mají benzínový systém jen pro nouzové účely nebo startování a jejichž benzínová nádrž nemůže obsahovat více než 15 litrů benzínu, pro zkoušku typu III za vozidla, která jsou poháněna jen plynným palivem. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/239
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 17  
 
Obrázek 1
 
 
Vývojový diagram zkoušky typu I pro schválení typu 
(viz bod 5.3.1.) 
 
 
 
English česky 
yes ano 
one test jedna zkouška 
granted schválení uděleno 
no ne 
two tests dvě zkoušky 
three tests tři zkoušky 
and a 
or nebo 
refused odmítnuto 
 L 375/240 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 18  5.3.3.2 Při zkoušce podle přílohy 6 nesmí systém větrání klikové skříně umožňovat emise 
žádných plynů z klikové skříně do ovzduší. 
 5.3.4 Zkouška typu IV (stanovení emisí způsobených vypařováním)  5.3.4.1 Tato zkouška se provede pro všechna vozidla uvedená v kapitole 1, mimo vozidla se 
vznětovými motory, vozidla poháněná LPG nebo NG a vozidla s maximální hmotností přesahující 3500kg. 
 5.3.4.1.1 Vozidla, která mohou být poháněna benzínem i LPG nebo NG, se podrobí zkoušce 
typu IV jen s benzínem. 
 5.3.4.2 Při zkoušce podle přílohy 7 musí být emise způsobené vypařováním při každé 
zkoušce menší než 2 gramy. 
 5.3.5 Zkouška typu VI (ověření průměrných emisí oxidu uhelnatého a uhlovodíků 
z výfuku po studeném startu při nízkých teplotách okolí). 
 5.3.5.1 Tato zkouška se provede pro všechna vozidla kategorie M
1 a N 1 třídy I vybavená 
zážehovým motorem, mimo vozidla určená pro přepravu více než šesti osob a vozidla, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2 500 kg. 
 5.3.5.1.1 Vozidlo se umístí na dynamometr, u kterého je možné simulovat různé setrvačné 
hmoty. 
 5.3.5.1.2 Zkouška se skládá ze čtyř dílčích městských jízdních cyklů zkoušky typu I části 1. 
Tato část 1 zkoušky je popsána v příloze 4 dodatku 1 a znázorněna na obrázcích 1/1, 1/2 a 1/3 dodatku. Zkouška za nízkých teplot v celkové délce trvání 780 vteřin se provede bez přerušení a začíná startem motoru. 
 5.3.5.1.3 Zkouška za nízkých teplot se provede při teplotě okolí 266 K (- 7 °C). Před 
zahájením zkoušky se zkoušené vozidlo stabilizuje jednotným způsobem tak, aby bylo zajištěno, že výsledky zkoušky budou opakovatelné. Stabilizace a další podmínky zkoušky jsou popsány v příloze 8. 
 5.3.5.1.4 Během zkoušky se ředí výfukové plyny a odebírá se proporcionální vzorek. 
Výfukové plyny zkoušeného vozidla se ředí, odebírají se vzorky a analyzují se postupem popsaným v příloze 8 a měří se celkový objem zředěných výfukových plynů. U zředěných výfukových plynů se analyzuje oxid uhelnatý a uhlovodíky. 
 5.3.5.2 Aniž jsou dotčeny požadavky bodů 5.3.5.2.2 a 5.3.5.3, provede se zkouška třikrát. 
Výsledná hmotnost oxidu uhelnatého a uhlovodíků musí být nižší, než jsou mezní hodnoty uvedené v následující tabulce:  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/241
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 19  
 
 
Tepl ota při zkoušce Oxid u hel nat ý L1 
(g/k m ) Uhlovodí k y L2 
(g/k m ) 
266 K (-7 °C) 15 1,8 
 
 5.3.5.2.1 Aniž jsou dotčeny požadavky bodu 5.3.5.2, může pro každou znečišťující látku 
překročit maximálně jedna naměřená hodnota ze tří získaných výsledků předepsanou mezní hodnotu nejvýše o 10 % za předpokladu, že hodnota aritmetického průměru ze tří naměřených hodnot je nižší než předepsaná mezní hodnota. Pokud jsou předepsané mezní hodnoty překročeny u více než jedné znečisťující látky, je nepodstatné, zda se to stane u stejné zkoušky, nebo u různých zkoušek. 
 5.3.5.2.2 Počet zkoušek předepsaných v bodu 5.3.5.2 smí být na žádost výrobce zvýšen na 10 
za předpokladu, že aritmetický průměr z prvních tří výsledků je menší než 110 % mezní hodnoty. V takovém případě je požadavkem po zkoušce pouze to, aby aritmetický průměr ze všech 10 výsledků byl menší než mezní hodnota. 
 5.3.5.3 Počet zkoušek předepsaných v bodu 5.3.5.2 smí být snížen podle bodů 5.3.5.3.1 
a 5.3.5.3.2. 
 5.3.5.3.1 Zkouší se jen jednou, pokud výsledek první zkoušky zjištěný pro každou znečisťující 
látku je 0,70 L nebo menší. 
 5.3.5.3.2 Není-li splněn požadavek bodu 5.3.5.3.1, zkouší se jen dvakrát, pokud pro každou 
znečisťující látku je výsledek první zkoušky roven 0,85 L nebo menší a součet prvních dvou výsledků je roven 1,70 L nebo menší a výsledek druhé zkoušky je roven L nebo menší. 
 
(V
1 ≤ 0,85 L a V 1 + V 2 ≤ 1,70 L a V 2 ≤ L). 
 5.3.6 Zkouška typu V (životnost zařízení proti znečišťujícím látkám)  5.3.6.1 Tato zkouška se provede pro všechna vozidla uvedená v kapitole 1, s nimiž se 
provádí zkouška podle bodu 5.3.1. Zkouška představuje zkoušku životnosti na 80 000 km ujetých podle programu popsaného v příloze 9 na zkušební dráze, na silnici nebo na vozidlovém dynamometru. 
 5.3.6.1.1 Vozidla, která mohou být poháněna benzínem nebo LPG nebo NG, se podrobí 
zkoušce typu V jen s benzínem. V takovém případě se faktor zhoršení zjištěný bezolovnatý pro benzín použije také pro LPG nebo NG. 
 5.3.6.2. Aniž je dotčen požadavek bodu 5.3.6.1, může výrobce alternativně ke zkoušení podle 
bodu 5.3.6.1. zvolit použití faktorů zhoršení z následující tabulky. 
 L 375/242 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 20  
 
Druh motoru  
Faktor y z horšen í 
Znečišťující látka CO HC NO x HC + NO x(1 )  Částice 
Zá že ho v ý  motor 1,2 1,2 1,2 - - 
V z něto v ý  motor 1,1 - 1 1 1,2 
 
  (1)   U vozidel se vznětovými motory   
Na žádost výrobce může technická zkušebna vykonat zkoušku typu I před dokončením zkoušky typu V s užitím faktorů zhoršení z výše uvedené tabulky. Po dokončení zkoušky typu V může technická zkušebna změnit výsledky schválení typu zaznamenané v příloze 2 tak, že nahradí faktory zhoršení podle tabulky faktory naměřenými při zkoušce typu V. 
 5.3.6.3 Faktory zhoršení se stanoví buď postupem podle bodu 5.3.6.1, nebo použitím hodnot 
tabulky v bodu 5.3.6.2. Faktory zhoršení se použijí  ke stanovení, zda jsou splněny požadavky bodu 5.3.1.4 a 8.2.3.1. 
 5.3.7 Hodnoty emisí požadované při technických prohlídkách   5.3.7.1 Tento požadavek platí pro všechna vozidla poháněná zážehovým motorem, pro která 
se žádá o schválení typu podle tohoto doplňku. 
 5.3.7.2 Při zkoušce podle přílohy 5 (zkouška typu II) při normálních volnoběžných 
otáčkách: 
 
a) se zaznamenává objemový obsah oxidu uhelnatého v emitovaných 
výfukových plynech, 
 
b) se zaznamenávají otáčky motoru v průběhu zkoušky, včetně případných 
dovolených odchylek. 
 5.3.7.3  Při zkoušce za „zvýšených volnoběžných otáček“ (tj. > 2 000 min
-1) 
 
a) se zaznamenává objemový obsah oxidu uhelnatého v emitovaných 
výfukových plynech, 
 
b)  se zaznamenává hodnota lambda (*), 
 
c)  se zaznamenávají otáčky motoru v průběhu zkoušky, včetně případných 
dovolených odchylek. 
 
(*) Hodnota lambda se vypočte touto zjednodušenou Brettschneiderovou 
rovnicí: 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/243
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 21  
 
 
 
 kde:    [ ] =  objemová koncentrace v procentech    K1 =  faktor převodu z měření NDIR na měření FID (udaný výrobcem měřícího 
zařízení) 
  H
cv  =   poměr atomové hmotnosti vodíku a uhlíku - pro benzín  1,73 
   - pro LPG     2,53    - pro NG       4,0 
 
 O cv  =   poměr atomové hmotnosti kyslíku a uhlíku  - pro benzín  0,02 
   - pro LPG     0,0 
- pro NG       0,0 
 5.3.7.4 V průběhu zkoušky se měří a zaznamenává teplota oleje.  5.3.7.5  Vyplní se tabulka v bodu 17 přílohy 2.  5.3.7.6 Výrobce potvrdí, že hodnota lambda zaznamenaná při schvalování typu podle bodu 
5.3.7.3 je správná a pro vozidla z běžné výroby je tato hodnota reprezentativní typickou hodnotou po dobu 24 měsíců ode dne udělení schválení typu příslušným orgánem. Vyhodnocení se provede na základě průzkumu a studií vozidel ze sériové výroby. 
 
5.3.8  Zkouška systému OBD  
Tato zkouška se provede pro všechna vozidla uvedená v kapitole 1. Provede se podle postupu popsaného v příloze 11 kapitole 3.  
 6  ÚPRAVY TYPU VOZIDLA   6.1 Každá úprava typu vozidla se oznámí správnímu orgánu, který udělil schválení typu 
vozidla. Tento orgán potom může buď: 
 L 375/244 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 22  6.1.1 usoudit, že úpravy nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo stále splňuje 
požadavky, nebo 
 6.1.2 požadovat od pověřené technické zkušebny další protokol o zkoušce.  6.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení, s uvedením úprav, se oznámí výše uvedeným 
postupem podle bodu 4.3. smluvním stranám dohody, které používají tento předpis. 
 6.3 Příslušný orgán, který udělí rozšíření schválení, přidělí takovému rozšíření pořadové 
číslo a ostatním smluvním stranám dohody z roku 1958, které používají tento předpis, to oznámí zprávou na formuláři podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu. 
 7  ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ  
V případě změn schválení typu podle tohoto předpisu platí následující zvláštní ustanovení, pokud je to použitelné. 
 
7.1  Rozšíření týkající se emisí z výfuku 
 
(zkoušky typu I, typu II a typu VI). 
 7.1.1  Typy vozidel různých referenčních hmotností 
 
7.1.1.1 Schválení udělené pro typ vozidla se může rozšířit pouze na typy vozidel s referenční 
hmotností vyžadující použití nejbližších dvou vyšších kategorií ekvivalentní setrvačné hmotnosti nebo jakékoliv nižší kategorie ekvivalentní setrvačné hmotnosti. 
 7.1.1.2 Jestliže u vozidel kategorie N1 a vozidel kategorie M uvedených v poznámce 2 bodu 
5.3.1.4 vyžaduje referenční hmotnost typu vozidla, pro který se žádá rozšíření schválení, použití ekvivalentní setrvačné hmotnosti nižší, než byla použita pro již schválený typ vozidla, udělí se rozšíření schválení tehdy, jestliže hmotnost znečišťujících látek u již schváleného vozidla nepřesahuje mezní hodnoty předepsané pro vozidlo, pro které se žádá rozšíření schválení. 
 7.1.2  Typy vozidel s různými celkovými převodovými poměry   
Schválení udělené pro typ vozidla se může rozšířit na typy vozidel, které se liší od schváleného typu vozidla pouze z hlediska jejich převodových poměrů, za následujících podmínek: 
 7.1.2.1 Pro každý z převodových poměrů použitých ve zkouškách typu I a typu VI je třeba 
stanovit poměr 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/245
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 23  
 
 
kde při otáčkách motoru 1 000 min
-1, V 1 znamená rychlost schváleného typu vozidla 
a V 2 rychlost typu vozidla, pro který je požadováno rozšíření schválení. 
 7.1.2.2  Jestliže je pro každý převodový poměr E ≤ 8 %, udělí se rozšíření bez opakování 
zkoušek typu I a typu VI. 
 7.1.2.3  Jestliže je pro nejméně jeden převodový poměr E > 8 % a jestliže je pro každý 
převodový poměr E ≤  13 %, musí být zkouška typu I a typu VI opakována, avšak 
může se vykonat v laboratoři vybrané výrobcem za předpokladu, že s tím souhlasí technická zkušebna. Protokol o zkouškách musí být zaslán technické zkušebně zodpovědné za schvalovací zkoušky typu. 
 7.1.3  Typy vozidel různých referenčních hmotností a s různými celkovými převodovými 
poměry 
 
Schválení typu udělené pro typ vozidla se může rozšířit na typy vozidel, které se liší od schváleného typu pouze z hlediska jejich referenční hmotnosti a jejich celkových převodových poměrů, za předpokladu splnění podmínek předepsaných v bodech 7.1.1 a 7.1.2. 
 7.1.4  Poznámka
: Jestliže byl typ vozidla schválen podle bodů 7.1.1 až 7.1.3, nesmí být 
takové schválení typu rozšířeno na jiné typy vozidla. 
 7.2  Emise způsobené vypařováním
 (zkouška typu IV) 
  7.2.1 Schválení typu udělené pro typ vozidla vybaveného systémem pro omezení emisí 
způsobených vypařováním může být rozšířeno za těchto podmínek: 
 7.2.1.1 Základní princip dávkování paliva/vzduchu (např. jednobodové vstřikování, 
karburátor) musí být stejný. 
 7.2.1.2 Tvar palivové nádrže, materiál nádrže a palivových hadic musí být shodné. Zkouší se 
rodina vozidel, která z hlediska příčného průřezu a přibližné délky hadic představuje nejnepříznivější případ. O tom, zda jsou přijatelné neshodné separátory pára/kapalina, rozhodne technická zkušebna. Objem palivové nádrže musí být v rozmezí ±10 %. Seřízení přetlakového ventilu nádrže musí být shodné. 
 7.2.1.3 Způsob hromadění palivových par musí být shodný, tj. musí se shodovat tvar 
odlučovače a jeho objem, jímací látka, čistič vzduchu (je-li užit pro omezení emisí způsobených vypařováním) atd. 
 7.2.1.4 Objem paliva v jímce karburátoru se musí shodovat v rozmezí ±10 mililitrů.  L 375/246 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 24  7.2.1.5 Metoda odvádění shromážděných par musí být shodná (např. průtok vzduchu, bod 
spuštění nebo objem výplachu v průběhu jízdního cyklu). 
 7.2.1.6 Metoda těsnění a odvzdušnění systému dávkování paliva musí být shodná.  7.2.2 Další poznámky:  
i)   dovoleny jsou odlišné zdvihové objemy motoru; 
 
ii)  dovoleny jsou odlišné výkony motoru; 
 
iii) dovoleny jsou převodovky automatické a s ručním řazením, pohon dvou 
a čtyř kol; 
 
iv)  dovoleny jsou odlišné styly karoserie: 
 
v) dovoleny jsou odlišné rozměry kol a pneumatik; 
 7.3 Životnost zařízení proti znečišťujícím látkám 
(zkouška typu V) 
 7.3.1 Schválení udělené pro typ vozidla může být rozšířeno na odlišné typy vozidel za 
předpokladu, že je stejná kombinace systému motor/regulace znečišťujících látek jako pro již schválený typ vozidla. Za tím účelem ty typy vozidel, jejichž níže uvedené parametry jsou shodné nebo zůstávají v mezích předepsaných mezních hodnot, jsou posuzovány jako vozidla náležející ke stejné kombinaci systému motor/regulace znečišťujících látek. 
 7.3.1.1 Motor:  
počet válců, 
 
zdvihový objem motoru ( ±15 %), 
 
uspořádání válců, 
 
počet ventilů, 
 
palivový systém, 
 
druh systému chlazení, 
 
spalovací proces, 
 
vrtání válce, měřeno mezi středy. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/247
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 25  
 
7.3.1.2  Systém regulace znečišťujících látek: 
 
Katalyzátory: 
 
počet katalyzátorů a prvků, 
 
rozměr a tvar katalyzátorů (objem ±10 %), 
 
druh katalytické činnosti (oxidační, třícestné atd.), 
 
obsah drahých kovů (identický nebo větší), 
 
poměr drahých kovů (±15 %), 
  
substrát (struktura a materiál), 
  
hustota komůrek, 
  
druh skříně katalyzátoru (katalyzátorů), 
 
umístění katalyzátorů (poloha a rozměry ve výfukovém systému, které nezpůsobují rozdíly teploty na vstupu do katalyzátoru o více než 50 K). 
 
Tato teplota se kontroluje za ustálených podmínek při rychlosti 120 km/h a při seřízení brzdy pro zkoušku typu I. 
 
Vstřikování vzduchu:  je nebo není 
druh (pulzující vzduch, vzduchová čerpadla,…). 
 
Recirkulace výfukových plynů (EGR): je nebo není. 
 7.3.1.3 Kategorie setrvačné hmotnosti: dvě bezprostředně vyšší kategorie setrvačné 
hmotnosti a kterákoliv nižší kategorie setrvačné hmotnosti. 
 7.3.1.4 Zkouška životnosti může být provedena s použitím vozidla, jehož druh karoserie, 
převodovka (automatická nebo s ručním řazením), rozměr kol nebo pneumatik jsou jiné než u typu vozidla, pro který se žádá o schválení typu. 
 7.4 Palubní diagnostika
  
 7.4.1 Schválení udělené pro typ vozidla z hlediska systému OBD může být rozšířeno na 
různé typy vozidel náležejících do stejné rodiny vozidel z hlediska systému OBD podle přílohy 11 dodatku 2. Systém pro regulaci emisí motoru musí být shodný se systémem vozidla, pro které již bylo uděleno schválení typu a musí se shodovat L 375/248 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 26  
s popisem rodiny motorů z hlediska systému OBD uvedeným v příloze 11 dodatku 2, bez ohledu na následující vlastnosti vozidla: 
 
příslušenství motoru, 
 
pneumatiky, 
 
ekvivalentní setrvačná hmotnost, 
 
chladicí systém, 
 
celkový převodový poměr, 
 
druh převodového ústrojí, 
 
druh karoserie. 
 8 SHODNOST VÝROBY   8.1 Každé vozidlo opatřené značkou schválení typu předepsanou tímto předpisem se 
musí shodovat se schváleným typem z hlediska součástí, které mohou ovlivnit emise 
plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z výfuku, emise z klikové skříně 
a emise způsobené vypařováním. Postupy pro shodnost výroby se musí shodovat s postupy stanovenými v dohodě z roku 1958 dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a dále musí splňovat následující požadavky: 
 8.2 Jako obecné pravidlo platí, že shodnost výroby vozidla z hlediska regulace emisí 
z vozidla (zkoušky typu I, II, III a IV) se ověřuje na základě popisu uvedeného ve zprávě o schválení a v jejích přílohách. 
 
Shodnost vozidel v provozu
 
 
S ohledem na schválení typu vydaná pro emise musí tato opatření také potvrzovat vyhovující funkčnost zařízení pro regulaci emisí během normální životnosti vozidla při běžných podmínkách v provozu (shodnost vozidel v provozu, řádně udržovaných a provozovaných). Pro účely tohoto předpisu musí být tato opatření kontrolována nejméně každých pět let nebo po ujetí 80 000 km, podle toho, čeho je dosaženo dříve, a od 1. ledna 2005 nejméně každých pět let nebo po ujetí 100 000 km, podle toho, čeho je dosaženo dříve. 
 8.2.1 Kontrolu shodnosti vozidel v provozu provádí správní orgán na základě všech 
příslušných informací, které má výrobce, postupy podobnými, jaké jsou stanoveny v dohodě z roku 1958 dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2). 
  Obrázky 4/1 a 4/2 v dodatku 4 znázorňují postup kontrol shodnosti v provozu.  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/249
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 27  
 
8.2.1.1. Parametry definující rodinu vozidel v provozu  
  Rodinu vozidel v provozu je možno definovat základními konstrukčními parametry, 
které musí být vozidlům v rodině společné. Proto typy vozidel, které mají společné, nebo alespoň ve stanovených mezních hodnotách, alespoň dále uvedené parametry, mohou být považovány za vozidla patřící do stejné rodiny vozidel v provozu: 
 
– proces spalování (dvoudobý, čtyřdobý, s rotujícími písty); – počet válců; – uspořádání bloku válců (řadové, ve tvaru V, radiální, horizontální 
s protilehlými válci, jiné). Sklon nebo orientace válců není kritériem; 
– způsob dodávky paliva do motoru (např. nepřímé nebo přímé 
vstřikování); 
– druh chladicího systému (vzduchový, vodní, olejový); – způsob sání (atmosférické sání, přeplňování); – palivo, pro které je motor konstruován (benzín, motorová nafta, NG, 
LPG atd.). Dvoupalivová vozidla mohou být zařazena do skupiny s jednopalivovými vozidly za předpokladu, že jedno z paliv je společné; 
– druh katalyzátoru (třícestný katalyzátor nebo jiný (jiné)); – druh filtru částic (je na vozidle nebo není); – recirkulace výfukových plynů (je na vozidle nebo není); – zdvihový objem největšího motoru v rodině snížený o 30 %.  
8.2.1.2 Kontrolu shodnosti v provozu provede správní orgán na základě informace dodané 
výrobcem. Tato informace musí obsahovat alespoň: 
 8.2.1.2.1 Název a adresu výrobce.  8.2.1.2.2 Název, adresu, telefon, číslo faxu a e-mailovou adresu jeho zástupce 
zplnomocněného pro území uvedené v informacích výrobce. 
 
8.2.1.2.3 Název (názvy) modelu (modelů) vozidel, které jsou uvedeny v informacích výrobce. 
 
8.2.1.2.4 Případně seznam typů vozidel uvedených v informacích výrobce, tj. skupinu rodiny 
vozidel v provozu podle bodu 8.2.1.1. 
 
8.2.1.2.5 Kódy identifikačního čísla vozidla (VIN), které se použijí na tyto typy patřící do 
rodiny vozidel v provozu (předčíslí VIN). 
 
8.2.1.2.6 Čísla schválení typu platná pro tyto typy vozidel patřící do rodiny vozidel v provozu, 
případně včetně čísel všech rozšíření a dodatečných změn/stažení vozidel z provozu (provedení úprav). 
 
8.2.1.2.7 Podrobnosti o rozšíření, dodatečných změnách/stažení vozidel z provozu, týkajících 
se schválení typu pro vozidla, která jsou obsažena v informacích výrobce (jestliže to požaduje správní orgán). L 375/250 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 28  
 
8.2.1.2.8 Období, ve kterém výrobce shromažďoval informace. 
 
8.2.1.2.9 Období výroby vozidel, na které se vztahují informace výrobce (např. „vozidla 
vyrobená v průběhu kalendářního roku 2001“). 
 
8.2.1.2.10 Postup výrobce pro kontrolu shodnosti v provozu, včetně: 
 
8.2.1.2.10.1 způsobu lokalizace vozidla; 
 
8.2.1.2.10.2 kritérií výběru a odmítnutí vozidel; 
 
8.2.1.2.10.3 druhů zkoušek a postupů použitých pro program; 
 
8.2.1.2.10.4 kritérií výrobce pro přijetí/odmítnutí vozidel patřících do rodiny vozidel v provozu; 
 
8.2.1.2.10.5 zeměpisného (zeměpisných) území, kde výrobce shromažďoval informace.  8.2.1.2.10.6 velikosti vzorku a použitého plánu odběru vzorků.  8.2.1.2.11. Výsledky postupu výrobce pro kontrolu shodnosti v provozu, včetně:  8.2.1.2.11.1. identifikace vozidel zahrnutých do programu (bez ohledu na to, zda byla nebo nebyla 
zkoušena).  
 Tato identifikace obsahuje:   
– název modelu; – identifikační číslo vozidla (VIN); – registrační číslo vozidla; – datum výroby; – region, v němž je používáno (pokud je znám); – pneumatiky namontované na vozidle. 
 8.2.1.2.11.2 důvodu (důvodů), proč určité vozidlo nebylo zahrnuto do vzorku.  8.2.1.2.11.3 historie provozu každého vozidla ze vzorku (popřípadě včetně úprav).  8.2.1.2.11.4 historie oprav každého vozidla ze vzorku (pokud je známa). 
 
8.2.1.2.11.5 údajů o zkouškách, včetně:  
– data zkoušky; – místa zkoušky; – údaje počitadla ujetých kilometrů vozidla; – upřesnění paliva použitého při zkoušce (např. zkušební referenční palivo 
nebo palivo z prodejní sítě); 
– podmínek při zkoušce (teplota, vlhkost, setrvačná hmotnost dynamometru); 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/251
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 29  
 
– nastavení dynamometru (např. nastavení výkonu); – výsledků zkoušky (nejméně tří různých vozidel z každé rodiny).  
8.2.1.2.12 záznamů údajů systému OBD.  8.2.2 Informace shromážděné výrobcem musí být dostatečně vyčerpávající, aby tak bylo 
zajištěno, že výkony v provozu mohly být vyhodnoceny pro běžné podmínky používání podle bodu 8.2 a způsobem reprezentativním pro zeměpisné proniknutí výrobce na trhy. 
  Pro účely tohoto předpisu není výrobce povinen ověřit shodnost typu vozidla, které 
je v provozu, pokud může schvalujícímu orgánu uspokojivým způsobem prokázat, že tohoto typu vozidla se na celém světě prodá méně než 10 000 kusů za rok. 
   V případě vozidel určených k prodeji v Evropské unii není výrobce povinen ověřit 
shodnost typu vozidla, které je v provozu, pokud může schvalujícímu orgánu uspokojivým způsobem prokázat, že tohoto typu vozidla se v Evropské unii prodá méně než 5 000 kusů za rok. 
  8.2.3 Jestliže se má vykonat zkouška typu I a schválení typu vozidla má jedno nebo více 
rozšíření, vykonají se zkoušky buď na vozidle popsaném v původní dokumentaci nebo na vozidle popsaném v dokumentaci k příslušnému rozšíření. 
 8.2.3.1 Kontrola shodnosti vozidla zkouškou typu I.  
Po výběru vzorků správním orgánem nesmí výrobce provádět na vybraných vozidlech žádná seřizování. 
  U hybridních elektrických vozidel (HEV) se zkoušky vykonají za podmínek 
stanovených v příloze 14: 
 
- U vozidel OVC se měření emisí znečišťujících látek provede s vozidlem 
stabilizovaným podle podmínky B zkoušky typu I pro hybridní vozidla OVC. 
 - U vozidel NOVC se měření emisí znečišťujících látek provede za stejných 
podmínek jako při zkoušce typu I pro vozidla NOVC. 
 
8.2.3.1.1 Ze série se náhodně odeberou tři vozidla a vyzkoušejí se podle bodu 5.3.1. Faktory 
zhoršení se použijí stejným způsobem. Mezní hodnoty jsou uvedeny v bodu 5.3.1.4. 
 8.2.3.1.1.1 U periodicky se regenerujících systémů definovaných v bodu 2.20 se výsledky 
vynásobí faktory K
i určenými podle postupu v příloze 13 použitého při schválení 
typu. 
 L 375/252 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 30   Na žádost výrobce se zkoušky mohou vykonat bezprostředně po ukončení 
regenerace. 
 8.2.3.1.2 Pokud správní orgán považuje směrodatnou odchylku výroby udanou výrobcem 
podle předcházejícího bodu 8.2.1 za vyhovující, provedou se zkoušky podle dodatku 1. 
 
Pokud správní orgán nepovažuje směrodatnou odchylku výroby udanou výrobcem podle předcházejícího bodu 8.2.1 za vyhovující, provedou se zkoušky podle dodatku 2. 
 8.2.3.1.3 Výrobky série se na základě zkoušky odebraných vozidel pokládají za shodné nebo 
za neshodné, pokud se dosáhlo kritéria vyhovění pro všechny znečišťující látky nebo pokud se dosáhlo kritéria nevyhovění pro jednu znečišťující látku podle zkušebních kritérií v příslušném dodatku. 
 
Pokud bylo dosaženo hodnoty kritéria vyhovění pro jednu znečišťující látku, potom se tato dosažená hodnota nemění žádnými dalšími zkouškami pro ostatní znečišťující látky. 
 
Jestliže nebylo dosaženo kritéria vyhovění pro všechny znečišťující látky a nebylo 
dosaženo kritéria nevyhovění pro jednu znečišťující látku, zkouška se provede na 
jiném vozidle (viz obrázek 2 níže). 
 8.2.3.2 Aniž jsou dotčeny požadavky bodu 3.1.1. přílohy 4, provedou se zkoušky na 
vozidlech, která vycházejí přímo z výrobní linky. 
 8.2.3.2.1 Na žádost výrobce se však mohou provést zkoušky na vozidlech, která:  
- ujela nejvýše 3 000 km v případě vozidel se zážehovými motory, 
 
- ujela nejvýše 15 000 km v případě vozidel se vznětovými motory. 
 
V obou těchto případech provede záběh výrobce, který však nesmí na těchto vozidlech vykonat žádná seřizování. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/253
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 31  
 
Obrázek 2
 
 
 
8.2.3.2.2 Jestliže výrobce žádá o souhlas se záběhem vozidel (x km, kde x ≤ 3 000 km 
u vozidel se zážehovými motory a x ≤ 15 000 km u vozidel se vznětovými motory), je postup následující: 
 
a) na prvním zkoušeném vozidle se změří emise znečišťujících látek 
(zkouška typu I) při 0 km a při „x“ km, 
 
b) pro každou znečišťující látku se vypočte součinitel vývoje emisí mezi 
0 km a „x“ km: 
 
 L 375/254 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 32  
emise při „x“ km / emise při 0 km 
 
Tento součinitel může být menší než 1, 
 
c) další vozidla se nebudou zabíhat, avšak jejich emise při 0 km se násobí 
součinitelem vývoje emisí. 
 
V tomto případě, se vezmou následující hodnoty: 
 
i) hodnoty při „x“ km u prvního vozidla, 
 
ii) hodnoty při 0 km násobené tímto součinitelem vývoje emisí u dalších 
vozidel. 
 8.2.3.2.3 Všechny tyto zkoušky se mohou vykonat s běžným palivem. Na žádost výrobce však 
lze použít referenční paliva popsaná v příloze 10. 
 
i) Pokud má být provedena zkouška typu III, musí se provést na všech 
vozidlech vybraných pro zkoušku typu I pro kontrolu shodnosti výroby. Musí být splněny podmínky stanovené v bodu 5.3.3.2. U hybridních elektrických vozidel (HEV) se zkoušky provedou za podmínek 
stanovených v příloze 14 kapitole 5. 
 
ii) Pokud má být provedena zkouška typu IV, musí se provést podle kapitoly 
7 přílohy 7. 
 
8.2.4 Když se zkouší podle přílohy 7, musí být průměrné emise způsobené vypařováním u 
všech sériových vozidel schváleného typu menší, než jsou mezní hodnoty uvedené v bodu 5.3.4.2. 
 8.2.5 Při běžném zkoušení na konci výrobní linky může držitel schválení prokázat splnění 
požadavků výběrem vozidel, která splňují požadavky kapitoly 7 přílohy 7. 
 8.2.6 Palubní diagnostika (OBD)  
Pokud má být prováděna kontrola činnosti systému OBD, musí se provádět následovně: 
 8.2.6.1  Pokud schvalovací orgán usoudí, že jakost výroby je neuspokojivá, odebere se 
namátkově jedno vozidlo ze série a podrobí se zkouškám popsaným v dodatku 1 k příloze 11. 
  U hybridních elektrických vozidel (HEV) se zkoušky provedou za podmínek 
stanovených v příloze 14 kapitole 9. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/255
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 33  
 
8.2.6.2 Výroba se pokládá za shodnou, pokud toto vozidlo splňuje požadavky zkoušek 
uvedených v dodatku 1 k příloze 11. 
 
8.2.6.3 Pokud vozidlo odebrané ze série nesplňuje požadavky bodu 8.2.6.1, odebere se 
namátkově další vzorek čtyř vozidel ze série a podrobí se zkouškám popsaným v dodatku 1 k příloze 11. Zkoušky se smějí provádět pouze na vozidlech, která najela maximálně 15 000 km. 
 8.2.6.4 Výroba se pokládá za shodnou, pokud nejméně tři vozidla splňují požadavky 
zkoušek popsaných v dodatku 1 k příloze 11. 
 8.2.7 Na základě kontroly uvedené v bodu 8.2.1 rozhodne schvalovací orgán buď:  
- že shodnost v provozu typu vozidla nebo rodiny vozidel v provozu je 
uspokojující a nemusí se podnikat žádná další opatření, nebo; 
 - že údaje předložené výrobcem jsou k rozhodnutí nedostatečné a vyžádá si od 
výrobce doplňkové informace nebo údaje ze zkoušek, nebo  
 -  že shodnost v provozu typu vozidla nebo shodnost v provozu typu (typů) 
vozidla, které patří do rodiny vozidel, je neuspokojující a pak se takový typ (typy) vozidla zkouší podle dodatku 3. 
 
V případě, že výrobci bylo povoleno, aby nevykonal ověření určitého typu vozidla podle bodu 8.2.2, může správní orgán nechat provést zkoušky takových typů vozidel podle dodatku 3. 
 8.2.7.1  Pokud se považuje za nezbytné, aby se provedly zkoušky typu I k ověření, zda 
zařízení pro regulaci emisí splňují požadavky na jejich činnost po uvedení do provozu, musí být tyto zkoušky provedeny zkušebním postupem splňujícím statistická kritéria definovaná v dodatku 4. 
 8.2.7.2 Schvalovací orgán ve spolupráci s výrobcem vybere vzorek z vozidel s dostatečným 
počtem najetým kilometrů, u nichž může být náležitě zaručeno, že byla užívána za běžných podmínek. S výrobcem musí být konzultován výběr vozidel ve vzorku a musí mu být umožněno zúčastnit se těchto potvrzujících zkoušek. 
 8.2.7.3 Výrobce je oprávněn za dozoru schvalovacího orgánu provést zkoušky, i destruktivní 
povahy, na těch vozidlech, jejichž úroveň emisí překračuje mezní hodnoty, za účelem stanovení možných příčin zhoršení, které nemohou být přičítány samotnému výrobci (např. používání olovnatého benzinu před datem zkoušek). Tam, kde výsledky zkoušek potvrdí takové příčiny, vyjmou se výsledky těchto zkoušek z kontroly shodnosti. 
 L 375/256 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 34  8.2.7.3.1 Výsledky zkoušek se také vyjmou z kontroly shodnosti těch vozidel ve vzorku:   
i)  pro která bylo vydáno osvědčení o schválení, které potvrzuje, že splňují 
mezní hodnoty emisí kategorie A podle bodu 5.3.1.4 série změn 05 tohoto předpisu, pod podmínkou, že tato vozidla byla pravidelně provozována s palivem s obsahem síry více než 150 mg/kg (benzín) nebo 350 mg/kg (motorová nafta), nebo  
 
ii)  pro která bylo vydáno osvědčení o schválení, které potvrzuje, že splňují 
mezní hodnoty emisí kategorie B podle bodu 5.3.1.4 série změn 05 tohoto předpisu, pod podmínkou, že tato vozidla byla pravidelně provozována s benzínem nebo motorovou naftou s obsahem síry více než 50 mg/kg. 
 8.2.7.4 V případě, že schvalovací orgán není spokojen s výsledky zkoušek podle kritérií 
definovaných v dodatku 4, rozšíří se podle kapitoly 6 dodatku 3 nápravná opatření uvedená v dohodě z roku 1958 dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) na vozidla v provozu náležející ke stejnému typu vozidla, která jsou pravděpodobně postižena stejnými závadami. 
 
Plán nápravných opatření předložený výrobcem musí být schválen schvalovacím orgánem. Výrobce je odpovědný za provedení schváleného plánu nápravných 
opatření. 
 
Schvalovací orgán musí ohlásit své rozhodnutí všem smluvním stranám dohody do 
30 dnů. Smluvní strany dohody mohou požadovat, aby stejný plán nápravných opatření byl uplatněn na všechna vozidla stejného typu registrovaná na jejich území. 
 8.2.7.5 Pokud jedna smluvní strana dohody zjistí, že určitý typ vozidla neodpovídá 
příslušným požadavkům dodatku 3, musí bezodkladně, v souladu s požadavky dohody, uvědomit smluvní stranu dohody, která udělila původní schválení. 
 
Potom podle ustanovení tohoto předpisu uvědomí příslušný orgán, který udělil původní schválení, výrobce, že typ vozidla nesplňuje tyto požadavky a že se od výrobce očekávají určitá opatření. Výrobce do dvou měsíců po tomto oznámení předloží příslušnému orgánu plán opatření k odstranění závad, jehož podstata by měla odpovídat požadavkům bodů 6.1 až 6.8 dodatku 3. Příslušný orgán, který udělil původní schválení, projedná věc do dvou měsíců s výrobcem, aby dospěli k dohodě o plánu opatření a jeho uskutečnění. Jestliže příslušný orgán, který udělil původní schválení, usoudí, že nemůže být dosaženo žádné dohody, zahájí se příslušné řízení podle dohody. 
 9 POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY   9.1 Nejsou-li splněny požadavky výše uvedeného bodu 8.1 nebo jestliže vozidlo nebo 
vozidla nesplní požadavky zkoušek předepsaných ve výše uvedeném bodu 8.2, může být odejmuto schválení, které bylo uděleno pro typ vozidla podle tohoto předpisu. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/257
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 35  
 
 
9.2  Jestliže smluvní strana dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které 
dříve udělila, musí o tom ihned uvědomit ostatní smluvní strany dohody, které používají tento předpis, zprávou vyhotovenou na formuláři podle vzoru v příloze 2 k tomuto předpisu. 
 10  UKONČENÍ VÝROBY   
Jestliže držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který udělil schválení. Po obdržení takového sdělení uvědomí tento orgán o této skutečnosti ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které používají tento předpis, kopiemi zprávy vyhotovené na formuláři podle vzoru v příloze 2 k tomuto předpisu. 
 11 PŘECHODNÁ USTANOVENÍ  11.1 Všeobecně
 
 11.1.1 Od oficiálního dne vstupu v platnost série změn 05 nesmí žádná smluvní strana, 
která používá tento předpis, odmítnout udělení schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 05. 
 11.1.2 Nové schválení typu
 
 11.1.2.1 Aniž jsou dotčena ustanovení bodů 11.1.4, 11.1.5 a 11.1.6, udělí smluvní strany, 
které používají tento předpis, schválení jen tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 05.  
 
Pro vozidla kategorie M nebo N
1 se tyto požadavky použijí ode dne vstupu v platnost 
série změn 05.  
 
Vozidla musí splňovat mezní hodnoty pro zkoušku typu I uvedené v řádku A nebo v řádku B tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu. 
 11.1.2.2 Aniž jsou dotčeny požadavky bodů 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 a 11.1.7, udělí smluvní 
strany, které používají tento předpis, schválení jen tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 05.  
 
Pro vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost nejvýše 2 500 kg nebo pro vozidla kategorie N
1 (třída I) se tyto požadavky použijí od 1. ledna 2005.  
 
Pro vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost větší než 2 500 kg nebo pro vozidla kategorie N
1 (třída II nebo III) se tyto požadavky použijí od 1. ledna 2006.  
 L 375/258 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 36  
Vozidla musí splňovat mezní hodnoty pro zkoušku typu I uvedené v řádku B tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu. 
 11.1.3 Konec platnosti dosavadních schválení typu 
 
 11.1.3.1 Aniž jsou dotčena ustanovení bodů 11.1.4, 11.1.5 a 11.1.6, přestanou schválení 
udělená podle tohoto předpisu ve znění série změn 04 platit ode dne vstupu v platnost série změn 05 pro vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost nejvýše 2 500 kg nebo pro vozidla kategorie N
1 (třída I) a od 1. ledna 2002 pro 
vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost větší než 2 500 kg nebo pro vozidla kategorie N
1 (třída II nebo III), s výjimkou případů, kdy smluvní strana, 
která udělila schválení, oznámí ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis, že schválený typ vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu, jak jsou stanoveny výše v bodu 11.1.2.1. 
 11.1.3.2 Aniž jsou dotčena ustanovení bodů 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 a 11.1.7, přestanou 
schválení udělená podle tohoto předpisu ve znění série změn 05 a podle mezních hodnot v řádku A tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu platit od 1. ledna 2006 pro vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost nejvýše 2 500 kg nebo pro vozidla kategorie N
1 (třída I) a od 1. ledna 2007 pro vozidla kategorie M která mají 
maximální hmotnost větší než 2 500 kg nebo pro vozidla kategorie N 1 (třída II nebo 
III), s výjimkou případů, kdy smluvní strana, která udělila schválení, oznámí ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis, že schválený typ vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu, jak jsou stanoveny výše v bodu 11.1.2.2. 
 11.1.4 Zvláštní ustanovení
 
 11.1.4.1 Vozidla kategorie M
1 se vznětovými motory a s maximální hmotností větší než 
2 000 kg, která: 
  
i) jsou konstruována pro dopravu více než šesti osob (včetně řidiče), nebo  ii) jsou terénní vozidla podle definice v příloze 7 souhrnné rezoluce 
o konstrukci vozidel (R.E.3) 4
/ 
 
se do 1. ledna 2003 pro účely bodů 11.1.3.1 a 11.1.3.2 pokládají za vozidla kategorie N
1. 
 11.1.4.2 U vozidel se vznětovými motory s přímým vstřikováním a určených k přepravě více 
než šesti osob (včetně řidiče) jsou schválení udělená podle ustanovení bodu 5.3.1.4.1 tohoto předpisu ve znění série změn 04 nadále platná do 1. ledna 2002. 
 
                                                
 
4/ Dokument TRANS/WP.29/78/Rev. 1/Příl. 2 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/259
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 37  
 
11.1.4.3 Ustanovení o schválení typu a o ověřování shodnosti výroby, která jsou uvedena 
v tomto předpisu ve znění série změn 04, zůstávají v platnosti až do dat uvedených v 
bodech 11.1.2.1 a 11.1.3.1. 
 11.1.4.4 Od 1. ledna 2002 se zkouška typu VI definovaná v příloze 8 použije pro nové typy 
vozidel kategorie M
1 a kategorie N 1 třídy I, která mají zážehový motor. Tento 
požadavek se nepoužije pro uvedená vozidla určená k přepravě více než šesti osob (včetně řidiče) nebo vozidla s maximální hmotností přesahující 2 500 kg. 
 11.1.5 Palubní diagnostický systém (OBD) 
 
 11.1.5.1 Vozidla se zážehovými motory  11.1.5.1.1 Vozidla kategorií M
1 a N 1 používající jako palivo benzín musejí být od dat 
uvedených v bodu 11.1.2 opatřena palubními diagnostickými systémy, které jsou popsány v bodu 3.1 přílohy 11 tohoto předpisu. 
 11.1.5.1.2 Vozidla kategorie M
1 jiná, než vozidla s maximální hmotností přesahující 2 500 kg a 
vozidla kategorie N 1 třídy I, která používají jako palivo, trvale nebo s možností 
přepínání, LPG nebo NG, musejí být od 1. října 2004 v případě nových typů a od 1. července 2005 u všech typů vybavena palubním diagnostickým systémem. 
  Vozidla kategorie M
1 s maximální hmotností přesahující 2 500 kg a vozidla 
kategorie N 1 třídy II a III, která používají jako palivo, trvale nebo s možností 
přepínání, LPG nebo NG, musejí být od 1. ledna 2006 v případě nových typů a od 1. ledna 2007 u všech typů vybavena palubním diagnostickým systémem. 
 11.1.5.2 Vozidla se vznětovými motory  11.1.5.2.1 Vozidla kategorie M
1 jiná, než vozidla určená k přepravě více než šesti osob (včetně 
řidiče) nebo vozidla s maximální hmotností přesahující 2 500 kg, musejí být od 1. října 2004 v případě nových typů a od 1. července 2005 u všech typů vybavena palubním diagnostickým systémem. 
 11.1.5.2.2 Vozidla kategorie M
1, která nejsou uvedena v předcházejícím bodu 11.1.5.2.1, 
s výjimkou vozidel s maximální hmotností přesahující 2 500 kg, a vozidla kategorie N
1 třídy I musejí být od 1. ledna 2005 v případě nových typů a od 1. ledna 2006 
u všech typů vybavena palubním diagnostickým systémem. 
 11.1.5.2.3 Vozidla kategorie N
1 třídy II a III a vozidla kategorie M 1 s maximální hmotností 
přesahující 2 500 kg musejí být od 1. ledna 2006 v případě nových typů a od 1. ledna 2007 u všech typů vybavena palubním diagnostickým systémem.  
 L 375/260 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 38  11.1.5.2.4 Pokud jsou vozidla se vznětovými motory uváděná do provozu před daty 
stanovenými ve výše uvedených bodech vybavena palubním diagnostickým systémem, musí se použít ustanovení bodů 6.5.3 až 6.5.3.6 přílohy 11 dodatku 1. 
 11.1.5.3 Hybridní elektrická vozidla (HEV) musejí splňovat požadavky na palubní 
diagnostický systém takto: 
 11.1.5.3.1   Hybridní elektrická vozidla (HEV) se zážehovým motorem, hybridní elektrická 
vozidla (HEV) kategorie M
1 se vznětovým motorem a vozidla s maximální 
hmotností nepřesahující 2 500 kg a hybridní elektrická vozidla (HEV) kategorie N 1 
(třída I) se vznětovým motorem od 1. ledna 2005 v případě nových typů a od 1. ledna 2006 u všech typů. 
 11.1.5.3.2 Hybridní elektrická vozidla (HEV) kategorie N
1 (třída II a III) se vznětovým 
motorem, hybridní elektrická vozidla (HEV) kategorie M 1 se vznětovým motorem a 
vozidla s maximální hmotností přesahující 2 500 kg od 1. ledna 2006 v případě nových typů a od 1. ledna 2007 u všech typů. 
 11.1.5.4 Vozidla jiných kategorií nebo vozidla kategorií M
1 nebo N 1, na která se nevztahují 
výše uvedená ustanovení, mohou být vybavena palubním diagnostickým systémem. V tomto případě musejí splňovat ustanovení pro OBD, která jsou předepsána 
v bodech 6.5.3 až 6.5.3.6 přílohy 11 dodatku 1. 
 
11.1.6 Schválení podle předpisu ve znění série změn 04
 
 11.1.6.1 Odchylně od požadavků bodů 11.1.2 a 11.1.3 mohou smluvní strany pokračovat ve 
schvalování vozidel a mohou pokračovat v uznávání platnosti dosavadních schválení vozidel, která splňují: 
 
i)  požadavky bodu 5.3.1.4.1 série změn 04 tohoto předpisu, za předpokladu, že 
vozidla jsou určena na vývoz nebo k prvnímu uvedení do provozu v zemích, kde není běžně dostupný bezolovnatý benzín, a  
 ii)  požadavky bodu 5.3.1.4.2 série změn 04 tohoto předpisu, za předpokladu, že 
vozidla jsou určena na vývoz nebo k prvnímu uvedení do provozu v zemích, kde není běžně dostupný bezolovnatý benzín s maximálním obsahem síry 50 mg/kg nebo menším, a  
 iii) požadavky bodu 5.3.1.4.3 série změn 04 tohoto předpisu, za předpokladu, že 
vozidla jsou určena na vývoz nebo k prvnímu uvedení do provozu v zemích, kde není běžně dostupná motorová nafta s maximálním obsahem síry 350 mg/kg nebo menším. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/261
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 39  
 
11.1.6.2 Odchylně od povinností smluvních stran podle tohoto předpisu přestanou 
v Evropském společenství platit schválení udělená podle tohoto předpisu ve znění 
série změn 04 od: 
 
i) 1. ledna 2001 pro vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost 
nejvýše 2 500 kg, nebo pro vozidla kategorie N
1 (třída I), a od 
  ii) 1. ledna 2002 pro vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost větší 
než 2 500 kg, nebo pro vozidla kategorie N
1 (třída II nebo III),  
 pokud smluvní strana, která udělila schválení, neoznámí ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis, že schválený typ vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu, jak je stanoveno výše v bodu 11.1.2.1. 
 
 11.1.7  Schválení podle předpisu ve znění série změn 05
 
  11.1.7.1  Odchylně od požadavků bodů 11.1.2.2 a 11.1.3.2 mohou smluvní strany pokračovat 
ve schvalování vozidel a mohou pokračovat v uznávání platnosti schválení udělených pro vozidla podle požadavků bodu 5.3.1.4 (týkajících se emisí kategorie A) podle série změn 05 tohoto předpisu, za předpokladu, že vozidla jsou určena na vývoz nebo k prvnímu uvedení do provozu v zemích, kde není běžně dostupný bezolovnatý benzín nebo motorová nafta s maximálním obsahem síry 50 mg/kg nebo menším. 
  11.1.7.2  Odchylně od povinností smluvních stran podle tohoto předpisu přestanou 
v Evropském společenství platit schválení udělená podle mezních hodnot emisí kategorie A v bodu 5.3.1.4 série změn 05 tohoto předpisu od:  
 
i)  1. ledna 2006 pro vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost 
nejvýše 2 500 kg, nebo pro vozidla kategorie N
1 (třída I), a od 
 
ii)  1. ledna 2007 pro vozidla kategorie M, která mají maximální hmotnost větší 
než 2 500 kg, nebo pro vozidla kategorie N 1 (třída II nebo III), 
 
pokud smluvní strana, která udělila schválení, neoznámí ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis, že schválený typ vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu, jak je stanoveno výše v bodu 11.1.2.1. 
  L 375/262 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 40  12 NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN A ORGÁNŮ STÁTNÍ 
SPRÁVY 
  
Smluvní strany dohody z roku 1958, které používají tento předpis, sdělí sekretariátu Spojených národů názvy a adresy technických zkušeben a orgánů státní správy, které udělují schválení a kterým se zasílají formuláře o udělení schválení nebo o rozšíření či odmítnutí nebo odejmutí schválení vydané v jiných zemích. 
  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/263
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 41  
 
 
Dodatek 1
 
 
POSTUP K OVĚŘENÍ POŽADAVKŮ NA SHODNOST VÝROBY, POKUD JE SMĚRODATNÁ 
ODCHYLKA VÝROBY UDANÁ VÝROBCEM VYHOVUJÍCÍ  
 
1 Tento dodatek popisuje postup, který se použije k ověření požadavků na shodnost 
výroby pro zkoušku typu I, pokud je směrodatná odchylka výroby udaná výrobcem 
vyhovující. 
 2 Při minimálním počtu vzorků 3 je postup odběru vzorku nastaven tak, že 
pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %) a pravděpodobnost, že série s 65 % vadných výrobků bude přijata, je 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %). 
 3 Pro každou ze znečišťujících látek uvedených v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu se použije 
následující postup (viz obrázek 2 tohoto předpisu).  
  
Význam symbolů: 
 
L = přirozený logaritmus mezní hodnoty pro znečišťující látku,  x
i = přirozený logaritmus naměřené hodnoty pro i-té  vozidlo ze souboru vzorků, 
 s = odhad směrodatné odchylky výroby (po stanovení přirozených logaritmů 
naměřených hodnot), 
 n = počet vzorků. 
 4. Pro soubor vzorků se vypočte statistický údaj zkoušek, který kvantifikuje součet 
směrodatných odchylek od mezní hodnoty a který je definován takto: 
) (1
1in
ixLs∑
=−
 
5  Potom : 
 
5.1 Pokud je statistický údaj zkoušek větší než hodnota kritéria vyhovění uvedená pro 
velikost souboru vzorků v následující tabulce (1/1), bylo dosaženo kritéria vyhovění pro danou znečišťující látku, 
 5.2. Pokud je statistický údaj zkoušek menší než hodnota kritéria nevyhovění uvedená pro 
velikost souboru vzorků v následující tabulce (1/1), bylo dosaženo kritéria nevyhovění pro danou znečišťující látku; nastane-li jiný případ, provede se zkouška na dalším vozidle a provede se nový výpočet, s velikostí souboru zvýšeným o jeden vzorek. L 375/264 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 42  
Tabulka 1/1   
Kumulativní počet zkoušených vozidel 
(počet vzorků)  
 
Hodn ota kritéria vyhovění   
Hodn ota kritéria nevyhovění  
 
3  
3,3 27  
-4,7 24 
 
4  
3,2 61  
-4,7 9 
 
5  
3,1 95  
-4,8 56 
 
6  
3,1 29  
-4,9 22 
 
7  
3,0 63  
-4,9 88 
 
8  
2,9 97  
-5,0 54 
 
9  
2,9 31  
-5,1 2 
 
10  
2,8 65  
-5,1 85 
 
11  
2,7 99  
-5,2 51 
 
12  
2,7 33  
-5,3 17 
 
13  
2,6 67  
-5,3 83 
 
14  
2,6 01  
-5,4 49 
 
15  
2,5 35  
-5,5 15 
 
16  
2,4 69  
-5,5 81 
 
17  
2,4 03  
-5,6 47 
 
18  
2,3 37  
-5,7 13 
 
19  
2,2 71  
-5,7 79 
 
20  
2,2 05  
-5,8 45 
 
21  
2,1 39  
-5,9 11 
 
22  
2,0 73  
-5,9 77 
 
23  
2,0 07  
-6,0 43 
 
24  
1,9 41  
-6,1 09 
 
25  
1,8 75  
-6,1 75 
 
26  
1,8 09  
-6,2 41 
 
27  
1,7 43  
-6,3 07 
 
28  
1,6 77  
-6,3 73 
 
29  
1,6 11  
-6,4 39 
 
30  
1,5 45  
-6,5 05 
 
31  
1,4 79  
-6,5 71 
 
32  
-2,1 12  
-2,1 12 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/265
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 43  
 
Dodatek 2
 
 
POSTUP K OVĚŘENÍ POŽADAVKŮ NA SHODNOST VÝROBY, POKUD JE SMĚRODATNÁ 
ODCHYLKA VÝROBY UDANÁ VÝROBCEM BUĎ NEVYHOVUJÍCÍ  
NEBO NENÍ K DISPOZICI 
 1 Tento dodatek popisuje postup, který se použije pro ověření požadavků shodnosti 
výroby zkouškou typu I, pokud důkaz směrodatné odchylky výroby, který uvedl výrobce, je buď nevyhovující, nebo není k dispozici. 
 2 Při minimálním počtu vzorků 3 je postup odběru vzorku nastaven tak, že 
pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %) a pravděpodobnost, že série s 65 % vadných výrobků bude přijata, je 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %).  
 3 Uvažuje se s logaritmicko-normálním rozdělením naměřených hodnot znečišťujících 
látek uvedených v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu a tyto hodnoty se musí nejdříve transformovat stanovením jejich přirozených logaritmů. Písmenné značky m
o a m značí 
minimální a maximální velikosti souboru vzorků (m o = 3 a m = 32) a písmenná značka n  
značí počet vzorků aktuálního souboru. 
 4 Pokud jsou přirozené logaritmy hodnot naměřených v sérii x
1, x 2,..., x j a L je přirozený 
logaritmus mezní hodnoty dané znečišťující látky, potom platí: 
   d
1 = x 1 – L 
 
 ∑
==n
iin dnd
11
 
 
a 
 
 ()∑
=− =n
ini n ddnV
1221
 
 
5 Tabulka 1/2 udává hodnoty kritéria vyhovění (A n) a nevyhovění (B n) v závislosti na 
počtu vzorků aktuálního souboru. Statistický údaj zkoušek je poměr dn/V n a pro 
stanovení toho, zda série vyhověla nebo nevyhověla, se použije takto: 
  L 375/266 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 44  
pro m
o ≤ n ≤ m  
 
i) je série vyhovující, když n
nnAVd≤
 
 
 ii)  je série nevyhovující, když n
nnBVd≥
 
 
 
iii) se provede další měření, pokud n Vd
n B A
nn<< 
 6 Poznámky  
Následující rekurzivní vzorce jsou užitečné pro výpočet postupných hodnot statistického údaje zkoušek: 
 
 
   27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/267
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 45  
 
 
Tabulka 1/2
 
 
Minimální počet vzorků = 3 
  
 
Počet vzorků 
(n)   
Hodnota kritéria v y ho vění 
(A
n )   
Hodnota kritéria ne v y hově ní  
(B
n ) 
3 -0,80381 16,64 743  
4  
-0,76339  
7,686 27  
5  
-0,72982  
4,671 36  
6  
-0,69962  
3,255 73  
7  
-0,67129  
2,454 31  
8  
-0,64406  
1,943 69  
9  
-0,61750  
1,591 05  
10  
-0,59135  
1,332 95  
11  
-0,56542  
1,135 66  
12  
-0,53960  
0,979 70  
13  
-0,51379  
0,853 07  
14  
-0,48791  
0,748 01  
15  
-0,46191  
0,659 28 
16  
-0,43573  
0,583 21  
17  
-0,40933  
0,517 18  
18  
-0,38266  
0,459 22  
19  
-0,35570  
0,407 88  
20  
-0,32840  
0,362 03 
21  
-0,30072  
0,320 78  
22  
-0,27263  
0,283 43  
23  
-0,24410  
0,249 43  
24  
-0,21509  
0,218 31  
25  
-0,18557  
0,189 70  
26  
-0,15550  
0,163 28  
27  
-0,12483  
0,138 80  
28  
-0,09354  
0,116 03  
29  
-0,06159  
0,094 80  
30  
-0,02892  
0,074 93  
31  
0,004 49  
0,056 29  
32  
0,038 76  
0,038 76 
 
  L 375/268 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 46  
Dodatek 3
 
 
KONTROLA SHODNOSTI VOZIDEL V PROVOZU  
 1 ÚVOD  
Tento dodatek stanoví kritéria uvedená v bodu 8.2.7 tohoto předpisu pro výběr vozidel pro zkoušky a postupy kontrol shodnosti vozidel v provozu. 
 2 KRITÉRIA VÝBĚRU  
Kritéria pro přijetí vybraného vozidla jsou definována v bodech 2.1 až 2.8 tohoto dodatku. Informace jsou získány při kontrole vozidla a rozhovorem s vlastníkem/řidičem. 
 2.1 Vozidlo musí být stejného typu jako vozidlo, které bylo typově schváleno podle tohoto 
předpisu a pro které byl vystaven certifikát o shodě v souladu s dohodou z roku 1958. Musí být registrováno a provozováno v zemi smluvních stran. 
 2.2 Vozidlo musí mít najeto alespoň 15 000 km nebo být v provozu nejméně šest měsíců, 
podle toho, čeho se dosáhne později, a nesmí mít najeto více než 80 000 km nebo být v provozu déle než pět let, podle toho, čeho se dosáhne dříve. 
 2.3 Musí být k dispozici zápis o údržbě, který by dokazoval, že vozidlo bylo řádně udržováno, 
tj. bylo udržováno podle pokynů výrobce. 
 2.4 Vozidlo nesmí vykazovat žádné známky nevhodného používání (tj. závodění, přetěžování, 
chybné tankování nebo další nesprávné užívání) nebo další faktory (např. nedovolené zásahy), které by mohly ovlivnit stav emisí. U vozidel vybavených systémem OBD se berou v úvahu chybové kódy a stav ujetých kilometrů uložené v počítači. Vozidlo nesmí být vybráno ke zkoušce, pokud informace uložené v počítači ukazují, že vozidlo bylo provozováno po uložení chybového kódu a nebylo včas opraveno. 
 2.5 Nesmí být provedena větší neoprávněná oprava motoru nebo vozidla.   2.6 Obsah olova a síry v odebraném vzorku paliva z nádrže vozidla musí odpovídat platným 
normám a nesmějí být nalezeny žádné důkazy o chybném tankování. Kontroly se provádějí ve výfukovém potrubí apod. 
 2.7 Nesmí se objevit žádné známky problémů, které by mohly ohrozit bezpečnost pracovníků 
laboratoře. 
 2.8 Všechny části zařízení proti znečisťujícím látkám na vozidle musejí být ve shodě 
s platným schválením typu. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/269
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 47  
 
3 DIAGNOSTIKA A ÚDRŽBA  
 
Před zahájením měření emisí z výfuku musí být provedena diagnostika a běžná údržba na vozidlech určených ke zkouškám podle postupu stanoveného v níže uvedených bodech 3.1 až 3.7. 
 3.1 Zkontroluje se: vzduchový filtr, všechny řemeny pohonu, stav hladin všech kapalin, víčko 
chladiče, celistvost všech podtlakových hadic a elektrického vedení vztahujícího se k zařízení proti znečisťujícím látkám; dále se zkontroluje, zda zapalování, dávkování paliva a díly zařízení proti znečisťujícím látkám nejsou špatně seřízeny nebo zda na nich nebyl proveden nedovolený zásah. Všechny nesrovnalosti musí být zaznamenány. 
 3.2 Přezkouší se správná funkce systému OBD. Všechny nesprávné funkce v paměti systému 
OBD musí být zaznamenány a musí být provedeny potřebné opravy. Pokud čidlo nesprávné funkce systému OBD zaznamená během stabilizačního cyklu chybu, může být chyba identifikována a opravena. Zkouška se může opakovat a použijí se výsledky z opraveného vozidla. 
 3.3 Zkontroluje se zapalovací systém a vadné součástky musejí být vyměněny, např. 
zapalovací svíčky, kabely atd. 
 3.4 Zkontroluje se komprese. Pokud jsou výsledky neuspokojivé, vozidlo se odmítne.  3.5 Zkontrolují se a případně seřídí parametry motoru uvedené výrobcem.  3.6 Má-li se na vozidle provést plánovaná údržba po ujetí 800 km, musí být tato údržba 
provedena podle pokynů výrobce. Bez ohledu na stav počítadla kilometrů může být na žádost výrobce vyměněn olejový a vzduchový filtr. 
 3.7 Po přejímce vozidla se palivo nahradí referenčním palivem vhodným pro zkoušku emisí, 
pokud by výrobce nepřijal běžně prodávané palivo. 
 3.8 U vozidel vybavených periodicky se regenerujícími systémy definovanými v bodu 2.20 se 
musí ověřit, zda se vozidlo neblíží k periodě regenerace. (Výrobci se musí dát možnost, aby to potvrdil). 
 3.8.1 Pokud tomu tak je, musí být vozidlo v provozu až do konce regenerace. Pokud 
k regeneraci dojde v průběhu měření emisí, musí se vykonat další zkouška, aby se potvrdilo, že regenerace byla skončena. Potom se vykoná úplná nová zkouška a výsledky první a druhé zkoušky se nevezmou v úvahu. 
 3.8.2 Alternativně k bodu 3.8.1, pokud se vozidlo blíží k fázi regenerace, může výrobce 
požádat, aby se vykonal zvláštní stabilizační cyklus k vyvolání této regenerace (např. se k tomu použije jízda při vysokých otáčkách, s velkým zatížením). 
 L 375/270 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 48  
Výrobce může požádat, aby se zkouška vykonala bezprostředně po regeneraci nebo po stabilizačním cyklu upřesněném výrobcem a po normální stabilizaci pro zkoušku. 
 4 ZKOUŠKY VOZIDEL V PROVOZU  4.1 Pokládá-li se za nezbytné provést kontrolu na vozidlech, provedou se zkoušky emisí podle 
přílohy 4 tohoto předpisu se stabilizovanými vozidly vybranými podle požadavků kapitol 2 a 3 tohoto dodatku. 
 4.2 U vozidel vybavených systémem OBD může být kontrolována z hlediska specifikací 
použitých při schvalování typu řádná funkčnost indikace chybné funkce atd. ve vztahu k úrovni emisí (např. hranice indikace chybné funkce definované v příloze 11 tohoto předpisu). 
 4.3 Systém OBD může být zkoušen např. na překročení příslušných mezních hodnot emisí bez 
indikace chybné funkce, na systematické chybné aktivace indikace chybné funkce a na odhalené chybné nebo na vadné díly systému OBD. 
 4.4 Pokud díl nebo systém pracují způsobem, který není uveden mezi údaji v certifikátu 
schválení typu a/nebo ve schvalovací dokumentaci k tomuto typu vozidla a tato odchylka není podle dohody z roku 1958 povolena a systémem OBD nebyla signalizována chybná 
funkce, nesmí se tento díl nebo systém před zkouškou emisí vyměnit, kromě případu, kdy 
bylo zjištěno, že na dílu nebo systému byl proveden nedovolený zásah nebo že byl poškozen takovým způsobem, že systém OBD nezjistí vzniklou chybu. 
 5 VYHODNOCENÍ VÝSLEDKŮ  5.1 Výsledky zkoušky se vyhodnotí postupem podle dodatku 4.  5.2 Výsledky zkoušky se nesmějí násobit faktorem zhoršení.   5.3 U periodicky se regenerujících systémů definovaných v bodu 2.20 se výsledky vynásobí 
faktory K
i určenými při udělení schválení typu. 
 6 PLÁN NÁPRAVNÝCH OPATŘENÍ   6.1 Pokud se zjistí, že více než jedno vozidlo má velmi odchylné emise a zároveň   - splňuje požadavky bodu 3.2.3 dodatku 4, a pokud se jak schvalovací orgán, tak i výrobce 
shodují, že nadměrné emise mají stejnou příčinu, nebo 
  -  splňuje požadavky bodu 3.2.4 dodatku 4, a pokud schvalovací orgán určil, že nadměrné 
emise mají tutéž příčinu, 
 
správní orgán vyzve výrobce, aby předložil plán nápravných opatření, která by tuto neshodnost odstranila. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/271
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 49  
 
 
6.2 Plán nápravných opatření musí být předložen schvalovacímu orgánu nejpozději do 
60 pracovních dnů od data oznámení, uvedeného v předcházejícím bodu 6.1. Schvalovací orgán musí do 30 pracovních dnů tento plán nápravných opatření schválit nebo odmítnout. Pokud však výrobce schvalovacímu orgánu řádně prokáže, že je potřebný delší čas k prozkoumání nevyhovění tak, aby mohl být předložen plán nápravných opatření, povolí se prodloužení. 
 6.3 Nápravná opatření se musí použít na všechna vozidla, která mají pravděpodobně stejnou 
závadu. Musí se vyhodnotit, zde je potřebné změnit dokumentaci schválení typu. 
 6.4 Výrobce musí poskytnout kopii všech zpráv týkajících se plánu nápravných opatření 
a musí také vést záznamy o odvolacích akcích a posílat pravidelné zprávy schvalovacímu orgánu o stavu prováděných opatření. 
 6.5 Plán nápravných opatření musí zahrnovat požadavky uvedené v bodech 6.5.1 až 6.5.11. 
Výrobce musí plánu nápravných opatření přidělit jednoznačné identifikační označení nebo číslo. 
 6.5.1 Popis každého typu vozidla zahrnutého do plánu nápravných opatření.  6.5.2 Popis zvláštních vylepšení, změn, oprav, úprav, seřízení nebo dalších změn, které mají být 
provedeny, aby vozidla byla shodná, včetně stručného přehledu údajů a technických studií, které podpoří rozhodnutí výrobce s ohledem na zvláštní opatření k nápravě neshodnosti. 
 6.5.3 Popis způsobu, jakým výrobce informuje majitele vozidel.  6.5.4 Případně popis správné údržby nebo používání, které výrobce stanoví v rámci plánu 
nápravných opatření jako podmínku k oprávnění pro opravy, a vysvětlení důvodů, které vedou výrobce k ukládání takové podmínky. Nesmí být vyžadována žádná údržba nebo podmínky používání kromě takových, které prokazatelně souvisejí s neshodností a s nápravnými opatřeními. 
 6.5.5 Popis postupu, který mají vlastníci vozidel použít k nápravě neshodnosti. Musí obsahovat 
datum, po kterém smějí být použita nápravná opatření, předpokládanou dobu oprav v dílně a místo oprav. Oprava musí být provedena bez průtahů, v přiměřené lhůtě po dodání vozidla. 
 6.5.6 Kopie informací předaných vlastníkovi vozidla.  6.5.7 Stručný popis systému používaného výrobcem k zajištění odpovídající dodávky dílů nebo 
systémů sloužících k nápravné akci. Je nutno uvést, kdy daná dodávka dílů nebo systémů umožní zahájit opravy. 
 6.5.8 Kopie všech instrukcí, které je nutno rozeslat osobám, které provedou opravu. L 375/272 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 50   6.5.9 Popis dopadu navržených nápravných opatření na emise, spotřebu paliva, jízdní vlastnosti 
a bezpečnost každého typu vozidla, kterého se týká plán nápravných opatření, včetně údajů, technických studií atd., které podporují tyto závěry. 
 6.5.10 Všechny další informace, zprávy nebo údaje, které může schvalovací orgán rozumně 
pokládat za potřebné k vyhodnocení plánu nápravných opatření. 
 6.5.11 Pokud plán nápravných opatření zahrnuje i stažení vozidel z provozu, musí být 
schvalovacímu orgánu předložen popis metody záznamů oprav. Pokud se použije štítek, předloží se příklad štítku. 
 6.6 Výrobce může být požádán, aby provedl přiměřené a nezbytné zkoušky dílů a vozidel, na 
nichž byly provedeny navržené změny, opravy nebo úpravy, aby prokázal účinnost těchto změn, oprav nebo úprav. 
 6.7 Výrobce je odpovědný za uchovávání záznamů o každém navráceném a opraveném 
vozidle a o dílně, ve které byla oprava provedena. Schvalovací orgán musí mít na požádání přístup k záznamům po dobu pěti let od zavedení plánu nápravných opatření. 
 6.8 Oprava a/nebo úprava nebo přidání nového zařízení se musí zaznamenat v osvědčení, 
které předává výrobce majiteli vozidla. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/273
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 51  
 
Dodatek 4
 
 
STATISTICKÝ POSTUP ZKOUŠEK SHODNOSTI VOZIDEL V PROVOZU 
 1 Tento dodatek popisuje postup ověřování požadavků na shodnost vozidel v provozu pro 
zkoušku typu I. 
 2 Provádějí se tyto dva odlišné postupy:  
i) jeden z nich se týká vozidel vybraných ve vzorku, která kvůli závadě z hlediska 
emisí způsobují velkou odchylku ve výsledcích (kapitola 3). 
 
ii) druhý se týká celého vzorku (kapitola 4). 
 3 POSTUP U VOZIDEL, KTERÁ MAJÍ VE VZORKU VELKOU ODCHYLKU EMISÍ 
1
/ 
 3.1 Ze vzorku o minimálním počtu tří vozidel a maximálním počtu vozidel, který je 
stanoven postupem podle kapitoly 4, se namátkově vybere vozidlo a změří se emise stanovených znečišťujících látek s cílem zjistit, zda vozidlo má velmi odchylné emise. 
 3.2 Vozidlo je považováno za vozidlo s velmi odchylnými emisemi, pokud jsou splněny 
podmínky uvedené buď v bodu 3.2.1, nebo v bodu 3.2.2. 
 3.2.1 U vozidel, jejichž typ byl schválen podle mezních hodnot uvedených v řádku A tabulky 
v bodu 5.3.1.4, se za vozidlo s velmi odchylnými emisemi považuje vozidlo, u něhož je překročena daná mezní hodnota pro kteroukoli stanovenou znečišťující látku násobená faktorem 1,2. 
 3.2.2 U vozidel, jejichž typ byl schválen podle mezních hodnot uvedených v řádku B tabulky 
v bodu 5.3.1.4, se za vozidlo s velmi odchylnými emisemi považuje vozidlo, u něhož je překročena daná mezní hodnota pro kteroukoli stanovenou znečišťující látku násobená faktorem 1,5. 
 3.2.3 Ve zvláštních případech vozidel, u nichž byly naměřeny emise pro kteroukoliv 
stanovenou znečišťující látku v „mezilehlé zóně“ 2
/. 
                                                 
1/ Na základě skutečných údajů z provozu, které měly být dodány do 31. prosince 2003, mohou být 
požadavky tohoto odstavce revidovány, aby se rozhodlo, a) zda definice vozidla s velmi odchylnými emisemi se má revidovat z hlediska vozidel, jejichž typ byl schválen podle mezních hodnot uvedených v řádku B tabulky v bodu 5.3.1.4, b) zda se má změnit postup definování vozidel s velmi odchylnými emisemi a c) zda se postupy ke zkoušení shodnosti v provozu mají ve vhodné době nahradit novým statistickým postupem. Pokud to bude vhodné, budou navrženy potřebné změny. 2
/ „Mezilehlá zóna“ se pro každé vozidlo určí takto: Vozidlo musí splňovat podmínky uvedené v odstavci 
3.2.1 nebo v odstavci 3.2.2 a kromě toho naměřená hodnota pro tutéž stanovenou znečišťující látku musí být L 375/274 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 52   3.2.3.1 Pokud vozidlo splňuje podmínky tohoto bodu, musí se určit příčina nadměrných emisí a 
ze vzorku se namátkově vybere jiné vozidlo. 
 3.2.3.2 Pokud podmínky tohoto bodu splňuje více než jedno vozidlo, musí správní orgán 
a výrobce stanovit, zda příčina nadměrných emisí je nebo není u obou vozidel stejná. 
 3.2.3.2.1 Pokud se správní orgán a výrobce shodnou, že příčina nadměrných emisí je stejná, je 
vzorek považován za nevyhovující a použije se plán nápravných opatření uvedený v kapitole 6 dodatku 3. 
 3.2.3.2.2 Pokud se správní orgán a výrobce nemohou shodnout na příčině nadměrných emisí 
každého vozidla nebo na tom, zda příčiny u více vozidel jsou stejné, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud již nebyl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku. 
 3.2.3.3 Pokud bylo nalezeno jen jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto bodu nebo pokud 
bylo nalezeno více takových vozidel a správní orgán a výrobce se shodují, že jsou u těchto vozidel rozdílné příčiny, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud již nebyl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku. 
 
3.2.3.4 Pokud byl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku a nebylo nalezeno více než jedno 
vozidlo, které splňuje podmínky tohoto bodu, a nadměrné emise mají stejnou příčinu, 
považuje se vzorek za vyhovující z hlediska požadavků kapitoly 3 tohoto dodatku. 
 
3.2.3.5 Pokud se v kterémkoli okamžiku vyčerpá původní počet vozidel ve vzorku, připojí se 
k původnímu vzorku další vozidlo a toto vozidlo se vybere. 
 
3.2.3.6 Pokaždé, když se ze vzorku vybere další vozidlo, použije se na rozšířený vzorek 
statistický postup podle kapitoly 4 tohoto dodatku. 
 
3.2.4 Ve zvláštních případech vozidel, u nichž byly naměřeny emise pro kteroukoliv 
stanovenou znečišťující látku v „zóně nevyhovění“ 3 / 
 
3.2.4.1 Pokud vozidlo splňuje podmínky tohoto bodu, určí správní orgán příčinu nadměrných 
emisí a ze vzorku se namátkově vybere jiné vozidlo. 
 3.2.4.2 Pokud podmínky uvedené v tomto bodu splňuje více než jedno vozidlo a správní orgán 
určí, že nadměrné emise mají tutéž příčinu, bude výrobce informován, že vzorek je 
                                                                                                                                                                 
 
pod úrovní, která je určena mezní hodnotou pro tutéž stanovenou znečišťující látku, uvedenou v řádku A tabulky v odstavci 5.3.1.4 a násobenou faktorem 2,5. 3
/ „Zóna nevyhovění“ se pro každé vozidlo určí takto: Naměřená hodnota pro kteroukoli 
stanovenou znečišťující látku přesahuje úroveň, která je určena mezní hodnotou pro tutéž stanovenou znečišťující látku uvedenou v řádku A tabulky v odstavci 5.3.1.4 a násobenou faktorem 2,5. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/275
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 53  
 
považován za nevyhovující, zároveň se zdůvodněním tohoto rozhodnutí, a použije se plán nápravných opatření uvedený v kapitole 6 dodatku 3. 
 3.2.4.3 Pokud bylo nalezeno jen jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto bodu, nebo 
pokud bylo nalezeno více takových vozidel a správní orgán určil, že jde o rozdílné příčiny, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud již nebyl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku. 
 
3.2.4.4 Pokud byl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku a nebylo nalezeno více než jedno 
vozidlo, které splňuje podmínky tohoto bodu, a nadměrné emise mají tutéž příčinu, považuje se vzorek za vyhovující z hlediska požadavků kapitoly 3 tohoto dodatku. 
 
3.2.4.5 Pokud se v kterémkoli okamžiku vyčerpá původní počet vozidel ve vzorku, připojí se 
k původnímu vzorku další vozidlo a toto vozidlo se vybere. 
 3.2.4.6 Pokaždé, když se ze vzorku vybere další vozidlo, použije se na rozšířený vzorek 
statistický postup podle kapitoly 4 tohoto dodatku. 
 3.2.5 Pokaždé, když se nenajde vozidlo, které má velmi odchylné emise, odebere se 
namátkově ze vzorku jiné vozidlo. 
 4  POSTUP, PŘI KTERÉM SE VE VZORKU NEVYHODNOCUJÍ ODDĚLENĚ 
VOZIDLA S NADMĚRNÝMI EMISEMI  
 4.1 Při minimálním počtu vzorků 3 je postup odběru vzorku nastaven tak, že 
pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %) a pravděpodobnost, že série s 75 % vadných výrobků bude přijata, je 0,15 (riziko spotřebitele = 15 %).  
 4.2 Pro každou ze znečisťujících látek uvedených v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu se použije 
následující postup (viz obrázek 4/2). 
 
kde: 
 
L  = mezní hodnota znečisťující látky,  x
i = naměřená hodnota pro i-té vozidlo ze vzorku, 
 n = počet vozidel ve vzorku.  
4.3 Pro vzorek vozidel se vypočte statistický údaj, který kvantifikuje počet nevyhovujících 
vozidel, tj. x
i > L. 
 4.4 Potom: 
 L 375/276 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 54  
i) pokud tento statistický údaj není větší než hodnota kritéria vyhovění uvedená pro 
velikost souboru vzorků v následující tabulce, bylo dosaženo kritéria vyhovění pro danou znečisťující látku, 
 ii) pokud je statistický údaj rovný hodnotě kritéria nevyhovění uvedené pro velikost 
souboru vzorků v následující tabulce, nebo je větší než tato hodnota, bylo dosaženo kritéria nevyhovění pro danou znečisťující látku, 
  iii) v jiných případech se zkouší další vozidlo a postup se použije pro vzorek 
zvětšený o jedno vozidlo. 
 
V následující tabulce jsou vypočteny hodnoty kritérií vyhovění a nevyhovění podle mezinárodní normy ISO 8422:1991. 
 
Vzorek se považuje za vyhovující, pokud splnil požadavky kapitoly 3 i kapitoly 4 tohoto 
dodatku. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/277
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 55  
 
  
Tabulka 4/1
 
 
TABULKA PRO PŘIJETÍ/ODMÍTNUTÍ V RÁMCI PLÁNU ODBĚRU VZORKŮ PODLE 
ATRIBUTŮ  
  
 
Kumulativní počet vzorků (n)   
Hodnota kritéria vyhovění   
Hodnota kritéria nevyhovění
 
3 
4 5 6 7 8 9 
10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 
  
0 1 1 2 2 3 4 4 5 5 6 6 7 8 8 9 9 
11  
- - 
5 6 6 7 8 8 9 9 
10 11 11 12 12 13 13 12 
 L 375/278 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 56  
Obrázek 4/1
 
 
Ověření shodnosti v provozu - postup kontroly 
                  
 
                     
 
Obrázek 4/2
 
  
Rozhodne SO 1/, 
že i nfo rmace 
nep ostač ují 
k rozhodnutí?  Výr ob ce v oz i dl a a  s p rávn í  orgá n  d ok o nčí  
schv alování nového t ypu vozidl a.  
S práv n í o rgá n (S O)  u děl í  sc hvál e ní  typu .  
V ýroba a pro dej  schvále né ho typ u vozidla. 
V ýrobce vozidla v y vi ne vla st n í metodik u ko ntrol y 
shodnost i v provozu  
V ýrobce vozidla postupuje po dle vlast ní m etodik y kon trol y 
shodnost i v provozu (na t y pu vozidla nebo na rodině ) 
V ýrobce vozidla zpracuje zp rá vu o i nterní m  postup u 
(včetně všec h údajů požadovan ýc h podle bodu 8.2 .1) Interní zpráva o 
shodnost i 
s c hv á l en é h o  ty pu  
vozidla nebo 
rodin y vozidel 
v provozu   STAR T 
NE
NEVýrobce předloží  SO 1 / 
k ověření zprávu o sh od nosti  
v provozu ANO
SO 1 / přezkoumá zprávu 
v ýrobce o sho dn osti 
v provozu 
 
Uzná SO 1/,   
ž e  zprá v a v ý robc e o shod n osti  
v provo zu potvrzuj e přija tel n os t typu  
v o z idl a  p at ř í cího  d o rodiny? 
( bod  8.2 .1 )  
Postup je u končen.  
Nepožaduje se žádné 
další opatření.  Výrobce do dá 
nebo opatří  
dop lň ující 
informa ce nebo 
údaje ze 
zkoušek. 
 
Výrobce 
zpracuje novo u 
zprávu o 
shod nosti  v 
provozu. 
SO 1 /  za há jí  př ed ep s an ý  progra m 
kontroly shodnosti v  pr o vo zu n a 
p o dezř elém typu  v oz id la   
( podl e do datku 3) jdi  
k obráz k u 
4/2  
 
Rozho dne se 
SO 1 / ověřit  
údaje výrobce o sho dn osti 
typu vozila nebo r od iny 
vozidel? Výrobce 
archivuje 
zprávu pro 
bud oucí  
potřeb u 
1/ V t omto přípa dě znamená zkr atka  SO správní orgán, který udělil schválení typu.  NE
ANO
ANO27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/279
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 57  
 
Ověření shodnosti v provozu – výběr a zkoušky vozidel 
 
(*) Pokud splňuje obě zkoušky. 
 
L 375/280 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 58  
Příloha 1
 
 
TECHNICKÉ ÚDAJE MOTORU A VOZIDLA A INFORMACE O PRŮBĚHU ZKOUŠEK 
 Následující informace, pokud přicházejí v úvahu, se předkládají ve trojím vyhotovení.  Pokud jsou součástí dokumentace výkresy, předkládají se ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné; předkládají se na formátu A4 nebo složené na formát A4. V případě funkcí řízených mikroprocesory se musí předložit příslušné informace o jejich činnosti. 
 
1 VŠEOBECNĚ 
 1.1 Značka (název výrobce):..............................................................................................   1.2 Typ a obchodní název (uvést všechny varianty):.........................................................   1.3 Prostředky identifikace typu, pokud jsou vyznačeny na vozidle:................................   1.3.1 Umístění tohoto značení: ............................................................................................   
1.4 Kategorie vozidla: .......................................................................................................  
 1.5 Název a adresa výrobce: ..............................................................................................   1.6 Případně název a adresa zplnomocněného zástupce výrobce: .....................................   2 VŠEOBECNÉ KONSTRUKČNÍ ÚDAJE O VOZIDLU  2.1 Fotografie a/nebo výkresy vzorového vozidla:............................................................   2.2 Poháněné nápravy (počet, poloha,vzájemné propojení): .............................................   3 HMOTNOSTI (v kilogramech) (případně odkazy na výkresy)...................................   3.1 Hmotnost vozidla s karoserií v provozním stavu nebo hmotnost podvozku   s kabinou, pokud výrobce nemontuje karoserii (včetně chladicí kapaliny, olejů, 
paliva, 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/281
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 59  
 
 nářadí, záložního kola a řidiče): ..................................................................................  
   3.2 Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla stanovená výrobcem:..   4 POPIS ZAŘÍZENÍ PRO PŘEMĚNU ENERGIE  4.1 Výrobce motoru: ..........................................................................................................   4.1.1 Kód motoru podle výrobce (jak je vyznačen na motoru,   nebo jiný způsob identifikace): ....................................................................................   4.2 Spalovací motor ..........................................................................................................   4.2.1 Konkrétní informace o motoru:....................................................................................   4.2.1.1. Princip činnosti: zážehový/vznětový,    čtyřdobý/dvoudobý 1
/ 
 4.2.1.2 Počet, uspořádání a pořadí zapalování válců: ..............................................................   4.2.1.2.1 Vrtání: 3
/ ………… ...............................................................................................mm 
 4.2.1.2.2 Zdvih: 3
/ …........................................................................................................... mm 
 
4.2.1.3 Zdvihový objem motoru: 4 / .................................................................................  cm3 
 
4.2.1.4 Objemový kompresní poměr: 2 / ..................................................................................  
 4.2.1.5 Výkresy spalovacího prostoru a dna pístu: ..................................................................   4.2.1.6 Normální otáčky volnoběhu: 2
/....................................................................................  
 L 375/282 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 60  4.2.1.7 Zvýšené otáčky volnoběhu: 2
/ .....................................................................................  
 
4.2.1.8 Objemový obsah oxidu uhelnatého ve výfukovém plynu při volnoběhu motoru 
(podle údajů výrobce) 2 / ......................................................................................... % 
   
4.2.1.9 Maximální netto výkon: 2 /............. kW při.........................................................min-1 
 
4.2.2 Palivo: motorová nafta/benzín/LPG/NG 1 / 
 4.2.3 Výzkumné oktanové číslo (RON):...............................................................................   4.2.4 Přívod pliva  4.2.4.1 Karburátorem (karburátory): ano/ne 1
/ 
 4.2.4.1.1 Značka (značky):..................................................................................................... .....  
 4.2.4.1.2 Typ (typy):  …………………………………………………………………………..   4.2.4.1.3 Montovaný počet: ..................................................................................................... ...  
 4.2.4.1.4 Seřízení: 2
/  …………………………………………………………………………..  
 4.2.4.1.4.1 Trysky:  4.2.4.1.4.2 Difuzéry:  4.2.4.1.4.3 Hladina v plovákové komoře:......................................................................................   4.2.4.1.4.4 Hmotnost plováku:.................................................................................................. .....  
 4.2.4.1.4.5 Jehla plováku: ..................................................................................................... .........  
 4.2.4.1.5 Systém startu za studena: ruční/automatický 1
/ 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/283
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 61  
 
 
4.2.4.1.5.1 Princip činnosti: .................................................................................................. .........  
 4.2.4.1.5.2 Pracovní mezní hodnoty/seřízení: 1
/ 2/........................................................................  
 4.2.4.2 Vstřikováním paliva (pouze u vznětových motorů): ano/ne 1
/ 
 4.2.4.2.1 Popis systému:....................................................................................................... .......  
 4.2.4.2.2 Princip činnosti: přímé vstřikování /předkomůrka/vířivá komůrka 1
/ 
 4.2.4.2.3 Vstřikovací čerpadlo  4.2.4.2.3.1 Značka (značky):  4.2.4.2.3.2 Typ (typy):  
4.2.4.2.3.3 Maximální dodávka paliva: 1
/ 2/ ........... mm3/ zdvih nebo cyklus při otáčkách 
čerpadla: 1 / 2/ ...........min-1 nebo charakteristický diagram:.......................................  
 
4.2.4.2.3.4 Časování vstřiku: 2 / .....................................................................................................  
 4.2.4.2.3.5 Křivka předstihu vstřiku: 2
/ .........................................................................................  
 4.2.4.2.3.6 Postup kalibrace: zkušební stav/motor 1
/ 
 
4.2.4.2.4 Regulátor 
 4.2.4.2.4.1 Typ:   ............................................................................................................ .......  
 4.2.4.2.4.2 Závěrný bod: ....................................................................................................... .........  
 
4.2.4.2.4.2.1 Závěrný bod při zatížení: ................................................................................... min-1 L 375/284 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 62   
4.2.4.2.4.2.2 Závěrný bod bez zatížení: .................................................................................. min-1 
 4.2.4.2.4.3  Otáčky volnoběhu: ............................................................................................. min-1 
 4.2.4.2.5 Vstřikovací tryska (trysky): .........................................................................................  
 
4.2.4.2.5.1 Značka (značky):................................................................................................... .......  
 4.2.4.2.5.2 Typ (typy): ....................................................................................................... ...........  
 4.2.4.2.5.3 Otevírací tlak: 2
/ .....kPa nebo charakteristický diagram:............................................  
  4.2.4.2.6 Systém startu za studena   4.2.4.2.6.1 Značka (značky):  4.2.4.2.6.2 Typ (typy): 
 
4.2.4.2.6.3 Popis:   4.2.4.2.7 Pomocné startovací zařízení   4.2.4.2.7.1 Značka (značky):  4.2.4.2.7.2 Typ (typy):  4.2.4.2.7.3 Popis:   4.2.4.3 Vstřikováním paliva (pouze u zážehových motorů): ano/ne 1
/ 
 4.2.4.3.1 Popis systému:....................................................................................................... .......  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/285
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 63  
 
4.2.4.3.2 Princip činnosti: sací potrubí (jednobodové / vícebodové)/přímé vstřikování/jiné 
(uvést jaké) 
 
Řídicí jednotka - typ (nebo číslo): ) 
Regulátor paliva - typ: ) Čidlo průtoku vzduchu - typ: ) Rozdělovač paliva - typ: ) informace, které se musejí  Regulátor tlaku - typ: ) poskytnout v případě plynulého  Mikrospínač- typ: ) vstřikování; Seřizovací šroub volnoběhu - typ: ) v případě jiných systémů Komora škrticí klapky - typ: ) poskytnout odpovídající  Čidlo teploty vody - typ: ) informace Čidlo teploty vzduchu - typ: ) Spínač teploty vzduchu- typ: ) 
 
Ochrana proti elektromagnetické interferenci. Popis a/nebo výkresy: 1
/ ...........  
 .............................................................................................................................  
.............................................................................................................................  
 4.2.4.3.3  Značka (značky):.................................................................................................... ...  
 4.2.4.3.4 Typ (typy):  4.2.4.3.5 Vstřikovací trysky: otevírací tlak: 1
/ 2/..............................................................  kPa 
 nebo charakteristický diagram: .................................................................................   4.2.4.3.6 Seřízení vstřiku: .................................................................................................... ....  
 4.2.4.3.7 Systém startu za studena: ..........................................................................................   4.2.4.3.7.1 Princip (principy) činnosti: .......................................................................................  
 4.2.4.3.7.2 Pracovní mezní hodnoty/seřízení: 1
/ 2/.....................................................................  
 L 375/286 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 64  4.2.4.4 Dopravní čerpadlo.....................................................................................................  
 4.2.4.4.1 Tlak: 1
/ 2/ ....... kPa nebo charakteristický diagram: ................................................  
 4.2.5 Zapalování............................................................................................................... ..
  
 4.2.5.1 Značka (značky):.......................................................................................................
  
 4.2.5.2 Typ (typy): ............................................................................................................ ....
  
 4.2.5.3 Princip činnosti: ...................................................................................................... ..  
 4.2.5.4 Křivka předstihu zapalování: 2
/ ................................................................................  
 4.2.5.5 Statické nastavení zapalování: 2
/........ stupňů před horní úvratí ..............................  
 
4.2.5.6 Mezera mezi kontakty: 2 /..........................................................................................  
 
4.2.5.7 Úhel sepnutí: 2 / .........................................................................................................  
 4.2.5.8 Zapalovací svíčky .....................................................................................................   4.2.5.8.1 Značka: ............................................................................................................. ......  
 4.2.5.8.2 Typ: ................................................................................................................ ...  
 4.2.5.8.3 Nastavení mezery mezi elektrodami zapalovací svíčky: ....................................mm  4.2.5.9 Zapalovací cívka .......................................................................................................  
 4.2.5.9.1 Značka: ............................................................................................................. ......  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/287
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 65  
 
4.2.5.9.2 Typ: ................................................................................................................ ...  
 
4.2.5.10 Kondenzátor zapalování............................................................................................   4.2.5.10.1 Značka: ............................................................................................................ .......  
 4.2.5.10.2 Typ: ............................................................................................................... ....  
 4.2.6 Systém chlazení: kapalinový/vzduchový 1
/..............................................................  
 4.2.7 Systém sání: ............................................................................................................. . 
 4.2.7.1 Přeplňování: ano/ne 1
/ ..............................................................................................  
 4.2.7.1.1 Značka (značky):..................................................................................................... ..
  
 4.2.7.1.2 Typ (typy): .......................................................................................................... ......
  
 4.2.7.1.3 Popis systému (maximální přeplňovací tlak: ..................................................... kPa,  regulace plnicího tlaku).............................................................................................   4.2.7.2 Mezichladič: ano/ne 1
/..............................................................................................  
 4.2.7.3  Popis a výkresy sacího potrubí a jeho příslušenství (sběrná komora, ohřívací 
zařízení, přídavné přívody vzduchu atd.):.................................................................  
 4.2.7.3.1  Popis sacího potrubí (výkresy a/nebo fotografie): ....................................................   4.2.7.3.2  Filtr vzduchu, výkresy: .................................................................................. , nebo  4.2.7.3.2.1 Značka (značky):................................................................................................... ....
  
 L 375/288 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 66  4.2.7.3.2.2 Typ (typy): ........................................................................................................ ........
  
 
4.2.7.3.3  Tlumič sání, výkresy: ..................................................................................... , nebo  4.2.7.3.3.1  Značka (značky):.................................................................................................. .....
  
 4.2.7.3.3.2  Typ (typy): ....................................................................................................... .........
  
 4.2.8  Výfukový systém ......................................................................................................   4.2.8.1  Popis a výkresy výfukového systému:......................................................................   4.2.9  Seřízení ventilů nebo rovnocenné údaje: ..................................................................   4.2.9.1  Maximální zdvih ventilů, úhly otvírání a zavírání nebo podrobnosti o nastavení 
alternativních systémů rozvodu vzhledem k úvratím: ..............................................  
 4.2.9.2  Referenční a/nebo seřizovací rozsahy: 1
/ 2/ .............................................................  
 4.2.10  Použité mazivo:........................................................................................................ . 
 4.2.10.1  Značka: ............................................................................................................. ......  
 4.2.10.2  Typ: ................................................................................................................ ...  
 4.2.11  Opatření proti znečišťování ovzduší:........................................................................   4.2.11.1  Zařízení pro recyklaci plynů z klikové skříně (popis a výkresy): ............................   4.2.11.2  Přídavná zařízení k omezení znečišťování (pokud existují a nejsou pokryta jinými 
položkami): ...............................................................................................................
  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/289
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 67  
 
4.2.11.2.1  Katalyzátor: ano/ne 1
/ ...............................................................................................  
 
4.2.11.2.1.1  Počet katalyzátorů a prvků:...................................................................................... . 
 4.2.11.2.1.2  Rozměry a tvar katalyzátoru (katalyzátorů) (objem,...):...........................................   4.2.11.2.1.3        Druh katalytické činnosti: ................................................................................. ........  
 4.2.11.2.1.4  Celková náplň drahých kovů: ................................................................................   4.2.11.2.1.5  Poměrná koncentrace:............................................................................................   4.2.11.2.1.6  Substrát (struktura a materiál):...............................................................................   4.2.11.2.1.7  Hustota kanálků: ................................................................................................. ...  
 4.2.11.2.1.8  Druh pouzdra katalyzátoru (katalyzátorů): ............................................................   4.2.11.2.1.9 Umístění katalyzátoru (katalyzátorů) (místo a vztažné vzdálenosti ve výfukovém 
systému): ................................................................................................................  
 4.2.11.2.1.10 Systémy/metody regenerace následného zpracování výfukových plynů, popis:...   4.2.11.2.1.10.1 Počet pracovních cyklů při zkoušce typu I, nebo rovnocenných zkušebních cyklů 
na motorové brzdě, mezi dvěma cykly, v nichž dojde k regeneraci v podmínkách 
rovnocenných zkoušce typu I (úsečka „D“ na obr. 1 přílohy 13): ........................  
............................................................................................................................ . 
 
4.2.11.2.1.10.2 Popis metody použité k určení počtu cyklů mezi dvěma cykly, v nichž dojde 
k fázi regenerace:.................................................... .............................................. . 
 4.2.11.2.1.10.3 Parametry pro stanovení úrovně zatížení potřebné k vyvolání regenerace (např. 
teplota, tlak atd.): .......................................................... ........................................  
 L 375/290 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 68  4.2.11.2.1.10.4 Popis metody použité k zatížení systému při zkoušce popsané v bodu 3.1 přílohy 
13: ..........................................................................................................................  
 
4.2.11.2.1.11  Lambda sonda: typ............................................................................................... ..  
 4.2.11.2.1.11.1 Umístění lambda sondy:.........................................................................................  
 4.2.11.2.1.11.2 Rozsah regulace lambda sondy: 2
/.........................................................................  
 4.2.11.2.2 Vhánění vzduchu: ano/ne 1
/...................................................................................  
 4.2.11.2.2.1  Druh (pulzující vzduch, vzduchové čerpadlo atd.,...): ...........................................   4.2.11.2.3  Recirkulace výfukových plynů: ano/ne 1
/ 
 4.2.11.2.3.1     Technické údaje (průtok,..): .................................................................................. . 
 4.2.11.2.4  Systém k omezení emisí způsobených vypařováním. Úplný podrobný popis 
zařízení a stav jejich seřízení: 
  Výkres systému k omezení emisí způsobených vypařováním:.................................    Výkres nádoby s aktivním uhlím: .............................................................................    Výkres palivové nádrže s údaji o objemu a materiálu: .............................................   4.2.11.2.5  Zachycovač částic: ano/ne 1
/ 
 4.2.11.2.5.1  Rozměry a tvar zachycovače částic (kapacita):  4.2.11.2.5.2  Druh a konstrukce zachycovače částic: ....................................................................   4.2.11.2.5.3  Umístění zachycovače částic (vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ..........   4.2.11.2.5.4  Systém/metoda regenerace. Popis a výkres: .............................................................  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/291
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 69  
 
 
4.2.11.2.5.4.1 Počet pracovních cyklů při zkoušce typu I, nebo rovnocenných zkušebních cyklů 
na motorové brzdě, mezi dvěma cykly, v nichž dojde k regeneraci v podmínkách 
rovnocenných zkoušce typu I (úsečka „D“ na obr. 1 přílohy 13):............................  
 .............................................................................................................................. .....  
 
4.2.11.2.5.4.2 Popis metody použité k určení počtu cyklů mezi dvěma cykly, v nichž dojde k fázi 
regenerace: ........................................................... ....................................................  
 4.2.11.2.5.4.3 Parametry pro stanovení úrovně zatížení potřebné k vyvolání regenerace (např. 
teplota, tlak atd.): ...…………………………..........................................................  
 4.2.11.2.5.4.4  Popis metody použité k zatížení systému při zkoušce popsané v bodu 3.1 
přílohy 13: ......…………………………………......................................................  
 4.2.11.2.6  Ostatní systémy (popis a princip činnosti):...............................................................   4.2.11.2.7  Palubní diagnostický systém (OBD)  4.2.11.2.7.1  Písemný popis a/nebo výkres indikátoru chybné funkce (MI): ................................   4.2.11.2.7.2  Seznam a účel všech prvků sledovaných systémem OBD:.......................................   4.2.11.2.7.3        Písemný popis (obecné principy činnosti) těchto prvků:  4.2.11.2.7.3.1  Zážehové motory   4.2.11.2.7.3.1.1  Kontrola katalyzátoru:....................................................................................... ..  
 4.2.11.2.7.3.1.2  Detekce selhání zapalování:................................................................................   4.2.11.2.7.3.1.3  Kontrola lambda sondy:......................................................................................   4.2.11.2.7.3.1.4  Ostatní prvky sledované systémem OBD: ..........................................................   L 375/292 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 70  4.2.11.2.7.3.2  Vznětové motory 
 4.2.11.2.7.3.2.1  Kontrola katalyzátoru:....................................................................................... ..  
 4.2.11.2.7.3.2.2  Kontrola zachycovače částic: .............................................................................   4.2.11.2.7.3.2.3  Kontrola elektronického systému dodávky paliva:.............................................   4.2.11.2.7.3.2.4  Ostatní prvky sledované systémem OBD: ..........................................................   4.2.11.2.7.4  Kritéria pro aktivaci MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická 
metoda): .............................................................................................................  
 4.2.11.2.7.5  Seznam všech výstupních kódů OBD a použité formáty (s vysvětlením 
každého z nich): ..................................................................................................  
  4.2.11.2.7.6  Výrobce vozidla musí poskytnout následující doplňkové informace, aby 
umožnil výrobu náhradních dílů a dílů pro údržbu kompatibilních se systémem 
OBD a diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení, jestliže se na takové 
informace nevztahují práva duševního vlastnictví nebo nepředstavují zvláštní 
know-how výrobce nebo dodavatele (dodavatelů) zařízení původní výbavy. 
 
4.2.11.2.7.6.1  Popis druhu a počtu stabilizačních cyklů použitých při původním schvalování 
typu vozidla. 
 4.2.11.2.7.6.2  Popis průkazního zkušebního cyklu pro OBD, který byl použit při původním 
schvalování typu vozidla pro součást sledovanou systémem OBD. 
 4.2.11.2.7.6.3  Přehledný dokument, ve kterém jsou popsány všechny součásti sledované 
v rámci strategie zjišťování chyb a aktivace MI (stanovený počet jízdních cyklů 
nebo statistická metoda), včetně seznamu příslušných parametrů sledovaných sekundárně pro každou součást sledovanou systémem OBD. Seznam všech výstupních kódů OBD a použitý formát (vždy s vysvětlením) pro jednotlivé součásti hnací skupiny, které souvisejí s emisemi, a pro jednotlivé součásti, které nesouvisejí s emisemi, pokud se sledování dané součásti používá k určování aktivace MI. Zvláště musí být přehledně vysvětleny údaje v módu $05 Test ID $21 až FF a musí být poskytnuty údaje v módu $06. U typů vozidel, které používají spojení k přenosu dat podle ISO 15765-4 „Road vehicles - Diagnostics on Controller Area Network (CAN) - Part 4: 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/293
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 71  
 
Requirements for emissions-related systems“ musí být přehledně vysvětleny údaje v modu $06 Test ID $00 až FF pro každý podporovaný sledovaný ID systému OBD. 
 
4.2.11.2.7.6.4  Informace požadované v tomto bodu mohou být poskytnuty např. ve formě 
následující tabulky, která se připojí k této příloze: 
 
Součást Ch y bov ý 
kód Strategie 
sledování Kritériu m 
zjištění 
ch yb Kritériu m 
pro aktivaci 
MI  Doplňující 
údaje Stabilizac
e Průkazná 
zkouš ka 
Katal yzát
or P04 20 Sig nál y 
z la mbda 
sond y 1 a 
2  Rozdíl 
m ezi 
sig nál y  ze 
sond y 1 a 
2  3. cy klu s Otáčk y 
mo toru, 
zatížení 
mo toru, 
reži m 
A/ F, 
teplota 
katal y záto
ru Dva c y kl y  
t ypu I Typ I 
 
  4.2.12 Palivový systém LPG: ano/ne 1
/ 
 4.2.12.1  Číslo schválení:..................................................................................................... ....  
 4.2.12.2  Elektronická řídící jednotka pro dodávku LPG   4.2.12.2.1  Značka (Značky): ................................................................................................... ...  
 4.2.12.2.2  Typ (Typy):........................................................................................................ .......  
 4.2.12.2.3  Možnosti seřizování z hlediska emisí: ......................................................................   4.2.12.3  Další dokumentace:...................................................................................................  
 4.2.12.3.1 Popis ochrany katalyzátoru při přepínání z benzínu na LPG nebo zpět: ..................
  
 L 375/294 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 72  4.2.12.3.2 Uspořádání systému (elektrické spoje, podtlakové spoje, kompenzační hadice, 
atd.): ...................................................................................................................  
 
4.2.12.3.3  Výkres symbolu: .................................................................................................... ...  
 4.2.13  Palivový systém NG: ano/ne 1
/ 
 4.2.13.1  Číslo schválení:..................................................................................................... ....  
 4.2.13.2  Elektronické řídicí zařízení motoru pro dodávku NG   4.2.13.2.1  Značka(Značky): .................................................................................................... ...  
 4.2.13.2.2  Typ (Typy):........................................................................................................ .......  
 4.2.13.2.3  Možnosti seřízení z hlediska emisí: ..........................................................................   4.2.13.3  Další dokumentace:...................................................................................................  
 4.2.13.3.1  Popis ochrany katalyzátoru při přepínání z benzínu na NG nebo zpět: ....................   4.2.13.3.2  Uspořádání systému (elektrické spoje, podtlakové spoje, kompenzační hadice, 
atd.):  
 4.2.13.3.3  Výkres symbolu: .................................................................................................... ...  
 4.3 Hybridní elektrické vozidlo:  ano/ne 1
/...............................................  
4.3.1 Kategorie nabíjení vozidla u hybridního  s nabíjením z externího zdroje/bez  elektrického vozidla 1
/  nabíjení z externího zdroje...................  
4.3.2 Přepínač druhu provozu :  je/není 1 /...............................................  
4.3.2.1 Volitelné druhy provozu  ..............................................................  4.3.2.1.1 Pouze elektrický:  ano/ne 1
/...............................................  
4.3.2.1.2 Pouze na pohon palivem:  ano/ne 1 /...............................................  
4.3.2.1.3 Hybridní provoz:  ano/ne 1 /...............................................  
    (pokud ano, krátký popis) ...................  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/295
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 73  
 
4.3.3 Popis zásobníku energie (baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor...)..................  
4.3.3.1 Značka: ............................................................................................................... ......  
4.3.3.2 Typ: …... .............................................................................................................. .....  
4.3.3.3 Identifikační číslo: .................................................................................................. ..  
4.3.3.4 Druh elektrochemického článku: ..... ........................................................................  4.3.3.5 Energie: .......... (u baterie: napětí a kapacita v Ah na 2 h, u kondenzátoru: J, ...) ....  4.3.3.6 Nabíječ: palubní/ externí/ bez nabíječe 1
/ 
4.3.4 Elektrické stroje (každý typ elektrického stroje se popíše samostatně) 4.3.4.1 Značka: ............................................................................................................... ......  
4.3.4.2 Typ: ...................................... ............................................................................ ........  
4.3.4.3 Primární použití: trakční motor/ generátor  4.3.4.3.1 Když je použit jako trakční motor: jediný motor/ více motorů (počet): ...................  4.3.4.4 Maximální výkon: ........................ kW  4.3.4.5 Princip činnosti: ..................................................................................................... ..  
4.3.4.5.1 stejnosměrný proud/ střídavý proud/ počet fází: ......................................................  4.3.4.5.2 s cizím buzením/ sériový/ kompaundní 1
/ ................................................................  
4.3.4.5.3 synchronní / asynchronní 1 / ......................................................................................  
4.3.5 Řídicí jednotka ..........................................................................................................  
4.3.5.1 Značka: ............................................................................................................... ......  
4.3.5.2 Typ: .….. .............................................................................................................. .....  
4.3.5.3 Identifikační číslo: .................................................................................................. ..  
4.3.6 Regulátor výkonu......................................................................................................  4.3.6.1 Značka: ............................................................................................................... ......  
4.3.6.2 Typ: .….. .............................................................................................................. .....  
4.3.6.3 Identifikační číslo: .................................................................................................. ..  
4.3.7 Elektrický akční dosah vozidla...... km (podle přílohy 7 předpisu č. 101): .............  4.3.8 Doporučení výrobce pro stabilizaci: ..... ...................................................................   
5  PŘEVODOVÁ ÚSTROJÍ   5.1  Spojka (typ):............................................................................................................. . 
 5.1.1  Maximální změna točivého momentu:......................................................................   L 375/296 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 74  
5.2  Převodovka: ..............................................................................................................
  
 
5.2.1  Typ: ...................................................................................................................  
 5.2.2 Umístění vzhledem k motoru:...................................................................................   5.2.3  Způsob ovládání:.......................................................................................................   5.3 Převodové poměry ....................................................................................... ……….  
 
Převodový s tupe ň  
Převodové 
poměr y  
v převodovce  
Převodové poměr y  
koncové ho převodu  
Celko vé 
převodové 
poměr y  
 
Maxi m u m  pro CVT (*)       
 1       
 2       
 3       
 4, 5, další       
 Mini m u m  pro CVT (*)       
 Zpětn ý  c hod       
 
(*) CVT - plynule měnitelný převod (Continuously variable transmission) 
 
6  ZAVĚŠENÍ ...............................................................................................................   6.1  Pneumatiky a kola.....................................................................................................
............................................................................................................................... ....
............................................................................................................................... ....
............................................................................................................................... ....  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/297
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 75  
 
6.1.1  Kombinace pneumatika/kolo (pro pneumatiky se uvede označení velikosti, 
minimální index nosnosti, symbol minimální kategorie rychlosti; pro kola se uvede 
rozměr (rozměry) ráfku a zálisu (zálisů)): ................................................................  
  
 6.1.1.1 Nápravy  6.1.1.1.1 Náprava 1:........................................................................................................... ......  
 6.1.1.1.2 Náprava 2:........................................................................................................... ......  
 6.1.1.1.3 Náprava 3:........................................................................................................... ......  
 6.1.1.1.4 Náprava 4:........................................................................................................... atd. 
 6.1.2  Horní a dolní mezní hodnota poloměru valení: ........................................................   6.1.2.1 Nápravy  6.1.2.1.1 Náprava 1:........................................................................................................... ......  
 6.1.2.1.2 Náprava 2:........................................................................................................... ......  
 6.1.2.1.3 Náprava 3:........................................................................................................... ......  
 6.1.2.1.4 Náprava 4:........................................................................................................... atd. 
 6.1.3  Tlak (tlaky) v pneumatikách podle doporučení výrobce:  kPa  7  KAROSERIE   7.1 Počet sedadel:............................................................................................................   L 375/298 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 76   
                 
 
      ____________ 1
/ Nehodící se škrtněte. 
  2
/ Upřesněte dovolenou odchylku. 
 3
/ Tato hodnota se zaokrouhlí na nejbližší desetinu milimetru. 
 4
/ Tato hodnota se vypočte s π = 3,1416 a zaokrouhlí se na nejbližší cm3. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/299
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 77  
 
Příloha 2  
 
ZPRÁVA 
  (maximální formát: A4 (210 x 297 mm))  
Vydal: Název správního orgánu: 
...................... ..................
.........................................  
...................... ..................  
        o: 2
/ UDĚLENÍ SCHVÁLENÍ  
ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ  ODMÍTNUTÍ SCHVÁLENÍ  ODEJMUTÍ SCHVÁLENÍ  UKONČENÍ VÝROBY  
  typu vozidla v souvislosti s emisemi znečišťujících látek z motoru podle předpisu č. 83  
 Schválení č.  ………      Rozšíření č.  ………………..  
 
1  Kategorie typu vozidla (M1, N1, atd.):.................................................................................  
 1.1 Hybridní elektrické vozidlo : ano/ne 2
/ 
 1.1.1 Kategorie hybridního elektrického vozidla: s externím nabíjením/ bez externího nabíjení 2
/ 
 1.1.2 Přepínač režimu provozu : je/není 2
/  
 2  Požadavky motoru na palivo: benzín/motorová nafta/LPG/NG: 2
/......................................  
 L 375/300 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 78  3  Obchodní název nebo značka vozidla:..................................................................................  
 4  Typ vozidla: .................... Typ motoru: ............................................................................... . 
 5  Název a adresa výrobce: .................................................................................................   6  Případně název a adresa zástupce výrobce:  7  Hmotnost vozidla bez nákladu:.......................................................................................   7.1 Referenční hmotnost vozidla: .........................................................................................   8  Maximální hmotnost vozidla: .........................................................................................   9  Počet sedadel (včetně sedadla řidiče): ............................................................................   10  Převodovka  
10.1 Převodovky s ručním řazením nebo automatické nebo s plynule měnitelným převodem: 
2
/ 3/ .............................................................................................................................. ...  
 
10.2 Počet převodových stupňů: .............................................................................................   10.3 Převodové poměry v převodovce: 2
/ 
  
První převodový stupeň N/V:...................................................................................  Druhý převodový stupeň N/V: .................................................................................  Třetí převodový stupeň N/V:....................................................................................  Čtvrtý převodový stupeň N/V: .................................................................................  Pátý převodový stupeň N/V: ....................................................................................  Převodový poměr koncového převodu:....................................................................  Rozsah rozměrů pneumatik:.....................................................................................  Obvod valení pneumatik použitý při zkoušce typu I:...............................................  Pohon kol: předních, zadních, 4 x 4: 2
/....................................................................  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/301
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 79  
 
11 Vozidlo předáno ke zkoušce dne: .....................................................................................  
 12 Technická zkušebna, která provedla schvalovací zkoušky:..............................................   13 Datum, kdy tato zkušebna vystavila protokol:..................................................................   14 Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou:.....................................................................   15 Schválení uděleno / odmítnuto / rozšířeno / odejmuto: 2
/ ................................................  
 16  Výsledky zkoušek: .......................................................................................................... ..  
 16.1 Zkouška typu I: .......................................................................................................... ......  
 
 
Znečišťující 
látka  
CO 
(g/k m)  
HC 
(g/k m)  
NO x  
(g/k m)  HC + NO
x  (1) 
(g/k m)  Částice (1) 
(g/k m) 
 
         
          
  
 Na měřeno 
 
         
          
 
         
 
Vypočteno 
pomocí fa ktoru zhoršení  
 
         
 
(1)  Jen u vozidel se vznětovými motory. 
 
 L 375/302 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 80  16.1.1 U vozidel poháněných LPG nebo NG: 
 16.1.1.1 Tabulka se použije opakovaně pro všechny referenční plyny LPG nebo NG, aby se 
prokázalo, zda výsledné hodnoty byly naměřeny nebo vypočteny. U vozidel 
poháněných benzínem nebo LPG nebo NG se tabulka použije opakovaně pro benzín a pro všechny referenční plyny LPG nebo NG. 
 
16.1.1.2 Číslo schválení základního vozidla, pokud je členem rodiny: .................................   16.1.1.3 V případě plynných paliv poměry „r“  výsledných emisí rodiny pro každou 
znečišťující látku: 
 16.1.2 U hybridního elektrického vozidla s externím nabíjením (OVC):   16.1.2.1 Tabulka se použije opakovaně pro obě zkušební podmínky uvedené v bodu 3.1 a 3.2 
přílohy 14    
 16.1.2.2 Tabulka se použije opakovaně pro vážené hodnoty určené podle bodu 3.1.4 nebo 
3.2.4 přílohy 14 ........................................................................................................  
 16.2 Zkouška typu II: 2
/ 
 CO: ............... % při volnoběžných otáčkách: .................................................min -1 
 (měřeno v ústí výfukového potrubí).  16.3 Zkouška typu III: 2
/..................................................................................................  
 16.4 Zkouška typu IV: 2
/................................................................................. g/zkoušku 
 16.5 Zkouška typu V: Životnost.......................................................................................   16.5.1 Druh zkoušky životnosti: 80 000 km/není použitelné: 2
/.........................................  
 16.5.2 Faktory zhoršení (DF): vypočtené/udané 2
/ 
Uveďte hodnoty:.......................................................................................................  
 16.6  Zkouška typu VI: 2
/..................................................................................................  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/303
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 81  
 
 
 
  CO (g/ k m)  HC (g/ k m) 
 Na měřená hodnota     
 
16.7 Zkouška systému OBD  16.7.1 Písemný popis a/nebo výkres indikátoru chybné funkce (MI):................................    16.7.2 Seznam a popis funkce všech součástí sledovaných systémem OBD: 
............................................................................................................................... ...  
 16.7.3 Písemný popis (obecné principy činnosti) těchto prvků:  16.7.3.1 Detekce selhání zapalování: .....................................................................................   16.7.3.2  Sledování katalyzátoru : ...........................................................................................   16.7.3.3 Sledování lambda sondy :.........................................................................................   16.7.3.4  Ostatní prvky sledované systémem OBD:................................................................   16.7.3.5 Sledování zachycovače částic: .................................................................................   16.7.3.6  Sledování elektronického spouštěče systému dodávky paliva:................................   16.7.3.7 Ostatní prvky sledované systémem OBD:................................................................   16.7.4 Kritéria pro aktivaci MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická metoda):  16.7.5 Seznam všech výstupních kódů a použitých formátů systému OBD (s vysvětlením 
každého z nich):........................................................................................................  L 375/304 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 82  
 
17 Údaje o emisích požadované při periodických technických prohlídkách ................    
 
Z kouš ka  Hodnota CO  
(% obj .)  
La mbda (1)  Otáčk y m otoru 
(m i n  
-1)  
Tepl ota ole je  
v motoru 
(°C) 
 
Z kouš ka při níz k ýc h  
volnoběžn ý ch otáč kách  
  není 
použitelné  
   
 Z kouš ka při z v ý še n ýc h  
volnoběžn ý ch otáč kách 
  
       
 
(1) Vzorec pro výpočet lambda: viz bod 5.3.7.3 tohoto předpisu 
 
 18  Umístění značky schválení typu na vozidle: ............................................................   19 Místo:...................................................................................................................... ..  
 20  Datum: ..................................................................................................................... . 
 21  Podpis:.................................................................................................................... ..  
    _____________________  
1/   Číslo státu, který schválení udělil / rozšířil / odmítl / odejmul (viz ustanovení o schválení v 
tomto předpisu). 
 2
/    Nehodící se škrtněte. 
 3
/    U vozidel s automatickými převodovkami uveďte všechny příslušné technické údaje. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/305
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 83 Příloha 2 – Dodatek 1 
 
Příloha 2 – Dodatek 1
 
 
INFORMACE O SYSTÉMU OBD  
 Jak je uvedeno v bodu 4.2.11.2.7.6 informačního dokumentu v příloze 1 tohoto předpisu, musí výrobce vozidla poskytnout informace obsažené v tomto dodatku, aby umožnil výrobu kompatibilních částí pro údržbu a opravu sytému OBD, diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení. Výrobce vozidla nemusí takové informace poskytnout, pokud se na ně vztahují práva duševního vlastnictví nebo představují zvláštní know-how výrobce nebo dodavatele (dodavatelů) zařízení původní výbavy.  Na vyžádání se dá tento dodatek k dispozici nediskriminačním způsobem všem příslušným výrobcům konstrukčních částí, diagnostických přístrojů nebo zkušebních zařízení.  1 Popis druhu a počtu stabilizačních cyklů použitých při původním schvalování typu vozidla.  2 Popis průkazního zkušebního cyklu pro OBD, který byl použit při původním schvalování typu 
vozidla pro součást sledovanou systémem OBD. 
 3 Přehledný dokument, ve kterém jsou popsány všechny součásti sledované v rámci strategie 
zjišťování chyb a aktivace MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická metoda), včetně seznamu příslušných parametrů sledovaných sekundárně pro každou součást sledovanou systémem OBD. Seznam všech výstupních kódů OBD a použitý formát (vždy s vysvětlením) pro jednotlivé součásti hnací skupiny, které souvisejí s emisemi, a pro jednotlivé součásti, které nesouvisejí s emisemi, pokud se sledování dané součásti používá k určování aktivace MI. Zvláště musí být přehledně vysvětleny údaje v módu $05 Test ID $21 až FF a musí být poskytnuty údaje v módu $06. U typů vozidel, které používají spojení k přenosu dat podle ISO 15765-4 „Road vehicles - Diagnostics on Controller Area Network (CAN) - Part 4: Requirements for emissions-related systems“ musí být přehledně vysvětleny údaje v modu $06 Test ID $00 až FF pro každý podporovaný sledovaný ID systému OBD. 
 Tyto informace mohou být poskytnuty ve formě následující tabulky:  
Součást Ch y bov
ý  kód Strategie 
sledování Kritériu m 
zjištění 
ch yb Kritériu
m  pro 
akti vaci 
MI  Doplňující údaje Stabilizac
e Průkazná 
zkouš ka 
Katal yzát
or P04 20 Sig nál y 
z la mbda 
sond y 1 a 
2 Rozdíl 
m ezi 
sig nál y  ze 
sond y 1 a 
2  3. 
c ykl u s Otáčk y m otoru, 
zatížení mo toru, 
reži m A/F, 
teplota katal y -
zátoru  Dva c y kl y  
t ypu I Typ I 
 L 375/306 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 84  
 
Příloha 3  
 
USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU 
 Schválení B (řádek A)
 1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek 
požadovaných u motorů poháněných (bezolovnatým) benzínem nebo kombinovaně bezolovnatým benzínem a LPG nebo NG.   
 
 
Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto 
předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu 
č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků 
předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky 
typu I uvedené v řádku A (2000) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.   
 
Schválení B (řádek B)  1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek 
požadovaných u motorů poháněných (bezolovnatým) benzínem nebo kombinovaně bezolovnatým 
benzínem a LPG nebo NG.  
 
 
 
 
Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto 
předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu 
č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků 
předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky 
typu I uvedené v řádku B (2005) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/307
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 85 Příloha 2 – Dodatek 1 
 
Schválení C (řádek A)  1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek 
požadovaných u motorů poháněných motorovou naftou. 
 
 
 
Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto 
předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu 
č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků 
předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky 
typu I uvedené v řádku A (2000) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.  
 
Schválení C (řádek B)  1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek 
požadovaných u motorů poháněných motorovou naftou. 
 
 
 
Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto 
předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu 
č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků 
předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky 
typu I uvedené v řádku B (2005) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu. 
 
Schválení D (řádek A)  1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek 
požadovaných u motorů poháněných LPG nebo NG. 
 L 375/308 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 86  
 
 
Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto 
předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu 
č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků 
předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky 
typu I uvedené v řádku A (2000) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.  
 
 
Schválení D (řádek B)  1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek 
požadovaných u motorů poháněných LPG nebo NG. 
 
 
 
Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto 
předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu 
č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků 
předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky 
typu I uvedené v řádku B (2005) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.  
 
 
__________________ 
1/ Viz body 2.19 a 5.3.1.4 tohoto předpisu.27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/309
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 87 Příloha 2 – Dodatek 1 
 
Příloha 4
 
 
ZKOUŠKA TYPU I  
 
(Přezkoušení emisí z výfuku po studeném startu) 
 
1 ÚVOD 
 
Tato příloha popisuje postup zkoušky typu I podle bodu 5.3.1 tohoto předpisu. Pokud 
je referenčním palivem LPG nebo NG, platí rovněž ustanovení přílohy 12. Pokud je 
vozidlo vybaveno periodicky se regenerujícím systémem definovaným v bodu 2.20, 
použijí se ustanovení přílohy 13. 
 
2  PRACOVNÍ CYKLUS NA VOZIDLOVÉM DYNAMOMETRU 
 
2.1  Popis cyklu  
 
Pracovní cyklus na vozidlovém dynamometru je popsán v dodatku 1 k této příloze. 
 
2.2 Všeobecné podmínky pro pracovní cyklus  
 
Pokud je to nutné pro stanovení nejlepšího ovládání akcelerátoru a brzdy, aby se 
dosáhlo cyklu napodobujícího v předepsaných mezích teoretický cyklus, provedou se 
předběžné zkušební cykly. 
 
2.3  Použití převodovky  
 
2.3.1 Pokud je maximální rychlost, která může být dosažena při prvním rychlostním stupni, 
nižší než 15 km/h, použije se pro základní městský cyklus (část 1) druhý, třetí a čtvrtý 
rychlostní stupeň, a pro cyklus mimo město (část 2) druhý, třetí, čtvrtý a pátý 
rychlostní stupeň. Pokud pokyny výrobce doporučují začínat s druhým rychlostním 
stupněm na rovině, nebo pokud je první rychlostní stupeň v pokynech definován jako 
stupeň vyhrazený pro terénní jízdy, jako horský převod nebo pro tažení, mohou být 
druhý, třetí a čtvrtý rychlostní stupeň použity také pro městský cyklus (část 1), 
a druhý, třetí, čtvrtý a pátý rychlostní stupeň pro cyklus mimo město (část 2). 
 
U vozidel, která nedosáhnou zrychlení a maximální rychlosti požadované pro pracovní 
cyklus, je nutno plně sešlápnout pedál akcelerátoru až do okamžiku, kdy je znovu 
dosaženo požadované pracovní křivky. Odchylky od pracovního cyklu se uvedou ve 
zkušebním protokolu.  
 
2.3.2. Vozidla vybavená poloautomatickými převodovkami se zkoušejí při rychlostních 
stupních, kterých se obvykle užívá k jízdě a rychlostní stupně se řadí podle pokynů 
výrobce. L 375/310 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 88  
 
2.3.3  Vozidla vybavená automatickými převodovkami se zkoušejí se zařazeným nejvyšším 
převodovým stupněm („drive“). Akcelerátor se musí používat takovým způsobem, aby 
bylo dosaženo pokud možno konstantního zrychlení, aby bylo možné řazení různých 
rychlostních stupňů v normálním sledu. Nepoužijí se však body změn rychlostních 
stupňů vyznačené v dodatku 1 této přílohy; zrychlování musí probíhat v intervalu 
znázorněném úsečkou, která spojuje konec každého intervalu volnoběhu s počátkem 
následujícího příštího intervalu stálé rychlosti. Platí mezní hodnoty uvedené v bodu 
2.4. 
 
2.3.4 Vozidla vybavená rychloběhem („overdrive“), který může ovládat řidič, se při 
městském cyklu (část 1) zkoušejí s rychloběhem vyřazeným z činnosti a při cyklu 
mimo město (část 2) s rychloběhem v činnosti. 
 
2.3.5  Na žádost výrobce může být u typu vozidla, u něhož jsou volnoběžné otáčky motoru 
vyšší než otáčky, které má motor v průběhu provozních činností 5, 12 a 24 dílčího 
městského cyklu (část 1), spojka rozpojena během předchozí provozní činnosti. 
 
2.4  Dovolené odchylky  
 
2.4.1 Mezi měřenou rychlostí a teoretickou rychlostí při zrychlování, při konstantní rychlosti 
a při zpomalování za použití brzd vozidla je dovolena odchylka ±2 km/h. Pokud 
vozidlo zpomaluje bez použití brzd rychleji, platí pouze ustanovení bodu 6.5.3 níže. 
Jsou povoleny odchylky rychlosti větší než povolené při změnách cyklu za 
předpokladu, že nejsou nikdy překročeny po dobu delší než 0,5 s.  
 
2.4.2 Dovolené odchylky času jsou ±1,0 s. Výše uvedené dovolené odchylky platí rovněž 
pro začátek a pro konec každého intervalu řazení rychlostních stupňů 1 / pro městský 
cyklus (část 1) a pro provozní činnosti 3, 5 a 7 cyklu mimo město (část 2). 
 
2.4.3 Dovolené odchylky rychlosti a času se kombinují podle dodatku 1 k této příloze. 
 
3  VOZIDLO A PALIVO 
  
3.1  Zkušební vozidlo  
 
3.1.1  Vozidlo musí být dodáno v dobrém mechanickém stavu. Musí být zajeté a musí mít 
před zkouškou najeto alespoň 3 000 km. 
 
                                                 
1/  Je nutno připomenout, že povolená doba 2 vteřin zahrnuje dobu pro změnu rychlostního stupně 
a v případě nutnosti určitou časovou rezervu pro opětovné zařazení do cyklu. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/311
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 89 Příloha 2 – Dodatek 1 
 
3.1.2  Výfukové zařízení nesmí vykazovat jakoukoliv netěsnost, která by vedla ke snížení 
množství odebíraného plynu, jehož množství musí odpovídat množství vycházejícímu 
z motoru. 
 
3.1.3 Může být ověřena těsnost systému sání, aby se zkontrolovalo, zda zplynování není 
ovlivněno náhodným přisáváním vzduchu. 
 
3.1.4  Seřízení motoru a ovládacích prvků vozidla musí odpovídat předpisu výrobce. Tento 
požadavek platí zejména pro seřízení volnoběhu (otáčky a obsah oxidu uhelnatého ve 
výfukových plynech), pro zařízení pro studený start a pro systém k regulaci emisí 
znečišťujících látek ve výfukových plynech.  
 
3.1.5  Vozidlo určené ke zkoušce, nebo rovnocenné vozidlo, se v případě potřeby vybaví 
zařízením umožňujícím měření charakteristických parametrů potřebných k seřízení 
vozidlového dynamometru podle bodu 4.1.1 této přílohy. 
 
3.1.6  Technická zkušebna může ověřit, zda výkonové vlastnosti vozidla odpovídají údajům 
výrobce, zda vozidlo může být použito pro normální provoz a zvláště zda je schopno 
startovat za studena i za tepla. 
 
3.2  Palivo  
 
 Pokud se vozidlo zkouší s použitím mezních hodnot emisí stanovených v řádku A 
tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu, musí vhodné referenční palivo splňovat 
podmínky podle kapitoly 1 přílohy 10 nebo, v případě plynných referenčních paliv, bodu 1.1.1 nebo bodu 1.2 přílohy 10a. 
 
Pokud se vozidlo zkouší s použitím mezních hodnot emisí stanovených v řádku B 
tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu, musí vhodné referenční palivo splňovat 
podmínky podle kapitoly 2 přílohy 10 nebo, v případě plynných referenčních paliv, 
podle bodu 1.1.2 nebo bodu 1.2 přílohy 10a. 
 
3.2.1  Vozidla, která jsou poháněna benzínem nebo LPG nebo NG se musí zkoušet podle 
přílohy 12 s příslušným referenčním palivem (palivy) definovaným v příloze 10a. 
 
4  ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ 
  
4.1  Vozidlový dynamometr  
 
4.1.1  Dynamometr musí být schopen simulovat jízdní zatížení jedním z následujících 
způsobů: 
 
dynamometr s pevnou křivkou zatížení, tj. dynamometr, konstruovaný tak, že křivku 
zatížení nelze regulovat, 
 L 375/312 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 90  
dynamometr s nastavitelnou křivkou zatížení, tj. dynamometr s alespoň dvěma 
parametry jízdního zatížení, kterými může být křivka zatížení regulována. 
 
4.1.2  Seřízení dynamometru nesmí být ovlivněno časem. Dynamometr nesmí vyvolávat 
jakékoliv vibrace se znatelným působením na vozidlo, které by mohly zhoršit normální 
činnost vozidla. 
 
4.1.3  Dynamometr musí být vybaven prostředky k simulaci setrvačné hmotnosti a jízdního 
zatížení. Takové simulátory jsou u dvouválcového dynamometru připojeny k přednímu 
válci. 
 
4.1.4  Přesnost 
 
4.1.4.1  Zatížení musí být možno měřit a odečítat s přesností ±5 %.  
 
4.1.4.2  U dynamometru s pevnou křivkou zatížení musí být při rychlosti 80 km/h přesnost 
nastavení zatížení ±5 %. U dynamometru s nastavitelnou křivkou zatížení se zatížení 
na dynamometru musí shodovat s jízdním zatížením s přesností ±5 % při rychlosti 120, 
100, 80, 60 a 40 km/h a ±10 % při rychlosti 20 km/h. Při nižších rychlostech musí být 
údaj o pohlcení výkonu dynamometrem kladný. 
 
4.1.4.3  Musí být známa celková setrvačná hmotnost rotujících částí (případně včetně 
simulované setrvačné hmotnosti), která musí být v rozmezí ±20 kg třídy setrvačné 
hmotnosti pro zkoušku. 
 
4.1.4.4  Rychlost vozidla se měří rychlostí otáčení válce (předního válce u dvouválcového 
dynamometru). Při rychlostech vyšších než 10 km/h se rychlost musí měřit s přesností 
±1 km/h. 
 
4.1.4.5  Skutečně ujetá dráha vozidla se měří otáčením válce (předního válce u dvouválcového 
dynamometru). 
 
4.1.5  Seřízení zatížení a setrvačné hmotnosti  
 
4.1.5.1 Dynamometr s pevnou křivkou zatížení: simulátor zatížení se seřídí tak, aby pohltil 
výkon působící na hnací kola při ustálené rychlosti 80 km/h a pohlcený výkon se 
zaznamená při 50 km/h. Způsoby, kterými je toto zatížení stanoveno a seřízeno, jsou 
popsány v dodatku 3 k této příloze.  
 
4.1.5.2 Dynamometr s nastavitelnou křivkou zatížení: simulátor zatížení se seřídí tak, aby 
pohltil výkon působící na hnací kola při ustálených rychlostech 120, 100, 80, 60, 40 a 
20 km/h. Způsoby, kterými jsou tato zatížení stanovena a seřízena, jsou popsány 
v dodatku 3 k této příloze. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/313
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 91 Příloha 2 – Dodatek 1 
 4.1.5.3 Setrvačná hmotnost 
 
U dynamometrů s elektrickou simulací setrvačné hmotnosti se musí prokázat, že jsou 
rovnocenné se systémy mechanické simulace setrvačné hmotnosti. Způsoby, jimiž se 
rovnocennost stanoví, jsou popsány v dodatku 4 k této příloze. 
 
4.2 Systém odběru vzorku výfukových plynů  
 
4.2.1 Systém odběru vzorku výfukových plynů musí umožnit změření skutečného množství 
znečišťujících látek obsažených ve výfukových plynech, které se mají měřit. Použije 
se systém odběru vzorku plynů s konstantním objemem (CVS). To vyžaduje, aby se 
výfukové plyny vozidla nepřetržitě ředily okolním vzduchem za řízených podmínek. 
Při způsobu měření s odběrem vzorku s konstantním objemem musí být splněny dvě 
podmínky: musí být měřen celkový objem směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu 
a musí být nepřetržitě odebírán přiměřený vzorek tohoto objemu pro analýzu. 
Množství znečišťujících látek se stanoví z koncentrací vzorku přepočtených na obsah 
znečišťujících látek v okolním vzduchu a z úhrnného průtoku po dobu zkoušky. 
 
Množství emisí znečišťujících částic se stanoví pomocí vhodných zachycovačů 
k oddělení částic z poměrné části průtoku během zkoušky a určením jejich množství 
váhově podle bodu 4.3.1.1. 
 
4.2.2  Průtok systémem musí být dostatečný k tomu, aby se vyloučila kondenzace vody za 
všech podmínek, které mohou nastat při zkoušce, jak je popsáno v dodatku 5 k této 
příloze. 
 
4.2.3 Dodatek 5 uvádí příklady tří typů systému odběru plynů s konstantním objemem, které 
splňují požadavky stanovené v této příloze. 
 
4.2.4 Směs plynu a vzduchu musí být v místě sondy S2 pro odběr vzorku homogenní. 
 
4.2.5 Sonda musí odebírat reprezentativní vzorek zředěných výfukových plynů. 
 
4.2.6 Systém musí být plynotěsný. Konstrukce a materiály musí být takové, aby systém 
neovlivnil koncentraci znečišťujících látek ve zředěných výfukových plynech. 
V případě, že některá část (výměník tepla, dmychadlo atd.) mění koncentraci některé 
znečišťující látky ve zředěném plynu, musí být vzorek této znečišťující látky odebrán 
před touto částí, pokud to nelze řešit jinak.  
 
4.2.7 Pokud je vozidlo, které se má zkoušet, vybaveno výfukovým potrubím obsahujícím 
více větví, musí být jejich spojovací trubky připojeny co možno nejblíže k vozidlu, 
aniž by to přitom ovlivnilo nepříznivě jeho funkci. 
 
4.2.8 Statický tlak u koncové části výfukové trubky (trubek) vozidla musí kolísat rozmezí 
±1,25 kPa vzhledem ke kolísání statického tlaku naměřenému při jízdním cyklu L 375/314 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 92  
dynamometru v době, kdy tato koncová část (části) není připojena k aparatuře. Pokud 
výrobce písemnou žádostí, předloženou schvalovacímu orgánu, zdůvodní potřebu 
užšího rozmezí dovolené odchylky, užijí se systémy odběru schopné udržovat statický 
tlak v rozmezí ±0,25 kPa. Protitlak musí být měřen ve výfukovém potrubí co možno 
nejblíže u jeho konce nebo v jeho prodloužení, které má stejný průměr. 
 
4.2.9 Různé ventily, používané k usměrnění výfukových plynů, musí mít možnost rychlého 
seřízení a musí být rychločinné.  
 
4.2.10 Vzorky plynů se shromažďují ve vacích s odpovídající kapacitou. Tyto vaky musí být 
vyrobeny z takových materiálů, které po 20 minutách skladování nemění obsah plynné 
znečišťující látky o více než ±2 %.  
 
4.3 Analytické přístroje  
 
4.3.1 Požadavky 
 
4.3.1.1 Plynné znečišťující látky se musí analyzovat těmito přístroji: 
 
Analýza oxidu uhelnatého (CO) a oxidu uhličitého (CO 2 ): 
Analyzátory musí být typu NDIR, což je nedisperzní analyzátor s absorpcí 
v infračerveném pásmu. 
 
Analýza uhlovodíků (HC) - zážehové motory: 
Analyzátor musí být typu FID, což je plamenný ionizační detektor, kalibrovaný 
propanem vyjádřeným jako ekvivalent atomů uhlíku (C 1). 
 
Analýza uhlovodíků (HC) - vznětové motory: 
Analyzátor musí být plamenný ionizační s detektorem, ventily, potrubím atd., 
Analyzátor musí být vyhřívaný na 463 K (190 °C) ±10 K a musí být kalibrovaný 
propanem vyjádřeným jako ekvivalent atomů uhlíku (C 1). 
 
Analýza oxidů dusíku (NO x): 
Analyzátor musí být typu CLA, což je chemicko-luminiscenční analyzátor, nebo typu 
NDUVR, což je nedisperzní analyzátor s rezonanční absorpcí v ultrafialovém pásmu, 
oba typy s konvertorem NO x-NO. 
 
Částice - váhové stanovení odebraných částic: 
 
Tyto částice se vždy odebírají pomocí dvou filtrů vložených za sebou do toku 
vzorkovacího plynu. Množství částic odebraných každým párem filtrů je následující: 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/315
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 93 Příloha 2 – Dodatek 1 
 
 
 
kde: 
 
V ep : průtok filtry; 
 
V mix  : průtok tunelem; 
 
M : hmotnost částic (g/km); 
 
M limit  : mezní hodnota hmotnosti částic (platná mezní hmotnost, g/km); 
 
m : hmotnost částic zachycených filtry (g); 
 
d : vzdálenost odpovídající pracovnímu cyklu (km). 
 
Poměr vzorku částic (V ep/V mix) se upraví tak, že pro M = M limit, je 1 ≤ m ≤ 5 mg 
(když se použijí filtry s průměrem 47 mm). 
 
Povrch filtrů musí být z hydrofobního materiálu inertního k složkám výfukového 
plynu (filtry se skelnými vlákny s naneseným fluorovaným uhlíkem nebo 
rovnocenná náhrada). 
 
4.3.1.2 Přesnost  
 
Analyzátory musí mít měřicí rozsah slučitelný s přesností požadovanou pro měření 
koncentrace znečišťujících látek ve vzorku výfukových plynů. 
 
Chyba měření nesmí být větší než ±2 % (vlastní chyba analyzátoru) bez ohledu na 
skutečnou hodnotu kalibračních plynů. 
 
U koncentrací menších než 100 ppm nesmí být chyba měření větší než ±2 ppm. 
 
Vzorek okolního vzduchu musí být měřen stejným analyzátorem na příslušném 
rozsahu. 
 
Mikrogramová váha užívaná pro stanovení váhy všech filtrů musí mít přesnost 5 µg 
(standardní odchylka) a rozlišitelnost 1 µg. 
 
4.3.1.3  Zachycovač ledu  L 375/316 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 94  
 
Před analyzátory nesmí být použito žádné zařízení k vysoušení plynů, pokud se 
neprokáže, že nemá vliv na obsah znečišťujících látek v proudu plynů. 
 
4.3.2  Zvláštní požadavky na vznětové motory  
 
Pro plynulou analýzu uhlovodíků (HC) se musí použít plamenný ionizační detektor s 
vyhřívaným vedením odběru vzorku (HFID) a zapisovací přístroj (R) . Průměrná 
koncentrace měřených uhlovodíků se musí stanovit integrací. Po dobu zkoušky musí 
být teplota vyhřívaného vedení odběru vzorku udržována na hodnotě 463 K (190 °C) 
±10 K. Vyhřívané vedení vzorku musí být opatřeno vyhřívaným filtrem (F H) s 
účinností 99 % pro částice ≥ 0,3 µm, kterým se odloučí všechny pevné částice z 
plynulého proudu plynu určeného k analýze.  
 
Doba odezvy systému odběru vzorku (od sondy ke vstupu do analyzátoru) nesmí být 
delší než čtyři vteřiny. 
 
Pokud se nezajistí kompenzace kolísání proudění v CFV nebo CFO, musí být se 
systémem konstantního proudění (výměníkem tepla) použit analyzátor typu HFID, 
aby se zajistil odběr reprezentativního vzorku. 
 
Zařízení pro odběr částic se skládá z ředicího tunelu, sondy pro odběr vzorku, 
filtračního zařízení, čerpadla pro dílčí proud a z regulátoru průtoku a průtokoměrů. 
Dílčí tok pro odběr částic se vede dvěma filtry umístěnými za sebou. Sonda, kterou 
se odvádí tok plynu, z něhož se odebírají částice, musí být umístěna v ředicím tunelu 
tak, aby se mohl odebírat reprezentativní vzorek toku plynu z homogenní směsi 
vzduchu s výfukovým plynem a aby se zajistilo, že bezprostředně před filtrem částic 
nepřekročí teplota směsi vzduchu s výfukovým plynem hodnotu 325 K (52 °C). 
Teplota toku plynu v průtokoměru nesmí kolísat o více než ±3 K a hmotnostní 
průtok nesmí kolísat o více než ±5 %. Pokud dojde k nepřípustné změně průtoku z 
důvodu nadměrného zatížení filtru, musí se zkouška zastavit. Při opakování zkoušky 
se musí zmenšit průtok a/nebo použít větší filtr. Filtry se musí vyjmout z komory 
nejdříve jednu hodinu před začátkem zkoušky 
 
Potřebné filtry na částice se musí stabilizovat (z hlediska teploty a vlhkosti) 
v otevřené nádobě, která je chráněna proti vstupu prachu po dobu nejméně 
8 a nejvýše 56 hodin před zkouškou v klimatizační komoře. Po této stabilizaci se 
nepoužité filtry zváží a pak se skladují do doby použití. Pokud se filtry nepoužijí do 
1 hodiny od vyjmutí z vážní komory, zváží se znovu.  
 
Mezní hodnota jedné hodiny se může nahradit mezní hodnotou osmi hodin, pokud se 
splní jedna nebo obě následující podmínky: 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/317
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 95 Příloha 2 – Dodatek 1 
 
stabilizovaný filtr je umístěn a uchováván v utěsněném pouzdru s uzavřenými konci, 
nebo; 
 
stabilizovaný filtr je umístěn v utěsněném pouzdru, které je pak bezprostředně 
umístěno do vedení odběru vzorků, kterým nic neproudí. 
 
4.3.3 Kalibrace 
 
Každý analyzátor musí být kalibrován tak často, jak je nutné, v každém případě 
v měsíci před schvalovací zkouškou a alespoň každých šest měsíců při ověřování 
shodnosti výroby. 
 
Metoda kalibrace, která se použije, je popsána v dodatku 6 k této příloze a platí pro 
analyzátory uvedené v bodu 4.3.1 výše. 
 
4.4 Měření objemu  
 
4.4.1 Metoda měření celkového objemu zředěných výfukových plynů obsažených 
v systému odběru vzorků s konstantním objemem musí být taková, aby přesnost 
měření byla ±2 %. 
 
4.4.2 Kalibrace systému odběru vzorků s konstantním objemem  
 
Zařízení k měření objemu v systému odběru vzorků s konstantním objemem musí 
být kalibrováno metodou zajišťující předepsanou přesnost, s frekvencí kalibrace 
dostatečnou pro zajištění takové přesnosti. 
 
Příklad kalibračního postupu zajišťujícího požadovanou přesnost je uveden 
v dodatku 6 k této příloze. Metoda používá zařízení k měření průtoku, které je 
dynamické a vhodné pro vysoké průtokové rychlosti, jaké se vyskytují při zkoušení s 
užitím systému odběru vzorků s konstantním objemem. Zařízení musí mít přesnost 
ověřenou podle národní nebo mezinárodní normy.  
 
4.5 Plyny  
 
4.5.1 Čisté plyny  
 
Pro kalibraci a pro provoz musí být k dispozici, pokud je to nutné, následující čisté 
plyny: 
 
čištěný dusík: 
(čistota + 1 ppm C, + 1 ppm CO, + 400 ppm CO 2, + 0,1 ppm NO); 
 L 375/318 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 96  
čištěný syntetický vzduch: 
(čistota:  1 ppm C, 1 ppm CO, 400 ppm CO 2, 0,1 ppm NO); obsah kyslíku 18 až 
21 % objemových; 
 
čištěný kyslík: (čistota > 99,5 % objemových O 2); 
 
čištěný vodík (a směs obsahující vodík): 
(čistota + 1 ppm C, + 400 ppm CO 2), 
 
oxid uhelnatý: (minimální čistota 99,5 %), 
 
propan: (minimální čistota 99,5 %). 
 
4.5.2 Kalibrační a nepoužité plyny  
 
Musí být k dispozici směsi plynů, které mají následující chemické složení: 
 
C 8 H 8 a čištěný syntetický vzduch (viz bod 4.5.1 této přílohy); 
 
CO a čištěný dusík; 
 
CO 2 a čištěný dusík; 
 
NO a čištěný dusík (Množství NO 2 obsaženého v tomto kalibračním plynu nesmí 
přesáhnout 5 % obsahu NO.). 
 
Skutečná koncentrace kalibračního plynu musí být v mezích ±2 % stanovené 
hodnoty. 
 
Koncentrací uvedených v dodatku 6 k této příloze se může dosáhnout také pomocí 
směšovače-dávkovače plynu, zřeďováním s čištěným N 2 nebo s čištěným 
syntetickým vzduchem. Přesnost směšovacího zařízení musí být taková, aby bylo 
možné stanovit koncentraci zředěných kalibračních plynů s přesností ±2 %. 
 
4.6 Doplňkové vybavení  
 
4.6.1 Teploty 
 
Teploty uvedené v dodatku 8 se musí měřit s přesností ±1,5 K. 
 
4.6.2 Tlak 
 
Atmosférický tlak musí být možné měřit s přesností ±0,1 kPa. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/319
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 97 Příloha 2 – Dodatek 1 
  
4.6.3 Absolutní vlhkost  
 
Absolutní vlhkost (H) musí být možné měřit s přesností ±5 %. 
 
Systém odběru vzorků výfukových plynů musí být ověřen metodou popsanou 
v kapitole 3 dodatku 7 k této příloze.  
 
Maximální dovolená odchylka mezi množstvím přiváděného plynu a množstvím 
měřeného plynu je 5 %.  
 
5 PŘÍPRAVA ZKOUŠKY 
 
5.1 Nastavení simulátorů setrvačných hmotností podle translačních setrvačných 
hmotností vozidla  
 
Použije se simulátor setrvačných hmotností, který umožňuje dosažení celkové 
setrvačné hmotnosti rotujících částí odpovídající referenční hmotnosti v rámci 
následujících mezních hodnot: 
 L 375/320 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 98  
 
 
Refere nčn í h m otnos t vozidla RW(kg)  
Ekvi vale nt ní setr vačná h mot n ost I (kg)  
RW ≤ 480  
455  
480 < RW ≤  54 0  
510 
540 < RW ≤  59 5  
570 
595 < RW ≤  65 0  
625 
650 < RW ≤  71 0  
680  
710 < RW ≤  76 5  
740  
765 < RW ≤  85 0  
800  
850 < RW ≤  96 5  
910  
965 < RW ≤  10 80  
1020  
1080 <  RW ≤ 1 190  
1130  
1190 <  RW ≤ 1 305  
1250  
1305 <  RW ≤ 1 420  
1360  
1420 <  RW ≤ 1 530  
1470  
1530 <  RW ≤ 1 640  
1590  
1640 <  RW ≤ 1 760  
1700  
1760 <  RW ≤ 1 870  
1810  
1870 <  RW ≤ 1 980  
1930  
1980 <  RW ≤ 2 100  
2040  
2100 <  RW ≤ 2 210  
2150  
2210 <  RW ≤ 2 380  
2270  
2380 <  RW ≤ 2 610  
2270  
2610 <  RW  
2270 
 
Pokud na dynamometru nelze nastavit příslušnou ekvivalentní setrvačnou hmotnost, použije se 
hodnota, která je nejbližší vyšší k referenční hmotnosti vozidla. 
 
5.2 Nastavení dynamometru  
 
Zatížení se nastaví postupy popsanými v bodu 4.1.5 výše. 
 
Použitá metoda a získané hodnoty (ekvivalentní setrvačná hmotnost - charakteristický 
parametr seřízení) se zaznamenají ve zkušebním protokolu. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/321
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 99 Příloha 2 – Dodatek 1 
 5.3 Stabilizace vozidla
 
 
5.3.1 Ke stabilizaci vozidel se vznětovými motory se za účelem měření částic použije část 2 
cyklu podle dodatku 1 k této příloze, a to nejvýše 36 hodin a nejméně 6 hodin před 
zkouškou. Projedou se tři za sebou následující cykly. Dynamometr se nastaví podle 
výše uvedených bodů 5.1 a 5.2. 
 
Na žádost výrobce mohou být vozidla se zážehovým motorem stabilizována projetím 
jedné části 1 a dvěma částmi 2 pracovního cyklu. 
 
Po této stabilizaci typické pro vznětové motory a před zkoušením se vozidla se 
vznětovými a zážehovými motory uloží před zkouškou v prostoru, v němž teplota 
zůstává relativně konstantní v rozsahu od 293 K do 303 K (od 20 do 30 °C). Tato 
stabilizace musí probíhat po dobu alespoň šesti hodin a pokračovat tak dlouho, dokud 
teploty motorového oleje a případné chladicí kapaliny nedosáhnou hodnoty, která se 
od teploty místnosti neliší o více než ±2 K. 
 
5.3.1.1 Pokud si to výrobce vyžádá, musí zkouška proběhnout nejpozději do 30 hodin poté, 
kdy vozidlo jelo při své normální teplotě. 
 
5.3.1.2 Vozidla se zážehovým motorem poháněná LPG nebo NG, nebo vozidla, která mohou 
jako palivo používat benzín nebo LPG nebo NG, se mezi zkouškami s prvním a 
druhým plynným referenčním palivem musejí před zkouškou s druhým referenčním 
palivem stabilizovat. Tato stabilizace se provádí s druhým referenčním palivem během 
stabilizačního cyklu, který se skládá z jedné části 1 (městská část) a dvou částí 2 
(mimo město) pracovního cyklu popsaného v dodatku 1 k této příloze. Na žádost 
výrobce a se souhlasem technické zkušebny může být tento stabilizační cyklus 
prodloužen. Dynamometr se nastaví podle bodů 5.1 a 5.2 této přílohy.  
 
5.3.2 Pneumatiky se musí hustit podle údajů výrobce a na hodnotu, která se použila při 
předběžné silniční zkoušce pro seřízení brzd. V případě dvouválcového dynamometru 
se pneumatiky mohou hustit na hodnotu až o 50 % vyšší, než jak doporučuje výrobce. 
Skutečná hodnota nahuštění se zaznamená ve zkušebním protokolu. 
 
6 POSTUP ZKOUŠKY NA DYNAMOMETRU 
 
6.1 Speciální podmínky pro provedení cyklu  
 
6.1.1 V průběhu zkoušky musí být teplota zkušebny v rozsahu od 293 K do 303 K (20 až 30 
°C). Absolutní vlhkost (H)  vzduchu zkušebny nebo vzduchu nasávaného motorem 
musí být: 
 
5,5 ≤ H ≤ 12,2 (g H2O/kg suchého vzduchu) 
 L 375/322 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 100  
6.1.2 Při zkoušce musí být vozidlo přibližně ve vodorovné poloze, aby se vyloučila 
jakákoliv možnost neobvyklé dodávky paliva. 
 
6.1.3 Vozidlo ofukuje proud vzduchu s proměnlivou rychlostí. Otáčky ventilačního zařízení 
musí být takové, aby se v rozsahu od 10 km/h do alespoň 50 km/h nelišila lineární 
rychlost vzduchu na výstupu ze zařízení o více než ±5 km/h od odpovídající rychlosti 
válců. Výstupní část ventilačního zařízení musí mít následující parametry:  
 
plocha: nejméně 0,2 m2; 
výška spodní hrany nad zemí: přibližně 20 cm; 
vzdálenost od přídě vozidla: přibližně 30 cm. 
 
V případě alternativního řešení musí být možno nastavit otáčky ventilačního zařízení 
tak, aby rychlost vzduchu byla nejméně 6 m/s (21,6 km/h).  
 
Výška chladicího ventilačního zařízení může být na žádost výrobce změněna také 
u speciálních vozidel (např. dodávková vozidla, terénní vozidla). 
 
6.1.4 Aby mohla být ověřena správnost projetí cyklů, zapisuje se při zkoušce rychlost 
v závislosti na čase nebo se zaznamenává systémem pro sběr a zpracování dat. 
 
6.2 Spouštění motoru  
 
6.2.1 Motor se musí spouštět zařízením určeným pro tento účel podle návodu výrobce tak, 
jak je uvedeno v příručce pro řidiče sériově vyrobených vozidel. 
 
6.2.2 První cyklus začíná v okamžiku zahájení spouštění motoru. 
 
6.2.3 V případě, že se jako paliva použije LPG nebo NG, je dovoleno, aby se motor 
nastartoval na benzín a přepnul se na LPG nebo NG až po předem stanovené době, 
kterou řidič nemůže změnit. 
 
6.3 Volnoběh  
 
6.3.1 Převodovka s ručním řazením nebo poloautomatická převodovka, viz dodatek 1 k této 
příloze, tabulky 1.2 a 1.3. 
 
6.3.2 Automatická převodovka  
 
Po prvním použití řadicí páky se s ní v průběhu zkoušky již nesmí manipulovat, 
s výjimkou případu uvedeného v bodu 6.4.3 nebo pokud lze řadicí pákou zařadit 
rychloběh, pokud je vozidlo rychloběhem vybaveno. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/323
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 101 Příloha 2 – Dodatek 1 
 6.4 Zrychlování
 
 
6.4.1 Zrychlovat se musí tak, aby zrychlení bylo po celou dobu provozu pokud možno 
konstantní. 
 
6.4.2 Pokud nelze zrychlit v předepsaném čase, odpočte se čas potřebný navíc, pokud je to 
možné, z času povoleného pro změnu rychlostního stupně nebo, pokud to není možné, 
odpočte se z následující periody s konstantní rychlostí. 
 
6.4.3 Automatické převodovky  
 
Pokud nelze zrychlit v předepsaném čase, manipuluje se s řadicí pákou podle 
požadavků pro převodovky s ručním řazením. 
 
6.5 Zpomalování  
 
6.5.1 V základním městském cyklu (část 1) se vždy zpomaluje úplným sejmutím nohy 
z akcelerátoru, bez uvolnění spojky. Spojka se uvolní bez změny řazení převodovky 
při vyšší z následujících rychlostí: 10 km/h nebo rychlost odpovídající volnoběžným 
otáčkám motoru. 
 
V cyklu mimo město (část 2) se vždy zpomaluje úplným sejmutím nohy 
z akcelerátoru, bez uvolnění spojky. Spojka se uvolní bez změny řazení převodovky 
při rychlosti 50 km/h při posledním zpomalení. 
 
6.5.2 Pokud je interval zpomalení delší, než je pro příslušnou fázi předepsáno, použijí se pro 
splnění časového rozvrhu cyklu brzdy vozidla. 
 
6.5.3 Pokud je interval zpomalení kratší, než je pro příslušnou fázi předepsáno, dodrží se 
časový rozvrh teoretického cyklu vsunutím periody konstantní rychlostí nebo periody 
ve volnoběhu, na kterou naváže následující operace. 
 
6.5.4 Na konci intervalu zpomalení (zastavení vozidla na válcích) u základního městského 
cyklu (část 1) se zařadí neutrál a zapne spojka. 
 
6.6 Konstantní rychlosti  
 
6.6.1 Při přechodu ze zrychlení na následující konstantní rychlost se nesmí akcelerátorem 
„pumpovat“ nebo zavírat škrticí klapka. 
 
6.6.2 Při periodách konstantní rychlosti se akcelerátor udržuje ve stálé poloze. 
 
7 POSTUP ODEBÍRÁNÍ A ANALÝZY VZORKŮ 
 
7.1 Odebírání vzorků  L 375/324 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 102  
 
Odebírání vzorku začíná (BS) před fází spouštění motoru nebo na začátku této fáze 
a končí zakončením poslední jízdy na volnoběh v cyklu mimo město (část 2, konec 
odebírání vzorku (ES)) nebo v případě zkoušky typu VI zakončením poslední periody 
na volnoběh u posledního základního městského cyklu (část 1). 
 
7.2 Analýza  
 
7.2.1 Výfukové plyny obsažené ve vaku pro jímání vzorku musí být analyzovány 
co nejdříve, v každém případě nejpozději do 20 minut po skončení zkušebního cyklu. 
Filtry, v nichž jsou zachycené částice, musí být dány do komory nejpozději do jedné 
hodiny po ukončení zkoušky výfukových plynů a musí v ní být stabilizovány po dobu 
2 až 36 hodin a pak zváženy. 
 
7.2.2 Před každou analýzou odebraných vzorků musí být rozsah analyzátoru pro každou 
znečišťující látku nastaven na nulu vhodným nulovacím plynem. 
 
7.2.3 Analyzátory se pak nastaví na kalibrační křivky pomocí kalibračních plynů 
jmenovitých koncentrací od 70 do 100 % rozsahu stupnice. 
 
7.2.4 Potom se znovu zkontroluje vynulování analyzátorů. Jestliže se údaje liší o více než 2 
% rozsahu stupnice od hodnoty nastavené podle bodu 7.2.2, postup se opakuje. 
 
7.2.5 Odebrané vzorky se potom analyzují. 
 
7.2.6 Po analýze se použitím stejných plynů znovu zkontroluje nulový bod a kalibrační 
body. Jestliže se výsledky této kontroly neliší o více než ±2 % od hodnot nastavených 
podle bodu 7.2.3, považuje se analýza za přijatelnou. 
 
7.2.7 Při operacích podle všech bodů tohoto oddílu musí být průtokové rychlosti a tlaky 
různých plynů stejné jako při kalibraci analyzátorů. 
 
7.2.8 Hodnota, kterou po ustálení ukazuje měřicí zařízení, se pokládá za koncentraci každé 
znečišťující látky naměřené ve výfukových plynech. Hmotnost emisí uhlovodíků ze 
vznětových motorů se vypočte z integrovaného záznamu analyzátoru typu HFID, 
opraveného v případě nutnosti o kolísání průtoku podle dodatku 5 k této příloze.  
 
8 STANOVENÍ MNOŽSTVÍ EMITOVANÝCH PLYNNÝCH ZNEČIŠŤUJÍCÍCH 
LÁTEK A ČÁSTIC 
 
8.1 Uvažovaný objem  
 
Uvažovaný objem se přepočte na podmínky tlaku 101,33 kPa a teploty 273,2 K. 
 
8.2 Celková hmotnost emitovaných plynných znečišťujících látek a částic   27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/325
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 103 Příloha 2 – Dodatek 1 
  
Za výše uvedených referenčních podmínek se hmotnost M  každé znečišťující látky 
emitované vozidlem v průběhu zkoušky stanoví jako součin objemové koncentrace 
a objemu daného plynu, s patřičným přihlédnutím k těmto hustotám: 
 
U oxidu uhelnatého (CO):  d = 1,25 g/l 
 
U uhlovodíků: 
pro benzín (CH 1. 85)  d = 0,619 g/1 
pro motorovou naftu (CH l.86) d = 0,619 g/1 
pro LPG (CH 2 . 525)  d = 0,649 g/l 
nebo NG (CH 4)  d = 0,714 g/l 
 
U oxidu dusíků (NO x):  d = 2,05 g/1 
 
Hmotnost m emisí znečišťujících částic z vozidla v průběhu zkoušky je definována 
zvážením hmotností částic odebraných dvěma filtry, m 1 prvním filtrem a m 2 druhým 
filtrem: 
 
pokud 0,95 (m 1 + m 2) ≤ m 1, m = m 1, 
pokud 0,95 (m 1 + m 2) > m 1, m = m 1 + m 2, 
pokud m 2 > m 1, zkouška je neplatná. 
 
Dodatek 8 k této příloze uvádí výpočty a příklady používané ke stanovení 
hmotnostních emisí znečišťujících látek plynů a částic. 
 L 375/326 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 104  
Příloha 4 - Dodatek 1
 
 
ROZPIS PRACOVNÍHO CYKLU POUŽITÉHO PRO ZKOUŠKU TYPU I  
 
1 PRACOVNÍ CYKLUS 
 
Pracovní cyklus, který se skládá z části 1 (městský cyklus) a z části 2 (cyklus mimo 
město), je znázorněn na obrázku1/1. 
 
2 ZÁKLADNÍ MĚSTSKÝ CYKLUS (část 1) 
 
(Viz obrázek 1/2 a tabulka 1.2) 
 
2.1 Rozpis podle fází: 
 
  Čas (s)   % 
 Volnoběh  60  30,8  35,4 
 
Volnoběh, vozidlo v jízdě, spoj ka z apnuta při 
jednom  zařazeném ry chlos tní m st upni   
9  4,6   
 Řazení rychlostních stupňů  8  4,1   
 Zrychlení  36  18,5   
 Periody kon stantní rychlo s ti  57  29,2   
 Zpo malení  25  12,8   
 
  
195  100  
 
 
2.2 Rozpis podle použitých rychlostních stupňů  
 
  Čas (s)   % 
 Volnoběh   60  30,8  
35,4 
 
Volnoběh, vozidlo v jízdě, spojk a zapnuta při  
jednom  zařazeném ry chlos tní m st upni   
9  4,6  
 
 
Řazení rychlostních stupňů   8  4,1  
 
 
První rychlostní stupeň  24  12,3  
 
 
Druhý rychlostní s tupeň  53  27,2  
 
 
Třetí rychlos tní s tupeň  41  21 
 
 
  195  100  
 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/327
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 105 Příloha 2 – Dodatek 1 
 2.3 Všeobecné informace: 
 
Průměrná rychlost v průběhu zkoušky: 19 km/h 
Efektivní doba jízdy:  195 s 
Teoretická vzdálenost ujetá během cyklu: 1 013 km 
Vzdálenost odpovídající čtyřem cyklům : 4 052 km L 375/328 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 106  
Obrázek 1/1
 
 
Pracovní cyklus pro zkoušku typu I  
 
Elementary urban cycle
Part OnePart Two
195195195195400
1180Time (s)
0 102030405060708090100
110
120
Speed (km/h)
BSES
BS: Beginning of sampling, engine startES: End of sampling
 
English česky 
Speed rychlost 
Part One část 1 
Part Two část 2 
Time čas 
Elementary urban cycle základní městský cyklus 
BS: Beginning of sampling, 
engine start BS: začátek odběru vzorků, start 
motoru 
ES: End of sampling ES: konec odběru vzorků 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/329
 
 Tabulka 1.2 
 Základní městský pracovní cyklus simulovaný na vozidlovém dynamometru (část 1) 
 
 
Doba trvání každé  Č. 
operace   Operace  Fáze  Zr yc hle ní 
 (m /s2)  
Ry ch l o s t  
(k m/ h)  
operace (s)  
fáze (s)  
Ku m u lativ ní 
doba 
(s)  
Použit ý r yc hlost ní 
stupe ň v případě 
ruční ho řazení  
 1  Volnoběh  1      
11  
11  
11  
6 s PM + 5  s K 1  
(*) 
 2  Zr yc hle ní  2  
1,04  
0-15  
4  
4  
15  
1 
 3  Konsta nt ní r yc hlost  3    
15  
9  
8  
23  
1 
 4  Zpo male ní  4  
-0,69  
15-10  
2  
5  
25  
1 
 5  Zpo male ní, 
uvol něn í spojk y    
-0,92  
10-0  
3    
28  
K 1  (* )  
 6  Volnoběh   5      
21  
21  
49  
16 s PM + 5 s K 1  
(*) 
 7  Zr yc hle ní   6  
0,83  
0-15  
5  
12  
54  
1 
 8  Z m ěna  r yc hlost ní ho 
stup ně      
2  
56   
 9  Zr yc hle ní    
 
0,94  
15-32  
5   
 
61  
2 
 10  Konsta nt ní r yc hlost   
7    
32  
24  
24  
85  
2 
 11  Zpo male ní   
8  
-0,75  
32-10  
8  
11  
93  
2 L 375/330 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
 
(*)   PM = převodovka v neutrálu, spojka zapnuta.  K 1, K 2 = zařazen první nebo druhý rychlostní stupeň, spojka uvolněna. 
 12  
Zpo male ní, 
uvol něn í spojk y  
  
-0,92  
10-0  
3  
  
96  
K 2  (*) 
 13  Volnoběh  
9  
0-15  
0-15  
21    
117  
16 s PM + 5 s K 1  
(*) 
 14  Zr yc hle ní  
10      
5  
26  
122  
1 
 15  Z m ěna 
ryc hlost ní ho 
stup ně      
2  
124   
 16  Zr yc hle ní   
0,62  
15-35  
9  
133  
2 
 17  Z m ěna 
ryc hlost ní ho 
stup ně       
2  
135   
 18  Zr yc hle ní    
 
0,52  
35-50  
8   
 
143  
3 
 19  Konsta nt ní 
ryc hlost  
11    
50  
12  
12  
155  
3 
 20  Zpo male ní  
12  
-0,52  
50-35  
8  
8  
163  
3 
 21  Konsta nt ní 
ryc hlost  
13    
35  
13  
13  
176  
3 
 22  Z m ěna 
ryc hlost ní ho 
stup ně   
14      
2  
12  
178   
 23  Zpo male ní   
-0,99  
35-10  
7  
185  
2 
 24  Zpo male ní,  
uvol něn í spojk y   
 -0,92  10-0  3   
 188  K
2  (* )  
 25  Volnoběh  15      7  7  195  7 s PM (*) 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/331
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 109 Příloha 4 – Dodatek 1 
 
Obrázek 1/2
 
 
Základní městský cyklus pro zkoušku typu I  
1148232152524832152928128132737
1148521122411212612813127
1
1111
122222
3333
K1K1K1K1
K2 PM
PMPM
R
R
RR
K2
K
K
K
K
050100200
150
2341 5678910111213141516171819202122232425
204060V km/h10 km/h
15 km/h
32 km/h
35 km/h
50 km/hKEY1 = first gear
K = declutching
PM = neutralK   K   = declutching,
           first or second gear engaged
12 2 = second gear
R = idling
3 = third gear= gear changing= speed (± 2 km/h) and
time (± 1.0 seconds) tolerances
are combined geometrically
for each point as shown in the inset12345t (s)
1 2 3 4 5V (km/h)Theor et i cal  gr aph
of  cycl e
+1 s
-1 s-  2  k m / h +  2  k m / hEND   O F  CYCLE:  1 9 5  s eco nd s
Partial phase times
Sequence numbers
Sequence times
Seconds
 L 375/332 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 110 Příloha 4 – Dodatek 1  
 
English česky 
KEY vysvětlivky 
K=declutching K=vypnutí spojky 
1= first gear 1=první rychlostní stupeň
PM=neutral PM=neutrál 
K 1, K 2= declutching K 1, K 2= vypnutí spojky 
first or second gear 
engaged zařazen první nebo druhý rychlostní stupeň 
2= second gear 2=druhý rychlostní 
stupeň 
R=idling volnoběh 
3= third gear 3=třetí rychlostní stupeň 
gear changing změna rychlostního 
stupně 
speed (±2 km/h) and time (±1,0 seconds) tolerances are combined geometrically for each point as shown in the insert povolené odchylky rychlosti (±2 km/h) a času (±1,0 vteřina) se pro každý bod kombinují geometricky, jak je znázorněno ve vloženém výřezu 
Theoretical graph of cycle Teoretický graf cyklu 
END OF CYCLE: 195 seconds KONEC CYKLU: 195 vteřin 
seconds vteřiny 
sequence times Doby trvání operace 
sequence numbers Čísla operace 
partial phase times Doby trvání jednotlivých 
fází 
 
 
3 CYKLUS MIMO MĚSTO (část 2) 
 
 (viz obrázek 1/3 a tabulka 1.3.) 
 
3.1 Rozpis podle fází: 
 
 
  
Čas (s)  
% 
 
Volnoběh:  
20  
5,0 
 
Volnoběh, vozidlo v jízdě, spo jka 
za p nuta p ři j ednom zařaze né m   
20  
5,0 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/333
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 111 Příloha 4 – Dodatek 1 
 
ryc hlost ní m  s tup ni: 
 
Řazení r y chlo stn ích s tup ňů:  
6  
1,5 
 
Zr yc hle ní:  
103  
25,8 
 
Periody kon stan tní r y chlo sti:  
209  
52,2 
 
Zpo male ní:  
42  
10,5 
 
  
400  
100 
 
3.2 Rozpis podle použitých rychlostních stupňů: 
 
   
Čas (s)  
% 
 
Volnoběh:  
20  
5,0 
 
Volnoběh, vozidlo v jízdě, spo jka 
zapnuta při jednom zařaze né m  
ryc hlost ní m  s tup ni:  
20  
5,0 
 
Řazení r y chlo stn ích s tup ňů:  
6  
1,5 
 
První r yc hlost ní st upeň:  
5  
1,3 
 
Druh ý  r yc hlost ní s tupe ň:  
9  
2,2 
 
Třetí rychlost ní s tupe ň:  
8  
2 
 
Čtvrt ý  r yc hlost ní s tupe ň:  
99  
24,8 
 
Pátý r yc hlost ní stupe ň:  
233  
58,2 
   
400  
100 
 L 375/334 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 112 Příloha 4 – Dodatek 1  
3.3 Všeobecné informace  
 
Průměrná rychlost v průběhu zkoušky: 62,6 km/h 
Efektivní doba jízdy: 400 s 
Teoretická vzdálenost ujetá během cyklu: 6 955 km 
Maximální rychlost: 120 km/h 
Maximální zrychlení: 0,833 m/s2 
Maximální zpomalení: -1,389 m/s2 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/335
 
Tabulka 1.3  
 
Cyklus mimo město (část 2) pro zkoušku typu I  
 
Trvání každé  
Č. 
operace  
Operace  
Fáze  
Zrychlení 
(m/s2)  
Rychlost 
(km/h)  
operace (s)  
fáze (s)  
Kumulativní 
doba 
(s)  
Použitý 
rychlostní 
stupeň 
v případě 
ručního 
řazení 
 
1  
Volnoběh  
1  
    
20  
20  
20  
K 1  (1) 
 
2  
Zrychlení  
0,83  
0  
5  
25  
1 
 
3  
Změna rychlostního 
stupně      
2  
27  
- 
 
4  
Zrychlení  
0,62  
15-35  
9  
36  
2 
 
5  
Změna rychlostního 
stupně       
2  
38  
- 
 
6  
Zrychlení   
0,52  
35-30  
8  
46  
3 
 
7  
Změna rychlostního 
stupně   
12 
     
2  
41 
 
48  
- 
 
8  
Zrychlení    
0,43  
50-70  
13   
61  
4 
 
9  
Konstantní rychlost  
3    
70  
50  
50  
111  
5 
 
10  
Zpomalení  
4  
-0,69  
70-50  
8  
8  
119  
4 s.5 + 4 s.4 
 
11  
Konstantní rychlost  
5    
50  
69  
69  
188  
4 L 375/336 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
 
  
12  
Zrychlení  
6  
0,43  
50-70  
13  
13  
201  
4 
 
13  
Konstantní rychlost  
7  
  
70  
50  
50  
251  
5 
 
14  
Zrychlení   
8  
0,24  
70-100  
35  
35  
286  
5 
 
15  
Konstantní rychlost 
(2)  
9    
100  
30  
30  
316  
5 (2) 
 
16  
Zrychlení (2)  
10  
0,28  
100-120  
20  
20  
336  
5 (2) 
 
17  
Konstantní rychlost 
(2)  
11    
120  
10  
20  
346  
5 (2) 
 
18  
Zpomalení (2)  
-0,69  
120-80  
16  
34  
362  
5 (2) 
 
19  
Zpomalení (2)  
12 
 
-1,04  
80-50  
8    
370  
5 (2) 
 
20  
Zpomalení, 
uvolnění spojky   
1,39  
50-0  
10   
380  
K5 (1) 
 
21  
Volnoběh  
13      
20  
20  
400  
PM (1) 
 
  
(1) PM = převodovka v neutrálu, spojka zapnuta 
  K 1,K 5 = zařazen první nebo druhý rychlostní stupeň, spojka uvolněna 
 
(2) Další rychlostní stupně lze použít podle doporučení výrobce, pokud je vozidlo je vybaveno převodovkou s více 
než pěti rychlostními stupni 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/337
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 115 Příloha 4 – Dodatek 1 
 
Obrázek 1/3
 
 
Cyklus mimo město (část 2) pro zkoušku typu I  
 
 
 
 
 
 
1234567891011121314151617181920 21
0102030405060708090
100
110
120050100150200250300350400
Operation number
Speed (km/h)Time (s)
 English česky 
Speed rychlost 
Time čas 
Operation number číslo operace L 375/338 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 116 Příloha 4 – Dodatek 2  
 
Příloha 4 - Dodatek 2  
 
VOZIDLOVÝ DYNAMOMETR  
 
1  DEFINICE VOZIDLOVÉHO DYNAMOMETRU S PEVNOU KŘIVKOU 
ZATÍŽENÍ 
 
1.1  Úvod 
 
V případě, že mezi rychlostmi 10 km/h a 120 km/h nelze na vozidlovém 
dynamometru reprodukovat celkový jízdní odpor vozidla na silnici, doporučuje se 
užít vozidlového dynamometru, který má technické parametry, jak je definováno 
níže. 
 
1.2  Definice 
 
1.2.1 Vozidlový dynamometr může mít jeden nebo dva válce. 
Přední válec pohání, přímo nebo nepřímo, setrvačné hmoty a zařízení k pohlcování 
výkonu. 
 
1.2.2 Síla pohlcovaná brzdou a vnitřním třením vozidlového dynamometru při rychlosti od 
0 do 120 km/h je následující:  
 
F = (a + b.V2) ± 0,1.F 80 (výsledek není záporný)  
 
kde:  
 
F  = celková síla pohlcená vozidlovým dynamometrem (N)  
a  = hodnota odpovídající valivému odporu (N)  
b  = hodnota odpovídající součiniteli odporu vzduchu (N/(km/h)2)  
V  = rychlost (km/h)  
F 80 = zatížení při 80 km/h (N). 
 
2 POSTUP KALIBRACE DYNAMOMETRU 
 
2.1  Úvod 
 
Tento dodatek popisuje postup pro stanovení síly pohlcené brzdou dynamometru. 
Pohlcená síla zahrnuje sílu pohlcenou účinky tření a sílu pohlcenou zařízením pro 
pohlcování výkonu. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/339
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 117 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Dynamometr se uvede do provozu s otáčkami vyššími než je rozsah zkušebních 
rychlostí. Potom se vypne zařízení použité ke spuštění dynamometru: otáčky 
hnaného válce klesají. 
 
Kinetická energie válců je mařena zařízením pro pohlcování výkonu a třením. Tato 
metoda nezohledňuje odlišné vnitřní tření válců ve stavu s vozidlem a ve stavu bez 
vozidla. Pokud je zadní válec volný, nezohledňují se účinky tření u tohoto válce. 
 
2.2 Kalibrace měření síly při rychlosti 80 km/h v závislosti na pohlcené síle 
 
Použije se následující postup (viz také obrázek 2/1): 
 
2.2.1 Změří se otáčky válce, pokud již nebyly změřeny dříve. Může se použít páté kolo, 
počítadlo otáček nebo jiné postupy. 
 
2.2.2 Vozidlo se umístí na dynamometr nebo se použije jiný způsob spuštění 
dynamometru. 
 
2.2.3 Pro uvažovanou třídu setrvačné hmotnosti se použije setrvačník nebo jakýkoliv jiný 
systém simulace setrvačné hmotnosti. 
 L 375/340 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 118 Příloha 4 – Dodatek 2  
Obrázek 2/1
 
 
Graf znázorňující sílu pohlcenou vozidlovým dynamometrem  
 
 
□ = F = a + b · V2 ●  = (a + b V2) – 0,1 · F 80 ∆ = (a + b · V2) + 0,1 · F 80 
 
 
2.2.4 Dynamometr se roztočí na rychlost 80 km/h. 
 
2.2.5 Zaznamená se naměřená síla F i (N). 
 
2.2.6 Dynamometr se roztočí na rychlost 90 km/h. 
 
2.2.7 Vypne se zařízení užité k rozběhu dynamometru. 
 
2.2.8 Zaznamená se doba potřebná ke snížení rychlosti dynamometru z 85 km/h na 
rychlost 75 km/h. 
 
2.2.9 Zařízení pro pohlcování výkonu se seřídí na jinou úroveň. 
 
2.2.10 Postup podle bodů 2.2.4 až 2.2.9 se opakuje tolikrát, aby se pokryl rozsah použitých 
sil. 
 
27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/341
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 119 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
2.2.11 Pohlcená síla se vypočte podle vzorce:  
 
 
 
kde:  
 
F = pohlcená síla (N)  
M i = ekvivalentní setrvačná hmotnost v kg (kromě setrvačného účinku 
volného zadního válce)  
∆ V = odchylka rychlosti v m/s (10 km/h = 2 775 m/s)  
t = doba potřebná ke snížení rychlosti válce z 85 km/h na 75 km/h  
 
2.2.12.1. Na obrázku 2/2 je znázorněna síla naměřená při rychlosti 80 km/h v závislosti na síle 
pohlcené při rychlosti 80 km/h. 
 
Obrázek 2/2  
 
Síla naměřená při rychlosti 80 km/h v závislosti na síle pohlcené při rychlosti 80 km/h 
 
 
 
English česky 
load indicated naměřená síla 
load absorbed pohlcená síla 
 L 375/342 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 120 Příloha 4 – Dodatek 2  
2.2.13 Postup podle výše uvedených bodů 2.2.3 až 2.2.12 se opakuje pro všechny třídy 
setrvačné hmotnosti, které se použijí. 
 
2.3 Kalibrace měření síly při jiných rychlostech v závislosti na pohlcené síle  
 
Postupy popsané v bodu 2.2 se opakují tolikrát, kolikrát je to pro vybrané rychlosti 
nutné.  
 
2.4 Ověření křivky síly pohlcené dynamometrem od referenčního nastavení při rychlosti 
80 km/h 
 
2.4.1 Vozidlo se umístí na dynamometr nebo se použije jiný způsob spuštění 
dynamometru. 
 
2.4.2 Dynamometr se seřídí na sílu (F) pohlcovanou při rychlosti 80 km/h. 
 
2.4.3 Zaznamená se síla pohlcená při rychlosti 120, 100, 80, 60, 40 a 20 km/h. 
 
2.4.4 Nakreslí se křivka F(V) a ověří se, zda odpovídá požadavkům bodu 1.2.2 tohoto 
dodatku. 
 
2.4.5 Postup se opakuje podle výše uvedených bodů 2.4.1 až 2.4.4 pro jiné hodnoty síly F 
při rychlosti 80 km/h a pro jiné hodnoty setrvačné hmotnosti. 
 
2.5 Stejný postup se použije ke kalibraci síly nebo momentu.  
 
3  SEŘÍZENÍ DYNAMOMETRU  
 
3.1 Postup seřízení  
 
3.1.1 Úvod 
 
Tento postup není přednostním způsobem. Použije se pouze u dynamometrů 
s pevnou křivkou zatížení pro seřízení zatížení při rychlosti 80 km/h a nemůže se 
použít pro vozidla se vznětovými motory. 
 
3.1.2 Zkušební přístroje  
 
Podtlak (nebo absolutní tlak) v sacím potrubí vozidla se měří s přesností ±0,25 kPa. 
Tento údaj musí být možné zaznamenávat nepřetržitě nebo v intervalech ne delších 
než 1 s. Rychlost se zaznamenává plynule s přesností ±0,4 km/h. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/343
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 121 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
3.1.3 Jízdní zkouška  
 
3.1.3.1 Je nutno zajistit, aby byly splněny požadavky kapitoly 4 dodatku 3 k této příloze. 
 
3.1.3.2 S vozidlem se jede konstantní rychlostí 80 km/h, přitom se zaznamenává rychlost 
a podtlak (nebo absolutní tlak) podle požadavků bodu 3.1.2. 
 
3.1.3.3 Postup popsaný v bodu 3.1.3.2 se opakuje třikrát v každém směru jízdy. Všech šest 
jízd musí být dokončeno během čtyř hodin. 
 
3.1.4 Přepočet údajů a kritéria pro přijetí 
 
3.1.4.1 Přezkoumají se výsledky získané podle výše uvedených bodů 3.1.3.2 a 3.1.3.3 
(rychlost nesmí být po dobu delší než 1 s nižší než 79,5 km/h nebo vyšší než 
80,5 km/h). U každé jízdy se zaznamená hladina podtlaku v intervalech jedné 
vteřiny, vypočítá se střední podtlak a směrodatná odchylka (s). Tento výpočet musí 
být proveden s nejméně deseti zaznamenanými hodnotami podtlaku. 
 
3.1.4.2 Směrodatná odchylka nesmí u žádné jízdy přesahovat 10 % střední hodnoty (v). 
 
3.1.4.3 Vypočítá se střední hodnota pro šest jízd (tři jízdy v každém směru). 
 
3.1.5 Seřízení dynamometru  
 
3.1.5.1 Příprava  
 
Provede se postup podle bodů 5.1.2.2.1 až 5.1.2.2.4 dodatku 3 k této příloze. 
 
3.1.5.2 Seřízení zatížení  
 
Po zahřátí se jede s vozidlem konstantní rychlostí 80 km/h a zatížení dynamometru 
se nastaví tak, aby se dosáhlo hodnoty podtlaku (v) zjištěné podle bodu 3.1.4.3. 
Odchylka od této hodnoty nesmí být větší než 0,25 kPa. Pro toto měření se použijí 
stejné přístroje, jaké byly použity při jízdní zkoušce. 
 
3.2 Alternativní způsob 
 
Se souhlasem výrobce se může použít následující způsob. 
 
3.2.1 Brzda se seřídí tak, aby pohltila sílu na hnacích kolech při konstantní rychlosti 
80 km/h podle následující tabulky:  L 375/344 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 122 Příloha 4 – Dodatek 2  
 
Referenční 
hmotnost vozidla Ekvivalentní 
setrvačná 
hmotnost Výkon a síla pohlcené 
dynamometrem při 
rychlosti 80 km/h Koeficienty 
a b Rm (kg) kg kW N 
N N/(km/h) 
Rm ≤ 480 455 3,8 171 3,8 0,0261 
480 < Rm ≤ 540 510 4,1 185 4,2 0,0282 
540 < Rm ≤ 595 570 4,3 194 4,4 0,0296 
595 < Rm ≤ 650 625 4,5 203 4,6 0,0309 
650 < Rm ≤ 710 680 4,7 212 4,8 0,0323 
710 < Rm ≤ 765 740 4,9 221 5,0 0,0337 
765 < Rm ≤ 850 800 5,1 230 5,2 0,0351 
850 < Rm ≤ 965 910 5,6 252 5,7 0,0385 
965 < Rm ≤ 1080 1020 6,0 270 6,1 0,0412 
1080 < Rm ≤ 1190 1130 6,3 284 6,4 0,0433 
1190 < Rm ≤ 1305 1250 6,7 302 6,8 0,0460 
1305 < Rm ≤ 1420 1360 7,0 315 7,1 0,0481 
1420 < Rm ≤ 1530 1470 7,3 329 7,4 0,0502 
1530 < Rm ≤ 1640 1590 7,5 338 7,6 0,0515 
1640 < Rm ≤ 1760 1700 7,8 351 7,9 0,0536 
1760 < Rm ≤ 1870 1810 8,1 365 8,2 0,0557 
1870 < Rm ≤ 1980 1930 8,4 378 8,5 0,0577 
1980 < Rm ≤ 2100 2040 8,6 387 8,7 0,0591 
2100 < Rm ≤ 2210 2150 8,8 396 8,9 0,0605 
2210 < Rm ≤ 2380 2270 9,0 405 9,1 0,0619 
2380 < Rm ≤ 2610 2270 9,4 423 9,5 0,0646 
2610 < Rm 2270 9,8 441 9,9 0,0674 
 
 
3.2.2 U vozidel (kromě osobních automobilů), která mají referenční hmotnost větší než 
1 700 kg, nebo u vozidel s trvalým pohonem všech kol se hodnoty výkonu uvedené v 
tabulce v bodu 3.2.1 výše násobí faktorem 1,3. 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/345
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 123 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Příloha 4 - Dodatek 3
 
 
JÍZDNÍ ODPOR VOZIDLA - METODA MĚŘENÍ NA SILNICI - SIMULACE NA 
VOZIDLOVÉM DYNAMOMETRU  
 
1 ÚČEL METOD 
 
Účelem níže definovaných metod je měření jízdního odporu vozidla při konstantních 
rychlostech na silnici a simulace tohoto odporu na dynamometru podle bodu 4.1.5 
přílohy 4. 
 
2 DEFINICE ZKUŠEBNÍ DRÁHY 
 
Zkušební dráha musí být rovná a dostatečně dlouhá, aby umožnila níže uvedená 
měření. Sklon musí být konstantní v rozmezí ±0,1 % a nesmí být větší než 1,5 %. 
 
3 ATMOSFÉRICKÉ PODMÍNKY 
 
3.1 Vítr 
 
V průběhu zkoušení nesmí být střední rychlost větru větší než 3 m/s, maximální 
rychlosti nesmí být větší než 5 m/s. Dále složka vektoru rychlosti větru napříč směru 
zkušební dráhy musí být menší než 2 m/s. Rychlost větru se měří ve výšce 0,7 m nad 
povrchem dráhy. 
 
3.2 Vlhkost 
 
Zkušební dráha musí být suchá. 
 
3.3 Tlak - teplota 
 
Hustota vzduchu se v době zkoušky nesmí lišit o více než ±7,5 % od referenčních 
podmínek P = 100 kPa a T = 293,2 K. 
 
4 PŘÍPRAVA VOZIDLA 1 / 
 
4.1 Výběr zkušebního vozidla  
 
Pokud nejsou měřeny všechny varianty typu vozidla, musí se pro výběr zkušebního 
vozidla použít následující kritéria. 
 
                                                 
1/ Do doby, než budou pro HEV vydána jednotná technická ustanovení, dohodne výrobce 
s technickou zkušebnou stav vozidla při zkouškách podle tohoto dodatku. L 375/346 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 124 Příloha 4 – Dodatek 2  
4.1.1 Karoserie 
 
Pokud existují různé typy karoserií, vybere se ten typ, který má nejhorší 
aerodynamické vlastnosti. Příslušné údaje pro výběr poskytne výrobce.  
 
4.1.2 Pneumatiky 
 
Vybere se nejširší pneumatika. Pokud existují více než tři rozměry pneumatik, 
vybere se druhá nejširší pneumatika. 
 
4.1.3 Zkušební hmotnost 
 
Zkušební hmotnost vozidla se musí rovnat referenční hmotnosti vozidla s nejvyšším 
rozsahem setrvačných hmotností. 
 
4.1.4 Motor 
 
Zkušební vozidlo musí mít největší výměník (výměníky) tepla. 
 
4.1.5 Převody 
 
Provede se zkouška s každým z následujících druhů převodů: 
 
pohon předních kol  
pohon zadních kol  
trvalý pohon 4 x 4  
zapínatelný pohon 4 x 4  
automatická převodovka  
ruční převodovka  
 
4.2 Záběh 
 
Vozidlo musí v záběhu ujet vzdálenost alespoň 3 000 km v běžném provozním stavu 
a v běžném stavu seřízení. Pneumatiky musí být zaběhnuty současně s vozidlem 
nebo mít hloubku vzorku v rozsahu 90 až 50 % počáteční hloubky vzorku. 
 
4.3 Ověřování 
 
Podle návodu výrobce se pro uvažované použití provedou kontroly těchto prvků: 
 
kola, kryty kol, pneumatiky (značka, typ, huštění), 
geometrie přední nápravy, 
seřízení brzd (vyloučení parazitních sil), mazání přední a zadní nápravy, 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/347
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 125 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
seřízení zavěšení náprav a výškové polohy karoserie vozidla atd. 
 
4.4 Příprava pro zkoušku  
 
4.4.1 Vozidlo se zatíží na svoji referenční hmotnost. Poloha vozidla musí být taková, jaká 
se docílí, když je těžiště nákladu uprostřed mezi body „R“  předních vnějších sedadel 
a na přímce jdoucí těmito body. 
 
4.4.2 U jízdních zkoušek musí být okna vozidla zavřena. Jakékoliv kryty systému 
klimatizace vzduchu, světlometů atd. musí být v poloze mimo provoz. 
 
4.4.3 Vozidlo musí být čisté. 
 
4.4.4 Bezprostředně před zkouškou se vozidlo vhodným způsobem uvede na běžnou 
provozní teplotu. 
 
5 POSTUPY 
 
5.1 Změna energie při volném dojezdu 
 
5.1.1 Na zkušební dráze 
 
5.1.1.1 Zkušební přístroje a chyby 
 
Čas se měří s chybou menší než ±0,1 s. 
Rychlost se měří s chybou menší než ±2 %. 
 
5.1.1.2 Postup zkoušky 
 
5.1.1.2.1 Vozidlo se zrychlí na rychlost o 10 km/h vyšší, než je zvolená zkušební rychlost V. 
 
5.1.1.2.2 V převodovce se zařadí poloha „neutrál“  
 
5.1.1.2.3 Změří se doba (t 1) zpomalování vozidla z rychlosti  
 
V 2 = V + ∆V km/h na rychlost V 1 = V - ∆V km/h 
 
5.1.1.2.4 Stejná zkouška se opakuje v opačném směru a změří se: t 2 
 
5.1.1.2.5 Stanoví se střední hodnota T obou časů t 1 a t 2 
 
5.1.1.2.6 Tyto zkoušky se několikrát opakují tak, aby statistická přesnost (p) průměru 
 
nebyla větší než 2 % (p < 2 %). 
L 375/348 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 126 Příloha 4 – Dodatek 2  
 
Statistická přesnost (p) je definována vzorcem: 
 
kde: 
 
t = koeficient uvedený níže v tabulce, 
n = počet zkoušek,   
s = směrodatná odchylka   
 
 
n  
4  
5  
6  
7  
8  
9  
10  
11  
12  
13  
14  
15 
 
t  
3,2  
2,8  
2,6  
2,5  
2,4  
2,3  
2,3  
2,2  
2,2  
2,2  
2,2  
2,2 
 
n t/  
1,6  
1,25  
1,06  
0,94  
0,85  
0,77  
0,73  
0,66  
0,64  
0,61  
0,59  
0,57 
 
5.1.1.2.7 Výkon se vypočítá podle vzorce: 
 
 
  
kde: 
 
P = výkon v kW, 
 
V = rychlost při zkoušce v m/s, 
 
∆V = odchylka od rychlosti V, vyjádřená v m/s 
 
M = referenční hmotnost v kg 
 
T = čas ve vteřinách 
 
5.1.1.2.8 Výkon (P) naměřený na zkušební dráze se přepočte na referenční podmínky 
okolí takto: 
 
 P Přepočtený   =  K . P Naměř ený   ∑
= −−n
i nT Ti
1 12) (27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/349
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 127 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
() []⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛+ − + =pp
RRttKRR
TAERO
R
TR 0
0 . 1 K  
 
kde: 
 
R R = valivý odpor při rychlosti V  
R AERO  = aerodynamický odpor při rychlosti V  
R T = celkový jízdní odpor = R R + R AERO 
K R = teplotní přepočítávací faktor valivého odporu, který se rovná: 
8,64 Α 10-3/°C, nebo přepočítávací faktor výrobce schválený 
příslušným orgánem 
t   = teplota okolí při jízdní zkoušce ve °C 
t 0 = referenční teplota okolí = 20 °C  
ρ = hustota vzduchu při zkoušce 
ρ 0              = hustota vzduchu při referenčních podmínkách (20 °C, 100 kPa)  
 
Poměry R R/R T a R AERO/R T udá výrobce vozidla na základě údajů běžně 
dostupných jeho firmě. 
 
Pokud tyto hodnoty nejsou k dispozici, lze po dohodě mezi výrobcem 
a technickou zkušebnou použít pro poměr valivý odpor/celkový odpor hodnoty 
podle následujícího vzorce: 
 
 
 
kde: 
 M = hmotnost vozidla v kg,  
   a koeficienty a, b pro jednotlivé rychlosti jsou uvedeny v následující tabulce: 
 
V (km/h) a b 
20 
40 60 80 
100 7,24 . 10
-5 
1,59 . 10-4 
1,96 . 10-4 
1,85 . 10-4 
1,63 . 10-4 0,82 0,54 0,33 0,23 0,18 L 375/350 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 128 Příloha 4 – Dodatek 2  
120 1,57 . 10
-4 0,14 
 
 
 
5.1.2 Na dynamometru  
 
5.1.2.1 Měřicí přístroje a přesnost 
 
Vybavení musí být shodné s vybavením použitým na zkušební dráze. 
 
5.1.2.2 Postup zkoušky  
 
5.1.2.2.1 Vozidlo se umístí na zkušební dynamometr. 
 
5.1.2.2.2 Pneumatiky hnacích kol se nahustí (za studena) podle potřeby dynamometru. 
 
5.1.2.2.3 Nastaví se ekvivalentní setrvačná hmotnost dynamometru. 
 
5.1.2.2.4 Vozidlo a dynamometr se vhodným způsobem uvedou na provozní teplotu. 
 
5.1.2.2.5 Postupuje se podle výše uvedeného bodu 5.1.1.2 (s výjimkou bodů 5.1.1.2.4 
a 5.1.1.2.5), ve vzorci uvedeném v bodu 5.1.1.2.7 se veličina M nahradí 
veličinou I. 
 
5.1.2.2.6 Brzda se seřídí tak, aby vytvářela přepočtený výkon (bod 5.1.1.2.8) a aby se vzal 
v úvahu rozdíl mezi hmotností vozidla (M)  na zkušební dráze a ekvivalentní 
setrvačnou hmotností (I) při zkoušce. To lze provést výpočtem průměrného 
přepočteného času doběhu na zkušební dráze z rychlosti V 2 n a  r y c h l o s t  V 1 a 
přepočtem stejného času na dynamometru pomocí následujícího vztahu:  
 
 
  
kde K = hodnota stanovená v bodu 5.1.1.2.8 výše. 
 
5.1.2.2.7 Určí se výkon P a, který má pohlcovat dynamometr, aby bylo možno stejný výkon 
(bod 5.1.1.2.8) vytvářet pro totéž vozidlo v různých dnech.  
 
5.2 Měření točivého momentu při konstantní rychlosti 
 
5.2.1 Na zkušební dráze 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/351
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 129 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
5.2.1.1 Měřicí přístroje a chyby 
 
Točivý moment se měří vhodným měřicím zařízením s přesností ±2 %. 
 
Rychlost se měří s přesností ±2 %. 
 
5.2.1.2 Postup zkoušky 
 
5.2.1.2.1 Vozidlo se rozjede na zvolenou konstantní rychlost V. 
 
5.2.1.2.2 Po dobu alespoň 20 vteřin se zaznamenává točivý moment C t a rychlost. Přesnost 
měření musí být alespoň ±1 Nm pro točivý moment a ±0,2 km/h pro rychlost. 
 
5.2.1.2.3 Odchylky točivého momentu C t a rychlosti během měření nesmějí být v žádné 
vteřině intervalu měření větší než 5 %. 
 
5.2.1.2.4 Točivý moment C t1 je průměrný točivý moment odvozený z tohoto vzorce: 
 
 
  
 
 
5.2.1.2.5 Zkouška se provede třikrát v každém směru. Z těchto šesti měření se stanoví 
střední hodnota točivého momentu pro referenční rychlost. V případě, že se 
střední hodnota rychlosti liší od referenční rychlosti o více než 1 km/h, musí se 
výpočet střední hodnoty točivého momentu provést metodou lineární regrese. 
 
5.2.1.2.6 Stanoví se střední hodnota obou těchto točivých momentů C t1 a C t2, tj. C t. 
 
5.2.1.2.7 Střední hodnota točivého momentu C T naměřeného na zkušební dráze se 
přepočte na referenční podmínky okolí takto: 
 
C Tpřepočtené   =  K . C Tnaměře né   
 
kde K má hodnotu uvedenou v bodu 5.1.1.2.8 tohoto dodatku. 
 
5.2.2 Na dynamometru  
 
5.2.2.1 Měřicí přístroje a chyby 
 
Vybavení musí být shodné s vybavením použitým na zkušební dráze. 
 
5.2.2.2 Postup zkoušky  L 375/352 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 130 Příloha 4 – Dodatek 2  
 
5.2.2.2.1 Postupuje se podle výše uvedených bodů 5.1.2.2.1 až 5.1.2.2.4. 
 
5.2.2.2.2 Postupuje se podle výše uvedených bodů 5.2.1.2.1 až 5.2.1.2.4. 
 
5.2.2.2.3 Brzda se seřídí tak, aby vytvářela celkový přepočtený točivý moment na 
zkušební dráze podle výše uvedeného bodu 5.2.1.2.7. 
 
5.2.2.2.4 Pro stejný účel se použije postup uvedený v bodu 5.1.2.2.7. 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/353
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 131 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Příloha 4 - Dodatek 4
 
 
 
OVĚŘENÍ SETRVAČNÝCH HMOTNOSTÍ JINÝCH NEŽ MECHANICKÝCH  
 
1 ÚČEL  
 
Postup popsaný v tomto dodatku umožňuje ověřit, zda celková setrvačná hmotnost 
dynamometru uspokojivě simuluje skutečné hodnoty v jednotlivých fázích 
pracovního cyklu. Výrobce dynamometru poskytne metodiku k ověření technických 
údajů podle níže uvedené kapitoly 3. 
 
2  PRINCIP  
  
2.1 Sestavení pracovních rovnic  
 
Protože otáčky válce (válců) dynamometru kolísají, lze sílu na povrchu válce (válců) 
vyjádřit vzorcem: 
 
 
  
kde: 
 
F  = síla na povrchu válce (válců), 
 
I  = celková setrvačná hmotnost dynamometru (ekvivalentní setrvačná hmotnost 
vozidla: viz tabulka v bodu 5.1), 
 
IM = setrvačná hmotnost mechanických hmotností dynamometru, 
 
γ  = tečné zrychlení na povrchu válce, 
 
F1 =  setrvačná síla. 
 
Poznámka : Je připojeno vysvětlení tohoto vzorce s odkazem na dynamometry 
s mechanicky simulovanou setrvačnou hmotností. 
 
Celková setrvačná hmotnost je tedy vyjádřena vzorcem: 
 
 I = I m+ F 1 /γ 
 L 375/354 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 132 Příloha 4 – Dodatek 2  
kde: 
 
I m se může vypočítat nebo změřit běžnými metodami, 
 
F 1 se může změřit na dynamometru, 
 
γ se může vypočítat z obvodové rychlosti válců. 
 
Celková setrvačná hmotnost (I) se stanoví během zkoušky zrychlování nebo 
zpomalování s hodnotami vyššími, než které byly dosaženy v pracovním cyklu nebo 
s hodnotami rovnými hodnotám dosaženým v pracovním cyklu. 
 
2.2 Technické údaje pro výpočty celkové setrvačné hmotnosti  
 
Metody zkoušek a výpočtů musí umožnit stanovení celkové setrvačné hmotnosti I 
s relativní chybou (∆I/I) menší než ± 2 %. 
 
3  TECHNICKÉ ÚDAJE 
 
3.1 Hmotnost simulované celkové setrvačné hmotnosti I musí zůstat v následujících 
mezích stejná jako teoretická hodnota ekvivalentní setrvačné hmotnosti (viz bod 5.1 
přílohy 4): 
 
3.1.1 ±5 % z teoretické hodnoty pro každou okamžitou hodnotu; 
 
3.1.2 ±2 % z teoretické hodnoty pro střední hodnotu vypočtenou pro každou operaci cyklu. 
 
3.2 Dovolená odchylka uvedená v předcházejícím bodu 3.1.1 se změní na ±50 % po 
dobu jedné vteřiny při startování a u vozidel s ručním řazením po dobu dvou vteřin 
při změnách rychlostních stupňů. 
 
4 POSTUP OVĚŘENÍ  
  
4.1 Ověření se provede při každé zkoušce v průběhu cyklu definovaného v bodu 2.1 
přílohy 4. 
 
4.2 Pokud jsou však požadavky kapitoly 3 splněny okamžitými zrychleními, která jsou 
alespoň třikrát větší nebo menší než hodnoty dosažené při operacích teoretického 
cyklu, není výše uvedené ověření nutné. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/355
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 133 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Příloha 4 - Dodatek 5
 
 
DEFINICE SYSTÉMŮ ODBĚRU VZORKŮ VÝFUKOVÝCH PLYNŮ  
 
1  ÚVOD  
 
1.1  Existuje více druhů zařízení pro odběr vzorků schopných splnit požadavky uvedené v 
bodu 4.2 přílohy 4 .  
 
Zařízení popsaná v bodech 3.1 a 3.2 se považují za přijatelná, pokud splňují hlavní 
kritéria principu proměnlivého ředění. 
 
1.2 Laboratoř musí ve svých protokolech uvést systém odběru vzorků použitý 
při zkoušce. 
 
2 KRITÉRIA SYSTÉMU S PROMĚNLIVÝM ŘEDĚNÍM PRO MĚŘENÍ EMISÍ 
VÝFUKOVÝCH PLYNŮ  
  
2.1  Rozsah působnosti  
 
Tato kapitola stanoví provozní vlastnosti systému odběru vzorku plynů určeného k 
měření skutečné hmotnosti emisí z výfuku vozidla podle ustanovení tohoto předpisu. 
 
Princip odběru vzorků s proměnlivým ředěním pro měření hmotnosti emisí vyžaduje 
splnění tří podmínek: 
 
2.1.1 výfukové plyny vozidla se při stanovených podmínkách musejí nepřetržitě ředit 
okolním vzduchem; 
 
2.1.2 musí se přesně měřit celkový objem směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu; 
 
2.1.3 musí se plynule odebírat poměrný vzorek ředěných výfukových plynů a ředicího 
vzduchu pro analýzu. 
 
Hmotnost emitovaných plynných znečišťujících látek se stanoví z proporcionálních 
koncentrací vzorku a celkového objemu změřeného v průběhu zkoušky. Koncentrace 
vzorku se přepočítají na obsah znečišťujících látek v okolním ovzduší. 
 
Pokud jsou vozidla vybavena vznětovými motory, zjistí se navíc jejich emise částic. 
 
2.2 Technické shrnutí  
 
Obrázek 5/1 znázorňuje schéma systému odběru vzorků. 
 L 375/356 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 134 Příloha 4 – Dodatek 2  
2.2.1.1 Výfukové plyny vozidla se ředí dostatečným množstvím okolního vzduchu, aby se 
zabránilo jakékoliv kondenzaci vody v systému odběru a měření. 
 
2.2.2 Systém odběru vzorku výfukových plynů musí být konstruován tak, aby umožnil 
měření středních objemových koncentrací CO 2, CO, HC a NO x a u vozidel se 
vznětovými motory navíc i emisí částic, obsažených ve výfukových plynech 
emitovaných během zkušebního cyklu vozidla. 
 
2.2.3 V místě, kde je umístěna sonda pro odběr vzorku (viz bod 2.3.1.2 níže), musí být 
směs vzduchu a výfukových plynů homogenní. 
 
2.2.4 Sonda musí odebírat reprezentativní vzorek zředěných plynů. 
 
2.2.5  Systém musí umožnit měření celkového objemu zředěných výfukových plynů. 
 
2.2.6 Systém pro odběr vzorků musí být plynotěsný. Konstrukce systému odběru vzorků s 
proměnlivým ředěním a materiály, z nichž je zhotoven, musí být takové, aby 
neovlivnily koncentraci znečišťujících látek ve zředěných výfukových plynech. 
Pokud by jakákoliv část systému (výměník tepla, cyklónový odlučovač, dmychadlo 
atd.) měnila koncentraci některé znečišťující látky ve zředěných výfukových plynech 
a chybu by nebylo možné opravit, musí se vzorek pro měření této znečišťující látky 
odebírat před takovou částí. 
 
2.2.7 Pokud je zkoušené vozidlo vybaveno výfukovým systémem obsahujícím více 
koncových výfukových trubek, musí být spojovací trubky propojeny sběrným 
potrubím montovaným co nejblíže k vozidlu. 
 
2.2.8 Vzorky plynů se shromažďují ve vacích pro jímání vzorků s takovou kapacitou, aby 
během odběru nebránila proudění plynů. Tyto vaky musejí být zhotoveny 
z materiálů, které neovlivní koncentraci plynných znečišťujících látek (viz bod 
2.3.4.4 níže). 
 
2.2.9 Systém s proměnlivým ředěním musí být konstruován tak, aby umožnil odběr 
výfukových plynů bez patrné změny protitlaku v ústí konce výfukové trubky (viz bod 
2.3.1.1 níže). 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/357
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 135 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Obrázek 5/1
 
 
Schéma systému s proměnlivým ředěním pro měření emisí výfukových plynů 
 
 
 
 L 375/358 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 136 Příloha 4 – Dodatek 2  
2.3 Zvláštní požadavky
 
 
2.3.1 Zařízení k odběru a ředění výfukových plynů  
 
2.3.1.1 Spojovací trubka mezi konci výfukových trubek a směšovací komorou musí být co 
nejkratší a v žádném případě nesmí: 
 
i) měnit statický tlak na konci výfukových trubek zkoušeného vozidla po 
celou dobu trvání zkoušky o více než ±0,75 kPa při rychlosti 50 km/h nebo 
o více než ±1,25 kPa vzhledem ke statickým tlakům změřeným, když ke 
koncům výfukových trubek vozidla není nic připojeno. Tlak musí být 
měřen v konci výfukové trubky nebo v jejím prodloužení se stejným 
průměrem co nejblíže konci trubky; 
 
ii) měnit složení výfukového plynu. 
 
2.3.1.2 Směšovací komora, ve které se mísí výfukové plyny vozidla a ředicí vzduch, musí 
být konstruována tak, aby na výstupu z komory vznikla homogenní směs. 
 
  Homogennost směsi v kterémkoliv příčném řezu v místě sondy pro odběr vzorku 
nesmí kolísat o více než ±2 % od středních hodnot naměřených v nejméně pěti 
bodech umístěných ve stejných vzdálenostech na průměru proudění plynu. Aby se co 
nejvíce omezily vlivy na podmínky v koncové části výfukové trubky a aby se omezil 
pokles tlaku uvnitř zařízení pro stabilizaci ředicího vzduchu, pokud takové zařízení 
je, nesmí se tlak uvnitř směšovací komory lišit od atmosférického tlaku o více než 
±0,25 kPa. 
 
2.3.2 Sání/zařízení k měření objemu  
 
Toto zařízení může mít určitý rozsah pevných rychlostí, aby se zabezpečil průtok 
dostatečný k zabránění kondenzace vody. Toho se obecně dosáhne udržováním 
koncentrace CO 2 ve vaku pro jímání vzorků zředěného výfukového plynu na hodnotě 
nižší než 3 % objemových.  
 
2.3.3 Měření objemu  
 
2.3.3.1 Kalibrační přesnost zařízení k měření objemu musí za všech provozních podmínek 
zůstat v rozsahu ±2 %. Pokud zařízení nemůže v měřicím bodu vyrovnávat kolísání 
teploty směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu, musí se k udržení teploty na 
hodnotě dané provozní teploty s povolenou odchylkou ±6 K použít výměník tepla.  
 
V případě potřeby se k ochraně zařízení k měření objemu může použít cyklónový 
odlučovač. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/359
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 137 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
2.3.3.2. Snímač teploty se umístí bezprostředně před zařízením k měření objemu. Tento 
snímač teploty musí mít přesnost ±1 K a časovou odezvu 0,1 s při 62 % změny dané 
teploty (hodnota měřená v silikonovém oleji). 
 
2.3.3.3 Tlak se během zkoušky měří s přesností ±0,4 kPa. 
 
2.3.3.4 Rozdíl tlaku od atmosférického tlaku se měří před zařízením k měření objemu, a je-li 
třeba, i za ním. 
 
2.3.4 Odběr vzorků plynu 
 
2.3.4.1  Ředěné výfukové plyny  
 
2.3.4.1.1 Vzorek ředěných výfukových plynů se odebírá před sacím zařízením, avšak za 
zařízeními pro stabilizaci (pokud jsou na vozidle). 
 
2.3.4.1.2 Rychlost průtoku se nesmí odchylovat od střední hodnoty o více než ±2 %. 
 
2.3.4.1.3 Rychlost odebírání vzorku nesmí být menší než 5 l/min a nesmí být vyšší než 0,2 % 
průtoku ředěných výfukových plynů. 
 
2.3.4.2 Ředicí vzduch 
 
2.3.4.2.1 Vzorek ředicího vzduchu se odebírá při konstantní rychlosti průtoku blízko vstupu 
okolního vzduchu (za filtrem, pokud je v zařízení montován). 
 
2.3.4.2.2  Vzduch nesmí být znečištěn výfukovými plyny ze směšovací oblasti. 
 
2.3.4.2.3  Rychlost odběru ředicího vzduchu musí být srovnatelná s rychlostí odběru zředěných 
výfukových plynů. 
 
2.3.4.3 Odběr vzorků 
 
2.3.4.3.1 Materiály použité k odběru vzorků musí být takové, aby neměnily koncentraci 
znečišťujících látek. 
 
2.3.4.3.2 Pro oddělení pevných částic ze vzorku se mohou použít filtry. 
 
2.3.4.3.3 K zavedení vzorku do vaku (vaků) pro jímání vzorků je třeba použít čerpadla. 
 
2.3.4.3.4 K docílení průtoků požadovaných pro odebírání vzorků je třeba použít regulační 
průtokové ventily a průtokoměry. 
 
2.3.4.3.5 Mezi třícestnými ventily a vaky pro jímání vzorků se mohou použít rychloupínací 
plynotěsné spoje se samotěsnicími přípojkami na straně vaku pro jímání vzorku. Pro L 375/360 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 138 Příloha 4 – Dodatek 2  
převedení vzorků do analyzátoru se mohou použít jiné systémy (např. třícestné 
uzavírací ventily). 
 
2.3.4.3.6 Různé ventily použité k převádění odebíraných plynů musí být rychle přestavitelné a 
rychločinné. 
 
2.3.4.4 Jímání vzorku 
 
Vzorky plynu se shromažďují ve vacích pro jímání vzorků takového objemu, aby se 
nesnížila rychlost odběru vzorku. Vaky musejí být vyrobeny z takového materiálu, 
aby se po 20 minutách nezměnila koncentrace souboru plynných znečišťujících látek 
ve vzorku o více než ±2 %.  
 
2.4  Přídavné zařízení pro odběr vzorku při zkoušení vozidel se vznětovým motorem   
 
2.4.1 Na rozdíl od způsobu odběru plynných vzorků z vozidel se zážehovými motory jsou 
místa odběru uhlovodíků a částic umístěna v ředicím tunelu. 
 
2.4.2 Aby se snížily tepelné ztráty z výfukových plynů mezi výstupem z výfukového 
potrubí a vstupem do ředicího tunelu, nesmí být potrubí použité k tomuto účelu delší 
než 3,6 m, nebo 6,1 m, pokud je tepelně izolováno. Vnitřní průměr potrubí nesmí být 
větší než 105 mm.  
 
2.4.3 Aby se v místech odběru zajistila homogennost zředěného výfukového plynu a aby 
vzorky obsahovaly reprezentativní plyny a částice, musejí být v ředicím tunelu, 
tvořeným rovnou trubkou z elektricky vodivého materiálu, převážně podmínky 
turbulentního proudění (Reynoldsovo číslo > 4 000). Průměr ředicího tunelu musí 
být nejméně 200 mm a systém musí být uzemněn.  
 
2.4.4 Systém odběru částic se musí skládat ze sondy pro odběr vzorku v ředicím tunelu 
a ze dvou filtrů zapojených za sebou. Před oběma filtry a za nimi ve směru toku musí 
být umístěny rychločinné ventily. 
 
Uspořádání sondy pro odběr vzorku musí být takové, jak je znázorněno na 
obrázku 5/2. 
 
2.4.5 Sonda pro odběr vzorků částic musí splňovat následující podmínky: 
 
Musí být nainstalována v blízkosti osy tunelu, ve vzdálenosti přibližně 10-ti násobku 
průměru tunelu, za vstupem plynu ve směru průtoku a musí mít vnitřní průměr 
nejméně 12 mm. 
 
Vzdálenost od vrcholu sondy k držáku filtru musí být nejméně 5-ti násobek průměru 
sondy, nesmí však být větší než 1 020 mm. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/361
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 139 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
2.4.6 Jednotka měření průtoku odebíraného vzorku plynu se musí skládat z čerpadel, 
regulátorů průtoku plynu a průtokoměrů. 
 
2.4.7 Systém odběru vzorků uhlovodíků se musí skládat z vyhřívané sondy pro odběr 
vzorku, vedení, filtru a čerpadla. Sonda pro odběr vzorku musí být instalována ve 
stejné vzdálenosti od vstupu výfukového plynu jako sonda pro odběr částic, a to tak, 
aby se při odběru navzájem neovlivňovaly. Musí mít vnitřní průměr nejméně 4 mm. 
 
2.4.8 Vyhřívací systém musí udržovat všechny vyhřívané části na teplotě 463 K (190 °C) 
±10 K. 
 
2.4.9 Pokud není možné vyrovnávat kolísání průtoku, musí se použít výměník tepla 
a zařízení k ovládání teploty podle požadavků v bodu 2.3.3.1, aby se zajistil 
konstantní průtok v systému, a tím přiměřená rychlost odběru. L 375/362 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 140 Příloha 4 – Dodatek 2  
 
Obrázek 5/2  
 
Uspořádání sondy pro odběr vzorků 
 
 
 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/363
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 141 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
3  POPIS ZAŘÍZENÍ 
  
3.1               Zařízení k proměnlivému ředění s objemovým dávkovacím čerpadlem (PDP-CVS) 
(obrázek 5/3)  
 
3.1.1  Zařízení pro odběr vzorků pracující s konstantním objemem a s objemovým 
dávkovacím čerpadlem (PDP-CVS) splňuje požadavky této přílohy tím, že měří 
průtok plynu procházejícího čerpadlem při konstantní teplotě a při konstantním tlaku. 
Celkový objem je měřen počtem otáček zkalibrovaného objemového dávkovacího 
čerpadla. Přiměřeného objemu vzorku se dosáhne odběrem pomocí čerpadla, 
průtokoměru a regulačního průtokového ventilu při konstantním průtoku.  
 
3.1.2 Obrázek 5/3 znázorňuje schéma takového odběrného systému. Protože přesných 
výsledků lze dosáhnout různým uspořádáním, není podstatné, zda se zařízení přesně 
shoduje se schématem. K získání dalších informací a sladění funkcí jednotlivých 
částí systému lze použít přídavné části, jako jsou přístroje, ventily, solenoidy a 
spínače.  
 
3.1.3 Zařízení pro odběr se skládá z: 
 
3.1.3.1 filtru (D) pro ředicí vzduch, který může být předehříván, pokud je to nutné. Tento 
filtr je tvořen aktivním dřevěným uhlím vloženým mezi dvě vrstvy papíru a použije 
se ke snížení a stabilizaci koncentrací uhlovodíků z okolních emisí v ředicím 
vzduchu; 
 
3.1.3.2 směšovací komory (M), v níž odchází k homogennímu mísení výfukových plynů 
a vzduchu; 
 
3.1.3.3 výměníku tepla (H) o kapacitě dostatečné k tomu, aby teplota směsi 
vzduch/výfukový plyn měřená v místě bezprostředně před objemovým dávkovacím 
čerpadlem měla po celou dobu zkoušky předepsanou provozní hodnotu s tolerancí ±6 
K. Toto zařízení nesmí ovlivňovat koncentrace znečišťujících látek zředěných plynů 
odebíraných později k analýze; 
 
3.1.3.4 systému řízení teploty (TC), používaného k předehřívání výměníku tepla před 
zkouškou a k řízení jeho teploty v průběhu zkoušky tak, aby odchylky od předepsané 
provozní teploty nebyly větší než ±6 K; 
 
3.1.3.5 objemového dávkovacího čerpadla (PDP), používaného k dopravě toku směsi 
vzduch/výfukový plyn s konstantním objemem; výkon čerpadla musí být dostatečně 
velký, aby se zabránilo kondenzaci vody v systému za všech provozních podmínek, 
které mohou nastat při zkoušce; to může být obecně zajištěno použitím objemového 
dávkovacího čerpadla s průtočným výkonem: 
 L 375/364 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 142 Příloha 4 – Dodatek 2  
3.1.3.5.1 dvakrát vyšším než maximální průtok výfukových plynů vznikajících při 
zrychlováních v jízdním cyklu, nebo 
 
3.1.3.5.2  dostatečným k tomu, aby ve vaku pro jímání vzorků se zředěnými výfukovými plyny 
zajistil koncentraci CO 2 menší než 3 % objemových u benzínu a motorové nafty, 
menší než 2,2 % objemových u LPG a menší než 1,5 % objemových u NG. 
 
3.1.3.6  čidla teploty (T 1), (přesnost ± 0,4 kPa), namontovaného v místě bezprostředně před 
zařízením k měření objemu a sloužícího pro záznam rozdílu mezi tlakem směsí plynů 
a tlakem okolního vzduchu; 
 
3.1.3.7  manometru (G 1), (přesnost ± 0,4 kPa), namontovaného bezprostředně před 
objemovým dávkovacím čerpadlem a sloužícího pro záznam tlakového spádu mezi 
směsí plynu a okolním vzduchem; 
 
3.1.3.8  dalšího manometru (G 2), (přesnost ±0,4 kPa), namontovaného tak, aby bylo možno 
zaznamenávat rozdíl tlaku mezi vstupem a výstupem čerpadla; 
 
3.1.3.9 dvou sond (S 1 a S 2) pro odběr konstantních vzorků ředicího vzduchu a směsi 
zředěného výfukového plynu a vzduchu; 
 
3.1.3.10  filtru (F) k odlučování tuhých částic z proudů plynů odebíraných pro analýzu; 
 
3.1.3.11  čerpadel (P) k odebírání konstantního průtoku ředicího vzduchu a také směsi 
zředěného výfukového plynu se vzduchem v průběhu zkoušky; 
 
3.1.3.12  regulátorů průtoku (N) pro zajištění konstantního rovnoměrného průtoku vzorků 
plynu odebíraných v průběhu zkoušky sondami S 1 a S 2; průtok vzorků plynu musí 
být takový, aby na konci každé zkoušky bylo množství vzorků dostatečné pro 
provedení analýzy (přibližně 10 l/min); 
 
3.1.3.13 průtokoměrů (FL) k nastavení a sledování konstantního průtoku vzorků plynu při 
zkoušce; 
 
3.1.3.14  rychločinných ventilů (V) k odběru konstantního průtoku vzorku plynů do vaků pro 
jímání vzorků nebo k vypouštění do ovzduší; 
 
3.1.3.15  plynotěsných spojovacích prvků s rychlouzávěrem (Q) umístěných mezi 
rychločinnými ventily a vaky pro jímání vzorků; spojka se musí samočinně uzavírat 
na straně vaku pro jímání vzorků; alternativně lze použít jiné způsoby dopravy 
vzorků k analyzátoru (např. třícestné uzavírací kohouty); 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/365
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 143 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
3.1.3.16  vaků (B) pro jímání vzorků zředěného výfukového plynu a ředicího vzduchu během 
zkoušky; vaky musí mít dostatečnou kapacitu, aby nebránily průtoku odebíraných 
vzorků; materiál vaků musí být takový, aby neovlivňoval vlastní měření ani 
chemické složení vzorků plynů (např. laminované polyetylenové/polyamidové 
povlaky nebo fluorované polyhydrokarbonáty); 
 
3.1.3.17  digitálního počítadla (C) pro záznam otáček objemového dávkovacího čerpadla 
během zkoušky. 
 
3.1.4 Další vybavení požadované při zkoušení vozidel se vznětovými motory  
 
Aby se splnily požadavky bodů 4.3.1.1 a 4.3.2 přílohy 4, musí se při zkoušení 
vozidel se vznětovými motory použít další části, které jsou na obrázku 5/3 
orámovány přerušovanými čárami: 
 
Fh je vyhřívaný filtr, 
 
S 3 je místo pro odběr uhlovodíků, 
 
V h je vyhřívaný vícecestný ventil, 
 
Q je rychlospojka, která umožňuje analýzu vzorku okolního vzduchu 
B A v analyzátoru typu HFID, 
 
HFID  je vyhřívaný plamenný ionizační detektor, 
 
R a I jsou prostředky pro integrování a záznam okamžité koncentrace 
uhlovodíků, 
 
L h je vyhřívané odběrné potrubí. 
 
Teplota všech vyhřívaných částí se udržuje na hodnotě 463 K (190 °C) ± 10 K. 
 
Systém pro odběr vzorků částic: 
 
S 4 sonda pro odběr vzorků v ředicím tunelu, 
 
Fp filtrační jednotka složená ze dvou za sebou montovaných filtrů; přepínací 
zařízení pro napojení dalších paralelně montovaných párů filtrů, L 375/366 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 144 Příloha 4 – Dodatek 2  
 
odběrné potrubí, 
 
čerpadla, regulátory průtoku, průtokoměry. 
 
3.2  Ředicí zařízení s kritickým prouděním Venturiho trubicí (CFV-CVS) (obrázek 5/4)  
 
3.2.1 Použití kritického proudění Venturiho trubicí ve spojení s postupem CVS odběru 
plynů je založeno na principech mechaniky proudění pro kritická proudění. 
Proměnná rychlost proudění směsi ředicího vzduchu a výfukových plynů je 
udržována na rychlosti zvuku, která je přímo úměrná druhé odmocnině teploty plynů. 
Průtok je po celou dobu zkoušky plynule sledován, vypočítáván a integrován. 
 
Použití další Venturiho trubice s kritickým prouděním k odběru vzorků zajišťuje 
proporcionalitu odebíraných vzorků. Protože tlak i teplota jsou na vstupech k oběma 
Venturiho trubicím shodné, je objem průtoku plynů odváděných k odběru úměrný 
celkovému objemu vytvářené směsi zředěných výfukových plynů, a tím jsou splněny 
požadavky této přílohy. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/367
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 145 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Obrázek 5/3
 
 
Systém odběru vzorků pracující s konstantním objemem a s objemovým dávkovacím čerpadlem 
(PDP-CVS) 
 
L 375/368 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 146 Příloha 4 – Dodatek 2  
Obrázek 5/4
 
 
Systém odběru vzorků pracující s konstantním objemem a s kritickým prouděním Venturiho trubicí 
(systém CFV-CVS) 
 
 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/369
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 147 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
3.2.2 Obrázek 5/4 znázorňuje schéma takového odběrného systému. Protože přesných 
výsledků lze dosáhnout různým uspořádáním, není podstatné, zda se zařízení přesně 
shoduje se schématem. K získání dalších informací a sladění funkcí jednotlivých 
částí systému lze použít přídavné části, jako jsou přístroje, ventily, solenoidy a 
spínače. 
 
3.2.3 Odběrné zařízení se skládá z: 
 
3.2.3.1  filtru (D) pro ředicí vzduch, který může být předehříván, pokud je to nutné. Tento 
filtr je tvořen aktivním dřevěným uhlím vloženým mezi dvě vrstvy papíru a použije 
se ke snížení a stabilizaci koncentrací uhlovodíků z okolních emisí v ředicím 
vzduchu; 
 
3.2.3.2  směšovací komory (M), v níž odchází k homogennímu míšení výfukových plynů 
a vzduchu; 
 
3.2.3.3  cyklónového odlučovače (CS) k odlučování částic; 
 
3.2.3.4 dvou sond (S 1 a S 2) pro odběr vzorků ředicího vzduchu a směsi zředěného 
výfukového plynu a vzduchu; 
 
3.2.3.5 odběrné Venturiho trubice s kritickým prouděním (SV) k odběru přiměřeného 
množství vzorků zředěných výfukových plynů u sondy S 2 ; 
 
3.2.3.6 filtru (F) k odlučování tuhých částic z toků plynu směrovaného k analýze; 
 
3.2.3.7 čerpadel (P) k odběru části proudu vzduchu a zředěného výfukového plynu do vaků v 
průběhu zkoušky; 
 
3.2.3.8 regulátoru průtoku (N) pro zajištění konstantního průtoku vzorků plynu odebíraných 
v průběhu zkoušky sondou S 1; průtok vzorků plynu musí být takový, aby na konci 
zkoušky bylo množství vzorků dostatečné pro provedení analýzy (přibližně 10 
l/min); 
 
3.2.3.9 tlumiče rázů (PS) v odběrné lince; 
 
3.2.3.10 průtokoměrů (FL) pro nastavení a sledování proudění odebíraných plynů v průběhu 
zkoušky; 
 
3.2.3.11 rychločinných solenoidových ventilů (V) pro odvádění konstantního toku vzorků 
plynů do vaků pro jímání vzorků nebo k výpustím do ovzduší; 
 
3.2.3.12 plynotěsných spojovacích prvků s rychlouzávěrem (Q) umístěných mezi 
rychločinnými ventily a vaky pro jímání vzorků; spojka se musí samočinně uzavírat L 375/370 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 148 Příloha 4 – Dodatek 2  
na straně vaku pro jímání vzorků. Alternativně lze použít jiné způsoby dopravy 
vzorků k analyzátoru (např. třícestné uzavírací kohouty); 
 
3.2.3.13 vaků (B) pro jímání vzorků zředěného výfukového plynu a ředicího vzduchu během 
zkoušky; vaky musí mít dostatečnou kapacitu, aby nebránily průtoku odebíraných 
vzorků; materiál vaků musí být takový, aby neovlivňoval vlastní měření ani 
chemické složení vzorků plynů (např. laminované polyetylenové/polyamidové 
povlaky nebo fluorované polyhydrokarbonáty); 
 
3.2.3.14 manometru (G), který musí mít přesnost ± 0,4 kPa; 
 
3.2.3.15 snímače teploty (T) s přesností ±1 K, který má časovou odezvu 0,1 s při 62 % změny 
teploty (hodnota měřená v silikonovém oleji); 
 
3.2.3.16 měřicí Venturiho trubice s kritickým prouděním (MV) k měření objemového průtoku 
zředěných výfukových plynů; 
 
3.2.3.17 dmychadla (BL) dostatečného výtlaku ke zvládnutí celkového objemu zředěných 
výfukových plynů; 
 
3.2.3.18 Kapacita systému CFV-CVS musí být taková, aby za všech provozních podmínek, 
které mohou nastat během zkoušky, nedošlo ke kondenzaci vody. To lze obecně 
zajistit použitím dmychadla, jehož výtlak je: 
 
3.2.3.18.1 dvakrát větší než maximální průtok výfukových plynů vznikajících při zrychlováních 
v jízdním cyklu nebo  
 
3.2.3.18.2 dostatečný k zajištění toho, aby koncentrace CO 2 ve zředěném vzorku výfukového 
plynu ve vaku byla menší než 3 % objemových. 
 
3.2.4  Další přístroje požadované při zkoušení vozidel se vznětovými motory 
 
Aby se splnily požadavky bodů 4.3.1.1 a 4.3.2 přílohy 4, musí se při zkoušení 
vozidel se vznětovými motory použít další části, které jsou na obrázku 5/4 
orámovány přerušovanými čárami. 
 
Fh je vyhřívaný filtr, 
 
S 3 je místo pro odběr uhlovodíků, 
 
V h je vyhřívaný vícecestný ventil, 
 
Q je rychlospojka, která umožňuje analýzu vzorku okolního vzduchu 
B A v analyzátoru typu HFID, 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/371
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 149 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
HFID je vyhřívaný plamenný ionizační detektor, 
 
R a I jsou prostředky pro integrování a záznam okamžité koncentrace 
uhlovodíků,  
 
L h je vyhřívané odběrné potrubí. 
 
Teplota všech vyhřívaných částí se udržuje na hodnotě 463 K (190 °C) ± 10 K. 
 
Pokud není možné vyrovnávat kolísání průtoku, musí se pro zaručení konstantního 
průtoku Venturiho trubicí (MV) použít výměník tepla (H) a zařízení pro řízení 
teploty (TC), popsané v bodu 3.1.3 tohoto dodatku, a tím také zajistit proporcionální 
průtok sondou S 3. 
 
S 4 sonda pro odběr vzorku v ředicím tunelu, 
 
Fp  filtrační jednotka složená ze dvou za sebou montovaných filtrů; přepínací 
zařízení pro napojení dalších paralelně montovaných párů filtrů, 
 
odběrné potrubí, 
 
čerpadla, regulátory průtoku, průtokoměry. 
 
 
 L 375/372 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 150 Příloha 4 – Dodatek 2  
Příloha 4 - Dodatek 6
 
 
POSTUP PŘI KALIBRACI PŘÍSTROJŮ  
 
1 STANOVENÍ KALIBRAČNÍ KŘIVKY 
 
1.1 Každý běžně používaný pracovní rozsah se kalibruje podle požadavků bodu 4.3.3 
přílohy 4 následujícím postupem: 
 
1.2 Z nejméně pěti kalibračních bodů, rozložených pokud možno co nejrovnoměrněji, se 
sestaví kalibrační křivka analyzátoru. Jmenovitá koncentrace kalibračního plynu 
s nejvyšší koncentrací nesmí být menší než 80 % plného rozsahu stupnice. 
 
1.3 Kalibrační křivka se vypočte metodou nejmenších čtverců. Pokud je stupeň 
výsledného polynomu vyšší než 3, musí být počet kalibračních bodů roven alespoň 
tomuto stupni polynomu zvýšenému o 2 stupně. 
 
1.4 Kalibrační křivka se od jmenovité hodnoty každého kalibračního plynu nesmí lišit o 
více než ±2 %. 
 
1.5 Průběh kalibrační křivky  
 
Správnost kalibrace lze ověřit z průběhu kalibrační křivky a kalibračních bodů. Musí 
se uvést různé typické technické údaje analyzátoru, zejména: 
 
stupnice, 
citlivost, 
nulový bod, 
datum kalibrace. 
 
1.6 Pokud lze technické zkušebně dostatečně prokázat, že stejnou přesnost mohou 
zaručit i jiná zařízení (např. počítače, elektronicky řízený spínač rozsahů atd.), lze 
taková řešení použít. 
 
1.7 Ověření kalibrace 
 
1.7.1 Každý obvykle používaný pracovní rozsah musí být před každou analýzou ověřen 
takto: 
 
1.7.2  Kalibrace se ověří použitím nulovacího plynu a kalibračního plynu, jehož jmenovitá 
hodnota je v rozsahu 80-95 % předpokládané hodnoty, která má být analyzována. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/373
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 151 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
1.7.3  Pokud se v obou uvažovaných bodech neliší zjištěná hodnota od teoretické hodnoty o 
více než ±5 % plné výchylky na stupnici, mohou se parametry nastavení upravit. 
Pokud tento případ nenastane, musí se sestavit nová kalibrační křivka podle kapitoly 
1 tohoto dodatku. 
 
1.7.4 Po zkoušce se k opakovanému ověření použije nulovací plyn a stejný kalibrační plyn. 
Analýza se považuje za přijatelnou, pokud je rozdíl mezi oběma výsledky měření 
menší než 2 %. 
 
2 KONTROLA ODEZVY FID NA UHLOVODÍK 
  
2.1  Optimalizace odezvy detektoru 
 
FID musí být seřízen podle pokynů výrobce přístroje. K optimalizaci odezvy 
na běžném pracovním rozsahu se použije směs propanu se vzduchem. 
 
2.2  Kalibrace analyzátoru uhlovodíků HC 
 
Analyzátor se kalibruje směsí propanu se vzduchem a čištěného syntetického 
vzduchu, viz bod 4.5.2 přílohy 4 (kalibrační a nepoužité plyny). 
 
Sestrojí se kalibrační křivka podle bodů 1.1 až 1.5 tohoto dodatku. 
 
2.3  Faktor odezvy různých uhlovodíků a doporučené mezní hodnoty  
 
Faktor odezvy (Rf) pro konkrétní druh uhlovodíku je poměr údaje C 1 odečteného na 
FID a koncentrace plynu v láhvi, vyjádřený v ppm C 1. 
 
Koncentrace zkušebního plynu musí být taková, aby pro zvolený pracovní rozsah 
dávala odezvu přibližně 80 % plné výchylky stupnice. Koncentrace musí být známa s 
přesností ±2 % ve vztahu k objemovému gravimetrickému standardu vyjádřenému 
jako objem. Láhev s plynem musí být navíc před začátkem ověřování po dobu 24 
hodin stabilizována při teplotě v rozsahu od 293 K do 303 K (20 °C až 30 °C). 
 
Faktor odezvy se určí při uvedení analyzátoru do provozu a potom v intervalech 
velké údržby. Zkušební plyny, které se použijí, a doporučené faktory odezvy jsou: 
 
metan a čištěný vzduch: 1,00 < Rf < 1,15 
 
nebo   1,00 < Rf < 1,05 pro vozidla poháněná NG  
 
propylen a čištěný vzduch: 0,90 < Rf < 1,00 
 L 375/374 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 152 Příloha 4 – Dodatek 2  
toluen a čištěný vzduch: 0,90 < Rf < 1,00 
 
vztaženo k faktoru odezvy (Rf) = 1,00 pro propan a čištěný vzduch. 
 
2.4  Ověření rušení kyslíkem a doporučené mezní hodnoty 
 
Faktor odezvy se určí podle bodu 2.3 výše. Zkušební plyn, který se užije, 
a doporučený rozsah faktoru odezvy jsou: 
 
propan a dusík: 0,95 < Rf < 1,05 
 
3  ZKOUŠKA ÚČINNOSTI KONVERTORU NO x  
  
Účinnost konvertoru užívaného k přeměně NO 2 na NO se zkouší takto: 
 
Účinnost konvertorů se může zkoušet ozonizátorem podle níže popsaného postupu, s 
použitím zkušební sestavy znázorněné na obrázku 6/1 níže. 
 
3.1 Kalibrace analyzátoru se provede v běžném pracovním rozsahu podle údajů výrobce 
s použitím nulovacího a kalibračního plynu (jehož obsah NO musí činit kolem 80 % 
pracovního rozsahu a koncentrace NO 2 ve směsi plynů musí být menší než 5 % 
koncentrace NO). Analyzátor NO x musí být v režimu NO seřízen tak, aby kalibrační 
plyn neprocházel konvertorem. Zaznamená se naměřená koncentrace. 
 
3.2 Tvarovkou T se do proudu kalibračního plynu plynule přidává kyslík nebo syntetický 
vzduch, až je přístrojem naměřená koncentrace asi o 10 % menší než udávaná 
kalibrační koncentrace podle bodu 3.1 výše. Zaznamená se naměřená koncentrace 
(C). Ozonizátor je v průběhu tohoto postupu mimo činnost. 
 
3.3 Nyní se uvede v činnost ozonizátor tak, aby vyvinul dost ozonu potřebného ke 
snížení koncentrace NO na 20 % (nejméně 10 %) kalibrační koncentrace uvedené 
v bodu 3.1 výše. Zaznamená se naměřená koncentrace (d). 
 
3.4  Analyzátor NO x se pak přepne do režimu NO x, což znamená, že směs plynu 
(obsahující NO, NO 2, O 2 a N 2) nyní prochází konvertorem. Zaznamená se naměřená 
koncentrace (a). 
 
3.5  Ozonizátor se nyní vyřadí z činnosti. Směs plynu popsaná v bodu 3.2 výše prochází 
konvertorem do detektoru. Zaznamená se naměřená koncentrace (b). 
 
Obrázek 6/1  
 
Schéma zařízení ke kontrole účinnosti konvertoru NO x  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/375
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 153 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
3.6 Když je ozonizátor vyřazen z činnosti, uzavře se i průtok kyslíku nebo syntetického 
vzduchu. Hodnota NO 2 udaná analyzátorem potom nesmí být větší o více než 5 % 
než hodnota uvedená v bodu 3.1 výše. 
 
3.7 Účinnost konvertoru NO x se vypočte takto: 
 
 100. 1 (%) Účinnost ⎟⎠⎞⎜⎝⎛
−−+ =dcba
 
3.8  Účinnost konvertoru nesmí být menší než 95 %. 
 
3.9  Účinnost konvertoru musí být zkoušena alespoň jednou týdně. 
 
4  KALIBRACE SYSTÉMU CVS   Elektromagnetic ký ventil  
pro řízení prů tok u  
Dodávka  O 2  nebo 
vzduch u  
Ventil pro řízení  pr ůto ku 
Měřidlo pr ůtok u 
Přívod NO/NO 2   Přívodní  př ípoj ka  a nalyzátoru Ozonizátor VAR I A K  L 375/376 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 154 Příloha 4 – Dodatek 2  
  
4.1 Systém CVS se kalibruje přesným průtokoměrem a omezovačem průtoku. Průtok 
systémem se měří při různých hodnotách tlaku a řídicí parametry systému se měří 
a vztahují k průtokům. 
 
4.1.1 Lze použít různé druhy průtokoměrů, např. kalibrovanou Venturiho trubici, 
průtokoměr laminárního proudění, kalibrovaný turbinový průtokoměr, za 
předpokladu, že jde o systémy pro dynamická měření a že tyto systémy splňují 
požadavky bodů 4.4.1 a 4.4.2 přílohy 4. 
 
4.1.2  Následující body uvádějí podrobnosti o způsobu kalibrace zařízení PDP a CFV 
s použitím průtokoměrů laminárního proudění, což poskytuje požadovanou přesnost 
a zároveň statistické ověření platnosti kalibrace. 
 
4.2 Kalibrace objemového dávkovacího čerpadla (PDP) 
 
4.2.1 Následující postup kalibrace popisuje vybavení, zkušební sestavu a různé parametry, 
které se měří při stanovování průtoku čerpadlem CVS. Všechny parametry čerpadla 
se měří současně s parametry průtokoměru, který je spojen v sérii s čerpadlem. 
Vypočtený průtok (vyjádřený v m3/min na vstupu čerpadla při daném absolutním 
tlaku a dané teplotě) potom může být znázorněn ve vztahu ke korelační funkci, která 
je hodnotou specifické kombinace parametrů čerpadla. Pak se stanoví lineární 
rovnice vztahu průtoku čerpadlem a korelační funkce. V případě, že CVS má 
vícerychlostní pohon, musí se kalibrace provést pro každý z použitých rychlostních 
rozsahů. 
 
4.2.2 Tento postup kalibrace je založen na měření absolutních hodnot parametrů čerpadla a 
průtokoměru, které mají vztah k průtoku v každém bodu. Pro zajištění přesnosti 
a plynulosti kalibrační křivky musí být dodrženy tři podmínky: 
 
4.2.2.1 Tlaky čerpadla se musejí měřit v přípojkách na samotném čerpadle, ne ve vnějším 
potrubí na vstupu a výstupu čerpadla. Tlakové přípojky, které jsou montovány 
nahoře a dole na střednici čelní desky pohonu čerpadla, jsou vystaveny skutečným 
tlakům panujícím uvnitř čerpadla a umožňují tedy zjistit absolutní rozdíly tlaků; 
 
4.2.2.2 Při kalibraci musí být udržována stabilní teplota. Průtokoměr laminárního proudění 
je citlivý na kolísání vstupní teploty, která způsobují rozptyl měřených hodnot. 
Postupné změny teploty o ±1 K jsou přijatelné jen tehdy, pokud nastávají během 
několika minut; 
 
4.2.2.3 Všechny spoje mezi průtokoměrem a čerpadlem systému CVS musejí být těsné. 
 
4.2.3 Měření stejných parametrů čerpadla při zkoušce emisí z výfuku umožňuje uživateli 
vypočítat průtok z kalibrační rovnice. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/377
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 155 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
4.2.3.1 Obrázek 6/2 tohoto dodatku znázorňuje jedno z možných uspořádání zkušební 
sestavy. Změny jsou přípustné za předpokladu, že správní orgán, který uděluje 
schválení, usoudí, že se jedná o varianty se srovnatelnou přesností. Pokud se použije 
uspořádání znázorněné na obrázku 5/3 dodatku 5, musejí mít následující veličiny 
uvedenou dovolenou přesnost: 
 
barometrický tlak (přepočtený)(P b)  ± 0,03 kPa 
 
teplota okolí (T)  ± 0,2 K 
 
teplota vzduchu na vstupu do LFE (ETI)  ± 0,15 K 
 
podtlak před LFE (EPI)  ± 0,01 kPa 
 
pokles tlaku v trubici LFE (EDP)  ± 0,0015 kPa 
 
teplota vzduchu na vstupu čerpadla CVS (PTI)  ± 0,2 K 
 
teplota vzduchu na výstupu z čerpadla CVS (PTO) ± 0,2 K 
 
podtlak na vstupu čerpadla CVS (PPI)  ± 0,22 kPa 
 
tlaková výška na výstupu čerpadla CVS (PPO)  ± 0,22 kPa 
 
otáčky čerpadla v průběhu zkoušky (n)  ± 1 1/min 
 
doba trvání každé zkoušky (nejméně 250 s) (t)  ± 0,1 s 
 
4.2.3.2 Po propojení systému podle obrázku 6/2 tohoto dodatku se omezovač průtoku úplně 
otevře a čerpadlo CVS se před zahájením kalibrace nechá běžet 20 minut. 
 
4.2.3.3.1. Omezující ventil se uvede do režimu většího omezování zvyšování podtlaku na 
vstupu do čerpadla (přibližně 1 kPa), aby se získalo alespoň 6 údajů pro celkovou 
kalibraci. Systém se nechá stabilizovat po dobu tří minut a potom se sběr dat 
zopakuje. 
 
 L 375/378 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 156 Příloha 4 – Dodatek 2  
 
Obrázek 6/2  
 
Uspořádání pro kalibraci systému PDP-CVS 
 
 
 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/379
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 157 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
4.2.4 Rozbor dat 
 
4.2.4.1  Z údajů průtokoměru se podle výrobcem předepsané metody vypočte v každém 
zkušebním bodu průtok vzduchu (Q s) v m3/min (za normálních podmínek). 
 
4.2.4.2 Průtok vzduchu se pak přepočte na průtok čerpadlem (V 0) v m3/1 otáčku při 
absolutní teplotě a tlaku na vstupu čerpadla takto: 
 
 
  
kde: 
 
V 0 = průtok čerpadlem při T p a P p udaný v m3/1 otáčku, 
 
Q s = průtok vzduchu při 101,33 kPa a 273,2 kPa (m3/min), 
 
T p = teplota na vstupu čerpadla (K), 
 
P p = absolutní tlak na vstupu čerpadla (kPa), 
 
n = otáčky čerpadla (min-1). 
 
Aby se kompenzovalo vzájemné působení otáček čerpadla, kolísání tlaku v čerpadle 
a skluz čerpadla, vypočte se korelační funkce (x 0) mezi otáčkami čerpadla (n), 
rozdílem tlaků mezi vstupem a výstupem čerpadla a absolutním tlakem na výstupu 
čerpadla podle vzorce: 
 
 
  
kde: 
 
x 0 = korelační funkce, 
 
∆P p = rozdíl tlaků mezi vstupem a výstupem čerpadla (kPa) 
 
P e = absolutní tlak na výstupu čerpadla (PPO + P b)(kPa). 
 
Metodou nejmenších čtverců se provede lineární vyrovnání, kterým se získají 
kalibrační rovnice těchto tvarů: L 375/380 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 158 Příloha 4 – Dodatek 2  
 
V 0 = D 0 - M (x 0) 
 
n = A - B (∆P p) 
 
D 0,  M, A a B jsou konstanty sklonu přímky, které popisují přímku. 
 
 
Obrázek 6/3  
 
Uspořádání pro kalibraci systému CFV-CVS  
 
 
 
4.2.4.3 Systém CVS, který má více rychlostí, se musí kalibrovat pro každou použitou 
rychlost. Kalibrační křivky pro tyto rychlosti musí být přibližně paralelní a hodnoty 
(D o) musí narůstat s poklesem průtoku čerpadlem.  
 
Pokud byla kalibrace prováděna pečlivě, musí se hodnoty vypočtené z rovnice 
pohybovat v rozmezí ±0,5 % od naměřené hodnoty V o. Hodnoty M by měly být 
různé pro každé čerpadlo. Kalibruje se při zahájení provozu čerpadla a po provedení 
hlavní údržby. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/381
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 159 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
4.3 Kalibrace Venturiho trubice s kritickým průtokem (CFV) 
 
4.3.1 Kalibrace CFV je založena na rovnici pro kritické proudění Venturiho trubicí: 
 
 
  
kde: 
 
Q s = průtok, 
 
K v = kalibrační koeficient, 
 
P = absolutní tlak (kPa), 
 
T = absolutní teplota (K). 
 
Průtok plynu je funkcí vstupního tlaku a teploty. 
 
Níže popsaný postup kalibrace stanoví hodnotu kalibračního koeficientu při 
naměřených hodnotách tlaku, teploty a průtoku vzduchu. 
 
4.3.2 Při kalibraci elektronických částí systému CFV se použije postup doporučený 
výrobcem. 
 
4.3.3 Při měřeních průtoku pro kalibraci Venturiho trubice s kritickým prouděním musí 
mít následující veličiny uvedenou dovolenou přesnost: 
 
barometrický tlak (přepočtený) (P b)  ±0,03 kPa, 
teplota vzduchu na vstupu LFE (ETI ) ±0,15 K, 
podtlak před LFE (EPI) ± 0,01 kPa, 
pokles tlaku v trubici LFE (EDP ) ±0,0015 kPa, 
průtok vzduchu (Q s)  ±0,5 %, 
podtlak na vstupu CFV (PPI) ±0,02 kPa, 
teplota na vstupu Venturiho trubice (T v) ±0,2 K. 
 L 375/382 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 160 Příloha 4 – Dodatek 2  
4.3.4 Zařízení se sestaví podle obrázku 6/3 tohoto dodatku a ověří se jeho těsnost. 
Jakákoliv netěsnost mezi zařízením pro měření průtoku a Venturiho trubicí 
s kritickým prouděním vážně ovlivňuje přesnost kalibrace. 
 
4.3.5 Omezovač průtoku se nastaví do polohy „otevřeno“, spustí se dmychadlo a systém se 
nechá ustálit. Zaznamenají se údaje všech přístrojů. 
 
4.3.6 Změní se nastavení omezovače průtoku a změří se alespoň osm hodnot v rozsahu 
kritického proudění. 
 
4.3.7. Údaje zaznamenané při kalibraci se použijí v následujícím výpočtu.  
 
Průtok vzduchu (Q s) se v každém zkušebním bodu vypočte z údajů průtokoměru 
podle metody předepsané výrobcem. 
 
Pro každý zkušební bod se vypočtou hodnoty kalibračního koeficientu podle rovnice: 
 
  
kde: 
 
Q s  = průtok v m3/min při 273,2 K a 101,33 kPa, 
 
T v  = teplota na vstupu Venturiho trubice (K), 
 
P v  = absolutní tlak na vstupu Venturiho trubice (kPa). 
 
Sestaví se graf závislosti K v na tlaku na vstupu Venturiho trubice. Při průtoku 
rychlostí zvuku bude mít K v poměrně konstantní hodnotu. Při poklesu tlaku (zvýšení 
podtlaku) se Venturiho trubice uvolní a hodnota K v se zmenší. Změny K v, které z 
toho vyplývají, se neberou v úvahu. 
 
Střední hodnota K v a směrodatná odchylka se vypočte pro nejméně osm bodů 
v kritické oblasti. 
 
Pokud směrodatná odchylka přesahuje 0,3 % průměrné hodnoty K v, provede se 
oprava. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/383
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 161 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Příloha 4 - Dodatek 7
 
 
OVĚŘOVÁNÍ CELÉHO SYSTÉMU 
 
1 Aby se vyhovělo požadavkům bodu 4.7 přílohy 4, musí být stanovena celková 
přesnost systému odběru vzorků CVS a analytického systému tak, že se zavede 
známá hmotnost plynných znečišťujících látek do systému za jeho činnosti jako při 
normální zkoušce a pak se analyzuje a vypočte hmotnost znečišťujících látek podle 
rovnic v dodatku 8 k příloze 4, s výjimkou toho, že se uvažuje hustota propanu 1,967 
g na litr při normálních podmínkách. U následujících dvou technik je známo, že 
poskytují dostatečnou přesnost. 
 
2 Měření konstantního průtoku čistého plynu (CO nebo C 3H 8) 
zařízením s clonou s kritickým prouděním  
  
2.1 Známé množství čistého plynu (CO nebo C 3H 8) je zavedeno do systému CVS přes 
kalibrovanou clonu s kritickým prouděním. Je-li vstupní tlak dosti vysoký, potom 
průtok (q), který se seřizuje pomocí clony s kritickým prouděním, je nezávislý na 
výstupním tlaku clony (kritickém proudění). Pokud vnikne odchylka větší než 5 %, 
musí být zjištěna a odstraněna příčina nesprávné funkce. Systém CVS pracuje jako 
při zkoušce emisí z výfuku po dobu 5 až 10 minut. Plyn nashromážděný ve vaku pro 
jímání vzorků se analyzuje obvyklým přístrojem a výsledky se porovnají s již dříve 
známou koncentrací ve vzorcích plynů. 
 
3  Měření určitého množství čistého plynu (CO nebo C 3H 8) 
gravimetrickou metodou  
  
3.1 K ověření systému CVS se použije následující gravimetrický postup. 
 
S přesností ±0,01 g se určí hmotnost malé láhve naplněné oxidem uhelnatým nebo 
propanem. Po dobu 5 až 10 minut se systém CVS ponechá v činnosti jako při 
normální zkoušce emisí z výfuku, během které se do systému vpouští CO nebo 
propan. Množství čistého plynu vpuštěného do přístroje se určí zvážením z rozdílu 
hmotností láhve. Plyn nashromážděný ve vaku se pak analyzuje přístrojem normálně 
používaným pro analýzu výfukových plynů. Výsledky se potom porovnají s dříve 
vypočtenými hodnotami koncentrace.  
 
 
 L 375/384 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 162 Příloha 4 – Dodatek 7  
Příloha 4 - Dodatek 8
 
 
VÝPOČET HMOTNOSTNÍCH EMISÍ ZNEČIŠŤUJÍCÍCH LÁTEK  
 
 
1 VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ  
 
Hmotnostní emise plynných znečišťujících látek se vypočítají z následující rovnice: 
 
 
kde: 
 
M i  =  hmotnost emisí znečišťující látky i vyjádřená v g/km, 
 
V mix  =  objem zředěných výfukových plynů vyjádřený v litrech na zkoušku 
a přepočtený na normální podmínky (273,2 K a 101,33 kPa), 
 
Q i  =  hustota znečišťující látky i v g/l při normální teplotě a tlaku (273,2 K a 
101,33 kPa), 
 
k h  =  opravný součinitel vlhkosti používaný pro výpočet hmotnosti emisí 
oxidu dusíku. U HC a CO se přepočet na vlhkost neprovádí, 
 
C i  =  koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu 
vyjádřená v ppm a přepočtená podle množství znečišťující látky i, 
obsažené v ředicím vzduchu, 
 
d = vzdálenost odpovídající zkušebnímu cyklu v km. 
 
1.2 STANOVENÍ OBJEMU 
 
1.2.1 Výpočet objemu, pokud se použije systém odběru vzorků pracujícího s proměnlivým 
ředěním a s udržováním konstantního průtoku clonou nebo Venturiho trubice 
 
Průběžně se zaznamenávají parametry udávající objemový průtok a vypočte se 
celkový objem za dobu trvání zkoušky. 
 
1.2.2 Výpočet objemu, pokud je použito objemové dávkovací čerpadlo  
 
Objem zředěných výfukových plynů se při systému s objemovým dávkovacím 
čerpadlem vypočte z následující rovnice: (1)27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/385
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 163 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
V = V o · N 
 
kde: 
 
V  = objem zředěných výfukových plynů vyjádřený v litrech na zkoušku (před 
přepočtem), 
 
V o = objem plynu dopravovaný objemovým dávkovacím čerpadlem při 
zkušebních podmínkách v litrech na otáčku, 
 
N  = celkový počet otáček čerpadla během zkoušky. 
 
1.2.3 Přepočet objemu zředěných výfukových plynů na normální podmínky  
 
Objem zředěných výfukových plynů se přepočte pomocí vzorce: 
  
 
ve kterém: 
 
 
  kde: 
 
P B = barometrický tlak ve zkušební místnosti v kPa, 
 
P 1 = podtlak na vstupu objemového dávkovacího čerpadla v kPa vzhledem 
k okolnímu barometrickému tlaku, 
 
T p = průměrná teplota zředěného výfukového plynu vstupujícího do objemového 
dávkovacího čerpadla v průběhu zkoušky, vyjádřená v (K). 
 
 
 
1.3 PŘEPOČET KONCENTRACE ZNEČIŠŤUJÍCÍCH LÁTEK VE VAKU PRO 
JÍMÁNÍ VZORKŮ  
 (2) 
(3) L 375/386 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 164 Příloha 4 – Dodatek 7  
 
 
kde: 
 
C i = koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu, vyjádřená v 
ppm a přepočtená na množství znečišťující látky i obsažené v ředicím 
vzduchu, 
 
C e = naměřená koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu, 
vyjádřená v ppm, 
 
C d = koncentrace znečišťující látky i ve vzduchu používaném k ředění, vyjádřená 
v ppm, 
 
DF = faktor ředění. 
 
Faktor ředění se vypočte takto: 
 
Pro benzín a motorovou naftu 
 
DF =        pro benzín a motorovou naftu (5a)     
 
 
DF =         pro LPG (5b)     
 
 
DF =             
 pro NG  (5c) 
V těchto rovnicích 
 
C CO2   =   koncentrace CO 2 ve zředěném výfukovém plynu ve vaku 
pro jímání vzorků vyjádřená v % objemu, 
 
C HC = koncentrace HC ve zředěném výfukovém plynu ve vaku 
pro jímání vzorků vyjádřená v ppm ekvivalentu uhlíku, 
 
C CO = koncentrace CO ve zředěném výfukovém plynu ve vaku 
pro jímání vzorků, vyjádřená v ppm. 
 (4) 
 
27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/387
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 165 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
1.4  STANOVENÍ OPRAVNÉHO SOUČINITELE VLHKOSTI PRO NO 
 
Pro přepočet vlivu vlhkosti na výsledné hodnoty oxidů dusíku se použije následující 
rovnice: 
 
  
ve které: 
 
kde: 
 
H  = absolutní vlhkost vyjádřená v gramech vody na kg suchého vzduchu, 
 
R a = relativní vlhkost okolního vzduchu vyjádřená v %, 
 
P d = tlak nasycených par při teplotě okolí vyjádřený v kPa, 
 
P B = atmosférický tlak ve zkušební místnosti vyjádřený v kPa. 
 
1.5 PŘÍKLAD 
 
1.5.1 Údaje 
 
1.5.1.1 Podmínky okolí: 
 
teplota okolí: 23 °C = 297,2 K, 
 
barometrický tlak: P B = 101,33 kPa, 
 
relativní vlhkost: R a = 60 %, 
 
tlak nasycených par: P d = 2,81 kPa H 2O při teplotě 23 °C. 
 (6) L 375/388 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 166 Příloha 4 – Dodatek 7  
1.5.1.2  Naměřený objem redukovaný na normální podmínky (kapitola 1) 
 
V = 51,961 m 3 
 
1.5.1.3  Údaje analyzátoru: 
  
  Vzorek zředěného výfukového plynu  Vzorek ředicího vzduchu  
 HC (1)  92 ppm  3,0 ppm 
 CO  470 ppm  0 ppm 
 NO
x  
70 ppm  0 ppm 
 CO
2  
1,6 % objemových  0,03 % objemových 
(1) v ppm ekvivalentu uhlíku 
 
1.5.2 Výpočty 
 
1.5.2.1 Opravný součinitel vlhkosti (k H) (viz vzorec (6)): 
 
 
 
 
 
 H =10,5092 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/389
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 167 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
1.5.2.2 Faktor ředění (DF) (viz vzorec (5)) 
 
 
 
1.5.2.3  Přepočet koncentrace znečišťujících látek ve vaku pro jímání vzorku: 
 
hmotnost emisí HC (viz rovnice (4) a (1)) 
 
C i = C e - C d     
 
 
C i = 92 - 3 (1-)    
 
C i = 89,371    
M HC = C HC . V mix . Q HC . 
 
Q HC = 0,619 pro benzín nebo motorovou naftu  
 
Q HC = 0,649 pro LPG 
 
Q HC = 0,714 pro NG 
 
M HC = 89,371 · 51,961 · 0,619 · 10-6 · 
 
M HC = d88,2
 g/km 
 
hmotnost emisí CO (viz vzorec (1)) 
 
L 375/390 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 168 Příloha 4 – Dodatek 7  
M
CO  = C CO . V mix . Q CO . d1
 
 
Q CO = 1,25 
 
M CO  = 470 · 51,961 · 1,25 · 10-6 · d1
 
 
M CO = d5,30
 g/km 
 
hmotnost emisí NO x (viz vzorec (1)) 
 
M NOx = C NOx · V mix · Q NO x · k H · d1
 
 
Q NOx = 2,05 
 
M NOx = 70 · 51,961 · 2,05 · 0,9934 · 10-6 · d1
 
 
M NOx =  d14,7
 g/km 
 
2 ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO VOZIDLA SE VZNĚTOVÝMI MOTORY  
 
2.1 Stanovení HC pro vznětové motory  
 
Pro stanovení hmotnostních emisí HC ze vznětových motorů se vypočte střední 
hodnota koncentrace HC z následujícího vzorce: 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
kde: 
 
(7) 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/391
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 169 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
 
 = integrál záznamu hodnot z vyhřívaného FID během 
zkoušky (t 2-t 1) 
 
C e  = koncentrace HC naměřená ve zředěném výfukovém 
plynu, udávaná v ppm C i, C i, dosazovaná za C HC ve 
všech příslušných rovnicích. 
 
2.2 Stanovení částic 
 
Emise částic M p (g/km) se vypočtou z rovnice: 
 
 
  
 
pokud jsou výfukové plyny vypouštěny z tunelu; 
 
 
  
 
pokud jsou výfukové plyny vedeny zpět do tunelu. 
 
Kde: 
 
V mix = objem zředěných výfukových plynů (viz bod 1.1) za normálních podmínek, 
 
V ep = objem výfukových plynů proudících filtrem částic za normálních 
podmínek, 
 
P e  = hmotnost částic oddělených filtry, 
 
d   = vzdálenost odpovídající zkušebnímu cyklu v km, 
 
M p  = emise částic v g/km. 
 
  
L 375/392 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 170 Příloha 4 – Dodatek 7  
Příloha 5
 
 
ZKOUŠKA TYPU II 
(Zkouška emisí oxidu uhelnatého při volnoběžných otáčkách) 
 
1 ÚVOD  
  
Tato příloha popisuje postup zkoušky typu II definované v bodu 5.3.2 tohoto 
předpisu. 
 
2  PODMÍNKY MĚŘENÍ 
  
2.1 Palivem musí být referenční palivo, jehož vlastnosti jsou uvedeny v přílohách 
10 a 10a k tomuto předpisu. 
 
2.2  Během zkoušky musí být teplota okolí v rozsahu od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 
°C). Motor se zahřívá tak dlouho, dokud všechny teploty chladiva a maziva a tlak 
maziva nedosáhnou ustálených hodnot. 
 
2.2.1 Vozidla poháněná benzínem nebo LPG nebo NG se zkoušejí s referenčním palivem 
(palivy) použitým pro zkoušku typu I. 
 
2.3 U vozidel s ručně řazenými nebo poloautomatickými převodovkami se zkouška musí 
provést s řadicí pákou v poloze „neutrál“ a se zapnutou spojkou. 
 
2.4 U vozidel s automatickými převodovkami se zkouška provede se selektorem 
v poloze buď „neutrál“, nebo „parkování“. 
 
2.5  Seřizovací prvky volnoběžných otáček 
 
2.5.1 Definice 
 
Pro účely tohoto předpisu znamenají „seřizovací prvky volnoběžných otáček “ prvky, 
kterými se mění podmínky volnoběhu motoru a kterými může snadno manipulovat 
mechanik užívající pouze nástroje popsané v níže uvedeném bodě 2.5.1.1. Za 
seřizovací prvky se nepovažují zejména zařízení pro kalibraci průtoku paliva a 
vzduchu, jestliže jejich seřízení vyžaduje odstranění nastavovacích zarážek, což je 
operace, kterou může běžně vykonávat jen profesionální mechanik. 
 
2.5.1.1 Nástroje, které smějí být užity u seřizovacích prvků volnoběhu: šroubováky 
(obyčejné nebo s křížovou hlavou), klíče (trubkové, otevřené nebo stavitelné), kleště, 
klíče pro hlavy šroubů s vnitřním šestihranem. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/393
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 171 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
2.5.2  Stanovení měřicích bodů  
 
2.5.2.1 Nejdříve se měří při seřízení podle podmínek stanovených výrobcem; 
 
2.5.2.2 Pro každý seřizovací prvek s plynulou regulací se stanoví dostatečný počet 
charakteristických poloh. 
 
2.5.2.3 Obsah oxidu uhelnatého ve výfukových plynech se měří pro všechny možné polohy 
seřizovacích prvků, avšak u prvků s plynulou regulací se využije jen poloh 
definovaných v bodě 2.5.2.2 výše. 
 
2.5.2.4 Výsledek zkoušky typu II se považuje za vyhovující, je-li splněna alespoň jedna ze 
dvou následujících podmínek: 
 
2.5.2.4.1 žádná z naměřených hodnot podle výše uvedeného bodu 2.5.2.3 nepřesahuje mezní 
hodnoty; 
 
2.5.2.4.2 maximální obsah při plynulé regulaci jednoho ze seřizovacích prvků, když nastavení 
ostatních prvků zůstává nezměněné, nepřekračuje mezní hodnotu; tato podmínka 
musí být splněna při různých nastaveních seřizovacích prvků jiných než prvků s 
plynulým nastavováním. 
 
2.5.2.5 Možné polohy seřizovacích prvků jsou omezeny: 
 
2.5.2.5.1 jednak větší z těchto dvou hodnot: nejnižší volnoběžné otáčky, jichž motor může 
dosáhnout; otáčky doporučené výrobcem snížené o 100 otáček za minutu; 
 
2.5.2.5.2 jednak nejmenší z těchto tří hodnot: 
 
nejvyšší otáčky, které může motor dosáhnout působením na prvek k regulaci 
volnoběhu; 
otáčky doporučené výrobcem zvýšené o 250 otáček za minutu;  
otáčky při zapínání automatických spojek. 
 
2.5.2.6 Kromě toho se jako seřízení pro měření nesmějí použít taková seřízení, která 
neumožňují správný běh motoru. Zejména je-li motor vybaven více karburátory, 
musí být všechny karburátory seřízeny stejně. 
 
3  ODBĚR VZORKU PLYNŮ 
 
3.1 Sonda pro odběr vzorků se umístí do trubky spojující výfuk s vakem do hloubky 
nejméně 300 mm, co nejblíže k výfuku. 
 L 375/394 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 172 Příloha 4 – Dodatek 7  
3.2 Koncentrace CO (C
CO) a CO 2 (C CO 2) se stanoví použitím příslušných kalibračních 
křivek z údajů nebo záznamů měřicího přístroje. 
 
3.3 Přepočtená koncentrace oxidu uhelnatého u čtyřdobých motorů je: 
 
  
3.4 Koncentraci C CO (viz bod 3.2) změřenou podle vzorce v bodu 3.3 není nutno 
přepočítat, pokud je celková hodnota změřených koncentrací (C CO + C CO2) 
u čtyřdobých motorů nejméně: 
 
-  u benzínu 15 % 
-  u LPG 13,5 % 
-  u NG 11,5 % 
 
 
 (% objemových) 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/395
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 173 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Příloha 6
 
 
ZKOUŠKA TYPU III  
(Ověření emisí plynů z klikové skříně) 
 
1 ÚVOD 
 
Tato příloha popisuje postup zkoušky typu III definované v bodě 5.3.3 tohoto 
předpisu. 
 
2  OBECNÁ USTANOVENÍ 
  
2.1 Zkouška typu III se musí provést na vozidlech se zážehovými motory 
podrobovaných zkouškám typu I a typu II, pokud je to použitelné. 
 
2.2 Zkouška se musí vykonat i s utěsněnými motory, s výjimkou motorů konstruovaných 
tak, že i nepatrná netěsnost může způsobit nepřijatelné poruchy při provozu (např. 
motory typu „flat-twin“). 
 
3  ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY 
  
3.1 Volnoběh se seřídí podle doporučení výrobce. 
 
3.2 Měření se provedou v následujících třech souborech podmínek provozu motoru: 
  
Podmínka číslo  Rychlost vozidla (km/h) 
 1  Volnoběh 
 2  50 ±2 (třetí rychlostní stupeň nebo 
„drive“)  3  50 ±2 (třetí rychlostní stupeň nebo 
„drive“) 
 
  Podmínka číslo   Výkon pohlcený brzdou  
 1  Žádný 
 2  Výkon odpovídající seřízení pro 
zkoušky typu I při rychlosti 50 km/h   3  Stejný jako pro podmínku č. 2, 
vynásobený faktorem 1,7  
 
 L 375/396 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 174 Příloha 4 – Dodatek 7  
4  POSTUP ZKOUŠKY 
  
4.1 Při provozních podmínkách uvedených v bodu 3.2 výše se musí ověřit spolehlivá 
funkce systému větrání klikové skříně. 
 
5  POSTUP OVĚŘENÍ SYSTÉMU VĚTRÁNÍ KLIKOVÉ SKŘÍNĚ 
  
5.1 Otvory motoru musí být ponechány v nezměněném stavu. 
 
5.2 Na vhodném místě se změří tlak v klikové skříni. Měří se otvorem pro měřidlo 
hladiny oleje manometrem se skloněnou trubicí. 
 
5.3 Vozidlo se považuje za vyhovující, pokud za každé podmínky měření definované 
v bodu 3.2 výše tlak naměřený v klikové skříni není větší než atmosférický tlak, 
který je v době měření. 
 
5.4 Při zkoušce výše popsanou metodou se tlak ve sběrném potrubí sání měří s přesností 
±1 kPa. 
 
5.5 Rychlost vozidla, kterou udává dynamometr, se měří s přesností ±2 km/h. 
 
5.6 Tlak v klikové skříni se měří s přesností ±0,01 kPa. 
 
5.7 Pokud při jedné z podmínek měření definovaných v bodu 3.2 je tlak naměřený 
v klikové skříni větší než atmosférický tlak a požaduje-li to výrobce, provede se 
doplňková zkouška podle definice v kapitole 6 níže. 
 
6 POSTUP DOPLŇKOVÉ ZKOUŠKY 
  
6.1 Otvory motoru musí být ponechány v nezměněném stavu. 
 
6.2 K otvoru měřidla hladiny oleje se připojí pružný, pro plyny v klikové skříni 
nepropustný vak o kapacitě přibližně 5 l. Vak musí být před každým měřením 
prázdný. 
 
6.3 Před každým měřením se vak uzavře. Musí být otevřen do klikové skříně po dobu 
pěti minut při každé z podmínek měření předepsaných v bodu 3.2 výše. 
 
6.4 Vozidlo se posuzuje jako vyhovující, pokud za žádné z podmínek měření 
definovaných v bodu 3.2 nedojde k viditelnému nafouknutí vaku. 
 
6.5  Poznámka 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/397
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 175 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
6.5.1 Pokud je konstrukční uspořádání motoru takové, že zkouška nemůže být vykonána 
podle metod popsaných v bodech 6.1 až 6.4 výše, musí se měření provést stejnou 
metodou, avšak s následujícími změnami: 
 
6.5.2 před zkouškou se uzavřou všechny otvory jiné než otvory vyžadované pro zpětné 
získání plynů; 
 
6.5.3 vak se připojí na vhodnou odbočku, která nezpůsobuje přídavné ztráty tlaku a je 
namontována v recirkulačním okruhu zařízení, přímo u otvoru pro spojení 
s motorem. L 375/398 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 176 Příloha 4 – Dodatek 7  
ZKOUŠKA TYPU III  
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/399
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 177 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Příloha 7
 
 
ZKOUŠKA TYPU IV  
(Stanovení emisí způsobených vypařováním z vozidel se zážehovými motory) 
 
1 ÚVOD 
 
Tato příloha popisuje postup zkoušky typu IV podle bodu 5.3.4 tohoto předpisu. 
 
Tento postup popisuje způsob stanovení ztráty uhlovodíků vypařováním 
z palivového systému vozidel se zážehovými motory. 
 
2 POPIS ZKOUŠKY 
 
Zkouška emisí způsobených vypařováním (obrázek 7/1 níže) je určena ke stanovení 
emisí uhlovodíků způsobených vypařováním v důsledku denního kolísání teplot, 
vypařováním z odstaveného vozidla za tepla během parkování a jízdou ve městě. 
Zkoušku tvoří tyto fáze: 
 
2.1 příprava zkoušky včetně městského cyklu (část 1) a cyklu mimo město (část 2), 
 
2.2 stanovení ztrát při odstavení za tepla, 
 
2.3 stanovení ztrát způsobených vypařováním 24hodinovou zkouškou. 
 
Celkový výsledek zkoušky se získá sečtením hmotností emisí uhlovodíků při zkoušce 
odstavení vozidla za tepla a při 24hodinové zkoušce ztrát způsobených vypařováním. 
 
3 VOZIDLO A PALIVO  
 
3.1 Vozidlo 
 
3.1.1 Vozidlo musí být v dobrém mechanickém stavu, musí být zaběhnuto a mít před 
zkouškou najeto alespoň 3 000 km. Po tuto dobu musí být připojen systém pro 
omezení emisí způsobených vypařováním a musí správně fungovat a nádoba 
(nádoby) s aktivním uhlím musí pracovat běžným způsobem, nesmí se nadměrně 
proplachovat ani nadměrně plnit.   
 
3.2 Palivo 
 
3.2.1 Musí se užít vhodné referenční palivo podle přílohy 10 k tomuto předpisu. 
 L 375/400 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 178 Příloha 4 – Dodatek 7  
4 ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠKU EMISÍ ZPŮSOBENÝCH 
VYPAŘOVÁNÍM  
 
4.1 Vozidlový dynamometr 
 
Vozidlový dynamometr musí splňovat požadavky přílohy 4. 
 
4.2 Kabina pro měření emisí způsobených vypařováním  
 
  Kabina pro měření emisí způsobených vypařováním musí být plynotěsnou 
pravoúhlou měřicí komorou schopnou pojmout zkoušené vozidlo. Vozidlo musí být 
přístupné ze všech stran a kabina, pokud je těsně uzavřena, musí být plynotěsná 
podle dodatku 1 k této příloze. Vnitřní povrch kabiny musí být nepropustný a nesmí 
reagovat s uhlovodíky. Systém regulace teploty musí umožnit regulovat teplotu 
vzduchu uvnitř kabiny podle předepsaného průběhu teploty v závislosti na čase 
s průměrnou dovolenou odchylkou ±1 K v průběhu zkoušky.  
 
Řídicí systém musí být seřízen tak, aby dával hladký průběh teploty, s minimálními 
přeběhy, kolísáním a nestabilitou vzhledem k požadovanému dlouhodobému 
teplotnímu profilu okolí. Teplota vnitřního povrchu stěny nesmí být během 
24hodinové zkoušky ztrát způsobených vypařováním v žádném okamžiku menší než 
278 K (5 °C) nebo větší než 328 K (55 °C). 
 
Konstrukce stěny musí být taková, aby podporovala dobré rozptýlení tepla. Teplota 
vnitřního povrchu stěny během zkoušky stanovení ztrát výparem při odstaveném 
vozidle nesmí být menší než 293 K (20 °C) nebo větší než 325 K (52 °C).  
 
K vyrovnání změn objemu vlivem kolísajících teplot uvnitř kabiny může být použita 
kabina buď s proměnným objemem, nebo s konstantním objemem. 
 
4.2.1 Kabina s proměnným objemem 
 
Objem kabiny s proměnným objemem se zvětšuje nebo zmenšuje v reakci na teplotní 
změny vzduchu v kabině. Jsou možné dva způsoby přizpůsobení vnitřního objemu: 
pohyblivým panelem (panely), nebo systémem měchů, kdy nepropustný vak nebo 
vaky uvnitř kabiny se zvětšují nebo zmenšují přepouštěním vzduchu z vnějšku 
kabiny podle změn tlaku uvnitř kabiny. Každé řešení změny objemu musí v určeném 
rozsahu teplot zachovávat celistvost kabiny podle dodatku 1 k této příloze.  
 
Všechny metody přizpůsobování objemu musí dodržet maximální rozdíl mezi tlakem 
uvnitř kabiny a barometrickým tlakem v rozmezí ±5 kPa. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/401
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 179 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Kabinu musí být možné zajistit na stanovený objem. Proměnný objem kabiny musí 
být možno zajistit v rozmezí +7 % od „jmenovitého objemu“ (viz dodatek 1 k této 
příloze, bod 2.1.1), s přihlédnutím ke změnám teploty a barometrického tlaku během 
zkoušky. 
 
4.2.2 Kabina s konstantním objemem  
 
Kabina s konstantním objemem musí být konstruována z pevných panelů, které udrží 
stálý objem, a musí splňovat následující požadavky. 
 
4.2.2.1 Kabina musí být vybavena zařízením pro odsáváním výparů, které během zkoušky 
pomalu a stejnoměrně odsává vzduch z kabiny. Odsávaný vzduch se nahrazuje 
přívodem vzduchu z okolí. Přiváděný vzduch musí být filtrován přes aktivní uhlí tak, 
aby byla zajištěna poměrně konstantní úroveň uhlovodíků. Všechny metody 
přizpůsobování objemu musí omezit maximální rozdíl mezi tlakem uvnitř komory 
a barometrickým tlakem na rozmezí od 0 do –5 kPa. 
 
4.2.2.2 Zařízení musí umožňovat měření hmotnosti uhlovodíků na přívodu a na odsávání 
vzduchu s přesností 0,01 gramu. K odběru proporcionálního vzorku ze vzduchu 
přiváděného do kabiny a z ní odsávaného vzduchu se použije systém sběrných vaků. 
Jinak lze k průběžné analýze přiváděného a odsávaného proudu vzduchu použít 
vřazený analyzátor typu FID a vyhodnocovat měřené hodnoty spolu s měřeným 
množstvím vzduchu, a tím získat průběžný záznam uhlovodíků odstraňovaných 
z kabiny.  
 L 375/402 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 180 Příloha 4 – Dodatek 7  
Obrázek 7/1  
 
STANOVENÍ EMISÍ ZPŮSO BENÝCH VYPA ŘOV Á NÍM  
Záběh 3 000 k m (bez nad měr n ého v yplac hová ní nebo plnění ) 
Z kouš ka stár n utí nádob y (nád ob) s aktiv ní m u hlí m  
Čiště ní vozidla parou (je-li tře ba)  
 
Tepl ota p aliva 28 3 až 2 8 7 K (10°-1 4°C) 
40  % ± 2 % j menovitého obs ah u n ádr že 
Tepl ota okolí: 2 93  K až 30 3 K (2 0 °C  – 3 0 °C)  
 
 
Naplněn í bu ta nem/ dus íkem do 2 gram ů prů ni k u 
 
 Tepl ota p aliva 29 1 K ± 8 K (18  °C± 8 °C) 
40  % ±2  % jmenovitého o bsa hu  n á drže  
Tepl ota okolí 29 3 K až 3 0 3 K (20  °C – 30  °C) 
 
T yp 1: jed na čás t 1 +  dvě č ást i 2 
T
star t = 29 3 K až 3 03  (2 0 °C -  3 0 °C) 
 
 
Tepl ota okolí: 2 93  K až 30 3 K (2 0 C° - 3 0 °C) 
 
T yp 1: jed na čás t 1 +  jed na  č ást 2. 
T star t = 29 3 K až 3 03  K (20 °C  - 3 0 °C ) 
 
 
T yp 1: jed na čás t 1  
 
 
T
min  = 296 K  ( 2 3 ° C )  
T max = 30 4 K (31°C) 
60  mi n ± 0, 5 m in 
 
T=29 3K±2K(20°±2°C) posledníc h 6 hodi n 
 
T star t = 20 3K (20°C) 
T min  = 308  K ;  ∆ T  =1 5 K  
24  ho di n, počet 2 4-ho di nových cyklů = 1 
   
 
Poznám k y :  
1  Rodin y vozidel z hledis ka s y st é mu k o meze ní e m is í způsoben ýc h v ypařová ní m - uvé st podrobnosti. 
2  Při zkoušce t yp u I je mož né m ěřit e m ise  z v ý f u k u, av šak  v ý sled k y se nepoužijí pro schv álení. Zko uš k y  e m isí  
z v ý f uk u pro schvá lení se provedou zvlá šť. 
 
4.3 Analytické systémy   
Max. 
7 m in . Max. 
2 m in . 12  až 36  h . Opa kované 2 4-
hodi nové zkoušky až do pr ůn i ku  2gram ů 
T
star t  = 2 93K (2 0°C) 
∆T = 1 5K Max. 
1 h. 
6 až 36  h . Start 
Naplněn í ná doby až do 
p r ůn iku  ( but an )  Vypuštění paliva  
a nové n aplněn í 
N aplněn í ná doby až 
do pr ůn i ku  (b ut an) 
Vypuštění paliva  a nové 
na plnění 
Stab ilizač ní  j ízda 
Odstaven í vozidla 
Jízdn í zkou šk a typu  I 
Jízda ke st ab ilizaci  
systému ome zujíc í ho 
vy p ařování z ná drže  
Zkouška  ods taveného 
vozidla za tepla 
Odstaven í vozidl a  
24- hod inová zko ušk a  
Konec Max. 1 h. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/403
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 181 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
 
4.3.1 Analyzátor uhlovodíků  
 
4.3.1.1 Atmosféra uvnitř komory je sledována analyzátorem uhlovodíků s ionizací 
plamenem (FID). Vzorek plynu musí být odebrán ze středu jedné stěny nebo střechy 
kabiny a jakýkoli obtok plynu musí být vrácen zpět do kabiny pokud možno do 
místa ihned za směšovací ventilátor.  
 
4.3.1.2 Analyzátor uhlovodíků musí mít čas odezvy nutný k dosažení 90 % konečné 
hodnoty odečítané na přístroji kratší než 1,5 vteřiny. Jeho stabilita musí být během 
15 minut měření pro všechny měřící rozsahy lepší než 2 % rozsahu stupnice při 
údaji nula a při údaji 80 % ±20 % rozsahu stupnice. 
 
4.3.1.3 Opakovatelnost analyzátoru vyjádřená jako jedna směrodatná odchylka musí být 
pro všechny použité měřící rozsahy lepší než ±1 % plného rozsahu stupnice při 
údaji nula a ±20 % při údaji 80 % plného rozsahu stupnice. 
 
4.3.1.4 Pracovní rozsahy analyzátoru se musí zvolit takové, aby umožňovaly nejlepší 
rozlišitelnost při měření, kalibraci a při kontrole netěsností. 
 
4.3.2 Systém záznamů dat analyzátoru uhlovodíků 
 
4.3.2.1 Analyzátor uhlovodíků musí být vybaven zařízením pro záznam výstupu 
elektrického signálu buď páskovým zapisovačem, nebo jiným systémem záznamu 
dat s frekvencí alespoň jednou za minutu. Záznamový systém musí mít provozní 
parametry alespoň rovnocenné signálu, který se zaznamenává, a musí zajistit trvalý 
záznam výsledků. Záznam musí udávat začátky a konce period odstavení vozidla za 
tepla nebo 24hodinové zkoušky ztrát způsobených vypařováním (včetně začátku a 
konce period odběru vzorků spolu s dobou proběhlou mezi začátkem a ukončením 
každé zkoušky). 
  
4.4 Ohřev palivové nádrže (použije se pouze při volbě naplnění nádoby s aktivním 
uhlím benzínem) 
  
4.4.1 Palivo v nádrži (nádržích) vozidla musí být ohříváno regulovatelným zdrojem tepla, 
vhodná je např. tepelná vložka o příkonu 2 000 W. Systém ohřívání musí předávat 
rovnoměrně teplo stěnám nádrže pod hladinou paliva tak, aby nezpůsobil místní 
přehřátí paliva. Teplo nesmí být předáváno parám v nádrži nad palivem.  
 
4.4.2 Zařízení pro zahřívání nádrže musí umožnit rovnoměrné ohřátí paliva v nádrži o 14 
K ze 289 K (16 °C) v průběhu 60 minut, s polohou teplotního čidla podle bodu 
5.1.1 níže. Systém ohřívání musí být schopen v průběhu procesu ohřívání nádrže 
regulovat teplotu paliva v rozmezí ± 1, 5 K od požadované teploty. 
 L 375/404 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 182 Příloha 4 – Dodatek 7  
4.5 Záznam teploty 
 
4.5.1 Teplota v kabině se zaznamenává ve dvou bodech teplotními čidly, která jsou 
spojena tak, aby udávala střední hodnotu. Měřicí body jsou v kabině přibližně 0,1 m 
od svislé osy každé boční stěny ve výši 0,9 ± 0, 2 m. 
 
4.5.2 Teploty palivové nádrže (nádrží) se zaznamenávají čidlem umístěným v palivové 
nádrži podle bodu 5.1.1 níže v případě, že se užila volba naplnění nádoby 
s aktivním uhlím benzinem (bod 5.1.5 níže). 
 
4.5.3 Teploty se po celou dobu měření emisí způsobených vypařováním zaznamenávají 
nebo ukládají do systému pro záznam údajů alespoň jednou za minutu. 
 
4.5.4 Přesnost systému záznamu teplot musí být v rozmezí ± 1,0 K a teplota musí být 
rozlišitelná s přesností ± 0,4 K. 
 
4.5.5 Systém zápisu nebo systém zpracování údajů musí být schopný rozlišovat čas 
s přesností ± 15 vteřin. 
 
4.6  Záznam tlaku 
 
4.6.1 Rozdíl ∆p mezi barometrickým tlakem v místě zkoušky a tlakem uvnitř kabiny 
musí být během měření emisí způsobených vypařováním zaznamenáván nebo 
zadáván do systému zpracování údajů nejméně jednou za minutu. 
 
4.6.2 Přesnost systému záznamu tlaku musí být v rozmezí ± 2 kPa a tlak musí být 
rozlišitelný s přesností ± 0,2 kPa. 
 
4.6.3 Systém zápisu nebo systém zpracování údajů musí být schopný rozlišovat čas 
s přesností ± 15 vteřin. 
 
4.7 Ventilátory 
 
4.7.1 Při otevřených dveřích kabiny a s použitím jednoho nebo více ventilátorů nebo 
dmychadel musí být možno snížit koncentraci uhlovodíků v kabině na úroveň 
uhlovodíků v okolí. 
 
4.7.2 Kabina musí mít jeden nebo více ventilátorů nebo dmychadel s možným výtlakem 
0,1 až 0,5 m3/min, jimiž se důkladně promíchá atmosféra v kabině. Při měření musí 
být možno dosáhnout rovnoměrné teploty a koncentrace uhlovodíků v kabině. 
Vozidlo v kabině nesmí být vystaveno přímému proudění vzduchu od ventilátorů 
nebo dmychadel.  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/405
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 183 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
4.8 Plyny 
 
4.8.1 Pro kalibraci a provoz musejí být k dispozici následující čisté plyny: 
 čištěný syntetický vzduch: (čistota: < 1 ppm ekvivalentu C 1, < 1 ppm CO, 
< 400 ppm CO 2, < 0,1 ppm NO); obsah kyslíku mezi 18 a 21 % objemovými, 
 
topný plyn analyzátoru uhlovodíků: (40 ±2 % vodíku, zbývající část helium s méně 
než 1 ppm C 1 ekvivalentu uhlovodíku, méně než 400 ppm CO 2), 
 
propan (C 3H 8): minimální čistota 99,5 %, 
 
butan (C 4H 10): minimální čistota 98 %, 
 
dusík (N 2): minimální čistota 98 %. 
 
4.8.2 Použijí se kalibrační plyny, které obsahují směsi propanu (C 3H 8) a čištěného 
syntetického vzduchu. Skutečná koncentrace kalibračního plynu musí být v rozmezí 
±2 % jmenovitých hodnot. Při užití směšovacího dávkovače plynu se získané 
zředěné plyny musí určit s přesností ±2 % jmenovité hodnoty. Koncentrace 
specifikované v dodatku 1 mohou být také získány směšovacím dávkovačem plynu, 
který užívá syntetický vzduch jako ředicí plyn. 
 
4.9 Doplňkové vybavení 
 
4.9.1 Absolutní vlhkost ve zkušebně se musí měřit s přesností ±5 %.  
 
5 POSTUP ZKOUŠKY 
 
5.1 Příprava zkoušky 
 
5.1.1 Před zkouškou se vozidlo připraví mechanicky takto: 
 
(a) výfukový systém vozidla nesmí vykazovat žádné netěsnosti, 
 
(b) vozidlo může být před zkouškou očištěno vodní parou, 
 
(c) pokud se použije volba naplnění nádoby s aktivním uhlím benzínem (bod 
5.1.5), musí být palivová nádrž vozidla vybavena čidlem teploty, aby bylo 
možné měřit teplotu uprostřed paliva v palivové nádrži, když je naplněna na 
40 % objemu, 
 L 375/406 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 184 Příloha 4 – Dodatek 7  
(d) do palivového systému se mohou namontovat doplňkové armatury 
a přípojky tak, aby bylo možné úplné vypuštění palivové nádrže. K tomuto 
účelu není třeba měnit tvar nádrže. 
 
(e) výrobce může navrhnout metodu zkoušky tak, aby se zohlednily ztráty 
uhlovodíků vznikající vypařováním pouze z palivového systému vozidla. 
 
5.1.2 Vozidlo se umístí do zkušebny, kde je okolní teplota v rozsahu od 293 K do 303 K 
(20 °C až 30 °C). 
 
5.1.3 Musí se kontrolovat stárnutí nádoby (nádob) s aktivním uhlím. To může být 
prokázáno tím, že byla v činnosti minimálně 3 000 km. Jestliže toto nelze prokázat, 
použije se následující postup. U systému více nádob s aktivním uhlím musí tímto 
postupem projít každá nádoba jednotlivě. 
 
5.1.3.1 Nádoba s aktivním uhlím se odmontuje z vozidla. Tomuto kroku se musí věnovat 
zvláštní péče, aby se vyloučilo poškození jednotlivých částí a celistvosti palivového 
systému. 
 
5.1.3.2 Zjistí se hmotnost nádoby. 
 
5.1.3.3  Nádoba se připojí k palivové nádrži, popřípadě i k externí nádrži, naplněné 
referenčním palivem na 40 % objemu palivové nádrže (nádrží). 
 
5.1.3.4 Teplota paliva v nádrži musí být v rozmezí 183 K až 287 K (10 °C až 14 °C). 
 
5.1.3.5  (Vnější) palivová nádrž se ohřeje z teploty 288 K na teplotu 318 K (z 15 °C 
na 45 °C) (nárůst teploty o 1 °C za každých 9 minut). 
 
5.1.3.6 Pokud u nádoby s aktivním uhlím dojde k průniku před dosažením teploty 318 K 
(45 °C), musí se vypnout zdroj tepla. Nádoba se zváží. Pokud u nádoby s aktivním 
uhlím nedojde k průniku v průběhu ohřevu na teplotu 318 K (45 °C), opakuje se 
postup podle výše uvedeného bodu 5.1.3.3 tak dlouho, dokud nenastane průnik. 
 
5.1.3.7  Průnik se může zkontrolovat podle bodu 5.1.5 a 5.1.6 této přílohy nebo jiným 
sběrným a analytickým zařízením schopným stanovit emise uhlovodíků z nádoby s 
aktivním uhlím při průniku. 
 
5.1.3.8 Nádoba s aktivním uhlím se musí propláchnout 25 ± 5 litry za minutu vzduchem 
z emisní laboratoře, dokud není objem nádoby 300-krát vyměněn. 
 
5.1.3.9  Musí se zkontrolovat hmotnost nádoby. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/407
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 185 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
5.1.3.10  Kroky podle postupu v bodech 5.1.3.4 až 5.1.3.9 se musí opakovat devětkrát. 
Zkouška může být ukončena dříve, nejméně však po třech cyklech stárnutí, pokud 
je hmotnost nádoby s aktivním uhlím po posledním cyklu stabilizována. 
 
5.1.3.11 Nádoba s aktivním uhlím zachycující emise způsobené vypařováním se znovu 
zapojí a vozidlo se uvede do normálního provozního stavu. 
 
5.1.4 K přípravné stabilizaci nádoby s aktivním uhlím zachycující emise způsobené 
vypařováním se použije jedna z metod uvedených v bodech 5.1.5 a 5.1.6. U vozidla 
s více nádobami se musí stejně postupovat pro každou nádobu samostatně. 
 
5.1.4.1 Pro stanovení průniku se měří emise z nádoby s aktivním uhlím. 
 
Průnik je zde definován jako bod, při kterém je dosaženo kumulovaného množství 
emitovaných uhlovodíků rovného 2 gramům. 
 
5.1.4.2 Průnik může být ověřen pomocí komory k měření emisí způsobených vypařováním 
podle bodů 5.1.5 a 5.1.6. Průnik může být určen také pomocí přídavné nádoby 
s aktivním uhlím zachycující emise způsobené vypařováním, umístěné za nádobou 
vozidla. Přídavná nádoba musí být před naplněním dobře propláchnuta čistým 
vzduchem. 
 
5.1.4.3  Měřící komora se proplachuje po několik minut bezprostředně před zkouškou, 
dokud se nedosáhne stabilního pozadí. Směšovací ventilátor (ventilátory) vzduchu v 
komoře musí být v tomto okamžiku zapnut. 
 
Bezprostředně před zkouškou se analyzátor uhlovodíků nastaví na nulu a seřídí jeho 
rozsah. 
 
5.1.5 Plnění nádoby s aktivním uhlím při opakovaném ohřívání až do průniku 
 
5.1.5.1  Palivová nádrž (nádrže) vozidla (vozidel) se vyprázdní k tomu určeným výpustným 
zařízením (zařízeními). To se musí provádět tak, aby se nadměrně neproplachovala 
ani nezatěžovala zařízení pro omezení emisí způsobených vypařováním 
namontovaná ve vozidle. Běžně k tomu postačí odstranit víčko palivové nádrže 
(nádrží).  
 
5.1.5.2 Palivová nádrž (nádrže) se znovu naplní na (40 ± 2) % běžného objemu zkušebním 
palivem o teplotě v rozmezí od 283 K do 287 K (10 °C až 14 °C). Víčko (víčka) 
palivové nádrže (nádrží) vozidla se v tomto okamžiku nasadí na své místo. 
 
5.1.5.3 Během jedné hodiny po novém naplnění nádrže se vozidlo s vypnutým motorem 
umístí do komory k měření emisí způsobených vypařováním. Čidlo teploty 
v palivové nádrži se připojí k záznamovému zařízení. Zdroj tepla se vhodně umístí 
vzhledem k palivové nádrži (nádržím) a propojí se s regulátorem teploty. Zdroj L 375/408 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 186 Příloha 4 – Dodatek 7  
tepla je popsán v bodu 4.4 výše. U vozidla vybaveného více než jednou palivovou 
nádrží musí být všechny nádrže zahřívány stejným způsobem podle níže uvedeného 
popisu. Teploty nádrží musí být shodné v rozmezí ± 1,5 K. 
 
5.1.5.4 Palivo může být uměle zahřáté na počáteční teplotu zkoušky 293 K (20 °C) ± 1 K. 
 
5.1.5.5 Jakmile teplota paliva dosáhne hodnoty nejméně 292 K (19 °C), musí následovat 
okamžitě další kroky: vypne se ventilátor k proplachování komory, dveře komory se 
zavřou a utěsní a zahájí se měření koncentrace uhlovodíků v komoře. 
 
5.1.5.6 Jakmile teplota paliva v palivové nádrži dosáhne hodnoty 293 K (20 °C), začne se 
lineárně zvyšovat teplota o 15 K (15 °C). Palivo se ohřívá tak, aby teplota paliva 
během ohřevu odpovídala níže uvedené funkci s přesností ± 1,5 K. Zapisuje se doba 
trvání nárůstu teploty a oteplení. 
 
T r = T o + 0,2333 · t 
 
kde: 
 
T r = požadovaná teplota (K); 
 
T o = počáteční teplota (K); 
 
t  = doba od začátku zvyšování teploty nádrže v minutách. 
 
5.1.5.7 Okamžitě po dosažení průniku, nebo když teplota paliva dosáhne hodnoty 308 K 
(35 °C), podle toho, čeho je dosaženo dříve, se vypne zdroj tepla, odtěsní se 
a otevřou dveře kabiny a sejme se víčko (víčka) palivové nádrže vozidla. Pokud se 
nedosáhne průniku dříve, než teplota paliva dosáhne hodnoty 308 K (35 °C), vyjme 
se zdroj tepla z vozidla, vozidlo se vyjme z komory pro měření emisí způsobených 
vypařováním a celý postup podle bodu 5.1.7 se opakuje do té doby, než dojde 
k průniku.  
 
5.1.6 Plnění butanem až do průniku 
 
5.1.6.1  Pokud je k určení průniku použita komora (viz bod 5.1.4.2 výše), umístí se vozidlo 
s vypnutým motorem do komory pro měření emisí způsobených vypařováním. 
 
5.1.6.2 Nádoba s aktivním uhlím zachycující emise způsobené vypařováním se připraví 
k naplnění. Nádoba se sejme z vozidla pouze v případě, je-li na vozidle těžko 
přístupná a správné naplnění je možné jen u sejmuté nádoby. Tomuto kroku se musí 
věnovat zvláštní péče, aby nedošlo k poškození jednotlivých částí a celistvosti 
palivového systému.  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/409
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 187 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
5.1.6.3 Nádoba se rychlostí 40 gramů butanu za hodinu naplní směsí 50 % objemových 
butanu a 50 % objemových dusíku. 
 
5.1.6.4 Jakmile nádoba dosáhne stavu průniku, zastaví se přívod plynu. 
 
5.1.6.5 Nádoba se potom musí znovu připojit a vozidlo se musí uvést do běžného 
provozního stavu. 
 
5.1.7  Vypuštění paliva a opětovné naplnění 
 
5.1.7.1 Palivová nádrž (nádrže) vozidla (vozidel) se vyprázdní k tomu určeným výpustným 
zařízením (zařízeními). To se musí provádět tak, aby se nadměrně neproplachovala 
ani nezatěžovala zařízení pro omezení emisí způsobených vypařováním 
namontovaná ve vozidle. Běžně k tomu postačí odstranit víčko palivové nádrže 
(nádrží).  
 
5.1.7.2 Palivová nádrž (nádrže) se znovu naplní na 40 % ± 2 % běžného objemu zkušebním 
palivem o teplotě v rozmezí 291 K ± 8 K (18 °C ± 8 °C). Víčko (víčka) palivové 
nádrže vozidla se v tomto okamžiku nasadí na své místo. 
 
5.2 Přípravný stabilizační jízdní cyklus 
 
5.2.1 Během jedné hodiny od dokončení plnění nádoby s aktivním uhlím podle bodu 
5.1.5 nebo 5.1.6 se vozidlo umístí na vozidlový dynamometr, kde je podrobeno 
jízdní zkoušce skládající se z jednoho cyklu (část 1) a dvou cyklů (část 2) zkoušky 
typu I podle přílohy 4. Během této fáze se neodebírají vzorky emisí z výfuku. 
 
5.3 Odstavení vozidla 
 
5.3.1 Během pěti minut od dokončení přípravného stabilizačního jízdního cyklu podle 
bodu 5.2.1 se musí kapota motoru zcela uzavřít, vozidlo odjede z vozidlového 
dynamometru a zaparkuje se na odstavném místě. Tam parkuje nejméně 12 hodin a 
nejdéle 36 hodin. Do konce této doby musí teplota oleje a chladící kapaliny 
dosáhnout teploty okolí s dovolenou odchylkou ±3 K. 
 
5.4  Zkouška na dynamometru 
 
5.4.1  Po skončení periody odstavení vozidla se vozidlo podrobí úplné zkoušce typu I 
podle přílohy 4 (městský cyklus se studeným startem a cyklus mimo město). Potom 
se motor vypne. Během této fáze se mohou odebírat vzorky emisí z výfuku, ale 
výsledky se nesmějí použít pro schválení typu z hlediska emisí z výfuku. 
 
5.4.2 Během dvou minut od dokončení zkoušky typu I podle bodu 5.4.1 se s vozidlem 
jede další stabilizační jízda sestávající z jednoho městského cyklu (s teplým L 375/410 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 188 Příloha 4 – Dodatek 7  
startem) zkoušky typu I. Potom se motor opět vypne. Vzorky emisí z výfuku není 
potřeba během této fáze odebírat. 
 
5.5 Zkouška emisí způsobených vypařováním při odstavení vozidla za tepla 
  
5.5.1 Před ukončením stabilizační jízdy se musí měřicí komora několik minut 
proplachovat, dokud není vytvořeno stabilní pozadí uhlovodíků. Směšovací 
ventilátor (ventilátory) v kabině se v této době uvede v činnost. 
 
5.5.2 Bezprostředně před zkouškou se analyzátor uhlovodíků nastaví na nulu a znovu 
seřídí jeho rozsah. 
 
5.5.3 Na konci stabilizační jízdy se kapota motoru zcela uzavře a všechny spoje mezi 
vozidlem a zkušebním zařízením se rozpojí. Vozidlo pak vjede do měřicí komory, 
přičemž se pedál akcelerátoru používá co nejméně. Motor musí být vypnut před tím, 
než jakákoliv část vozidla vstoupí do měřicí komory. Čas, kdy je motor vypnut, se 
zaznamená systémem pro záznam údajů z měření emisí způsobených vypařováním 
a začne se zaznamenávat teplota. Okna vozidla a zavazadlový prostor se v tomto 
stadiu otevřou, pokud již nejsou otevřeny.  
 
5.5.4 Vozidlo musí být s vypnutým motorem zatlačeno nebo jinak přemístěno do měřicí 
komory. 
 
5.5.5 Dveře komory se uzavřou a plynotěsně utěsní do 2 minut od vypnutí motoru a do 7 
minut od konce stabilizační jízdy. 
 
5.5.6 Začátkem periody odstavení za tepla, trvající 60 ± 0,5 minuty, je okamžik, kdy je 
komora utěsněna. Měří se koncentrace uhlovodíků, teplota a barometrický tlak, 
které slouží jako počáteční hodnoty C HCi, P i a T i pro zkoušku odstaveného vozidla 
za tepla. Tyto hodnoty se použijí pro výpočet emisí způsobených vypařováním 
podle kapitoly 6 níže. Teplota T  okolního vzduchu v komoře v průběhu 60minutové 
periody zkoušky odstaveného vozidla za tepla nesmí být nižší než 296 K ani vyšší 
než 304 K. 
 
5.5.7 Bezprostředně před koncem periody zkoušky trvající 60 ± 0,5 minut se analyzátor 
uhlovodíků nastaví na nulu a znovu se seřídí jeho rozsah. 
 
5.5.8 Na konci periody zkoušky trvající 60 ± 0, 5 minut se v kabině změří koncentrace 
uhlovodíků. Změří se i teplota a barometrický tlak. To jsou konečné hodnoty C HCf, 
P f a T f pro zkoušku vozidla odstaveného za tepla, které se užijí pro výpočet emisí 
způsobených vypařováním podle kapitoly 6 níže. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/411
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 189 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
5.6 Odstavení vozidla  
 
5.6.1 Zkoušené vozidlo se zatlačí nebo přemístí jiným způsobem bez užití motoru na 
odstavné místo. Zde zůstane nejméně 6 hodin, ale ne více než 36 hodin, od skončení 
zkoušky vozidla odstaveného za tepla a do začátku 24hodinové zkoušky emisí 
způsobených vypařováním. Nejméně 6 hodin z tohoto časového úseku musí být 
vozidlo odstaveno při teplotě 293 K ± 2 K (20 °C ± 2 °C). 
 
5.7 24hodinová zkouška ztrát způsobených vypařováním 
 
5.7.1  Zkoušené vozidlo se podrobí působení jednoho cyklu okolní teploty podle křivky 
uvedené v dodatku 2 k této příloze, s maximální odchylkou ± 2 K, která nesmí být v 
žádném okamžiku překročena. Průměrná odchylka teploty od křivky, vypočítaná 
z absolutních hodnot každé naměřené odchylky, nesmí překročit 1 K. Teplota okolí 
se měří nejméně jednou za minutu. Teplotní cyklus začne v čase T start = 0, jak je 
uvedeno v bodu 5.7.6 níže. 
 
5.7.2 Měřicí komora musí být těsně před zkouškou po několik minut proplachována, až se 
získá stabilní pozadí. Směšovací ventilátor (ventilátory) vzduchu v kabině musí být 
v tomto okamžiku zapnut.  
 
5.7.3 Zkoušené vozidlo s vypnutým motorem, s otevřenými okny a s otevřeným 
zavazadlovým prostorem (prostory) se dopraví do měřicí komory. Směšovací 
ventilátor (ventilátory) musí být nastaven tak, aby proud vzduchu pod palivovou 
nádrží vozidla měl rychlost nejméně 8 km/h. 
 
5.7.4 Bezprostředně před zkouškou se analyzátor uhlovodíků nastaví na nulu a znovu se 
seřídí jeho rozsah. 
 
5.7.5 Dveře kabiny musí být zavřeny a plynotěsně utěsněny. 
 
5.7.6 Do deseti minut od zavření a utěsnění dveří se změří koncentrace uhlovodíků, 
teplota a atmosférický tlak jako počáteční hodnoty C HCi, P i a T i pro 24hodinovou 
zkoušku ztrát způsobených vypařováním. To je bod, ve kterém je čas T start = 0. 
 
5.7.7 Bezprostředně před koncem zkoušky se analyzátor uhlovodíků nastaví na nulu 
a seřídí se jeho rozsah. 
 
5.7.8 Perioda odběru vzorku emisí končí 24 hodin ± 6 minut po začátku odběru podle 
bodu 5.7.6 výše. Měří se uplynulý čas. Dále se změří koncentrace uhlovodíků, 
teplota a barometrický tlak. To jsou konečné hodnoty C HCf, P f a T f pro 24hodinovou 
zkoušku, které se užijí pro výpočet podle kapitoly 6. Tím je postup zkoušky emisí 
způsobených vypařováním ukončen. 
 L 375/412 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 190 Příloha 4 – Dodatek 7  
6 VÝPOČET 
 
6.1 Zkoušky emisí způsobených vypařováním popsané v kapitole 5 umožňují výpočet 
emisí uhlovodíků z fází 24hodinové zkoušky a odstavení vozidla za tepla. Ztráty 
vypařováním v každé z těchto fází se vypočtou z počáteční a konečné koncentrace 
uhlovodíků, teplot a tlaků v komoře, spolu s čistým objemem komory. Použije se 
vzorec: 
 
 
 
 
  
 
kde: 
 
M HC = hmotnost uhlovodíků v gramech  
 
M HC,ou t      = hmotnost uhlovodíků vystupujících z komory u zkoušky emisí 
způsobených vypařováním v případě komory s konstantním 
objemem (gramy). 
 
M HC,i       = hmotnost uhlovodíků vstupujících do komory u zkoušky emisí 
způsobených vypařováním v případě komory s konstantním 
objemem (gramy). 
 
C HC          = změřená koncentrace uhlovodíků v komoře (ppm objemových, 
jako ekvivalent C 1), 
 
V              = čistý objem komory v m3, přepočtený pro objem vozidla 
s otevřenými okny a zavazadlovým prostorem. Neurčí-li se 
objem vozidla, odečte se objem 1,42 m3. 
 
T =  teplota okolí v komoře, v K, 
 
P = barometrický tlak v kPa, 
 
H/C = poměr vodíku k uhlíku, 
 
k = 1,2 . (12 + H/C); 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/413
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 191 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
když: 
 
i = je počáteční hodnota, 
 
f = je konečná hodnota, 
 
H/C         = se uvažuje 2,33 pro 24hodinovou zkoušku ztrát způsobených 
vypařováním, 
 
H/C = se uvažuje 2,20 pro ztráty při vozidle odstaveném za tepla. 
 
6.2 Celkové výsledky zkoušky 
 
Celkové hmotnostní emise uhlovodíků pro vozidlo se vypočtou podle vzorce: 
 
M total = M DI + M HS 
 
 kde: 
 
M total  =  celkové hmotnostní emise vozidla (gramy), 
 
M DI   =  hmotnostní emise uhlovodíků pro 24hodinovou zkoušku ztrát 
způsobených vypařováním (gramy), 
 
M HS   =  hmotnostní emise uhlovodíků pro zkoušku odstavením vozidla za tepla 
(gramy). 
 
7 SHODNOST VÝROBY 
 
7.1 Pro běžné zkoušení na konci výrobní linky může držitel schválení typu prokázat 
vyhovění odebráním vzorků u vozidel, která musí splnit následující požadavky. 
 
7.2 Zkouška těsnosti  
 
7.2.1 Odvzdušňovací otvory ze systému pro regulaci emisí do atmosféry musí být 
utěsněny. 
 
7.2.2 Na palivový systém se působí tlakem 370 ±10 mm H 2O. 
 
7.2.3 Než se odpojí palivový systém od zdroje tlaku, musí se tlak v systému ustálit. 
 
7.2.4 Po odpojení palivového systému nesmí tlak klesnout o více než 50 mm H 2O během 
5 minut. 
 L 375/414 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 192 Příloha 4 – Dodatek 7  
7.3 Zkouška odvzdušnění  
  
7.3.1 Odvzdušňovací otvory ze systému pro regulaci emisí do atmosféry musí být 
utěsněny. 
 
7.3.2 Na palivový systém se působí tlakem 370 ±10 mm H 2O. 
 
7.3.3 Než se odpojí palivový systém od zdroje tlaku, musí se tlak v systému ustálit. 
 
7.3.4 Odvzdušňovací otvory ze systému pro regulaci emisí do atmosféry se opět uvedou 
do provozního stavu. 
 
7.3.5 Tlak v palivovém systému musí poklesnout pod 100 mm H 2O za dobu nejméně 
30 vteřin, nejdéle však po 2 minutách. 
 
7.3.6 Na žádost výrobce lze rychlost odvzdušnění prokázat rovnocenným alternativním 
postupem. Takový postup by měl výrobce předvést technické zkušebně při 
schválení typu.  
 
7.4 Zkouška vyplachování 
 
7.4.1 Ke vstupu vyplachování se musí připojit přístroj schopný zjistit rychlost průtoku 
vzduchu 1,0 l/min a přes přepínací ventil se na vstup vyplachování musí připojit 
tlaková nádoba dostatečného rozměru, aby měla zanedbatelný vliv na systém 
vyplachování, nebo 
 
7.4.2 výrobce může použít průtokoměr podle svého výběru, pokud přijatelný pro 
příslušný orgán. 
 
7.4.3 Vozidlo se musí provozovat takovým způsobem, aby se zjistila každá konstrukční 
zvláštnost systému vyplachování, která by mohla omezit vyplachování, a příslušné 
okolnosti se zaznamenají. 
 
7.4.4 S motorem pracujícím v mezích uvedených v bodu 7.4.3 se určí průtok vzduchu 
jednou z následujících metod: 
 
7.4.4.1 Zapojí se zařízení uvedené v bodu 7.4.1 výše. Musí se zjistit pokles tlaku 
z atmosférického na úroveň udávající, že do systému k omezení emisí způsobených 
vypařováním protekl během jedné minuty objem 1,0 l vzduchu, nebo 
 
7.4.4.2 pokud je použito jiné zařízení k měření průtoku, musí být měřitelný průtok nejméně 
1,0 l/min. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/415
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 193 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
7.4.4.3 Na žádost výrobce lze použít alternativní postup zkoušky vyplachování, pokud byl 
předveden technické zkušebně během postupu schválení typu a byl touto zkušebnou 
přijat. 
 
7.5 Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit metody kontroly 
shodnosti použitelné v každé výrobní jednotce. 
 
7.5.1 Inspektor musí odebrat ze série dostatečně velký vzorek. 
 
7.5.2 Inspektor může tato vozidla zkoušet podle bodu 8.2.5 tohoto předpisu. 
 
7.6 Nejsou-li požadavky bodu 7.5 výše splněny, zajistí příslušný orgán, aby byly co 
nejrychleji učiněny všechny nezbytné kroky k obnovení shodnosti výroby. 
 L 375/416 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 194 Příloha 4 – Dodatek 7  
Příloha 7 - Dodatek 1
 
 
KALIBRACE PŘÍSTROJŮ PRO ZKOUŠENÍ EMISÍ ZPŮSOBENÝCH VYPAŘOVÁNÍM  
 
1 ČETNOST KALIBRACE A METODY  
 
1.1 Všechny přístroje se musí kalibrovat před prvním užitím a potom tak často, jak je 
třeba, v každém případě v měsíci před zkouškou pro schválení typu. V tomto 
dodatku jsou popsány metody kalibrace, které se použijí. 
 
1.2 Běžně se používají teploty uvedené na prvním místě. Případně se mohou použít 
i teploty uvedené v hranatých závorkách. 
 
2 KALIBRACE KOMORY  
 
2.1 Počáteční stanovení vnitřního objemu komory  
 
2.1.1 Před prvním použitím komory se její vnitřní objem stanoví následujícím způsobem: 
 
Pečlivě se změří vnitřní rozměry komory, přitom se uvažují jakékoliv 
nepravidelnosti, jako jsou vyztužovací opěry. Z těchto měření se stanoví vnitřní 
objem komory.  
 
Komory s proměnným objemem se nastaví na pevný objem při teplotě okolního 
vzduchu v komoře 303 K (30 °C) [(302 K (29 °C)]. Tento jmenovitý objem musí 
být opakovatelný s přesností ±0,5 % stanovené hodnoty. 
 
2.1.2 Vnitřní čistý objem se určí odečtením 1,42 m3 z vnitřního objemu komory. 
Alternativně se místo 1,42 m3 může použít objem zkušebního vozidla s otevřeným 
zavazadlovým prostorem a okny. 
 
2.1.3 Těsnost komory se ověří podle bodu 2.3 níže. Pokud se hmotnost propanu liší od 
hmotnosti vpuštěného množství o více než ±2 %, vyžaduje se náprava. 
 
2.2 Stanovení emisí pozadí v komoře 
 
Tímto postupem se potvrdí, že komora neobsahuje žádné materiály, které emitují 
významná množství uhlovodíků. To se ověří při uvedení komory do provozu, dále 
po jakékoliv činnosti v komoře, která může ovlivnit emise pozadí, a to alespoň 
jednou za rok. 
 
2.2.1 Komory s proměnným objemem mohou být provozovány jednak s pevně 
nastaveným objemem, jednak s objemem pevně nenastaveným, jak je popsáno výše 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/417
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 195 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
v bodu 2.1.1. Teplota okolí se musí v níže uvedeném časovém úseku 4 hodin 
udržovat na hodnotě 308 K ± 2 K (35 °C ± 2 °C) [309 K ± 2 K (36 °C ± 2 °C)]. 
 
2.2.2 U komor s konstantním objemem se přívod i odvod vzduchu uzavře. Teplota okolí 
se v níže uvedeném časovém úseku 4 hodin udržuje na hodnotě 308 K ± 2 K (35 °C 
± 2 °C) [309 K ± 2 K (36 °C ± 2 °C)]. 
 
2.2.3 Komora smí být utěsněna a směšovací ventilátor zapnut po dobu až 12 hodin před 
tím, než bude zahájen čtyřhodinový časový úsek odběru vzorku emisí pozadí v 
komoře. 
 
2.2.4 Analyzátor (je-li třeba) se zkalibruje, potom se nastaví na nulu a seřídí se jeho 
měřicí rozsah. 
 
2.2.5 Komora se proplachuje, dokud se nedocílí ustálené hodnoty uhlovodíků. Zapne se 
směšovací ventilátor, pokud již není v činnosti. 
 
2.2.6 Komora se utěsní a změří se koncentrace uhlovodíků pozadí, teplota a barometrický 
tlak. To jsou počáteční hodnoty C HCi, P i, T i, které se použijí při výpočtu pozadí 
komory. 
 
2.2.7 Komora se ponechá bez zásahů se zapnutým směšovacím ventilátorem po dobu čtyř 
hodin. 
 
2.2.8 Na konci této doby se stejným analyzátorem změří koncentrace uhlovodíků 
v komoře. Změří se i teplota a barometrický tlak. To jsou konečné hodnoty C HCf, P f, 
T f.  
 
2.2.9 Vypočte se změna hmotnosti uhlovodíků v komoře během zkoušky podle níže 
uvedeného bodu 2.4. Tato změna nesmí být větší než 0,05 g. 
 
2.3 Kalibrace a zkouška komory na zachycení uhlovodíků  
 
Kalibrace a zkouška komory na zachycení uhlovodíků ověřuje vypočtený objem 
podle bodu 2.1 výše a slouží i k měření případného úniku netěsnostmi. Únik 
netěsnostmi komory se musí určit při jejím uvedení do provozu, po jakékoli operaci 
v komoře, která by mohla ovlivnit její těsnost, a nejméně jednou za měsíc poté. 
Pokud bylo šest po sobě následujících měsíčních zkoušek na zachycení uhlovodíků 
úspěšně provedeno bez jakékoliv opravy, může být únik netěsnostmi komory 
určován čtvrtletně až do té doby, dokud nebude nutná žádná oprava. 
 
2.3.1 Komora se proplachuje, dokud se nedocílí ustálené koncentrace uhlovodíků. 
Směšovací ventilátor se zapne, pokud již není v činnosti. Analyzátor uhlovodíků se 
nastaví na nulu a případně se znovu kalibruje a seřídí se jeho měřicí rozsah. 
 L 375/418 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 196 Příloha 4 – Dodatek 7  
2.3.2 Komory s proměnným objemem se nastaví tak, aby jejich objem odpovídal 
jmenovitému objemu. U komor s konstantním objemem se uzavře výstup a vstup  
vzduchu. 
 
2.3.3 Potom se zapne systém řízení teploty vzduchu okolního prostředí (pokud již není 
zapnutý) a nastaví se na počáteční teplotu 308 K (35 °C) [309 K (36 °C)].  
 
2.3.4 Jakmile se teplota v komoře stabilizuje na 308 K ± 2 K (35 °C ± 2 °C) [309 K ± 2 K 
(36 °C ± 2 °C)], komora se utěsní a změří se koncentrace pozadí, teplota 
a barometrický tlak. To jsou počáteční hodnoty C HCi, P i, T i, které se použijí pro 
kalibraci komory. 
 
2.3.5 Do komory se vpustí přibližně 4 g propanu. Hmotnost propanu musí být měřena 
s přesností ± 0,2 % měřené hodnoty. 
 
2.3.6 Obsah komory se nechá mísit po dobu pěti minut a pak se změří koncentrace 
uhlovodíků, teplota a barometrický tlak. To jsou hodnoty C HCf, P f, T f pro kalibraci 
komory a zároveň počáteční hodnoty C HCi, P i, T i pro zkoušku na zachycení 
uhlovodíků. 
 
2.3.7 Na základě hodnot naměřených podle výše uvedených bodů 2.3.4 a 2.3.6 a vzorce 
v níže uvedeném bodu 2.4 se vypočte hmotnost propanu v komoře. Výsledek se 
nesmí lišit o více než ± 2 % od hmotnosti propanu naměřené podle výše uvedeného 
bodu 2.3.5.  
 
2.3.8 U komor s proměnným objemem se uvolní nastavení objemu na jmenovitý objem. 
U komor s konstantním objemem se otevře vstup a výstup vzduchu. 
 
2.3.9 Do 15 minut od utěsnění komory se začne cyklicky měnit teplota okolí z 308 K (35 
°C) na 293 K (20 °C) a zpět na 308 K (35 °C) [308,6 K (35,6 °C) na 295,2 K (22,2 
°C) a zpět na 308,6 K (35,6 °C)] po dobu 24 hodin podle [alternativní] křivky 
uvedené v dodatku 2 k této příloze. (Dovolené odchylky jsou stejné jako odchylky 
uvedené v bodu 5.7.1 přílohy 7). 
 
2.3.10 Po uplynutí 24hodinové doby cyklických změn teploty se změří a zaznamená 
konečná koncentrace uhlovodíků, teplota a barometrický tlak. To jsou konečné 
hodnoty C HCf, P f, T f pro zkoušku zachycení uhlovodíků. 
 
2.3.11 Pomocí vzorce podle bodu 2.4 níže se z hodnot změřených podle bodů 2.3.10 
a 2.3.6 výše vypočte hmotnost uhlovodíků. Hmotnost se nesmí lišit o více než 3 % 
od hmotnosti uhlovodíků zjištěné podle bodu 2.3.7 výše. 
 
2.4 Výpočty 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/419
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 197 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
Ke stanovení pozadí uhlovodíků v komoře a míry úniku se užije výpočet změny 
čisté hmotnosti uhlovodíků uvnitř komory. Pro výpočet změny hmotnosti jsou 
použity počáteční a konečné hodnoty koncentrací uhlovodíků, teploty a 
barometrického tlaku v následujícím vzorci. 
 
 
 
kde: 
 
M HC = hmotnost uhlovodíků v gramech, 
 
M HC,ou t  = hmotnost uhlovodíků vystupujících z komory u zkoušky emisí 
způsobených vypařováním v případě komory s konstantním 
objemem (gramy) 
 
M HC,i = hmotnost uhlovodíků vstupujících do komory u 24hodinové 
zkoušky ztrát způsobených vypařováním v případě komory 
s konstantním objemem (gramy) 
 
C HC = koncentrace uhlovodíků v komoře (ppm uhlíku (poznámka : ppm 
uhlíku = ppm propanu x 3)), 
 
V = objem komory v m3, 
 
T = teplota okolí v komoře, (K), 
 
P = barometrický tlak, (kPa), 
 
K = 17,6; 
 
když: 
i je počáteční hodnota, 
f  je konečná hodnota. 
 
3 OVĚŘENÍ ANALYZÁTORU TYPU FID PRO ANALÝZU UHLOVODÍKŮ 
 
3.1 Optimalizace odezvy detektoru 
 
Analyzátor typu FID musí být nastaven podle návodu výrobce. K optimalizaci 
odezvy při nejobvyklejším pracovním rozsahu se užije propan se vzduchem. L 375/420 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 198 Příloha 4 – Dodatek 7  
 
3.2 Kalibrace analyzátoru uhlovodíků 
 
Analyzátor se zkalibruje propanem se vzduchem a čištěným syntetickým vzduchem. 
Viz bod 4.5.2 přílohy 4 (Kalibrační a nepoužité plyny). 
 
Vytvoří se kalibrační křivka podle bodů 4.1 až 4.5 tohoto dodatku. 
 
3.3 Ověření citlivosti na kyslík a doporučené mezní hodnoty 
 
Faktor odezvy (Rf) pro určitý druh uhlovodíků je poměr údaje C 1 analyzátoru typu 
FID ke koncentraci plynu v láhvi, vyjádřený v ppm C 1. Koncentrace zkušebního 
plynu musí být taková, aby pro pracovní rozsah dávala odezvu přibližně 80 % plné 
výchylky na stupnici. Koncentrace musí být známa s přesností ±2 % ve vztahu k 
objemovému gravimetrickému standardu. Navíc plynová láhev musí být 
stabilizována po dobu 24 hodin při teplotě v rozsahu od 293 K do 303 K (20 °C až 
30 °C). 
 
Faktory odezvy se stanoví při uvedení analyzátoru do provozu a potom 
v intervalech velké údržby. Použitým referenčním plynem je propan zředěný 
čištěným vzduchem, s nímž se dosáhne faktor odezvy 1,00. 
 
Zkušební plyn, který se použije pro zjištění citlivosti na kyslík, a doporučený rozsah 
faktoru odezvy je: 
 
propan a dusík:       0,95 ≤ Rf ≤  1,05. 
 
4 KALIBRACE ANALYZÁTORU UHLOVODÍKŮ 
 
Každý z obvykle používaných pracovních rozsahů se zkalibruje následujícím 
postupem: 
 
4.1 Sestrojí se kalibrační křivka z nejméně pěti kalibračních bodů rozložených co 
nejrovnoměrněji v pracovním rozsahu. Jmenovitá koncentrace kalibračního plynu s 
nejvyšší koncentrací má být alespoň 80 % plné stupnice. 
 
4.2 Metodou nejmenších čtverců se vypočte kalibrační křivka. Pokud je výsledný 
stupeň polynomu vyšší než 3, musí být počet kalibračních bodů rovný nejméně 
tomuto stupni polynomu zvýšenému o 2. 
 
4.3 Kalibrační křivka se nesmí lišit o více než 2 % od jmenovité hodnoty každého 
kalibračního plynu. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/421
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 199 Příloha 4 – Dodatek 2 
 
4.4 Pomocí koeficientů polynomu odvozeného z bodu 4.2 výše se sestaví tabulka, ve 
které je uvedena závislost hodnot naměřených na přístroji a skutečných koncentrací. 
Tabulka nesmí mít kroky větší než 1 % plné stupnice. Tabulka se sestaví pro každý 
kalibrovaný rozsah analyzátoru. Tabulka musí obsahovat další důležité údaje, jako 
jsou: 
  
(a) datum kalibrace, údaje potenciometru pro měřicí rozsah a nulu (pokud je to 
použitelné), 
 
(b) jmenovitá stupnice, 
 
(c) referenční údaje o každém použitém kalibračním plynu, 
 
(d) skutečné a naměřené hodnoty každého použitého kalibračního plynu 
společně s rozdíly v procentech, 
 
(e) topný plyn pro FID a typ FID, 
 
(f) tlak vzduchu pro FID. 
 
4.5 Pokud lze ke spokojenosti technické zkušebny prokázat, že alternativní technika 
(např. počítač, elektronicky ovládaný přepínač rozsahu) může poskytovat stejnou 
přesnost, lze takovou alternativní techniku použít. 
 L 375/422 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 200 Příloha 4 – Dodatek 7  
Příloha 7 - Dodatek 2  
 
 
Křivka teploty okolí v průběhu 24 hodin pro kalibraci 
komory a pro stanovení ztrát způsobených vypařováním 
24hodinovou zkouškou  Alternativní křivka teploty okolí v průběhu 
24 hodin pro kalibraci komory v souladu 
s přílohou 7, dodatkem 1, body 1.2. a 2.3.9 
 
Čas (hodiny) 
Kalibrace  
Zkoušk a   
Teplota 
(°C i)  
Čas (hodiny)  
Teplota 
(°C i)  
13  
0/24   
20 , 0   
0   
35 , 6  
14  
1   
20 , 2   
1   
35 , 3  
15  
2   
20 , 5   
2   
34 , 5  
16  
3   
21 , 2   
3   
33 , 2  
17  
4   
23 , 1   
4   
31 , 4  
18  
5   
25 , 1   
5   
29 , 7  
19  
6   
27 , 2   
6   
28 , 2  
20  
7   
29 , 8   
7   
27 , 2  
21  
8   
31 , 8   
8   
26 , 1  
22  
9   
33 , 3   
9   
25 , 1  
23  
10   
34 , 4   
10   
24 , 3  
24/0  
11   
35 , 0   
11   
23 , 7  
1  
12   
34 , 7   
12   
23 , 3  
2  
13   
33 , 8   
13   
22 , 9  
3  
14   
32 , 0   
14   
22 , 6  
4  
15   
30 , 0   
15   
22 , 2  
5  
16   
28 , 4   
16   
22 , 5  
6  
17   
26 , 9   
17   
24 , 2  
7  
18   
25 , 2   
18   
26 , 8  
8  
19   
24 , 0   
19   
29 , 6  
9  
20   
23 , 0   
20   
31 , 9  
10  
21   
22 , 0   
21   
33 , 9  
11  
22   
20 , 8   
22   
35 , 1  
12  
23   
20 , 2   
23   
35 , 4  
  
  
  
24   
35 , 6 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/423
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 201 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
Příloha 8
 
 
ZKOUŠKA TYPU VI 
(Ověření průměrných emisí oxidu uhelnatého a uhlovodíků z výfuku za nízké teploty okolí 
po studeném startu) 
 
1 ÚVOD 
 
Tato příloha platí pouze pro vozidla se zážehovým motorem. Popisuje vybavení 
potřebné pro zkoušku typu VI definovanou v bodu 5.3.5 tohoto předpisu a postup této 
zkoušky, při které se ověřují emise oxidu uhelnatého a uhlovodíků při nízkých 
teplotách okolí. Tento předpis řeší zejména: 
 
(i)         požadavky na přístroje; 
 
(ii) zkušební podmínky; 
 
(iii) postupy při zkoušce a požadavky na údaje. 
 
2 ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ 
 
2.1 Shrnutí 
 
2.1.1 Tato kapitola pojednává o potřebném přístrojovém vybavení pro zkoušky měření emisí 
z výfuku při nízkých teplotách okolí u vozidel se zážehovým motorem. Požadované 
zkušební zařízení a požadavky na ně jsou stejné jako zařízení pro zkoušku typu I podle 
přílohy 4 s dodatky, pokud pro zkoušku typu VI nejsou stanoveny zvláštní požadavky. 
Body 2.2 až 2.6 popisují odchylky použitelné u zkoušky typu VI, zkoušky při nízkých 
teplotách okolí. 
 
2.2 Vozidlový dynamometr 
 
2.2.1 Použije se postup podle bodu 4.1 přílohy 4. Dynamometr se nastaví tak, aby simuloval 
jízdu vozidla na silnici při teplotě 266 K (-7 °C). Toto nastavení může být založeno na 
stanovení křivky jízdního odporu při teplotě 266 K (-7 °C). Alternativně může být 
jízdní odpor zjištěný podle dodatku 3 přílohy 4 nastaven tak, aby se zmenšila doba 
doběhu o 10 %. Technická zkušebna může schválit použití dalších způsobů určení 
křivky jízdních odporů. 
 
2.2.2 Dynamometr se kalibruje podle dodatku 2 k příloze 4. 
 L 375/424 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 202 Příloha 4 – Dodatek 7  
2.3 Systém odběru vzorků  
 
2.3.1 Použije se postup podle bodu 4.2 přílohy 4 a dodatku 5 k příloze 4. Bod 2.3.2 dodatku 
5 se mění a zní: 
 
„Uspořádání trubek, průtočnost CVS a teplota a specifická vlhkost ředicího vzduchu 
(tyto hodnoty se mohou lišit od hodnot vzduchu nasávaného motorem) se musí 
upravovat tak, aby se prakticky vyloučila možnost kondenzace vody v systému (pro 
většinu vozidel je postačující hodnota od 0,142 do 0,165 m3/s).“ 
 
2.4 Analytické zařízení 
 
2.4.1 Použijí se ustanovení bodu 4.3 přílohy 4, ale pouze pro určení oxidu uhelnatého, oxidu 
uhličitého a uhlovodíků. 
 
2.4.2 Pro kalibraci analytického zařízení se použijí ustanovení dodatku 6 k příloze 4. 
 
2.5 Plyny 
 
2.5.1 Kde je to vhodné, použijí se ustanovení podle bodu 4.5 přílohy 4. 
 
2.6 Doplňkové přístroje 
 
2.6.1 Pro zařízení určené k měření objemu, teploty, tlaku a vlhkosti se použijí ustanovení 
bodů 4.4 a 4.6 přílohy 4. 
 
3 POŘADÍ ZKOUŠEK A PALIVO 
 
3.1 Obecné požadavky 
 
3.1.1 Na obrázku 8/1 je pořadí jednotlivých zkoušek, které vozidlo absolvuje při zkoušce 
typu VI. Teplota okolí, která na vozidlo působí během zkoušky, musí být průměrně: 
266 K (-7 °C) ± 3 K a nesmí být nižší než 260 K (-13 °C) nebo vyšší než 272 K (-
1 °C). 
 
Teplota nesmí klesnout pod 263 K (-10 °C) ani vystoupit nad 269 K (-4 °C) po dobu 
delší než tři minuty. 
 
3.1.2 Teplota ve zkušebně během zkoušky se měří na výstupu chladicího ventilátoru (bod 
5.2.1 této přílohy). Teplota okolí, uvedená ve zprávě, je aritmetickým průměrem teplot 
ve zkušebně naměřených v konstantních časových intervalech kratších než jedna 
minuta. 
 
3.2 Postup zkoušky 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/425
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 203 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
Část jedna městského cyklu podle obrázku 1/1 přílohy 4, dodatku 1 se skládá ze čtyř 
základních městských cyklů, které dohromady tvoří úplnou část jedna cyklu. 
 
3.2.1 Start motoru, počátek odběru vzorku a první cyklus se musí provést podle tabulky 1.2 
a obrázku 1/1 v příloze 4. 
 
3.3 Příprava zkoušky 
 
3.3.1 Pro zkoušené vozidlo platí ustanovení bodu 3.1 přílohy 4. Ekvivalentní setrvačná 
hmota dynamometru se nastaví podle bodu 5.1 přílohy 4. L 375/426 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 204 Příloha 4 – Dodatek 7  
Obrázek 8/1
 
 
Postup zkoušky při nízké teplotě okolí  
 
 
  
s ta b ilizac e   
kapi t ol a 4 
z k oušk a e m i sí  z  v ýf uk u z a 
ní z k ých t e pl ot  266 K ± 3 K   
bod 5. 3 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/427
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 205 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
3.4 Zkušební palivo 
 
3.4.1 Zkušební palivo musí mít technické parametry podle kapitoly 3 přílohy 10. 
 
4 PŘÍPRAVNÁ STABILIZACE VOZIDLA 
 
4.1 Shrnutí 
 
4.1.1 Pro zajištění reprodukovatelnosti zkoušky emisí musí být vozidlo stabilizováno 
jednotným způsobem. Stabilizace spočívá v přípravné jízdě na vozidlovém 
dynamometru a následně periodou odstavení před zkouškou emisí podle bodu 4.3. 
 
4.2 Přípravná stabilizace  
 
4.2.1 Palivová nádrž (nádrže) se naplní stanoveným zkušebním palivem. Pokud je 
v palivové nádrži palivo, které neodpovídá požadavkům výše uvedeného bodu 3.4.1, 
musí se před naplněním zkušebního paliva odčerpat. Zkušební palivo musí mít teplotu 
nižší než 289 K (+ 16 °C) nebo rovnou této hodnotě. Systém k omezení emisí 
způsobených vypařováním nesmí být pro výše uvedené činnosti nadměrně 
proplachován, ani zatěžován. 
 
4.2.2 Vozidlo se přistaví do zkušební místnosti, kde se umístí na vozidlový dynamometr. 
 
4.2.3 Přípravná stabilizace spočívá v jízdním cyklu, část 1 a část 2, podle přílohy 4 dodatku 
1, obrázku 1/1. Na žádost výrobce může být u vozidel se zážehovým motorem 
provedena přípravná stabilizace jedním jízdním cyklem části 1 a dvěma jízdními cykly 
části 2. 
 
4.2.4 Během stabilizace musí být teplota ve zkušební místnosti relativně konstantní a ne 
vyšší než 303 K (30 °C) 
 
4.2.5 Tlak v pneumatikách hnacích kol musí odpovídat ustanovením bodu 5.3.2 přílohy 4. 
 
4.2.6 Do deseti minut po dokončení stabilizace musí být motor vypnut. 
 
4.2.7 Na přání výrobce a po schválení typu technickou zkušebnou může být ve výjimečných 
případech povolena doplňková přípravná stabilizace. Technická zkušebna se může také 
rozhodnout provést doplňkovou přípravnou stabilizaci. Doplňková přípravná 
stabilizace spočívá v absolvování jedné nebo více jízd cyklu části 1 popsaného v 
příloze 4, dodatku 1. Rozsah takové doplňkové přípravné stabilizace musí být 
zaznamenán ve zkušebním protokolu. 
 L 375/428 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 206 Příloha 4 – Dodatek 7  
4.3 Metody odstavení 
 
4.3.1 Ke stabilizaci vozidla před zkouškou emisí se vybere jedna z následujících dvou metod 
podle volby výrobce. 
 
4.3.2 Standardní metoda 
 
Před zkouškou emisí z výfuku za nízkých teplot okolí se vozidlo odstaví nejméně na 
12 hodin, nejvíce však na 36 hodin. Teplota okolí (suchý teploměr) musí být v průběhu 
této doby udržována na průměrné hodnotě: 
 
266 K (-7 °C) ±3 K v průběhu každé hodiny této doby a nesmí klesnout pod hodnotu 
260 K (-13 °C) ani vystoupit nad hodnotu 272 K (-1 °C). Dále teplota nesmí po dobu 
více než tří minut klesnout pod hodnotu 263 K (-10 °C) ani vystoupit nad hodnotu 269 
K (-4 °C). 
 
4.3.3 Metoda s nuceným chlazením  
 
Před zkouškou emisí z výfuku za nízkých teplot okolí se vozidlo odstaví na dobu 
nejvýše 36 hodin. 
 
4.3.3.1 Teplota okolí v místě odstavení vozidla nesmí být po tuto dobu vyšší než 303 K 
(30 °C).  
 
4.3.3.2 Vozidlo může být nuceným chlazením ochlazeno na teplotu potřebnou ke zkoušce. 
Pokud je chlazení podporováno ventilátory, musí být tyto ventilátory umístěny svisle 
tak, aby bylo dosaženo maximálního ochlazení hnacích částí vozidla a motoru dříve 
než olejové vany. Ventilátory nesmějí být umístěny pod vozidlem. 
 
4.3.3.3 Teplotu okolí je třeba přísně kontrolovat teprve až po ochlazení vozidla na teplotu 266 
K (-7 °C) ±2 K, podle reprezentativní teploty motorového oleje. 
 
Reprezentativní teplota motorového oleje je teplota oleje měřená u středu náplně 
olejové vany, tj. ne na povrchu nebo u dna olejové vany. Pokud je teplota měřena na 
dvou nebo více místech, musí tyto požadavky splňovat ve všech místech. 
 
4.3.3.4 Vozidlo musí být po ochlazení na teplotu 266 K (-7°C) ±2 K odstaveno na dobu 
nejméně jedné hodiny před zahájením zkoušky emisí z výfuku za nízkých teplot okolí. 
Okolní teplota (suchý teploměr) musí být v průběhu této doby udržována na průměrné 
hodnotě 266 K (-7 °C) ±3 K a nesmí klesnout pod hodnotu 260 K (-13°C) ani 
vystoupit nad hodnotu 272 K (-1°C).  
 
Kromě toho nesmí teplota po dobu více než tří minut klesnout pod hodnotu 263 K 
(-10 °C) ani vystoupit nad hodnotu 269 K (-4 °C).  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/429
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 207 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
4.3.4 Pokud je vozidlo stabilizováno při teplotě 266 K (-7 °C) v odděleném prostoru a do 
zkušební místnosti je dopravováno přes prostory s vyšší teplotou, musí být znovu 
stabilizováno ve zkušební místnosti po nejméně šestinásobek doby, po kterou bylo 
vystaveno vyšším teplotám. Okolní teplota (suchý teploměr) musí být v průběhu této 
doby udržována na průměrné hodnotě 266 K ±3 K a nesmí ani klesnout pod hodnotu 
260 K (-13 °C) ani vystoupit nad hodnotu 272 K (-1 °C).  
 
Kromě toho nesmí teplota po dobu více než tří minut klesnout pod hodnotu 263 K 
(-10 °C) ani vystoupit nad hodnotu 269 K (-4 °C).  
 
5 POSTUP ZKOUŠKY NA DYNAMOMETRU 
 
5.1  Shrnutí 
 
5.1.1 Vzorek emisí je odebírán v průběhu zkoušky sestávající z části 1 cyklu (příloha 4 
dodatek 1, obrázek 1/1). Start motoru, okamžitý odběr vzorku, provedení části 1 cyklu 
a vypnutí motoru tvoří úplnou zkoušku za nízké okolní teploty v celkovém čase 780 
vteřin. Emise z výfuku jsou ředěny okolním vzduchem a proporcionální vzorek je 
průběžně odebírán a shromažďován pro analýzu. Ve výfukových plynech zachycených 
ve vaku je určován obsah uhlovodíků, oxidu uhelnatého a oxidu uhličitého. Paralelně 
je rovněž ve vzorku ředicího vzduchu určován obsah uhlovodíků, oxidu uhelnatého a 
oxidu uhličitého.  
 
5.2 Provoz dynamometru 
 
5.2.1  Chladicí ventilátor 
 
5.2.1.1 Chladicí ventilátor se umístí tak, aby chladicí vzduch směřoval na chladič (u vodního 
chlazení) nebo na vstup vzduchu (u vzduchového chlazení) a na vozidlo. 
 
5.2.1.2 U vozidla s motorem vpředu se ventilátor umístí před vozidlo ve vzdálenosti do 
300 mm. U vozidla s motorem vzadu nebo pokud je výše uvedená poloha nepraktická, 
umístí se ventilátor tak, aby vozidlo bylo řádně chlazeno. 
 
5.2.1.3 Otáčky ventilátoru musí být takové, aby v provozním rozsahu od 10 km/h do nejméně 
50 km/h odpovídala lineární rychlost vzduchu na výstupu z ventilátoru rychlosti válců 
s přesností ±5 km/h. Pro konečný výběr ventilátoru jsou rozhodující následující 
vlastnosti: 
 
(i) plocha: nejméně 0,2 m2, 
 
(ii) výška dolní hrany nad zemí: přibližně 20 cm. 
 L 375/430 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 208 Příloha 4 – Dodatek 7  
Jako alternativní řešení je možné, aby rychlost vzduchu z ventilátoru byla nejméně 
6 m/s (21,6 km/h). Na žádost výrobce může být výška ventilátoru upravena pro 
speciální vozidla (např. dodávková, terénní). 
 
5.2.1.4 Jako rychlost vozidla se bere rychlost válce (válců) dynamometru (bod 4.1.4.4 přílohy 
4). 
 
5.2.3 Pokud je to nutné pro stanovení optimálního používání akcelerátoru a brzdy, může se 
provést přípravný zkušební cyklus, aby se dosáhlo cyklu, který by se co nejvíce blížil 
teoretickému cyklu v předepsaných mezních odchylkách nebo aby se dosáhlo 
požadovaného nastavení systému odběru vzorků plynů. Tato přípravná jízda se 
provede před „STARTEM" podle obrázku 8/1. 
 
5.2.4 Vlhkost vzduchu se musí udržovat dostatečně nízká, aby se zabránilo kondenzaci na 
válci (válcích) dynamometru. 
 
5.2.5 Dynamometr se musí důkladně ohřát podle doporučení výrobce dynamometru a musí 
se použít postupy a kontroly, které zajistí stabilní úroveň zbytkového třecího výkonu. 
 
5.2.6 Prodleva mezi ohřevem dynamometru a začátkem zkoušky emisí nesmí být delší než 
10 minut, pokud ložiska dynamometru nejsou nezávisle ohřívaná. Pokud jsou 
nezávisle ohřívaná, zkouška emisí musí začít do 20 minut po ohřevu dynamometru. 
 
5.2.7 Pokud se výkon dynamometru musí nastavit ručně, musí se tak učinit nejdéle jednu 
hodinu před začátkem zkoušky emisí z výfuku. K nastavení se nesmí použít zkoušené 
vozidlo. Nastavení dynamometru s automatickou regulací předvoleného výkonu je 
možné provést v kterémkoliv okamžiku před začátkem zkoušky emisí. 
 
5.2.8 Dříve než je možné zahájit cyklus zkoušky emisí, musí být teplota zkušebny 266 K (-7 
°C) ±2 K, měřeno v proudu vzduchu chladicího ventilátoru ve vzdálenosti nejvýše 1,5 
m od vozidla. 
 
5.2.9 Během provozu vozidla musí být topení a odmrazovací zařízení vypnuto. 
 
5.2.10 Zaznamená se celková ujetá vzdálenost nebo celkový počet otáček válců. 
 
5.2.11 Vozidlo s pohonem všech čtyř kol se musí zkoušet s pohonem pouze jedné nápravy. 
Celkový jízdní odpor pro nastavení dynamometru se určí z druhu pohonu, pro který je 
vozidlo převážně určeno. 
 
5.3 Provedení zkoušky 
 
5.3.1 Ustanovení bodů 6.2 až 6.6, s výjimkou bodu 6.2.2, přílohy 4 platí pro start motoru, 
provedení zkoušky a odebrání vzorků emisí. Odběr vzorků začne před spuštěním 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/431
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 209 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
motoru nebo zároveň s tímto spuštěním a skončí s ukončením volnoběžné fáze 
posledního dílčího cyklu části 1 (městský cyklus), po 780 vteřinách.  
 
První jízdní cyklus začíná volnoběžnou fází s délkou 11 vteřin ihned po spuštění 
motoru. 
 
5.3.2 Pro analýzu odebraných vzorků emisí se použijí ustanovení bodu 7.2 přílohy 4. Při 
provádění analýzy vzorku výfukových plynů musí technická zkušebna dbát na to, aby 
se zabránilo kondenzaci vodních par ve vacích se vzorky výfukových plynů. 
 
5.3.3 Výpočet hmotnostního množství emisí se provede podle kapitoly 8 přílohy 4. 
 
6 OSTATNÍ POŽADAVKY 
 
6.1 Nenormální strategie pro omezení emisí 
 
6.1.1 Jakákoliv nenormální strategie pro omezení emisí, která vede ke snížení účinnosti 
systému pro regulaci emisí za běžných podmínek provozu při nízkých teplotách až do 
té míry, že na ni nelze použít předepsané podmínky pro emisní zkoušky, může být 
považována za odpojovací zařízení. 
 L 375/432 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 210 Příloha 4 – Dodatek 7  
Příloha 9
 
 
ZKOUŠKA TYPU V  
(Popis zkoušky stárnutí pro ověření životnosti zařízení proti znečišťování) 
 
1 ÚVOD  
 
Tato příloha popisuje zkoušku stárnutí ujetím 80 000 km k ověření životnosti zařízení 
proti znečišťujícím látkám, kterými jsou vybavena vozidla se zážehovými nebo 
vznětovými motory. 
 
2 ZKUŠEBNÍ VOZIDLO 
 
2.1 Vozidlo musí být v dobrém mechanickém stavu; motor a zařízení proti znečišťujícím 
látkám musí být nové. Vozidlo může být stejné jako vozidlo předané ke zkoušce typu 
I; tato zkouška typu I se musí provést najetím alespoň 3 000 km cyklu stárnutí podle 
bodu 5.1 níže. 
 
3 PALIVO 
 
Zkouška životnosti se provede s vhodným běžně dostupným palivem. 
 
4 ÚDRŽBA A SEŘÍZENÍ VOZIDLA 
 
Údržba, seřízení, jakož i užívání ovladačů zkušebního vozidla se řídí doporučeními 
výrobce. 
 
5 PROVOZ VOZIDLA NA ZKUŠEBNÍ DRÁZE, SILNICI NEBO NA VOZIDLOVÉM 
DYNAMOMETRU 
 
5.1 Pracovní cyklus  
 
Při provozu na zkušební dráze, silnici nebo na vozidlovém dynamometru musí být 
ujeta vzdálenost podle následujícího jízdního programu (obrázek 9/1): 
 
5.1.1 rozvrh zkoušky životnosti je složen z 11 cyklů, každý o délce 6 km, 
 
5.1.2 v prvních 9 cyklech vozidlo zastaví čtyřikrát uprostřed cyklu, pokaždé s motorem 
ponechaným 15 vteřin ve volnoběhu, 
 
5.1.3 běžné zrychlení a zpomalení, 
 
5.1.4 pět zpomalení uprostřed každého cyklu, z rychlosti cyklu na 32 km/h, potom vozidlo 
opět plynule zrychluje až na rychlost cyklu, 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/433
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 211 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
5.1.5 desátý cyklus se jede konstantní rychlostí 89 km/h, 
 
5.1.6 jedenáctý cyklus začíná s maximální akcelerací od bodu zastavení do rychlosti 
113 km/h. V polovině dráhy se začne normálně brzdit až do zastavení vozidla. Potom 
následuje perioda volnoběhu motoru po dobu 15 vteřin a druhá maximální akcelerace. 
 
Potom se program opakuje od počátku.  
Maximální rychlosti v každém cyklu udává následující tabulka. 
 
 
Tabulka 9.1  
Maximální rychlost v každém cyklu 
 
 
C y kl us  
R yc hlost c y k lu  
v k m / h 
 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11  
64 
48 
64 
64 
56 
48 
56 
72 
56 
89 
113 
 L 375/434 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 212 Příloha 4 – Dodatek 7  
Obrázek 9/1
 
 
Jízdní program 
 
 
 
 
5.2 Na žádost výrobce se může použít alternativní silniční program. Takový alternativní 
zkušební program musí před zkouškou schválit technická zkušebna a program musí 
obsahovat v podstatě stejné průměrné rychlosti, rozložení rychlostí, počet zastavení na 
kilometry a počet akcelerací na kilometry jako jízdní program užitý na dráze nebo 
vozidlovém dynamometru podle bodu 5.1 a obrázku 9/1. 
 
5.3 Zkouška životnosti nebo, podle rozhodnutí výrobce, upravená zkouška životnosti, 
probíhá do ujetí nejméně 80 000 km. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/435
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 213 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
5.4 Zkušební přístroje 
 
5.4.1 Vozidlový dynamometr  
 
5.4.1.1 Pokud se zkouška životnosti provádí na vozidlovém dynamometru, musí dynamometr 
umožnit průběh cyklu podle bodu 5.1. Vozidlový dynamometr musí být vybaven 
zejména systémem simulujícím setrvačnou hmotnost a jízdní odpor. 
 
5.4.1.2 Brzda musí být seřízena tak, aby pohltila výkon přenášený zadními koly při konstantní 
rychlosti 80 km/h. Postupy, které se použijí ke stanovení tohoto výkonu a k seřízení 
brzdy, jsou stejné jako postupy popsané v dodatku 3 k příloze 4. 
 
5.4.1.3 Systém chlazení vozidla musí umožňovat vozidlu pracovat při teplotách podobných 
teplotám při jízdě na silnici (olej, voda, výfukový systém atd.). 
 
5.4.1.4 Určitá jiná seřízení a vybavení dynamometru se podle potřeby považují za shodná 
s parametry popsanými v příloze 4 tohoto předpisu (např. setrvačná hmotnost, která 
může být simulována mechanicky nebo elektronicky). 
 
5.4.1.5 Vozidlo smí být v případě potřeby přesunuto za účelem měření emisí na jiný 
dynamometr. 
 
5.4.2 Provoz na zkušební dráze nebo na silnici 
 
Po dokončení zkoušky životnosti na dráze nebo na silnici musí být referenční hmotnost 
vozidla alespoň rovna hmotnosti platící pro zkoušky na vozidlovém dynamometru. 
 
6 MĚŘENÍ EMISÍ ZNEČIŠŤUJÍCÍCH LÁTEK 
 
Na začátku zkoušky (0 km) a v pravidelných intervalech každých 10 000 km 
(± 400 km) nebo častěji, až do ujetí 80 000 km, se měří emise z výfuku podle zkoušky 
typu I podle definice v bodu 5.3.1 tohoto předpisu. Mezní hodnoty, které musí být 
dodrženy, jsou uvedeny v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu. 
 
U vozidel vybavených periodicky se regenerujícími systémy definovanými v bodu 
2.20 tohoto předpisu se musí ověřit, zda se vozidlo neblíží k periodě regenerace. Pokud tomu tak je, musí být vozidlo v provozu až do konce regenerace. Pokud dojde k regeneraci v průběhu měření emisí, musí se vykonat nová zkouška (včetně přípravné stabilizace) a výsledky první zkoušky se nevezmou v úvahu. 
 
Všechny výsledky měření emisí z výfuku se vynesou do grafu jako funkce ujeté 
vzdálenosti zaokrouhlené na nejbližší kilometr a těmito body naměřených hodnot se L 375/436 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 214 Příloha 4 – Dodatek 7  
proloží vyrovnávací přímka určená metodou nejmenších čtverců. Tento výpočet nebere 
v úvahu výsledky zkoušky při rychlosti 0 km. 
 
Údaje bude možno pro výpočet faktoru zhoršení použít pouze tehdy, pokud 
interpolované body pro 6 400 km a 80 000 km na této přímce vyhovují výše uvedeným 
mezním hodnotám. 
 
Údaje jsou ještě přijatelné, pokud vyrovnávací přímka protíná příslušnou mezní 
hodnotu s negativním sklonem (interpolovaný bod pro 6 400 km je výše než 
interpolovaný bod pro 80 000 km) a pokud skutečně naměřená hodnota pro 80 000 km 
leží pod mezní hodnotou. 
 
Násobící faktor zhoršení emisí z výfuku se vypočte pro každou znečišťující látku takto: 
 
 
  
 
 kde: 
 
 Mi 1 = hmotnost emisí znečišťující látky i v g/km interpolovaná pro 6 400 km, 
 Mi 2 = hmotnost emisí znečišťující látky i v g/km interpolovaná pro 80 000 km. 
 
Tyto interpolované hodnoty se vypočtou na minimálně čtyři místa za desetinnou 
čárkou dříve, než se dělí jedna druhou při výpočtu faktoru zhoršení. Výsledek se 
zaokrouhlí na tři desetinná místa. 
 
Pokud je faktor zhoršení menší než jedna, uvažuje se, že se rovná jedné. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/437
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 215 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
Příloha 10
 
 
VLASTNOSTI REFERENČNÍCH PALIV 
 
1 VLASTNOSTI REFERENČNÍCH PALIV PRO ZKOUŠENÍ VOZIDEL S POUŽITÍM 
MEZNÍCH HODNOT STANOVENÝCH V ŘÁDKU A TABULKY V BODU 5.3.1.4 - ZKOUŠKA TYPU I 
 1.1 TECHNICKÉ ÚDAJE REFERENČNÍHO PALIVA PRO ZKOUŠKY VOZIDEL SE 
ZÁŽEHOVÝMI MOTORY 
 Druh: bezolovnatý benzín 
Mezní hodnoty 1 / Parametr Jednotka minimum maxi mum Zkušební metoda  
Oktanové číslo výzkumnou 
metodou, RON  95,0 - EN 25164 
Oktanové číslo motorovou metodou, MON  85,0 - EN 25163 
Hustota při 15 °C k g/m3 748 762 ISO 3675 
Tlak par podle Reida  kPa 56,0 60,0 EN 12 
Destilace:     
- počáteční bod varu  °C 24 40 EN-ISO 3405 
- odpar při 100 °C   % obj. 49,0 57,0 EN-ISO 3405 
- odpar při 150 °C  % obj. 81,0 87,0 EN-ISO 3405 
- konečný bod varu  °C 190 215 EN-ISO 3405 
Zbytek  obj. %  - 2 EN-ISO 3405 
Analýza uhlovodíků:     
- olefiny   % obj.  - 10 ASTM D 1319 
- aromáty   % obj.  28,0 40,0 ASTM D 1319 
- benzen  % obj. - 1,0 pr. EN 12177 
- nasycené látky  % obj. - zůstatek ASTM D 1319 
Poměr uhlík/vodík   zápis zápis  
Doba indukce 2 / min. 480 - EN-ISO 7536 
Obsah kyslíku  % hmot. - 2,3 EN 1601 
Pryskyřičné látky  mg/ml - 0,04 EN-ISO 6246 
Obsah síry 3 / mg/kg - 100 pr. EN ISO/DIS 
14596 
Koroze mědi, třída I   - 1 EN-ISO 2160 
Obsah olova  mg/l - 5 EN 237 
Obsah fosforu  m g /l - 1,3 A STM D 32 31 
___________________ 
1/ Uvedené hodnoty jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla použita 
ustanovení z dokumentu ISO 4259 „Ropné výrobky - Stanovení a využití údajů shodnosti ve 
vztahu ke zkušebním metodám“ a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R=reprodukovatelnost). L 375/438 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 216 Příloha 4 – Dodatek 7  
 Bez ohledu na toto opatření, které je nutné z technických důvodů, by měl výrobce paliv přesto 
usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená nejvyšší hodnota 2R a o střední hodnotu v případě udávání nejvyšších a nejnižších mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje technické požadavky, použijí se ustanovení dokumentu ISO 4259. 
 2
/  Palivo smí obsahovat inhibitory oxidace a dezaktivátory kovů běžně používané ke 
stabilizování toků benzínu v rafineriích, avšak nesmějí se přidávat detergentní/disperzní přísady a rozpouštěcí oleje. 
 3
/ Skutečný obsah síry v palivu použitém pro zkoušku typu I se uvede v protokolu. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/439
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 217 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
1.2 TECHNICKÉ ÚDAJE REFERENČNÍHO PALIVA PRO ZKOUŠKY VOZIDEL 
SE VZNĚTOVÝMI MOTORY 
 Druh : motorová nafta
 
 
Mezní hodnoty 1 / Parametr Jednotka  minimum maxi mum Zkušební metoda  
Cetanové číslo 2 /  52,0 54,0 EN-ISO 5165 
Hustota při 15 °C k g/m3 833 837 EN-ISO 3675 
Destilace:     
 - bod 50 %  °C 245 - EN-ISO 3405 
 - bod 95 %  °C 345 350 EN-ISO 3405 
- konečný bod varu  °C - 370 EN-ISO 3405 
Bod vzplanutí °C 55 - EN 22719 
CFPP(teplota neprůchodnosti 
filtrem za studena) °C - -5 EN 116 
Viskozita při 40 °C mm2/s 2,5 3,5 EN-ISO 3104 
Polycyklické aromatické 
uhlovodíky  % hmot. 3 6,0 IP 391 
Obsah síry 3 / mg/kg - 300 Pr. EN-ISO/DIS 14596 
Koroze mědi   - 1 EN-ISO 2160 
Zbytek uhlíku podle Conradsona 
(v 10 % destilačním zbytku) % hmot. - 0,2 EN-ISO 10370 
Obsah popela  % hmot. - 0,01 EN-ISO 6245 
Obsah vody  % hmot. - 0,02 EN-ISO 12937 
Neutralizační číslo (silná kyselina) mg KOH/g - 0,02 ASTM D 974-95 
Stabilita vůči oxidaci 4 / mg/ml - 0,025 EN-ISO 12205 
Nová a lepší vyvíjená metoda pro 
polycyklické aromatické 
uhlovodíky  % hmot. - - EN 12916 
 
__________________ 1
/ Uvedené hodnoty jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla 
použita ustanovení z dokumentu ISO 4259 „Ropné výrobky - Stanovení a využití údajů shodnosti ve vztahu ke zkušebním metodám“ a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R=reprodukovatelnost).     Bez ohledu na toto opatření, které je nutné z technických důvodů, by měl výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená nejvyšší hodnota 2R a o střední hodnotu v případě udávání nejvyšších a nejnižších mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje technické požadavky, použijí se ustanovení dokumentu ISO 4259.  2
/ Uvedený rozsah pro cetanové číslo není v souladu s požadavky na minimální rozsah 4R. 
Avšak v případě rozporu mezi dodavatelem paliva a spotřebitelem paliva může být k vyřešení L 375/440 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 218 Příloha 4 – Dodatek 7  tohoto rozporu použito znění ISO 4259 za předpokladu, že místo jednotlivého měření se provedou opakovaná měření v dostatečném počtu nutném k určení potřebné přesnosti.  3
/  Skutečný obsah síry v palivu použitém ke zkoušce typu I se uvede v protokolu. 
 4
/ Přestože se kontroluje stálost vůči oxidaci, je pravděpodobné, že skladovatelnost je 
omezená. Je třeba si vyžádat od dodavatele pokyny o podmínkách skladování a životnosti. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/441
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 219 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
2 VLASTNOSTI REFERENČNÍCH PALIV PRO ZKOUŠENÍ VOZIDEL S POUŽITÍM 
MEZNÍCH HODNOT STANOVENÝCH V ŘÁDKU B TABULKY V BODU 5.3.1.4 - 
ZKOUŠKA TYPU I 
 
2.1  TECHNICKÉ ÚDAJE REFERENČNÍHO PALIVA PRO ZKOUŠKY VOZIDEL 
SE ZÁŽEHOVÝMI MOTORY 
 
Druh: bezolovnatý benzín  
Mezní hodnoty 1 / Parametr Unit minimum maxi mum Zkušební metoda 
Oktanové číslo výzkumnou 
metodou, RON  95,0 - EN 25164 
Oktanové číslo motorovou metodou, MON  85,0 - EN 25163 
Hustota při 15 °C k g/m3 740 754 ISO 3675 
Tlak par podle Reida  kPa 56,0 60,0 PrEN ISO 13016-1 
(DVPE) 
Destilace:     
- odpar při 70 °C % obj. 24,0 40,0 EN-ISO 3405 
- odpar při 100 °C % obj. 50,0 58,0 EN-ISO 3405 
- odpar při 150 °C % obj. 83,0 89,0 EN-ISO 3405 
- konečný bod varu  °C 190 210 EN-ISO 3405 
Zbytek  % obj. - 2,0 EN-ISO 3405 
Analýza uhlovodíků:     
olefiny  % obj. - 10,0 ASTM D 1319 
aromáty  % obj. 29,0 35,0 ASTM D 1319 
nasycené látky  % obj. zpráva ASTM D 1319 
benzen % obj. - 1,0 pr. EN 12177 
Poměr uhlík/vodík   zpráva  
Doba indukce 2 / minut 480 - EN-ISO 7536 
Obsah kyslíku  % hmot. - 1,0 EN 1601 
Pryskyřičné látky  mg/ml - 0,04 EN-ISO 6246 
Obsah síry 3 / mg/kg - 10 ASTM D 5453 
Koroze mědi   - třída 1 EN-ISO 2160 
Obsah olova  mg/l - 5 EN 237 
Obsah fosforu  mg/l - 1,3 ASTM D 3231 
 
____________ 1
/ Uvedené hodnoty jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla použita 
ustanovení z dokumentu ISO 4259 „Ropné výrobky - Stanovení a využití údajů shodnosti ve vztahu ke zkušebním metodám“ a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R=reprodukovatelnost).  L 375/442 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 220 Příloha 4 – Dodatek 7   Bez ohledu na toto opatření, které je nutné z technických důvodů, by měl výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená nejvyšší hodnota 2R a o střední hodnotu v případě udávání nejvyšších a nejnižších mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje technické požadavky, použijí se ustanovení dokumentu ISO 4259.  2
/ Palivo smí obsahovat inhibitory oxidace a dezaktivátory kovů běžně používané ke 
stabilizování toků benzínu v rafineriích, avšak nesmějí se přidávat detergentní/disperzní přísady a rozpouštěcí oleje.  3
/ Skutečný obsah síry v palivu použitém pro zkoušku typu I se uvede v protokolu. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/443
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 221 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
 2.2 TECHNICKÉ ÚDAJE REFERENČNÍHO PALIVA PRO ZKOUŠKY VOZIDEL 
SE VZNĚTOVÝMI MOTORY  
 Druh: motorová nafta  
Mezní hodnoty 1 / Parametr Jednotka minimum maxi mum Zkušební metoda 
Cetanové číslo 2 /  52,0 54,0 EN-ISO 5165 
Hustota při 15°C k g/m3 833 837 EN-ISO 3675 
Destilace:     
 - bod 50 %  °C 245 - EN-ISO 3405 
 - bod 95 %  °C 345 350 EN-ISO 3405 
- konečný bod varu  °C - 370 EN-ISO 3405 
Bod vzplanutí °C 55 - EN 22719 
CFPP(teplota neprůchodnosti 
filtrem za studena) °C - -5 EN 116 
Viskozita při 40 °C mm2/s 2,3 3,3 EN-ISO 3104 
Polycyklické aromatické uhlovodíky 
 % hmot. 3,0 6,0 IP 391 
Obsah síry 3 / mg/kg - 10 ASTM D 5453 
Koroze mědi   - třída 1 EN-ISO 2160 
Zbytek uhlíku podle Conradsona (v 10 % destilačním zbytku) % hmot. - 0,2 EN-ISO 10370 
Obsah popela  % hmot. - 0,01 EN-ISO 6245 
Obsah vody  % hmot. - 0,02 EN-ISO 12937 
Neutralizační číslo (silná kyselina)  mg KOH/g - 0,02 ASTM D 974 
Stabilita vůči oxidaci 4 / mg/ml - 0,025 EN-ISO 12205 
Mazivost (průměr plochy opotřebení podle zkoušky HFRR při 60 °C) µ m - 400 CEC F-06-A-96 
Methyl estery mastných kyselin  zakázány 
 
_____________ 1
/ Uvedené hodnoty jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla 
použita ustanovení z dokumentu ISO 4259 „Ropné výrobky - Stanovení a využití údajů shodnosti ve vztahu ke zkušebním metodám“ a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R=reprodukovatelnost).    Bez ohledu na toto opatření, které je nutné z technických důvodů, by měl výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená nejvyšší hodnota 2R a o střední hodnotu v případě udávání nejvyšších a nejnižších mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje technické požadavky, použijí se ustanovení dokumentu ISO 4259.   L 375/444 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 222 Příloha 4 – Dodatek 7  2
/ Uvedený rozsah pro cetanové číslo není v souladu s požadavky na minimální rozsah 4R. 
Avšak v případě rozporu mezi dodavatelem paliva a spotřebitelem paliva může být k vyřešení tohoto rozporu použito znění ISO 4259 za předpokladu, že místo jednotlivého měření se provedou opakovaná měření v dostatečném počtu nutném k určení potřebné přesnosti.  3
/ Skutečný obsah síry v palivu použitém ke zkoušce typu I se uvede v protokolu. 
 4
/ Přestože se kontroluje stálost vůči oxidaci, je pravděpodobné, že skladovatelnost je omezená. 
Je třeba si vyžádat od dodavatele pokyny o podmínkách skladování a životnosti.  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/445
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 223 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
3 TECHNICKÉ ÚDAJE REFERENČNÍHO PALIVA PRO ZKOUŠENÍ VOZIDEL 
SE ZÁŽEHOVÝMI MOTORY PŘI NÍZKÝCH TEPLOTÁCH OKOLÍ - ZKOUŠKA 
TYPU VI  
 Druh : bezolovnatý benzín  
 
Mezní hodnoty 1 / Parametr Jednotka minimum maxi mum Zkušební metoda 
Oktanové číslo výzkumnou 
metodou, RON  95,0 - EN 25164 
Oktanové číslo motorovou metodou, MON  85,0 - EN 25163 
Hustota při 15 °C k g/m3 740 754 ISO 3675 
Tlak par podle Reida  kPa 56,0 95,0 prEN ISO 13016-1 
(DVPE) 
Destilace:     
- odpar při 70 °C  % obj. 24,0 40,0 EN-ISO 3405 
- odpar při 100 °C % obj. 50,0 58,0 EN-ISO 3405 
- odpar při 150 °C % obj. 83,0 89,0 EN-ISO 3405 
- konečný bod varu  °C 190 210 EN-ISO 3405 
Zbytek % obj. - 2,0 EN-ISO 3405 
Analýza uhlovodíků:     
olefiny  % obj. - 10,0 ASTM D 1319 
aromatické látky  % obj. 29,0 35,0 ASTM D 1319 
nasycené látky  % obj. zpráva ASTM D 1319 
benzen  % obj. - 1,0 pr. EN 12177 
Poměr uhlík/vodík   zpráva  
Doba indukce 2 / minuty 480 - EN-ISO 7536 
Obsah kyslíku  % hmot. - 1,0 EN 1601 
Pryskyřičné látky  mg/ml - 0,04 EN-ISO 6246 
Obsah síry 3 / mg/kg - 10 ASTM D 5453 
Koroze mědi   - třída 1 EN-ISO 2160 
Obsah olova  mg/l - 5 EN 237 
Obsah fosforu  mg/l - 1,3 ASTM D 3231 
 
_____________ 
1/ Uvedené hodnoty jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla 
použita ustanovení z dokumentu ISO 4259 „Ropné výrobky - Stanovení a využití údajů shodnosti ve vztahu ke zkušebním metodám“ a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R=reprodukovatelnost).   
 Bez ohledu na toto opatření, které je nutné z technických důvodů, by měl výrobce paliv přesto 
usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená nejvyšší hodnota 2R a o střední hodnotu v případě udávání nejvyšších a nejnižších mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje technické požadavky, použijí se ustanovení dokumentu ISO 4259. L 375/446 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 224 Příloha 4 – Dodatek 7  
  2
/ Palivo smí obsahovat inhibitory oxidace a dezaktivátory kovů běžně používané 
ke stabilizování toků benzínu v rafineriích, avšak nesmějí se přidávat detergentní/disperzní přísady a rozpouštěcí oleje. 
 3
/ Skutečný obsah síry v palivu použitém pro zkoušku typu VI se uvede v protokolu. 
 
  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/447
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 225 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
Příloha 10a
: 
 1 VLASTNOTI PLYNNÝCH REFERENČNÍCH PALIV   1.1 TECHNICKÉ ÚDAJE REFERENČNÍCH PALIV LPG   1.1.1 Technické údaje referenčních paliv LPG ke zkoušení vozidel s použitím mezních hodnot 
stanovených v řádku A tabulky v bodu 5.3.1.4 – zkouška typu I 
 
Parametr Jednotka  Palivo A Palivo B Zkušební metoda 
Složení:    ISO 7941 
Obsah C 3 % obj. 30 ± 2 85 ± 2  
Obsah C 4 % obj. zbývající část zbývající část  
< C 3 , >C 4  % obj. max. 2 max. 2  
Olefiny % obj. max. 12 max. 15  
Zbytek odparu  mg/kg max. 50 max. 50 ISO 13757 
Obsah vody při 0 °C  žádný žádný vizuální kontrola 
Celkový obsah síry  mg/kg max. 50 max. 50 EN 24260 
Sirovodík   žádný žádný ISO 8819 
Koroze proužku mědi  zhodnoce
ní třída 1 třída 1 ISO 6251 1 / 
Zápach   charakteristický  charakteristický   
Oktanové číslo motorovou metodou  min. 89 min. 89 EN 589 příloha B
  
__________ 1
/ Tato metoda nemusí přesně stanovit přítomnost korodujících materiálů, pokud vzorek 
obsahuje inhibitory koroze nebo jiné chemikálie, které zmenšují korozní účinky vzorku na proužek mědi. Proto je zakázáno přidávat takové složky jen za účelem ovlivnění zkušební metody.   L 375/448 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 226 Příloha 4 – Dodatek 7   1.1.2 Technické údaje referenčních paliv LPG ke zkoušení vozidel s použitím mezních hodnot 
stanovených v řádku B tabulky v bodu 5.3.1.4 přílohy – zkouška typu I 
 
Parametr Jednotka Palivo A Palivo B Zkušební metoda   
Složení:    ISO 7941 
Obsah C 3  % obj.  30 ± 2 85 ± 2  
Obsah C 4  % obj.  zbývající část zbývající část   
< C 3  , >C 4   % obj.  max. 2 max. 2  
Olefiny % obj.  max. 12 max. 15  
Zbytek odparu   mg/kg max. 50 max. 50 ISO 13757 
Obsah vody při 0 ° C  žádný žádný vizuální kontrola   
Celkový obsah síry  mg/kg max. 10 max. 10 EN 24260 
Sirovodík    žádný žádný ISO 8819 
Koroze proužku mědi   zhodnocení třída 1 třída 1 ISO 6251 1 / 
Zápach   charakteristický charakteristický  
Oktanové číslo motorovou metodou
  min. 89 min. 89 EN 589 příloha B 
 
___________ 1
/ Tato metoda nemusí přesně stanovit přítomnost korodujících materiálů, pokud vzorek 
obsahuje inhibitory koroze nebo jiné chemikálie, které zmenšují korozní účinky vzorku na proužek mědi. Proto je zakázáno přidávat takové složky jen za účelem ovlivnění zkušební metody.  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/449
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 227 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
1.2 TECHNICKÉ ÚDAJE REFERENČNÍCH PALIV NG  
 
Mezní hodnoty 
Vlastnosti Jednotky Základ min. max. Zkušební metoda  
Referenční palivo G 20 
Složení:      
Metan  % mol 100 99 100 ISO 6974 
Zbývající část 1 / % mol - - 1 ISO 6974 
N 2 % mol    ISO 6974 
Obsah síry  mg/m3  2/ - - 10 ISO 6326-5 
Wobbeho index (čistý) MJ/m
3  3/ 48,2 47,2 49,2  
Referenční palivo G 25 
Složení:      
Metan % mol 86 84 88 ISO 6974 
Zbývající část 1 / % mol - - 1 ISO 6974 
N 2 % mol 14 12 16 ISO 6974 
Obsah síry  mg/m3  2/ - - 10 ISO 6326-5 
Wobbeho index (čistý) MJ/m
3  3/ 39,4 38,2 40,6  
 ____________ 1
/  Inertní plyny (jiné než N 2) + C 2 +C 2+ 
 2
/  Hodnota se musí stanovit při teplotě 293,2 K (20 °C) a tlaku 101,3 kPa 
 3
/  Hodnota se musí stanovit při teplotě 273, K (0 °C) a tlaku 101,3 kPa 
 L 375/450 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 228 Příloha 4 – Dodatek 7  
Příloha 11
 
 
PALUBNÍ DIAGNOSTICKÝ SYSTÉM (OBD) PRO MOTOROVÁ VOZIDLA 
 
1 ÚVOD 
 
Tato příloha se týká funkčních hledisek palubního diagnostického systému (OBD) pro 
kontrolu emisí motorových vozidel. 
 
2 DEFINICE 
 
Pro účely této přílohy se rozumí: 
 
2.1 zkratkou „OBD “ palubní diagnostický systém pro kontrolu emisí, který má schopnost 
identifikovat pravděpodobnou oblast chybné funkce kódem chyb uloženým do paměti 
počítače. 
 
2.2 „typem vozidla “ kategorie motorových vozidel, která se neliší v zásadních 
vlastnostech motoru a systému OBD. 
 
2.3 „rodinou vozidel " výrobcem stanovená skupina vozidel, u kterých lze s ohledem na 
jejich konstrukci očekávat, že budou mít podobné emise z výfuku a podobné vlastnosti 
systému OBD. Každý motor této rodiny musí splňovat požadavky tohoto předpisu 
uvedené v dodatku 2 k této příloze. 
 
2.4 “systémem pro regulaci emisí “ elektronická řídicí jednotka a všechny součásti 
související s emisemi z výfuku nebo s emisemi způsobenými vypařováním, které 
dodávají vstupní signály nebo přijímají signály z řídicí jednotky. 
 
2.5 „indikátorem chybné funkce (M I)“ optický nebo akustický indikátor, který zřetelně 
informuje řidiče vozidla v případě chybné funkce jakékoliv součásti související 
s emisemi a napojené na systém OBD nebo chybné funkce samotného systému OBD. 
 
2.6 „chybnou funkcí “ porucha součásti nebo systému souvisejících s emisemi, která může 
vést ke zvýšení emisí nad mezní hodnoty stanovené bodem 3.3.2 nebo případ, kdy 
systém OBD není schopen plnit základní požadavky této přílohy na sledování. 
 
2.7 „sekundárním vzduchem “ vzduch přiváděný do výfukového systému pumpou, sacím 
ventilem nebo jiným způsobem za účelem napomoci oxidaci HC a CO obsažených 
v proudu výfukových plynů. 
 
2.8 „selháním zapalování motoru “ případ, kdy nedojde ke spalování ve válci zážehového 
motoru, protože nevznikne jiskra, z důvodu špatného dávkování paliva, nedostatečné 
komprese nebo z jakékoliv jiné příčiny. Při sledování systémem OBD to znamená 
takové procento selhání zapalování z celkového počtu zapalování (stanovené 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/451
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 229 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
výrobcem), které může u emisí způsobit překročení mezních hodnot stanovených 
bodem 3.3.2 nebo takové procento, které u katalyzátoru nebo katalyzátorů může vést k 
přehřátí a nevratnému poškození.  
 
2.9 „zkouškou typu I “ jízdní cyklus (část 1 a 2) určený ke schválení emisí, podrobně 
popsaný v příloze 4, dodatku 1. 
 
2.10 „jízdním cyklem “ cyklus, který se skládá ze spuštění motoru, jízdního režimu, při 
kterém by byla případná chybná funkce zjištěna, a z vypnutí motoru. 
 
2.11 „cyklem ohřátí “ provoz vozidla postačující k nárůstu teploty chladicí kapaliny 
nejméně o 22 K v porovnání s teplotou při startu motoru a k dosažení teploty nejméně 
343 K (70 °C). 
 
2.12 „regulací směšovacího poměru “ automatická zpětnovazební regulace směšovacího 
poměru. Při krátkodobé regulaci směšovacího poměru dojde k jeho dynamickému 
nebo k okamžitému nastavení. Při dlouhodobé regulaci směšovacího poměru se na 
rozdíl od krátkodobé regulace jedná o podstatně pomalejší nastavení systému dodávky 
paliva, vyrovnávající rozdíly mezi jednotlivými vozidly a postupné změny, které 
časem vzniknou. 
 
2.13 „výpočtovou hodnotou zatížení motoru (CLV) “ poměr skutečného proudu vzduchu 
k maximálnímu množství vzduchu přepočtenému na nadmořskou výšku, pokud je 
tento údaj k dispozici. Tato definice udává bezrozměrné číslo, které není specifické 
pro určitý motor a které servisním technikům dává informaci o skutečném zatížení 
motoru vyjádřeném v procentech (plně otevřená škrtící klapka = 100 %).  
 
  
                       skutečný proud vzduchu                    atmosférický tlak (při hladině moře) 
CLV =        ––––––––––––––––––––––––––  ·  ––––––––––––––––––––––––––––           max. množství vzduchu (při hladině moře)              barometrický tlak
 
 
 
2.14 „permanentním nastavením režimu při poruše v oblasti emisí “ případ, kdy by vadná 
součást nebo podsystém způsobily překročení mezních hodnot emisí podle bodu 
3.3.2 této přílohy a kdy řízení motoru proto neustále přepíná na takové nastavení, v 
jakém nejsou od vadné součásti nebo vadného systému potřebné žádné údaje. 
 
2.15 „jednotkou odběru výkonu “ motorem poháněné zařízení k pohonu pomocných 
zařízení na vozidle. 
 
2.16 „přístupem ” dostupnost všech emisních údajů souvisejících s OBD, včetně všech 
chybových kódů požadovaných pro kontrolu, diagnostiku, údržbu nebo opravy částí 
vozidla souvisejících s emisemi, přes sériové rozhraní normalizovaného 
diagnostického konektoru (podle bodu 6.5.3.5 dodatku 1 k této příloze). L 375/452 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 230 Příloha 4 – Dodatek 7  
 
2.17 „neomezeným “: 
 
2.17.1 přístup nezávislý na přístupovém kódu, který je možno získat pouze od výrobce, 
nebo na podobném zařízení, nebo 
 
2.17.2 přístup umožňující vyhodnocení generovaných dat, aniž by byla potřebná zvláštní 
dekódovací informace, ledaže by tato informace sama byla normovaná. 
 
2.18 „normovaným “ že tok všech datových informací, včetně všech užitých chybových 
kódů, musí odpovídat jen průmyslovým normám, které na základě skutečnosti, že 
jejich formát a jejich povolený výběr je jasně definován, poskytují maximální 
úroveň harmonizace v automobilovém průmyslu a jejich užití je výslovně povoleno 
tímto předpisem. 
 
2.19 „opravárenskými informacemi “ všechny informace požadované pro diagnostiku, 
údržbu, kontrolu, pravidelné sledování nebo opravu vozidla, které výrobci poskytují 
svým autorizovaným prodejcům/opravnám. V případě potřeby musí tyto informace 
zahrnovat příručky na opravu, technické návody, diagnostické informace (například 
minimální a maximální teoretické hodnoty pro měření), schémata zapojení, 
softwarové kalibrační identifikační číslo platící pro typ vozidla, pokyny pro 
individuální a speciální případy, informace týkající se nářadí a zařízení, informace o 
záznamu údajů a údaje pro obousměrné sledování a zkoušky. Výrobce nemá 
povinnost zpřístupňovat informace, na které se vztahují práva duševního vlastnictví 
nebo které představují zvláštní know-how výrobců a/nebo dodavatelů OEM; v tomto 
případě však nesmějí být odepřeny nutné technické informace.  
 
2.20 „nedostatkem “ v oblasti systémů OBD stav, kdy až dvě samostatné součásti nebo 
systémy, které jsou sledovány, mají dočasně nebo trvale takové provozní vlastnosti, 
které zhoršují jinak účinné sledování uvedených součástí nebo systémů systémem 
OBD nebo které nesplňují všechny ostatní podrobné požadavky na systém OBD. 
Vozidla s takovými nedostatky se smějí schválit jako typ, registrovat a prodávat 
podle ustanovení kapitoly 4 této přílohy. 
 
3 POŽADAVKY A ZKOUŠKY 
 
3.1 Všechna vozidla musí být vybavena systémem OBD navrženým, konstruovaným 
a instalovaným ve vozidle tak, aby umožňoval identifikovat druhy zhoršení nebo 
chybných funkcí během celé životnosti vozidla. K tomuto účelu musí schvalovací 
orgán připustit, že vozidla, která najela větší vzdálenost, než je předepsána zkouškou 
životnosti typu V uvedenou v bodu 3.3.1, mohou vykazovat určité zhoršení funkce 
systému OBD, takže mezní hodnoty stanovené v bodu 3.3.2 mohou být překročeny 
dříve, než systém OBD signalizuje chybu řidiči vozidla. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/453
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 231 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
3.1.1 Přístup k systému OBD požadovaný pro kontrolu, diagnostiku, údržbu nebo opravy 
vozidla musí být neomezený a normovaný. Všechny chybové kódy týkající se emisí 
musí odpovídat bodu 6.5.3.4 dodatku 1 této přílohy. 
 
3.1.2 Výrobce umožní nejpozději do tří měsíců po dni, kdy poskytl autorizovanému 
prodejci nebo opravně informace o provádění oprav, také ostatním osobám za 
přiměřenou a nediskriminační úhradu přístup k těmto informacím (včetně všech 
dodatečných změn a doplňků) a uvědomí o tom schvalovací orgán. 
 
V případě nesplnění těchto požadavků učiní schvalovací orgán odpovídající kroky k 
zajištění dostupnosti informací o provádění oprav ve shodě s postupy stanovenými 
pro schválení typu a pro dozor nad vozidly v provozu. 
 
3.2 Systém OBD musí být navržen, konstruován a instalován na vozidle tak, aby vozidlo 
mohlo při běžných podmínkách používání splňovat požadavky této přílohy. 
 
3.2.1 Dočasné vyřazení systému OBD z činnosti 
 
3.2.1.1 Výrobce může vyřadit systém OBD z činnosti, pokud je jeho sledovací schopnost 
ovlivněna nízkým stavem paliva. Toto vyřazení nesmí nastat, dokud je množství 
paliva vyšší než 20 % jmenovitého obsahu palivové nádrže. 
 
3.2.1.2 Výrobce může vyřadit systém OBD z činnosti, pokud je teplota okolí při startu 
motoru nižší než 266 K (-7 °C) nebo při nadmořské výšce vyšší než 2 500 m za 
předpokladu, že poskytne údaje a/nebo technické zhodnocení, které náležitě dokazují, že sledování za takových podmínek by bylo nespolehlivé. Výrobce může rovněž požadovat vyřazení systému OBD z činnosti při jiných teplotách okolí při startu motoru, pokud schvalovacímu orgánu údaji a/nebo technickým zhodnocením prokáže, že by za těchto podmínek došlo k nesprávné diagnostice. Není nutné, aby se rozsvítil indikátor chybné funkce (MI), pokud byly v průběhu regenerace překročeny prahové hodnoty OBD, za předpokladu, že v systému není porucha.  
 
3.2.1.3 U vozidel konstruovaných k zabudování jednotek odběru výkonu je vyřazení 
dotčených sledovacích systémů z činnosti povoleno pouze tehdy, pokud je jednotka 
odběru výkonu v činnosti. 
 
3.2.2 Selhání zapalování u vozidel vybavených zážehovými motory 
 
3.2.2.1 Výrobce může za zvláštních podmínek otáček a zatížení motoru dovolit jeho vyšší 
procento selhání zapalování, než uvedl schvalovacímu orgánu, prokáže-li tomuto 
orgánu, že zjištění menšího procenta selhání zapalování by bylo nespolehlivé. 
 
3.2.2.2 Pokud výrobce může příslušnému orgánu prokázat, že zjištění většího procenta 
selhání zapalování není ani potom reálné, nebo že selhání zapalování není možné 
rozlišit od jiných vlivů (např. nerovná vozovka, řazení rychlostí, perioda po L 375/454 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 232 Příloha 4 – Dodatek 7  
nastartování motoru, atd.), může se při výskytu takových podmínek systém sledující 
selhání zapalování vyřadit z činnosti. 
 
3.3 Popis zkoušek  
 
3.3.1 Zkoušky se provedou podle postupu uvedeného v dodatku 1 k této příloze na 
vozidle, které bylo použito pro zkoušku životnosti typu V popsanou v příloze 9. 
Zkoušky se provedou na závěr zkoušky životnosti typu V. 
 
Pokud zkouška životnosti typu V nebyla provedena, nebo na žádost výrobce, může 
být pro tyto zkoušky systému OBD použito jiné typické vozidlo odpovídajícího 
stáří. 
 
3.3.2 Systém OBD musí oznámit poruchu na součásti nebo systému, které mají vztah 
k emisím, jestliže tato porucha má za následek zvýšení emisí nad mezní hodnoty 
dané následující tabulkou: 
  
  
Refere nčn í 
h mot nost  
(RM) 
(kg)  
H mot nost oxidu 
uhel naté ho  
(CO) 
L 1  
(g/k m )  
H mot nost v šech 
uhlo vodík ů  
(THC) 
L 2  
(g/k m )  
H mot nost oxidů 
dusí ku  
(NO x ) 
L 3  
(g/k m )  
H mot nost částic 
(1) 
(PM) 
L 4  
(g/k m )  
Kategorie   
Tří da     
benzín  
naf ta  
benzín  
naf ta  
benzín  
naf ta  
naf ta  
M(2)  
-  
všec hn y   
3,20  
3,20  
0,40  
0,40  
0,60  
1,20  
0,18  
I  
RM <  1305  
3,20  
3,20  
0,40  
0,40  
0,60  
1,20  
0,18  
II  
1305 <  RM  
< 1760  
5,80  
4,00  
0,50  
0,50  
0,70  
1,60  
0,23   
N 1 (3) 
 
  
III  
1760 <  RM  
7,30  
4,80  
0,60  
0,60  
0,80  
1,90  
0,28 
 
(1) Pro vznětové motory. 
 
(2) Kromě vozidel, jejichž maximální hmotnost je větší než 2 500 kg. 
 
(3) A pro ta vozidla kategorie M, která jsou uvedena v poznámce (2). 
 
3.3.3 Požadavky na sledování vozidel se zážehovými motory 
 
Aby byly splněny požadavky bodu 3.3.2, musí systém OBD sledovat alespoň: 
 
3.3.3.1 snížení účinnosti katalyzátoru s ohledem pouze na emise HC. Výrobci mohou 
sledovat buď jen samostatně přední katalyzátor, nebo v kombinaci s následujícím 
katalyzátorem (katalyzátory). Každý sledovaný katalyzátor nebo kombinace 
katalyzátorů se pokládá za chybně fungující, pokud emise překročí mezní hodnotu 
HC uvedenou v tabulce v bodu 3.3.2; 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/455
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 233 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
3.3.3.2  selhání zapalování motoru, při rozsahu činnosti motoru definovaném následujícími 
křivkami: 
 
(a) maximální otáčky 4 500 min-1 nebo otáčky o 1 000 min-1 vyšší, než jsou 
nejvyšší otáčky vyskytující se během zkušebního cyklu typu I. Zvolí se ta 
hodnota, která je nižší; 
 
(b) křivka pozitivního točivého momentu (tj. zatížení motoru s převodovkou se 
zařazeným neutrálem); 
 
(c) křivka spojující následující body: bod na křivce pozitivního točivého momentu 
při otáčkách 3 000 min-1 a bod na křivce maximálních otáček definované 
v bodu a) výše, při podtlaku v sacím potrubí motoru o 13,33 kPa nižším, než je 
podtlak na křivce pozitivního točivého momentu. 
 
3.3.3.3 zhoršení funkce kyslíkových čidel 
 
3.3.3.4 další součásti a podsystémy systému pro regulaci emisí nebo součásti a systémy 
pohonu související s emisemi, nebo systémy, které jsou spojeny s počítačem, jejichž 
porucha může vést k tomu, že emise z výfuku překročí mezní hodnoty stanovené v 
bodu 3.3.2, pokud tyto systémy jsou v činnosti se zvoleným palivem; 
 
3.3.3.5  pokud nejsou sledovány jiným způsobem, musejí být všechny ostatní součásti 
hnacího systému, které mají vztah k emisím a jsou připojeny k počítači, včetně všech 
příslušných čidel, jimiž se provádějí sledovací funkce, sledovány z hlediska 
neporušenosti obvodu; 
 
3.3.3.6  u elektronického řízení systému k odvádění emisí způsobených vypařováním paliva 
se musí sledovat alespoň neporušenost obvodu. 
 
3.3.4 Požadavky na sledování vozidel se vznětovými motory  
 
Aby byly splněny požadavky bodu 3.3.2, musí systém OBD sledovat: 
 
3.3.4.1 u vozidel vybavených katalyzátorem snížení jeho účinnosti; 
 
3.3.4.2 u vozidel vybavených zachycovačem částic jeho funkčnost a neporušenost; 
 
3.3.4.3 neporušenost obvodu a celkové selhání funkce elektronických spouštěčů dávkování a 
časování vstřikovacího systému; 
 
3.3.4.4 další součásti nebo podsystémy systému pro regulaci emisí jakož i součásti nebo 
podsystémy pohonu, které mají vztah k emisím, nebo systémy, které jsou spojené 
s počítačem, jejichž porucha může vést k překročení mezních hodnot emisí z výfuku L 375/456 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 234 Příloha 4 – Dodatek 7  
stanovených v bodu 3.3.2. Jako příklad lze uvést součásti nebo podsystémy sloužící 
ke sledování a řízení hmotnostního a objemového množství proudícího vzduchu (a 
teploty), přeplňovacího tlaku a tlaku v sacím potrubí (a odpovídající čidla, která 
umožňují tyto funkce provádět). 
 
3.3.4.5 Pokud nejsou sledovány jiným způsobem, musejí být všechny ostatní součásti 
hnacího systému, které mají vztah k emisím a jsou připojeny k počítači, sledovány 
z hlediska neporušenosti obvodu. 
 
3.3.5 Výrobci mohou schvalovacímu orgánu prokázat, že určité součásti nebo podsystémy 
nemusejí být sledovány, pokud v případě jejich úplného selhání nebo odstranění 
nepřekročí emise mezní hodnoty uvedené v bodu 3.3.2. 
 
3.4  Sled diagnostických zkoušek musí začít každým spuštěním motoru a musí být 
proveden alespoň jednou za předpokladu, že byly řádně splněny zkušební podmínky. 
Zkušební podmínky se zvolí takové, jaké se vyskytují při běžném jízdním režimu 
představovaném zkouškou typu I. 
 
3.5 Aktivace indikátoru chybné funkce (MI) 
 
3.5.1 Systém OBD musí obsahovat indikátor chybné funkce, snadno rozpoznatelný 
řidičem. MI nesmí být použit pro žádný jiný účel kromě toho, že oznamuje řidiči 
nouzové startování nebo nouzový režim. MI musí být viditelný za všech přiměřených 
světelných podmínek. Pokud je aktivován, musí zobrazovat symbol podle normy ISO 
2575 1 /. Vozidlo nesmí být vybaveno více než jedním indikátorem chybné funkce 
všeobecného určení pro problémy týkající se emisí. Jsou povoleny samostatné 
speciální indikátory určené ke zvláštním účelům (např. pro brzdový systém, zapnutí 
bezpečnostních pásů, tlak oleje atd.). Použití červené barvy pro indikátor chybné 
funkce je zakázáno.  
 
3.5.2 U strategií vyžadujících pro aktivaci MI více než dva přípravné stabilizační cykly 
musí výrobce poskytnout údaje a/nebo technický posudek, které odpovídajícím 
způsobem prokazují, že sledovací systém je schopen účinně a včas rozpoznat 
zhoršení funkce některé součásti. Nejsou přijatelné strategie, které k aktivaci MI 
vyžadují průměrně více než 10 jízdních cyklů. MI musí být rovněž aktivován vždy, 
když se motor trvale dostane do standardního režimu kdy jsou překročeny mezní 
hodnoty emisí podle bodu 3.3.2, nebo když systém OBD není schopen plnit základní 
požadavky na sledování uvedené v bodu 3.3.3 nebo v bodu 3.3.4 této přílohy. MI 
musí pracovat v jednoznačném výstražném režimu, např. blikající světlo, při každé 
periodě selhání zapalování, která má takovou úroveň, že by podle údajů výrobce 
mohlo dojít k poškození katalyzátoru. MI musí být rovněž uveden do činnosti, když 
                                                 
1/  Mezinárodní norma  ISO 2575-1982 (E): „Silniční vozidla: Symboly pro ovládače, sdělovače a 
indikátory“, symbol č. 4.36.  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/457
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 235 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
je zapalování (klíček zapalování) vozidla v poloze „zapalování“ před nastartováním 
nebo roztočením motoru a vyřazen z činnosti po nastartování motoru, pokud před tím 
nedošlo k rozpoznání závad.  
 
3.6 Systém OBD musí zaznamenat chybový kód (kódy) udávající stav systému pro 
regulaci emisí. K identifikaci správné funkce systémů pro regulaci emisí a takových 
systémů pro regulaci emisí, které potřebují další provoz vozidla k úplnému 
vyhodnocení, musí být použity rozdílné kódy udávající stav. Jestliže je MI uveden do 
činnosti z důvodu zhoršení výkonu nebo chybné funkce nebo trvalými režimy závad 
v oblasti emisí, musí se ukládat do paměti chybový kód, který identifikuje druh 
chybné funkce. Chybový kód musí být ukládán do paměti také v případech 
uvedených v bodech 3.3.3.5 a 3.3.4.5 této přílohy. 
 
3.6.1 Vzdálenost ujetá vozidlem v průběhu uvedení MI do provozu musí být kdykoliv 
k dispozici přes sériové rozhraní normalizovaného spojovacího konektoru. 2 / 
 
3.6.2 U vozidla se zážehovým motorem nemusí být zvlášť identifikovány válce, ve kterých 
nedošlo ke zapálení směsi, pokud jsou v paměti uloženy jednotlivé chybové kódy 
selhání zapalování pro jednotlivý válec nebo více válců. 
 
3.7  Vypnutí MI 
 
3.7.1 Pokud již nedochází k selhávání zapalování v takové míře, že by mohlo poškodit 
katalyzátor (jak je uvedeno výrobcem), nebo jestliže se provozní podmínky motoru, 
pokud jde o otáčky a zatížení, změnily natolik, že míra selhávání zapalování již 
nepoškodí katalyzátor, může být MI přepnut zpět do předchozího režimu činnosti, 
který byl v průběhu prvního jízdního cyklu, při němž byla zjištěna míra selhávání 
zapalování a v následujících jízdních cyklech může být přepnut do normálního 
režimu činnosti. Pokud je MI přepnut zpět do předchozího režimu činnosti, mohou se 
vymazat odpovídající chybové kódy a uložené údaje o provozních podmínkách 
motoru při prvním výskytu chyb. 
 
3.7.2 U všech ostatních poruch může být MI vyřazen z činnosti tehdy, pokud sledovací 
systém pro aktivaci MI již nerozpoznal při třech po sobě následujících jízdních 
cyklech žádnou chybnou funkci a pokud nebyla identifikována žádná jiná chybná 
funkce, která by mohla nezávisle aktivovat MI. 
 
                                                 
2/ Tento požadavek je použitelný až od 1. ledna 2003 pro nové typy vozidel s elektronickým 
vstupem otáček do řídicí jednotky motoru. Platí pro všechna vozidla uváděná do provozu od 1. ledna 2005.  L 375/458 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 236 Příloha 4 – Dodatek 7  
3.8  Vymazání chybového kódu 
 
3.8.1 Systém OBD smí vymazat chybový kód a ujetou vzdálenost a údaje o provozním 
stavu motoru uložené při prvním výskytu chybné funkce, pokud stejná chybná 
funkce není opětovně registrována po 40 cyklech ohřátí motoru. 
 
3.9 Dvoupalivová vozidla na plyn 
 3.9.1 U dvoupalivových vozidel se postupy:  
– aktivace indikátoru chybné funkce (MI) (viz bod 3.5 této přílohy); – ukládání chybových kódů do paměti (viz bod 3.6 této přílohy); – vypnutí MI (viz bod 3.7 této přílohy); – vymazání chybového kódu (viz bod 3.8 této přílohy)  
 vykonávají nezávisle na sobě, je-li vozidlo poháněno benzínem nebo plynem. 
Je-li vozidlo poháněno benzínem, nesmí být výsledek kteréhokoli z výše uvedených postupů ovlivněn, pokud se vozidlo přepne na pohon plynem. Je-li vozidlo poháněno plynem, nesmí být výsledek kteréhokoli z výše uvedených postupů ovlivněn, pokud se vozidlo přepne na pohon benzínem. 
 
4 POŽADAVKY NA SCHVÁLENÍ TYPU PALUBNÍCH DIAGNOSTICKÝCH 
SYSTÉMŮ  
 
4.1 Výrobce může požádat příslušný orgán o schválení typu systému OBD, přestože 
systém má jeden nebo více nedostatků takových, že nejsou zcela splněny zvláštní 
požadavky této přílohy. 
 
4.2 Při posouzení žádosti rozhodne příslušný orgán, zda splnění požadavků této přílohy 
není možné nebo je nelze rozumně provést. 
 
Příslušný orgán zváží údaje výrobce, ve kterých jsou uvedeny takové skutečnosti, 
jako jsou například technická proveditelnost, přípravná lhůta a cykly výroby včetně 
fáze zahájení nebo zastavení výroby motorů nebo konstrukcí vozidel a zdokonalení 
programového vybavení počítačů, rozsah, ve kterém výsledný systém OBD bude 
splňovat požadavky tohoto předpisu a zda výrobce prokázal přiměřenou úroveň úsilí 
o splnění požadavků tohoto předpisu. 
 
4.2.1 Správní orgán nevyhoví žádosti o schválení systému s nedostatky, kterému úplně 
chybí požadované diagnostické sledování. 
 
4.2.2 Správní orgán nevyhoví žádosti o schválení systému s nedostatky, který nesplňuje 
mezní hodnoty pro OBD podle bodu 3.3.2. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/459
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 237 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
4.3 Při určování pořadí nedostatků se jako první identifikují nedostatky, které se vztahují 
k bodům 3.3.3.1, 3.3.3.2 a 3.3.3.3 této přílohy u zážehových motorů a k bodům 
3.3.4.1, 3.3.4.2 a 3.3.4.3 této přílohy u vznětových motorů. 
 
4.4 Před schválení typu nebo v jeho průběhu nejsou přípustné žádné nedostatky týkající 
se požadavků bodu 6.5, s výjimkou bodu 6.5.3.4 dodatku 1 této přílohy. Tento bod 
neplatí pro dvoupalivová vozidla na plyn. 
 
4.5. Dvoupalivová vozidla na plyn 
 4.5.1 Aniž by byly dotčeny požadavky bodu 3.9.1, a pokud o to požádá výrobce, přijme 
správní orgán následující nedostatky jako vyhovující požadavkům této přílohy pro účely schválení typu dvoupalivových vozidel na plyn: 
 
-  vymazání chybových kódů, ujeté vzdálenosti a údajů o provozním stavu 
motoru uložených při prvním výskytu chybné funkce po 40 cyklech ohřátí motoru, nezávisle na používaném palivu; 
-  aktivace MI při provozu s oběma druhy paliva (benzín a plyn) po zjištění 
chybné funkce při provozu s jedním z obou druhů paliv; 
-  vyřazení MI z činnosti po třech za sebou následujících jízdních cyklech bez 
chybné funkce, nezávisle na používaném palivu; 
-  použití dvou kódů udávajících stav systému, jeden pro každé palivo. 
 
 Výrobce může požádat o další odchylky od požadavků a správní orgán může tyto 
odchylky podle svého uvážení připustit. 
 4.5.2 Aniž by byly dotčeny požadavky bodu 6.6. dodatku 1 této přílohy, a pokud o to 
požádá výrobce, přijme správní orgán následující nedostatky jako vyhovující požadavkům této přílohy na systém vyhodnocení a přenos diagnostických signálů: 
 
– přenos diagnostických signálů pro právě používané palivo na jedinou 
společnou zdrojovou adresu; 
– vyhodnocení jednoho souboru diagnostických signálů pro oba druhy paliva 
podle vyhodnocování z jednopalivových vozidel na plyn a nezávisle na právě používaném palivu; 
– volba jednoho souboru diagnostických signálů (které odpovídají vždy jednomu 
nebo druhému z obou druhů paliv) polohou přepínače druhu paliva; 
– vyhodnocení a přenos jednoho souboru diagnostických signálů pro oba druhy 
paliva do počítače pro benzín nezávisle na právě používaném palivu. Počítač systému dodávky plynu vyhodnotí a předá diagnostické signály týkající se systému plynného paliva a uloží do paměti historii stavu tohoto systému. 
 
 Výrobce může požádat o další odchylky od požadavků a správní orgán může tyto 
odchylky podle svého uvážení připustit. 
 L 375/460 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 238 Příloha 4 – Dodatek 7  4.6 Doba, po kterou se připouštějí nedostatky  4.6.1 Nedostatek může trvat po dobu dvou let od data schválení typu vozidla, pokud 
nemůže být dostatečným způsobem prokázáno, že k odstranění nedostatku by byly potřebné podstatné změny v konstrukci vozidla a prodloužení dvouleté lhůty. V případě, že to bylo prokázáno, může nedostatek trvat po dobu nepřekračující tři roky. 
 4.6.1.1 U dvoupalivového vozidla na plyn může nedostatek připuštěný podle bodu 4.5 trvat 
po dobu tří let od data schválení typu vozidla, pokud nemůže být dostatečným způsobem prokázáno, že k odstranění nedostatku by byly potřebné podstatné změny v konstrukci vozidla a prodloužení tříleté lhůty. V případě, že to bylo prokázáno, může nedostatek trvat po dobu nepřekračující čtyři roky. 
 
4.6.2 Výrobce může požádat, aby správní orgán připustil nedostatek zpětně, pokud byl 
takový nedostatek zjištěn po původní schválení typu. V tomto případě může 
nedostatek trvat po dobu dvou let od data oznámení správnímu orgánu, jestliže 
nemůže být dostatečným způsobem prokázáno, že k odstranění nedostatku by byly 
potřebné podstatné změny v konstrukci vozidla a prodloužení dvouleté lhůty. 
V případě, že to bylo prokázáno, může nedostatek trvat po dobu nepřekračující tři 
roky. 
 
4.7 Schvalovací orgán oznámí své rozhodnutí o vyhovění žádosti o schválení systému 
s nedostatkem všem ostatním smluvním stranám dohody z roku 1958, které používají 
tento předpis. 
 
5 PŘÍSTUP K INFORMACÍM O SYSTÉMU OBD 
 5.1 K žádosti o schválení typu nebo o změnu schválení typu musí být předloženy 
příslušné informace o systému OBD. Takové informace musí umožnit výrobcům náhradních součástí a součástí pro dodatečnou výbavu vyrábět tyto součásti tak, aby byly slučitelné se systémem OBD z hlediska bezchybného provozu zajišťujícího ochranu uživatele před nesprávnou funkcí. Obdobně musí takové potřebné informace umožňovat výrobcům diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení vyrábět přístroje a zařízení, které slouží k účinné a přesné diagnóze systémů pro regulaci emisí vozidel. 
 5.2 Správní orgán dá po vyžádání nediskriminačním způsobem k dispozici všem 
zúčastněným výrobcům konstrukčních částí, diagnostických přístrojů nebo zkušebních zařízení dodatek 1 přílohy 2 obsahující příslušné informace o systému OBD. 
 5.2.1 Pokud správní orgán obdrží od kteréhokoli zúčastněného výrobce konstrukčních 
částí, diagnostických přístrojů nebo zkušebních zařízení žádost o poskytnutí 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/461
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 239 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
informací o systému OBD vozidla, jehož typ byl schválen podle některého dřívějšího znění předpisu,  
 
– správní orgán do 30 dnů požádá výrobce daného vozidla, aby dal k dispozici 
informace požadované bodem 4.2.11.2.7.6 přílohy 1. Požadavek druhé části bodu 4.2.11.2.7.6 se nepoužije; 
 
– výrobce předloží správnímu orgánu tyto informace do dvou měsíců od jeho 
žádosti; 
 
– správní orgán předá tyto informace správním orgánům smluvních stran a orgán, 
který udělil původní schválení typu, připojí tyto informace k příloze 1 složky o schválení typu vozidla. 
 
Tímto požadavkem se neruší žádná schválení udělená dříve podle předpisu č. 83, ani se nebrání udělit rozšíření k takovým schválením podle požadavků předpisu, podle kterých byla udělena původní schválení.
  
 5.2.2 Informace je možno požadovat jen k náhradním částem nebo k částem pro údržbu, 
které podléhají EHK schválení typu, nebo pro části, které jsou součástí systému, jenž 
podléhá EHK schválení typu. 
 
5.2.3 Žádost o informace musí uvést přesné technické údaje modelu vozidla, pro které se 
informace požadují. V žádosti musí být potvrzeno, že informace se vyžadují k vývoji 
konstrukčních částí nebo náhradních dílů nebo dílů pro dodatečnou výbavu nebo k 
vývoji diagnostických přístrojů nebo zkušebních zařízení. 
 L 375/462 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 240 Příloha 4 – Dodatek 7  
Příloha 11 - Dodatek 1
 
 
FUNKCE PALUBNÍCH DIAGNOSTICKÝCH SYSTÉMŮ  (OBD) 
 
1 ÚVOD 
 
Tento dodatek popisuje postup zkoušek podle kapitoly 3 přílohy 11. Postup určuje 
metodu pro kontrolu funkce palubního diagnostického systému (OBD), který je 
instalován na vozidle, simulací chybné funkce na odpovídajících systémech řízení 
motoru nebo systému pro regulaci emisí. Dodatek také stanovuje způsoby určení 
životnosti systémů OBD. 
 
Výrobce musí poskytnout vadné díly a/nebo elektrická zařízení, která se použijí 
k simulování chybných funkcí. Při měření při zkušebním cyklu zkoušky typu I nesmí 
tyto vadné díly nebo zařízení způsobit zvýšení emisí nad mezní hodnoty stanovené v 
bodu 3.3.2 o více než 20 %.  
 
Pokud je vozidlo zkoušeno s vadnou součástí nebo zařízením, schvaluje se systém 
OBD s aktivovaným MI. Systém OBD se schvaluje také tehdy, pokud se MI aktivuje 
s nižšími mezními hodnotami stanovenými pro OBD. 
 
2 POPIS ZKOUŠKY 
 
2.1  Zkouška systému OBD obsahuje následující fáze: 
 
2.1.1 simulace chybné funkce součásti řídicí jednotky motoru nebo systému pro regulaci 
emisí, 
 
2.1.2 stabilizace vozidla se simulací chybné funkce během stabilizace uvedené v bodu 
6.2.1 nebo v bodu 6.2.2, 
 
2.1.3 jízda vozidla se simulací chybné funkce během cyklu zkoušky typu I a měření emisí 
vozidla, 
 
2.1.4 rozhodnutí, zda systém OBD na simulovanou chybnou funkci reaguje 
a odpovídajícím způsobem řidiči vozidla chybnou funkci oznamuje. 
 
2.2 Alternativně může být na požadavek výrobce selhání jednoho nebo více dílů 
simulováno elektronicky podle požadavků kapitoly 6 níže. 
 
2.3 Výrobce může požadovat, aby bylo sledování provedeno mimo cyklus zkoušky typu 
I, pokud může být pověřenému orgánu prokázáno, že sledování za podmínek 
vyskytujících se během cyklu zkoušky typu I by vedlo k restriktivním podmínkám 
sledování vozidla v provozu. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/463
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 241 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
3 ZKOUŠENÉ VOZIDLO A PALIVO 
 
3.1 Vozidlo 
 
Zkoušené vozidlo musí splňovat požadavky bodu 3.1 přílohy 4. 
 
3.2 Palivo 
  Pro zkoušky se musí použít příslušné referenční palivo popsané v příloze 10 pro 
benzín a motorovou naftu a v příloze 10a pro LPG a NG. Druh paliva pro každý režim poruchy, který se má zkoušet (popsaný v bodu 6.3 tohoto dodatku), může být vybrán správním orgánem z referenčních paliv popsaných v příloze 10a u zkoušek jednopalivového vozidla na plyn a z referenčních paliv popsaných v příloze 10 nebo v příloze 10a u zkoušek dvoupalivového vozidla na plyn. Zvolený druh paliva se nesmí měnit v žádné z fází zkoušky (popsaných v bodech 2.1 až 2.3 tohoto dodatku). Pokud se jako palivo použije LPG nebo NG, je přípustné, aby se motor nastartoval na benzín a přepnul na LPG nebo NG po předem určené době, která je stanovena automaticky a kterou nemůže řidič ovlivnit. 
 
4 TEPLOTA A TLAK PŘI ZKOUŠCE 
 
4.1 Teplota a tlak při zkoušce musí splňovat požadavky stanovené pro zkoušku typu I 
v příloze 4. 
 
5 ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ 
 
5.1 Vozidlový dynamometr  
 
Vozidlový dynamometr musí splňovat požadavky přílohy 4. 
 
6 POSTUP PŘI ZKOUŠCE OBD 
 
6.1 Provozní cyklus na vozidlovém dynamometru musí splňovat podmínky přílohy 4. 
 
6.2 Stabilizace vozidla 
 
6.2.1 V závislosti na typu motoru a po zavedení jednoho z chybových režimů uvedených v 
bodu 6.3 musí být vozidlo stabilizováno provedením nejméně dvou po sobě 
následujících zkoušek typu I (částí 1 a 2). U vozidel se vznětovými motory se 
povoluje doplňková stabilizace s dvěma cykly části 2. 
 
6.2.2 Na žádost výrobce se mohou použít alternativní metody stabilizace. 
 L 375/464 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 242 Příloha 4 – Dodatek 7  
6.3 Chybové režimy, které se mají zkoušet 
 
6.3.1 Vozidla se zážehovými motory: 
 
6.3.1.1 Nahrazení katalyzátoru poškozeným nebo vadným katalyzátorem nebo elektronická 
simulace takové poruchy. 
 
6.3.1.2 Selhání zapalování motoru podle podmínek pro sledování selhání zapalování 
uvedených v bodu 3.3.3.2 přílohy 11. 
 
6.3.1.3 Nahrazení kyslíkového čidla poškozeným nebo vadným kyslíkovým čidlem nebo 
elektronická simulace takové poruchy. 
 
6.3.1.4 Elektrické odpojení jakékoli další části, která má vztah k emisím a která je spojená s 
počítačem řídícím pohon vozidla (pokud je aktivní při zvoleném druhu paliva). 
 
6.3.1.5 Elektrické odpojení elektronického řízení systému k odvádění emisí způsobených 
vypařováním paliva (pokud je namontováno a pokud je aktivní při zvoleném druhu 
paliva). Pro tento zvláštní režim poruchy se zkouška typu I nemusí provést. 
 
6.3.2 Vozidla se vznětovými motory: 
 
6.3.2.1 Nahrazení katalyzátoru, pokud je namontován, poškozeným nebo vadným 
katalyzátorem nebo elektronická simulace takové poruchy. 
 
6.3.2.2 Úplné odstranění zachycovače částic, pokud je namontován, nebo v případě, že čidla 
jsou nedílnou součástí zachycovače, odstranění vadného montážního celku. 
 
6.3.2.3 Elektrické odpojení libovolného elektronického spouštěče dávkování a časování 
systému dodávky paliva.  
 
6.3.2.4 Elektrické odpojení jakékoli další části, která má vztah k emisím a která je spojená s 
počítačem řídícím pohon vozidla. 
 
6.3.2.5 Aby výrobce splnil požadavky bodů 6.3.2.3 a 6.3.2.4, musí se souhlasem 
schvalovacího orgánu učinit odpovídající kroky, aby prokázal, že systém OBD bude 
oznamovat chybnou funkci v případě, že dojde k takovému odpojení.  
 
6.4 Zkouška systému OBD 
 
6.4.1 Vozidla se zážehovými motory: 
 
6.4.1.1 Po stabilizování podle bodu 6.2 se s vozidlem provede zkouška typu I (část 1 a 2).  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/465
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 243 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
MI se aktivuje před ukončením této zkoušky při libovolné podmínce uvedené v 
bodech 6.4.1.2 až 6.4.1.5. Technická zkušebna může tyto podmínky nahradit jinými 
podmínkami podle bodu 6.4.1.6. Avšak celkový počet simulovaných poruch pro 
účely schválení typu nesmí být větší než 4.  
 
6.4.1.2 Nahrazení katalyzátoru poškozeným nebo vadným katalyzátorem nebo elektronická 
simulace poškozeného nebo vadného katalyzátoru, které způsobí zvýšení emisí HC 
nad mezní hodnoty stanovené v bodu 3.3.2 přílohy 11. 
 
6.4.1.3 Simulace selhání zapalování podle podmínek sledování selhání zapalování 
uvedených v bodu 3.3.3.2 přílohy 11, které způsobí zvýšení emisí nad kteroukoli z 
mezních hodnot daných v bodu 3.3.2 přílohy 11. 
 
6.4.1.4 Nahrazení kyslíkového čidla poškozeným nebo vadným kyslíkovým čidlem nebo 
elektronická simulace poškozeného nebo vadného kyslíkového čidla, které způsobí 
zvýšení emisí nad každou z mezních hodnot stanovených v bodu 3.3.2 přílohy 11. 
 
6.4.1.5 Elektrické odpojení elektronického řízení systému pro odvádění emisí způsobených 
vypařováním (pokud je namontováno a pokud je aktivní při zvoleném druhu paliva). 
 
6.4.1.6 Elektrické odpojení libovolné další části pohonu, která souvisí s emisemi a je spojena 
s počítačem, které způsobí zvýšení emisí nad kteroukoli z mezních hodnot 
stanovených v bodu 3.3.2 této přílohy (pokud je aktivní při zvoleném druhu paliva). 
 
6.4.2 Vozidla se vznětovými motory: 
 
6.4.2.1 Po stabilizování podle bodu 6.2 se s vozidlem provede zkouška typu I (část 1 a 2). 
 
MI se aktivuje před ukončením této zkoušky při libovolné podmínce uvedené v 
bodech 6.4.2.2 až 6.4.2.5 Technická zkušebna může tyto podmínky nahradit jinými 
podmínkami podle bodu 6.4.2.5. Avšak celkový počet simulovaných chybných 
funkcí nesmí pro účely schválení typu převyšovat 4. 
 
6.4.2.2 Nahrazení katalyzátoru, pokud je namontován, poškozeným nebo vadným 
katalyzátorem nebo elektronická simulace poškozeného nebo vadného katalyzátoru, 
které způsobí zvýšení emisí nad mezní hodnoty stanovené v bodu 3.3.2 přílohy 11. 
 
6.4.2.3 Úplné odstranění zachycovače částic, pokud je namontován, nebo nahrazení 
zachycovače částic vadným zachycovačem částic splňujícím podmínky výše 
uvedeného bodu 6.3.2.2, které způsobí zvýšení emisí nad mezní hodnoty stanovené v 
bodu 3.3.2 přílohy 11. 
 
6.4.2.4 Odpojení libovolného elektronického spouštěče dávkování a časování systému 
dodávky paliva podle bodu 6.3.2.5, které způsobí zvýšení emisí nad libovolnou z 
mezních hodnot stanovených v bodu 3.3.2 přílohy 11. L 375/466 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 244 Příloha 4 – Dodatek 7  
 
6.4.2.5 Odpojení libovolné další části pohonu vozidla, která má vztah k emisím a je spojená 
s počítačem podle bodu 6.3.2.5, které způsobí zvýšení emisí nad libovolnou z 
mezních hodnot stanovených v bodu 3.3.2 přílohy 11. 
 
6.5 Diagnostické signály 
 
6.5.1.1 Po rozpoznání první chybné funkce některé součásti nebo systému se musí do paměti 
počítače uložit údaje o stavu motoru v tomto okamžiku (údaje „freeze-frame“). 
Pokud potom dojde k chybné funkci palivového systému nebo selhání zapalování, 
nahradí se všechny předchozí uložené údaje „freeze-frame“ údaji o palivovém 
systému nebo o selhání zapalování (to, co nastane dříve). Zaznamenané údaje o stavu 
motoru musí obsahovat alespoň: vypočtené hodnoty zatížení motoru, otáčky motoru, 
hodnotu (hodnoty) směšovacího poměru (pokud je k dispozici), tlak paliva (pokud je 
k dispozici), rychlost vozidla (pokud je k dispozici), teplotu chladicí kapaliny, tlak v 
sacím potrubí (pokud je k dispozici), regulovaný nebo neregulovaný provoz, tj. se 
zpětnou vazbou kyslíkové sondy nebo bez této vazby (pokud je k dispozici) a 
chybový kód, který vyvolal uložení údajů. Výrobce musí vybrat pro uložení „freeze-
frame“ takové údaje, které jsou nejvhodnější z hlediska následujících oprav. 
Požaduje se pouze jeden soubor údajů „freeze-frame“. Výrobci mohou vybrat k 
uložení do paměti další soubory údajů, za předpokladu, že pomocí univerzálního 
čtecího zařízení, které odpovídá požadavkům podle bodů 6.5.3.2 a 6.5.3.3, lze přečíst 
alespoň předepsané soubory údajů. Pokud je chybový kód, který způsobil uložení 
daného stavu do paměti, vymazán podle bodu 3.7 přílohy 11, mohou být rovněž 
vymazány uložené údaje o stavu motoru. 
 
6.5.1.2 Kromě požadovaných informací „freeze-frame“ musí být na požádání podány 
následující signály (jsou-li k dispozici) přes sériové rozhraní normalizovaného 
konektoru datové linky, pokud jsou tyto informace přivedeny do palubního počítače 
nebo pokud mohou být zjištěny pomocí informací dostupných na palubním počítači: 
chybové kódy, teplota chladicí kapaliny, stav palivového řídicího systému 
(regulovaný, neregulovaný provoz, jiné), regulace směšovacího poměru, předstih 
zapalování, teplota nasávaného vzduchu, tlak v sacím potrubí, nasáté množství 
vzduchu, otáčky motoru, výstupní hodnota od čidla nastavení škrtící klapky, stav 
sekundárního vzduchu (před vstupem, za vstupem, atmosférický), vypočtená hodnota 
zatížení, rychlost vozidla a tlak paliva. 
 
Signály jsou udávány v normalizovaných jednotkách podle požadavků v bodu 6.5.3. 
Signály aktuálních hodnot musejí být zřetelně identifikovatelné a odlišitelné od 
signálů nastavených hodnot nebo od signálů nouzového stavu. 
 
6.5.1.3 Pro všechny systémy pro regulaci emisí, pro které se provádějí zvláštní palubní 
vyhodnocovací zkoušky (katalyzátor, kyslíkové čidlo, atd.), s výjimkou detekce 
selhání zapalování, sledování palivového systému a celkové kontroly součástí, musí 
být možné vyvolat výsledky poslední zkoušky provedené vozidlem a mezní hodnoty, 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/467
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 245 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
se kterými se systém porovnává, a to přes sériové rozhraní normalizovaného 
diagnostického konektoru datové linky podle požadavků bodu 6.5.3. Pro výše 
uvedené vyjmuté sledované součásti a podsystémy musí být z poslední zkoušky 
dostupný údaj vyhověl/nevyhověl, a to přes sériové rozhraní normalizovaného 
diagnostického konektoru datové linky. 
 
6.5.1.4 Požadavky na palubní diagnostiku OBD, podle kterých bylo vozidlo ověřeno (tj. 
příloha 11 nebo alternativní požadavky podle kapitoly 5), a hlavní systémy pro 
regulaci emisí sledované systémem palubní diagnostiky v souladu s požadavky bodu 
6.5.3.3 musí být dostupné přes sériové rozhraní normalizovaného diagnostického 
konektoru datové linky podle požadavků bodu 6.5.3 tohoto dodatku. 
 
6.5.1.5 Od 1. ledna 2003 pro nové typy a od 1. ledna 2005 pro všechny typy vozidel 
uváděných do provozu musí být k dispozici softwarové kalibrační identifikační číslo 
přes sériové rozhraní normalizovaného spojovacího konektoru pro přenos dat. 
Softwarové kalibrační identifikační číslo musí být v normalizovaném formátu. 
 
6.5.2  Diagnostický systém pro regulaci emisí nemusí vyhodnotit součásti během chybné 
funkce, pokud by toto vyhodnocení vedlo k ohrožení bezpečnosti nebo poruše 
součásti. 
 
6.5.3 Diagnostický systém pro regulaci emisí musí zajišťovat normalizovaný a neomezený 
přístup a musí odpovídat následujícím normám ISO a/nebo předpisům SAE. 
 6.5.3.1 Spojení mezi palubní diagnostikou ve vozidle a diagnostikou mimo vozidlo musí, při 
respektování uvedených omezení, odpovídat některé z následujících norem: 
  ISO 9141 - 2: 1994 (změněna v roce 1996) „Road Vehicles – Diagnostic Systems – 
Part 2: CARB requirements for interchange of digital information“; 
  SAE J1850: březen 1998 „Class B Data Communication Network Interface“. Zprávy 
vztahující se k emisím musejí používat cyklickou redundanční kontrolu a tříbytové záhlaví a nesmějí používat mezibytové rozpojení nebo kontrolní součty; 
  ISO 14230 – Part 4 „Road Vehicles – Keyword protocol 2 000 for diagnostic 
systems – Part 4: Requirements for emission-relate systems“; 
  ISO DIS 15765-4 „Road vehicles – Diagnostics on Controller Area Network (CAN) 
– Part 4: Requirements for emissions-related systems“, ze dne 1. listopadu 2001. 
 6.5.3.2 Zkušební zařízení a diagnostické nástroje potřebné ke komunikaci se systémy OBD 
musejí splňovat nebo překračovat požadavky na funkci uvedené v normě ISO DIS 15031-4 „Road vehicles – Communication between vehicle and external test equipment for emissions-related diagnostics – Part 4: External test equipment“, ze dne 1. listopadu 2001. L 375/468 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 246 Příloha 4 – Dodatek 7   6.5.3.3 Základní diagnostické údaje (uvedené v bodu 6.5.1) a dvousměrné kontrolní 
informace musejí mít formát a jednotky podle ISO DIS 15031-5 „Road vehicles – Communication between vehicle and external test equipment for emissions-related diagnostics – Part 5: Emissions-related diagnostic services“, ze dne 1. listopadu 2001, a musejí být dostupné pomocí diagnostických nástrojů, které splňují požadavky ISO DIS 15031-4. 
  Výrobce vozidla musí předat národnímu normalizačnímu orgánu podrobnosti o všech 
diagnostických údajích, které se vztahují k emisím a které nejsou upřesněny v ISO DIS 15031-5, avšak souvisejí s tímto předpisem, např. o údajích PID, údajích sledovaných systémem OBD, údajích ze zkoušek. 
 6.5.3.4 Pokud byla zjištěna chyba, výrobce musí tuto chybu označit příslušným chybovým 
kódem, který je stanoven v bodu 6.3 normy ISO DIS 15031-6 „Road vehicles - Communication between vehicle and external test equipment for emissions-related diagnostics - Part 6: Diagnostic trouble code definitions“, která se týká „diagnostických chybových kódů souvisejících s emisemi“. Pokud takové označení není možné, může výrobce použít diagnostické chybové kódy podle bodů 5.3 a 5.6 normy ISO DIS 15031-6. Chybové kódy musejí být plně dostupné pomocí 
normalizovaného diagnostického zařízení, které splňuje ustanovení bodu 6.5.3.2 této 
přílohy.  
  Výrobce vozidla musí předat národnímu normalizačnímu orgánu podrobnosti o všech 
diagnostických údajích, které se vztahují k emisím a které nejsou upřesněny v ISO DIS 15031-5, avšak souvisejí s tímto předpisem, např. o údajích PID, údajích sledovaných systémem OBD, údajích ze zkoušek. 
 6.5.3.5 Rozhraní pro spojení mezi vozidlem a diagnostickým přístrojem musí být v souladu 
s platnými normami a musí splňovat všechny požadavky normy ISO DIS 15031-3 „Road vehicles - Communication between vehicle and external test equipment for emissions- related diagnostics - Part 3: Diagnostic connector and related electrical circuits: specification and use“, ze dne 1. listopadu 2001. Jeho umístění musí být schváleno správním orgánem tak, aby bylo snadno dostupné obsluze, ale chráněné před neoprávněnými zásahy nekvalifikovaných osob. 
 6.6 Zvláštní požadavky na přenos diagnostických signálů u dvoupalivových vozidel na 
plyn  
 6.6.1.  U dvoupalivových vozidel na plyn, u kterých se diagnostické signály z obou 
palivových systémů ukládají do paměti ve stejném počítači, se diagnostické signály pro provoz na benzín a pro provoz na plyn vyhodnocují a předávají nezávisle na sobě. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/469
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 247 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
6.6.2.  U dvoupalivových vozidel na plyn, u kterých se diagnostické signály z obou 
palivových systémů ukládají do paměti v různých počítačích, se diagnostické 
signály pro provoz na benzín a pro provoz na plyn vyhodnocují a předávají z počítače určeného pro dané palivo. 
 6.6.3.  Na požadavek určitého diagnostického nástroje se diagnostické signály vozidla 
poháněného benzínem předávají na jednu zdrojovou adresu a diagnostické signály vozidla poháněného plynem na jinou zdrojovou adresu. Používání zdrojových adres je popsáno v normě ISO DIS 15031-5 „Road vehicles -Communication between vehicle and external test equipment for emissions-related diagnostics - Part 5: Emissions-related diagnostic services“, ze dne 1. listopadu 2001. 
  L 375/470 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 248 Příloha 4 – Dodatek 7   
Příloha 11 - Dodatek 2
 
 
ZÁKLADNÍ VLASTNOSTI RODINY VOZIDEL  
 
1 PARAMETRY DEFINUJÍCÍ RODINU Z HLEDISKA OBD 
 
Rodina OBD může být definována základními konstrukčními parametry, které 
musejí být společné pro vozidla v rodině. V některých případech může docházet 
ke vzájemnému ovlivňování parametrů. Toto ovlivňování se také musí vzít v úvahu 
pro zajištění toho, aby do rodiny OBD byla zařazena pouze vozidla s podobnými 
vlastnostmi emisí z výfuku. 
 
2 Za tímto účelem se z hlediska kombinace motor / zařízení pro regulaci emisí / systém 
OBD pokládají za stejné takové typy vozidel, jejichž níže popsané parametry jsou 
shodné. 
 
Motor: 
 
(a) spalovací proces (tj. zážehový, vznětový, dvoutaktní, čtyřtaktní), 
 
(b) způsob dodávky paliva do motoru (tj. karburátorem nebo vstřikováním). 
 
Systém pro regulaci emisí: 
 
(a) druh katalyzátoru (tj. oxidační, třícestný, ohřívaný katalyzátor, jiný), 
 
(b) druh zachycovače částic, 
 
(c) přívod sekundárního vzduchu (tj. s přívodem nebo bez něj), 
 
(d) recirkulace výfukových plynů (tj. s recirkulací nebo bez ní) 
 
Části OBD a jejich funkce: 
 
metody sledování funkce OBD, zjištění chybné funkce a oznámení chybné 
funkce řidiči vozidla. 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/471
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 249 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
Příloha 12
 
 
EHK SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLŮM POHÁNĚNÝM LPG NEBO ZEMNÍM PLYNEM (NG) 
 
1 ÚVOD 
 
Tato příloha popisuje zvláštní požadavky, které se použijí při schvalování vozidla 
poháněného LPG nebo NG nebo které může být poháněno bezolovnatým benzínem i 
LPG nebo NG, a to z hlediska zkoušek při pohánění LPG nebo NG. 
 
Na trhu je k dispozici řada paliv LPG a NG různého složení, což vyžaduje, aby 
palivový systém přizpůsoboval dávkování paliva těmto složením. Aby vozidlo 
prokázalo tuto schopnost, vykoná se s ním zkouška typu I se dvěma referenčními 
palivy, která představují extrémy, a vozidlo musí palivový systém samočinně 
přizpůsobit. Když se na vozidle ověří samočinná přizpůsobivost palivového systému, 
může se takové vozidlo pokládat za základní vozidlo rodiny. Vozidla, která splňují 
požadavky na příslušnost k této rodině a která jsou vybavena stejným palivovým 
systémem, se zkoušejí jen s jedním palivem.  
 
2 DEFINICE 
 
Pro účely této přílohy se rozumí: 
 
2.1 „základním vozidlem “ vybrané vozidlo, na kterém se ověří samočinná přizpůsobivost 
palivového systému a ke kterému se vztahují členové určité rodiny. Je možné, aby v 
rodině bylo více než jedno základní vozidlo. 
 
2.2 Člen rodiny  
 
2.2.1 „Členem rodiny “ se rozumí vozidlo, které sdílí se svým základním vozidlem 
(základními vozidly) tyto základní vlastnosti: 
 
(a) je vyrobeno stejným výrobcem; 
 
(b) platí pro ně stejné mezní hodnoty emisí; 
 
(c) pokud má plynový palivový systém ústřední dávkovací zařízení pro celý motor: 
 
má ověřený výkon mezi 0,7 a 1,15 násobkem výkonu základního vozidla; 
 
pokud má plynový palivový systém samostatné dávkování pro jednotlivé válce: 
 L 375/472 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 250 Příloha 4 – Dodatek 7  
má ověřený výkon pro každý válec mezi 0,7 a 1,15 násobkem výkonu 
základního vozidla; 
 
(d) pokud je vybaven katalyzátorem, má stejný typ katalyzátoru, tj. třícestný, 
oxidační, zpracovávající NO x; 
 
(e) má plynový palivový systém (včetně regulátoru tlaku) od stejného výrobce 
systému a stejného typu: indukční, vstřikování páry (jednobodové, 
vícebodové), vstřikování kapaliny (jednobodové, vícebodové); 
 
(f) tento plynový palivový systém je řízen elektronickým řídicím zařízením 
stejného typu a se stejnými technickými vlastnostmi, obsahujícím stejné 
principy softwaru a stejnou strategii řízení. 
 
2.2.2 K požadavku c): V případě, že se prokáže, že dvě vozidla poháněná plynným 
palivem by mohla být členy stejné rodiny, kromě velikosti jejich ověřeného výkonu 
P1 a P2 (P1 < P2), a obě byla zkoušena jako by byla základními vozidly, bude se 
požadavek příslušnosti k rodině pokládat za platný pro všechna vozidla s hodnotou 
ověřeného výkonu mezi 0,7 P1 a 1,15 P2. 
 
3 UDĚLENÍ SCHVÁLENÍ TYPU 
 
Schválení typu se udělí za následujících podmínek: 
 
3.1 Schválení základního vozidla z hlediska emisí z výfuku 
 
Základní vozidlo musí prokázat svou schopnost přizpůsobit se jakémukoliv složení 
paliva, které může být na trhu. U LPG jsou varianty ve složení C3/C4. U NG jsou 
všeobecně dva druhy paliva, a to s vysokou výhřevností (plyn H) a s nízkou 
výhřevností (plyn L), avšak s významným rozpětím v rámci každého z těchto druhů. 
Tyto druhy se podstatně liší hodnotou Wobbeho indexu. Uvedené rozdíly se 
promítají do referenčních paliv. 
 
3.1.1 Se základním vozidlem (základními vozidly) se vykoná zkouška typu I se dvěma 
referenčními palivy, která představují extrémy. Zkouška se vykoná podle 
přílohy 10a. 
 
3.1.1.1 Pokud se v praxi usnadňuje přechod z jednoho paliva na druhé přepínačem, nesmí se 
tento přepínač při schvalování typu použít. V takovém případě na žádost výrobce a se 
souhlasem technické zkušebny může být rozšířen stabilizační cyklus uvedený v bodu 
5.3.1 přílohy 4. 
 
3.1.2 Vozidlo (vozidla) se pokládá (pokládají) za vyhovující, pokud splní mezní hodnoty 
emisí s oběma referenčními palivy. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/473
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 251 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
3.1.3 Poměr výsledných emisí „r“ se pro každou znečišťující látku určí takto: 
  
Druh (druhy) paliva   
Referenční paliva   
Výpočet „r“ 
 
LPG a benzín  
(schválení B)  
Palivo A 
 
nebo jen LPG  
(schválení D )  
Palivo B  
 
 
 
 
NG a benzín  
(schválení B)  
Palivo G 20 
 
nebo jen NG  
(schválení D )  
Palivo G 25  
 
 
 
 
3.2 Schválení člena rodiny z hlediska emisí 
 
Se členem rodiny se vykoná zkouška typu I s jedním referenčním palivem. Tímto 
referenčním palivem může být kterékoliv z obou referenčních paliv. Vozidlo se 
pokládá za vyhovující, pokud jsou splněny následující požadavky: 
 
3.2.1 Vozidlo splňuje definici člena rodiny uvedenou v bodu 2.2. výše. 
 
3.2.2 Pokud je zkušebním palivem referenční palivo A pro LPG nebo G20 pro NG, 
vynásobí se výsledné hodnoty emisí příslušným faktorem „r“ pokud r > 1; pokud 
r < 1, není nutný žádný přepočet. 
 
Pokud je zkušebním palivem referenční palivo B pro LPG nebo G25 pro NG, vydělí 
se výsledné hodnoty emisí příslušným faktorem „r“ pokud r < 1; pokud r > 1, není 
nutný žádný přepočet. 
 
3.2.3 Vozidlo musí splňovat mezní hodnoty emisí platné pro příslušnou kategorii 
u naměřených i vypočtených emisí. 
 
3.2.4 Pokud se u stejného motoru provádí opakované měření, musí se nejdříve vypočítat 
průměr výsledků pro referenční palivo G20 nebo A i výsledků pro referenční palivo 
G25 nebo B; z těchto průměrných hodnot se potom vypočte faktor „r“. L 375/474 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 252 Příloha 4 – Dodatek 7  
 
4 VŠEOBECNÉ PODMÍNKY 
 
4.1 Zkoušky shodnosti výroby se mohou vykonat s komerčním palivem, jehož poměr 
C3/C4 leží mezi hodnotami tohoto poměru u referenčních paliv v případě LPG, nebo 
jehož Wobbeho index leží mezi těmito indexy extrémních referenčních paliv u NG. 
V tomto případě musí být předložena analýza paliva. 
 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/475
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 253 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
Příloha 13
 
 
POSTUP ZKOUŠKY EMISÍ U VOZIDLA VYBAVENÉHO PERIODICKY SE 
REGENERUJÍCÍM SYSTÉMEM  
 1 ÚVOD   Tato příloha definuje zvláštní ustanovení pro schválení typu vozidla vybaveného 
periodicky se regenerujícím systémem definovaným v bodu 2.20 tohoto předpisu. 
 2 ROZSAH PŮSOBNOSTI A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU  2.1 Rodiny vozidel vybavených periodicky se regenerujícím systémem
 
 
Tento postup platí pro vozidla vybavená periodicky se regenerujícím systémem definovaným v bodu 2.20 tohoto předpisu. Pro účely této přílohy se mohou určit rodiny vozidel. Proto se typy vozidel s regenerujícími se systémy, jejichž dále popsané parametry jsou shodné nebo jsou ve stanovených mezích, pokládají za členy stejné rodiny z hlediska měření typických pro popsané periodicky se regenerující systémy.   
 
2.1.1 Shodné parametry jsou: 
 
Motor: 
 
(a) Spalovací proces.     Periodicky se regenerující systém (tj. katalyzátor, zachycovač částic):  (a) konstrukce (tj. druh pouzdra, druh vzácného kovu, druh nosiče, hustota 
komůrek), 
(b) druh a princip činnosti, (c) systém dávkování a přísad, (d) objem ±10 %, (e) umístění (teplota ±50 °C při 120 km/h nebo rozdíl 5 % maximální teploty nebo 
tlaku). 
 
2.2 Typy vozidel s rozdílnými referenčními hmotnostmi
 
 
Faktory K i určené podle postupů popsaných v této příloze pro schválení typu vozidla s 
periodicky se regenerujícím systémem definovaným v bodu 2.20 tohoto předpisu se mohou rozšířit na jiná vozidla v rodině, jejichž referenční hmotnost lze zařadit do dvou nejblíže vyšších tříd ekvivalentní setrvačné hmotnosti nebo do kterékoli nižší třídy ekvivalentní setrvačné hmotnosti. 
 L 375/476 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 254 Příloha 4 – Dodatek 7  3 POSTUP ZKOUŠKY  
Vozidlo může být vybaveno přepínačem umožňujícím zabránit nebo povolit fázi regenerace za předpokladu, že takový provoz nijak neovlivní původní kalibraci motoru. Tento přepínač se smí použít jen pro zabránění fáze regenerace, když je regenerační systém zatížen, a při stabilizačních cyklech. Nesmí se však použít při měření emisí během fáze regenerace; v tomto případě se musí zkouška emisí provést s původní řídicí jednotkou dodanou výrobcem (OEM).  
 3.1 Měření emisí z výfuku mezi dvěma cykly, kdy dojde k fázím regenerace
 
 
Průměrná hodnota emisí mezi fázemi regenerace a během zatížení regeneračního zařízení se určí z aritmetického průměru několika zkušebních cyklů typu I nebo rovnocenných zkušebních cyklů provedených na motorové brzdě přibližně v pravidelných intervalech (pokud je cyklů je více než 2). Alternativně může výrobce předložit údaje, které prokazují, že emise mezi fázemi regenerace zůstávají konstantní (±15 %). V tomto případě se mohou použít hodnoty emisí naměřených při normální zkoušce typu I. Ve všech ostatních případech se musí změřit emise v průběhu nejméně dvou zkušebních cyklů typu I nebo rovnocenných zkušebních cyklů na motorové brzdě: jeden cyklus bezprostředně po regeneraci (před novým zatížením zařízení) a jeden co 
nejblíže před fází regenerace. Všechna měření emisí a všechny výpočty se musí provést 
podle přílohy 4 kapitol 5, 6, 7 a 8. 
 3.1.2 Proces zatěžování a stanovení faktoru K
i se musí vykonat během zkušebního cyklu typu 
I na vozidlovém dynamometru nebo na motorové brzdě během rovnocenného pracovního cyklu. Tyto cykly se mohou proběhnout spojitě (tj. bez nutnosti zastavit motor mezi cykly). Po libovolném počtu úplných cyklů se může vozidlo odstavit z vozidlového dynamometru a zkouška může pokračovat později.  
 3.1.3 Počet cyklů (D) mezi dvěma cykly, v nichž dojde k fázi regenerace, počet cyklů (n) , 
během kterých se měří emise, a každé měření emisí (M’
sij) se musí zaznamenat do 
přílohy 1 bodů 4.2.11.2.1.10.1 až 4.2.11.2.1.10.4 nebo 4.2.11.2.5.4.1 až 4.2.11.2.5.4.4. 
 3.2 Měření emisí během regenerace
 
 3.2.1 Pro přípravu vozidla, pokud se požaduje, pro zkoušku emisí během fáze regenerace se 
mohou použít pomocí přípravné cykly podle bodu 5.3 přílohy 4 nebo rovnocenných zkušebních cyklů na motorové brzdě, podle toho, který postup zatěžování byl zvolen ve výše uvedeném bodu 3.1.2. 
 3.2.2 Před provedením první platné zkoušky emisí platí podmínky pro zkoušku a vozidlo 
podle přílohy 4 pro zkoušku typu I. 
 3.2.3 Během přípravy vozidla nesmí dojít k regeneraci. To je možno zajistit jedním 
z následujících postupů: 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/477
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 255 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
3.2.3.1 Pro cykly stabilizace je možno instalovat „náhradní“ systém regenerace nebo částečný 
systém. 
 3.2.3.2 Jiný postup dohodnutý mezi výrobcem a schvalovacím orgánem.  3.2.4 Vykoná se zkouška emisí z výfuku po startu za studena, včetně fáze regenerace, podle 
pracovního cyklu typu I nebo proběhne rovnocenný cyklus na motorové brzdě. Pokud se zkoušky emisí mezi dvěma cykly, v nichž dojde k fázím regenerace, vykonají na motorové brzdě, musí se na motorové brzdě vykonat také zkouška emisí, která zahrnuje fázi regenerace. 
 3.2.5 Pokud fáze regenerace vyžaduje více než jeden pracovní cyklus, provede se následující 
zkušební cyklus (cykly) bezprostředně, bez zastavení motoru, dokud se neukončí úplná fáze regenerace (každý se cyklus musí být úplný). Čas nutný pro zahájení dalšího cyklu musí být co nejkratší (např. výměna filtru částic). Během této periody musí být motor zastaven.  
 3.2.6 Hodnoty emisí během regenerace (M
ri) se vypočtou podle přílohy 4 kapitoly 8. 
Zaznamená se počet pracovních cyklů (d) pro úplnou regeneraci. 
 3.3 Výpočet kombinovaných emisí z výfuku
  
 
nM
Mn
jsij
si∑
==1'
 n ≥ 2;   dM
Md
jrij
ri∑
==1'
 
 
⎭⎬⎫
⎩⎨⎧
++=dDdMDMMri si
pi* *
 
 
kde pro každou uvažovanou znečišťující látku (i) znamená: 
 
M’ sij = hmotnostní emise znečišťující látky (i) v g/km za jeden pracovní cyklus typu I 
(nebo rovnocenný pracovní cyklus na motorové brzdě) bez regenerace  
M’ rij = hmotnostní emise znečišťující látky (i) v g/km za jeden pracovní cyklus typu I 
(nebo rovnocenný pracovní cyklus na motorové brzdě) v průběhu regenerace 
(když n > 1, provede se první zkouška typu I za studena a následující cykly za tepla). 
 M
si = střední hodnota hmotnostních emisí znečišťující látky (i) v g/km bez 
regenerace 
 M ri = střední hodnota hmotnostních emisí znečišťující látky (i) v g/km v průběhu 
regenerace  
 M pi = střední hodnota hmotnostních emisí znečišťující látky (i) v g/km L 375/478 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 256 Příloha 4 – Dodatek 7  
n = počet zkušebních bodů, ve kterých se emise měřily mezi dvěma cykly 
(zkušební cykly typu I nebo rovnocenné zkušební cykly na motorové brzdě), 
během kterých dochází k regeneraci, ≥ 2 
d =  počet zkušebních cyklů, ve kterých probíhá regenerace  
D = počet pracovních cyklů mezi dvěma cykly, ve kterých dochází k regeneraci  
Na obr. 8/1 je znázorněn příklad parametrů měření.  
 
Počet cyklů  M    ri  Emise [g/km]  
D  d  (  )  (  )  [  ]  
(  )  d  D  d  M  D  M  M  ri  si  
pi  +  ⋅  +  ⋅  =  
si  p i  
i  M  M  K  =  
M    pi  
M    si  
M  ,  
si j  
 
   Obrázek 8/1
: Parametry měřené během zkoušky emisí během cyklů, ve kterých dochází 
k regeneraci, a mezi těmito cykly (schematický příklad, emise v průběhu „D“  se 
mohou zvětšovat nebo zmenšovat) 
 3.4 Výpočet faktoru K pro každou uvažovanou znečišťující látku (i)
 
 
K i = M pi / M si 
 
Výsledné hodnoty M si, M pi a K i se musí zaznamenat do zkušebního protokolu, 
který vydává technická zkušebna.  K
i se může stanovit po vykonání jednoho sledu zkoušky. 
  
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/479
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 257 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
Příloha 14
 
 
POSTUP ZKOUŠKY EMISÍ PRO HYBRIDNÍ ELEKTRICKÁ VOZIDLA (HEV) 
 1 ÚVOD  1.1 Tato příloha definuje zvláštní ustanovení pro schválení typu hybridního elektrického 
vozidla (HEV) podle bodu 2.21.2 tohoto předpisu. 
 1.2 Obecně platí, že hybridní elektrická vozidla se při zkouškách typu I, II, III, IV, V, VI 
a zkouškách systému OBD zkoušejí podle přílohy 4, 5, 6, 7, 8, 9 a 11, pokud v této příloze není stanoveno jinak. 
 
1.3 Pouze při zkoušce typu I se vozidla OVC (podle kategorizace v kapitole 2) zkoušejí 
podle podmínky A a podle podmínky B. Výsledky zkoušek podle podmínky A 
i podle podmínky B a vážené hodnoty se uvedou na formuláři zprávy o schválení. 
 1.4 Výsledky zkoušek emisí musí splňovat mezní hodnoty za všech uvedených 
podmínek zkoušky podle tohoto předpisu. 
 
2 KATEGORIE HYBRIDNÍCH ELEKTRICKÝCH VOZIDEL 
 
Nabíjení 
vozidla  Externí nabíjení vozidla (1) 
(OVC) Nabíjení vozidla jiné než externí 
(2) 
(NOVC) 
Přepínač 
provozního 
režimu  není na vozidle je na vozidle není na vozidle je na vozidle 
 
 (1) známé také jako „s externím nabíjením“  
 (2) známé také jako „bez externího nabíjení“ 
 
3 METODY ZKOUŠKY TYPU I 
 3.1 VOZIDLA S EXTERNÍM NABÍJENÍM (OVC HEV) BEZ PŘEPÍNAČE 
PROVOZNÍHO RE ŽIMU  
 3.1.1 Vykonají se dvě zkoušky za následujících podmínek:   Podmínka A
: zkouška se provede s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/ 
výkonu. 
  Podmínka B
: zkouška se provede se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve 
stavu nejmenšího nabití (v nejvíce vybitém stavu). 
 L 375/480 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 258 Příloha 4 – Dodatek 7   Přehled stavu nabití (SOC) zásobníku elektrické energie/výkonu pro zkoušku typu I 
vozidel OVC HEV je uveden v dodatku 1. 
 3.1.2 Podmínka A  3.1.2.1 Postup začíná vybitím vozidlového zásobníku elektrické energie/výkonu při jízdě (na 
zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru, apod.): 
  - při konstantní rychlosti 50 km/h do té doby, než se nastartuje motor HEV na 
palivo, 
  - nebo pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez 
nastartování motoru na palivo, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor na palivo nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem), 
  - nebo podle doporučení výrobce.   Motor na palivo se musí zastavit do 10 vteřin od jeho automatického nastartování. 
 
3.1.2.2 Stabilizace vozidla   3.1.2.2.1 U vozidel se vznětovými motory se použije část 2 cyklu popsaného v dodatku 1 
přílohy 4. Provedou se tři za sebou následující cykly podle níže uvedeného bodu 3.1.2.5.3. 
 3.1.2.2.2 Vozidla se zážehovými motory se stabilizují jedním zkušebním cyklem části 1 
a dvěma zkušebními cykly části 2 podle níže uvedeného bodu 3.1.2.5.3. 
 3.1.2.3 Vozidlo se po této stabilizaci a před zkouškou ponechá v místnosti s relativně 
konstantní teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato další stabilizace se provádí po dobu nejméně šest hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ±2 K a zásobník elektrické energie/výkonu se plně nabije postupem nabíjení předepsaným v níže uvedeném bodu 3.1.2.4. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/481
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 259 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
3.1.2.4 Během odstavení se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí: 
  (a) palubním nabíječem, pokud je na vozidle, nebo   (b) externím nabíječem doporučeným výrobcem, s použitím normálního postupu 
nočního nabíjení. 
  Z tohoto postupu jsou vyloučeny všechny druhy zvláštního nabíjení, které by se 
mohly spustit automaticky nebo ručně, jako například vyrovnávací nabíjení nebo servisní nabíjení. 
  Výrobce musí prohlásit, že během zkoušky nedošlo ke zvláštnímu postupu nabíjení.  3.1.2.5 Postup zkoušky  3.1.2.5.1 Vozidlo se nastartuje prostředky, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se 
zahájí startem vozidla. 
 3.1.2.5.2 Vzorky se začnou odebírat před zahájením startování vozidla nebo v jeho průběhu a 
jejich odběr skončí na konci poslední periody volnoběhu v cyklu mimo město 
(část 2, konec odběru vzorků). 
 
3.1.2.5.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4 nebo, v případě zvláštního způsobu 
řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4 dodatku 1. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodu 2.3.3 přílohy 4. 
 3.1.2.5.4 Analýza výfukových plynů se provede podle přílohy 4.  3.1.2.6 Výsledky zkoušky se porovnají s mezními hodnotami předepsanými v bodu 5.3.1.4 
tohoto předpisu a pro každou znečišťující látku při podmínce A se vypočtou průměrné emise (M1
i). 
 3.1.3 Podmínka B  3.1.3.1 Stabilizace vozidla   3.1.3.1.1 U vozidel se vznětovými motory se použije část 2 cyklu popsaného v dodatku 1 
přílohy 4. Provedou se tři za sebou následující cykly podle níže uvedeného bodu 3.1.3.4.3. 
 3.1.3.1.2 Vozidla se zážehovými motory se stabilizují jedním zkušebním cyklem části 1 
a dvěma zkušebními cykly části 2 podle níže uvedeného bodu 3.1.3.4.3. 
 L 375/482 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 260 Příloha 4 – Dodatek 7  3.1.3.2 Vozidlový zásobník elektrické energie/výkonu se vybije při jízdě (na zkušební dráze, 
na vozidlovém dynamometru, apod.): 
  - při konstantní rychlosti 50 km/h do té doby, než se nastartuje motor HEV na 
palivo, 
  - nebo pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez 
nastartování motoru na palivo, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor na palivo nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem), 
  - nebo podle doporučení výrobce.   Motor na palivo se musí zastavit do 10 vteřin od jeho automatického nastartování.  3.1.3.3 Vozidlo se po této stabilizaci a před zkouškou ponechá v místnosti s relativně 
konstantní teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato další stabilizace se provádí po dobu nejméně šest hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ±2 K. 
 3.1.3.4 Postup zkoušky  3.1.3.4.1 Vozidlo se nastartuje prostředky, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se 
zahájí startem vozidla. 
 3.1.3.4.2 Vzorky se začnou odebírat před zahájením startování vozidla nebo v jeho průběhu a 
jejich odběr skončí na konci poslední periody volnoběhu v cyklu mimo město (část 2, konec odběru vzorků). 
 3.1.3.4.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4 nebo, v případě zvláštního způsobu 
řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4 dodatku 1. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodu 2.3.3 přílohy 4. 
 3.1.3.4.4 Analýza výfukových plynů se provede podle přílohy 4.  3.1.3.5 Výsledky zkoušky se porovnají s mezními hodnotami předepsanými v bodu 5.3.1.4 
tohoto předpisu a pro každou znečišťující látku při podmínce B se vypočtou průměrné emise (M2
i). 
 3.1.4 Výsledky zkoušek  3.1.4.1 Pro zprávu se vypočtou následující vážené hodnoty: 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/483
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 261 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
 M
i = ( De ∗ M1 i + Dav ∗ M2 i ) / ( De + Dav ) 
 
 kde:   M
i = hmotnostní emise znečišťující látky i v gramech na kilometr. 
 M1 i = průměrné hmotnostní emise znečišťující látky i v gramech na kilometr 
s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu, vypočtené v bodu 3.1.2.6. 
 M2
i = průměrné hmotnostní emise znečišťující látky i v gramech na kilometr 
se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu nejmenšího nabití (v nejvíce vybitém stavu), vypočtené v bodu 3.1.3.5. 
 De = dosah vozidla s elektrickým pohonem podle postupu popsaného 
v předpisu č. 101 příloze 7, kdy výrobce musí poskytnout prostředky k provedení měření s vozidlem jedoucím pouze v elektrickém režimu. 
 Dav = 25 km (průměrná vzdálenost ujetá mezi dvěma nabitími baterie)  3.2 VOZIDLA S EXTERNÍM NABÍJENÍM (OVC HEV) S PŘEPÍNAČEM 
PROVOZNÍHO RE ŽIMU  
 3.2.1 Vykonají se dvě zkoušky za následujících podmínek:  3.2.1.1 Podmínka A: zkouška se provede s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/ 
výkonu. 
 3.2.1.2 Podmínka B: zkouška se provede se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve 
stavu nejmenšího nabití (v nejvíce vybitém stavu) 
 L 375/484 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 262 Příloha 4 – Dodatek 7   3.2.1.3 Přepínač provozního režimu se přepne do polohy podle následující tabulky:  
        Hybridní  
režimy  
Stav 
nabití 
baterie  - Jen elektrický   - Hybridní 
 
 
Přepínač v poloze - Pohon jen 
palivem  - Hybridní  
 
 
Přepínač v poloze - Jen elektrický  
- Pohon jen palivem  - Hybridní 
 
 
Přepínač v poloze -Hybridní režim n (1) 
...... -Hybridní režim m (1)
 
  
Přepínač v poloze 
Podmínka A  Plně nabitá  Hybridní Hybridní Hybridní Hybridní režim, při 
kterém je 
spotřebováno nejvíce elektřiny (2) 
Podmínka B Stav 
nejmenšího 
nabití  Hybridní Pohon palivem  Pohon palivem  Režim, při kterém je 
spotřebováno nejvíce 
paliva (3) 
 
(1) Například: pro režim sportovní, ekonomický, městský, mimo město... (2) Hybridní režim, při kterém je spotřebováno nejvíce elektřiny
: 
 Hybridní režim, u kterého lze prokázat největší spotřebu elektřiny ze všech 
volitelných hybridních režimů, když se zkouší za podmínky A podle kapitoly 4 přílohy 10 předpisu č. 101, a který se určí na základě informací výrobce a po dohodě s technickou zkušebnou. 
(3) Režim, při kterém je spotřebováno nejvíce paliva
: 
 Hybridní režim, u kterého lze prokázat největší spotřebu paliva ze všech volitelných 
hybridních režimů, když se zkouší za podmínky B podle kapitoly 4 přílohy 10 předpisu č. 101, a který se určí na základě informací výrobce a po dohodě s technickou zkušebnou. 
 3.2.2 Podmínka A  3.2.2.1 Pokud je dosah vozidla poháněného pouze elektrickou energií větší než jeden úplný 
cyklus, může se na žádost výrobce vykonat zkouška typu I pouze v elektrickém režimu. V tomto případě se může vynechat stabilizace motoru předepsaná v bodu 3.2.2.3.1 nebo 3.2.2.3.2. 
 3.2.2.2 Postup začíná vybitím vozidlového zásobníku elektrické energie/výkonu při jízdě 
s přepínačem v poloze pro elektrický režim (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru, apod.) s konstantní rychlostí odpovídající 70 % ± 5 % maximální rychlosti vozidla pro jízdu po dobu 30 minut (určená podle předpisu č. 101). 
  Vybíjení se zastaví: 
 
- pokud vozidlo není schopno jet rychlostí odpovídající 65 % maximální 
třicetiminutové rychlosti, nebo 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/485
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 263 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 
- pokud běžný přístroj na přístrojové desce dává řidiči pokyn k zastavení 
vozidla, nebo 
 
- po ujetí vzdálenosti 100 km. 
 Pokud vozidlo není vybaveno výhradně elektrickým režimem, dosáhne se vybití zásobníku elektrické energie/výkonu jízdou vozidla (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru, apod.):  -  při konstantní rychlosti 50 km/h do té doby, než se nastartuje motor HEV 
na palivo, nebo  
 - pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez 
nastartování motoru na palivo, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor na palivo nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem), nebo 
 - podle doporučení výrobce. 
 
Motor na palivo se musí zastavit do 10 vteřin od jeho automatického nastartování. 
 3.2.2.3 Stabilizace vozidla  3.2.2.3.1 U vozidel se vznětovými motory se použije část 2 cyklu popsaného v dodatku 1 
přílohy 4. Provedou se tři za sebou následující cykly podle níže uvedeného bodu 3.2.2.6.3. 
 3.2.2.3.2 Vozidla se zážehovými motory se stabilizují jedním jízdním cyklem části 1 a dvěma 
jízdními cykly části 2 podle níže uvedeného bodu 3.2.2.6.3. 
 3.2.2.4 Vozidlo se po této stabilizaci a před zkouškou ponechá v místnosti s relativně 
konstantní teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato další stabilizace se provádí po dobu nejméně šest hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ±2 K a zásobník elektrické energie/výkonu se plně nabije postupem nabíjení předepsaným v bodu 3.2.2.5. 
 3.2.2.5 Během odstavení se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí:   (a) palubním nabíječem, pokud je na vozidle, nebo    (b)  externím nabíječem doporučeným výrobcem, s použitím normálního postupu 
nočního nabíjení. 
 L 375/486 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 264 Příloha 4 – Dodatek 7   Z tohoto postupu jsou vyloučeny všechny druhy zvláštního nabíjení, které by se 
mohly spustit automaticky nebo ručně, jako například vyrovnávací nabíjení nebo servisní nabíjení. 
  Výrobce musí prohlásit, že během zkoušky nedošlo ke zvláštnímu postupu nabíjení.  3.2.2.6 Postup zkoušky  3.2.2.6.1 Vozidlo se nastartuje prostředky, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se 
zahájí startem vozidla. 
 3.2.2.6.2 Vzorky se začnou odebírat před zahájením startování vozidla nebo v jeho průběhu a 
jejich odběr skončí na konci poslední periody volnoběhu v cyklu mimo město (část 2, konec odběru vzorků). 
 3.2.2.6.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4 nebo, v případě zvláštního způsobu 
řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4 dodatku 1. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodu 2.3.3 přílohy 4. 
 3.2.2.6.4 Analýza výfukových plynů se provede podle přílohy 4.  3.2.2.7 Výsledky zkoušky se porovnají s mezními hodnotami předepsanými v bodu 5.3.1.4 
tohoto předpisu a pro každou znečišťující látku při podmínce A se vypočtou průměrné emise (M1
i). 
 3.2.3 Podmínka B  3.2.3.1 Stabilizace vozidla 
 
3.2.3.1.1 U vozidel se vznětovými motory se použije cyklus části 2 popsaný v dodatku 1 
přílohy 4. Provedou se tři za sebou následující cykly podle níže uvedeného bodu 
3.2.3.4.3. 
 3.2.3.1.2 Vozidla se zážehovými motory se stabilizují jedním zkušebním cyklem části 1 
a dvěma zkušebními cykly části 2 podle níže uvedeného bodu 3.2.3.4.3. 
 3.2.3.2 Vozidlový zásobník elektrické energie/výkonu se vybije postupem podle bodu 
3.2.2.2. 
 3.2.3.3 Vozidlo se po této stabilizaci a před zkouškou ponechá v místnosti s relativně 
konstantní teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato stabilizace se provádí po dobu nejméně šesti hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ±2 K. 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/487
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 265 Příloha 7 – Dodatek 2 
  
3.2.3.4 Postup zkoušky 
 3.2.3.4.1 Vozidlo se nastartuje prostředky, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se 
zahájí startem vozidla. 
 3.2.3.4.2 Vzorky se začnou odebírat před zahájením startování vozidla nebo v jeho průběhu    a jejich odběr skončí na konci poslední periody volnoběhu v cyklu mimo město 
(část 2, konec odběru vzorků). 
 3.2.3.4.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4 nebo, v případě zvláštního způsobu 
řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4 dodatku 1. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodu 2.3.3 přílohy 4. 
 3.2.3.4.4 Analýza výfukových plynů se provede podle přílohy 4.  3.2.3.5 Výsledky zkoušky se porovnají s mezními hodnotami předepsanými v bodu 5.3.1.4 
tohoto předpisu a pro každou znečišťující látku při podmínce B se vypočtou průměrné emise (M2
i). 
 3.2.4 Výsledky zkoušek  3.2.4.1 Pro zprávu se vypočtou následující vážené hodnoty: 
 
M
i = ( De ∗ M1 i + Dav ∗ M2 i ) / ( De + Dav ) 
 
kde: 
M i = hmotnostní emise znečišťující látky i v gramech na kilometr 
M1 i = průměrné hmotnostní emise znečišťující látky i v gramech na kilometr 
s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu, vypočtené v bodu 3.2.2.7. 
M2
i = průměrné hmotnostní emise znečišťující látky i v gramech na kilometr se 
zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu nejmenšího nabití (v nejvíce vybitém stavu), vypočtené v bodu 3.2.3.5. 
De = dosah vozidla s elektrickým pohonem podle postupu popsaného 
v předpisu č. 101 příloze 7. Pokud vozidlo nemá výhradně elektrický režim, poskytne výrobce prostředky k provedení měření s vozidlem jedoucím pouze v elektrickém režimu. 
Dav = 25 km (průměrná vzdálenost ujetá mezi dvěma nabitími baterie). 
 L 375/488 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 266 Příloha 4 – Dodatek 7  3.3 VOZIDLA S NABÍJENÍM JINÝM NEŽ EXTERNÍM (NOTOVC HEV), BEZ 
PŘEPÍNAČE PROVOZNÍHO REŽIMU 
 3.3.1 Tato vozidla se zkoušejí podle přílohy 4.  3.3.2 Pro stabilizaci se vykonají nejméně dva za sebou následující úplné jízdní cykly (část 
1 a část 2) bez odstavení vozidla. 
 3.3.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4, nebo v případě zvláštního způsobu 
řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4 dodatku 1. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodu 2.3.3 přílohy 4. 
 3.4 VOZIDLA S NABÍJENÍM JINÝM NEŽ EXTERNÍM (NOTOVC HEV), 
S PŘEPÍNAČEM PROVOZNÍHO REŽIMU 
 3.4.1 Tato vozidla se stabilizují a zkoušejí v hybridním režimu podle přílohy 4. Pokud je 
dostupných několik hybridních režimů, zkouška se vykoná v režimu, který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim). Podle informací výrobce 
technická zkušebna zkontroluje, zda jsou mezní hodnoty dodrženy ve všech 
hybridních režimech. 
 3.4.2 Pro stabilizaci se vykonají nejméně dva za sebou následující úplné jízdní cykly (část 
1 a část 2) bez odstavení vozidla. 
 3.4.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4 nebo, v případě zvláštního způsobu 
řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4 dodatku 1. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodu 2.3.3 přílohy 4. 
 4 METODY ZKOUŠKY TYPU II   4.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 5 s běžícím motorem na palivo. Výrobce definuje 
„provozní režim“, který tuto zkoušku umožní provést. 
  Pokud je to nutné, použije se postup podle bodu 5.1.6 tohoto předpisu.  5 METODY ZKOUŠKY TYPU III   5.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 6 s běžícím motorem na palivo. Výrobce definuje 
„provozní režim“, který tuto zkoušku umožní provést. 
 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/489
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 267 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
5.2 Zkoušky se provedou jen pro podmínky 1 a 2 bodu 3.2 přílohy 6. Pokud není možné 
z nějakého důvodu zkoušet podle podmínky 2, zkouší se při jiné konstantní rychlosti 
(se zatíženým motorem na palivo). 
 6 METODY ZKOUŠKY TYPU IV  6.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 7.  6.2 Před zahájením zkoušky (bod 5.1 přílohy 7) se vozidla stabilizují takto:  6.2.1 Vozidla OVC:  6.2.1.1 Vozidla OVC bez přepínače provozních režimů
: postup začíná vybitím vozidlového 
zásobníku elektrické energie/výkonu při jízdě (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru, apod.): 
  - při konstantní rychlosti 50 km/h do té doby, než se nastartuje motor HEV na 
palivo, nebo 
  - pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez 
nastartování motoru na palivo, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor na palivo nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem), nebo 
  - podle doporučení výrobce.   Motor na palivo se musí zastavit do 10 vteřin od jeho automatického nastartování.  6.2.1.2 Vozidla OVC s přepínačem provozních režimů
: postup začíná vybitím vozidlového 
zásobníku elektrické energie/výkonu při jízdě s přepínačem v poloze pro elektrický režim (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru, apod.) s konstantní rychlostí odpovídající 70 % ± 5 % maximální rychlosti vozidla pro jízdu po dobu 30 minut (třicetiminutová rychlost). 
  Vybíjení se zastaví:   -  pokud vozidlo není schopno jet rychlostí odpovídající 65 % maximální 
třicetiminutové rychlosti, nebo  
  -  pokud běžný přístroj na přístrojové desce dává řidiči pokyn k zastavení 
vozidla, nebo 
   -  po ujetí vzdálenosti 100 km.  L 375/490 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 268 Příloha 4 – Dodatek 7  
 Pokud vozidlo není vybaveno pouze elektrickým režimem, dosáhne se vybití 
zásobníku elektrické energie/výkonu jízdou vozidla (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru, apod.): 
  - při konstantní rychlosti 50 km/h do té doby, než se nastartuje motor HEV na 
palivo, nebo 
 
-  pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez 
nastartování motoru na palivo, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor na palivo nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem), nebo  
  - podle doporučení výrobce.   Motor se zastaví do 10 vteřin od jeho automatického nastartování.  6.2.2 Vozidla NOVC:  6.2.2.1 Vozidla NOVC bez přepínače provozních režimů
: postup začne stabilizací, pro 
kterou se vykonají nejméně dva za sebou následující úplné jízdní cykly (jeden pro část 1 a jeden pro část 2), bez odstavení vozidla. 
 6.2.2.2 Vozidla NOVC s přepínačem provozních režimů
: postup začne stabilizací, pro kterou 
se vykonají nejméně dva za sebou následující úplné jízdní cykly (jeden pro část 1 a jeden pro část 2), bez odstavení vozidla, a která se provede s vozidlem jedoucím v hybridním režimu. Pokud je dostupných několik hybridních režimů, zkouška se vykoná v režimu, který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim).  
 6.3 Stabilizační jízda a zkouška na dynamometru se provedou podle bodů 5.2 a 5.4 
přílohy 7: 
 6.3.1 U vozidel OVC
: za stejných podmínek, jak je požadováno podmínkou B při zkoušce 
typu I (body 3.1.3 a 3.2.3). 
 6.3.2 U vozidel NOVC
: za stejných podmínek jako ve zkoušce typu I. 
 7 METODY ZKOUŠKY TYPU V  7.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 9.  7.2 Vozidla OVC:  27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/491
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č,. 83 strana 269 Příloha 7 – Dodatek 2 
 
 Je povoleno nabít zásobník elektrické energie/výkonu dvakrát denně během najíždění 
kilometrů. 
 U vozidel OVC s přepínačem provozního režimu se kilometry najíždějí v režimu, 
který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim). 
 Během najíždění kilometrů je po dohodě s technickou zkušebnou povolen přechod 
do jiného hybridního režimu, pokud je to nutné k tomu, aby se mohlo pokračovat 
v najíždění kilometrů. 
 Emise znečišťujících látek se měří za stejných podmínek, jak je uvedeno u podmínky 
B při zkoušce typu I (body 3.1.3 a 3.2.3). 
 7.3 Vozidla NOVC:   U vozidel NOVC s přepínačem provozního režimu se kilometry najíždějí v režimu, 
který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim). 
  Emise znečišťujících látek se měří za stejných podmínek jako při zkoušce typu I.  8 METODY ZKOUŠKY TYPU VI   8.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 8. 
 
8.2 U vozidel OVC se emise znečišťujících látek měří za stejných podmínek, jak je 
uvedeno u podmínky B při zkoušce typu I (body 3.1.3 a 3.2.3). 
 8.3 U vozidel NOVC se emise znečišťujících látek měří za stejných podmínek jako při 
zkoušce typu I. 
 9 METODY ZKOUŠKY PALUBNÍ DIAGNOSTIKY (OBD)  9.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 11.  9.2 U vozidel OVC se emise znečišťujících látek měří za stejných podmínek, jak je 
uvedeno u podmínky B při zkoušce typu I (body 3.1.3 a 3.2.3). 
 9.3 U vozidel NOVC se emise znečišťujících látek měří za stejných podmínek jako při 
zkoušce typu I. 
 L 375/492 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
E/ECE/324                  Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3  
E/ECE/TRANS/505   
Předpis č. 83 strana 270 Příloha 4 – Dodatek 7  
Příloha 14, Dodatek 1
, 
 Přehled stavu nabití (SOC) zásobníku elektrické energie/výkonu pro zkoušku typu I vozidel OVC HEV  Podmínka A pro zkoušku typu I 
 
 
(1) (2) (3)                (4) (5)SOC100 %
mi n im um
 
 
Podmínka A: 
(1) počáteční stav nabití zásobníku elektrické energie/výkonu  (2) vybití podle bodu 3.1.2.1 nebo 3.2.2.1  (3) stabilizace vozidla podle bodu 3.1.2.2 nebo 3.2.2.2  (4) nabití během odstavení vozidla podle bodů 3.1.2.3 a 3.1.2.4 nebo podle bodů 3.2.2.3 
a 3.2.2.4  
(5) zkouška podle bodu 3.1.2.5 nebo 3.2.2.5  Podmínka B pro zkoušku typu I 
 
 
 
(1) (2) (3)                (4) (5)SOC100 %
mi n im um
 
Podmínka B: 
(1) počáteční stav nabití  (2) stabilizace vozidla podle bodu 3.1.3.1 nebo 3.2.3.1 (3) vybití podle bodu 3.1.3.2 nebo 3.2.3.2 (4) odstavení vozidla podle bodu 3.1.3.3 nebo 3.2.3.3 (5) zkouška podle bodu 3.1.3.4 nebo 3.2.3.4  
______ 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 375/493