Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je zapotřebí ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 107 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce [2018/237]

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

doplněk 1 k sérii změn 07 – datum vstupu v platnost: 22. června 2017

opravu 1 série změn 07

OBSAH

PŘEDPIS

PŘÍLOHY

1. OBLAST PŮSOBNOSTI

1.1. Tento předpis platí pro všechna jednopodlažní, dvoupodlažní, tuhá nebo kloubová vozidla kategorie M2 nebo M3 (1).

1.2. Požadavky tohoto předpisu se však nevztahují na tato vozidla:

1.3. Požadavky tohoto předpisu se vztahují na následující vozidla jen v rozsahu, ve kterém jsou slučitelné se zamýšleným použitím a funkcí těchto vozidel:

1.4. Do té doby, než budou doplněna vhodná ustanovení, nebrání žádný prvek tohoto předpisu žádné smluvní straně ve stanovení podmínek pro montážní a technické požadavky na audio- a/nebo videozařízení pro zobrazení trasy a/nebo cíle cesty, které je namontované uvnitř nebo zvenčí u vozidel, která mají být na jejím území registrována.

2. DEFINICE

Pro účely tohoto předpisu:

2.1. „Vozidlem“ se rozumí vozidlo kategorie M2 nebo M3 v rozsahu stanoveném v bodě 1 výše.

2.1.1. U vozidel s kapacitou větší než 22 cestujících kromě řidiče existují tři třídy vozidel:

Určité vozidlo může být považováno za vozidlo náležející do více než jedné třídy. V takovém případě může být schváleno pro každou třídu, do které náleží.

2.1.2. U vozidel s kapacitou maximálně 22 cestujících kromě řidiče existují dvě třídy vozidel:

2.1.2.1. „třída A“: vozidla konstruovaná pro přepravu stojících cestujících; vozidlo této třídy je opatřeno sedadly a je vybaveno pro stojící cestující;

2.1.2.2. „třída B“: vozidla, která nejsou konstruována pro přepravu stojících cestujících; vozidlo této třídy není vybaveno pro stojící cestující.

2.1.3. „Kloubovým vozidlem“ se rozumí vozidlo, které sestává ze dvou nebo více tuhých částí, které jsou kloubově spojeny; prostory pro cestující každé části jsou vzájemně propojeny tak, že cestujícím umožňují volný pohyb mezi nimi; tuhé části jsou trvale propojeny tak, že mohou být odděleny pouze postupem vyžadujícím pomůcky, které jsou běžně dostupné pouze v dílnách.

2.1.3.1. „Kloubovým dvoupodlažním vozidlem“ se rozumí vozidlo, které sestává ze dvou nebo více tuhých částí, které jsou kloubově spojeny; prostory pro cestující každé části jsou vzájemně propojeny přinejmenším v jednom podlaží tak, že cestujícím umožňují volný pohyb mezi nimi; tuhé části jsou trvale propojeny tak, že mohou být odděleny pouze postupem vyžadujícím pomůcky, které jsou běžně dostupné pouze v dílnách.

2.1.4. „Nízkopodlažním vozidlem“ se rozumí vozidlo třídy I, II nebo A, ve kterém alespoň 35 % prostoru pro stojící cestující (v jeho přední části v případě kloubových vozidel, nebo v dolním podlaží v případě dvoupodlažních vozidel) tvoří plocha bez schodů a má přístup k nejméně jedněm provozním dveřím.

2.1.5. „Karoserií“ se rozumí samostatný technický celek obsahující veškeré zvláštní vnitřní i vnější vybavení vozidla.

2.1.6. „Dvoupodlažním vozidlem“ se rozumí vozidlo, v němž jsou prostory určené pro cestující upraveny přinejmenším v jedné části do dvou nad sebou umístěných úrovní, přičemž v horním podlaží nejsou prostory pro stojící cestující.

2.1.7. „Samostatným technickým celkem“ se rozumí zařízení určené jako součást vozidla, které může být samostatně schváleno z hlediska typu, ale jen pro jeden nebo více konkrétních druhů vozidel.

2.1.8. „Trolejbusem“ se rozumí vozidlo poháněné elektrickou energií z vnějších horních trolejových vodičů. Pro účely tohoto předpisu zahrnuje tato definice i vozidla, která mají přídavný vnitřní zdroj (vozidla se dvěma druhy pohonu), nebo která mají prostředky pro dočasné vnější vedení (vedené trolejbusy).

2.1.9. „Vozidlem bez střechy“ (2) se rozumí vozidlo, které nemá střechu nad celým podlažím nebo nad částí podlaží. U dvoupodlažních vozidel se tímto podlažím rozumí horní podlaží. Bez ohledu na třídu vozidla nesmí být na žádném podlaží bez střechy prostor pro stojící cestující.

2.2. „Definice typu (typů)“

2.2.1. „Typem vozidla“ se rozumí vozidla, která se neliší v následujících podstatných hlediscích:

2.2.2. „Typem karoserie“ pro účely schválení typu jako samostatného technického celku se rozumí kategorie karoserií, která se zásadně neliší v následujících hlediscích:

2.2.3. „Typem hasicího systému“ pro účely schválení typu jako konstrukční části se rozumí systém, který se zásadně neliší v následujících hlediscích:

2.3. „Schválením vozidla, samostatného technického celku nebo konstrukční části“ se rozumí schválení typu vozidla, karoserie nebo konstrukční části podle definice v bodě 2.2 z hlediska konstrukčních znaků určených tímto předpisem.

2.4. „Nástavbou“ se rozumí část karoserie, která přispívá k pevnosti vozidla v případě převrácení.

2.5. „Provozními dveřmi“ se rozumí dveře určené k používání cestujícími za normálních okolností v době, kdy je řidič na svém místě.

2.6. „Dvojdílnými dveřmi“ se rozumí dveře umožňující dva přístupové průchody nebo průchody jim rovnocenné.

2.7. „Posuvnými dveřmi“ se rozumí dveře, které lze otevírat nebo zavírat pouze jejich posouváním po jedné nebo více přímých nebo přibližně přímých kolejnicích.

2.8. „Nouzovými dveřmi“ se rozumí dveře určené k použití jako východ pro cestující jen výjimečně, zejména v případě nouze.

2.9. „Únikovým oknem“ se rozumí okno, nikoli nutně zasklené, určené k použití jako východ pro cestující jen v případě nouze.

2.10. „Dvojdílným nebo vícedílným oknem“ se rozumí únikové okno, které při rozdělení na dvě nebo více částí pomyslnou svislou čarou/svislými čarami (nebo rovinou/rovinami) vytváří dvě nebo více částí, z nichž každá splňuje požadavky na rozměry a přístup platné pro běžné únikové okno.

2.11. „Únikovým poklopem“ se rozumí otvor ve střeše nebo podlaze určený k použití jako únikový východ pro cestující jen v případě nouze.

2.12. „Únikovým východem“ se rozumí nouzové dveře, únikové okno nebo únikový poklop.

2.13. „Východem“ se rozumí provozní dveře, spojovací schodiště, poloviční schodiště nebo únikový východ.

2.14. „Podlaha nebo podlaží“:

2.15. „Uličkou“ se rozumí prostor umožňující cestujícím pohyb z libovolného sedadla nebo řady sedadel nebo jakéhokoli zvláštního prostoru pro uživatele invalidních vozíků na libovolné jiné sedadlo nebo do řady sedadel nebo do jiného zvláštního prostoru pro uživatele invalidních vozíků nebo ke kterémukoliv přístupovému průchodu od provozních dveří nebo k nim nebo ke spojovacímu schodišti a ke kterékoliv ploše pro stojící cestující. Ulička nezahrnuje:

2.16. „Přístupovým průchodem“ se rozumí prostor, který se od provozních dveří rozprostírá směrem do vozidla až k nejvzdálenějšímu okraji horního schodu (okraj uličky), spojovacího schodiště nebo polovičního schodiště. Jestliže u dveří není žádný schod, považuje se za přístupový průchod prostor měřený podle přílohy 3 bodu 7.7.1 až do vzdálenosti 300 mm od počáteční polohy vnitřní strany zkušebního kalibru.

2.17. „Prostorem pro řidiče“ se rozumí prostor určený výhradně pro řidiče, kromě případů nouze, a zahrnující sedadlo řidiče, volant, ovladače, přístroje a jiná zařízení nezbytná pro řízení nebo provozování vozidla.

2.18. „Pohotovostní hmotností vozidla“ se rozumí hmotnost nenaloženého vozidla s karoserií v provozním stavu, v případě tažného vozidla včetně spojovacího zařízení, nebo hmotnost podvozku s kabinou, jestliže výrobce nemontuje karoserii a/nebo spojovací zařízení (včetně chladicí kapaliny, oleje, 90 % paliva, 100 % ostatních kapalin kromě odpadní vody, včetně nářadí, náhradního kola a řidiče (75 kg) a u autobusů a autokarů též včetně hmotnosti člena posádky (75 kg), je-li ve vozidle sedadlo pro posádku.

2.19. „Maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla (M)“ se rozumí maximální hmotnost vozidla na základě jeho konstrukce a výkonu, podle údajů výrobce. Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla se používá k určení kategorie vozidla.

2.20. „Cestujícím“ se rozumí osoba jiná než řidič nebo člen posádky.

2.21. „Cestujícím s omezenou schopností pohybu a orientace“ se rozumí každý cestující, který má obtíže při používání veřejné dopravy, jako jsou tělesně postižení lidé (včetně osob smyslově nebo duševně postižených), uživatelé invalidního vozíku, osoby s postižením končetin, osoby malého vzrůstu, osoby s těžkými zavazadly, starší osoby, těhotné ženy, osoby s pojízdnými nákupními taškami a osoby s dětmi (včetně dětí usazených v kočárku).

2.22. „Uživatelem invalidního vozíku“ se rozumí osoba, která z důvodu nemoci nebo postižení používá invalidní vozík, aby se mohla pohybovat.

2.23. „Členem posádky“ se rozumí osoba určená ke střídání řidiče nebo případně k práci jako pomocník.

2.24. „Prostorem pro cestující“ se rozumí prostor určený pro cestující kromě jakéhokoli prostoru, kde se nacházejí vestavěná zařízení, jako jsou bary, kuchyňky, toalety nebo prostory pro zavazadla či zboží.

2.25. „Provozními dveřmi ovládanými servomotorem“ se rozumí provozní dveře, které jsou ovládány výlučně jinou energií, než je energie svalová, a jejichž otvírání a zavírání, není-li automatické, dálkově ovládá řidič nebo člen posádky.

2.26. „Automaticky ovládanými provozními dveřmi“ se rozumí provozní dveře ovládané servomotorem, které lze otvírat (jinak než pomocí nouzového ovládání) pouze po aktivaci ovladače cestujícím a po aktivaci ovladače řidičem a které se opět zavírají automaticky.

2.27. „Ochranným zařízením proti rozjezdu“ se rozumí zařízení, které zabraňuje, aby mohlo být vozidlo uvedeno z klidu do pohybu, pokud nejsou některé dveře zcela zavřené.

2.28. „Provozními dveřmi ovládanými řidičem“ se rozumí provozní dveře, které běžně otevírá a zavírá řidič.

2.29. „Vyhrazeným sedadlem“ se rozumí sedadlo s přilehlým prostorem pro cestujícího s omezenou schopností pohybu a orientace, jež je příslušně označeno.

2.30. „Nástupním zařízením“ se rozumí zařízení k usnadnění přístupu invalidního vozíku do vozidla, jako jsou například zdviže, rampy apod.

2.31. „Systémem snížení výšky podlahy“ se rozumí systém, který snižuje a zdvihá celou karoserii vozidla nebo její část vůči její obvyklé poloze při jízdě.

2.32. „Zdviží“ se rozumí zařízení nebo systém s plošinou, kterou lze zdvihat nebo snižovat, aby se umožnil cestujícím přístup mezi podlahou prostoru pro cestující a vozovkou nebo okrajem chodníku.

2.33. „Rampou“ se rozumí zařízení k překlenutí mezery mezi podlahou prostoru pro cestující a vozovkou nebo okrajem chodníku. V poloze pro použití zahrnuje jakýkoli povrch, který je pohyblivý jako součást vysunuté rampy nebo který je k dispozici pro použití pouze v případě, kdy je rampa ve vysunuté poloze, a přes nějž se má invalidní vozík přesouvat.

2.34. „Přenosnou rampou“ se rozumí rampa, kterou lze od konstrukce vozidla odpojit a kterou může umístit řidič nebo člen posádky.

2.35. „Odnímatelným sedadlem“ se rozumí sedadlo, které lze snadno z vozidla odstranit.

2.36. „Přední částí“ a „zadní částí“ se rozumí přední nebo zadní část vozidla při obvyklém směru jízdy a pojmy „přední“, „nejpřednější“, „zadní“ a „nejzadnější“ atd. je nutno chápat obdobně.

2.37. „Spojovacím schodištěm“ se rozumí schodiště, které umožňuje spojení mezi horním a dolním podlažím.

2.38. „Odděleným prostorem“ se rozumí prostor ve vozidle, který mohou za provozu obsadit cestující nebo posádka a který je oddělen od ostatního prostoru pro cestující nebo posádku, s výjimkou případu, kdy je cestujícím umožněn výhled do dalšího prostoru pro cestující a oba prostory jsou propojeny uličkou bez dveří.

2.39. „Polovičním schodištěm“ se rozumí schodiště z horního podlaží, které končí u nouzových dveří.

2.40. „Osvětlením provozních dveří“ se rozumí zařízení pro osvětlení vozidla, které je určeno k osvětlení vnějšího okolí provozních dveří a kol.

2.41. „Systémem uzamykání přes noc“ se rozumí systém konstruovaný tak, aby umožňoval zabezpečit provozní a nouzové dveře vozidla proti otevření.

2.42. „Systémem nouzového osvětlení“ se rozumí systém, který zajišťuje minimální úroveň osvětlení nutnou k tomu, aby cestující mohli bezpečně opustit vozidlo, včetně únikových východů.

2.43. „Bezpečnostní značkou“ se rozumí určitá sestava vizuálních prvků, jejímž smyslem je sdělit informaci související s bezpečností.

3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ

3.1. Žádost o schválení:

z hlediska jeho konstrukčních znaků podává příslušný výrobce nebo jeho řádně zmocněný zástupce.

3.2. V případě žádosti o schválení vozidla vyrobeného spojením podvozku s karoserií schváleného typu se pojem „výrobce“ vztahuje na toho, kdo toto spojení provede.

3.3. Vzor informačního dokumentu ohledně konstrukčních znaků je uveden v příloze 1 části 1.

3.3.1. Dodatek 1: pro typ vozidla;

3.3.2. Dodatek 2: pro typ karoserie;

3.3.3. Dodatek 3: pro typ vozidla s karoserií již schválenou jako samostatný technický celek;

3.3.4. Dodatek 4: pro typ hasicího systému.

3.4. V případě žádosti o schválení typu vozidla předloží výrobce v příslušných případech rovněž tyto dokumenty:

3.5. Vozidlo/vozidla, karoserie nebo hasicí systém/systémy představující typ, který má být schválen, se předají technické zkušebně odpovědné za provádění zkoušek schválení typu.

4. SCHVÁLENÍ

4.1. Schválení vozidla, karoserie nebo hasicího systému se udělí, jestliže dané vozidlo, daná karoserie nebo daný hasicí systém předané ke schválení podle tohoto předpisu splňují požadavky bodu 5.

4.2. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současnosti 07, což odpovídá sérii změn 07) udávají sérii změn zahrnující nejnovější významnou technickou změnu předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu vozidla, karoserie nebo hasicího systému ve smyslu bodu 2.2 výše.

4.3. Oznámení o schválení nebo rozšíření schválení typu vozidla, karoserie nebo hasicího systému podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, na formuláři podle vzoru v příloze 1 části 2 tohoto předpisu.

4.4. Na každém vozidle, karoserii nebo hasicím systému, které jsou shodné s typem vozidla, karoserie nebo hasicího systému schváleným podle tohoto předpisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení typu, kterou tvoří:

4.5. Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 výše opakovat; v takovém případě se čísla předpisu, čísla schválení typu a doplňkové symboly všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení ve státě, který udělil schválení podle tohoto předpisu, musí umístit ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1 výše.

4.6. Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.

4.7. Značka schválení typu se umístí v blízkosti štítku nebo přímo na štítek s údaji o vozidle nebo karoserii, kterým vozidlo opatřil výrobce.

Značka schválení typu se umístí na hlavní část hasicího systému. Označení nemusí být viditelné, když je systém instalován ve vozidle.

4.8. V příloze 2 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení typu.

5. POŽADAVKY

5.1. Všechna vozidla musí splňovat ustanovení přílohy 3 tohoto předpisu. Samostatně schválené karoserie musí splňovat ustanovení přílohy 10. Schválení vozidla s karoserií schválenou podle přílohy 10 musí být provedeno v souladu s přílohou 3. Samostatně schválený hasicí systém musí splňovat ustanovení přílohy 13 části 1. V případě schválení vozidla s hasicím systémem instalovaným v určitém motorovém prostoru musí být splněny požadavky uvedené v příloze 13 části 2.

5.2. Vozidla třídy I musí být přístupná pro osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, včetně alespoň jednoho uživatele invalidního vozíku a jednoho nesloženého kočárku nebo golfového kočárku podle technických požadavků stanovených v příloze 8. U tuhých vozidel třídy I může být prostor pro umístění invalidního vozíku kombinován s prostorem pro umístění nesloženého kočárku nebo golfového kočárku. V takovém případě musí být v tomto prostoru nebo v jeho blízkosti připevněny značky obsahující následující text, rovnocenný text nebo piktogram:

5.3. Smluvní strany mají možnost zvolit nejvhodnější řešení k dosažení lepší přístupnosti ve vozidlech jiných, než jsou vozidla třídy I. Jestliže však jsou vozidla jiná než vozidla třídy I vybavena zařízením pro osoby s omezenou schopností pohybu a orientace a/nebo uživatele invalidních vozíků, musí takové zařízení splňovat příslušné požadavky přílohy 8.

5.4. Žádný prvek tohoto předpisu nesmí bránit vnitrostátním orgánům smluvní strany stanovit, že určité druhy provozu jsou vyhrazeny pro vozidla, která jsou vybavena pro dopravu cestujících s omezenou schopností pohybu a orientace podle přílohy 8.

5.5. Pokud není uvedeno jinak, veškerá měření se provádějí na vozidle s hmotností odpovídající hmotnosti v provozním stavu, které stojí na hladkém a vodorovném povrchu a které je v obvyklém stavu pro jízdu. Je-li namontován systém snížení výšky podlahy, musí být nastaven tak, aby bylo vozidlo v obvyklé jízdní výšce. Při schvalování karoserie jako samostatného technického celku musí být poloha karoserie vůči plochému vodorovnému povrchu stanovena výrobcem.

5.6. Je-li v tomto předpisu stanoven požadavek, aby byl určitý povrch ve vozidle, jehož hmotnost odpovídá hmotnosti v provozním stavu, vodorovný nebo v určitém úhlu, může být tento povrch v případě vozidla s mechanickým zavěšením nakloněn více nebo může vykazovat sklon, pokud hmotnost vozidla odpovídá hmotnosti v provozním stavu, za předpokladu, že je tento požadavek splněn, když je vozidlo ve stavu naložení podle prohlášení výrobce. Je-li vozidlo vybaveno systémem snížení výšky podlahy, nesmí být tento systém v provozu.

6. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA NEBO KAROSERIE

6.1. Každá změna typu vozidla, karoserie nebo hasicího systému musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ schválil. Tento orgán pak může buď:

6.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení typu s uvedením změn se oznámí postupem uvedeným v bodě 4.3 tohoto předpisu smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis.

6.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení typu, musí každému takovému rozšíření přidělit pořadové číslo a musí o tom prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 části 2 tohoto předpisu informovat ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis.

7. SHODNOST VÝROBY

Postupy kontroly shodnosti výroby se musí shodovat s postupy stanovenými v dodatku 2 k dohodě (E/ECE/324 – E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a musí splňovat následující požadavky:

8. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY

8.1. Schválení udělené typu vozidla, karoserie nebo hasicího systému podle tohoto předpisu může být odňato, jestliže nejsou plněny požadavky stanovené v bodě 5.

8.2. Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 části 2 tohoto předpisu.

9. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY

Jestliže držitel schválení zcela zastaví výrobu typu vozidla, karoserie nebo hasicího systému podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení informuje uvedený orgán o ukončení výroby ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 části 2 tohoto předpisu.

10. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

10.1. Počínaje úředním datem vstupu série změn 04 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 04.

10.2. Po uplynutí 24 měsíců od data vstupu série změn 04 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04.

10.3. Po uplynutí 36 měsíců od vstupu série změn 04 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit vnitrostátní/regionální schválení a první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidla, které nesplňuje požadavky série změn 04 tohoto předpisu.

10.4. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle série změn 03 tohoto předpisu v případě vozidel, jichž se netýká série změn 04.

10.5. Bez ohledu na ustanovení bodů 10.2 a 10.3 výše zůstanou schválení vozidel udělená podle série změn 03 tohoto předpisu, jichž se série změn 04 netýká, nadále v platnosti a smluvní strany uplatňující tento předpis je musí nadále uznávat.

10.6. Počínaje úředním datem vstupu série změn 05 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 05.

10.7. Po uplynutí 24 měsíců od data vstupu série změn 05 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 05.

10.8. Po uplynutí 36 měsíců od vstupu série změn 05 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit vnitrostátní/regionální schválení a první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidla, které nesplňuje požadavky série změn 05 tohoto předpisu.

10.9. Bez ohledu na ustanovení bodů 10.7 a 10.8 musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nadále uznávat schválení typu udělená podle předcházejících sérií změn tohoto předpisu, jichž se netýká série změn 05.

10.10. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení v případě vozidel, jichž se netýká série změn 05.

10.11. Po uplynutí 48 měsíců od data vstupu série změn 06 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení typu pouze tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 06.

10.12. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení typu pro stávající typy, jež byla vydána podle série změn 05 tohoto předpisu.

10.13. Po uplynutí 60 měsíců od data vstupu série změn 06 tohoto předpisu v platnost nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, mít pro účely vnitrostátního nebo regionálního schválení typu povinnost uznat typ vozidla schválený podle série změn 05 tohoto předpisu.

10.14. Počínaje úředním datem vstupu série změn 07 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 07.

10.15. Od 1. září 2020 udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení typu vozidel třídy I a třídy II pouze tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 07.

10.16. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení typu pro stávající typy, jež byla udělena podle série změn 06 tohoto předpisu.

10.17. Od 1. září 2021 nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, mít pro účely vnitrostátního nebo regionálního schválení typu povinnost uznat typ vozidla třídy I nebo třídy II schválený podle série změn 06 tohoto předpisu.

10.18. Bez ohledu na ustanovení bodů 10.14 a 10.16 musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nadále uznávat schválení typu udělená podle série změn 06 vozidlům, jichž se netýká série změn 07.

11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ

Smluvní stany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení vydávají a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo o rozšíření nebo odmítnutí či odnětí schválení vydaných v jiných zemích.

12. VYHRAZENO

(1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) Na užívání těchto vozidel se mohou vztahovat pravidla stanovená vnitrostátními orgány.

(3) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, příloha 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

PŘÍLOHA 3

POŽADAVKY, KTERÉ MUSÍ SPLŇOVAT VŠECHNA VOZIDLA

1.–6. (Vyhrazeno)

7. POŽADAVKY

7.1 Obecně

7.1.1. Pokud prostor pro řidiče nemá střechu, měl by mít řidič k dispozici zvláštní ochranu proti prudkému větru, prachu, silnému dešti atd.

7.2. Hmotnosti a rozměry

7.2.1. Vozidla musí splňovat požadavky přílohy 11.

7.2.2. Plocha pro cestující.

7.2.2.1. Celková plocha povrchu S0 pro cestující se z celkové plochy podlahy vozidla vypočítá odečtením:

7.2.2.1.1. plochy prostoru pro řidiče;

7.2.2.1.2. plochy schodů u dveří a plochy jakéhokoli dalšího schodu s hloubkou menší než 300 mm a plochy potřebné pro pohyb dveří a jejich mechanismu;

7.2.2.1.3. plochy jakékoli části, nad kterou je světlá výška měřená od podlahy menší než 1 350 mm, bez ohledu na přípustné výčnělky uvedené v bodech 7.7.8.6.3 a 7.7.8.6.4 této přílohy. U vozidel třídy A nebo B může být tento rozměr snížen na 1 200 mm;

7.2.2.1.4. plochy jakékoli části vozidla, ke které je cestujícím zabráněn přístup, jak je stanoveno v bodě 7.9.4 této přílohy;

7.2.2.1.5. plochy jakéhokoli prostoru vyhrazeného pouze pro přepravu zboží nebo zavazadel, z níž jsou cestující vyloučeni;

7.2.2.1.6. plochy potřebné k zajištění čisté pracovní plochy u výdejen jídel;

7.2.2.1.7. plochy podlahy zabrané jakýmkoli schodištěm, polovičním schodištěm, spojovacím schodištěm nebo povrchem jakéhokoli schodu.

7.2.2.2. Plocha povrchu S1 pro stojící cestující (pouze v případě vozidel třídy A, I a II, v nichž je povolena přeprava stojících cestujících) se z plochy S0 vypočítá odečtením:

7.2.2.2.1. plochy všech částí podlahy, jejichž sklon přesahuje maximální přípustné hodnoty stanovené v bodě 7.7.6 této přílohy;

7.2.2.2.2. plochy všech částí, které nejsou přístupné stojícím cestujícím, když jsou všechna sedadla obsazena, s výjimkou sklápěcích sedadel;

7.2.2.2.3. plochy všech částí, jejichž světlá výška nad podlahou je menší než výška uličky uvedená v bodě 7.7.5.1 této přílohy (držadla se v této souvislosti neberou v úvahu);

7.2.2.2.4. plochy před příčnou svislou rovinou procházející středem sedáku řidičova sedadla (v jeho nejzadnější poloze);

7.2.2.2.5. plochy 300 mm před všemi sedadly jinými než sklápěcími, kromě míst, kde jsou bočně orientovaná sedadla, a v tomto případě lze rozměr snížit na 225 mm. V případě proměnného uspořádání sedadel platí pro kterékoli sedadlo uvažované pro použití bod 7.2.2.4 výše;

7.2.2.2.6. jakékoli plochy nevyloučené ustanoveními v bodech 7.2.2.2.1 až 7.2.2.2.5, na kterou se nevejde obdélník o rozměrech 400 mm × 300 mm;

7.2.2.2.7. u vozidel třídy II plochy, na níž není povoleno stání;

7.2.2.2.8. u dvoupodlažních vozidel jakékoli plochy v horním podlaží;

7.2.2.2.9. plochy prostoru/prostorů pro invalidní vozík uvažované pro obsazení uživatelem/uživateli invalidního vozíku, viz bod 7.2.2.4 výše;

7.2.2.2.10. plochy prostoru/prostorů pro invalidní vozík určené pouze pro použití uživatelem/uživateli invalidního vozíku.

7.2.2.3. Ve vozidle musí být určitý počet sedadel (P) jiných než sklápěcích sedadel, která jsou v souladu s požadavky bodu 7.7.8 níže. Jde-li o vozidlo třídy I, II nebo A, musí být počet sedadel alespoň roven počtu čtverečných metrů podlahy na podlaží vyhrazené cestujícím a (případně) členům posádky, zaokrouhlenému směrem dolů na nejbližší celé číslo; toho číslo může být u vozidel třídy I s vyloučením horního podlaží sníženo o 10 procent.

7.2.2.4. U vozidla s variabilním počtem sedadel musí být plocha pro stojící cestující (S1) a ustanovení bodu 3.3.1 přílohy 11 stanovena podle situace pro každou z následujících okolností:

7.2.2.4.1. při obsazení všech možných sedadel a následném obsazení zbývající plochy pro stojící cestující a, jestliže zbývá prostor, při obsazení všech prostorů pro invalidní vozíky;

7.2.2.4.2. při obsazení všech možných ploch pro stojící cestující a následném obsazení zbývajících sedadel pro sedící cestující a, jestliže zbývá prostor, při obsazení všech prostorů pro invalidní vozíky;

7.2.2.4.3. při obsazení všech ploch pro invalidní vozíky a následném obsazení zbývající plochy pro stojící cestující a pak při obsazení všech zbývajících dostupných sedadel.

7.2.3. Označení vozidel

7.2.3.1. V prostoru pro řidiče musí být v místě dobře viditelném pro řidiče v sedící poloze prostor pro označení podle bodu 3.3 přílohy 11:

7.2.3.1.1. maximálního počtu míst k sezení, pro který je vozidlo konstruováno;

7.2.3.1.2. případně maximálního počtu míst k stání, pro který je vozidlo konstruováno;

7.2.3.1.3. případně maximálního počtu invalidních vozíků, pro jejichž dopravu je vozidlo konstruováno.

7.2.3.2. (Vyhrazeno)

7.2.3.3. (Vyhrazeno)

7.3. Prevence nehod

7.3.1. Nachází-li se motorový prostor vozidla za prostorem pro řidiče, nesmí být možné nastartovat motor z pozice řidiče, jestliže jsou otevřena hlavní přístupová dvířka motoru nacházející se v zadní stěně vozidla, která umožňují přímý přístup k součástem, jež představují nebezpečí, když je motor v chodu (např. kotouče řemenových převodů).

7.4. Zkouška stability

7.4.1. Stabilita vozidla musí být taková, aby bod, při kterém dochází k převrácení, nebyl překročen, jestliže se povrch, na kterém vozidlo stojí, nakloní na obě strany o 28 stupňů od vodorovné roviny.

7.4.2. Pro účely výše uvedené zkoušky musí hmotnost vozidla odpovídat hmotnosti v provozním stavu vymezené v bodě 2.18 tohoto předpisu, a zároveň musí platit tyto podmínky:

7.4.2.1. Na každé sedadlo pro cestující (u dvoupodlažních vozidel pouze v horním podlaží) se umístí zátěž o hmotnosti Q (jak je stanoveno v bodě 3.2.3.2.1 přílohy 11). Pokud je jednopodlažní vozidlo určeno pro přepravu stojících cestujících nebo člena posádky, který nesedí, musí být těžiště zátěží o hmotnosti Q nebo 75 kg, které představují stojící osoby, rozmístěny rovnoměrně v ploše pro stojící cestující nebo pro posádku ve výšce 875 mm. Pokud je dvoupodlažní vozidlo určeno pro přepravu člena posádky, který nesedí, musí se těžiště zátěže o hmotnosti 75 kg, která představuje člena posádky, nacházet v uličce horního podlaží ve výšce 875 mm. Pokud je vozidlo vybaveno k převozu zavazadel na střeše, je třeba na střeše umístit a zajistit rovnoměrně rozloženou hmotnost (BX), která není menší než hmotnost deklarovaná výrobcem podle bodu 3.2.3.2.1 přílohy 11 a která představuje taková zavazadla. Ostatní prostory pro zavazadla nesmí obsahovat žádné zavazadlo.

7.4.2.2. Pokud má vozidlo z hlediska jakékoliv plochy prostoru pro cestující, v níž dochází ke změnám, proměnlivou kapacitu pro sedící cestující, stojící cestující, nebo je konstruováno k přepravě jednoho nebo více invalidních vozíků, musí být zátěž podle bodu 7.4.2.1 výše vždy větší než: a) hmotnost představovaná počtem sedících cestujících, kteří mohou obsadit plochu včetně hmotností na kterémkoli odnímatelném sedadle, nebo b) hmotnost představovaná počtem stojících cestujících, kteří mohou plochu obsadit, nebo c) hmotnost invalidních vozíků a jejich uživatelů, kteří mohou plochu obsadit, představovaná pro každý vozík celkovou hmotností 250 kg umístěnou ve výši 500 mm nad podlahou ve středu plochy pro každý invalidní vozík, nebo d) hmotnost sedících cestujících, stojících cestujících a uživatelů invalidních vozíků v kterékoli kombinaci, v níž mohou tito cestující plochu obsadit.

7.4.3. Výška jakéhokoli dorazu určeného k zamezení bočního vychýlení kola vozidla na nakloněném zkušebním zařízení nesmí být větší než dvě třetiny vzdálenosti mezi povrchem, na kterém vozidlo stojí, než je nakloněno, a tou částí ráfku, která je nejblíže povrchu, když je vozidlo naloženo podle bodu 7.4.2 výše.

7.4.4. Během zkoušky nesmí žádné části vozidla přijít do vzájemného styku, pokud nejsou takto konstruovány pro běžné použití, a žádné části nesmí být ani zničeny, ani poškozeny.

7.4.5. Alternativně lze použít výpočetní metodu ke znázornění toho, že se vozidlo nepřevrátí za podmínek popsaných v bodech 7.4.1 a 7.4.2 výše. Při takovém výpočtu musí být přihlédnuto k těmto parametrům:

7.4.5.1. hmotnosti a rozměry;

7.4.5.2. výška těžiště;

7.4.5.3. tuhost pružin;

7.4.5.4. svislá a vodorovná tuhost pneumatik;

7.4.5.5. vlastnosti řízení tlaku vzduchu ve vzduchových pružinách;

7.4.5.6. poloha momentového středu;

7.4.5.7. odolnost karoserie proti krutu. Metoda výpočtu je popsána v dodatku k této příloze.

7.5. Ochrana proti riziku požáru

7.5.1. Motorový prostor

7.5.1.1. V motorovém prostoru se nesmí používat žádný hořlavý protihlukový materiál nebo materiál náchylný k nasáknutí palivem, mazivy či jinými hořlavými materiály, pokud materiál není krytý nepropustnou krycí vrstvou.

7.5.1.2. Je třeba zajistit opatření, která buď vhodným uspořádáním motorového prostoru, nebo odváděcími otvory pokud možno vyloučí hromadění paliva, mazacího oleje nebo jakéhokoli jiného hořlavého materiálu v kterékoli části motorového prostoru.

7.5.1.3. Mezi motorovým prostorem nebo jakýmkoli jiným zdrojem tepla (např. zařízením určeným k pohlcování energie, když je vozidlo v pohybu na svahu s velkým spádem, jakým je například retardér, nebo zařízení pro vytápění vnitřku karoserie, které však funguje jinak než na principu oběhu horké vody) a zbytkem vozidla se musí vytvořit přepážka z tepelně odolného materiálu. Veškeré upevňovací spony, těsnění atd. použité v souvislosti s takovou přepážkou musí být odolné proti ohni.

7.5.1.4. Zařízení pro vytápění fungující jinak než na principu horké vody může být instalováno v prostoru pro cestující, pokud je uzavřeno v pouzdře z materiálu odolného proti teplotám vytvářeným tímto zařízením, neuvolňuje jedovatý kouř a je umístěno tak, aby žádný cestující nemohl přijít do styku s jakýmkoli horkým povrchem.

7.5.1.5. U vozidel se spalovacím motorem nebo spalovacím topením umístěným za prostorem pro řidiče, musí být tento prostor vybavený poplašným zařízením, jež řidiče akusticky i vizuálně upozorní a aktivuje výstražný signál nebezpečí v případě překročení teploty v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení.

Kromě poplašného zařízení musí být vozidla tříd I, II a III vybavena systémem hlášení požáru v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení. Vozidla tříd A a B mohou být vybavena systémem hlášení požáru v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení.

7.5.1.5.1. Systém hlášení požáru musí automaticky aktivovat poplašné zařízení a hasicí systém, je-li jimi vozidlo vybaveno. Systém hlášení je konstruován tak, aby zjistil takovou teplotu v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení, která překračuje teplotu při normálním provozu.

7.5.1.5.2. Podmínky bodu 7.5.1.5.1 výše se považují za splněné, pokud jsou z hlediska překročení teploty sledovány tyto části motorového prostoru a každého prostoru, v němž se nachází spalovací topení:

7.5.1.5.2.1. části, kde se v případě úniku mohou hořlavé kapaliny (tekutiny nebo plyn) dostat do kontaktu s nekrytými konstrukčními částmi, např. přeplňovacím dmychadlem nebo výfukovým systémem, včetně konstrukčních částí přimontovaných k motoru, jejichž pracovní teplota je stejná jako teplota vznícení hořlavých kapalin (tekutin nebo plynů) nebo vyšší;

7.5.1.5.2.2. části, kde se v případě úniku mohou hořlavé kapaliny (tekutiny nebo plyn) dostat do kontaktu s krytými konstrukčními částmi, např. nezávislým topením, jejichž pracovní teplota je stejná jako teplota vznícení hořlavých kapalin (tekutin nebo plynů) nebo vyšší, a

7.5.1.5.2.3. části, kde se v případě úniku mohou hořlavé kapaliny (tekutiny nebo plyn) dostat do kontaktu s konstrukčními částmi, např. alternátorem, jejichž teplota v případě poruchy může být stejná jako teplota vznícení hořlavých kapalin (tekutin nebo plynů) nebo vyšší.

7.5.1.5.3. Poplašné zařízení a hasicí systém musí být v provozu vždy, je-li spuštěn startér motoru, a to až do okamžiku, kdy je spuštěno zařízení k zastavení motoru, bez ohledu na chování vozidla. Mohou zůstat v provozu i po vypnutí zapalování nebo po deaktivaci hlavního spínače ovládání vozidla, podle dané situace. Poplašné zařízení musí zůstat v provozu vždy, je-li v provozu spalovací topení.

7.5.1.5.4. Instalace hasicího systému musí být v souladu s následujícími požadavky:

7.5.1.5.4.1. Hasicí systém musí být nainstalován podle instalační příručky výrobce systému.

7.5.1.5.4.2. Před zahájením instalace musí být provedena analýza, pomocí které se stanoví umístění a nasměrování místa/míst vypouštění hasicí látky (např. trysek, generátorů hasicí látky nebo výpustné trubky hasicí látky nebo jiných distribučních bodů). Zjistí se potenciální nebezpečí požáru v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení, a místo/místa vypouštění se umístí tak, aby v případě aktivace systému byla hasicí látka rozptýlena způsobem, jenž eliminuje nebezpečí požáru. S cílem eliminovat zjištěná nebezpečí požáru se zajistí odpovídající struktura pokrytí rozptylované hasicí látky a nasměrování míst vypouštění, stejně jako jejich vhodný dosah pokrytí. Musí být také zajištěno, aby systém fungoval řádně bez ohledu na chování vozidla.

Při analýze nebezpečí požáru musí být vzaty v úvahu alespoň tyto konstrukční části:

a) konstrukční části, jejichž povrch může dosahovat teplot vyšších než teplota samovznícení tekutin, plynů nebo nebo látek nacházejících se v daném prostoru;

b) elektrické konstrukční části a kabely s elektrickým proudem nebo napětím dostatečně vysokým na to, aby došlo ke vznícení;

c) hadičky a nádobky obsahující hořlavou kapalinu nebo plyn (zejména je-li daná kapalina nebo plyn pod tlakem).

Analýza musí být plně zdokumentována.

7.5.1.5.4.3. Při dimenzování hasicího systému se vychází ze zkoušeného systému, a to z celkového hrubého objemu motoru a prostorů se spalovacím topením, kde má být systém nainstalován. Při měření motorového prostoru a prostorů, v nichž se nachází spalovací topení, se měří hrubý objem těchto prostorů, tzn. neodečítá se objem motoru a jeho konstrukčních částí.

Při dimenzování systému se v příslušných případech zohlední hmotnost hasicí látky, všechna místa vypouštění a hmotnost nádoby s hnacím plynem. Tlak v systému musí zůstat stejný jako ve zkoušeném systému. Pokud systém zahrnuje výpustnou trubku hasicí látky, musí být délka této trubky dimenzována bez trysek. Je přípustné, aby měl hasicí systém více hasicí látky a/nebo více míst vypouštění a/nebo delší výpustnou trubku hasicí látky a/nebo více hnacího plynu, než je požadováno podle níže uvedených dimenzovacích modelů.

Pokud hrubý objem motoru a prostorů, v nichž se nachází spalovací topení, přesahuje 4 m3, musí být hasicí systém zvětšen s použitím níže vypočteného dimenzovacího faktoru (1). Je-li hrubý objem menší než 4 m3, je přípustné hasicí systém zmenšit s použitím níže uvedeného dimenzovacího faktoru (2). Hodnota Sx je dimenzovací faktor a hodnota x je celkový hrubý objem zahrnující motor a prostory, v nichž se nachází spalovací topení [m3].

Sx = 0,1 · x + 0,6 (1) Sx = 0,15 · x + 0,4 (2)

Má-li hasicí systém více než jedno místo vypouštění, může být počet trysek nebo jiných míst vypouštění odpovídající danému dimenzování zaokrouhlen na nejbližší celé číslo.

7.5.2. Elektrická zařízení a kabely

7.5.2.1. Všechny kabely musí mít dobrou izolaci a všechny kabely a elektrická zařízení musí být schopny odolávat teplotám a vlhkosti, kterým jsou vystaveny. V motorovém prostoru musí být zvláštní pozornost věnována jejich schopnosti odolávat teplotním podmínkám a účinkům všech možných škodlivin.

7.5.2.2. Žádné kabely použité pro elektrické okruhy nesmějí být proudově zatěžovány více, než je pro ně stanoveno z hlediska způsobu instalace a maximální okolní teploty.

7.5.2.3. Každý elektrický obvod napájející nějakou součást zařízení jinou než startér, obvod zapalování (u zážehových motorů), žhavicí svíčky, zařízení k zastavení motoru, obvod nabíjení baterie a zemnicí spojka baterie musí mít pojistku nebo jistič. Obvody napájející jiná zařízení však mohou být chráněny společnou pojistkou nebo společným jističem, pokud součet jejich jmenovité kapacity nepřekročí kapacitu pojistky nebo jističe. V případě více obvodů musí výrobce na žádost technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek dodat veškeré související technické informace.

7.5.2.4. Všechny kabely musí být dobře chráněny a uchyceny bezpečně v takové poloze, aby nemohly být poškozeny přeříznutím, otěrem nebo prodřením.

7.5.2.5. Pokud napětí v jednom nebo více elektrických obvodech vozidla přesáhne 100 Vef (efektivní hodnota), musí být v každém přívodu napájení, který není elektricky spojen s kostrou, zapojen ručně ovládaný odpojovač, který umožňuje odpojení všech těchto obvodů od hlavního přívodu elektrické energie, a musí být umístěn uvnitř vozidla tak, aby byl řidiči snadno dostupný, a podmínkou je, aby žádný takový odpojovač nebyl schopen odpojit jakýkoli elektrický obvod, který napájí předepsaná vnější zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci vozidla. Tento bod se nevztahuje na obvody vysokonapěťového zapalování, ani na samostatné vnitřní obvody v rámci vybavení vozidla.

7.5.2.6. Všechny elektrické kabely musí být umístěny tak, aby žádná jejich část nepřišla do styku s vedením paliva ani s kteroukoli částí výfukového systému nebo aby nebyla vystavena nadměrnému teplu, pokud není zajištěna vhodná zvláštní izolace a ochrana, jako je tomu u elektromagnetického ovládání výfukového ventilu.

7.5.3. Baterie

7.5.3.1. Všechny baterie musí být dobře zajištěné a snadno přístupné.

7.5.3.2. Prostor pro baterie musí být oddělen od prostoru pro cestující a od prostoru pro řidiče a musí být odvětrán do okolního ovzduší.

7.5.3.3. Vývody baterie musí být chráněny proti nebezpečí zkratu.

7.5.4. Hasicí přístroje a vybavení pro první pomoc

7.5.4.1. Vozidlo musí mít prostor pro upevnění jednoho nebo více hasicích přístrojů, z nichž jeden musí být umístěn v blízkosti sedadla řidiče. Ve vozidlech třídy A nebo B musí prostor pro každý požadovaný hasicí přístroj činit alespoň 8 dm3 a ve vozidlech třídy I, II nebo III alespoň 15 dm3. U dvoupodlažních vozidel musí být zajištěn přídavný prostor pro umístění hasicího přístroje v horním podlaží.

7.5.4.2. Musí být zajištěn prostor pro instalaci jedné nebo více skřínek první pomoci. Vyhrazený prostor nesmí být menší 7 dm3, minimální rozměr nesmí být menší než 80 mm.

7.5.4.3. Hasicí přístroje a skříňky první pomoci mohou být zabezpečeny proti krádeži nebo vandalismu (např. vnitřním zámkem nebo za rozbitelným sklem) za předpokladu, že umístění těchto předmětů je zřetelně označeno a je zajištěno, aby uvedené prostředky bylo možné v případě nouze snadno použít.

7.5.5. Materiály

Do vzdálenosti 100 mm od výfukové soustavy, jakéhokoliv zařízení s vysokým elektrickým napětím nebo jiného významného zdroje tepla se nesmí nacházet žádný hořlavý materiál, pokud není účinně krytý. Pokud je třeba, musí být zajištěno krytí, aby se do styku s výfukovým systémem nebo jiným významným zdrojem tepla nedostal tuk či jiné hořlavé materiály. Pro účely tohoto bodu se za hořlavý materiál považuje materiál, který není uzpůsoben k tomu, aby odolával teplotám, které se mohou v daném místě vyskytovat.

7.5.6. Detekce požáru

7.5.6.1. Vozidla musí být vybavena poplašným zařízením, jež zjistí nárůst teploty nebo přítomnost kouře v prostoru toalety, spací kabině řidiče či v jiných oddělených prostorách.

7.5.6.2. V případě, že zařízení uvedené v bodě 7.5.6.1 zjistí zvýšenou teplotu nebo kouř, musí na to řidiče upozornit akustickým i vizuálním signálem v prostoru pro řidiče a musí aktivovat výstražný signál nebezpečí.

7.5.6.3. Poplašné zařízení musí být v provozu minimálně vždy, je-li spuštěn startér motoru, a to až do okamžiku, kdy je spuštěno zařízení k zastavení motoru, bez ohledu na chování vozidla.

7.6. Východy

7.6.1. Počet východů

7.6.1.1. Ve vozidle musí být minimálně dvoje dveře, a to buď dvoje provozní dveře, nebo jedny provozní a jedny nouzové. Každé dvoupodlažní vozidlo musí mít dvoje dveře v dolním podlaží (viz také bod 7.6.2.3 níže). Minimální počet požadovaných provozních dveří je tento:

Počet cestujících Minimální počet provozních dveří Třídy I a A Třída II Třídy III a B 9–45 1 1 1 46–70 2 1 1 71–100 3 (2 u dvoupodlažních vozidel) 2 1 > 100 4 3 1

7.6.1.2. V každé tuhé části kloubového vozidla musí být minimálně jedny provozní dveře, kromě přední části kloubového vozidla třídy I, kde musí být dveře dvoje.

7.6.1.3. Pro účely tohoto požadavku se za nouzové dveře nepovažují provozní dveře vybavené systémem servomotoru, pokud nemohou být v případě potřeby pohotově otevřeny ručně v době, kdy bylo aktivováno ovládání uvedené v bodě 7.6.5.1 níže.

7.6.1.4. Minimální počet nouzových východů musí být takový, aby celkový počet východů v každém odděleném prostoru byl tento:

Počet cestujících a členů posádky připadajících na každý prostor nebo podlaží Minimální celkový počet východů 1–8 2 9–16 3 17–30 4 31–45 5 46–60 6 61–75 7 76–90 8 91–110 9 111–130 10 > 130 11

Počet východů na každém jednotlivém podlaží (u dvoupodlažního vozidla) a v každém odděleném prostoru musí být stanoven samostatně. Prostory toalet nebo kuchyňky se za účelem stanovení počtu únikových východů nepovažují za samostatné prostory. Únikové poklopy lze považovat pouze za jeden z výše uvedených únikových východů.

7.6.1.5. Každá z tuhých částí kloubového vozidla se pro účely stanovení minimálního počtu a umístění východů považuje za samostatné vozidlo, s výjimkou bodu 7.6.2.4 níže. Spojovací ulička mezi těmito částmi se nepovažuje za východ. Prostory toalet nebo kuchyňky se za účelem stanovení počtu únikových východů nepovažují za samostatné prostory. Počet cestujících se stanoví pro každou z tuhých částí. Za hranici mezi tuhými částmi se považuje rovina, ve které leží vodorovná osa kloubu mezi propojenými tuhými částmi a která je kolmá k podélné ose vozidla, které se pohybuje přímým směrem.

7.6.1.6. Dvojdílné provozní dveře se považují za dvoje dveře a dvojdílné nebo vícedílné okno za dvě úniková okna.

7.6.1.7. Jestliže prostor pro řidiče není spojen s prostorem pro cestující uličkou, která umožňuje:

(a) aby přední okraj válcového kalibru uvedeného na obrázku 6 v příloze 4 podle dosahoval alespoň k příčné svislé rovině tečné k nejpřednějšímu bodu opěradla sedadla řidiče v jeho nejzadnější podélné poloze, a

(b) aby panelem znázorněným na obrázku 7 v příloze 4 šlo pohybovat směrem dopředu od bodu dotyku s válcovým kalibrem až k bodu, kde dosáhne alespoň ke svislé rovině tečné k nejpřednějšímu bodu sedáku sedadla řidiče,

musí být splněny požadavky níže uvedených bodů 7.6.1.7.1 až 7.6.1.7.5:

7.6.1.7.1. Prostor pro řidiče musí mít dva východy, které nesmějí být ve stejné boční stěně. Pokud je jedním východem okno, musí mít toto okno plochu alespoň 400 000 mm2, musí být možné vepsat do této plochy obdélník o rozměrech 500 mm × 700 mm a toto okno musí splňovat požadavky stanovené v bodě 7.6.8 níže pro úniková okna.

7.6.1.7.2. Vedle sedadla řidiče smí být jedno nebo dvě sedadla pro další osoby a v tomto případě musí být oba východy uvedené v bodě 7.6.1.7.1 výše dveřmi. Dveře řidiče lze považovat za nouzové dveře pro osoby sedící na těchto sedadlech, pokud je možné projít zkušebním kalibrem od těchto sedadel ven z vozidla dveřmi řidiče (viz příloha 4 obrázek 27). Přístup ke dveřím řidiče se ověřuje podle požadavků bodu 7.7.3.2 níže s použitím zkušebního kalibru o rozměrech 600 × 400 mm, jak je popsáno v bodě 7.7.3.3 níže. Provozní dveře musí být na straně vozidla protilehlé vůči straně, kde jsou dveře řidiče, a musí se považovat za nouzové dveře pro řidiče.

7.6.1.7.3. Body 7.6.3 až 7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 a 7.7.7 této přílohy se nevztahují na východy vytvořené v prostoru pro řidiče podle bodů 7.6.1.7.1 a 7.6.1.7.2 výše.

7.6.1.7.4. Za okolností popsaných v bodech 7.6.1.7.1 a 7.6.1.7.2 výše se východy vytvořené v prostoru pro řidiče a pro cestující na případných sedadlech vedle sedadla řidiče nepočítají jako jedny z dveří požadovaných v bodech 7.6.1.1 a 7.6.1.2 výše ani jako jeden z únikových východů požadovaných v bodě 7.6.1.4 této přílohy pro jakýkoli další prostor pro cestující.

7.6.1.7.5. Do prostoru zahrnujícího prostor pro řidiče a případná sedadla vedle sedadla řidiče lze namontovat až pět přídavných sedadel za předpokladu, že tato přídavná sedadla a prostor pro ně vyhovuje všem požadavkům tohoto předpisu a že alespoň jeden z únikových východů požadovaných v bodě 7.6.1.4 výše přestavují dveře vedoucí do prostoru pro cestující, jež vyhovují požadavkům na nouzové dveře stanoveným v bodě 7.6.3.1.2 této přílohy.

7.6.1.8. Jestliže je prostor pro řidiče přístupný z prostoru pro cestující uličkou, která vyhovuje požadavkům v bodě 7.6.1.7 písm. a) a b) výše, a jestliže případná sedadla sousedící s tímto prostorem pro řidiče jsou přístupná z téhož prostoru pro cestující uličkou, která vyhovuje jedné z podmínek uvedených v bodě 7.7.5.1.1 této přílohy, nepožaduje se žádný vnější východ z prostoru pro řidiče.

7.6.1.9. Pokud jsou vozidla třídy A nebo B za podmínek popsaných v bodě 7.6.1.8 výše vybavena dveřmi řidiče, mohou se tyto dveře považovat za nouzové dveře pro cestující za předpokladu, že:

7.6.1.9.1. vyhovují požadavkům na rozměry nouzových dveří uvedeným v bodě 7.6.3.1.2 této přílohy;

7.6.1.9.2. vyhovují požadavkům bodu 7.6.1.7.2 výše;

7.6.1.9.3. prostor vyhrazený pro sedadlo řidiče je propojen s hlavním prostorem pro cestující vhodnou uličkou; tento požadavek se považuje za splněný, pokud lze zkušebním kalibrem popsaným v bodě 7.7.5.1 níže bez překážek pohybovat z uličky, dokud přední část kalibru nedosáhne na svislou rovinu tečnou k nejpřednějšímu bodu opěradla sedadla řidiče (přičemž toto sedadlo je ve své nejzadnější podélné poloze) a pokud je možné z této roviny pohybovat zkušebním kalibrem popsaným v bodě 7.7.3.3 níže směrem k nouzovým dveřím ve směru stanoveném v tomto bodě (viz příloha 4 obrázek 28), přičemž sedadlo a volant jsou nastaveny do střední polohy.

7.6.1.10. Body 7.6.1.8 a 7.6.1.9 výše nevylučují, aby mezi sedadlem řidiče a prostorem pro cestující byly dveře nebo jiná překážka za předpokladu, že taková překážka může být ve stavu nouze řidičem rychle uvolněna. Dveře pro řidiče, které jsou v jeho prostoru chráněny takovou překážkou, se nesmějí považovat za východ pro cestující.

7.6.1.11. Vozidla tříd II, III a B musí být kromě nouzových dveří a únikových oken vybavena i únikovými poklopy. U dvoupodlažních vozidel musí být tyto poklopy namontovány pouze ve střeše horního podlaží. Minimální počet poklopů je následující:

Počet cestujících (u dvoupodlažních vozidel v horním podlaží) Minimální počet poklopů nepřesahující 30 l přesahující 30 2

S výjimkou ustanovení bodu 7.6.1.12 mohou být poklopy namontovány i u vozidel tříd I a A. Žádné únikové poklopy nesmí být namontovány ve střeše trolejbusu.

7.6.1.12. Poklopy nesmí být umístěny tam, kde jsou nainstalovány technické prvky, jež by pro cestující při použití únikového poklopu představovaly možné nebezpečí (např. vysokonapěťové systémy, systémy obsahující nebezpečné kapaliny a/nebo plyn atd.).

7.6.1.13. Každé spojovací schodiště se považuje za jeden východ z horního podlaží dvoupodlažního vozidla.

7.6.1.14. Všechny osoby nacházející se v dolním podlaží dvoupodlažního vozidla musí mít v nouzové situaci možnost úniku ven z vozidla bez nutnosti vystupovat do horního podlaží.

7.6.1.15. Ulička v horním podlaží dvoupodlažního vozidla musí být napojena jedním nebo několika spojovacími schodišti k přístupovému průchodu k provozním dveřím nebo do uličky dolního podlaží do vzdálenosti 3 m od provozních dveří:

7.6.1.15.1. pokud lze v horním podlaží přepravovat více než 50 cestujících, musí být u vozidel třídy I alespoň jedno spojovací schodiště a jedno poloviční schodiště;

7.6.1.15.2. pokud lze v horním podlaží přepravovat více než 30 cestujících, musí být u vozidel tříd II a III alespoň jedno spojovací schodiště a jedno poloviční schodiště.

7.6.1.16. U vozidla bez střechy musí být východy na podlaží bez střechy takové, aby splňovaly uvedené předpisy, pokud nejsou neslučitelné s chybějící střechou.

7.6.1.17. Pokud se u vozidel třídy A nebo B na straně vozidla protilehlé vůči straně, kde jsou dveře řidiče, nachází dveře, lze je považovat za jeden z požadovaných východů pro cestující za předpokladu, že:

7.6.1.17.1. vedle prostoru pro řidiče se nenachází více než jedno sedadlo pro cestující, a

7.6.1.17.2. předmětné dveře splňují ustanovení bodu 7.6.1.9 výše.

7.6.2. Umístění východů

7.6.2.1. Vozidla tříd I, II a III musí splňovat níže uvedené požadavky.

7.6.2.1.1. Provozní dveře musí být umístěny na té straně vozidla, která je blíže straně vozovky odpovídající směru provozu, pro který je vozidlo konstruováno, v souladu s tím, co uvádí výrobce ve formuláři sdělení podle přílohy 1 části I dodatku 1 bodu 2.8 tohoto předpisu. Alespoň jedny z nich musí být v přední polovině vozidla. To nevylučuje:

7.6.2.1.1.1. zabudování dveří speciálně konstruovaných pro užití cestujícími na invalidním vozíku v zadní stěně nebo v bočních stěnách vozidla, které slouží jako provozní dveře, nebo

7.6.2.1.1.2. zabudování dalších dveří v zadní stěně vozidla, určených zejména pro nakládání/vykládání zboží nebo zavazadel, které ale mohou použít i cestující, pokud tak vyžadují okolnosti, nebo

7.6.2.1.1.3. zabudování jedněch nebo několika dalších provozních dveří na opačné straně vozidla u vozidel konstruovaných pro situace, které vyžadují nástup/výstup cestujících z obou stran vozidla. Takto vybavená vozidla musí mít zařízení, které řidiči umožňuje zamezit používání dveří, které nejsou právě v provozu.

7.6.2.2. Vozidla tříd A a B musí splňovat tyto požadavky:

7.6.2.2.1. Provozní dveře musí být umístěny na té straně vozidla, která je blíže straně vozovky odpovídající směru provozu, pro který je vozidlo konstruováno, v souladu s tím, co uvádí výrobce ve formuláři sdělení podle přílohy 1 části I dodatku 1 bodu 2.8 tohoto předpisu.

7.6.2.2.2. Východy musí být umístěny tak, aby byl alespoň jeden východ na každé straně vozidla.

7.6.2.2.3. V přední a zadní polovině prostoru pro cestující musí být vždy alespoň jeden východ.

7.6.2.3. Je-li plocha prostoru pro cestující S0 rovna nebo větší než 10 m2 musí být dvoje ze dveří uvedených v bodě 7.6.1.1 výše od sebe odděleny tak, že vzdálenost mezi příčnými svislými rovinami procházejícími středy jejich plochy není menší než:

7.6.2.3.1. U jednopodlažního vozidla 40 % celkové délky prostoru pro cestující měřené rovnoběžně s podélnou osou vozidla. U kloubového vozidla je tento požadavek splněn, pokud jsou dvoje dveře v různých částech od sebe odděleny tak, že vzdálenost mezi dveřmi není menší než 40 % celkové délky veškerého prostoru pro cestující (všech částí). Jestliže jedny z těchto dvou dveří tvoří část dvojdílných dveří, měří se tato vzdálenost mezi dvěma částmi dveří, které jsou od sebe nejdále.

7.6.2.3.2. V případě dvoupodlažního vozidla musí být dvoje dveře podle bodu 7.6.1.1 výše odděleny tak, aby vzdálenost mezi příčnými svislými rovinami procházejícími středy jejich plochy byla nejméně 25 % celkové délky vozidla nebo 40 % celkové délky prostoru pro cestující v dolním podlaží; to neplatí, jestliže jsou tyto dvoje dveře na opačných stranách vozidla. Pokud jedny z těchto dvou dveří tvoří část dvojdílných dveří, tato vzdálenost se měří mezi těmi dvěma částmi dveří, které jsou od sebe nejdále.

7.6.2.4. Východy (u dvoupodlažních vozidel na každém podlaží) musí být umístěny tak, aby jejich počet na každé straně vozidla byl v podstatě tentýž. (Neznamená to, že je třeba zajistit další východy nad počet uvedený v bodě 7.6.1 výše). Počet východů nad rámec požadovaného minimálního počtu nemusí být na obou stranách tentýž.

7.6.2.5. Nejméně jeden východ musí být umístěn buď na zadní stěně, nebo na přední stěně vozidla.

7.6.2.5.1. U vozidel tříd I a A jsou požadavky bodu 7.6.2.5 výše splněny, jestliže je namontován únikový poklop, nebo, použije-li se bod 7.6.1.12, jestliže je kromě východů uvedených v bodě 7.6.1 výše ještě jeden východ na každé straně vozidla.

7.6.2.5.2. U dvoupodlažních vozidel se požadavky bodu 7.6.2.5 výše vztahují pouze na horní podlaží.

7.6.2.6. Východy na téže straně vozidla musí být vhodně rozmístěny po délce prostoru pro cestující.

7.6.2.7. Přípustné jsou dveře na zadní stěně vozidla za předpokladu, že nejsou provozními dveřmi.

7.6.2.8. Požadované únikové poklopy musí být umístěny takto:

a) jestliže existuje pouze jeden poklop, musí být umístěn ve střední třetině prostoru pro cestující; nebo

b) jestliže existují dva poklopy, musí být odděleny vzdáleností nejméně 2 m, měřeno rovnoběžně s podélnou osou vozidla mezi bližšími okraji otvorů.

7.6.3. Minimální rozměry východů

7.6.3.1. Vozidla třídy I, II nebo III musí splňovat tyto požadavky:

7.6.3.1.1. Otvor provozních dveří, který tvoří přístup do vozidla, musí splňovat požadavky bodu 7.7.1 této přílohy.

7.6.3.1.2. Otvor nouzových dveří musí mít výšku alespoň 1 450 mm a šířku alespoň 600 mm.

7.6.3.1.3. Únikové okno musí mít plochu alespoň 400 000 mm2. Do této plochy musí být možné vepsat obdélník o rozměrech 500 mm × 700 mm.

7.6.3.1.4. V případě únikového okna umístěného v zadní stěně vozidla musí toto okno splňovat požadavky uvedené v bodě 7.6.3.1.3 výše, nebo musí být možné do otvoru tohoto únikového okna vepsat obdélník o rozměrech 350 mm × 1 550 mm a jeho hrany musí být zaobleny v poloměru nepřesahujícím 250 mm.

7.6.3.1.5. Otvor únikového poklopu musí mít plochu alespoň 450 000 mm2. Do této plochy musí být možné vepsat obdélník o rozměrech 600 mm × 700 mm.

7.6.3.2. Vozidla třídy A nebo B mohou splňovat buď požadavky uvedené v bodě 7.6.3.1 výše (třída A musí splňovat požadavky pro třídu I a třída B musí splňovat požadavky pro třídu II a III), nebo požadavky uvedené v příloze 7 bodě 1.1.

7.6.4. Technické požadavky na veškeré provozní dveře

7.6.4.1. Pokud vozidlo stojí, musí být všechny provozní dveře snadno otevíratelné zevnitř i zvnějšku vozidla (ale ne nezbytně, když je vozidlo v pohybu). Tento požadavek však nelze vykládat tak, aby vylučoval možnost uzamčení dveří zvnějšku za předpokladu, že dveře lze kdykoli otevřít zevnitř.

7.6.4.2. Každý ovladač nebo zařízení pro otevírání dveří zvnějšku musí být umístěn ve výšce mezi 1 000 mm a 1 500 mm nad zemí a ne dále než 500 mm od dveří. U vozidel tříd I, II a III musí být každý ovladač nebo zařízení pro otevírání dveří zevnitř umístěn ve výšce mezi 1 000 mm až 1 500 mm nad horním povrchem podlahy nebo nad nejbližším schodem k ovladači a ne dále než 500 mm od dveří. Toto neplatí pro ovladače umístěné v prostoru pro řidiče.

7.6.4.3. Každé jednodílné ručně ovládané provozní dveře, které jsou zavěšeny nebo otočně uloženy, musí být zavěšeny nebo otočně uloženy tak, aby otevřené dveře, pokud se dostanou za pohybu vozidla do styku s nehybným předmětem, měly tendenci se uzavřít.

7.6.4.4. Jsou-li u ručně ovládaných provozních dveří namontovány zámky, kterými se dveře zavírají přibouchnutím, musí se jednat o zámky dvoupolohového typu.

7.6.4.5. Na vnitřní straně provozních dveří nesmí být žádné zařízení určené k zakrytí vnitřních schodů, když jsou dveře zavřené. Pokud jsou dveře zavřené, není vyloučeno, aby do prostoru schodiště vyčníval mechanismus zavírání dveří nebo jiné vybavení připevněné k vnitřní straně dveří, které netvoří rozšíření podlahy, na němž by cestující mohl stát. Tento mechanismus nebo vybavení by pro cestující neměly představovat žádné nebezpečí.

7.6.4.6. Není-li dostatečný přímý výhled, musí se namontovat optická nebo jiná zařízení umožňující řidiči zjišťovat ze svého sedadla přítomnost cestujících v bezprostřední blízkosti uvnitř i vně všech bočních provozních dveří, které nejsou automaticky ovládanými provozními dveřmi.

U dvoupodlažních vozidel třídy I tento požadavek platí i pro vnitřní stranu všech provozních dveří a pro bezprostřední okolí každého spojovacího schodiště v horním podlaží.

U provozních dveří v zadní stěně vozidla s kapacitou nepřesahující 22 cestujících je tento požadavek splněn, pokud je řidič schopen zjistit přítomnost osoby vysoké 1,3 m, která stojí 1 m za vozidlem.

Pro splnění požadavků tohoto bodu lze používat zpětná zrcátka za předpokladu, že jsou stále splněny požadavky na pole výhledu za jízdy.

U dveří umístěných za kloubovou částí kloubového vozidla se zrcátka nepovažují za dostačující optické zařízení.

7.6.4.7. Všechny dveře, které se otevírají směrem do vnitřního prostoru vozidla, včetně jejich mechanismu, musí být konstruovány tak, aby jejich pohyb nemohl za běžných podmínek použití způsobit zranění cestujících. Pokud je to nezbytné, musí se namontovat vhodné ochranné zařízení.

7.6.4.8. Jsou-li provozní dveře umístěny vedle dveří na toaletu nebo jiného vnitřního prostoru, musí být provozní dveře zabezpečeny proti bezděčné manipulaci. Tento požadavek se však nepoužije, jsou-li dveře automaticky uzamčeny při pohybu vozidla, jehož rychlostí překročí 5 km/h.

7.6.4.9. U vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících nesmí být u provozních dveří, které jsou v zadní stěně vozidla, možno otevřít křídla dveří o více než 115° ani o méně než 85°, a pokud jsou otevřena, musí být schopna se automaticky udržet v této poloze. To nevylučuje možnost překročit tento doraz a otevřít dveře za uvedený úhel, pokud je to bezpečné; například pro nacouvání k nakládací plošině nebo pro otevření dveří o 270° k zajištění volného nakládacího prostoru za vozidlem.

7.6.4.10. Provozní dveře v jakékoliv otevřené poloze nesmí bránit použití povinného východu nebo požadovanému přístupu k takovému východu.

7.6.4.11. Je-li vozidlo vybaveno systémem uzamykání přes noc, platí následující:

7.6.4.11.1. Systém uzamykání musí být automaticky deaktivován, je-li zapalování v pozici „zapnuto“, nebo

7.6.4.11.2. řidič musí být upozorněn varovným signálem, jestliže systém uzamykání přes noc zůstane aktivován u jedněch nebo více dveří, když je zapalování v pozici „zapnuto“. Jeden signál může být použit pro více než jedny dveře.

7.6.5. Dodatečné technické požadavky na provozní dveře ovládané servomotorem

7.6.5.1. V případě nouze musí být možné s vozidlem v klidu nebo v pohybu rychlostí do 3 km/h otevřít všechny provozní dveře ovládané servomotorem zevnitř, a pokud nejsou dveře zamknuty, musí být možno otevřít je z venku nezávisle na tom, zda je napájení energií v činnosti, či nikoliv, a to pomocí ovladačů, které:

7.6.5.1.1. jsou nadřazeny všem ostatním ovladačům dveří;

7.6.5.1.2. v případě vnitřních ovladačů jsou umístěny na dveřích nebo do vzdálenosti 300 mm od nich ve výšce nejméně 1 000 mm nad prvním schodem (s výjimkou případu vnitřních ovladačů pro dveře podle přílohy 8 bodu 3.9.1.);

7.6.5.1.3. jsou snadno viditelné a zřetelně identifikovatelné při přiblížení se ke dveřím a při stání přede dveřmi a, jsou-li tato zařízení přídavná k běžným ovladačům pro otevírání, musí být zřetelně označena pro použití v případě nouze;

7.6.5.1.4. lze je obsluhovat jednou osobou stojící bezprostředně přede dveřmi;

7.6.5.1.5. mohou aktivovat ochranné zařízení proti rozjezdu;

7.6.5.1.6. mohou dveře otevřít na šířku, kterou může projít kalibr uvedený v bodě 7.7.1.1 níže během 8 sekund po spuštění ovladače, nebo umožnit, aby se dveře daly snadno otevřít rukou na šířku, kterou může projít kalibr uvedený v bodě 7.7.1.1 níže během 8 sekund po spuštění ovladače;

7.6.5.1.7. mohou být chráněny zařízením, které lze snadno odstranit nebo rozbít za účelem získání přístupu k nouzovému ovladači; chod nouzového ovládání nebo odejmutí ochranného krytu nad ovladačem musí být oznámeny řidiči zvukově i opticky;

7.6.5.1.8. v případě dveří ovládaných řidičem, které nesplňují požadavky bodu 7.6.5.6.2 výše, se po otevření dveří a vrácení ovladačů do jejich normální polohy dveře nesmějí zavřít do doby, než řidič aktivuje ovladač pro zavírání dveří;

7.6.5.1.9. v případě vnitřních ovladačů musí být deaktivovány v případě, že se vozidlo pohybuje rychlostí vyšší než 3 km/h. Tento požadavek může být uplatněn u vnějších ovladačů.

7.6.5.2. Může být použito zařízení, které je ovládáno řidičem z jeho sedadla a které učiní vnější nouzové ovladače neúčinnými za účelem uzamčení provozních dveří zvnějšku. V tomto případě musí být vnější nouzové ovladače znovu automaticky uvedeny v činnost buď nastartováním motoru, nebo dříve, než vozidlo dosáhne rychlosti 20 km/h. Následné vyřazení vnějších nouzových ovladačů z činnosti nesmí nastat automaticky, ale musí vyžadovat další zásah řidiče.

7.6.5.3. Všechny provozní dveře ovládané řidičem musí být ovladatelné řidičem sedícím na sedadle řidiče, a to pomocí ovladačů, které jsou s výjimkou nožního ovládání jasně a zřetelně označeny.

7.6.5.4. Každými provozními dveřmi ovládanými servomotorem musí být uvedeny v činnost optické sdělovače, které musí být za jakýchkoli běžných světelných podmínek zřetelně viditelné řidiči sedícímu v obvyklé poloze při řízení tak, aby jej upozornily na to, že určité dveře nejsou zcela zavřené. Tento sdělovač musí signalizovat vždy, pokud je tuhá konstrukce dveří v poloze mezi zcela otevřenou polohou a bodem vzdáleným 30 mm od plně uzavřené polohy. Jeden sdělovač může sloužit pro jedny dveře nebo více dveří. Žádný takový sdělovač však nesmí být namontován pro přední provozní dveře, které nevyhovují požadavkům bodů 7.6.5.6.1.1 a 7.6.5.6.1.2.

7.6.5.5. Pokud má řidič k dispozici ovladače pro otevírání a uzavírání provozních dveří ovládaných servomotorem, musí být takové, aby řidiči umožnily změnit směr pohybu dveří v libovolném okamžiku procesu jejich zavírání nebo otvírání.

7.6.5.6. Konstrukce a systém ovládání všech provozních dveří ovládaných servomotorem musí být takové, aby při zavírání nemohly cestující zranit ani zachytit.

7.6.5.6.1. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže jsou splněny tyto dva požadavky:

7.6.5.6.1.1. Prvním požadavkem je, aby se při uzavírání dveří v kterémkoli měřicím bodě popsaném v příloze 6 a při reakci proti síle sevření nepřesahující 150 N dveře znovu automaticky plně otevřely a aby, s výjimkou automaticky ovládaných provozních dveří, zůstaly otevřené, dokud není aktivován ovladač pro zavírání. Síla sevření se může měřit jakoukoli metodou, kterou uzná schvalovací orgán. Pokyny jsou uvedeny v příloze 6 tohoto předpisu. Špičková síla může být po krátký časový úsek vyšší než 150 N za předpokladu, že nepřesáhne 300 N. Systém opětovného otevření lze zkontrolovat pomocí zkušební tyče s průřezem o výšce 60 mm, šířce 30 mm a s poloměrem zaoblení hran 5 mm.

7.6.5.6.1.2. Druhým požadavkem je, aby v případě, kdy je mezi dveře sevřeno zápěstí nebo prsty cestujícího: 7.6.5.6.1.2.1. se dveře znovu automaticky plně otevřely a, s výjimkou automaticky ovládaných provozních dveří, zůstaly otevřené, dokud není aktivován ovladač zavírání; nebo 7.6.5.6.1.2.2. se zápěstí nebo prsty mohly snadno vyjmout ze dveří bez nebezpečí poranění cestujícího. Tento požadavek lze zkontrolovat rukou nebo pomocí zkušební tyče uvedené v bodě 7.6.5.6.1.1 výše, zúžené na jednom konci na délce 300 mm z tloušťky 30 mm na tloušťku 5 mm. Tyč nesmí být vyleštěná ani namazaná. Jestliže dveře tyč sevřou, musí být možné ji snadno vyjmout; nebo 7.6.5.6.1.2.3. dveře zůstaly v poloze umožňující volný průchod zkušební tyče o průřezu s výškou 60 mm, šířkou 20 mm a s poloměrem zaoblení hran 5 mm. Tato poloha nesmí být dále než 30 mm od zcela uzavřené polohy.

7.6.5.6.2. Pro přední provozní dveře se požadavek bodu 7.6.5.6 výše považuje za splněný, jestliže dveře:

7.6.5.6.2.1. splňují požadavky bodů 7.6.5.6.1.1 a 7.6.5.6.1.2 výše, nebo

7.6.5.6.2.2. jsou opatřeny měkkými hranami; ty však nesmějí být tak měkké, aby, pokud se dveře uzavřou okolo zkušební tyče podle bodu 7.6.5.6.1.1 výše, dosáhla tuhá konstrukce dveří zcela uzavřené polohy.

7.6.5.7. Pokud jsou provozní dveře ovládané servomotorem udržovány v uzavřené poloze jen stálou dodávkou energie, musí být použito optické varovné zařízení, které řidiče informuje o jakékoli závadě v dodávce energie pro ovládání dveří.

7.6.5.8. Je-li ve vozidle instalováno ochranné zařízení proti rozjezdu, musí být toto zařízení účinné jen při rychlostech nižších než 5 km/h a nad tuto rychlost musí být neúčinné.

7.6.5.9. Není-li vozidlo opatřeno ochranným zařízením proti rozjezdu, musí se uvést v činnost zvuková výstraha hlásící řidiči při rozjezdu vozidla, že některé z dveří ovládaných servomotorem nejsou zcela zavřené. Tato zvuková výstraha se musí uvést v činnost při rychlosti přesahující 5 km/h u dveří, které splňují požadavky bodu 7.6.5.6.1.2.3 výše.

7.6.6. Dodatečné technické požadavky na automaticky ovládané provozní dveře

7.6.6.1. Uvedení ovladačů otvírání v činnost

7.6.6.1.1. S výjimkou podmínek uvedených v bodě 7.6.5.1 výše musí být možné uvést v činnost ovladače všech automaticky ovládaných provozních dveří a vypnout je jen řidičem z jeho sedadla.

7.6.6.1.2. Uvedení v činnost a vypnutí může být buď přímé pomocí vypínače, nebo nepřímé, například otevřením a uzavřením předních provozních dveří.

7.6.6.1.3. Uvedení ovladačů otvírání řidičem v činnost musí být signalizováno uvnitř vozidla, a pokud se dveře mají otvírat zvnějšku, musí být uvedení v činnost signalizováno také vně vozidla; indikátor (např. osvětlené tlačítko, osvětlená značka) musí být umístěn na příslušných dveřích nebo v jejich bezprostřední blízkosti.

7.6.6.1.4. V případě přímého uvedení v činnost pomocí spínače musí být funkční stav systému jasně signalizován řidiči, například polohou spínače nebo kontrolkou či osvětleným spínačem. Spínač musí být zvlášť označen a umístěn tak, aby nemohl být zaměněn s žádnými jinými ovladači.

7.6.6.2. Otevírání automaticky ovládaných provozních dveří

7.6.6.2.1. Po uvedení ovladačů otevírání dveří řidičem v činnost musí mít cestující možnost otevřít dveře takto:

7.6.6.2.1.1. zevnitř, například stisknutím tlačítka nebo průchodem světelnou bariérou, a

7.6.6.2.1.2. z vnějšku, s výjimkou dveří určených jen jako východ a takto označených, například stisknutím osvětleného tlačítka, tlačítka pod osvětlenou značkou nebo podobným zařízením označeným vhodným pokynem.

7.6.6.2.2. Stisknutí tlačítek uvedených v bodě 7.6.6.2.1.1 výše a použitím prostředků pro komunikaci s řidičem uvedených v bodě 7.7.9.1 níže může být vyvolán signál, který je uložen a který poté, co řidič uvede ovladač otevírání v činnost, otevře dveře.

7.6.6.3. Uzavírání automaticky ovládaných provozních dveří

7.6.6.3.1. Pokud se automaticky ovládané provozní dveře otevřely, musí se opět po uplynutí určitého časového intervalu automaticky uzavřít. Jestliže cestující během tohoto časového intervalu nastupuje nebo vystupuje z vozidla, musí bezpečnostní zařízení (např. nášlapný kontakt, světelná bariéra, jednocestný průchod) zajistit, aby se doba do zavření dveří dostatečně prodloužila.

7.6.6.3.2. Jestliže cestující nastupuje nebo vystupuje z vozidla, když se dveře zavírají, uzavírání se automaticky přeruší a dveře se vrátí do otevřené polohy. Změna chodu může být uvedena v činnost jedním z bezpečnostních zařízení uvedených v bodě 7.6.6.3.1 výše nebo jakýmkoli jiným zařízením.

7.6.6.3.3. Dveře, které se automaticky uzavřely podle bodu 7.6.6.3.1 výše, musí mít cestující možnost opět otevřít podle bodu 7.6.6.2 níže; to neplatí, pokud řidič vypnul ovladače otevírání.

7.6.6.3.4. Poté, co řidič vypnul ovladače otevírání automaticky ovládaných provozních dveří, musí se otevřené dveře zavřít podle bodů 7.6.6.3.1 a 7.6.6.3.2 výše.

7.6.6.4. Pozastavení automatického zavírání dveří označených pro zvláštní použití, například pro cestující s kočárky, cestující s omezenou schopností pohybu a orientace apod.

7.6.6.4.1. Řidič musí mít možnost pozastavit automatické zavírání pomocí zvláštního ovladače. Cestující musí mít také možnost pozastavit automatické zavírání přímo stisknutím zvláštního tlačítka.

7.6.6.4.2. Pozastavení automatického zavírání musí být signalizováno řidiči, např. optickým sdělovačem.

7.6.6.4.3. Řidič musí mít v každém případě možnost automatické zavírání obnovit.

7.6.6.4.4. Bod 7.6.6.3 výše platí pro následující zavření dveří.

7.6.7. Technické požadavky na nouzové dveře

7.6.7.1. Nouzové dveře vozidla v klidu musí být možné snadno otevřít zevnitř i zvnějšku. Tento požadavek však nesmí být vykládán tak, že vylučuje možnost uzamčení dveří zvnějšku za předpokladu, že dveře lze vždy otevřít zevnitř pomocí běžného otvíracího mechanismu.

7.6.7.2. Nouzové dveře smějí být dveřmi typu ovládaného servomotorem jen tehdy, pokud se poté, co byl buď ovladač provozních dveří předepsaný v bodě 7.6.5.1 výše, nebo ovladač speciálních nouzových dveří vyhovující ustanovením bodu 7.6.5.1 uveden do činnosti a pak znovu vrácen do své obvyklé polohy, nezavřou do doby, než řidič následně spustí ovladač zavírání. Uvedením jednoho z ovladačů předepsaných v bodě 7.6.5.1 výše v činnost se dveře musí otevřít na šířku, kterou může projít kalibr uvedený v bodě 7.7.2.1 níže během maximálně 8 sekund po spuštění ovladače, nebo umožnit, aby se dveře daly snadno otevřít rukou na šířku, kterou může projít uvedený kalibr během 8 sekund po spuštění ovladače. Kromě toho nouzové dveře nesmějí být dveřmi posuvného typu, s výjimkou vozidel, jejichž kapacita nepřevyšuje 22 cestujících. U těchto vozidel mohou být za nouzové dveře uznány dveře posuvné, u nichž se prokáže, že je možné je otevřít bez použití nářadí po zkoušce čelním nárazem do bariéry podle předpisu č. 33.

7.6.7.3. Každý ovladač nebo zařízení k otevírání nouzových dveří (ve spodním podlaží u dvoupodlažního vozidla) zvnějšku vozidla musí být umístěny ve výšce od 1 000 mm do 1 500 mm od země a maximálně ve vzdálenosti 500 mm od dveří. U vozidel třídy I, II a III musí být každý ovladač nebo zařízení pro otevírání nouzových dveří zvnitřku vozidla umístěny ve výšce 1 000 mm až 1 500 mm od horního povrchu podlahy či schodu nejbližšího k ovladači a maximálně ve vzdálenosti 500 mm od dveří. Tento požadavek se nevztahuje na ovladače umístěné v prostoru pro řidiče.

Ovladač pro otvírání dveří ovládaných servomotorem uvedený v bodě 7.6.7.2 výše může být případně umístěn podle bodu 7.6.5.1.2 výše.

7.6.7.4. Zavěšené nouzové dveře namontované na boku vozidla, musí být zavěšeny na své přední hraně a otevírat se směrem ven. Zádržné pásy, řetězy nebo jiná zádržná zařízení jsou povolena jen za předpokladu, že nebrání otevření dveří do úhlu alespoň 100° a umožňují jim zůstat otevřené v této poloze. Je-li zajištěna dostatečná volná šířka přístupové cesty nouzovými dveřmi, požadavek na minimální úhel 100° neplatí.

7.6.7.5. Nouzové dveře musí být zajištěny proti bezděčné manipulaci. Tento požadavek však neplatí, jestliže se nouzové dveře automaticky uzamknou, pohybuje-li se vozidlo rychlostí vyšší než 5 km/h.

7.6.7.6. Všechny nouzové dveře musí být opatřeny zvukovým zařízení, které upozorní řidiče, když nejsou bezpečně uzavřeny. Toto varovné zařízení musí být ovládáno dveřní západkou nebo klikou dveří, nikoliv pohybem samotných dveří.

7.6.7.7. Je-li vozidlo vybaveno systémem uzamykání přes noc, platí následující:

7.6.7.7.1. Systém uzamykání musí být automaticky deaktivován, je-li zapalování v pozici „zapnuto“, nebo

7.6.7.7.2. řidič musí být upozorněn varovným signálem, jestliže systém uzamykání přes noc zůstane aktivován u jedněch nebo více dveří, když je zapalování v pozici „zapnuto“. Jeden signál může být použit pro více než jedny dveře.

7.6.8. Technické požadavky na úniková okna

7.6.8.1. Všechna zavěšená nebo odhoditelná úniková okna se musí otvírat směrem ven. Odhoditelné typy se nesmějí při použití od vozidla zcela oddělit. Použití odhoditelných oken musí být takové, aby se účinně zabránilo jejich bezděčnému uvolnění.

7.6.8.2. Každé únikové okno musí buď:

7.6.8.2.1. být možné snadno a okamžitě použít zevnitř i z vnějšku vozidla pomocí zařízení uznaného za vyhovující. Toto ustanovení zahrnuje možnost použití např. tabulí z vrstveného skla nebo z plastů; nebo

7.6.8.2.2. být zhotoveno ze snadno rozbitného bezpečnostního skla. Toto ustanovení vylučuje možnost použití tabulí z vrstveného skla nebo z plastů. U každého únikového okna musí být osobám ve vozidle k dispozici snadno dostupné zařízení pro rozbití kteréhokoli okna. Zařízení pro rozbití skla únikového okna v zadní části vozidla musí být umístěno centrálně nad únikovým oknem nebo pod ním, nebo případně vedle každého konce okna.

7.6.8.3. Každé únikové okno, které lze z vnějšku zamknout, musí být konstruováno tak, aby mohlo být kdykoli otevřeno zevnitř vozidla.

7.6.8.4. Je-li únikové okno zavěšeno vodorovně na horní straně, musí být opatřeno vhodným mechanismem, který je udržuje plně otevřené. Každé zavěšené únikové okno musí fungovat tak, aby nebránilo volnému průchodu zevnitř nebo zvnějšku vozidla.

7.6.8.5. Výška dolního okraje únikového okna namontovaného na boku vozidla nad úrovní podlahy bezprostředně pod ním (s vyloučením místních změn, jako je přítomnost kola nebo převodové skříně) nesmí být větší než 1 200 mm a menší než 650 mm v případě zavěšeného únikového okna, nebo 500 mm v případě okna zhotoveného z rozbitného skla.

U zavěšeného únikového okna se však výška dolního okraje může snížit až na minimum 500 mm za předpokladu, že okenní otvor je vybaven do výšky 650 mm ochranným zařízením zabraňujícím možnému vypadnutí cestujících z vozidla. Pokud je okenní otvor vybaven takovým ochranným zařízením, nesmí být velikost otvoru nad ochranným zařízením menší, než jsou minimální rozměry předepsané pro únikové okno.

7.6.8.6. Každé zavěšené únikové okno, které není zřetelně viditelné ze sedadla řidiče, musí být opatřeno zvukovým výstražným zařízením upozorňujícím řidiče v případě, že není zcela zavřené. Toto zařízení musí být uvedeno v činnost pohybem okenní západky, nikoli pohybem vlastního okna.

7.6.9. Technické požadavky na únikové poklopy

7.6.9.1. Každý únikový poklop se musí otvírat tak, aby nebránil volnému průchodu zevnitř nebo zvnějšku vozidla.

7.6.9.2. Střešní únikové poklopy musí být odhoditelné, závěsné nebo zhotovené ze snadno rozbitelného bezpečnostního skla. Podlahové poklopy musí být buď závěsné, nebo odhoditelné a musí být opatřeny zvukovým výstražným zařízením, které upozorňuje řidiče v případě, že poklop není bezpečně uzavřen. Toto zařízení musí být uvedeno v činnost zámkem podlahového únikového poklopu, nikoli pohybem vlastního poklopu. Podlahové únikové poklopy musí být zabezpečeny proti bezděčné manipulaci. Tento požadavek však neplatí, je-li podlahový poklop automaticky uzavřen, když se vozidlo pohybuje rychlostí vyšší než 5 km/h.

7.6.9.3. Odhoditelné typy se při použití nesmějí zcela oddělit od vozidla, aby takový poklop nepředstavoval nebezpečí pro ostatní účastníky silničního provozu. Odhoditelné únikové poklopy musí být takové, aby se účinně zabránilo bezděčné manipulaci. Podlahové odhoditelné poklopy smí být možné vyhodit jen do prostoru pro cestující.

7.6.9.4. Závěsné únikové poklopy se musí otáčet kolem svého okraje směrem k přední nebo zadní části vozidla v úhlu alespoň 100°. Závěsné podlahové poklopy se smí otevírat pouze do prostoru pro cestující.

7.6.9.5. Únikové poklopy musí být možné snadno otevřít nebo odstranit zevnitř i zvnějšku. Tento požadavek však nesmí být vykládán tak, aby vylučoval možnost uzamknout únikový poklop za účelem zabezpečení vozidla, které je bez dohledu, a to za předpokladu, že únikový poklop je možno kdykoli otevřít nebo odstranit zevnitř pomocí běžného otvíracího nebo odstraňovacího mechanismu. V případě poklopu ze snadno rozbitelného materiálu musí být v blízkosti poklopu k dispozici zařízení, jež je snadno dostupné osobám ve vozidle a umožňuje rozbití poklopu.

7.6.10. Technické požadavky na zasouvatelné schody

Zasouvatelné schody, jsou-li namontovány, musí splňovat tyto požadavky:

7.6.10.1. činnost zasouvatelných schodů může být synchronizována s činností příslušných provozních nebo nouzových dveří;

7.6.10.2. jestliže jsou dveře zavřeny, pak žádná část zasouvatelného schodu nesmí přesahovat přiléhající obrys karoserie o více než 10 mm;

7.6.10.3. když jsou dveře otevřené a zasouvatelné schody jsou ve vysunuté poloze, musí plocha povrchu odpovídat požadavkům bodu 7.7.7 této přílohy;

7.6.10.4. u schodů ovládaných servomotorem nesmí být možné, aby se vozidlo dalo z klidu do pohybu vlastní motorickou silou, jsou-li schody ve vysunuté poloze. U ručně ovládaných schodů musí řidiče varovat zvukový signál, že schody nejsou zcela zasunuty;

7.6.10.5. schody ovládané servomotorem se nesmějí vysunout, když je vozidlo v pohybu. Jestliže zařízení k ovládání schodů selže, musí se schody zasunout a zůstat v zasunuté poloze. V případě takové poruchy nebo poškození či zatarasení schodů však nesmí být znemožněna činnost příslušných dveří;

7.6.10.6. jestliže na zasouvatelných schodech ovládaných servomotorem stojí cestující, nesmí být možné zavřít příslušné dveře. Soulad s tímto požadavkem se ověří umístěním zátěže o hmotnosti 15 kg, představující malé dítě, do středu schodu. Tento požadavek neplatí pro žádné dveře v přímém zorném poli řidiče;

7.6.10.7. (Vyhrazeno)

7.6.10.8. rohy zasouvatelných schodů směřující vpřed nebo vzad musí být zaobleny poloměrem nejméně 5 mm; hrany musí být zaobleny poloměrem nejméně 2,5 mm;

7.6.10.9. pokud jsou dveře pro cestující otevřené, musí být zasouvatelné schody bezpečně zajištěny ve vysunuté poloze. Umístí-li se zátěž o hmotnosti 136 kg do středu jednoduchého schodu nebo zátěž o hmotnosti 272 kg do středu dvojitého schodu, nesmí průhyb v žádném bodě schodu přesáhnout 10 mm, měřeno vůči karoserii vozidla.

7.6.11. Bezpečnostní značky

7.6.11.1. Všechny bezpečnostní značky musí splňovat požadavky uvedené v bodě 6.5 normy ISO 3864-1:2011.

7.6.11.2. Každá bezpečnostní značka požadovaná tímto předpisem se použije pro sdělení pouze jedné zprávy související s bezpečností. Sdělená informace musí být v podobě piktogramu, jenž však v rámci téže značky může být doplněn slovy, písmeny a číslicemi. Značka musí být vhodně umístěná a orientovaná, aby byla snadno srozumitelná.

7.6.11.2.1. Bezpečnostní značky musí mít strukturu vyplývající ze vzorů zobrazených níže, tj. musí mít horní část, kde je obsažena informace související s bezpečností, prostřední část, která obsahuje pokyny, a spodní část, která je nepovinná a v níž můžou být uvedeny méně důležité informace.

7.6.11.2.2. Na piktogramech znázorňujících úkony, které má uživatel provést, musí být zobrazena postava nebo příslušná část lidského těla při manipulaci se zařízením nebo přístrojem.

7.6.11.2.3. Na piktogramech znázorňujících požadovaný pohyb musí být ve vhodných případech zobrazena šipka naznačující směr pohybu. Jedná-li se o rotační pohyb, musí mít šipka kruhový tvar.

7.6.11.2.4. Je-li požadovaným úkonem manipulace s přístroji, odstranění panelů či otevření dveří, musí piktogram znázorňovat průběh daného úkonu.

7.6.11.2.5. Malá písmena doplňkových slov, jednotlivá písmena a číslice musí mít výšku nejméně 8 mm. Slova nesmí být napsána pouze velkými písmeny.

7.6.11.3. Všechny bezpečnostní značky, které jsou viditelné zevnitř vozidla, musí být zhotoveny z fotoluminiscenčního materiálu s úbytkem svítivosti odpovídajícím alespoň podkategorii C podle tabulky 2 normy ISO 17398:2004, měřeno podle bodu 7.11 uvedené normy.

7.6.11.4. Bezpečnostní značky musí být umístěny tak, aby při provozu vozidla nebyly zakryty. Únikové okno však může být zakryto záclonkou nebo roletou za předpokladu, že viditelně umístěná doplňková bezpečnostní značka upozorňuje na to, že se za danou záclonkou nebo roletou nachází únikové okno.

7.6.11.5. Každý únikový východ a jakýkoli jiný východ, který splňuje požadavky pro nouzový východ, musí být označen jedním z příslušných piktogramů popsaných v tabulce 3 normy ISO 7010:2011; piktogramy musí být čitelné zevnitř i zvnějšku vozidla.

7.6.11.6. Bezpečnostní značky musí být umístěny vedle vnitřních nebo vnějších nouzových ovladačů a zařízení určených k rozbití únikového okna (únikových oken) nebo v jejich blízkosti či na nich.

7.6.11.7. Žádná část bezpečnostní značky nesmí zakrývat případná ochranná zařízení proti zneužití, například kryty.

7.6.11.8. Jazyk, v němž mají být napsány všechny textové bezpečnostní značky určené ke splnění požadavků v bodech 7.6.11.1 až 7.6.11.7 výše, musí stanovit schvalovací orgán s ohledem na stát/státy, ve kterém/kterých žadatel zamýšlí vozidla uvádět na trh, popřípadě v součinnosti s příslušnými orgány dotčeného státu/dotčených států. Jestliže orgán státu/států, kde má být vozidlo registrováno, nechá změnit jazyk těchto textů, není kvůli tomu nutný žádný nový postup schvalování typu.

7.6.12. Osvětlení provozních dveří

7.6.12.1. Může být namontováno osvětlení provozních dveří, které má osvětlovat rovnou, vodorovnou část podlahy, jak je uvedeno v bodě 7.6.12.2.2, aby se cestujícím usnadnil nástup a výstup a aby řidič ze svého sedadla mohl zaznamenat přítomnost cestujícího v této části prostoru.

7.6.12.2. Osvětlení provozních dveří, pokud je namontováno, musí:

7.6.12.2.1. být bílé barvy;

7.6.12.2.2. osvětlovat rovnou, vodorovnou část podlahy o šířce 2 m, měřeno od roviny rovnoběžné se střední podélnou svislou rovinou vozidla, která prochází nejzadnějším bodem zavřených provozních dveří, a o délce od příčné roviny procházející nejpřednějším okrajem zavřených provozních dveří k příčné rovině procházející osou nejpřednějších kol umístěných za provozními dveřmi, nebo v případě, kdy taková kola neexistují, k příčné rovině procházející zadní částí vozidla;

7.6.12.2.3. mít omezenou schopnost oslňovat mimo oblast na podlaze o maximální šířce 5 m, měřeno od strany vozidla, a o maximální délce omezené příčnou rovinou procházející přídí vozidla a příčnou rovinou procházející zádí vozidla;

7.6.12.2.4. jestliže je spodní okraj osvětlovacího zařízení ve výšce méně než 2 m od podlahy, nesmí přesahovat o více než 50 mm celkovou šířku vozidla, měřeno bez tohoto zařízení, a musí být zaobleno poloměrem alespoň 2,5 mm;

7.6.12.2.5. se spouštět a vypínat ručně zvláštním spínačem; a

7.6.12.2.6. být namontováno tak, aby se zařízení mohlo spustit pouze tehdy, když jsou provozní dveře uvedeny do činnosti a rychlost vozidla není vyšší než 5 km/h, a vypnulo se automaticky předtím, než vozidlo dosáhne rychlosti vyšší než 5 km/h.

7.7. Vnitřní uspořádání

7.7.1. Přístup k provozním dveřím (viz příloha 4 obrázek 1)

7.7.1.1. Volný prostor rozprostírající se uvnitř vozidla od boční stěny, ve které jsou dveře namontovány, musí umožnit volný průchod zkušebního kalibru buď o rozměrech zkušebního kalibru 1, nebo zkušebního kalibru 2 podle přílohy 4 obrázku 1.

Tento zkušební kalibr se udržuje rovnoběžně s otvorem dveří a posouvá se z výchozí polohy, ve které je rovina povrchu panelu ve směru do vozidla tečná k nejvzdálenějšímu okraji otvoru, do polohy, v níž se dotýká prvního schodu, a poté se udržuje kolmo k pravděpodobnému směru pohybu osoby, která používá vchod.

7.7.1.2. (Vyhrazeno)

7.7.1.3. Pokud projde osa tohoto zkušebního kalibru vzdálenost 300 mm ze své výchozí polohy a zkušební kalibr se dotkne povrchu schodu nebo podlahy, musí být panel podržen v této poloze.

7.7.1.4. Válcová figurína (viz příloha 4 obrázek 6) použitá pro měření světlosti uličky se pak přesouvá z výchozí polohy v uličce ve směru pravděpodobného pohybu osoby opouštějící vozidlo, dokud její osa nedosáhne svislé roviny, která obsahuje horní hranu vrchního schodu, nebo dokud se rovina tečná k hornímu válci nedotkne dvojdílného panelu, přičemž platí to, co nastane dříve, a v této poloze musí být figurína podržena (příloha 4 obrázek 2).

7.7.1.5. Mezi válcovou figurínou v poloze stanovené v bodě 7.7.1.4 a dvojdílným panelem v poloze stanovené v bodě 7.7.1.3 musí zůstat volný prostor, jehož horní a dolní meze jsou znázorněny na obrázku 2 v příloze 4. Tento volný prostor musí umožňovat volný průchod svislému panelu, jehož tvar a rozměry jsou stejné jako u válcového tvaru (bod 7.7.5.1) a střední průřez a tloušťka nejsou větší než 20 mm. Tento panel se přesouvá v pravděpodobném směru pohybu osoby používající vstup z tečné polohy válcového tvaru, dokud se jeho vnější strana nedostane do kontaktu s vnitřní stranou dvojdílného panelu, a tak se dotkne roviny nebo rovin určených horními okraji schodu (viz příloha 4 obrázek 2).

7.7.1.6. Volný průchod pro tuto figurínu nezahrnuje žádný prostor do 300 mm před jakýmkoli nestlačeným sedákem sedadla směrovaného dopředu nebo dozadu, nebo do 225 mm u bočně orientovaných sedadel a do výšky sedáku sedadla (viz příloha 4 obrázek 25).

7.7.1.7. V případě sklápěcích sedadel se tento prostor stanoví se sedadly v poloze užívání.

7.7.1.8. Sklápěcí sedadlo/sedadla pro posádku však může/mohou v poloze pro používání překážet přístupu k provozním dveřím za předpokladu, že:

7.7.1.8.1. je zřetelně uvedeno jak ve vozidle samotném, tak ve formuláři sdělení (viz příloha 1), že sedadlo je určeno pouze pro člena posádky;

7.7.1.8.2. když se sedadlo právě nepoužívá, automaticky se sklopí, což je nezbytné pro splnění požadavků bodů 7.7.1.1 nebo 7.7.1.2 a 7.7.1.3, 7.7.1.4 a 7.7.1.5 této přílohy;

7.7.1.8.3. dveře se nepovažují za povinný východ pro účely bodu 7.6.1.4 této přílohy;

7.7.1.8.4. když je sedadlo v poloze pro používání a ve sklopené poloze, nesmí být žádná jeho část: a) před svislou rovinou procházející středem sedáku sedadla řidiče v jeho nejzazší a nejnižší poloze a středem vnějšího zpětného zrcátka namontovaného na opačné straně vozidla, nebo středem jakéhokoli monitoru používaného jako zařízení pro nepřímý výhled, podle dané situace, a b) nad vodorovnou rovinou ležící ve výšce 300 mm nad středem sedáku sedadla řidiče v jeho nejzazší a nejnižší poloze.

7.7.1.9. V případě vozidel s kapacitou menší než 22 cestujících se musí přístup ke dveřím a cesta, kterou prochází cestující ke dveřím, považovat za přístup bez překážek, jestliže:

7.7.1.9.1. je, měřeno rovnoběžně s podélnou osou vozidla, volný průchod nejméně 220 mm v kterémkoli bodě a 550 mm v kterémkoli bodě ležícím více než 500 mm nad podlahou nebo schody (příloha 4 obrázek 3);

7.7.1.9.2. je, měřeno kolmo na podélnou osu vozidla, volný průchod 300 mm v kterémkoli bodě a 550 mm v kterémkoli bodě ležícím více než 1 200 mm nad podlahou nebo schody nebo méně než 300 mm pod stropem (viz příloha 4 obrázek 4).

7.7.1.10. Rozměry provozních dveří a nouzových dveří podle bodu 7.6.3.1 a požadavky bodů 7.7.1.1 až 7.7.1.7, 7.7.2.1 až 7.7.2.3, 7.7.5.1 a 7.7.8.5 této přílohy neplatí pro vozidlo třídy B s technicky přípustnou nejvyšší hmotností nepřesahující 3,5 tuny a sedadly pro maximálně 12 cestujících, ve kterém má cestující z každého sedadla přístup bez překážek nejméně ke dvěma dveřím.

7.7.1.11. Maximální sklon podlahy v přístupovém průchodu nesmí být větší než 5 %.

7.7.1.12. Povrch přístupových průchodů musí mít protiskluzové vlastnosti.

7.7.2. Přístup k nouzovým dveřím (viz příloha 4 obrázek 5)

Následující požadavky neplatí pro dveře řidiče, které se používají jako únikové východy ve vozidle s kapacitou nepřesahující 22 cestujících.

7.7.2.1. S výjimkou ustanovení v bodě 7.7.2.4 musí volný prostor mezi uličkou a otvorem nouzových dveří umožňovat volný průchod svislého válce o průměru 300 mm ve výšce 700 mm od podlahy, na němž je posazen druhý svislý válec o průměru 550 mm, přičemž celková výška sestavy je 1 400 mm.

Průměr horního válce se může nahoře snížit na 400 mm, pokud zkosení hran nepřesahuje 30° od vodorovné roviny.

7.7.2.2. Základna prvního válce musí ležet v průmětu druhého válce.

7.7.2.3. Pokud jsou podél tohoto průchodu namontována sklápěcí sedadla, musí být volný průchod pro válec určen při sedadlech v poloze jejich používání.

7.7.2.4. Místo dvojitého válce lze případně použít měřicí zařízení popsané v bodě 7.7.5.1 níže (viz příloha 4 obrázek 6).

7.7.3. Přístup k únikovým oknům

7.7.3.1. Každým únikovým oknem musí být možné z uličky prostrčit zkušební kalibr ven z vozidla.

7.7.3.2. Směr pohybu zkušebního kalibru musí být ve směru očekávaného pohybu cestujícího opouštějícího vozidlo. Zkušební kalibr musí být udržován kolmo ke směru tohoto pohybu a nesmí narazit na žádnou překážku.

7.7.3.3. Zkušební kalibr má tvar tenké desky o rozměrech 600 mm × 400 mm s poloměrem zaoblení rohů 200 mm. V případě únikového okna v zadní stěně vozidla však může mít zkušební kalibr případně rozměry 1 400 mm × 350 mm s poloměrem zaoblení rohů 175 mm.

7.7.4. Přístup k únikovým poklopům

7.7.4.1. Únikové poklopy ve střeše

7.7.4.1.1. S výjimkou vozidel třídy I a A musí být alespoň jeden únikový poklop umístěn tak, aby se čtyřboký komolý jehlan o úhlu stran 20 a výšce 1 600 mm dotýkal části sedadla nebo rovnocenné opory. Osa jehlanu musí být svislá a jeho menší základna se musí dotýkat plochy otvoru únikového poklopu. Opory mohou být sklápěcí nebo otočné za předpokladu, že mohou být v poloze jejich používání aretovány. Tato poloha musí být užita pro ověření.

7.7.4.1.2. Je-li konstrukční tloušťka střechy větší než 150 mm, musí se menší průřez jehlanu dotýkat plochy otvoru únikového poklopu na úrovni vnějšího povrchu střechy.

7.7.4.2. Únikové poklopy v podlaze

U únikového poklopu namontovaného v podlaze musí poklop poskytovat přímý a volný výstup ven z vozidla a musí být namontován tam, kde je nad poklopem volný prostor odpovídající výšce uličky. Jakýkoli zdroj tepla nebo pohybující se konstrukční část musí být vzdáleny alespoň 500 mm od jakékoli části otvoru poklopu.

Musí být možné prostrčit zkušební kalibr ve tvaru tenké desky o rozměrech 600 mm × 400 mm s poloměrem zaoblení rohů 200 mm ve vodorovné poloze z výšky 1 m nad podlahou vozidla od země.

7.7.5. Uličky (viz příloha 4 obrázek 6)

7.7.5.1. Ulička(y) vozidla musí být konstruována(y) a vyrobena(y) tak, aby umožnila(y) volný průchod měřicího zařízení sestávajícího ze dvou souosých válců s obráceným komolým kuželem mezi ně vloženým, přičemž měřicí zařízení má rozměry uvedené v příloze 4 na obrázku 6.

Měřicí zařízení se může dotknout závěsných držadel, jsou-li namontována, nebo jiných pružných předmětů, například částí bezpečnostních pásů, a snadno je odsunout.

U vozidel třídy I a A nesmí měřicí zařízení podle obrázku 6 v příloze 4 přijít do styku s žádným monitorem nebo displejem namontovaným na stropu nad uličkou.

U vozidel třídy II, III a B měřicí zařízení podle obrázku 6 v příloze 4 může přijít do styku s jakýmkoli monitorem nebo displejem namontovaným na stropu nad uličkou. Maximální síla nutná k odstranění takového monitoru nebo displeje z dráhy pohybu oběma směry nesmí přesáhnout 35 N. Touto maximální silou se působí kolmo na střed spodního okraje monitoru nebo displeje, a to střídavě v obou směrech, než se monitor nebo displej nastaví do polohy, která umožní volný průchod měřicího zařízení. Po odstranění z dráhy pohybu musí monitor nebo displej zůstat ve své poloze a nesmí se automaticky znovu vysunout.

Pokud je vozidlo třídy I, II nebo A vybaveno bariérou, smí měřicí zařízení podle obrázku 6 v příloze 4 přijít do styku s touto bariérou za předpokladu, že maximální síla působící kolmo na bariéru, která je nutná k jejímu odstranění z dráhy pohybu, nepřesáhne 50 N, měřeno v místě styku měřicího zařízení podle obrázku 6 v příloze 4 s bariérou.

Maximální síla platí pro oba směry pohybu měřicího zařízení.

Pokud je vozidlo vybaveno zdviží v blízkosti bariéry, může být bariéra během provozu zdviže dočasně zablokována.

7.7.5.1.1. Pokud před sedadlem nebo před řadou sedadel není žádný východ

7.7.5.1.1.1. U sedadel směrovaných dopředu musí přední okraj válcového měřicího zařízení podle bodu 7.7.5.1 dosáhnout alespoň k příčné svislé rovině tečné k nejpřednějšímu bodu opěradla sedadla z nejpřednější řady sedadel a v této poloze být podržen. Z této roviny musí být možné pohybovat panelem podle obrázku 7 v příloze 4 takovým způsobem, aby se počínaje od bodu dotyku s válcovým měřicím zařízením panel směřující k vnějšku vozidla přemístil vpřed o vzdálenost 660 mm.

7.7.5.1.1.2. U bočně orientovaných sedadel musí přední část válcového měřicího zařízení dosáhnout alespoň příčné roviny, která se kryje se svislou rovinou procházející středem předního sedadla (příloha 4 obrázek 7).

7.7.5.1.1.3. U sedadel směrovaných dozadu musí přední část válcového měřicího zařízení dosáhnout alespoň příčné svislé roviny tečné k přední části sedáků přední řady nebo předního sedadla (příloha 4 obrázek 7).

7.7.5.2. (Vyhrazeno)

7.7.5.3. U vozidel třídy III mohou být sedadla na jedné straně nebo na obou stranách uličky pohyblivá do stran, pak je možno šířku uličky snížit na hodnotu odpovídající průměru spodního válce 220 mm za předpokladu, že ovladačem každého sedadla, snadno přístupným osobě stojící v uličce, bude možno snadno vrátit, pokud možno automaticky, sedadlo do polohy odpovídající minimální šířce 300 mm, a to i když je sedadlo zatíženo.

7.7.5.4. U kloubových vozidel musí měřicí zařízení uvedené v bodě 7.7.5.1 projít bez překážek kloubovou částí v kterémkoli podlaží, kde je cestujícím umožněn průchod oběma částmi. Žádná část poddajného krytu této části, včetně částí měchů, nesmí do uličky zasahovat.

7.7.5.5. V uličkách mohou být namontovány schody. Šířka těchto schodů nesmí být menší než šířka uličky u horního konce schodů.

7.7.5.6. Sklápěcí sedadla umožňující cestujícím sedět v uličce nejsou přípustná. Sklápěcí sedadla jsou však přípustná v jiných prostorách vozidla, pokud nepřekáží průchodu zkušebního kalibru pro uličky uličkou za situace, kdy jsou sedadla v otevřené poloze (pro sezení).

7.7.5.7. Sedadla pohyblivá do strany, která v některé poloze zasahují do uličky, nejsou přípustná, s výjimkou vozidel třídy III a při splnění podmínek uvedených v bodě 7.7.5.3.

7.7.5.8. U vozidel, pro která platí bod 7.7.1.9 této přílohy, není ulička nutná za předpokladu, že jsou dodrženy přístupové rozměry stanovené v uvedeném bodu.

7.7.5.9. Povrch uliček musí mít protiskluzové vlastnosti.

7.7.6. Sklon uličky

Sklon uličky nesmí přesahovat:

7.7.6.1. v podélném směru: 7.7.6.1.1. 8 % u vozidla třídy I, II nebo A, nebo 7.7.6.1.2. 12,5 % u vozidel třídy III a B, a

7.7.6.2. v příčném směru 5 % u všech tříd.

7.7.7. Schody (viz příloha 4 obrázek 8)

7.7.7.1. Maximální a minimální výška a minimální hloubka schodů pro cestující u provozních a nouzových dveří a uvnitř vozidla je uvedena v příloze 4 na obrázku 8.

7.7.7.1.1. Jakýkoli přechod ze snížené uličky do prostoru k sezení se nepovažuje za schod. Svislá vzdálenost mezi povrchem uličky a podlahou prostoru k sezení však nesmí být větší než 350 mm.

7.7.7.2. Výška schodu se měří ve středu jeho šířky u vnějšího okraje, vybavení pneumatikami a jejich tlak musí odpovídat údaji stanovenému výrobcem pro maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla (M).

7.7.7.3. Výška prvního schodu od země se měří u vozidla stojícího na rovné ploše, jehož hmotnost odpovídá hmotnosti v provozním stavu vymezené v bodě 2.18 tohoto předpisu, a vybaveného pneumatikami, jejichž tlak odpovídá tlaku stanovenému výrobcem pro maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla (M) vymezenou v bodě 2.19 tohoto předpisu.

7.7.7.4. Pokud je více než jeden schod, smí každý schod zasahovat až 100 mm do oblasti svislého průmětu dalšího schodu a průmět horní hran