CS Úřední věstník Evropské unie L 231/19

Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je nutné ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 117 – Jednotná ustanovení pro schvalování pneumatik z hlediska emisí hluku odvalování a přilnavosti na mokrých površích

Zahrnující veškerá platná znění až po:

sérii změn 01 – datum vstupu v platnost: dne 2. února 2007

opravu 1 k sérii změn 01 uvedenou v depozitním oznámení C.N.554.2007.TREATIES-1 – ze dne 9. května 2007

OBSAH

PŘEDPIS

1. Oblast působnosti

2. Definice

3. Žádost o schválení

4. Označení

5. Schválení

6. Specifikace

7. Změny typu pneumatiky a rozšíření schválení

8. Shodnost výroby

9. Postihy za neshodnost výroby

10. Definitivní ukončení výroby

11. Názvy a adresy správních orgánů a technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky správních orgánů

12. Úvodní ustanovení

PŘÍLOHY

Příloha 1 – Sdělení o udělení, rozšíření, odmítnutí nebo odejmutí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu pneumatiky v souvislosti s „úrovní emisí hluku odvalování“ a „výkonností ohledně přilnavosti na mokrých površích“ podle předpisu č. 117

Příloha 2 – Provedení značek schválení

Dodatek 1 – Schválení podle předpisu č. 117 shodné se schválením podle předpisů č. 30 nebo 54

Dodatek 2 – Rozšíření kombinující schválení vydaná podle předpisů č. 117, 30 nebo 54

Příloha 3 – Metoda volného přejezdu k měření emisí hluku odvalování pneumatik

Dodatek – Zkušební protokol

Příloha 4 – Specifikace zkušebního místa

Příloha 5 – Zkušební postup měření přilnavosti za mokra

Dodatek – Zkušební protokol

1. OBLAST PŮSOBNOSTI

1.1 Tento předpis se použije pro pneumatiky v souvislosti s jejich emisemi hluku a pro pneumatiky třídy C1 pro vozidla M1, N1, O1 nebo O2 (1) v souvislosti s výkonností ohledně přilnavosti na mokrých površích (přilnavosti za mokra). Nevztahuje se však na:

1.1.1 pneumatiky navržené jako „náhradní pneumatiky pro dočasné užití“ a označené „pouze pro dočasné použití“;

1.1.2 pneumatiky s kódem jmenovitého průměru ráfku ≤ 10 (nebo ≤ 254 mm) nebo ≥ 25 (nebo ≥ 635 mm);

1.1.3 pneumatiky navržené pro soutěžení;

1.1.4 pneumatiky určené pro silniční vozidla jiných kategorií než M, N a O;

1.1.5 pneumatiky vybavené dalšími prostředky ke zlepšení trakčních vlastností (např. s hroty);

1.1.6 pneumatiky s kategorií rychlosti nižší než 80 km/h (F).

1.2 Smluvní strany vydají nebo přijmou schválení ohledně hluku odvalování a přilnavosti za mokra, pokud neoznámí generálnímu tajemníkovi OSN alternativu, která bude zahrnovat pouze hluk odvalování. Takové oznámení se použije podle lhůt stanovených v čl. 1 odst. 6 a 7 Dohody z roku 1958 (E/ECE/TRANS/505/Rev.2).

2. DEFINICE

Pro účely tohoto předpisu se kromě definic obsažených v předpisech EHK OSN č. 30 a 54. použijí tyto definice:

2.1 „typem pneumatiky“ se v souvislosti s tímto předpisem rozumí skupina pneumatik, které jsou seskupeny na základě označení rozměru, továrních značek a obchodních názvů a které se neliší tak zásadními vlastnostmi, jako jsou:

a) jméno výrobce;

b) třída pneumatiky (viz bod 2.4);

c) struktura pneumatiky;

d) kategorie použití: normální pneumatika, pneumatika pro zvláštní užití, pneumatika pro jízdu na sněhu;

e) pro pneumatiky třídy C1: i) v případě pneumatik předaných ke schválení úrovně emisí hluku odvalování, ať už normálních nebo zesílených (nebo se zvýšenou únosností); ii) v případě pneumatik předaných ke schválení výkonnosti ohledně přilnavosti na vlhkých površích, ať už normálních nebo pneumatik pro jízdu na sněhu, kategorie rychlosti Q nebo nižší (160 km/h) nebo kategorie rychlosti R a vyšší, včetně H (≥ 170 km/h);

f) vzorek běhounu (viz bod 3.2.1);

2.2 „tovární značkou“ nebo „obchodním názvem“ se rozumí identifikace pneumatiky stanovená výrobcem. Tovární značka může být stejná jako značka výrobce a obchodní název se může shodovat s výrobní značkou;

2.3 „emisemi hluku odvalování“ se rozumí zvuk vydávaný při kontaktu pohybujících se pneumatik s povrchem vozovky;

2.4 „třídou pneumatik“ se rozumí jedna z těchto skupin:

2.4.1 pneumatiky třídy C1: pneumatiky, které jsou v souladu s předpisem EHK OSN č. 30;

2.4.2 pneumatiky třídy C2: pneumatiky, které jsou v souladu s předpisem EHK OSN č. 54 a vyznačují se indexem únosnosti na jednoduchém kole ≤ 121 a značkou kategorie rychlosti ≥ „N“;

2.4.3 pneumatiky třídy C3: pneumatiky, které jsou v souladu s předpisem EHK OSN č. 54 a vyznačují se: a) indexem únosnosti na jednoduchém kole ≥ 122; nebo b) indexem únosnosti na jednoduchém kole ≤ 121 a značkou kategorie rychlosti ≤ „M“;

2.5 „reprezentativním rozměrem pneumatiky“ se rozumí rozměr pneumatiky, která je předána ke zkoušce emisí hluku odvalování popsané v příloze 3 tohoto předpisu a zkoušce přilnavosti na mokrých površích popsané v příloze 5 k posouzení shody pro účely schválení typu pneumatiky;

2.6 „náhradní pneumatikou pro dočasné užití“ se rozumí pneumatika, která je jiná než pneumatika určená pro montáž na vozidlo pro běžné jízdní podmínky, a je určena pouze pro dočasné užití za omezených jízdních podmínek;

2.7 „pneumatikami navrženými pro soutěžení“ se rozumí pneumatiky, které jsou určeny k montáži na vozidla, jež se účastní sportovních motoristických soutěží, a které nejsou určeny pro silniční použití mimo soutěže;

2.8 „normální pneumatikou“ se rozumí pneumatika určená pro běžné, každodenní silniční použití;

2.9 „pneumatikou pro zvláštní užití“ se rozumí pneumatika určená pro smíšené použití, jak silniční, tak terénní, nebo pro jiné zvláštní použití;

2.10 „pneumatikou pro jízdu na sněhu“ se rozumí pneumatika, jejíž vzorek, hmota nebo struktura běhounu jsou konstruovány především k dosažení lepší výkonnosti ve sněhových podmínkách, než jaké dosahuje běžná pneumatika, pokud jde o schopnost uvádět vozidlo do pohybu a udržovat je v něm;

2.11 „přilnavostí na mokrých površích“ se rozumí relativní brzdný účinek na mokrém povrchu zkušebního vozidla vybaveného zkoušenou pneumatikou v porovnání s výsledky zkoušky provedené se stejným vozidlem vybaveným referenční pneumatikou (SRTT);

2.12 „normalizovanou referenční zkušební pneumatikou (SRTT)“ se rozumí pneumatika, která je vyráběna, kontrolována a skladována v souladu s normou E 1136-93 (opětovně schválenou v roce 1998) Americké společnosti pro zkušebnictví a materiály (ASTM);

2.13 „zkoušenou pneumatikou“ se rozumí pneumatika, která reprezentuje typ, který je předán ke schválení podle tohoto předpisu;

2.14 „kontrolní pneumatikou“ se rozumí pneumatika z běžné výroby, která je použita ke stanovení výkonnosti ohledně přilnavosti za mokra pneumatik takových rozměrů, které nedovolují montáž na stejné vozidlo jako normalizovaná referenční zkušební pneumatika – viz bod 2.2.2.16 přílohy 5 tohoto předpisu;

2.15 „indexem přilnavosti za mokra (G)“ se rozumí poměr mezi výsledky zkoušené pneumatiky a výsledky normalizované referenční zkušební pneumatiky;

2.16 „koeficientem maximální brzdné síly (pbfc)“ se rozumí maximální hodnota poměru brzdné síly vůči svislému zatížení pneumatiky před zablokováním kola;

2.17 „středním plným brzdným zpomalením (mfdd)“ se rozumí průměrná hodnota zpomalení vypočítaná na základě naměřené vzdálenosti zaznamenané při zpomalování vozidla mezi dvěma danými rychlostmi;

2.18 „výškou spojovacího zařízení (přívěsného zařízení)“ se rozumí výška naměřená kolmo od středu připojení přívěsu, který táhne spojovací zařízení nebo přívěsné zařízení, k zemi, když jsou tažné vozidlo a přívěs spřaženy. Vozidlo a přívěs musí v režimu zkoušky stát na rovném pevném povrchu a musí být vybaveny příslušnou/příslušnými pneumatikou/pneumatikami, která má/které mají být při dané zkoušce použita/použity.

3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ

3.1 Žádost o schválení typu pneumatiky podle tohoto předpisu předkládá výrobce pneumatiky nebo jeho řádně pověřený zástupce. Obsahuje:

3.1.1 funkční charakteristiky, které mají být u typu pneumatiky posouzeny; „úroveň emisí hluku odvalování“ nebo „úroveň přilnavosti na mokrých površích a úroveň emisí hluku odvalování“;

3.1.2 jméno výrobce;

3.1.3 jméno a adresu žadatele;

3.1.4 adresu/adresy výrobního závodu/výrobních závodů;

3.1.5 obchodní značku/značky, obchodní název/názvy nebo výrobní značku/značky;

3.1.6 třídu pneumatiky (třídu C1, C2 nebo C3) (viz bod 2.4. tohoto předpisu); 3.1.6.1 rozsah šířky průřezu u pneumatik třídy C1 (viz bod 6.1.1 tohoto předpisu); POZNÁMKA: Tyto informace se vyžadují pouze pro schválení s ohledem na úroveň emisí hluku odvalování.

3.1.7 konstrukci pneumatiky;

3.1.8 u pneumatik třídy C1 je třeba uvést, zda jde o: a) zesílené (nebo pneumatiky pro vysoké zatížení) v případě schválení s ohledem na úroveň emisí hluku odvalování; b) značku kategorie rychlosti „Q“ nebo nižší (vyjma „H“) nebo značku kategorie rychlosti „R“ a vyšší (včetně „H“) v případě pneumatik pro jízdu na sněhu pro schválení s ohledem na přilnavost na mokrých površích;

3.1.9 kategorii užití (normální, pro jízdu na sněhu nebo pro zvláštní užití);

3.1.10 seznam rozměrů pneumatik, na které se vztahuje daná žádost.

3.2 K žádosti musí být v trojím vyhotovení připojeny následující dokumenty:

3.2.1 Podrobnosti o důležitých vlastnostech vzorku/vzorků běhounu, jenž má být použit na pneumatikách daných rozměrů, s ohledem na to, jak ovlivňují výkonnost pneumatik (tj. úroveň emisí hluku odvalování nebo přilnavost na mokrých površích). Mohou to být výkresy, fotografie nebo popis, avšak musí být dostatečné k tomu, aby schvalovací orgán nebo technická zkušebna mohly stanovit, zda případné dodatečné změny důležitých vlastností nepříznivě ovlivní výkonnost pneumatik. Vliv změn drobnějších konstrukčních detailů pneumatiky na výkonnost pneumatiky bude zřejmý a bude stanoven v průběhu kontrol shodnosti výroby.

3.2.2 Výkresy nebo fotografie bočnice pneumatiky s informacemi uvedenými v bodě 3.1.4 výše a se značkou schválení uvedenou v odstavci 5 se předloží po započetí výroby, avšak nejpozději jeden rok od data udělení schválení typu.

3.3 Na žádost schvalovacího orgánu musí žadatel předložit pro účely zkoušky vzorky pneumatik nebo protokoly z technických zkušeben v takové formě, jak stanoví odstavec 11 tohoto předpisu.

3.4 S ohledem na žádost se mohou zkoušky omezit na výběr nejnepříznivějšího případu, podle uvážení schvalovacího orgánu nebo určené technické zkušebny.

3.5 Laboratoře a zkušební zařízení výrobce pneumatik mohou být určeny jako schválená laboratoř a zástupce schvalovacího orgánu může být přítomen u všech zkoušek.

4. OZNAČENÍ

4.1 Všechny pneumatiky, které představují typ pneumatiky, musí být označeny podle předpisu EHK OSN č. 30, popřípadě podle předpisu č. 54.

4.2 Na pneumatikách musí být uvedeny zejména tyto údaje:

4.2.1 obchodní firma výrobce nebo výrobní značka;

4.2.2 obchodní název (viz bod 2.2). Obchodní název není vyžadován, je-li totožný s výrobní značkou;

4.2.3 označení rozměru pneumatiky;

4.2.4 nápis „ZESÍLENÁ“ (nebo „VYSOKÉ ZATÍŽENÍ“), pokud patří do třídy zesílených pneumatik;

4.2.5 nápis „M+S“ (nebo „M.S“ případně „M&S“), pokud patří do kategorie pneumatik pro jízdu na sněhu;

4.2.6 nápis „MPT“ (nebo „ML“ případně „ET“), pokud patří do kategorie pneumatik pro zvláštní užití.

4.3 Na pneumatikách musí být dostatek místa pro značku schválení, jak uvádí příloha 2 tohoto předpisu.

4.4 Značka schválení musí být vylisována na bočnici pneumatiky nebo v ní, musí být dobře čitelná a umístěná na spodní části pneumatiky, alespoň na jedné z bočnic.

4.4.1 Avšak u pneumatik označených symbolem konfigurace montáže pneumatiky na ráfek „A“ může být označení umístěno kdekoli na bočnici pneumatiky.

5. SCHVÁLENÍ

5.1 Pokud reprezentativní rozměr typu pneumatiky předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky odstavců 6 a 7 níže, bude tomuto typu pneumatiky uděleno schválení.

5.2 Schválenému typu pneumatiky se přidělí číslo schválení. Tatáž smluvní strana není oprávněna přidělit jinému typu pneumatiky stejné číslo.

5.3 Oznámení o schválení nebo o rozšíření nebo o odmítnutí schválení typu pneumatiky podle tohoto předpisu se prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu zašle stranám Dohody, které používají tento předpis.

5.3.1 Výrobci pneumatik jsou oprávněni předložit žádost o rozšíření schválení typu na základě požadavků jiných předpisů týkajících se daného typu pneumatiky. V takovém případě se k žádosti o rozšíření schválení přikládá kopie příslušného/příslušných oznámení o schválení vydaného/vydaných příslušným schvalovacím orgánem. Všechna schválení na základě žádostí o rozšíření může udělit pouze schvalovací orgán, který udělil původní schválení pneumatiky.

5.3.1.1 Je-li uděleno rozšíření schválení, k zapracování osvědčení shody podle jiných předpisů do formuláře sdělení (viz příloha 1 tohoto předpisu) se číslo schválení na formuláři sdělení rozšíří příponou/příponami odkazující/odkazujícími na takové předpisy a technická pravidla, které byly rozšířením schválení zapracovány. V souvislosti s každou přidělenou příponou se do odstavce 9 formuláře sdělení přidá číslo schválení a příslušného předpisu.

5.3.1.2 Přípona označuje sérii změn pravidel příslušného předpisu ohledně výkonnosti pneumatik (např. S01 nebo SW01 k označení první série změn o emisích hluku odvalování pneumatik nebo jak emisích hluku odvalování pneumatik, tak i přilnavosti pneumatik na mokrých površích). Pokud je příslušný předpis v původní podobě, žádný údaj o sérii změn se nevyžaduje.

5.3.2 Následující přípony již byly vyhrazeny k označení konkrétních předpisů o parametrech výkonnosti pneumatik:

„S“ k označení dodatečné shody s požadavky ohledně emisí hluku odvalování; „W“ k označení dodatečné shody s požadavky ohledně přilnavosti pneumatik na mokrých površích.

Další přípony se stanoví podle potřeb.

5.4 Na ploše podle bodu 4.3 a v souladu s požadavky bodu 4.4 se na pneumatiku každého rozměru, jež odpovídá typu pneumatiky schválenému podle tohoto předpisu, umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:

5.4.1 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2); a

5.4.2 číslo schválení, za kterým následuje/následuji přípona/přípony „S“ nebo „SW“ umístěná/umístěné napravo od kružnice podle bodu 5.4.1 nebo pod ní, pokud jsou součástí původního schválení. Pokud je schválení dodatečně rozšířeno, znázorní se rozšíření schválení umístěním znaménka „+“ před „S“ nebo „SW“.

5.4.3 Přípona/přípony a označení veškerých příslušných sérií případných změn podle formuláře sdělení.

5.4.4 Vyznačení přípony/přípon u čísla schválení na bočnicích pneumatik ruší požadavek dalšího značení na pneumatice se specifickým číslem schválení typu k vyznačení shody s předpisem/předpisy, na který/které přípona odkazuje podle bodu 5.3.2 výše.

5.5 Pokud pneumatika odpovídá schválení podle jednoho nebo více jiných předpisů, které jsou přílohou Dohody ve státě, který udělil schválení typu podle tohoto předpisu, nemusí se opakovat symbol předepsaný v bodě 5.4.1. V takovém případě budou u symbolu uvedeného výše v bodě 5.4.1 umístěna doplňková čísla a symboly všech předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno v zemi, která schválení podle tohoto předpisu vydala.

5.6 V příloze 2 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení typu.

6. SPECIFIKACE

6.1 Mezní hodnoty emisí hluku odvalování podle měření metodou uvedenou v příloze 3 tohoto předpisu

6.1.1 U pneumatik třídy C1 hodnota emisí hluku odvalování nesmí přesáhnout hodnoty uvedené níže. Tyto hodnoty platí jak pro normální pneumatiky, tak pro pneumatiky pro jízdu na sněhu, a jsou uvedeny podle jmenovité šířky průřezu podle bodu 2.17.1.1 předpisu č. 30:

Jmenovitá šířka průřezu Mezní hodnota v dB (A) 145 a méně 72 nad 145 až do 165 73 nad 165 až do 185 74 nad 185 až do 215 75 nad 215 76

6.1.1.1 U „zesílených“ pneumatik (nebo u pneumatik pro vysoké zatížení) třídy C1 (viz bod 4.2.4 výše) se mezní hodnoty v bodě 6.1.1 zvyšují o 1 dB(A).

6.1.1.2 U pneumatik zařazených do kategorie „pro zvláštní použití“ třídy C1 (viz bod 4.2.6 výše) se mezní hodnoty v bodě 6.1.1 zvyšují o 2 dB(A).

6.1.2 U pneumatik třídy C2 hodnota emisí hluku odvalování podle příslušné kategorie použití (viz bod 2.1 výše) nesmí přesáhnout:

Kategorie použití Mezní hodnota v dB (A) normální 75 pro jízdu na sněhu 77 zvláštní 78

6.1.3 U pneumatik třídy C3 hodnota emisí hluku odvalování podle příslušné kategorie použití (viz bod 2.1 výše) nesmí přesáhnout:

Kategorie použití Mezní hodnota v dB (A) normální 76 pro jízdu na sněhu 78 zvláštní 79

6.2 Přilnavost za mokra vychází z postupu, kterým se porovnává buď koeficient maximální brzdné síly (pbfc), nebo střední plné brzdné zpomalení (mfdd) s hodnotami dosaženými normalizovanou referenční zkušební pneumatikou (SRTT). Relativní výkonnost je udána indexem přilnavosti za mokra (G).

6.2.1 Pneumatiky třídy C1 zkoušené kterýmkoli postupem podle přílohy 5 tohoto předpisu musí splňovat tyto požadavky:

Kategorie použití Index přilnavosti za mokra (G) pneumatiky pro jízdu na sněhu se značkou kategorie rychlosti („Q“ nebo nižší vyjma „H“) označující maximální povolenou rychlost do 160 km/h ≥ 0,9 pneumatiky pro jízdu na sněhu se značkou kategorie rychlosti („R“ nebo vyšší, včetně „H“) označující maximální povolenou rychlost vyšší než 160 km/h ≥ 1,0 normální (silniční) pneumatika ≥ 1,1

7. ZMĚNY TYPU PNEUMATIKY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ

7.1 Každá změna typu pneumatiky, která může mít vliv na funkční charakteristiky schválené podle tohoto předpisu, musí být oznámena schvalovacímu orgánu, jenž schválení typu pneumatiky udělil. Tento orgán pak může:

7.1.1 usoudit, že změny zřejmě nemají nepříznivý vliv na schválené funkční charakteristiky a že pneumatika splňuje požadavky tohoto předpisu; nebo

7.1.2 požadovat předložení dalších vzorků k přezkoušení nebo další zkušební protokoly od určené technické zkušebny.

7.1.3. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením příslušných změn se sdělí smluvním stranám Dohody, které používají tento předpis, postupem stanoveným v bodě 5.3 tohoto předpisu.

7.1.4 Schvalovací orgán, který uděluje rozšíření schválení, přidělí takovému rozšíření číslo série, které bude uvedeno ve formuláři sdělení.

8. SHODNOST VÝROBY

Shodnost výrobních postupů musí být v souladu s postupy uvedenými v dodatku 2 Dohody (dokument E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev. 2), přičemž platí následující požadavky:

8.1 Veškeré pneumatiky schválené podle tohoto předpisu musí být vyráběny tak, aby splňovaly funkční charakteristiky schváleného typu pneumatiky a splňovaly požadavky odstavce 6 výše.

8.2 K ověření shodnosti, jak stanoví bod 8.1 výše, bude ze sériové výroby vybrán náhodný vzorek pneumatik nesoucích značku schválení vyžadovanou podle tohoto předpisu. Obvyklá četnost ověřování shodnosti výroby je nejméně jednou za dva roky. 8.2.1 V případě ověřování o hledem na schválení podle bodu 6.2 jsou ověření prováděna stejným postupem (viz příloha 5 tohoto předpisu), který byl zvolen pro původní schválení, a schvalovací orgán zajistí, aby všechny pneumatiky, jež patří do schváleného typu, splňovaly požadavky schválení. Posouzení vychází z objemu výroby typu pneumatiky v každém výrobním zařízení, přičemž se bere/berou v úvahu systém/systémy řízení jakosti uplatňovaný/uplatňované výrobcem. Tam, kde zkušební postup obnáší zkoušení několika pneumatik ve stejnou dobu, například sady čtyř pneumatik pro účely zkoušky přilnavosti za mokra v souladu s postupem se standardním vozidlem uvedeným v příloze 5 tohoto předpisu, pak bude taková sada pro účely výpočtu počtu pneumatik k testování považována za jednu jednotku.

8.3 Výroba se považuje za shodnou s požadavky tohoto předpisu, pokud naměřené hodnoty odpovídají mezním hodnotám uvedeným v bodě 6.1 výše, přičemž se uplatní tolerance + 1 dB(A) pro případné velkovýrobní odchylky.

9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY

9.1 Schválení udělené pro určitý typ pneumatiky podle tohoto předpisu může být odejmuto, pokud nejsou dodrženy požadavky stanovené v odstavci 8 výše nebo pokud kterákoli pneumatika daného typu překročí mezní hodnoty uvedené v bodě 8.3 výše.

9.2 Pokud strana Dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis používají, zasláním kopie certifikátu schválení typu podle vzoru v příloze 1 předpisu.

10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY

Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu pneumatiky schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám Dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.

11. NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ A TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN PROVÁDĚJÍCÍCH SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY

11.1 Smluvní stany Dohody, které používají tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a správních orgánů, které udělují schválení a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo o rozšíření nebo odmítnutí či odejmutí schválení, vydaná v jiných státech.

12. ÚVODNÍ USTANOVENÍ

12.1 Od data vstupu tohoto předpisu v platnost smluvní strany, které tento předpis používají, nesmí:

a) odmítnout udělit schválení OSN typu pneumatiky podle tohoto předpisu; nebo

b) zakázat prodej nebo uvedení pneumatiky do provozu,

pokud pneumatika spadá do oblasti působnosti tohoto předpisu a splňuje požadavky tohoto předpisu.

12.2 Od 4. srpna 2003 nesmějí smluvní strany, které tento předpis používají, udělit vnitrostátní schválení typu pneumatiky, který spadá do oblasti působnosti tohoto předpisu a nesplňuje požadavky tohoto předpisu.

12.3 Po uplynutí 24 měsíců od data vstupu série změn 01 v platnost smluvní strany, které tento předpis používají, udělí schválení s ohledem na úroveň přilnavosti za jízdy na mokrých površích pouze tehdy, pokud typ pneumatiky, který má být schválen, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 01.

12.4 Od data uvedeného níže nesmějí smluvní strany, které tento předpis používají, povolit prodej nebo uvedení do provozu pneumatiky, která spadá do oblasti působnosti tohoto předpisu a nesplňuje požadavky tohoto předpisu.

U pneumatik třídy C1 se šířkou průřezu do 185: 1. října 2009 U pneumatik třídy C1 se šířkou průřezu nad 185 až do 215: 1. října 2010 U pneumatik třídy C1 se šířkou průřezu nad 215: 1. října 2011 U pneumatik třídy C2 a třídy C3: 1. října 2009

Do dat uvedených výše smluvní strany, které tento předpis používají, nevyžadují k povolení prodeje nebo uvedení do provozu náhradní pneumatiky, která spadá do oblasti působnosti tohoto předpisu, splnění požadavků tohoto předpisu.

(1) Podle definic v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 ve znění změny č. 4).

(2) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonie, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují členské státy za použití svého příslušného symbolu EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu, 51 pro Korejskou republiku, 52 pro Malajsii, 53 pro Thajsko, 54 a 55 (neobsazeno) a 56 pro Černou Horu. Následující čísla budou přidělena dalším zemím chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám Dohody.

PŘÍLOHA 1 SDĚLENÍ (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))

PŘÍLOHA 2 PROVEDENÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ (Viz bod 5.4 tohoto předpisu) Značky schválení v souladu s předpisem č. 117 PŘÍKLAD 1 Výše uvedená značka schválení umístěná na pneumatice udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 117 (označeno pouze „S“ (hluk odvalování)) pod číslem schválení 001234. První dvě číslice čísla schválení (00) udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků tohoto předpisu v jeho původním znění. PŘÍKLAD 2 Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 117 (označeno „S“ (hluk odvalování)) nebo jak „S“ (hluk odvalování), tak W (přilnavost za mokra), pod číslem schválení 011234. To znamená, že schválení je uděleno pro S nebo pro S i W. První dvě číslice čísla schválení (01) udávají, že schválení bylo uděleno podle znění série změn 01. Dodatek 1 Schválení podle předpisu č. 117 shodné se schválením podle předpisů č. 30 nebo 54 (1) PŘÍKLAD 1 Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 117 (označeno „S“ (hluk odvalování)) pod číslem schválení 011234 a podle předpisu č. 30 pod číslem schválení 023637. První dvě číslice čísla schválení (01) udávají, že schválení bylo uděleno podle znění série změn 01, avšak předpis č. 30 obsahoval sérii změn 02. PŘÍKLAD 2 Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 117 (označeno „S“ (hluk odvalování) nebo „SW“ (hluk odvalování a přilnavost za mokra)) pod číslem schválení 011234 a podle předpisu č. 30 pod číslem schválení 023637. První dvě číslice čísla schválení (01) udávají, že schválení bylo uděleno podle znění série změn 01, avšak předpis č. 30 obsahoval sérii změn 02. PŘÍKLAD 3 Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 117 a série změn 01 pod číslem schválení 011234 (označeno pouze „S“) a podle předpisu č. 54. Tyto informace udávají, že schválení je uděleno pouze pro hluk odvalování („S“), protože pneumatiky schválené podle předpisu č. 54 v současnosti nemohou být schvalovány pro přilnavost za mokra. První dvě číslice čísla schválení (01) podle předpisu č. 117 ve spojení se značkou „S“ udávají, že první schválení bylo uděleno podle předpisu č. 117, který obsahoval sérii změn 01. První dvě číslice předpisu č. 54 (00) udávají, že tento předpis byl ve své původní podobě. (1) Schválení podle předpisu č. 117 pro pneumatiky spadající do oblasti působnosti předpisu č. 54 v současné době neobsahují požadavky na přilnavost na mokra. Dodatek 2 Rozšíření kombinující schválení vydaná podle předpisů č. 117, 30 nebo 54 (1) PŘÍKLAD 1 Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla nejprve schválena v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 30 a série změn 02 pod číslem schválení 023637. Obsahuje také značku „+ S“ (hluk odvalování), která udává, že příslušné schválení je rozšířeno podle předpisu č. 117. První dvě číslice čísla schválení (02) udávají, že schválení bylo uděleno podle předpisu č. 30, který obsahoval sérii změn 02. Značka „+“ udává, že první schválení bylo uděleno podle předpisu č. 30 a bylo rozšířeno na schválení podle předpisu č. 117. PŘÍKLAD 2 Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla nejprve schválena v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 30 a série změn 02 pod číslem schválení 023637. Tyto informace udávají, že schválení je uděleno pro hluk odvalování („S“) nebo pro hluk odvalování („S“) a přilnavost za mokra („W“). Značky „S“ nebo „SW“, po kterých následuje (01), udávají, že schválení bylo rozšířeno podle předpisu č. 117, který obsahoval sérii změn 01. První dvě číslice čísla schválení (02) udávají, že schválení bylo uděleno podle předpisu č. 30, který obsahoval sérii změn 02. Značka „+“ udává, že první schválení bylo uděleno podle předpisu č. 30 a bylo rozšířeno na schválení podle předpisu č. 117. (1) Schválení podle předpisu č. 117 pro pneumatiky spadající do oblasti působnosti předpisu č. 54 v současné době neobsahují požadavky na přilnavost na mokra.

PŘÍLOHA 3 METODA VOLNÉHO PŘEJEZDU K MĚŘENÍ EMISÍ HLUKU ODVALOVÁNÍ PNEUMATIK 0. ÚVOD Tato metoda zahrnuje ustanovení pro měřicí přístroje, podmínky měření a metodu měření, které umožňují zjistit hladinu hluku soupravy pneumatik namontovaných na zkušebním vozidle pojíždějícím na stanoveném povrchu vozovky. Zaznamenává se maximální hladina akustického tlaku hluku snímaná mikrofony ve vzdáleném poli při volném přejezdu zkušebního vozidla; konečná výsledná hodnota referenční rychlosti se získá lineární regresní analýzou. Výsledky této zkoušky nelze vztahovat na hluk odvalování pneumatik měřený při zatížení za akcelerace nebo při zpomalení během brzdění. 1. MĚŘICÍ PŘÍSTROJE 1.1. Akustická měření Zvukoměr nebo odpovídající systém měřicích zařízení včetně krytu proti větru podle doporučení výrobce musí odpovídat alespoň požadavkům na přístroj typu 1 podle IEC 60651:1979/A1:1993, druhé vydání. Přiměření se použije kmitočtová váhová křivka A a časová konstanta F. Pokud se použije systém, který zahrnuje periodické vzorkování hladiny akustického tlaku A hluku, je třeba, aby údaje byly zjišťovány v časových intervalech kratších než 30 ms. 1.1.1. Kalibrace Na počátku a na konci každé série měření se celý měřicí systém kalibruje zvukovým kalibrátorem, který splňuje požadavky na zvukové kalibrátory o třídě přesnosti alespoň C1 podle IEC 60942:1988. Bez dalšího seřizování nesmí být rozdíl mezi dvěma po sobě následujícími kalibracemi větší než 0,5 dB. Pokud je tato hodnota překročena, neberou se v úvahu výsledky měření zjištěné po předchozí uspokojivé kalibraci. 1.1.2. Splnění požadavků Jednou ročně se musí ověřit, zda zvukový kalibrátor splňuje požadavky IEC 60942:1988 a nejméně každé dva roky se musí ověřit, zda přístrojový systém splňuje požadavky IEC 60651:1979/A1:1993, druhé vydání; tyto skutečnosti musí ověřovat laboratoř, která je akreditována ke kalibraci podle odpovídajících norem. 1.1.3. Umístění mikrofonu Mikrofon (nebo mikrofony) se umístí ve vzdálenosti 7,5 ± 0,05 m od referenční přímky CC′ (obrázek 1) a 1,2 ± 0,02 m nad povrchem vozovky. Jeho osa maximální citlivosti musí být ve vodorovné rovině a kolmá na dráhu vozidla (přímku CC′). 1.2. Měření rychlosti Rychlost vozidla se měří přístroji s přesností ± 1 km/h nebo vyšší, a to v okamžiku, kdy předek vozidla dosáhl přímky PP′ (obrázek 1). 1.3. Měření teploty Měření teploty vzduchu i povrchu zkušebního úseku je povinné. Zařízení pro měření teploty musí mít přesnost v rozsahu ± 1 °C. 1.3.1. Teplota vzduchu Snímač teploty se umístí v místě prostém překážek blízko mikrofonu tak, aby byl vystaven pohybu vzduchu a chráněn před přímým slunečním svitem. Ochrana před slunečním svitem může být zajištěna jakýmkoliv stínítkem nebo podobným zařízením. Snímač musí být umístěn ve výšce 1,2 ± 0,1 m nad úrovní povrchu zkušebního úseku, aby se tak minimalizoval vliv tepelného vyzařování povrchu zkušebního úseku při nízkém pohybu vzduchu. 1.3.2. Teplota povrchu zkušebního úseku Snímač teploty se umístí v místě, kde je měřená teplota reprezentativní pro teplotu dráhy kol, aniž by tím bylo rušeno měření zvuku. Pokud se použije přístroj s kontaktním snímačem teploty, musí se mezi povrch a snímač nanést tepelně vodivá pasta, aby se tak zajistil odpovídající tepelný kontakt. Pokud se použije radiační teploměr (pyrometr), je třeba volit takovou výšku měření, aby bylo zajištěno měření na ploše s průměrem ≥ 0,1 m. 1.4. Měření větru Zařízení musí být schopné měřit rychlost větru s dovolenou odchylkou ± 1 m/s. Vítr se měří ve výšce mikrofonu. Zaznamená se směr větru vůči směru jízdy. 2. PODMÍNKY MĚŘENÍ 2.1. Zkušební místo Zkušební místo tvoří středový úsek, obklopený v zásadě plochým zkušebním prostranstvím. Měřicí úsek musí být rovinný; povrch zkušebního úseku musí být při všech měřeních suchý a čistý. Povrch zkušebního úseku nesmí být při měření nebo před měřením uměle chlazen. Zkušební dráha musí být taková, aby byly v rozsahu do 1 dB(A) dodrženy podmínky volného zvukového pole mezi zdrojem zvuku a mikrofonem. Tyto podmínky se považují za splněné, pokud se od středu měřicího úseku nenalézají do vzdálenosti 50 m žádné velké objekty odrážející zvuk, jako jsou ohrady, skály, mosty nebo budovy. Povrch zkušební dráhy a velikost zkušebního místa musí vyhovovat příloze 4. Střední část o poloměru nejméně 10 m musí být prosta prachového sněhu, vysoké trávy, volné zeminy, škváry apod. Žádná překážka nesmí ovlivňovat zvukové pole v blízkosti mikrofonu a mezi mikrofonem a zvukovým zdrojem nesmí stát žádná osoba. Osoba, která měří, a všichni pozorovatelé, kteří se měření zúčastňují, se musí postavit tak, aby nebyly ovlivňovány údaje měřicích přístrojů. 2.2. Meteorologické podmínky Nesmí se měřit za špatných meteorologických podmínek. Musí se zajistit, aby výsledky měření nebyly ovlivněny nárazy větru. Zkoušet se nesmí, pokud rychlost větru ve výšce mikrofonu překračuje 5 m/s. Nesmí se měřit, pokud je teplota vzduchu nižší než 5 °C nebo vyšší než 40 °C nebo pokud je teplota povrchu zkušebního úseku nižší než 5 °C nebo vyšší než 50 °C. 2.3. Hluk pozadí 2.3.1. Hladina akustického tlaku hluku pozadí (včetně hluku větru) musí být nejméně o 10 dB(A) nižší, než je měřená úroveň emisí hluku odvalování pneumatik. Na mikrofonu lze užít vhodný kryt proti větru za předpokladu, že se vezme v úvahu jeho vliv na citlivost a směrové vlastnosti mikrofonu. 2.3.2. Jakékoliv měření ovlivněné zvukovou špičkou, která se jeví jako nesouvisející s vlastnostmi obecné hladiny akustického tlaku hluku pneumatik, se nebere v úvahu. 2.4. Požadavky na zkušební vozidlo 2.4.1. Obecné Zkoušeným vozidlem musí být motorové vozidlo se čtyřmi pneumatikami namontovanými jen na dvou nápravách. 2.4.2. Naložení vozidla Vozidlo musí být naloženo tak, aby byla splněna únosnost pneumatik podle bodu 2.5.2 níže. 2.4.3. Rozvor náprav Rozvor dvou náprav s namontovanými zkoušenými pneumatikami musí být pro pneumatiky třídy C1 menší než 3,50 m a pro pneumatiky třídy C2 a C3 menší než 5 m. 2.4.4. Opatření pro minimalizaci vlivu vozidla na měření akustického tlaku hluku Aby se zajistilo, že hluk odvalování pneumatik není podstatně ovlivněn konstrukcí zkušebního vozidla, jsou stanoveny následující požadavky a doporučení. 2.4.4.1. Požadavky: a) Nesmějí být namontovány kryty proti rozstřiku vody nebo jiná zařízení, která mají rozstřik vody omezit. b) Doplňky nebo přídržná zařízení částí v bezprostřední blízkosti ráfků a pneumatik, které by mohly stínit zvuk, nejsou přípustné. c) Seřízení kol (sbíhavost, odklon kola, záklon kola) musí plně odpovídat doporučením výrobce vozidla. d) V podbězích kol nebo pod kapotou nesmějí být namontovány materiály pohlcující zvuk. e) Zavěšení kol musí být v takovém stavu, aby při naložení vozidla podle zkušebních požadavků nezpůsobovalo mimořádné snížení světlosti vozidla. Pokud je k dispozici systém regulace výšky vozidla nad vozovkou, musí být tento systém nastaven tak, aby byla v průběhu zkoušky zajištěna taková výška nad vozovkou, která je obvyklá za nenaložených podmínek. 2.4.4.2. Doporučení pro zamezení parazitních zvuků: a) Doporučuje se odstranění nebo změna těch částí vozidla, které mohou jakkoli přispívat ke hluku pozadí vozidla. Jakákoli demontáž nebo změna musí být zaznamenána ve zkušebním protokolu. b) Je třeba zajistit, aby při zkoušce nebyly brzdy nedostatečně uvolněny a nezpůsobovaly tak hluk brzdění. c) Je třeba zajistit, aby nepracovaly elektrické chladicí ventilátory. d) Při zkoušce musí být uzavřena okna a odklopná střecha. 2.5. Pneumatiky 2.5.1. Obecně Na zkušebním vozidle musí být namontovány čtyři shodné pneumatiky. U pneumatik s indexem únosnosti překračujícím hodnotu 121 a bez označení pro dvojitou montáž musí být dvě takovéto pneumatiky stejného typu a modelové řady namontovány na zadní nápravě zkušebního vozidla; na přední nápravě se namontují pneumatiky vhodného rozměru pro hmotnost na nápravě, tyto pneumatiky musí být ohlazeny na minimální hloubku vzorku, aby se tak při zachování dostatečné bezpečnosti minimalizoval vliv hluku odvalování pneumatik. Zimní pneumatiky, které mohou být podle některých smluvních stran pro zvýšení tření vybaveny hroty, se musí zkoušet bez těchto hrotů. Pneumatiky se zvláštními požadavky na montáž se zkoušejí ve shodě s takovými požadavky (například požadavek na směr otáčení). Před záběhem musí mít pneumatiky plnou hloubku vzorku běhounu. Pneumatiky se zkoušejí na ráfcích povolených výrobcem pneumatiky. 2.5.2. Zatížení pneumatik Zkušební zatížení Qt každé pneumatiky na zkušebním vozidle musí být nastaveno v rozmezí 50 % až 90 % referenčního zatížení Qr tak, aby ale průměrné zatížení všech pneumatik Qt,avr bylo 75 ± 5 % referenčního zatížení Qr. Referenční zatížení Qr pro všechny pneumatiky odpovídá maximální hmotnosti vázané na index únosnosti pneumatiky. V případě, že je index únosnosti tvořen dvěma čísly oddělenými lomítkem (/), bere se v úvahu první z obou čísel. 2.5.3. Tlak v pneumatice Každá z pneumatik namontovaných na zkušebním vozidle musí být nahuštěna na zkušební tlak Pt, který není vyšší než referenční tlak Pr a který leží v intervalu: U tříd C2 a C3 referenční tlak Pr odpovídá indexu tlaku vyznačenému na bočnici pneumatiky. Pro třídu C1 je pro „normální“ pneumatiky referenční tlak Pr = 250 kPa a pro „zesílené“ pneumatiky je referenční tlak Pr = 290 kPa, minimální zkušební tlak je Pt = 150 kPa. 2.5.4. Přípravy před zkouškou Před zkouškou se pneumatiky musí „zajet“, aby se odstranily výrony směsi nebo jiné části vzorku, které jsou zaviněny postupem tváření. Tomu obvykle odpovídá cca 100 km běžného použití na silnici. Pneumatiky se na zkušebním vozidle musí otáčet ve stejném směru, jako se otáčely při záběhu. Před zkouškou se musí pneumatiky ohřát jízdou za zkušebních podmínek. 3. ZKUŠEBNÍ METODA 3.1. Všeobecné podmínky Při všech měřeních musí být vozidlo přes měřicí úsek (AA′ až BB′) řízeno po přímce tak, aby jeho střední podélná rovina byla co nejblíže k přímce CC′. Když předek zkušebního vozidla dosáhne přímky AA′, musí mít řidič vozidla volič rychlostního stupně již přeřazený do neutrální polohy a motor musí být zastaven. Pokud je zkušební vozidlo v průběhu měření neobvykle hlučné (například kvůli ventilaci nebo samozážehům), musí se zkouška anulovat. 3.2. Podstata a počet měření Maximální hladina akustického tlaku hluku vyjádřená v dB vážených váhovým filtrem A (dB(A)) se měří na jedno desetinné místo v době, kdy vozidlo volně projíždí mezi přímkami AA′ a BB′ (obrázek 1 – předek vozidla na přímce AA′, záď vozidla na přímce BB′). Tato hodnota tvoří výsledek měření. Na každé straně zkušebního vozidla se měří nejméně čtyřikrát při zkušebních rychlostech nižších, než je referenční rychlost podle bodu 4.1, a nejméně čtyřikrát při zkušebních rychlostech vyšších, než je referenční rychlost. Rychlosti by měly být rozloženy přibližně rovnoměrně v rozsahu rychlostí stanoveném v bodě 3.3. 3.3. Rozsah zkušební rychlosti Rychlosti zkušebního vozidla: a) pro pneumatiky třídy C1 a třídy C2 od 70 km/h do 90 km/h; b) pro pneumatiky třídy C3 od 60 km/h do 80 km/h. 4. VYHODNOCENÍ VÝSLEDKŮ Měření jsou neplatná, pokud se mezi hodnotami zjistí neobvyklý nesoulad (viz bod 2.3.2 této přílohy). 4.1. Stanovení výsledku zkoušky Referenční rychlost Vref použitá pro stanovení konečného výsledku: a) 80 km/h pro pneumatiky třídy C1 a třídy C2; b) 70 km/h pro pneumatiky třídy C3. 4.2. Regresní analýza měření hluku odvalování Hladina akustického tlaku hluku odvalování pneumatik LR vyjádřená v dB(A) se stanoví regresní analýzou z rovnice: kde: je střední hodnota hladin akustického tlaku hluku odvalování Li měřená v dB(A): n je počet měření (n ≥ 16), je střední hodnotou logaritmů rychlostí Vi: with νi = lg (Vi/Vref) a je směrnice regresní přímky v dB(A): 4.3. Korekce na teplotu U pneumatik třídy C1 a třídy C2 se musí konečný výsledek normalizovat na referenční teplotu povrchu zkušebního úseku θref použitím korekce na teplotu podle následujícího vztahu: LR(θref) = LR(θ) + K(θref – θ) kde: θ = je měřená teplota povrchu zkušebního úseku a θref = 20 °C, Pro pneumatiky třídy C1 je koeficient K – 0,03 db(A)/°C, když θ > θref a – 0,06 dB(A)/°C když θ < θref. Pro pneumatiky třídy C2 je koeficient K – 0,02 dB(A)/°C Pokud se v průběhu všech měření potřebných ke stanovení hladiny akustického tlaku hluku jedné sady pneumatik měřená teplota povrchu zkušebního úseku nemění o více než 5 °C, může se korekce na teplotu uplatnit pouze u výše uváděného konečného výsledku hladiny akustického tlaku hluku odvalování pneumatik použitím střední hodnoty měřených teplot. Jinak se musí korigovat každá změřená hladina akustického tlaku hluku Li použitím teploty v době odečtu této hladiny. U pneumatik třídy C3 se výsledky na teplotu nekorigují. 4.4. S ohledem na nepřesnosti jakéhokoli měřicího přístroje se výsledek každého měření podle bodu 4.3 sníží o hodnotu 1 dB(A). 4.5. Konečný výsledek, kterým je hladina akustického tlaku hluku odvalování pneumatik LR(θref) v dB(A) korigovaná na teplotu, se zaokrouhlí na nejbližší nižší celé číslo. Obrázek 1 Polohy mikrofonu při měření Dodatek Zkušební protokol ČÁST 1 – ZKUŠEBNÍ PROTOKOL 1. Schvalovací orgán nebo technická zkušebna: … 2. Jméno a adresa žadatele: … 3. Zkušební protokol č.: … 4. Jméno výrobce a obchodní značka nebo obchodní název: … 5. Třída pneumatiky (C1, C2 nebo C3): … 6. Kategorie použití: … 7. Hladina akustického tlaku podle bodů 4.4 a 4.5 přílohy 3: … dB(A) při referenční rychlosti 70/80 km/h (1) 8. Případné poznámky: … 9. Datum: … 10. Podpis: … ČÁST 2 – ÚDAJE O ZKOUŠCE 1. Datum zkoušky: … 2. Zkušební vozidlo (značka, model, rok, úpravy atd.): … 2.1. Rozvor nápravy zkoušeného vozidla: … mm 3. Poloha zkušební dráhy: … 3.1. Datum certifikace zkušební dráhy podle ISO 10844:1994: … 3.2. Vydal: … 3.3. Certifikační metoda: … 4. Údaje o zkoušce pneumatik: … 4.1. Rozměr pneumatiky: … 4.2. Provozní popis pneumatiky: … 4.3. Referenční tlak v pneumatice: … kPa 4.4. Údaje ze zkoušky Přední levá Přední pravá Zadní levá Zadní pravá Hmotnost při zkoušce (kg) Index zatížení pneumatik (%) Tlak v pneumatice (za studena) (kPa) 4.5. Kód šířky zkušebního ráfku: … 4.6. Typ čidla k měření teploty: … 5. Platné výsledky zkoušky: Jízda č.: Zkušební rychlost km/h Směr jízdy Naměřená hladina akustického tlaku nalevo (2) dB(A) Naměřená hladina akustického tlaku napravo (2) dB(A) Teplota vzduchu °C Teplota tratě °C Hladina akustického tlaku nalevo (2) korigovaná na teplotu dB(A) Hladina akustického tlaku napravo (2) korigovaná na teplotu dB(A) Poznámky 1 2 3 4 5 6 7 8 5.1. Směrnice regresní přímky: … 5.2. Hladina akustického tlaku po korekci na teplotu podle bodu 4.3 přílohy 3: … dB(A) (1) Nehodící se škrtněte. (2) Vůči vozidlu.

PŘÍLOHA 4 SPECIFIKACE ZKUŠEBNÍHO MÍSTA 1. ÚVOD Tato příloha popisuje požadavky týkající se fyzikálních vlastností zkušební dráhy a požadavky pro pokládání zkušební dráhy. Tyto požadavky, které jsou založeny na zvláštní normě (1), popisují požadované fyzikální vlastnosti i zkušební metody těchto vlastností. 2. POŽADOVANÉ VLASTNOSTI POVRCHU ZKUŠEBNÍHO ÚSEKU Povrch se považuje za vyhovující této normě za předpokladu, že byly měřeny struktura povrchu a pórovitost nebo činitel zvukové pohltivosti a že bylo shledáno, že vyhovují všem ustanovením bodů 2.1 až 2.4 níže, a za předpokladu, že jsou splněny konstrukční požadavky (bod 3.2). 2.1. Zbytková pórovitost Zbytková pórovitost krytu vozovky (VC) nesmí překročit 8 %. Metoda měření je popsána v bodě 4.1. 2.2. Činitel zvukové pohltivosti Pokud povrch nesplňuje požadavky na zbytkovou pórovitost, je povrch považován za vyhovující, pokud je činitel zvukové pohltivosti α ≤ 0,10. Metoda měření je popsána v bodě 4.2. Požadavky bodů 2.1 a 2.2 jsou splněny, pokud byla měřena jen zvuková pohltivost a bylo zjištěno α ≤ 0,10. Pozn.: Nejpodstatnější vlastností je pohltivost zvuku, přestože je stavitelům silnic zbytková pórovitost známější. Pohltivost zvuku je však třeba měřit pouze tehdy, pokud povrch nesplňuje požadavky na zbytkovou pórovitost. To je oprávněné, protože zbytková pórovitost má jak pro měření, tak i pro jeho závažnost relativně vysoké nejistoty a pokud by se trvalo jen na zbytkové pórovitosti, mohly by být některé povrchy chybně odmítnuty. 2.3. Hloubka struktury povrchu Hloubka struktury povrchu (TD) měřená objemovou metodou (viz dále bod 4.3) musí být: TD ≥ 0,4 mm 2.4. Homogenita povrchu Veškeré úsilí je třeba věnovat tomu, aby povrch zkušebního úseku byl co nejvíce homogenní. To zahrnuje strukturu povrchu i pórovitost, lze však také pozorovat, že v případě, kdy je postup odvalování na některých místech účinnější než na jiných, může být struktura odlišná a že nerovnostmi mohou být vyvolány rázy. 2.5. Časové intervaly zkoušek Pro ověření, zda povrch stále ještě vyhovuje požadavkům na strukturu povrchu a pórovitost nebo absorpci zvuku stanoveným touto normou, je třeba u povrchu v následujících intervalech pravidelně zkoušet: a) zbytkovou pórovitost (VC) nebo pohltivost zvuku (α): je-li povrch nový; splňuje-li nový povrch požadavky, nepožaduje se další periodické zkoušení. Nesplňuje-li nový povrch požadavky, může jim vyhovět později, protože povrchy mají tendenci časem se zanášet a zhutňovat se; b) hloubku struktury povrchu (TD): je-li povrch nový; začíná-li se s hlukovými zkouškami (pozn.: nejdříve za čtyři týdny po položení povrchu); pak každých dvanáct měsíců. 3. KONSTRUKCE POVRCHU ZKUŠEBNÍHO ÚSEKU 3.1. Úsek Při návrhu uspořádání zkušební dráhy je důležité jako minimální požadavek zajistit, aby zkušební úsek projížděný vozidly byl pokryt stanoveným zkušebním materiálem s vhodnými okraji pro bezpečný a praktický provoz. To znamená, že dráha je nejméně 3 m široká a že délka trati dosahuje na každém konci nejméně 10 m za přímky AA a BB. Obrázek 1 znázorňuje vhodné zkušební místo a udává minimální plochu, která musí být strojně položena a zhutněna stanoveným materiálem pro zkušební povrch. Podle bodu 3.2 přílohy 3 se musí měřit na obou stranách vozidla. Toho lze dosáhnout buď měřením s mikrofony v obou polohách (jeden mikrofon na každé straně dráhy) a jízdou v jednom směru, nebo měřením s mikrofonem pouze na jedné straně dráhy a jízdami vozidla v obou směrech. Pokud se užije druhý z uvedených postupů, pak nejsou uplatňovány žádné požadavky na povrch na té straně dráhy, na které není mikrofon umístěn. Obrázek 1 Minimální požadavky na povrch zkušebního úseku. Stínovaná část se nazývá „zkušební úsek“ Pozn.: V okruhu vymezeném touto kružnicí nesmí být žádné velké předměty odrážející zvuk. 3.2. Konstrukce a příprava povrchu 3.2.1. Základní konstrukční požadavky Zkušební povrch musí splňovat čtyři konstrukční požadavky: 3.2.1.1. musí to být hutný asfaltobeton; 3.2.1.2. maximální rozměr zrna musí být 8 mm (dovolené rozpětí od 6,3 mm do 10 mm); 3.2.1.3. tloušťka nosné vrstvy musí být ≥ 30 mm; 3.2.1.4. pojivem musí být nemodifikovaný bitumen přímo penetrující třídy. 3.2.2. Konstrukční pokyny Jako vodítko pro výrobce povrchu udává obrázek 2 křivku zrnitosti štěrku, jejímž dodržením se zajistí požadované vlastnosti. Tabulka 1 dále udává některé pokyny pro zajištění požadované struktury a životnosti. Křivka zrnitosti odpovídá následující rovnici: P (% propadu) = 100 · (d/dmax) 1/2 kde: d = je okatost čtvercového síta v mm dmax = 8 mm pro střední křivku 10 mm pro křivku dolní dovolené odchylky 6,3 mm pro křivku horní dovolené odchylky Obrázek 2 Křivka zrnitosti štěrku v asfaltové směsi s dovolenými odchylkami Dále se dávají následující doporučení: a) podíl písku (0,063 mm < okatost čtvercového síta < 2 mm) smí tvořit maximálně 55 % přírodního písku a minimálně 45 % drceného písku; b) základ a podklad musí zajistit dobrou stabilitu a rovnost podle osvědčených postupů stavby silnic; c) drť musí být drcena tak, aby měla 100 % drcených stran, a musí být z materiálu s vysokou odolností vůči rozmačkání; d) drť užitá ve směsi musí být praná; e) na povrch se nesmí přidávat žádná přídavná drť; f) tvrdost pojiva v PEN hodnotách musí být 40 až 60, 60 až 80 nebo 80 až 100 v závislosti na klimatických podmínkách území. Pravidlem je používat co nejtvrdší pojivo ve shodě s obvyklou praxí; g) teplota směsi před zhutňováním musí být zvolena tak, aby se následujícím válcováním dosáhlo požadované pórovitosti. Ke zvýšení pravděpodobnosti splnění požadavků bodů 2.1 až 2.4 výše je třeba se snažit o hutnost nejen vhodnou volbou teploty směsi, ale i vhodným počtem válcování a volbou zhutňovacího vozidla. Tabulka 1 Konstrukční pokyny Cílové hodnoty Dovolené odchylky Podle celkové hmotnosti směsi Podle hmotnosti štěrku Hmotnost kameniva, okatost čtvercového síta (SM) > 2 mm 47,6 % 50,5 % ± 5 Hmotnost písku 0,063 mm < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ± 5 Hmotnost plnidla SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ± 5 Hmotnost pojiva (bitumen) 5,8 % X ± 0,5 Maximální rozměr zrna 8 mm 6,3-10 Tvrdost pojiva (viz bod 3.2.2 (f)) Hodnota hladkosti kameniva (PSV) > 50 Hutnost relativní k Marshallově hutnosti 98 % 4. ZKUŠEBNÍ METODA 4.1. Měření zbytkové pórovitosti Pro toto měření je třeba odebrat z dráhy vzorky na nejméně čtyřech různých místech rovnoměrně rozložených po zkušebním úseku mezi přímkami AA a BB (viz obrázek 1). Aby se předešlo nehomogennosti a nerovnosti na dráze kol, nemají se vzorky odebírat z vlastní dráhy kol, ale v její blízkosti. Dva vzorky (minimálně) by se měly odebrat blízko vlastní dráhy kol a jeden vzorek (minimálně) by se měl odebrat přibližně uprostřed mezi dráhami kol a obou míst mikrofonů. Je-li podezření, že nejsou splněny podmínky homogenity (viz bod 2.4), je třeba na zkušebním úseku odebrat vzorky z více míst. Zbytková pórovitost se stanovuje pro každý vzorek. Pak se ze všech vzorků vypočte střední hodnota a porovná se s požadavkem bodu 2.1. Navíc nesmí mít žádný ze vzorků hodnotu pórovitosti vyšší než 10 %. Výrobci povrchu zkušebního úseku se připomíná problém, který může vzniknout, pokud je zkušební úsek vyhříván potrubím nebo elektrickými vodiči, a z tohoto úseku je třeba odebrat vzorky. Takovou instalaci je třeba pečlivě připravit z hlediska budoucího místa odvrtávání vzorků. Doporučuje se, aby bylo ponecháno několik míst o přibližných rozměrech 200 × 300 mm, ve kterých nejsou vodiče nebo potrubí nebo kde jsou umístěny dostatečně hluboko, aby nebyly poškozeny při odběru vzorků pokrytí povrchu. 4.2. Činitel zvukové pohltivosti Činitel zvukové pohltivosti (kolmý dopad) se měří metodou impedančního zvukovodu použitím postupu podle ISO 10534-1:1996 nebo ISO 10534-2:1998. Z hlediska zkušebních vzorků je třeba respektovat tytéž požadavky jako pro zbytkovou pórovitost (viz bod 4.1). Pohltivost zvuku se měří v pásmu 400 Hz až 800 Hz a v pásmu 800 Hz až 1 600 Hz (alespoň na středních kmitočtech třetinooktávových pásem) a stanoví se nejvyšší hodnoty z obou těchto pásem. Pak se ze všech těchto hodnot pro všechny vzorky vyčíslí střední hodnota, která tvoří konečný výsledek. 4.3. Objemové měření makrostruktury povrchu Pro účely této normy se hloubka struktury povrchu měří nejméně na deseti místech rovnoměrně rozložených podél drah kol zkušebního pruhu a střední hodnota se porovná se stanovenou minimální hloubkou struktury povrchu. Popis postupu viz norma ISO 10844:1994. 5. ČASOVÁ STÁLOST A ÚDRŽBA 5.1. Vliv stárnutí Obecně lze jako u všech ostatních povrchů očekávat, že měřené hladiny hluku odvalování pneumatik mohou na zkušebním povrchu mírně narůstat v průběhu prvních šesti až dvanácti měsíců po jeho zhotovení. Požadované vlastnosti získá povrch nejdříve čtyři týdny po zhotovení. Vliv stárnutí na hluk je obecně nižší u nákladních vozidel než u automobilů osobních. Stabilita v čase je dána hlavně hlazením a hutněním pojezdem vozidel po povrchu. Musí být pravidelně ověřována podle bodu 2.5. 5.2. Údržba povrchu Z povrchu musí být odstraňovány volné zbytky nebo prach, které by mohly výrazně snížit činnou hloubku struktury povrchu. V zemích se zimním klimatem se občas k rozmrazování užívá soli. Sůl může povrch dočasně nebo i trvale změnit natolik, že se hluk zvýší, a proto se její užívání nedoporučuje. 5.3. Položení nového povrchu na zkušební plochu Pokud je třeba zkušební dráhu znovu pokrýt, není obvykle nezbytné pokrýt více než jen zkušební pruh (šířky 3 m podle obrázku 1), po kterém vozidla jezdí, za předpokladu, že zkušební úsek ležící mimo takový pruh splňoval při měření požadavky na zbytkovou pórovitost nebo pohltivost zvuku. 6. DOKUMENTACE O POVRCHU NA ZKUŠEBNÍM ÚSEKU A O JEHO ZKOUŠKÁCH 6.1. Dokumentace o zkušebním povrchu V dokumentu popisujícím zkušební povrch musí být uvedeny následující údaje: 6.1.1. poloha zkušební dráhy; 6.1.2. druh pojiva, tvrdost pojiva, druh štěrku, maximální teoretická hustota betonu (DR), tloušťka nosné vrstvy a křivka zrnitosti stanovená ze vzorků ze zkušební dráhy; 6.1.3. způsob hutnění (např. typ válce, hmotnost válce, počet přejezdů); 6.1.4. teplota směsi, teplota okolního vzduchu a rychlost větru při kladení povrchu; 6.1.5. datum položení povrchu a stavitel; 6.1.6. veškeré nebo nejméně poslední výsledky zkoušek obsahující: 6.1.6.1. zbytkovou pórovitost každého ze vzorků; 6.1.6.2. místa na zkušebním úseku, na kterých byly odebírány vzorky pro měření pórovitosti; 6.1.6.3. činitel pohltivosti zvuku každého ze vzorků (pokud byl měřen). Uveďte výsledky jak pro každý vzorek a pro každé frekvenční pásmo, tak pro celkovou střední hodnotu; 6.1.6.4. místa na zkušební ploše, ze kterých byly odebrány vzorky pro měření zvukové pohltivosti; 6.1.6.5. hloubku struktury povrchu včetně počtu zkoušek a standardní odchylky; 6.1.6.6. instituci zodpovědnou za zkoušky podle bodů 6.1.6.1 a 6.1.6.2 a typ použitého zařízení; 6.1.6.7. datum zkoušky nebo zkoušek a datum odebrání vzorků ze zkušební dráhy. 6.2. Dokumentace o zkouškách hluku vozidel provedených na povrchu V dokumentu popisujícím hlukové zkoušky vozidel se uvede, zda byly všechny požadavky této normy splněny, či nikoliv. Uvede se odkaz na dokument podle bodu 6.1, který popisuje výsledky potvrzující tuto skutečnost. (1) ISO 10844:1994.