CS Úřední věstník Evropské unie L 330/56

Nařízení Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK-OSN) č. 44 – Jednotná ustanovení pro schvalování typu zádržných zařízení pro děti cestující v motorových vozidlech („dětské zádržné systémy“)

1. PŮSOBNOST

1.1. Tento předpis platí pro dětské zádržné systémy, které jsou vhodné k instalaci v motorových vozidlech se třemi nebo více koly a které nejsou určeny pro užívání se sklopnými sedadly nebo se sedadly směřujícími bočně.

2. DEFINICE

Pro účely tohoto předpisu:

se „dětským zádržným systémem“ rozumí takové uspořádání součástí, které může obsahovat kombinaci popruhů nebo ohebných součástí s pojistnou sponou, seřizovacích zařízení, připevňovací kování a v některých případech přídavné zařízení jako je brašna na přenášení dítěte, dětský nosič, přídavná sedačka nebo nárazový štít, které lze ukotvit k motorovému vozidlu. Je navrženo tak, aby omezením pohyblivosti těla uživatele snižovalo nebezpečí zranění uživatele v případě srážky nebo prudkého zpomalení vozidla.

Dětské zádržné systémy se dělí na pět „hmotnostních skupin“:

2.1.1.1. skupina 0 pro děti s hmotností menší než 10 kg;

2.1.1.2. skupina 0+ pro děti s hmotností menší než 13 kg;

2.1.1.3. skupina I pro děti s hmotností od 9 kg do 18 kg;

2.1.1.4. skupina II pro děti s hmotností od 15 kg do 25 kg;

2.1.1.5. skupina III pro děti s hmotností od 22 kg do 36 kg.

Dětské zádržné systémy se dělí na čtyři „kategorie“:

2.1.2.1. systém „univerzální“ kategorie pro použití podle odstavců 6.1.1 a 6.1.3.1 na většině míst k sezení a zejména na těch místech, která se pokládají podle přílohy 13 dodatku 2 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) za kompatibilní s touto kategorií dětských zádržných systémů;

2.1.2.2. systém „omezené“ kategorie pro použití podle odstavců 6.1.1 a 6.1.3.1 v určených místech k sezení pro jednotlivé typy vozidel, která jsou označena buď výrobcem dětského zádržného systému nebo výrobcem vozidla;

2.1.2.3. systém „polouniverzální“ kategorie pro použití podle odstavců 6.1.1 a 6.1.3.2;

systém kategorie „určité vozidlo“ pro použití buď

2.1.2.4.1. ve určitých typech vozidel podle odstavců 6.1.2 a 6.1.3.3, nebo

2.1.2.4.2. jako „zabudovaný“ dětský zádržný systém.

Dětské zádržné systémy se rozdělují na dvě třídy:

systém integrální třídy obsahující kombinaci popruhů nebo ohebných součástí s pojistnou sponou, seřizovací zařízení, připevňovací kování a v některých případech i přídavný sedák nebo ochranný nárazový štít, jenž je uzpůsoben k upevnění popruhem nebo popruhy, které jsou jeho nedílnou součástí;

systém neintegrální třídy, jenž může obsahovat částečný zádržný systém, který tvoří úplný dětský zádržný systém, je-li užíván společně s pásem pro dospělé, jenž obepíná tělo dítěte nebo zadržuje zařízení, v němž je dítě umístěno;

2.1.3.1. „dílčím zádržným systémem“ se rozumí zařízení jako je přídavný sedák, které tvoří úplný dětský zádržný systém, je-li použito společně s pásem sedadla pro dospělé, jenž obepíná tělo dítěte nebo zadržuje zařízení, v němž je dítě umístěno;

2.1.3.2. „přídavným sedákem“ se rozumí pevný sedák, který může být použit s pásem sedadla pro dospělé;

2.1.3.3. „vodicím popruhem“ se rozumí popruh, který přidržuje ramenní popruh pásu sedadla pro dospělé v poloze vhodné pro dítě a u něhož lze efektivní polohu, v níž ramenní popruh mění svůj směr, seřídit pomocí zařízení, jež lze posouváním nahoru a dolů po popruhu umístit na úroveň ramene uživatele a pak v této poloze zablokovat. Vodicí popruh není určen k tomu, aby nesl podstatnou část dynamického zatížení.

2.2. „Bezpečnostní dětskou sedačkou“ se rozumí dětský zádržný systém obsahující sedačku, ve které je dítě zadržováno;

2.3. „pásem“ se rozumí dětský zádržný systém, jenž je kombinací popruhů s pojistnou sponou, seřizovacími zařízeními a připevňovacím kováním;

„sedačkou“ se rozumí konstrukce, která je podstatnou součástí dětského zádržného systému a je určena k umístění dítěte v poloze k sezení;

2.4.1. „brašnou na přenášení dítěte“ se rozumí zádržný systém určený k umístění a zadržování dítěte v ležící poloze naznak nebo na břiše, s páteří dítěte kolmou ke střední podélné rovině vozidla. Brašna je řešena tak, aby v případě srážky byly zadržovací síly rozloženy na hlavu a tělo dítěte, s výjimkou jeho končetin;

2.4.2. „zádržným systémem pro brašnu“ se rozumí zařízení užívané pro uchycení brašny na přenášení dítěte k nosné konstrukci vozidla;

2.4.3. „dětským nosičem“ se rozumí zádržný systém určený k umístění dítěte v pololežící poloze tváří směrem dozadu. Nosič je řešen tak, aby v případě čelní srážky byly zadržovací síly rozloženy na hlavu a tělo dítěte, s výjimkou jeho končetin.

2.5. „Opěrou sedačky“ se rozumí část dětského zádržného systému, jíž lze zvedat sedačku.

2.6. „Opěrou dítěte“ se rozumí část dětského zádržného systému, jíž lze zvedat dítě uvnitř zádržného zařízení.

2.7. „Nárazovým štítem“ se rozumí zařízení připevněné před dítětem a určené k rozložení zádržných sil na větší část výšky těla dítěte v případě čelního nárazu.

„Popruhem“ se rozumí ohebná součást určená k přenášení sil;

2.8.1. „břišním popruhem“ se rozumí popruh, který buď v podobě úplného pásu nebo v podobě součásti takového pásu prochází před pánevní krajinou dítěte a zadržuje ji;

2.8.2. „ramenním zádržným popruhem“ se rozumí část pásu zadržující horní část trupu dítěte;

2.8.3. „rozkrokovým popruhem“ se rozumí popruh (nebo dělené popruhy, tvořené dvěma nebo více díly) upevněný k dětskému zádržnému systému a k břišnímu popruhu. Je umístěn tak, aby procházel mezi stehny dítěte; je určen k zamezení podklouznutí dítěte pod břišním pásem při normálním užívání a k zamezení pohybu břišního pásu směrem nahoru mimo pánev při nárazu;

2.8.4. „popruhem zadržující dítě“ se rozumí popruh, který je podstatnou součástí pásu a zadržuje jen tělo dítěte;

2.8.5. „připevňovacím popruhem dětského zádržného systému“ se rozumí popruh, jímž se dětský zádržný systém připevňuje k nosné konstrukci vozidla a který může být částí zádržného zařízení sedadla vozidla;

2.8.6. „postrojovým pásem“ se rozumí soubor pásů sestávající z břišního pásu, ramenních zádržných popruhů a případně i z rozkrokového popruhu, pokud je jím vybaven;

2.8.7. „pásem tvaru Y“ se rozumí pás, kde je kombinace popruhů vytvořena popruhem vedoucím mezi nohami dítěte a popruhem pro každé rameno.

„Sponou“ se rozumí rychlorozpínací zařízení umožňující držení dítěte zádržným systémem nebo držení zádržného systému nosnou konstrukcí vozidla, které lze rychle rozepnout. Spona může obsahovat seřizovací zařízení;

2.9.1. „zapuštěným rozpínacím tlačítkem spony“ se rozumí takové tlačítko, které nesmí umožňovat rozepnutí spony pomocí koule o průměru 40 mm;

2.9.2. „nezapuštěným rozpínacím tlačítkem spony“ se rozumí takové tlačítko, které musí umožňovat rozepnutí spony pomocí koule o průměru 40 mm.

„Seřizovacím zařízením“ se rozumí zařízení umožňující seřizování zádržného systému nebo jeho připevňovacích kování podle tělesných rozměrů uživatele, a/nebo tvarového uspořádání vozidla. Seřizovací zařízení může být buď součástí spony nebo být navíječem či jakoukoli jinou částí bezpečnostního pásu;

2.10.1. „rychloseřizovacím zařízením“ se rozumí seřizovací zařízení, které lze ovládat jednou rukou jediným hladkým pohybem;

2.10.2. „seřizovacím zařízením montovaným přímo na dětský zádržný systém“ se rozumí seřizovací zařízení pro nedílný postroj nainstalovaný přímo na dětském zádržném systému, které není přímo podpíráno popruhem, k jehož seřizování je určeno.

2.11. „Připevňovacím kováním“ se rozumí součásti dětského zádržného systému, včetně upevňovacích součástí, která umožňují pevné spojení s nosnou konstrukcí vozidla buď přímo nebo prostřednictvím sedadla ve vozidle.

2.12. „Zařízením k pohlcování energie“ se rozumí zařízení, které slouží k pohlcování energie nezávisle na popruhu nebo ve spojení s ním a tvoří součást dětského zádržného systému.

„Navíječem“ se rozumí zařízení určené k částečnému nebo úplnému uložení popruhu dětského zádržného systému. Tento pojem zahrnuje tato zařízení:

2.13.1. „navíječ s automatickým blokováním“, navíječ, který umožňuje vytažení požadované délky popruhu a po sepnutí spony samočinné seřízení popruhu podle těla uživatele; dalšímu vytahování popruhu bez úmyslného zásahu uživatele je zabráněno;

„navíječ s nouzovým blokováním“, navíječ, který za normálních jízdních podmínek neomezuje volnost pohybu uživatele pásu. Toto zařízení je vybaveno součástmi k seřizování délky, které samočinně přizpůsobí popruh postavě uživatele, a blokovacím mechanismem, uváděným v činnost v případě nouze:

2.13.2.1. zpomalením vozidla, vytažením popruhu z navíječe nebo jiným automatickým prostředkem (jednoduchá citlivost); nebo

2.13.2.2. kombinací kterýchkoli z těchto prostředků (vícenásobná citlivost).

„Ukotvením zádržného systému“ se rozumí části nosné konstrukce vozidla nebo sedadla, k nimž se připevňují kování dětských zádržných systémů;

2.14.1. „přídavným ukotvením“ se rozumí část nosné konstrukce vozidla nebo nosné konstrukce sedadla vozidla nebo kterákoli jiná část vozidla, k níž se má připevňovat dětský zádržný systém a která doplňuje kotevní úchyty schválené podle předpisu č. 14.

2.15. „Směřujícím dopředu“ se rozumí směřující v normálním směru jízdy vozidla.

2.16. „Směřujícím dozadu“ se rozumí směřující ve směru opačném, než je normální směr jízdy vozidla.

2.17. „Nakloněnou polohou“ se rozumí zvláštní poloha sedačky, která umožňuje naklonění dítěte.

2.18. „Polohou vleže/naznak/na břiše“ se rozumí klidová poloha v zádržném systému, kde alespoň hlava a tělo dítěte, s výjimkou končetin, spočívají na vodorovné ploše.

„Typem dětského zádržného systému“ se rozumí zádržný systém, jenž se neliší v podstatných rysech jako jsou:

2.19.1. kategorie a hmotnostní skupina (skupiny), poloha a orientace (podle definice v odstavcích 2.15 a 2.16), ve kterých se má zádržný systém používat;

2.19.2. geometrie dětského zádržného systému;

2.19.3. rozměry, hmotnost, materiál a barva:

sedadla,

čalounění a

nárazového štítu;

2.19.4. materiál, vazba, rozměry a barva popruhů;

2.19.5. tuhé součásti (spona, připevňovací kování atd.).

„Sedadlem vozidla“ se rozumí konstrukce, která může, avšak nemusí být nedílnou součástí nosné konstrukce vozidla, úplná s čalouněním, poskytující jedno místo k sezení pro dospělou osobu. V této souvislosti:

2.20.1. „skupinou sedadel vozidla“ se rozumí buď sedadlo lavicového typu nebo několik sedadel oddělených, avšak uspořádaných vedle sebe (tj. tak, že přední kotevní úchyty jednoho sedadla jsou v jedné řadě s předními nebo zadními úchyty jiného sedadla nebo na přímce procházející mezi oběma kotevními úchyty), přičemž každé sedadlo poskytuje místo k sezení pro jednu nebo více dospělých osob;

2.20.2. „lavicovým sedadlem vozidla“ se rozumí úplná nosná konstrukce s čalouněním poskytující více než jedno místo k sezení pro dospělé;

2.20.3. „předními sedadly vozidla“ se rozumí skupina sedadel umístěná v nejpřednější části prostoru pro cestující, tj. přímo před nimi není žádné jiné sedadlo;

2.20.4. „zadními sedadly vozidla“ se rozumí pevná, dopředu směřující sedadla umístěná za jinou skupinou sedadel.

„Seřizovacím systémem“ se rozumí úplné zařízení, jímž lze sedadlo nebo jeho části nastavit do polohy vyhovující postavě sedící dospělé osoby; toto zařízení může zejména dovolovat:

2.21.1. podélné přestavení nebo

2.21.2. svislé přestavení nebo

2.21.3. úhlové přestavení.

2.22. „Ukotvením sedadla“ se rozumí systém, včetně příslušných částí nosné konstrukce vozidla, jímž je sedadlo pro dospělé jako celek připevněno k nosné konstrukci vozidla.

„Typem sedadla“ se rozumí kategorie sedadel pro dospělé, jež se neliší v podstatných rysech, jako jsou:

2.23.1. tvar, rozměry a materiál nosné konstrukce sedadla;

2.23.2. typy a rozměry systémů pro seřizování opěradla a zajišťovacích systémů a

2.23.3. typ a rozměry kotevních úchytů bezpečnostních pásů pro dospělé na sedadle, ukotvení sedadla a příslušných částí nosné konstrukce vozidla.

2.24. „Přestavovacím systémem“ se rozumí zařízení umožňující úhlové nebo podélné přestavení sedadla pro dospělé nebo některé z jeho částí, bez pevné mezilehlé polohy, aby se usnadnilo nastupování a vystupování cestujících a nakládání a vykládání předmětů.

2.25. „Zajišťovacím systémem“ se rozumí zařízení zajišťující udržování sedadla pro dospělé a jeho částí v poloze pro používání.

„Aretačním zařízením“ se rozumí zařízení, které blokuje a zabraňuje pohybu jedné části popruhu bezpečnostního pásu pro dospělé vůči jiné části popruhu téhož pásu. Uvedený termín zahrnuje následující třídy:

2.26.1. „zařízení třídy A“, které zabraňuje dítěti vytáhnout popruh břišního pásu z navíječe přes břišní část pásu, je-li pro zachycení dítěte použit přímo bezpečnostní pás pro dospělé. Pokud je toto zařízení dodáváno společně se zádržným systémem skupiny I, je v souladu s odstavcem 6.2.9;

2.26.2. „zařízení třídy B“, které umožňuje udržet působící napnutí břišní části bezpečnostního pásu pro dospělé, je-li pro zadržení dětského zádržného systému použit bezpečnostní pás pro dospělé. Toto zařízení má zabránit vyklouznutí popruhu z navíječe skrz toto zařízení, což by mělo za následek uvolnění napnutí popruhu a uvedení zádržného systému do nevhodné polohy.

2.27. „Speciální zádržný systém“ je zádržný systém navržený pro děti, které mají speciální potřeby vzhledem ke svému tělesnému nebo duševnímu postižení; toto zařízení může umožňovat použití přídavných zádržných zařízení pro jakoukoli část těla dítěte, ale musí obsahovat minimální primární zádržné prostředky, které vyhovují požadavkům tohoto předpisu.

3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ

3.1. Žádost o schválení typu dětského zádržného systému podává držitel obchodní značky nebo jeho řádně zplnomocněný zástupce.

Žádost o schválení jednotlivých typů dětského zádržného systému musí být provázena:

3.2.1. technickým popisem dětského zádržného systému s vyznačením popruhů a jiných použitých materiálů, spolu s výkresy částí, z nichž se dětský zádržný systém skládá, a u navíječů montážními návody pro tyto navíječe a pro jejich čidla, prohlášením o toxicitě (odstavec 6.1.5) a hořlavosti (odstavec 6.1.6); na výkresech musí být vyznačeno místo určené pro číslo schválení a doplňkový symbol(y) u kružnice značky schválení. V popisu musí být uvedena barva modelu předloženého ke schválení;

3.2.2. čtyřmi vzorky dětského zádržného systému;

3.2.3. 10 metry délky každé kategorie popruhu použitého v dětském zádržném systému; a

3.2.4. dalšími vzorky, které se musí dodat na žádost pověřené technické zkušebny;

3.2.5. návody a detaily balení podle níže uvedeného odstavce 14;

3.2.6. v případě brašen na přenášení dítěte, jestliže může být zádržný systém pro brašnu použit pro více typů brašen, musí výrobce zádržného systému dodat jejich seznam.

3.3. Pokud se k připevnění dětského zádržného systému užívá schváleného bezpečnostního pásu pro dospělé, musí být v žádosti stanovena kategorie bezpečnostního pásu pro dospělé, který se má používat, například statické břišní pásy.

3.4. Příslušný orgán musí před udělením schválení ověřit, zda existují vyhovující ujednání k zajištění účinné kontroly shody výroby, ještě před udělení schválení typu.

4. OZNAČENÍ

4.1. Vzorky dětského zádržného systému předaného ke schválení podle ustanovení odstavců 3.2.2 a 3.2.3 musí být označeny zřetelně a nesmazatelně názvem, počátečními písmeny nebo obchodní značkou výrobce.

4.2. Jedna z částí zádržného systému, která je vyrobena z plastů (skořepina, nárazový štít, přídavný sedák atd.), s výjimkou popruhu (popruhů) nebo postroje, musí být zřetelně (a nesmazatelně) označena rokem výroby.

4.3. Pokud se zádržný systém má používat v kombinaci s bezpečnostním pásem pro dospělé, musí být zřetelně označen správný dráha popruhu pomocí nákresu trvale připevněného k zádržnému systému. Je-li zádržný systém udržován na svém místě bezpečnostním pásem pro dospělé, musí být dráhy popruhů na výrobku jasně označeny barevným kódem. U zádržného systému směřujícího dopředu musí být dráhy popruhů bezpečnostního pásu označeny červeně a u systému směřujícího dozadu modře. Stejné barevné označení se použije u štítků na zádržném zařízení, na kterých jsou zobrazeny způsoby použití.

Na výrobku musejí být barevnými kódy nebo slovním označením jasně rozlišeny oddělené dráhy břišní a ramenní části bezpečnostního pásu.

Označení určené v tomto odstavci musí být viditelné při umístění zádržného systému ve vozidle. Pro systémy skupiny 0 musí být toto označení viditelné, i když je v něm dítě umístěno.

4.4. Na dětských zádržných systémech směřujících dozadu musí být trvale připevněný štítek, viditelný v instalované poloze s upozorněním: „VELKÉ NEBEZPEČÍ - nepoužívejte na sedadlech vybavených airbagy“; nápis na tomto štítku musí být v jazyce země, v níž se toto zařízení prodává.

4.5. V bezprostřední oblasti místa, kde hlava dítěte spočívá v dětském zádržném systému, a na viditelné ploše dětského zádržného systému, dětského zádržného systému směřujícího dozadu musí být dále trvalým způsobem připevněn následující štítek (uvedená textová informace je minimem).

Tento štítek musí obsahovat nápisy v jazyce (jazycích) země, v níž se zařízení prodává.

Minimální rozměr štítku: 60 × 120 mm

4.6. V případě dětského zádržného systému, který může být použit s orientací směrem dopředu i směrem dozadu, obsahuje štítek slova:

„Důležité – neužívejte zařízení směrem dopředu pro děti s hmotností pod… (viz návod)“

4.7. U dětských zádržných systémů, které mají alternativní dráhy popruhů, musí být alternativní místa styku dětského zádržného systému s bezpečnostním pásem pro dospělého, která přenášejí zatížení, označena trvalým způsobem. Toto označení musí udávat, že jde o alternativní dráhu popruhu, a musí být ve shodě s výše uvedenými požadavky na značení pro sedadla směřující dopředu a sedadla směřující dozadu.

4.8. Jestliže dětské zádržné zařízení obsahuje alternativní místa styku přenášející zatížení, musí označení požadované podle odstavce 4.3 zahrnovat údaj, že alternativní dráha popruhu je popsána v návodu k použití.

5. SCHVÁLENÍ

5.1. Předtím než bude možno udělit schválení, musí všechny vzorky dodané ke schválení podle výše uvedených odstavců 3.2.2 a 3.2.3 ve všech ohledech vyhovovat požadavkům stanoveným v odstavcích 6 až 8 tohoto předpisu.

5.2. Každému schvalovanému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 03, což odpovídá sérii změn 03, která vstoupila v platnost dne 12. září 1995) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu dětského zádržného systému, pro který platí tento předpis.

5.3. Osvědčení o schválení nebo o rozšíření nebo o odmítnutí schválení dětského zádržného systému podle tohoto předpisu se prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu zašle stranám dohody, které používají tento předpis.

Na každý dětský zádržný systém shodný s typem schváleným podle tohoto předpisu se kromě značek předepsaných v odstavci 4. vyznačí na vhodném místě následující údaje:

mezinárodní značka schválení, která se skládá z:

5.4.1.1. kružnice, ve které je písmeno „E“, za nímž je uvedeno rozlišovací číslo státu, který udělil schválení (1) a

5.4.1.2. čísla schválení;

a z následujících doplňkových symbolů:

5.4.2.1. slovo „univerzální“, „omezená“, „polouniverzální“ nebo „určité vozidlo“ podle kategorie zádržného systému;

5.4.2.2. rozsah hmotností, pro který byl dětský zádržný systém konstruován, a to: 0–10 kg; 0–13 kg; 9–18 kg; 15–25 kg; 22–36 kg; 0–18 kg; 9–25 kg; 15–36 kg; 0–25 kg; 9–36 kg; 0–36 kg.

5.4.2.3. symbol „Y“ v případě, že zádržné zařízení obsahuje rozkrokový pás, podle požadavků doplňku 3 k sérii změn 02 předpisu;

5.4.2.4. symbol „S“ pro případ „Speciální zádržný systém“.

5.5. V příloze 2 tohoto předpisu je uveden příklad uspořádání značky schválení.

5.6. Údaje zmíněné v odstavci 5.4 musí být dobře čitelné a nesmazatelné a mohou se vyznačit buď pomocí štítku nebo přímým označením. Štítek nebo označení musí být odolné proti opotřebení.

5.7. Štítky zmíněné v odstavci 5.6 mohou být vydány buď orgánem, který udělil schválení, nebo z pověření tohoto orgánu výrobcem.

6. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACE

6.1. Umístění a připevnění ve vozidle

6.1.1. Požívání dětských zádržných systémů kategorií „univerzální“, „polouniverzální“ a „omezená“ je přípustné na předních i zadních sedadlech, jsou-li zádržné systémy připevněny podle návodu výrobce.

6.1.2. Používání dětských zádržných systémů kategorie „určité vozidlo“ je přípustné na všech sedadlech a také v zavazadlovém prostoru, jsou-li zádržné systémy připevněny podle návodu výrobce. Konstrukce zádržných systémů směřujících dozadu musí zaručit, že hlava dítěte je podepřena, kdykoli je systém připraven k použití. Toto podepření se určí jako kolmice na opěradlo sedadla procházející přímkou v úrovni očí, přičemž průsečík musí být nejméně 40 mm pod začátkem zaoblení opěrky hlavy.

Dětský zádržný systém se musí připevnit ke konstrukci vozidla nebo ke konstrukci sedadla podle kategorie, do které patří;

6.1.3.1. pro kategorie „univerzální“ a „omezené“ jen pomocí bezpečnostního pásu pro dospělé (s navíječem nebo bez něj), který splňuje požadavky předpisu č. 16 (nebo rovnocenného předpisu), připevněného ke kotevním úchytům splňujícím požadavky předpisu č. 14 (nebo odpovídajícího předpisu);

6.1.3.2. pro kategorii „polouniverzální“: pomocí dolních kotevních úchytů předepsaných v předpisu č. 14 a přídavných úchytů vyhovujících doporučení podle přílohy 11 tohoto předpisu;

6.1.3.3. pro kategorii „určité vozidlo“: pomocí kotevních úchytů zkonstruovaných výrobcem vozidla nebo výrobcem dětského zádržného systému.

6.1.3.4. U dětských zádržných popruhů nebo připevňovacích popruhů dětského zádržného systému využívajících kotevní úchyty pásů, ke kterým je již připevněn pás nebo pásy pro dospělé, musí schvalovací zkušebna ověřit, zda:

skutečná poloha kotvení pro dospělé odpovídá schválení podle předpisu č. 14 nebo rovnocenného předpisu;

správné funkci každého z obou zařízení není bráněno druhým zařízením;

spony pro dospělé a pro přídavný systém nesmí být zaměnitelné.

U dětských zádržných systémů užívajících tyče nebo zvláštní zařízení připojená ke kotvícím úchytům schváleným dle předpisu č. 14, která přemisťují skutečnou polohu kotvení mimo oblast předpisu č. 14, se použijí následující body:

taková zařízení budou schválena pouze jako zařízení pro polouniverzální nebo určitá vozidla;

na tyč a upevnění použije schvalovací zkušebna požadavky přílohy 11 tohoto předpisu;

tyč bude zahrnuta do dynamické zkoušky, zatížení bude působit v místě středu tyče a při jejím největším vysunutí, je-li nastavitelná;

účinná poloha a funkce jakéhokoliv kotvení pro dospělé, ke kterému je tyč upevněna, nesmí být porušena.

6.1.4. Přídavný sedák se musí zadržovat buď bezpečnostním pásem pro dospělé, s použitím zkoušky specifikované v odstavci 8.1.4, nebo samostatnými prostředky.

6.1.5. Výrobce dětského zádržného systému potvrdí písemnou formou, že toxicita materiálů použitých při výrobě zádržných systémů a dosažitelných upoutanému dítěti odpovídá příslušným částem normy CEN Bezpečnost hraček, část 3 (červen 1982). Provedení zkoušek potvrzujících platnost prohlášení závisí na uvážení zkušebního orgánu. Tento odstavec neplatí pro zádržné systémy skupin II a III.

6.1.6. Výrobce zádržných systémů potvrdí písemnou formou, že hořlavost materiálů použitých při výrobě zádržného systému je v souladu s odpovídajícími odstavci úplného usnesení EHK o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1, odstavec 1.42). Provedení zkoušek potvrzujících platnost prohlášení závisí na uvážení zkušebního orgánu.

6.1.7. V případě dozadu směřujících dětských zádržných systémů, které jsou opřeny o přístrojovou desku, se pro účel schválení podle tohoto předpisu předpokládá, že je přístrojová deska dostatečně tuhá.

6.1.8. U zádržného systému kategorie „univerzální“ nesmí být při měření dětského zádržného systému na stavu pro dynamické zkoušky hlavní působiště síly mezi dětským zádržným systémem a bezpečnostním pásem pro dospělé ve vzdálenosti menší než 150 mm od osy Cr. Tento požadavek se použije na všechny možnosti seřízení. Další alternativní dráhy pásu jsou přípustné. Má-li pás alternativní dráhu, musí výrobce tuto alternativní polohu výslovně uvést v návodu k použití, jak vyžaduje odstavec 14. Při zkoušce s použitím takové alternativní dráhy (drah) pásu musí zádržný systém splňovat všechny požadavky tohoto předpisu s výjimkou tohoto odstavce.

6.1.9. Maximální délku pásu pro dospělé, který může být použit k připevnění dětského zádržného systému kategorie „univerzální“ na stavu pro dynamické zkoušky, stanoví příloha 13 tohoto předpisu.

Pro kontrolu splnění tohoto požadavku se dětský zádržný systém připevní na zkušební stav vhodným normalizovaným bezpečnostním pásem, který je popsán v příloze 13. Zkušební figurína se nesmí instalovat, pokud by konstrukce zádržného systému vyžadovala větší délku použitého pásu. U instalovaného dětského zádržného systému musí být bezpečnostní pás zatížen pouze zatížením normalizovaného navíječe, je-li použit. Tato podmínka musí být při použití navíječe pásu splněna s tím, že na cívce musí zůstat navinuto nejméně 150 mm pásu.

6.1.10. Dětské zádržné systémy skupin 0 a 0+ se nesmějí používat jako systémy směřující dopředu.

6.2. Konfigurace

Konfigurace zádržného systému musí být taková, aby

6.2.1.1. zádržný systém poskytoval požadovanou ochranu v jakékoli zamýšlené poloze zádržného systému; u „speciálních zádržných systémů“ musí hlavní zádržný prostředek poskytovat požadovanou ochranu v jakékoli zamýšlené poloze zádržného systému bez použití přídavných zádržných zařízení, kterými může být vybaven;

6.2.1.2. bylo možné dítě snadno a rychle uložit a vyjmout; jde-li o dětský zádržný systém, ve kterém je dítě zadržováno postrojovým pásem nebo pásem tvaru Y bez navíječe, musí být každý ramenní zádržný popruh a břišní popruh schopen vzájemného pohybu při postupu předepsaném v odstavci 7.2.1.4.

V těchto případech může být soubor pásů dětského zádržného systému navržen tak, že je tvořen dvěma nebo více spojovacími částmi. U „speciálních zádržných systémů“ se připouští, aby přídavná zádržná zařízení snížila rychlost, kterou bude dítě ukládáno a vyjímáno. Přídavné zařízení však musí být uzpůsobeno pro co možná nejrychlejší uvolnění.

6.2.1.3. Jestliže je možné měnit sklon zádržného systému, nesmí tato změna sklonu vyžadovat opětovné ruční seřízení popruhů. Ke změně sklonu zádržného systému je potřebná přiměřená ruční manipulace.

6.2.1.4. Zádržný systém skupiny 0, 0+ a I musí udržet dítě v poloze, která zajišťuje požadovanou ochranu, i když dítě spí.

6.2.1.5. Aby se zabránilo podklouznutí dítěte pod pás, ať už při nárazu či neposedností dítěte, je u všech zádržných systémů skupiny I obsahujících nedílný systém postrojového pásu a směřujících dopředu vyžadován rozkrokový popruh. S připojeným rozkrokovým popruhem a při jeho nastavení na nejdelší polohu, je-li nastavitelný, nesmí být možné umístit břišní popruh nad pánev figuríny o hmotnosti 9 kg ani o hmotnosti 15 kg.

6.2.2. Všechna zádržná zařízení pro skupiny I, II a III využívající „břišní popruh“ musí mít tento „břišní popruh“ veden tak, aby bylo zajištěno, že zatížení přenášené „břišním popruhem“ je přenášeno přes pánev.

6.2.3. Všechny popruhy zádržného systému musí být uspořádány tak, aby za normálního používání nebyly nepohodlné uživateli nebo netvořily nebezpečnou konfiguraci. Vzdálenost mezi ramenními popruhy v blízkosti krku musí být nejméně tak velká, jako je šířka krku příslušné figuríny.

Souprava nesmí měkké části těla dítěte (břicho, rozkrok atd.) vystavovat nadměrnému tlaku. Konstrukce musí být taková, že v případě srážky nesmí na temeno hlavy dítěte působit tlaková zatížení.

6.2.4.1. Pásy ve tvaru Y se smějí používat jen v dětských zádržných systémech směřujících dozadu (brašnách na přenášení dítěte).

Dětský zádržný systém musí být konstruován a namontován tak, aby:

6.2.5.1. na nejmenší možnou míru snižoval nebezpečí zranění dítěte nebo jiných cestujících ve vozidle ostrými hranami nebo výčnělky (definovanými např. předpisem č. 21);

6.2.5.2. nevykazovalo ostré hrany nebo výčnělky, jež by mohly způsobit poškození potahů sedadel nebo oděvů cestujících;

6.2.5.3. nevystavovalo měkké části těla dítěte (břicho, rozkrok atd.) přídavným setrvačným silám, jež vyvolává;

6.2.5.4. bylo zajištěno, že jeho tuhé části v místech, v nichž se dotýkají popruhů, neměly ostré hrany, jež by mohly popruhy odírat.

6.2.6. Kterákoli část provedená oddělitelně tak, aby bylo možno součásti připevňovat a odpojovat, musí být konstruována tak, aby bylo pokud možno vyloučeno nebezpečí nesprávného namontování a užívání. „Speciální zádržné systémy“ mohou obsahovat přídavná zádržná zařízení; tato zařízení musí být konstruována tak, aby nedošlo k jakémukoli riziku z nesprávné montáže a aby jejich prostředky pro uvolnění a způsob použití byly v případě nouze pro záchrance okamžitě zřejmé.

6.2.7. Pokud dětský zádržný systém určený pro skupinu I, pro skupinu II a kombinaci skupin I a II zahrnuje sedačku s opěradlem, nesmí být jeho vnitřní výška stanovená podle schématu v příloze 12 menší než 500 mm.

6.2.8. Smějí se užívat navíječe jen s automatickým blokováním nebo s nouzovým blokováním.

6.2.9. U zařízení určených pro hmotnostní skupinu I nesmí být možné, aby dítě snadno uvolnilo tu část systému, která po usazení dítěte zadržuje pánev; každé zařízení, které je k tomu určeno, musí být trvale upevněno k dětskému zádržnému systému.

6.2.10. Dětský zádržný systém může být konstruován pro užívání ve více než jedné hmotnostní skupině nebo více než jedním dítětem za předpokladu, že je způsobilý vyhovět požadavkům stanoveným pro každou z dotyčných skupin. Dětský zádržný systém kategorie „univerzální“ musí splňovat požadavky této kategorie pro všechny hmotnostní skupiny, pro které byl schválen.

6.2.11. Dětské zádržné systémy s navíječem

Pokud je dětský zádržný systém vybaven navíječem, musí navíječ vyhovovat požadavkům odstavce 7.2.3.

6.2.12. U přídavného sedáku se musí vyzkoušet, jak snadno popruhy a jazyk pásu pro dospělé procházejí připevňovacími body. To se vztahuje zvláště na přídavné sedáky, které jsou konstruovány pro přední sedadla a jejichž dosedací části mohou být dlouhé a polotuhé. Pevná spona nesmí projít upevňovacími body přídavných sedadel ani umožňovat polohu pásu zcela odlišnou od polohy na zkušebním vozíku.

6.2.13. Je-li dětský zádržný systém konstruován pro více než jedno dítě, musí být každý zádržný systém plně nezávislý, pokud se týče přenosu zatížení i seřízení.

6.2.14. Dětské zádržné systémy, které zahrnují nafukovací části, musí být konstruovány tak, aby podmínky používání (tlak, teplota, vlhkost) neměly žádný vliv na jejich schopnost vyhovět požadavkům tohoto předpisu.

7. ZVLÁŠTNÍ SPECIFIKACE

7.1. Ustanovení platná pro smontovaný zádržný systém

7.1.1. Odolnost proti korozi

7.1.1.1. Úplný dětský zádržný systém nebo jeho části vystavené korozi se podrobí korozní zkoušce specifikované v odstavci 8.1.1.

7.1.1.2. Po korozní zkoušce předepsané v odstavcích 8.1.1.1 a 8.1.1.2 nesmějí být prostým okem kvalifikovaného pozorovatele viditelné žádné známky poškození ani značnější koroze, jež by mohly narušit správnou funkci dětského zádržného systému.

7.1.2. Pohlcování energie

7.1.2.1. U všech zařízení s opěradly musí být vnitřní povrch stanovené v příloze 18 tohoto tvořen materiálem se špičkovým zrychlením menším než 60 g, při měření podle přílohy 17 tohoto předpisu. Tento požadavek platí také pro oblasti nárazových štítů, které se nacházejí v oblasti nárazu hlavy.

7.1.3. Převrácení

7.1.3.1. Dětský zádržný systém musí být zkoušen podle odstavce 8.1.2; figurína nesmí vypadnout ze zařízení, a je-li zkoušené sedadlo v převrácené poloze, hlava figuríny se nesmí ve svislém směru vzhledem ke zkoušenému sedadlu ze své původní polohy posunout o více než 300 mm.

7.1.4. Dynamická zkouška

7.1.4.1. Všeobecně

Dětský zádržný systém se podrobí dynamické zkoušce v souladu s odstavcem 8.1.3.

7.1.4.1.1. Dětské zádržné systémy kategorie „univerzální“, „omezená“ a „polouniverzální“ se zkouší na zkušebním vozíku pomocí zkušebního sedadla předepsaného v odstavci 6 a podle odstavce 8.1.3.1.

Dětské zádržné systémy pro kategorii „určité vozidlo“ musí být zkoušeny na každém modelu vozidla, pro který je zádržný systém určen. Pověřená technická zkušebna může snížit počet zkoušených modelů vozidel, jestliže se výrazně neliší z hledisek uvedených v odstavci 7.1.4.1.2.3. Dětský zádržný systém se může zkoušet jedním z následujících způsobů:

7.1.4.1.2.1. v úplném vozidle podle odstavce 8.1.3.3;

7.1.4.1.2.2. v karoserii vozidla na zkušebním vozíku podle odstavce 8.1.3.2; nebo,

7.1.4.1.2.3. v částech karoserie vozidla, které dostatečně reprezentují nosnou konstrukci vozidla a nárazové plochy. Je-li dětský zádržný systém určen pro použití na zadním sedadle, musí část karoserie obsahovat opěradlo předního sedadla, zadní sedadlo, podlahu, sloupky B a C a střechu. Je-li dětský zádržný systém určen pro použití na předním sedadle, musí části karoserie obsahovat přístrojovou desku, sloupky A, čelní sklo, všechny páčky a knoflíky instalované na podlaze nebo na konzole, přední sedadlo, podlahu a střechu. Dále, je-li dětský zádržný systém určen pro použití v kombinaci s bezpečnostním pásem pro dospělé, musí části karoserie obsahovat odpovídající pás (pásy) pro dospělé. Pověřená technická zkušebna provádějící zkoušku může povolit vynechání dílů, pokud o nich bylo zjištěno, že jsou zbytečné. Zkouška se provede podle odstavce 8.1.3.2.

7.1.4.1.3. Dynamická zkouška se provádí s dětskými zádržnými systémy, které předtím nebyly pod zatížením.

7.1.4.1.4. Během dynamické zkoušky se žádná část dětského zádržného systému skutečně přispívající k udržování dítěte ve správné poloze nesmí roztrhnout a žádné spony ani zajišťovací systém nebo přestavovací systém se nesmějí uvolnit.

7.1.4.1.5. V případě neintegrálního typu se musí použitý bezpečnostní pás shodovat s normalizovaným pásem, včetně konzol kotevních úchytů, jak je předepsáno v příloze 13 tohoto předpisu. Toto neplatí pro schvalování zařízení pro „určité vozidlo“, kde se použije skutečný bezpečnostní pás tohoto vozidla.

7.1.4.1.6. Jestliže je dětský zádržný systém pro „určité vozidlo“ instalován do oblasti za nejzadnějším dopředu směřujícím místem sezení pro dospělé (např. v zavazadlovém prostoru), musí se jedna zkouška provést na úplném vozidle s největší figurínou/figurínami, jak je stanoveno v odstavci 8.1.3.3.3. Ostatní zkoušky, včetně kontroly shodnosti výroby, se mohou provést podle odstavce 8.1.3.2, pokud si to výrobce přeje.

7.1.4.1.7. V případě „speciálního zádržného systému“ se každá dynamická zkouška specifikovaná v tomto předpisu provede pro každou hmotnostní skupinu dvakrát: poprvé při použití hlavních zádržných prostředků a podruhé s použitím všech zádržných zařízení. Při těchto zkouškách se věnuje zvláštní pozornost požadavkům v odstavcích 6.2.3 a 6.2.4.

7.1.4.1.8. V průběhu dynamických zkoušek se normalizovaný bezpečnostní pás použitý k instalaci dětského zádržného systému nesmí uvolnit ze žádného vedení nebo blokovacího zařízení použitého při zkoušce.

7.1.4.2. Zrychlení hrudníku (2)

7.1.4.2.1. Výsledné zrychlení hrudníku nesmí překročit hodnotu 55 g s výjimkou časových úseků, jejichž celková doba nepřesahuje 3 ms.

7.1.4.2.2. Svislá složka zrychlení od břicha k hlavě nesmí překročit hodnotu 30 g s výjimkou časových úseků, jejichž celková doba nepřesahuje 3 ms.

7.1.4.3. Průnik do břicha (3)

7.1.4.3.1. Při ověřování popsaném v příloze 8 dodatku 1 odst. 5.3, nesmějí být viditelné žádné známky průniku do modelovací hmoty břicha způsobeného kteroukoli částí zádržného zařízení.

7.1.4.4. Přestavení figuríny

Dětské zádržné systémy kategorie „univerzální“, „omezené“ a „polouniverzální“:

7.1.4.4.1.1. Dětské zádržné systémy směřující dopředu: hlava figuríny nesmí přesáhnout roviny BA a DA vyznačené na následujícím obrázku 1.

Dětské zádržné systémy směřující dozadu:

7.1.4.4.1.2.1. Dětské zádržné systémy opřené o přístrojovou desku: hlava figuríny nesmí přesáhnout roviny AD a DCr vyznačené na následujícím obrázku 2.

7.1.4.4.1.2.2. Dětské zádržné systémy skupiny 0, které se neopírají se o přístrojovou desku, a brašny na přenášení dítěte: hlava figuríny nesmí přesáhnout roviny AB, AD a DE vyznačené na následujícím obrázku 3.

7.1.4.4.1.2.3. Dětské zádržné systémy jiné než skupina 0, které se neopírají o přístrojovou desku:

Hlava figuríny nesmí přesáhnout roviny FD, FG a DE vyznačené na následujícím obrázku 4.

V případě, že se takový dětský zádržný systém dotýká tyče o průměru 100 mm a jsou splněna všechna zkušební kritéria, musí se vykonat další dynamická zkouška (náraz zepředu) s nejtěžší figurínou, která je určena pro takový tento zádržný systém, a bez tyče o průměru 100 mm. Požadavkem na tuto zkoušku je, aby byla splněna všechna kritéria kromě přestavení dopředu.

7.1.4.4.2. Dětské zádržné systémy kategorie pro „určité vozidlo“: provádí-li se zkoušení v úplném vozidle nebo v kostře karoserie vozidla, nesmí hlava přijít do styku s žádnou částí vozidla. Dojde-li však k dotyku, musí být rychlost nárazu hlavy menší než 24 km/h, přičemž část, na kterou se narazí, musí vyhovovat požadavkům zkoušky pohlcování energie stanoveným v příloze 4 předpisu č. 21. Po zkoušce s úplným vozidlem musí být možné vyjmout figurínu ze zádržného systému bez použití nástrojů.

Tepelná odolnost

7.1.5.1. Spony, navíječe, seřizovací zařízení a aretační zařízení, která mohou být ovlivněna teplotou, je nutno podrobit zkoušce tepelné odolnosti podle odstavce 8.2.8.

7.1.5.2. Po zkoušce tepelné odolnosti předepsané v odstavci 8.2.8.1 nesmí kvalifikovaný pozorovatel vidět pouhým okem známky poškození, které by mohlo ohrozit správnou funkci dětského zádržného systému.

7.2. Ustanovení platná pro jednotlivé součástí zádržného systému

7.2.1. Spona

7.2.1.1. Spona musí být konstruována tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost nesprávné manipulace. To mimo jiné znamená, že nesmí být možné, aby zůstala v částečně zapnuté poloze; nesmí být možné neúmyslně zaměnit části spony, když se spona zapíná; spona se musí zapnout pouze tehdy, když do sebe zapadnou všechny části. V místech, kde se spona dotýká dítěte, nesmí být její šířka menší než nejmenší šířka popruhu stanovená v odstavci 7.2.4.1.1. Tento odstavec se nepoužije pro soupravy pásů již schválené podle předpisu EHK č. 16 nebo podle jakékoliv rovnocenné platné normy. V případě „speciálních zádržných systémů“ musí požadavkům odstavců 7.2.1.1 až 7.2.1.9 včetně vyhovět pouze spona na hlavním prostředku zádržného systému.

7.2.1.2. Spona musí zůstat sepnutá v jakékoliv poloze, i tehdy, když není napnutá. Musí být snadno ovladatelná a uchopitelná. Musí být možné ji rozepnout tlakem na tlačítko nebo na podobné zařízení. Povrch, na který musí být takový tlak vyvozen, musí mít v poloze skutečného rozepnutí: u zapuštěných zařízení plochu nejméně 4,5 cm2 a šířku nejméně 15 mm; u nezapuštěných zařízení plochu 2,5 cm2 a šířku nejméně 10 mm. Šířka musí být menší z obou rozměrů tvořících předepsanou plochu a musí být měřena ve směru kolmém ke směru pohybu uvolňovacího tlačítka.

7.2.1.3. Plocha uvolňovacího ústrojí spony musí mít červenou barvu; tuto barvu nesmí mít žádná jiná část spony.

Dítě musí být možné uvolnit ze zádržného systému jednoduchou manipulací s jedinou sponou. Pro skupinu 0 a 0+ je přípustné vyjmout dítě spolu se zařízeními jako např. dětský nosič, brašna na přenášení dítěte, úchyty brašny, jestliže se zádržný systém může uvolnit manipulací s nejvýše dvěma sponami.

7.2.1.4.1. Spona mezi ramenními popruhy postrojového pásu nemusí splňovat požadavek jednoduchého ovládání podle odstavce 7.2.1.4.

7.2.1.5. Spona pro hmotnostní skupiny II a III musí být umístěna tak, aby na ni dítě cestující ve vozidle mohlo dosáhnout. Kromě toho musí být spona pro všechny hmotnostní skupiny umístěna tak, aby její účel a způsob rozepínání byly zachránci v případě nouze ihned zřejmé.

7.2.1.6. Rozepnutí spony musí umožnit vyjmutí dítěte nezávisle na tom, zda jde o „sedačku“, „opěru sedačky“ nebo „nárazový štít“, pokud jsou namontovány, a jestliže zařízení obsahuje též rozkrokový popruh, musí být možno i tento popruh uvolnit rozepnutím téže spony.

7.2.1.7. Spona musí vyhovět požadavkům zkoušce tepelné odolnosti uvedeným v odstavci 8.2.8.1, musí umožňovat opakovanou funkci a musí být před dynamickou zkouškou předepsanou v odstavci 8.1.3 podrobena zkoušce zahrnující 5 000 ± 5 cyklů rozepnutí a sepnutí za normálních podmínek použití.

Spona se podrobí těmto zkouškám rozepínání:

7.2.1.8.1. Zkouška při zatížení

7.2.1.8.1.1. Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, jenž byl již podroben dynamické zkoušce předepsané v odstavci 8.1.3.

7.2.1.8.1.2. Síla potřebná k rozepnutí spony při zkoušce předepsané v odstavci 8.2.1.1 nesmí být větší než 80 N.

7.2.1.8.2. Zkouška bez zatížení

7.2.1.8.2.1. Pro tuto zkoušku se použije spona, která předtím nebyla ještě vystavena zatížení. Síla potřebná k rozepnutí spony, která není zatížená, musí být v rozsahu 40–80 N při zkouškách předepsaných v odstavci 8.2.1.2.

7.2.1.9. Pevnost

7.2.1.9.1. Při zkoušce podle odst. 8.2.1.3.2 se nesmí žádná část spony, přilehlých popruhů nebo seřizovacích zařízení porušit nebo oddělit.

7.2.1.9.2. Spona postrojového pásu hmotnostní skupiny 0 a 0+ musí snést sílu 4 000 N.

7.2.1.9.3. Spona postrojového pásu hmotnostní skupiny I a vyšších hmotnostních skupin musí snést sílu 10 000 N.

7.2.1.9.4. Příslušný orgán může upustit od zkoušky pevnosti spony, pokud vzhledem k informacím, které jsou k dispozici, je taková zkouška zbytečná.

7.2.2. Seřizovací zařízení

7.2.2.1. Seřizovací rozsah musí být dostatečný, aby umožňoval správné seřízení dětského zádržného systému pro celou hmotnostní skupinu, pro kterou je toto zařízení určeno, a umožňoval vyhovující montáž ve všech určených modelech vozidel.

7.2.2.2. Všechna seřizovací zařízení musí být „rychloseřizovací zařízení“, kromě případů, kdy se seřizovací zařízení užívají jen k počáteční instalaci zádržného systému ve vozidle, v takových případech mohou být zařízení jiného druhu než „rychloseřizovací“.

7.2.2.3. „Rychloseřizovací zařízení“ musí být snadno dosažitelná, je-li dětský zádržný systém správně nainstalovaná a dítě nebo figurína je ve své poloze.

7.2.2.4. „Rychloseřizovací zařízení“ musí být možné snadno seřídit podle postavy dítěte. Zvláště při zkoušce prováděné podle odstavce 8.2.2.l. nesmí síla potřebná k ovládání ručního seřizovacího zařízení přesáhnout 50 N.

Dva vzorky seřizovacích zařízení dětského zádržného systému se vyzkouší podle funkčních požadavků při zkoušce tepelné odolnosti, jak je předepsáno v odstavcích 8.2.8.1 a 8.2.3.

7.2.2.5.1. Prokluz popruhu nesmí být u jednoho seřizovacího zařízení větší než 25 mm a u všech seřizovacích zařízení celkem větší než 40 mm.

7.2.2.6. Zařízení se nesmí při zkoušce předepsané v odstavci 8.2.2.1 roztrhnout ani oddělit.

7.2.2.7. Seřizovací zařízení namontované přímo na dětský zádržný systém musí být schopno snést opakovanou činnost a musí být před dynamickou zkouškou podle odstavce 8.1.3 podrobeno zkoušce skládající se z 5 000 ± 5 cyklů, která je popsána v odstavci 8.2.7.

7.2.3. Navíječe

7.2.3.1. Navíječe s automatickým blokováním

7.2.3.1.1. Popruh bezpečnostního pásu vybaveného navíječem s automatickým blokováním se nesmí mezi blokovacími polohami navíječe odvinout o více než 30 mm. Po pohybu uživatele pásu dozadu musí pás buď zůstat ve své počáteční poloze, nebo se samočinně vrátit do této polohy po následujícím pohybu uživatele dopředu.

7.2.3.1.2. Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem, jak je předepsáno v odstavci 8.2.4.1. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, síla navíjení popruhu nesmí být menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Prochází-li popruh vodicím zařízením nebo kladkou, musí se síla navíjení měřit na volné délce mezi figurínou a vodicím zařízením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení v činnosti při měření.

7.2.3.1.3. Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinovat za podmínek stanovených v odstavci 8.2.4.2 až do provedení 5 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků odstavce 8.2.8.1, zkoušce odolnosti proti korozi popsané v odstavci 8.1.1 a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v odstavci 8.2.4.5. Nato se s ním musí úspěšně provést dalších 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí. Po těchto zkouškách musí navíječ nadále pracovat správně a musí vyhovovat požadavkům podle odstavců 7.2.3.1.1 a 7.2.3.1.2.

7.2.3.2. Navíječe s nouzovým blokováním

Navíječ s nouzovým blokováním musí při zkoušce podle odstavce 8.2.4.3 splňovat tyto podmínky:

7.2.3.2.1.1. musí blokovat, jakmile zpomalení vozidla dosáhne hodnoty 0,45 g;

7.2.3.2.1.2. nesmí blokovat při hodnotách zrychlení popruhu menších než 0,8 g, měřeno ve směru vytahování popruhu;

7.2.3.2.1.3. nesmí blokovat, je-li jeho čidlo odkloněno v kterémkoli směru o nejvýše 12° od montážní polohy stanovené výrobcem;

7.2.3.2.1.4. musí blokovat, je-li jeho čidlo v kterémkoli směru odkloněno o více než 27° od montážní polohy stanovené výrobcem.

7.2.3.2.2. Je-li činnost navíječe závislá na nějakém vnějším signálu nebo zdroji energie, musí jeho konstrukce zajišťovat, aby se navíječ samočinně zablokoval při selhání nebo přerušení takového signálu nebo zdroje energie.

7.2.3.2.3. Navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí musí splňovat výše uvedené požadavky. Kromě toho, je-li jedním z činitelů citlivost vytahování popruhu, musí dojít k zablokování při zrychlení popruhu 1,5 g, měřeném ve směru vytahování popruhu.

7.2.3.2.4. Při zkouškách uvedených v odstavcích 7.2.3.2.1.1 a 7.2.3.2.3 nesmí být celková délka popruhu, která se může vytáhnout, než navíjecí zařízení zablokuje, větší než 50 mm, počínaje odvinutou délkou stanovenou v odstavci 8.2.4.3.1. Při zkoušce uvedené v odstavci 7.2.3.2.1.2 nesmí k blokování dojít během odvinování popruhu v délce 50 mm, počínaje vytaženou délkou stanovenou v odstavci 8.2.4.3.1.

7.2.3.2.5. Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem podle odstavce 8.2.4.1. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Prochází-li popruh vodicím zařízením nebo kladkou, musí se síla navíjení měřit na volné délce mezi figurínou a vodicím zařízením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení v činnosti při měření.

7.2.3.2.6. Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinout za podmínek stanovených v odstavci 8.2.4.2 dokud nebude provedeno 40 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků odstavce 8.2.8.1 a zkoušce odolnosti proti korozi popsané v odstavci 8.1.1 a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v odstavci 8.2.4.5. Nato se s ním musí úspěšně provést dalších 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí (celkem tedy 45 000 cyklů). Po těchto zkouškách musí navíječ nadále pracovat správně a musí vyhovovat požadavkům podle odstavců 7.2.3.2.1 až 7.2.3.2.5.

7.2.4. Popruhy

7.2.4.1. Šířka

7.2.4.1.1. Nejmenší šířka popruhů dětského zádržného systému, které se dotýkají figuríny, musí být 25 mm pro skupiny 0, 0+ a I a 38 mm pro skupiny II a III. Tyto rozměry se měří při zkoušce pevnosti popruhů předepsané v odstavci 8.2.5.1, aniž by se stroj zastavil, a při zatížení rovnajícímu se 75 % zatížení na mezi pevnosti popruhu.

7.2.4.2. Pevnost po stabilizaci za teploty okolí

7.2.4.2.1. U dvou vzorků popruhu stabilizovaných podle odstavce 8.2.5.2.1 se stanoví mez pevnosti popruhu, jak je předepsáno v odstavci 8.2.5.1.2.

7.2.4.2.2. Rozdíl mezi hodnotami zatížení, při nichž dojde k roztržení u obou vzorků, nesmí překročit 10 procent té vyšší ze dvou naměřených hodnot, při nichž dojde k roztržení.

7.2.4.3. Pevnost po zvláštní stabilizaci

7.2.4.3.1. U dvou popruhů stabilizovaných podle jednoho z ustanovení odstavce 8.2.5.2 (vyjma odstavce 8.2.5.2.1) nesmí zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, být menší než 75 % průměrné hodnoty zatížení změřených při zkoušce uvedené v odstavci 8.2.5.1.

7.2.4.3.2. Kromě toho nesmí být zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, menší než 3,6 kN u zádržných zařízení skupin 0, 0+ a I, 5 kN u skupiny II a 7,2 kN u skupiny III.

7.2.4.3.3. Příslušný orgán může upustit od některé nebo několika z těchto zkoušek, pokud tato zkouška nebo zkoušky jsou zbytečné v důsledku složení použitého materiálu nebo k informacím, které jsou již k dispozici.

7.2.4.3.4. Zkouška odolnosti proti oděru typu 1 stanovená v odstavci 8.2.5.2.6 se provede jen v případě, že zkouška mikroprokluzu stanovená v odstavci 8.2.3 vede k výsledku, který je vyšší než 50 % mezní hodnoty stanovené v odstavci 7.2.2.5.1.

7.2.4.4. Jakýmikoliv seřizovacími zařízeními, sponami nebo kotevními úchyty nesmí být možné vytáhnout celý popruh.

7.2.5. Aretační zařízení

7.2.5.1. Aretační zařízení musí být trvale připevněno k dětskému zádržnému systému.

7.2.5.2. Aretační zařízení nesmí snížit životnost bezpečnostního pásu pro dospělé a musí být podrobeno zkoušce tepelné odolnosti podle provozních požadavků odstavce 8.2.8.1.

7.2.5.3. Aretační zařízení nesmí bránit rychlému uvolnění dítěte.

7.2.5.4. Zařízení třídy A

Celkový prokluz popruhu nesmí po zkoušce předepsané v odstavci 8.2.6.1 přesáhnout 25 mm.

7.2.5.5. Zařízení třídy B

Celkový prokluz popruhu nesmí po zkoušce předepsané v odstavci 8.2.6.2 přesáhnout 25 mm.

8. POPIS ZKOUŠEK (4)

8.1. Zkoušky úplného zádržného zařízení

8.1.1. Koroze

8.1.1.1. Kovové součásti dětského zádržného systému se uloží do zkušební komory, jak je předepsáno v příloze 4. U dětského zádržného systému s navíječem se popruh odvine v celé délce, zmenšené o 100 mm ± 3 mm. Kromě krátkých přerušení, která mohou být nutná například pro kontrolu a doplňování solného roztoku, musí zkouška odolnosti proti korozi probíhat nepřetržitě po dobu 50 ± 0,5 hodin.

8.1.1.2. Po skončení zkoušky odolnosti proti korozi se kovové součásti dětského zádržného systému opatrně omyjí čistou tekoucí vodou o teplotě nepřevyšující 38 °C nebo se do ní ponoří, aby se odstranily případné nánosy soli, jež se mohly vytvořit, a poté se nechají schnout po dobu 24 ± 1 hodin při teplotě místnosti 18 až 25 °C, než se podrobí kontrole podle odstavce 7.1.1.2.

8.1.2. Převrácení

8.1.2.1. Figurína se umístí do zádržného systému namontovaného podle tohoto předpisu a s přihlédnutím k návodu výrobce, se standardní vůlí stanovenou v odstavci 8.1.3.6.

8.1.2.2. Zádržný systém se připevní ke zkušebnímu sedadlu nebo sedadlu vozidla. Celým sedadlem se otáčí kolem vodorovné osy ležící v podélné rovině sedadla o 360° rychlostí 2-5°/s. Pro účely této zkoušky se mohou ke zkušebnímu sedadlu popsanému v příloze 6 připojit zařízení určená k používání v určitých vozidlech.

8.1.2.3. Tato zkouška se opakuje otáčením opačným směrem, v případě potřeby po uvedení figuríny do původní polohy. Při ose otáčení ve vodorovné rovině a v úhlu 90° k poloze při obou předcházejících zkouškách se postup zopakuje v obou směrech otáčení.

8.1.2.4. Tyto zkoušky se provedou s použitím jak nejmenší, tak největší figuríny příslušné pro skupinu nebo skupiny, pro něž je zádržný systém určen.

8.1.3. Dynamické zkoušky

8.1.3.1. Zkoušky na vozíku a zkušebním sedadle

8.1.3.1.1. Zařízení směřující dopředu

8.1.3.1.1.1. Zkušební vozík a sedadlo použité pro dynamické zkoušky musí splňovat požadavky přílohy 6 tohoto předpisu, postup přípravy a instalace dynamické nárazové zkoušky musí být v souladu s přílohou 21.

8.1.3.1.1.2. Vozík musí po celou dobu zpomalování zůstat ve vodorovné poloze.

8.1.3.1.1.3. Zpomalování vozíku se dosahuje zařízením předepsaným v příloze 6 tohoto předpisu nebo jakýmkoli jiným zařízením s rovnocennými výsledky. Toto zařízení musí mít vlastnosti stanovené v odstavci 8.1.3.4 a v příloze 7 tohoto předpisu.

Změří se:

8.1.3.1.1.4.1. rychlost vozíku bezprostředně před nárazem;

8.1.3.1.1.4.2. brzdná dráha;

8.1.3.1.1.4.3. u skupiny I, II a III přestavení hlavy figuríny ve svislých a vodorovných rovinách a u skupin 0 a 0+ přestavení figuríny, přičemž její končetiny se neberou v úvahu;

8.1.3.1.1.4.4. zrychlení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence;

8.1.3.1.1.4.5. jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz odstavec 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence.

8.1.3.1.1.5. Po nárazu se dětský zádržný systém podrobí vizuální kontrole, bez rozepnutí spony, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.

8.1.3.1.2. Zařízení směřující dozadu

8.1.3.1.2.1. Zkušební sedadlo se pootočí o 180°, zkouší-li se v souladu s požadavky na zkoušku nárazem zezadu.

8.1.3.1.2.2. Zkouší-li se dětský zádržný systém směřující dozadu určený k používání na místě k sezení vpředu, nahradí se přístrojová deska vozidla tuhou tyčí připevněnou k vozíku tak, aby k absorbování veškeré energie docházelo v dětském zádržném zařízení.

8.1.3.1.2.3. Podmínky zpomalení musí vyhovovat ustanovením odstavce 8.1.3.4.

8.1.3.1.2.4. Provedou se podobná měření jako měření uvedená v odstavcích 8.1.3.1.1.4 až 8.1.3.1.1.4.5.

8.1.3.1.2.5. Po nárazu se zádržný systém podrobí vizuální kontrole bez rozepnutí spony, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.

8.1.3.2. Zkouška na vozíku a na kostře karoserie vozidla

8.1.3.2.1. Zařízení směřující dopředu

8.1.3.2.1.1. Způsob použitý k připevnění vozidla během zkoušky nesmí být takový, aby došlo k zpevnění kotevních úchytů sedadel, bezpečnostních pásů pro dospělé a případných přídavných kotevních úchytů potřebných k připevnění dětského zádržného systému nebo ke zmenšení normální deformace nosné konstrukce. Nesmí být přítomna žádná část vozidla, která by omezovala pohyb figuríny a tím zmenšovala zatížení působící na dětský zádržný systém při zkoušce. Části nosné konstrukce, které byly odstraněny, se mohou nahradit součástmi stejné pevnosti za předpokladu, že nebrání pohybu figuríny.

8.1.3.2.1.2. Zajišťovací zařízení se považuje za vyhovující, jestliže nevyvolává žádný účinek na oblast rozprostírající se po celé šířce nosné konstrukce a jestliže je vozidlo nebo nosná konstrukce zablokována nebo znehybněna vpředu ve vzdálenosti nejméně 500 mm před ukotvením zádržného systému. Vzadu musí být nosná konstrukce připevněna v dostatečné vzdálenosti za ukotvením tak, aby bylo zajištěno splnění všech požadavků podle odstavce 8.1.3.2.1.1.

8.1.3.2.1.3. Sedadlo a dětské zádržné zařízení se seřídí a umístí do polohy zvolené technickou zkušebnou provádějící schvalovací zkoušky tak, aby se vytvořily co nejnepříznivější podmínky, pokud jde o pevnost, slučitelné s umístěním figuríny ve vozidle. Poloha opěradla sedadla a dětského zádržného systému se uvede v protokolu o zkouškách. Opěradlo sedadla, je-li jeho sklon seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li tato poloha stanovena, ve skutečném úhlu opěradla co nejbližším hodnotě 25°.

8.1.3.2.1.4. Pokud návod pro montáž a používání nestanoví jinak, přední sedadlo se umístí do nejpřednější běžně užívané polohy pro dětský zádržný systém určený k používání na místě k sezení vpředu a do nejzadnější běžně používané polohy pro dětské zádržné zařízení určené k používání na místě k sezení vzadu.

8.1.3.2.1.5. Podmínky zpomalení musí vyhovovat požadavkům podle odstavce 8.1.3.4. Ke zkoušce se použije sedadlo ze skutečného vozidla.

Změří se:

8.1.3.2.1.6.1. rychlost vozíku bezprostředně před nárazem;

8.1.3.2.1.6.2. brzdná dráha;

8.1.3.2.1.6.3. jakýkoli dotyk hlavy figuríny s vnitřkem kostry karoserie vozidla;

8.1.3.2.1.6.4. zpomalení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence;

8.1.3.2.1.6.5. jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz odstavec 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence.

8.1.3.2.1.7. Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému porušení.

8.1.3.2.2. Zařízení směřující dozadu

8.1.3.2.2.1. Ke zkouškám nárazem zezadu se kostra karoserie vozidla na zkušebním vozíku pootočí o 180°.

8.1.3.2.2.2. Požadavky jsou stejné jako pro čelní náraz.

8.1.3.3. Zkouška s celým vozidlem

8.1.3.3.1. Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle odstavce 8.1.3.4.

8.1.3.3.2. Pro zkoušky čelním nárazem se použije postup stanovený v příloze 9 tohoto předpisu.

8.1.3.3.3. Pro zkoušky nárazem zezadu se použije postup stanovený v příloze 10 tohoto předpisu.

Změří se:

8.1.3.3.4.1. rychlost vozidla/nárazového tělesa bezprostředně před nárazem;

8.1.3.3.4.2. jakýkoli dotyk hlavy figuríny (u skupiny 0 nebereme v úvahu končetiny) s interiérem vozidla;

8.1.3.3.4.3. zrychlení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence;

8.1.3.3.4.4. jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz odstavec 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence.

8.1.3.3.5. Přední sedadla, je-li sklon jejich opěradel seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li stanoven, ve skutečném úhlu opěradla sedadla co nejbližším k hodnotě 25°.

8.1.3.3.6. Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.

8.1.3.4. Podmínky pro dynamickou zkoušku jsou shrnuty v následující tabulce:

ČELNÍ NÁRAZ NÁRAZ ZEZADU Zkouška Zádržný systém Rychlost (km/h) Zkušeb ní impuls Brzdná dráha při zkoušce (mm) Rychlost (km/h) Zkušební impuls Brzdná dráha při zkoušce (mm) vozík se zkušebním sedadlem dopředu směřující přední a zadní sedadla, univerzální, polouniverzální nebo omezená (5) 50+0 –2 1 650±50 — — — dozadu směřující přední a zadní sedadla, univerzální, polo-univerzální nebo omezená (6) 50+0 –2 1 650±50 30+2 –0 2 275±25 karoserie na vozíku směřující dopředu (5) 50+0 –2 1 nebo 3 650±50 — — — směřující dozadu (6) 50+2 –2 1 nebo 3 650±50 30+2 –0 2 nebo 4 275±25 bariérová zkouška celého vozidla směřující dopředu 50+0 –2 3 není specifikováno — — — směřující dozadu 50+0 –2 3 není specifikováno 30+2 –0 4 není specifikováno Poznámka: Všechna zádržná zařízení pro skupinu 0 a 0+ se zkoušejí podle podmínek pro „zařízení směřující dozadu“ při nárazu zepředu i zezadu. Legenda: Zkušební impuls č. 1: jak je předepsáno v příloze 7 – čelní náraz Zkušební impuls č. 2: jak je předepsáno v příloze 7 – náraz zezadu Zkušební impuls č. 3: zpomalovací impuls vozidla vystaveného čelní nárazu Zkušební impuls č. 4: zpomalovací impuls vozidla vystaveného nárazu zezadu

Dětské zádržné systémy s přídavnými kotevními úchyty

8.1.3.5.1. U dětských zádržných systémů určených k používání podle odstavce 2.1.2.3 a obsahujících přídavné kotevní úchyty se požadavek na zkoušku čelním nárazem podle odstavce 8.1.3.4 provádí takto:

8.1.3.5.2. u zařízení s krátkými horními připevňovacími popruhy, určenými například k připevnění k zadní odkládací poličce, musí konfigurace horního ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat příloze 6 dodatku 3;

8.1.3.5.3. u zařízení s dlouhými horními připojovacími popruhy, určenými například k použití v případech, kdy ve vozidle není tuhá odkládací polička a kdy horní připojovací popruhy jsou připevněny k podlaze vozidla, musí ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat příloze 6 dodatku 3;

8.1.3.5.4. u zařízení určených k používání v obou konfiguracích se provedou zkoušky předepsané v odstavcích 8.1.3.5.2 a 8.1.3.5.3 s výjimkou toho, že v případě zkoušky podle ustanovení odstavce 8.1.3.5.3 se použije jen figurína s větší hmotností;

8.1.3.5.5. u zařízení směřujících dozadu musí konfigurace dolního ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat ustanovením přílohy 6 dodatku 3.

8.1.3.6. Zkušební figuríny

8.1.3.6.1. Dětské zádržné systémy a figuríny musejí být namontovány tak, aby byly splněny požadavky podle odstavce 8.1.3.6.3.

8.1.3.6.2. Dětský zádržný systém se zkouší s figurínami předepsanými v příloze 8 tohoto předpisu.

Usazení figuríny

8.1.3.6.3.1. Figurína se umístí tak, aby mezi zadní částí figuríny a zádržným zařízením byla mezera. V případě brašny na přenášení dítěte se figurína umístí v přímé vodorovné poloze co možno nejblíže k ose brašny.

8.1.3.6.3.2. Umístěte dětskou sedačku na zkušební sedadlo.

Umístěte figurínu do dětské sedačky.

Mezi figurínu a opěradlo sedačky umístěte sklápěcí desku nebo podobné ohebné zařízení o tloušťce 2,5 cm, šířce 6 cm a délce rovnající se výšce ramene (v sedící poloze, příloha 8) zmenšené o výšku středu kyčle (v sedící poloze, v příloze 8 výška podkolenní oblasti zvýšená o polovinu výšky stehna, v sedící poloze) příslušející velikosti figuríny, která se zkouší. Deska má co nejtěsněji sledovat zakřivení sedačky a její dolní konec musí být ve výšce kyčelního kloubu figuríny.

Seřiďte pás podle návodu výrobce, avšak na zatížení 250 N ± 25 N nad úrovní síly seřizovacího zařízení, s úhlem ohybu popruhu v seřizovacím zařízení 45 ±5°, popřípadě s úhlem předepsaným výrobcem.

Dokončete nasazení dětské sedačky na zkušební sedadlo podle přílohy 21 tohoto předpisu.

Vyjměte ohebné zařízení.

Toto ustanovení se týká jen postrojových zádržných zařízení a zádržných zařízení, v nichž je dítě připoutáno tříbodovým bezpečnostním pásem pro dospělé a u nichž je použito aretační zařízení, a netýká se dětských zádržných popruhů připojených přímo k navíječi.

8.1.3.6.3.3. Podélná rovina procházející střednicí zkušební figuríny musí být nastavena doprostřed mezi oba spodní kotevní úchyty pásů, je však také třeba vzít v úvahu odstavec 8.1.3.2.1.3. V případě přídavných sedáků, které se mají zkoušet s figurínou představující desetileté dítě, musí být podélná rovina procházející střednicí figuríny umístěna 75 mm ± 5 mm vlevo nebo vpravo od bodu ležícího uprostřed mezi oběma dolními kotevními úchyty.

8.1.3.6.3.4. V případě zařízení vyžadujících použití normalizovaného pásu může být ramenní popruh na figuríně před dynamickou zkouškou umístěn pomocí lehké krycí pásky dostatečné šířky a délky. U zádržných zařízení směřujících dozadu je při zrychlení zkušebního vozíku přípustné spojit hlavu figuríny lehkou krycí páskou se 100mm tyčí nebo s opěradlem zádržného zařízení.

8.1.3.7. Kategorie figuríny, která se použije

Zařízení skupiny 0: zkoušky s figurínou novorozence a s figurínou o hmotnosti 9 kg.

Zařízení skupiny 0+: zkoušky s figurínou novorozence a s figurínou o hmotnosti 11 kg.

Zařízení skupiny I: zkoušky s figurínou o hmotnosti 9 kg a 15 kg.

Zařízení skupiny II: zkoušky s figurínou o hmotnosti 15 kg a 22 kg.

Zařízení skupiny III: zkoušky s figurínou o hmotnosti 22 kg a 32 kg.

8.1.3.7.6. Je-li dětský zádržný systém vhodný pro dvě nebo více hmotnostních skupin, provedou se zkoušky s použitím výše stanovených nejlehčích a nejtěžších figurín pro všechny dotyčné skupiny. Jestliže se však konfigurace zařízení některé skupiny značně liší od nejbližší skupiny, např. je-li změněno uspořádání postroje nebo jeho délka, může laboratoř provádějící zkoušky, uzná-li to za vhodné, provést i zkoušku s figurínou o střední hmotnosti.

8.1.3.7.7. Jestliže je dětský zádržný systém konstruován pro dvě nebo více dětí, musí být jedna zkouška provedena s nejtěžšími figurínami posazenými na všech místech k sezení. Druhá zkouška se provede s výše specifikovanými nejlehčími a nejtěžšími figurínami. Zkoušky se musí provést za použití zkušebního sedadla znázorněného v příloze 6 dodatku 3 na obrázku 3. Laboratoř provádějící zkoušky může, uzná-li to za vhodné, doplnit třetí zkoušku jakoukoli kombinací figurín nebo neobsazených míst k sezení.

8.1.4. Zádržný systém přídavných sedáků

Na sedací plochu zkušebního stavu položte bavlněnou tkaninu. Umístěte přídavný sedák na zkušební stav, umístěte maketu dolní části trupu dle popisu v příloze 22 na obrázku 1 na povrch sedáku, nasaďte a připoutejte tříbodový bezpečnostní pás pro dospělé a napněte jej, jak je předepsáno v příloze 21. Popruhem o šířce 25 mm nebo podobným prostředkem obepínajícím přídavný sedák působte silou 250 N ± 5 N ve směru šipky A na obrázku 2 v příloze 22, ve směru rovnoběžném se sedací plochou zkušebního stavu.

8.2. Zkoušky jednotlivých součástí

8.2.1. Spona

Zkouška rozepínání při zatížení

8.2.1.1.1. Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, který byl již podroben dynamické zkoušce podle odstavce 8.1.3.

8.2.1.1.2. Dětský zádržný systém se vyjme ze zkušebního vozíku nebo vozidla, aniž se rozepne spona. Spona se zatíží přímým tahem prostřednictvím popruhu k ní uvázaného tak, aby všechny popruhy byly napínány silou 80/n daN; symbol „n“ v tomto zlomku znamená počet popruhů připojených ke sponě v zajištěném stavu, nejméně dva, je-li spona připevněna k tuhé části. Při použití síly během dynamické zkoušky musí být brán v úvahu úhel, který svírá spona s touto tuhou částí.

8.2.1.1.3. Na geometrický střed tlačítka pro rozepnutí spony se působí silou podél stanovené osy probíhající rovnoběžně s počátečním směrem pohybu tlačítka rychlostí 400 mm/min ± 20 mm/min; geometrický střed se vztahuje na tu část povrchu spony, na kterou působí uvolňovací tlak. Při působení rozpínací síly musí být spona opřena o tuhou opěru.

8.2.1.1.4. Silou k rozepnutí spony se na sponu působí za použití siloměru nebo podobného zařízení způsobem a ve směru normálního používání. Dotykový konec musí mít tvar vyleštěné kovové polokoule s poloměrem 2,5 mm ± 0,1 mm.

8.2.1.1.5. Změří se síla potřebné k rozepnutí spony a zaznamená se jakékoliv selhání.

8.2.1.2. Zkouška rozpínání při nulovém zatížení

8.2.1.2.1. Úplná spona, která dosud nebyla vystavena zatížení, se namontuje a nastaví do polohy v nezatíženém stavu.

8.2.1.2.2. K měření síly potřebné k rozepnutí spony se použije způsob stanovený v odstavcích 8.2.1.1.3 a 8.2.1.1.4.

8.2.1.2.3. Změří se síla potřebná k rozepnutí spony.

8.2.1.3. Zkouška pevnosti

8.2.1.3.1. Pro zkoušku pevnosti se použijí dva vzorky. Zkouška se provede se všemi seřizovacími zařízeními, s výjimkou seřizovacích zařízení přímo montovaných na dětský zádržný systém.

8.2.1.3.2. V příloze 20 je znázorněno typické zařízení pro zkoušku pevnosti spony. Spona je umístěna na horní kruhovou desku (A) uvnitř reliéfu. Všechny popruhy připojené ke sponě jsou nejméně 250 mm dlouhé a visí dolů z horní desky jednotlivě podle polohy ve sponě. Volné konce popruhů jsou pak ovinuty okolo spodní kruhové desky (B), odkud pokračují do vnitřního otvoru desky. Všechny popruhy mají být svislé mezi A a B. Kruhová přítlačná deska (C) se pak lehce přitiskne na spodní plochu desky (B) tak, aby byl ještě možný určitý pohyb popruhů. Na trhacím stroji se malou silou napínají a protahují všechny popruhy mezi deskami (B) a (C) až do zatížení všech popruhů podle jejich uspořádání. V průběhu této operace a vlastní zkoušky se spona nesmí dotýkat desky (A) nebo jakékoli její části. Desky (B) a (C) se pak pevně sevřou k sobě a tahová síla se zvětšuje rychlostí 100 mm/min ± 20 mm/min až do dosažení požadovaných hodnot.

8.2.2. Seřizovací zařízení

8.2.2.1. Snadnost seřizování

8.2.2.1.1. Při zkoušení ručního seřizovacího zařízení se popruh stejnoměrně protahuje seřizovacím zařízením, při zachování obvyklých podmínek používání, rychlostí 100 mm/min ± 20 mm/min a změří se maximální síla zaokrouhlená na nejbližší celou hodnotu N po prvních 25 mm ± 5 mm pohybu popruhu.

8.2.2.1.2. Zkouška se provede v obou směrech průchodu popruhu zařízením, přičemž se popruh před změřením podrobí 10 cyklům úplného průchodu.

8.2.3. Zkouška mikroprokluzu (viz příloha 5, obrázek 3)

8.2.3.1. Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce mikroprokluzu, se uchovávají před zkouškou po dobu nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 20 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 65 % ± 5 %. Zkouška se provede za teploty v rozmezí od 15 °C do 30 °C.

8.2.3.2. Volný konec popruhu se uspořádá ve stejné konfiguraci, jako když se zařízení používá ve vozidle, přičemž nesmí být připevněn k žádné jiné části.

8.2.3.3. Seřizovací zařízení se umístí na svislo část popruhu, jehož jeden konec nese zatížení 50 N ± 0,5 N (vedeného tak, aby se zabránilo kolísání zatížení a kroucení popruhu). Volný konec popruhu směřuje ze seřizovacího zařízení svisle nahoru nebo dolů, tak, jako tomu je ve vozidle. Druhý konec prochází přes vodicí váleček, jehož vodorovná osa je rovnoběžná s rovinou části popruhu nesoucího zatížení, a úsek popruhu procházející přes váleček je vodorovný.

8.2.3.4. Zkoušené zařízení se uspořádá tak, aby jeho střed v nejvyšší poloze, do které může být zvednut, byl vzdálen 300 mm ± 5 mm od podpůrného stolu a zátěž 50 N byla od tohoto stolu vzdálena 100 mm ± 5 mm.

8.2.3.5. Před zkouškou se provede 20 ± 2 zkušebních cyklů a nato 1 000 ± 5 cyklů s frekvencí 30 ± 10 cyklů za minutu, při celkové amplitudě 300 mm ± 20 mm nebo podle ustanovení odstavce 8.2.5.2.6.2. Zatížením 50 N se působí jen po dobu odpovídající posuvu o 100 mm ± 20 mm při každé půlperiodě. Mikroprokluz se změří z polohy po ukončení 20 cyklů před zkouškou.

8.2.4. Navíječ

8.2.4.1. Navíjecí síla

8.2.4.1.1. Navíjecí síly se musí měřit se soupravou bezpečnostních pásů nasazených na figurínu jako u dynamické zkoušky předepsané v odstavci 8.1.3. Napnutí popruhu se měří v místě dotyku s figurínou (avšak těsně před ním), zatímco popruh je navíjen rychlostí přibližně 0,6 m/min.

Životnost mechanismu navíječe

8.2.4.2.1. Popruh se vytahuje a nechává navíjet po požadovaný počet cyklů rychlostí nejvýše 30 cyklů za minutu. U navíječů s nouzovým blokováním se při každém pátém cyklu silněji trhne, aby se navíjecí zařízení zablokovalo. Stejný počet trhnutí se provede v každé z různých pěti poloh vytažení, a to při 90, 80, 75, 70 a 65 % celkové délky popruhu na navíječi. Je-li však tato délka větší než 900 mm, výše uvedená procenta se počítají jen z posledních 900 mm popruhu, které lze z navíječe vytáhnout.

8.2.4.3. Blokování navíječů s nouzovým blokováním

8.2.4.3.1. Blokování navíječe se zkouší jednou, když byla odvinuta celá délka popruhu snížená o 300 mm ± 3 mm.

8.2.4.3.2. Je-li navíječ uváděn v činnost pohybem popruhu, musí se popruh vytahovat směrem, ve kterém se normálně vytahuje, je-li navíječ namontován ve vozidle.

8.2.4.3.3. Zkoušejí-li se navíječe na citlivost k zrychlování vozidla, provedou se zkoušky při výše uvedené délce vytažení v obou směrech podél dvou vzájemně kolmých os, jež jsou vodorovné, jsou-li navíječe ve vozidle namontovány podle pokynů výrobce dětského zádržného systému. Není-li tato poloha předepsána, musí se technická zkušebna poradit s výrobcem dětského zádržného systému. Jeden z těchto směrů zkoušky zvolí technická zkušebna tak, aby byly vytvořeny nejnepříznivější podmínky pro uvádění blokovacího mechanismu v činnost.

8.2.4.3.4. Konstrukce použitého zařízení musí zajistit, aby se požadovaného zrychlení dosáhlo průměrným nárůstem zrychlení nejméně 25 g/s (7).

8.2.4.3.5. Aby se mohlo přezkoušet splnění požadavků podle odstavců 7.2.3.2.1.3 a 7.2.3.2.1.4, navíječ se namontuje na vodorovný stůl, který se naklání rychlostí nepřevyšující 2° za sekundu, až dojde k zablokování. Zkouška se opakuje s nakláněním v jiných směrech, aby se zajistilo, že požadavky jsou splněny.

8.2.4.4. Zkouška odolnosti proti korozi

8.2.4.4.1. Zkouška odolnosti proti korozi je popsána v odstavci 8.1.1

8.2.4.5. Zkouška odolnosti proti prachu

8.2.4.5.1. Navíječ zařízení se vloží do zkušební komory popsané v příloze 3 tohoto předpisu. Musí se namontovat ve stejné poloze jako ve vozidle. Zkušební komora obsahuje prach, jehož složení je uvedeno v odstavci 8.2.4.5.2. Z navíječe se odvine popruh na délku 500 mm a ponechá se takto odvinutý s tím, že se do jedné až dvou minut po každém rozvíření prachu podrobí 10 úplným cyklům zatažení a odvinutí. Prach se rozviřuje po dobu 5 sekund každých 20 minut v průběhu 5 hodin stlačeným vzduchem neobsahujícím olej ani vlhkost a procházejícím otvorem o průměru 1,5 mm ± 0,1 mm při tlaku 5,5 bar ± 0,5 bar.

8.2.4.5.2. Prach použitý při zkoušce popsané v odstavci 8.2.4.5.1 se skládá přibližně z 1 kg suchého křemene. Rozdělení velikosti částeček:

a) průchod otvorem 150 μm, průměr drátu 104 μm: 99 % – 100 %;

b) průchod otvorem 105 μm, průměr drátu 64 μm: 76 % – 86 %;

c) průchod otvorem 75 μm, průměr drátu 52 μm: 60 % – 70 %.

8.2.5. Statická zkouška popruhů

8.2.5.1. Zkouška pevnosti popruhu

8.2.5.1.1. Každá zkouška se musí provést se dvěma novými vzorky popruhu stabilizovanými podle odstavce 7.2.4.

8.2.5.1.2. Každý popruh se musí uchytit do čelistí stroje na zkoušení pevnosti v tahu. Čelisti musí být řešeny tak, aby nemohlo dojít k přetržení popruhu na nich nebo v jejich blízkosti. Rychlost posuvu musí být 100 mm/min ± 20 mm/min. Volná délka vzorku mezi čelistmi stroje při zahájení zkoušky musí být 200 mm ± 40 mm.

8.2.5.1.3. Tah se zvětšuje tak dlouho, až se popruh přetrhne, a zaznamená se zatížení na mezi pevnosti.

8.2.5.1.4. Jestliže popruh vyklouzne nebo se přetrhne na některé z čelistí nebo ve vzdálenosti menší než 10 mm od některé z nich, zkouška je neplatná a provede se nová zkouška s jiným vzorkem.

Vzorky vyříznuté z popruhů podle odstavce 3.2.3 se stabilizují takto:

8.2.5.2.1. Stabilizace při teplotě a vlhkosti okolí

8.2.5.2.1.1. Popruh se uchovává 24 ± 1 hodin v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Neprovede-li se zkouška ihned po stabilizaci, musí být vzorek až do zahájení zkoušky uložen ve vzduchotěsně uzavřené nádobě. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizační atmosféry nebo z nádoby.

8.2.5.2.2. Vystavení účinkům světla

8.2.5.2.2.1. Použije se ustanovení doporučení ISO 105-B 02(1978). Popruh se vystaví světlu na dobu potřebnou k vyblednutí standardní modře č. 7 na odstín rovnající se stupni 4 na stupnici šedi.

8.2.5.2.2.2. Po vystavení se popruh ponechá nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu ze stabilizačního zařízení.

8.2.5.2.3. Stabilizace za nízké teploty

8.2.5.2.3.1. Popruh se uchovává nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %.

8.2.5.2.3.2. Popruh se potom uchovává po dobu 90 ± 5 minut na rovné ploše v nízkoteplotní komoře, v níž je teplota vzduchu –30 °C ± 5 °C. Potom se přehne a přehyb se zatíží závažím o hmotnosti 2 kg ± 0,2 kg, předem ochlazeným na –30 °C ± 5 °C. Po uchovávání zatíženého popruhu po dobu 30 ± 5 minut v téže mrazicí komoře se závaží sejme a do 5 minut po vyjmutí popruhu z mrazicí komory se změří mez pevnosti.

8.2.5.2.4. Stabilizace za vysoké teploty

8.2.5.2.4.1. Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut ve vyhřívací komoře v atmosféře mající teplotu 60 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 65 % ± 5 %.

8.2.5.2.4.2. Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu z vyhřívací komory.

8.2.5.2.5. Vystavení účinkům vody

8.2.5.2.5.1. Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut zcela ponořen v destilované vodě o teplotě 20 °C ± 5 °C s nepatrnou přísadou smáčedla. Smí se použít jakékoli smáčedlo vhodné pro zkoušené vlákno.

8.2.5.2.5.2. Mez pevnosti se musí stanovit do 10 minut po vyjmutí popruhu z vody.

8.2.5.2.6. Zkoušky odolnosti proti oděru

8.2.5.2.6.1. Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce odolnosti proti oděru, se před zkouškou ponechají nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Okolní teplota během zkoušení musí být v rozmezí od 15 °C do 30 °C.

8.2.5.2.6.2. V následující tabulce jsou uvedeny všeobecné podmínky pro jednotlivé zkoušky:

Zatížení (N) Počet cyklů za minutu Počet cyklů Zkouška typu 1 10 ± 0,1 30 ± 10 1 000 ± 5 Zkouška typu 2 5 ± 0,05 30 ± 10 5 000 ± 5

Nepostačuje-li délka popruhu pro zkoušení posunutí většího než 300 mm, může se zkouška provést s menší délkou, nejméně však s délkou 100 mm.

8.2.5.2.6.3. Zvláštní zkušební podmínky

8.2.5.2.6.3.1. Postup zkoušky typu 1: v případech, kdy popruh prokluzuje rychloseřizovacím zařízením. Na jeden z popruhů se působí ve svislém směru trvale zatížením 10 N. Druhý popruh, nastavený vodorovně, se připojí k zařízení, které popruhem pohybuje dozadu a dopředu. Seřizovací zařízení se umístí na vodorovný popruh tak, aby popruh zůstal napnutý (viz příloha 5, obrázek 1).

8.2.5.2.6.3.2. Postup zkoušky typu 2: v případech, kdy popruh při průchodu některou tuhou částí mění směr. Při této zkoušce musí úhly obou popruhů odpovídat obrázku 2 v příloze 5. Zatížení 5 N musí působit trvale po celou dobu zkoušky. Pro případy, kde popruh při průchodu tuhou částí mění více než jednou svůj směr, může se zatížení 5 N zvýšit tak, aby se dosáhlo předepsaného posuvu popruhu 300 mm touto tuhou částí.

8.2.6. Aretační zařízení

8.2.6.1. Zařízení třídy A

Zádržné zařízení a největší figurína, pro kterou je zařízení určeno, se usadí podle obrázku 5. Musí se použít popruhy uvedené v příloze 13 tohoto předpisu. Aretační zařízení se úplně sevře, pás se označí tam, kde vstupuje do aretačního zařízení. Na pás se připevní siloměry pomocí kroužku ve tvaru D. Po dobu 1 sekundy se působí silou, která se rovná dvojnásobku (± 5 %) hmotnosti nejtěžší figuríny skupiny I. Dolní poloha se použije pro aretační zařízení v poloze A a horní poloha pro aretační zařízení v poloze B. Dále se touto silou působí ještě devětkrát. Pás se označí další značkou v místě vstupu popruhu do aretačního zařízení a změří se vzdálenost mezi dvěma značkami na popruhu. V průběhu této zkoušky musí být navíječ odblokován.

8.2.6.2. Zařízení třídy B

Dětské zádržné zařízení musí být pevně připevněno a popruhy, uvedené v příloze 13 tohoto předpisu, musí procházet aretačním zařízením a rámem sedačky podle postupu popsaného v návodu výrobce. Pás prochází zkušebním zařízením, které je popsáno na obrázku 6, na něj je připevněno závaží o hmotnosti 5,25 kg ± 0,05 kg. Mezi závažím a bodem, kde popruh opouští rám, musí být 650 mm ± 40 mm volné délky popruhu. Aretační zařízení se úplně sevře a pás se u vstupu do zařízení označí. Závaží se zvedne a uvolní tak, aby padalo volně po dráze 25 mm ± 1 mm. To se opakuje 100 ± 2krát s frekvencí 60 ± 2 cyklů za minutu, aby se simulovalo trhnutí zádržného zařízení ve vozidle. Potom se pás označí na vstupu do aretačního zařízení a změří se vzdálenost mezi dvěma značkami. Aretační zařízení musí pokrývat celou šířku popruhu v namontovaném stavu s usazenou figurínou 15 kg. Tato zkouška se vykoná také se stejnými úhly popruhu jako jsou v normálním provozu. Volný konec břišní části pásu se upevní. Zkouška se provede s dětským zádržným zařízením pevně uchyceným ke zkušebnímu stavu, jež se užije při zkoušce převrácením nebo při dynamické zkoušce. Zatěžovací popruh se může připevnit k simulované sponě.

8.2.7. Zkouška odolnosti seřizovacích zařízení montovaných přímo na dětský zádržný systém proti opotřebení

Usaďte největší figurínu, pro kterou je zařízení určeno, jako pro dynamickou zkoušku, včetně standardní vůle určené v odstavci 8.1.3.6. Na popruhu vyznačte referenční čáru v místě, kde jeho volný konec vstupuje do seřizovacího zařízení.

Vyjměte figurínu a dětský zádržný systém umístěte do zařízení pro zkoušku podle obrázku 1 v příloze 19.

Celková délka popruhu procházející seřizovacím zařízením při zkušebním cyklování musí být nejméně 150 mm. Tento pohyb musí být takový, že nejméně 100 mm popruhu na straně referenční čáry směrem k volnému konci popruhu a dále zbývající pohybující se část popruhu (přibližně 50 mm) na straně nedílného postrojového pásu se pohybují skrz seřizovací zařízení.

Je-li délka popruhu od referenční čáry k volnému konci popruhu nedostatečná pro výše popsaný posuv, musí posuv popruhu seřizovacím zařízením o délce 150 mm vycházet z polohy plně vytaženého postrojového pásu.

Frekvence musí být 10 ± 1 cyklů/min, s rychlostí v „B“ 150 mm/s ± 10 mm/s.

Teplotní zkouška

8.2.8.1. Části uvedené v odstavci 7.1.5.1 se vystaví trvalému působení teploty okolí nejméně 80 °C nad povrchem vody v uzavřeném prostoru po dobu nejméně 24 hodin a pak se ochladí v prostředí o teplotě nepřesahující 23 °C. Po periodě ochlazení bezprostředně následují za sebou tři cykly, každý v trvání 24 hodin; přitom každý cyklus obsahuje tyto po sobě následující sekvence:

i) teplota okolí se trvale udržuje na hodnotě nejméně 100 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 80 minut od začátku cyklu; potom

ii) se teplota okolí trvale udržuje na hodnotě nejvýše 0 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 90 minut; potom

iii) se udržuje teplota okolí na hodnotě nejvýše 23 °C v průběhu zbývající části 24hodinového cyklu.

8.3. Kalibrace sedáku zkušebního sedadla

8.3.1. Kalibrační zkouška sedáku zkušebního sedadla se provádí u nového sedáku pro stanovení počátečních hodnot průniku při nárazu a špičkového zpoždění a pak po každé padesáté dynamické zkoušce nebo nejméně jednou měsíčně, podle toho, k čemu dojde dříve, nebo před každou zkouškou, pokud se zkušební zařízení používá často.

8.3.2. Postupy certifikace a měření musí odpovídat poslední verzi normy ISO 6487; měřicí zařízení musí odpovídat specifikacím datového kanálu s filtrem kanálu třídy (CFC) 60.

Na zkušebním zařízení určeném v příloze 17 tohoto předpisu se provedou 3 zkoušky, 150 mm ± 5 mm od přední hrany sedáku na střednici a pak ve vzdálenosti 150 mm ± 5 mm na každou stranu od střednice.

Zařízení umístěte svisle na pevný a rovný povrch. Spouštějte závaží tak dlouho, až se dotkne povrchu, a nastavte ukazatel průniku do nulové polohy. Zařízení umístěte svisle nad zkušební bod, zdvihněte závaží na 500 mm ± 5 mm a pak je uvolněte, aby volným pádem narazilo na povrch sedadla. Zaznamenejte průnik a křivku zpomalení.

8.3.3. Zaznamenané maximální hodnoty se nesmí lišit o více než 15 % od počátečních hodnot.

8.4. Vysokorychlostní filmy a videosekvence

8.4.1. Aby bylo možné určit chování figuríny a její posunutí, musí se všechny dynamické zkoušky snímat na film nebo video o frekvenci nejméně 400 snímků za sekundu.

8.4.2. Na zkušební vozík nebo nosnou konstrukci vozidla se připevní vhodné kalibrační značky, aby bylo možné určit posunutí figuríny.

8.5. Elektrická měření

Postupy měření musí odpovídat postupům určeným v nejnovějším vydání normy ISO 6487. Třídy frekvenčního kanálu musí být:

Typ měření CFC (Hz) Zatížení pásu 60 Zrychlení (makety) hlavy 1 000 Zrychlení hrudi 180 Zrychlení zkušebního vozíku 60

Vzorkovací frekvence musí být minimálně osminásobkem frekvence FH (např. při měření s před-vzorkovacími filtry třídy 1 000 to odpovídá minimální vzorkovací frekvenci přibližně 8 000 vzorků za sekundu na jeden kanál).

9. ZKUŠEBNÍ PROTOKOL

9.1. Ve zkušebním protokolu musí být zaznamenány výsledky všech zkoušek a měření a rychlosti vozíku, poloha spony při zkoušce, jestliže se může měnit, a každé poškození nebo zlomení.

9.2. Jestliže nebyla dodržena ustanovení týkající se kotevních úchytů obsažená v příloze 6 dodatku 3 k tomuto předpisu, musí být ve zkušebním protokolu popsáno, jak byl dětský zádržný systém namontován, a musí zde být uvedeny důležité úhly a rozměry.

9.3. Je-li dětský zádržný systém zkoušen ve vozidle nebo nosné konstrukci vozidla, musí se ve zkušebním protokolu uvést způsob připojení nosné konstrukce vozidla k vozíku, poloha dětského zádržného systému a sedadla a sklon opěradla sedadla.

10. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU DĚTSKÉHO ZÁDRŽNÉHO SYSTÉMU

Každá změna dětského zádržného systému se oznámí orgánu státní správy, který tento zádržný systém schválil. Tento orgán potom může:

10.1.1. usoudit, že změny zřejmě nemají znatelný nepříznivý vliv a že dětský zádržný systém v každém případě ještě plní požadavky; nebo

10.1.2. požadovat od pověřené technické zkušebny další zkušební protokol.

10.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se rozešle stranám Dohody, které používají tento předpis, podle postupu ve výše uvedeném odstavci 5.3.

10.3. Příslušný orgán vydávající rozšíření schválení přidělí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu ostatní strany Dohody z roku 1958, které tento předpis používají.

11. SHODNOST VÝROBY

Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v Dohodě, dodatek 2 (E/EHK/324-E/EHK/TRANS/505/Rev.2), společně s následujícími požadavky:

11.1. Každý dětský zádržný systém schválený dle tohoto předpisu musí být vyroben tak, aby byl shodný se schváleným typem tím, že splní požadavky stanovené v předchozích odstavcích 6 až 8.

11.2. Minimální požadavky na postupy kontrolu shodnosti výroby stanovené v příloze 16 tohoto předpisu musí být splněny.

11.3. Orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit způsoby kontroly shodnosti používané v každém výrobním závodě. Běžná četnost těchto ověření je dvakrát ročně.

12. SANKCE ZA NESHODNOST VÝROBY

12.1. Schválení pro dětské zádržné systémy udělená podle tohoto předpisu může být odňato, jestliže některý dětský zádržný systém opatřený údaji uvedenými v odstavci 5.4 neobstojí při namátkových kontrolách popsaných v odstavci 11 nebo pokud není shodný se schváleným typem.

12.2. Pokud strana Dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis používají, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.

13. UKONČENÍ VÝROBY

13.1. Jestliže držitel schválení ukončí výrobu určitého typu dětského zádržného systému schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení tohoto sdělení musí tento orgán informovat ostatní strany Dohody, které používají tento předpis, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.

14. NÁVOD

14.1. Ke každému dětskému zádržnému systému musí být připojen návod v jazyce státu, ve kterém bude zařízení prodáváno, s tímto obsahem:

Návod k instalaci musí obsahovat tyto body:

14.2.1. Pro „univerzální“ kategorii dětského zádržného systému musí být při prodeji, i bez odstranění obalu, dobře viditelný tento štítek:

1. Toto je „univerzální“ dětský zádržný systém. Je schválen podle předpisu č. 44 série změn 03, pro obecné použití ve vozidlech a vyhovuje pro většinu, ale ne pro všechna sedadla ve vozidle. 2. Správnou instalaci lze očekávat, jestliže výrobce vozidla v příručce prohlašuje, že do vozidla je možné umístit „univerzální“ dětský zádržný systém pro tuto věkovou skupinu. 3. Tento dětský zádržný systém je klasifikován jako „univerzální“ za podmínek přísnějších než podmínky, které byly použity pro dřívější konstrukce, které nejsou označeny tímto upozorněním. 4. V případě pochybností se poraďte s výrobcem nebo prodejcem dětského zádržného systému.

14.2.2. U „omezené“ a „polouniverzální“ kategorie dětských zádržných systémů musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelný tento štítek:

Tento dětský zádržný systém je určen pro „omezené/polouniverzální“ použití a je vhodný pro montáž na místa k sezení následujících vozidel: Místa k sezení v ostatních vozidlech mohou být pro umístění tohoto dětského zádržného systému také vhodná. V případě pochybností se poraďte s výrobcem nebo prodejcem dětského zádržného systému.

14.2.3. U kategorie dětských zádržných systémů pro „určité vozidlo“ musí být při prodeji dětských zádržných systémů i bez odstranění obalu uvedena zřetelně viditelná informace o tom, pro které vozidlo je systém určen.

14.2.4. Jsou-li pro tyto systémy požadovány bezpečnostní pásy pro dospělé, musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelný tento text:

„Vhodné pouze v případě, že je schválené vozidlo vybaveno bezpečnostními pásy: břišním/tříbodovým/statickým/s navíječem, které jsou schváleny podle předpisu OSN/EHK č. 16 nebo jiných rovnocenných norem.“ (Nehodící se škrtněte).

V případě zádržných systémů „brašna na přenášení dítěte“ musí být přiložen seznam brašen na přenášení dítěte, pro které je zařízení vhodné.

14.2.5. Výrobce dětského zádržného systému musí na krabici obalu uvést adresu, na které si může zákazník písemně vyžádat další informace o instalaci dětského zádržného systému do určitých vozidel.

14.2.6. Způsob montáže musí být znázorněn fotografiemi a/nebo velmi zřetelnými nákresy.

14.2.7. Uživatel musí být poučen, že pevné části a plastové součásti dětského zádržného systému musí být umístěny a namontovány tak, aby za běžného užívání vozidla nemohly být zachyceny pohyblivým sedadlem nebo dveřmi vozidla.

14.2.8. Uživatel musí být upozorněn na to, že brašna na přenášení dítěte se musí umístit kolmo k podélné ose vozidla.

14.2.9. V případě dětských zádržných systémů směřujících dozadu musí být zákazník upozorněn, aby toto zařízení neužíval na místech k sezení, která jsou vybavena airbagem. Tato informace musí být při prodeji zřetelně viditelná bez vyjmutí sedačky z obalu.

14.2.10. Pro kategorii „speciální zádržný systém“ musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelná tato informace:

Tento „speciální zádržný systém“ je konstruován tak, aby poskytoval dodatečnou oporu dětem, které mají potíže se správným sezením v běžných sedačkách. O vhodnosti tohoto zádržného systému pro vaše dítě se vždy poraďte s lékařem.

Návod k použití musí obsahovat tyto body:

14.3.1. hmotnostní skupiny, pro něž je zařízení určeno:

14.3.2. je-li zařízení používáno ve spojení s bezpečnostním pásem pro dospělé, jeho použití se uvede prostřednictvím této formulace: „Vhodné pouze k používání ve vozidlech uvedených v seznamu, jsou-li vybavena bezpečnostními pásy: břišní/tříbodový/statický/s navíječem, které jsou schváleny podle předpisu EHK č.16 nebo podle jiných rovnocenných norem.“ (Nehodící se škrtněte.)

14.3.3. způsob užívání musí být znázorněn fotografiemi a/nebo velmi zřetelnými nákresy. Sedačky, které se mohou použít jako směřující dopředu i jako směřující dozadu, se musí označit jasným upozorněním, že zařízení se musí používat s orientací směřující dozadu, dokud se nepřekročí stanovená hodnota hmotnosti dítěte nebo jiné rozměrové kritérium;

14.3.4. musí být jasně vysvětlen způsob ovládání spony a seřizovacích zařízení;

14.3.5. musí být doporučeno, aby všechny popruhy přidržující zádržné zařízení k vozidlu byly utaženy, aby všechny popruhy zadržující dítě byly seřízeny podle těla dítěte a aby se popruhy nebyly zkrouceny;

14.3.6. musí být zdůrazněno, že je důležité, aby břišní popruh byl nasazen nízko dole tak, aby pevně zachycoval pánev;

14.3.7. musí být doporučeno, aby zařízení bylo vyměněno, jestliže již bylo vystaveno silnému namáhání při nehodě;

14.3.8. musí být uveden návod na čištění zařízení;

14.3.9. uživatel musí být upozorněn na nebezpečí vyplývající z provedení jakýchkoli změn nebo doplnění zařízení bez schválení příslušným orgánem a na nebezpečí vyplývající z nedůsledného dodržování montážních návodů, které dodává výrobce dětského zádržného systému;

14.3.10. není-li sedačka opatřena textilním potahem, musí být doporučeno, aby byla sedačka chráněna před slunečním zářením, poněvadž jinak by mohla být pro pokožku dítěte příliš horká;

14.3.11. doporučí se nenechávat děti v dětských zádržných systémech bez dozoru;

14.3.12. doporučí se, aby všechna zavazadla nebo jiné předměty, které by pravděpodobně mohly při srážce způsobit zranění, byly řádně zajištěny.

14.3.13. Dále se doporučí:

a) Dětský zádržný systém se nesmí užívat bez potahu.

b) Potah sedadla se nesmí nahradit žádným jiným potahem, než doporučil výrobce, protože potah představuje nedílnou součást vlastností zařízení.

14.3.14. Návod musí obsahovat text nebo schematický nákres udávající, jak může uživatel rozpoznat nevyhovující polohu spony bezpečnostního pásu pro dospělé vzhledem k nejvíce zatíženým místa styku na zádržném zařízení. V případě pochybností musí být uživatel odkázán na výrobce dětského zádržného systému.

14.3.15. Jestliže dětský zádržný systém umožňuje alternativní styčné místo přenášející zatížení, musí být jasně popsáno jeho použití. Uživatel musí být informován, jak má posuzovat, zda použití této alternativní dráhu je vyhovující. V případě pochybností musí být uživatel odkázán na výrobce dětského zádržného systému. Uživatel musí být jasně informován o tom, že má začít instalovat dětský zádržný systém na místech k sezení, která jsou v příručce pro uživatele vozidla zařazena do kategorie „univerzální“, za použití hlavní dráhy pásu.

14.3.16. Musí být učiněna opatření, aby návod mohl být trvale na dětském zádržném systému po celou dobu jeho životnosti nebo aby byl v případě zabudovaných zádržných zařízení v příručce k vozidlu.

14.3.17. Výslovná výstraha musí varovat proti použití míst styku přenášejících zatížení jiných, než jsou popsány v návodu k užívání a vyznačeny na dětském zádržném systému.

15. NÁZVY A ADRESY POVĚŘENÝCH TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN A ORGÁNŮ STÁTNÍ SPRÁVY

15.1. Smluvní stany Dohody, které používají tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy pověřených technických zkušeben a orgánů státní správy, které udělují schválení a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo o rozšíření nebo odmítnutí či odnětí schválení, vydaná v jiných státech.

(1) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Jugoslávii, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbajdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropskou unii (schválení udělují její členské státy a užívají své příslušné symboly EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jižní Afriku, 48 pro Nový Zéland. Dalším státům se přidělí následující čísla v chronologickém pořadí, ve kterém budou ratifikovat Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení, udělených na základě těchto pravidel, a nebo k této dohodě přistupovat, a takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.

(2) Při použití figuríny novorozence se nepoužijí limity zrychlení hrudi, protože není vybavena přístroji.

(3) Figurína novorozence není vybavena žádnou břišní vložkou. Proto je posouzení průniku do břicha možné pouze na základě subjektivní analýzy.

(4) Pokud není uvedeno jinak, neplatí dovolené odchylky rozměrů pro mezní hodnoty.

Rozsah rozměrů (mm) méně než 6 6 až 30 30 až 120 120 až 315 315 až 1 000 nad 1 000 Dovolená odchylka (mm) ± 0,5 ± 1 ± 1,5 ± 2 ± 3 ± 4

Dovolené odchylky úhlů, pokud není stanoveno jinak: ± 1.

(5) Při kalibraci má být brzdná dráha 650 mm ± 30 mm

(6) Při kalibraci má být brzdná dráha 275 mm ± 20 mm

Poznámka: Všechna zádržná zařízení pro skupinu 0 a 0+ se zkoušejí podle podmínek pro „zařízení směřující dozadu“ při nárazu zepředu i zezadu.

Legenda:

Zkušební impuls č. 1: jak je předepsáno v příloze 7 – čelní náraz

Zkušební impuls č. 2: jak je předepsáno v příloze 7 – náraz zezadu

Zkušební impuls č. 3: zpomalovací impuls vozidla vystaveného čelní nárazu

Zkušební impuls č. 4: zpomalovací impuls vozidla vystaveného nárazu zezadu

(7) g = 9,81 m/s2.

PŘÍLOHA 1 SDĚLENÍ (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))

PŘÍLOHA 2 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ Dětský zádržný systém opatřený výše uvedenou značkou schválení je zařízením způsobilým k instalaci do jakéhokoliv vozidla a použitelným pro hmotnostní rozsah 9 kg–36 kg (skupiny I-III); je schvalován v Nizozemsku pod č. 032439. Toto číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu pro schvalování zádržných zařízení pro dětské cestující v motorových vozidlech (dětský zádržný systém), ve znění série změn 03. Dětský zádržný systém opatřený výše uvedenou značkou schválení je zařízení, které nesmí být instalováno do libovolného vozidla a které je použitelné pro hmotnostní rozsah 9 kg–25 kg (skupina I-II); je schvalováno v Nizozemsku pod č. 032439. Toto číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu pro schvalování zádržných zařízení pro dětské cestující v motorových vozidlech (dětský zádržný systém) ve znění série změn 03. Symbol „Y“ označuje, že systém obsahuje rozkrokový popruh. Poznámka: Číslo schválení a doplňkový symbol (symboly) musí být umístěny v blízkosti kružnice nad písmenem „E“ nebo pod ním, popřípadě vlevo nebo vpravo od něho. Číslice čísla schválení musí být na stejné straně od písmene „E“ a musí být stejně orientovány. Doplňkový symbol (symboly) musí být umístěn protilehle k číslu schválení. U čísla schválení je třeba se vyhnout používání římských číslic, aby se předešlo možnosti záměny s jinými symboly.

PŘÍLOHA 3 USPOŘÁDÁNÍ ZAŘÍZENÍ NA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI PROTI PRACHU (rozměry v milimetrech)

PŘÍLOHA 4 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI KOROZI 1. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ 1.1. Zařízení se skládá z mlžné komory, zásobníku solného roztoku, přívodu vhodně upraveného stlačeného vzduchu, jedné nebo několika rozprašovacích trysek, podstavců na vzorky, zařízení k vyhřívání komory a potřebného ovládacího ústrojí. Rozměry a bližší podrobnosti konstrukce zařízení jsou volitelné za předpokladu, že jsou splněny zkušební podmínky. 1.2. Je důležité zajistit, aby kapky roztoku nashromážděné na stropě nebo krytu komory nepadaly na zkoušené vzorky. 1.3. Kapky roztoku padající ze zkušebních vzorků se nesmějí vracet do zásobníku k opětnému rozprašování. 1.4. Zařízení nesmí být zhotoveno z materiálů majících vliv na korozní účinky mlhy. 2. UMÍSTĚNÍ ZKUŠEBNÍCH VZORKŮ V MLŽNÉ KOMOŘE 2.1. Vzorky, s výjimkou navíječů, musí být podepřeny nebo zavěšeny v úhlu v rozmezí od 15° do 30° od svislice a pokud možno rovnoběžně s hlavním směrem vodorovného proudění mlhy komorou, v závislosti na převládajících zkoušených plochách. 2.2. Navíječe musí být podepřeny nebo zavěšeny tak, aby osy cívky k ukládání popruhu byly kolmé k hlavnímu směru vodorovného proudění mlhy komorou. Otvor pro průchod popruhu v navíječi musí rovněž směřovat v tomto hlavním směru. 2.3. Každý vzorek musí být umístěn tak, aby se mlha mohla na všech vzorcích volně usazovat. 2.4. Každý vzorek musí být umístěn tak, aby se zabránilo odkapávání solného roztoku z jednoho vzorku na jiný. 3. SOLNÝ ROZTOK 3.1. Solný roztok se připraví rozpuštěním 5 ± 1 hmotnostních dílů chloridu sodného v 95 dílech destilované vody. Touto solí musí být chlorid sodný, v podstatě prostý niklu a mědi a obsahující v suchém stavu nejvýše 0,1 % jodidu sodného a nejvýše 0,3 % všech nečistot. 3.2. Roztok musí být takový, aby měl, zachycený po rozprášení při 35 °C, hodnotu pH v rozmezí 6,5 až 7,2. 4. STLAČENÝ VZDUCH 4.1. Stlačený vzduch přiváděný k trysce nebo tryskám k rozprašování solného roztoku musí být prostý oleje a nečistot a jeho tlak musí být udržován v rozmezí od 70 kN/m2 do 170 kN/m2. 5. PODMÍNKY V MLŽNÉ KOMOŘE 5.1. V oblasti expozice v mlžné komoře musí být udržována teplota 35 °C ± 5 °C. V oblasti expozice se umístí nejméně dva vhodné jímače mlhy, aby se zabránilo shromažďování kapek roztoku pocházejících ze zkoušených vzorků nebo z jiných zdrojů. Jímače musí být umístěny v blízkosti zkušebních vzorků, a to jed