CS Úřední věstník Evropské unie L 97/21

Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 129 – Jednotná ustanovení pro schvalování typu zdokonalených dětských zádržných systémů (ECRS) používaných v motorových vozidlech

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

Doplněk 2 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 10. června 2014

OBSAH

PŘEDPIS

1. Oblast působnosti

2. Definice

3. Žádost o schválení

4. Označení

5. Schválení

6. Všeobecné požadavky

7. Zkoušky

8. Zkušební protokoly pro schválení typu a kvalifikaci výroby

9. Kvalifikace výroby

10. Shodnost výroby a rutinní zkoušky

11. Změny a rozšíření schválení typu dětského zádržného systému

12. Sankce za neshodnost výroby

13. Definitivní ukončení výroby

14. Informace pro uživatele

15. Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů

PŘÍLOHY

1 Sdělení

2 Uspořádání značky schválení typu

3 Uspořádání zařízení na zkoušení odolnosti proti prachu

4 Korozní zkouška

5 Zkouška odolnosti proti oděru a zkouška mikroprokluzu

6 Popis vozíku

7 Křivka zpomalení nebo zrychlení vozíku v závislosti na čase

8 Popis figurín

9 Zkouška čelním nárazem do bariéry

10 Postup zkoušky nárazem zezadu

11 Plán schválení typu (postupový diagram ISO 9002:2000)

12 Kontrola shodnosti výroby

13 Zkouška materiálu pohlcujícího energii

14 Způsob určení oblasti nárazu hlavy zádržných zařízení s opěradly a minimální velikosti bočních opěr pro zádržná zařízení směřující dozadu

15 Popis nastavení seřizovacích zařízení montovaných přímo na dětské zádržné systémy

16 Typické zařízení pro zkoušku pevnosti spony

17 Stanovení biomechanických kritérií

18 Geometrické rozměry dětského zádržného systému i-Size

19 Posuzované rozsahy podpěr a základen podpěr i-Size

20 Minimální seznam požadovaných dokladů pro schválení typu

21 Zařízení pro působení zatížení

1. OBLAST PŮSOBNOSTI

Tento předpis se týká (ve fázi 1) integrálních univerzálních dětských zádržných systémů ISOFIX (i-Size) a integrálních dětských zádržných systémů ISOFIX určitého vozidla pro děti cestující v motorových vozidlech.

2. DEFINICE

Pro účely tohoto předpisu:

2.1 „Dětským zádržným systémem“ (Child Restraint System, CRS) se rozumí zařízení umožňující umístění cestujícího dítěte vsedě nebo vleže na zádech. Je konstruováno tak, aby omezením pohyblivosti těla dítěte snižovalo nebezpečí jeho zranění v případě srážky nebo prudkého zpomalení vozidla.

2.2 „Typem dětského zádržného systému“ se rozumí dětský zádržný systém, jenž se neliší v podstatných rysech, jako jsou: kategorie, ve kterých je zádržný systém schváleným typem; vzhled, materiál a konstrukce dětského zádržného systému. Konvertibilní nebo modulární dětské zádržné systémy se považují za shodné, pokud jde o vzhled, materiál a konstrukci.

2.3 „i-Size“ (integrální univerzální dětský zádržný systém ISOFIX) je kategorie dětských zádržných systémů pro použití na všech i-Size místech k sezení ve vozidle, jak jsou definována a schválena podle předpisů č. 14 a 16.

2.4 „Integrální“ označuje třídu dětských zádržných systémů, což znamená, že dítě je zadržováno pouze součástmi, které tvoří dětský zádržný systém (např. popruhy, štítem atd.), a nikoli prostředky přímo připojenými k vozidlu (např. bezpečnostním pásem).

2.5 „ISOFIX“ je systém pro připojení dětského zádržného systému k vozidlu. Je založen na dvou kotevních úchytech ve vozidle a dvou odpovídajících úchytech na dětském zádržném systému ve spojení s prostředkem omezujícím rotaci dětského zádržného systému kolem vlastní osy. Všechny tři kotevní úchyty vozidla musí být schváleny podle předpisu č. 14.

2.6 „Univerzální ISOFIX“ je ISOFIX zahrnující buď horní upínání ISOFIX, nebo podpěru omezující rotaci dětského zádržného systému, který je připojen k příslušnému vozidlu nebo je jím podporován.

2.7 „ISOFIX určitého vozidla“ je kategorie dětských zádržných systémů týkající se zvláštních typů vozidel. Všechny kotevní úchyty vozidla musí být schváleny podle předpisu č. 14. Je rovněž označením pro dětské zádržné systémy zahrnující přístrojovou desku jako kontaktní oblast vozidla.

2.8 „Velikost“ uvádí výšku dítěte, pro které byl dětský zádržný systém konstruován a schválen. Dětské zádržné systémy mohou být určeny pro jakoukoli velikost za předpokladu, že jsou splněny všechny požadavky.

2.9 „Orientace“ uvádí směr, ve kterém byl dětský zádržný systém schválen k použití. Používá se toto rozdělení: a) „směřujícím dopředu“ se rozumí směřující v normálním směru jízdy vozidla; b) „směřujícím dozadu“ se rozumí směřující ve směru opačném k normálnímu směru jízdy vozidla; c) „bočně směřujícím“ se rozumí směřující kolmo k normálnímu směru jízdy vozidla.

2.10 „Speciální zádržný systém“ je zádržný systém konstruovaný pro děti, které mají speciální potřeby vzhledem ke svému tělesnému nebo duševnímu postižení; toto zařízení může umožňovat použití přídavných zádržných zařízení pro jakoukoli část těla dítěte, ale obsahuje minimální primární zádržné prostředky, které vyhovují požadavkům tohoto předpisu.

2.11 „Systémem kotevních úchytů ISOFIX“ se rozumí systém tvořený dvěma spodními kotevními úchyty ISOFIX splňujícími požadavky předpisu č. 14, který je určen k přichycení dětského zádržného systému ISOFIX společně s antirotačním zařízením. 2.11.1 „Spodním kotevním úchytem ISOFIX“ rozumí tuhá kulatá vodorovná tyč o průměru 6 mm, která vyčnívá ze struktury vozidla či sedadla a na niž se má pomocí úchytů ISOFIX zachytit a připevnit dětský zádržný systém ISOFIX. 2.11.2 „Úchytem ISOFIX“ se rozumí jedno či dvě spojení, která splňují požadavky bodu 6.3.3 tohoto předpisu, jež vyčnívají ze struktury dětského zádržného systému ISOFIX a jsou kompatibilní se spodním kotevním úchytem ISOFIX.

2.12 „Antirotačním zařízením“ se rozumí zařízení, jehož účelem je omezit rotaci dětského zádržného systému během nárazu vozidla a jež se skládá z: a) popruhu horního upínání; nebo b) podpěry, které splňují požadavky tohoto předpisu a které jsou připevněny k systému kotevních úchytů ISOFIX a kotevních úchytů horního upínání ISOFIX nebo kontaktnímu povrchu podlahy vozidla v souladu s požadavky předpisu č. 14. „Antirotační zařízení“ pro dětský zádržný systém „ISOFIX určitého vozidla“ se může skládat z horního upínání, podpěry nebo jiných prostředků, které mohou omezit rotaci.

2.13 „Popruhem horního upínání ISOFIX“ se rozumí popruh (nebo rovnocenný předmět), který vystupuje z vrchní části dětského zádržného systému ISOFIX ke kotevnímu úchytu horního upínání ISOFIX a který je vybaven zařízením umožňujícím seřízení, omezovačem tahu a spojovacím dílem horního upínání ISOFIX. 2.13.1 „Kotevním úchytem horního upínání ISOFIX“ se rozumí prvek výbavy, který splňuje požadavky předpisu č. 14, např. tyč umístěná v definované zóně, a je konstruován pro uchycení spojovacího dílu horního upínání ISOFIX a přenášení jeho zádržné síly na nosnou konstrukci vozidla. 2.13.2 „Spojovacím dílem horního upínání ISOFIX“ se rozumí zařízení určené k uchycení v kotevním úchytu horního upínání ISOFIX. 2.13.3 „Hákem horního upínání ISOFIX“ se rozumí spojovací díl horního upínání ISOFIX, který se obvykle používá k připojení popruhu horního upínání ISOFIX ke kotevnímu úchytu horního upínání ISOFIX, jak je znázorněno na obrázku č. 3 předpisu č. 14. 2.13.4 „Úchytem horního upínání ISOFIX“ se rozumí zařízení, které zabezpečuje připojení popruhu horního upínání ISOFIX k dětskému zádržnému systému ISOFIX.

2.14 „Omezovačem tahu“ se rozumí systém umožňující uvolnit zařízení, kterým se seřizuje a udržuje napětí popruhu horního upínání ISOFIX.

2.15 „Podpěrou“ se rozumí antirotační zařízení trvale připevněné k dětskému zádržnému systému, které vytváří tlakový kanál mezi dětským zádržným systémem a konstrukcí vozidla. Podpěra je nastavitelná do délky (ve směru Z) a může být dále nastavitelná v jiných směrech. 2.15.1 „Základnou podpěry“ se rozumí jedna nebo více částí podpěry dětského zádržného systému určená (svým tvarem) k dotyku s kontaktním povrchem podlahy vozidla s cílem přenést zatížení při čelním nárazu z podpěry na konstrukci vozidla. 2.15.2 „Kontaktní plochou základny podpěry“ se rozumí plocha základny podpěry, která se fyzicky dotýká kontaktního povrchu podlahy vozidla a je určena k tomu, aby rozložila zatížení na konstrukci vozidla. 2.15.3 „Posuzovaný rozsah základny podpěry“ určuje prostorový rozsah, který vymezuje rozsah i omezení pohybu základny podpěry. Odpovídá posuzovanému rozsahu základny podpěry pro vozidla podle přílohy 10 předpisu č. 14. 2.15.4 „Posuzovaným rozsahem rozměrů podpěry“ se rozumí rozsah určující maximální rozměry podpěry, které odpovídají posuzovanému rozsahu instalace podpěry u vozidel podle přílohy 17 předpisu č. 16 a zajišťují rozměrovou instalaci podpěry dětského zádržného zařízení i-Size na místě k sezení i-Size ve vozidle.

2.16 „Úhlová rozteč CRF“ je úhel mezi spodní plochou přípravku „ISO/F2“ (B) definovaného v předpisu č. 16 (obrázek 2 v dodatku 2 k příloze 17) a vodorovnou rovinou Z vozidla definovanou v předpisu č. 14 (v dodatku 2 k příloze 4), přičemž přípravek je ve vozidle instalován podle předpisu č. 16 (dodatku 2 k příloze 17).

2.17 „Pevnými body sedadla vozidla (PSV)“ se rozumějí připevnění odpovídající velikostním třídám ISOFIX, jejichž rozměry jsou uvedeny na obrázcích 1 až 6 dodatku 2 k příloze 17 předpisu č. 16, které výrobce dětských zádržných systémů používá k tomu, aby určil patřičné rozměry dětského zádržného systému ISOFIX a umístění úchytů ISOFIX.

2.18 „Bezpečnostní dětskou sedačkou“ se rozumí dětský zádržný systém obsahující sedačku, ve které je dítě zadržováno.

2.19 „Sedačkou“ se rozumí konstrukce, která je podstatnou součástí dětského zádržného systému a je určena k umístění dítěte v poloze vsedě.

2.20 „Opěrou sedačky“ se rozumí část dětského zádržného systému, jíž lze sedačku zvedat.

2.21 „Pásem“ se rozumí dětské zádržné zařízení, jež je kombinací popruhů s pojistnou sponou, seřizovacími zařízeními a úchyty.

2.22 „Postrojovým pásem“ se rozumí soubor pásů sestávající z břišního pásu, ramenních zádržných popruhů a rozkrokového popruhu.

2.23 „Pásem tvaru Y“ se rozumí pás, kde je kombinace popruhů vytvořena popruhem vedoucím mezi nohama dítěte a popruhem pro každé rameno.

2.24 „Brašnou na přenášení dítěte“ se rozumí zádržný systém určený k umístění a zadržování dítěte v ležící poloze naznak nebo na břiše, s páteří dítěte kolmou ke střední podélné rovině vozidla. Nosič je řešen tak, aby v případě srážky byly zadržovací síly rozloženy na hlavu a tělo dítěte, s výjimkou jeho končetin.

2.25 „Zádržným systémem pro brašnu“ se rozumí zařízení užívané pro uchycení brašny na přenášení dítěte k nosné konstrukci vozidla.

2.26 „Dětským nosičem“ se rozumí zádržný systém určený k umístění dítěte v pololežící poloze tváří směrem dozadu. Nosič je řešen tak, aby v případě čelní srážky byly zadržovací síly rozloženy na hlavu a tělo dítěte, s výjimkou jeho končetin.

2.27 „Opěrou dítěte“ se rozumí část dětského zádržného systému, jíž lze zvedat dítě uvnitř zádržného systému.

2.28 „Nárazovým štítem“ se rozumí zařízení připevněné před dítětem a určené k rozložení zádržných sil na větší část výšky těla dítěte v případě čelního nárazu.

2.29 „Popruhem“ se rozumí ohebná součást určená k přenášení sil.

2.30 „Břišním popruhem“ se rozumí popruh, který buď v podobě úplného pásu, nebo v podobě součásti takového pásu prochází před pánví dítěte a přímo nebo nepřímo ji zadržuje.

2.31 „Ramenním popruhem“ se rozumí část pásu zadržující horní část trupu dítěte.

2.32 „Rozkrokovým popruhem“ se rozumí popruh (nebo dělené popruhy, tvořené dvěma nebo více díly) upevněný k dětskému zádržnému systému a k břišnímu popruhu. Je umístěn tak, aby procházel mezi stehny dítěte; je určen k zamezení podklouznutí dítěte pod břišním pásem při normálním užívání a k zamezení pohybu břišního pásu směrem nahoru mimo pánev při nárazu.

2.33 „Popruhem zadržujícím dítě“ se rozumí popruh, který je podstatnou součástí pásu (postroje) a zadržuje jen tělo dítěte.

2.34 „Sponou“ se rozumí rychlorozpínací zařízení umožňující držení dítěte zádržným systémem nebo držení zádržného systému nosnou konstrukcí vozidla, které lze rychle rozepnout. Spona může obsahovat seřizovací zařízení.

2.35 „Zapuštěným rozpínacím tlačítkem spony“ se rozumí takové tlačítko spony, které nesmí umožňovat rozepnutí spony pomocí koule o průměru 40 mm.

2.36 „Nezapuštěným rozpínacím tlačítkem spony“ se rozumí takové tlačítko spony, které umožňuje rozepnutí spony pomocí koule o průměru 40 mm.

2.37 „Seřizovacím zařízením“ se rozumí zařízení umožňující seřízení pásu nebo jeho úchytů podle tělesných rozměrů uživatele. Seřizovací zařízení může být buď součástí spony, nebo být navíječem či jakoukoli jinou částí pásu.

2.38 „Rychloseřizovacím zařízením“ se rozumí seřizovací zařízení, které lze ovládat jednou rukou jediným hladkým pohybem.

2.39 „Seřizovacím zařízením montovaným přímo na dětský zádržný systém“ se rozumí seřizovací zařízení pro postrojový pás nainstalované přímo na dětském zádržném systému, které není přímo podpíráno popruhem, k jehož seřizování je určeno.

2.40 „Zařízením k pohlcování energie“ se rozumí zařízení, které slouží k pohlcování energie nezávisle na popruhu nebo ve spojení s ním a tvoří součást dětského zádržného systému.

2.41 „Navíječem“ se rozumí zařízení určené k částečnému nebo úplnému uložení popruhu dětského zádržného systému. Tento pojem zahrnuje tato zařízení: 2.41.1 „Navíječ s automatickým blokováním“, navíječ, který umožňuje vytažení požadované délky popruhu a po sepnutí spony samočinné seřízení popruhu podle těla uživatele; dalšímu vytahování popruhu bez úmyslného zásahu uživatele je zabráněno. 2.41.2 „Navíječ s nouzovým blokováním“, navíječ, který za normálních jízdních podmínek neomezuje volnost pohybu uživatele popruhu. Toto zařízení je vybaveno součástmi k seřizování délky, které samočinně přizpůsobí popruh postavě uživatele, a blokovacím mechanismem uváděným v činnost v případě nouze: 2.41.2.1 zpomalením vozidla, vytažením popruhu z navíječe nebo jiným automatickým prostředkem (jednoduchá citlivost); 2.41.2.2 kombinací kterýchkoli z těchto prostředků (vícenásobná citlivost).

2.42 „Nakloněnou polohou“ se rozumí zvláštní poloha sedačky, která umožňuje naklonění dítěte.

2.43 „Polohou vleže / na zádech / na břiše“ se rozumí klidová poloha v zádržném systému, kde alespoň hlava a tělo dítěte, s výjimkou končetin, spočívají na vodorovné ploše.

2.44 „Sedadlem vozidla“ se rozumí konstrukce, která může, avšak nemusí být nedílnou součástí nosné konstrukce vozidla, úplná s čalouněním, poskytující jedno místo k sezení pro dospělou osobu. V této souvislosti: „Skupinou sedadel vozidla“ se rozumí buď sedadlo lavicového typu, nebo několik sedadel oddělených, avšak uspořádaných vedle sebe (tj. tak, že přední kotevní úchyty jednoho sedadla jsou v jedné řadě s předními nebo zadními úchyty jiného sedadla nebo na přímce procházející mezi oběma kotevními úchyty), přičemž každé sedadlo poskytuje místo k sezení pro jednu nebo více dospělých osob. „Lavicovým sedadlem vozidla“ se rozumí úplná nosná konstrukce s čalouněním poskytující více než jedno místo k sezení pro dospělé. „Předními sedadly vozidla“ se rozumí skupina sedadel umístěná v nejpřednější části prostoru pro cestující, tj. přímo před nimi není žádné jiné sedadlo. „Zadními sedadly vozidla“ se rozumí pevná, dopředu směřující sedadla umístěná za jinou skupinou sedadel.

2.45 „Typem sedadla“ se rozumí kategorie sedadel pro dospělé, jež se neliší v podstatných vlastnostech, jako je tvar, rozměry a materiály konstrukce sedadla, typy a rozměry systémů seřizování zámku sedadla a blokovacích systémů, a typ a rozměry kotevních úchytů bezpečnostních pásů pro dospělé na sedadle, ukotvení sedadla a příslušných částí nosné konstrukce vozidla.

2.46 „Seřizovacím systémem“ se rozumí úplné zařízení, jímž lze sedadlo nebo jeho části nastavit do polohy vyhovující postavě sedící dospělé osoby; toto zařízení může zejména umožňovat podélné přestavení nebo svislé přestavení nebo úhlové přestavení.

2.47 „Ukotvením sedadla“ se rozumí systém, včetně příslušných částí nosné konstrukce vozidla, jímž je sedadlo pro dospělé jako celek připevněno k nosné konstrukci vozidla.

2.48 „Přestavovacím systémem“ se rozumí zařízení umožňující úhlové nebo podélné přestavení sedadla pro dospělé nebo některé z jeho částí, bez pevné mezilehlé polohy, aby se usnadnilo nastupování a vystupování cestujících a nakládání a vykládání předmětů.

2.49 „Zajišťovacím systémem“ se rozumí zařízení zajišťující udržování sedadla pro dospělé a jeho částí v poloze pro používání.

2.50 „Zlomem sedadla“ se rozumí oblast v blízkosti předělu mezi plochami sedací a opěrné části sedadla vozidla.

2.51 „Místem k sezení ISOFIX“ se rozumí místo, které umožňuje montáž buď: a) univerzálního dětského zádržného systému ISOFIX definovaného v předpisu č. 44; nebo b) dětského zádržného systému „ISOFIX určitého vozidla“ definovaného v předpisu č. 44 nebo systému „ISOFIX určitého vozidla“ definovaného v tomto předpisu; nebo c) dětského zádržného systému ISOFIX i-Size vhodného pro použití na určitých místech k sezení ISOFIX, jak je definuje výrobce vozidla podle předpisu 16.

2.52 „Zkouškou pro účely schválení typu“ se rozumí zkouška, která má určit rozsah, v němž je typ dětského zádržného systému předložený ke schválení schopen splnit dané požadavky.

2.53 „Zkouškou kvalifikace výroby“ se rozumí zkouška, která má určit, zda je výrobce schopen vyrábět dětský zádržný systém v souladu s dětskými zádržnými systémy předloženými ke schválení typu.

2.54 „Rutinní zkouškou“ (nebo zkouškou shodnosti výroby) se rozumí přezkoušení řady zádržných systémů vybraných z jediné šarže, aby se ověřil rozsah, v němž splňují požadavky.

2.55 „Polohovačem ramenního popruhu“ se rozumí zařízení určené k tomu, aby za běžných jízdních podmínek udržovalo ramenní popruh ve vhodné poloze na trupu dítěte spojením ramenních popruhů k sobě.

3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ

3.1 Žádost o schválení typu dětského zádržného systému podává držitel obchodní značky nebo jeho řádně zplnomocněný zástupce, přičemž dodržují plán schválení typu podle přílohy 11.

3.2 Žádost o schválení jednotlivých typů dětského zádržného systému musí být doprovázena: 3.2.1 Technickým popisem dětského zádržného systému, s upřesněním popruhů a jiných použitých materiálů a předpokládaného a reprodukovatelného chování zařízení omezujícího zatížení. K tomu je nutno přiložit výkresy částí, z nichž se dětský zádržný systém skládá, a u navíječů montážní návody pro tyto navíječe a pro jejich čidla, prohlášení o toxicitě (bod 6.3.1.1) a hořlavosti (bod 6.3.1.2); na výkresech musí být vyznačeno místo určené pro číslo schválení a doplňkový symbol/symboly u kružnice značky schválení. 3.2.2 Žadatel uvede typ žádosti: a) žádost týkající se dětského zádržného systému i-Size; nebo b) žádost týkající se dětského zádržného systému „ISOFIX určitého vozidla“. 3.2.3 U dětských zádržných systémů zkoušených na zkušebním vozíku v kostře karoserie vozidla podle bodu 7.1.3.2 tohoto předpisu nebo v kompletním vozidle podle bodu 7.1.3.3 tohoto předpisu předloží žadatel dokumentaci (výkresy nebo obrázky) týkající se kombinace dětského zádržného systému a místa k sezení ve vozidle nebo místa k sezení ISOFIX a příslušného prostředí vozidla, pro které výrobce požádal o schválení typu „ISOFIX určitého vozidla“. Tato dokumentace musí uvádět: a) dostupné oblasti kolem dětského zádržného systému instalovaného na místě k sezení. Zejména musí uvádět ty části, které by mohly zasáhnout dětský zádržný systém během nárazu; b) všechny příslušné části vozidla, které by mohly mít vliv na (rotační) pohyb dětského zádržného systému během nárazu z důvodu jejich pevnosti nebo tuhosti. 3.2.4 Vzorky dětského zádržného systému požadované technickou zkušebnou odpovědnou za provedení zkoušky; 3.2.5 10 metrů délky každého typu popruhu použitého v dětském zádržném systému; a 3.2.6 návody a detaily balení podle bodu 14 tohoto předpisu. 3.2.7 V případě žádosti týkající se „ISOFIX určitého vozidla“, kdy se zkoušky provádějí v kostře karoserie vozidla, musí být k dispozici karoserie vozidla včetně sedadel pro dospělé a příslušných částí prostředí vozidla.

3.3 Příloha 20 uvádí minimální dokumentaci, kterou je třeba k žádosti o schválení přiložit, jak je uvedeno v bodě 3.2 výše a požadováno i jinde v tomto předpisu.

3.4 Před udělením schválení typu schvalovací orgán smluvní strany ověří, že existují uspokojivé režimy a postupy k zajištění účinné kontroly, aby dětské zádržné systémy, vybavení nebo jiné části při výrobě odpovídaly schválenému typu.

4. OZNAČENÍ

4.1 Vzorky dětských zádržných systémů předané ke schválení podle ustanovení bodů 3.2.4 a 3.2.5 jsou označeny zřetelně a nesmazatelně názvem, počátečními písmeny nebo obchodní značkou výrobce.

4.2 Dětský zádržný systém, s výjimkou popruhu (popruhů) nebo postroje, je zřetelně a nesmazatelně označen rokem výroby.

4.3 Na výrobku je jasně označena orientace dětského zádržného systému vůči vozidlu.

Označení určené v tomto bodě je viditelné při umístění dětského zádržného systému ve vozidle, když je v dětském zádržném systému usazeno dítě.

4.4 Na viditelném místě na vnitřním povrchu (včetně postranní opěrky vedle hlavy dítěte), přibližně v místech, kde dětská hlava spočívá na zádržném systému, budou mít dozadu směřující zádržná zařízení trvale upevněn následující štítek (v textu se uvedou alespoň následující informace).

Minimální rozměr štítku: 60 × 120 mm.

Štítek se připevní na obal po celém jeho obvodu a/nebo se trvale připevní na celou zadní stranu obalu. Je přijatelná jakákoli jiná forma připevnění, která je trvalá nebo ji nelze z výrobku odstranit či ji nelze zakrýt. Zejména se zakazují štítky vlajkového typu.

Pokud mohou části zádržného systému nebo příslušenství dodávaného výrobcem dětských zádržných systémů jakkoli štítek zakrýt, požaduje se dodatečný štítek. Jeden varovný štítek musí být trvale viditelný ve všech situacích, kdy je zádržný systém v jakékoli konfiguraci připraven k použití.

4.5. U dětských zádržných systémů, které se mohou použít v orientaci dopředu, musí být trvale a tak, aby byl osobě usazující dítě do dětského zádržného systému viditelný, upevněn následující štítek:

Výrobci se povoluje uvádět slovo „měsíců“ k vysvětlení symbolu „M“ na štítku. Slovo „měsíců“ by mělo být v jazyce běžně používaném v zemi nebo zemích, kde je výrobek prodáván. Je povolen více než jeden jazyk.

Minimální velikost štítku: 40 × 40 mm.

4.6 Označení i-Size

Následující informace musí být trvale viditelné pro osobu, která instaluje dětský zádržný systém do vozidla:

4.6.1 Logo i-Size. Níže uvedený symbol má minimální rozměr 25 × 25 mm a piktogram je v kontrastu s pozadím. Piktogram je jasně zviditelněn buď kontrastními barvami, nebo vhodným reliéfem v případě, že je zapuštěn do povrchu nebo z něj vyčnívá;

4.6.2 Rozmezí velikostí dětského zádržného systému v centimetrech;

4.6.3 Maximální hmotnost cestujícího v kilogramech povolená pro dětský zádržný systém.

4.7 Označení „ISOFIX určitého vozidla“

Na dětském zádržném systému „ISOFIX určitého vozidla“ musí být trvale připevněn štítek viditelný pro osobu provádějící instalaci dětského zádržného systému do vozidla, který obsahuje tyto informace:

„SPECIFIC VEHICLE ISOFIX“

4.8 Doplňující označení

Piktogram a/nebo text mohou sdělovat následující informace. Označení uvádí:

a) Základní kroky nutné k přípravě sedadla na instalaci zádržného systému. Například je vysvětlena metoda rozšíření systému úchytů ISOFIX.

b) Je vysvětleno umístění, funkce a výklad všech ukazatelů.

c) Pomocí následujících symbolů je označeno umístění a popřípadě dráhy horního upínání či jiných prostředků omezujících rotaci dětského zádržného systému, které vyžadují od uživatele určité úkony.

d) Je označeno seřízení záklapek ISOFIX a horního upínání či jiných prostředků omezujících rotaci dětského zádržného systému, které vyžadují od uživatele určité úkony.

e) Označení je trvale připevněno a je viditelné pro uživatele, který dětský zádržný systém instaluje.

f) V případě potřeby by měl být pomocí níže uvedeného symbolu učiněn odkaz na uživatelské pokyny k dětskému zádržnému systému a na jejich umístění.

5. SCHVÁLENÍ

5.1 Předtím než bude možno udělit schválení, musí všechny vzorky dodané ke schválení podle výše uvedených bodů 3.2.4 a 3.2.5 ve všech ohledech vyhovovat požadavkům stanoveným v bodech 6 až 7 tohoto předpisu.

5.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 00, což odpovídá sérii změn 00, která vstoupila v platnost dne 9. července 2013) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu dětského zádržného systému, pro který platí tento předpis. Typ dětského zádržného systému schválený podle tohoto předpisu nesmí mít jinou značku schválení podle předpisu č. 44 (dětské zádržné systémy).

5.3 Osvědčení o schválení nebo o rozšíření nebo odmítnutí schválení dětského zádržného systému podle tohoto předpisu se prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu zašle stranám dohody, které používají tento předpis.

5.4 Na každý dětský zádržný systém shodný s typem schváleným podle tohoto předpisu se kromě značek předepsaných v bodě 4 vyznačí na vhodném místě následující údaje: 5.4.1 mezinárodní značka schválení sestávající z: 5.4.1.1 písmena „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (1); 5.4.1.2 číslo schválení typu, slova „Regulation No.“, za nímž následuje číslo tohoto předpisu, lomítko a série změn („Regulation No. XXX/XX“); 5.4.2 a následující doplňkové symboly: 5.4.2.1 slova „i-Size universal ISOFIX“ nebo „specific vehicle ISOFIX“ podle kategorie dětského zádržného systému; 5.4.2.2 rozmezí velikostí, pro které je dětské zádržné zařízení určeno; 5.4.2.3 symbol „S“ pro případ „Speciální zádržný systém“.

5.5 V příloze 2 tohoto předpisu je uveden příklad uspořádání značky schválení.

5.6 Údaje zmíněné v bodě 5.4 musí být zřetelně čitelné a nesmazatelné a mohou se vyznačit buď pomocí štítku, nebo přímým označením. Štítek nebo označení musí být odolné proti opotřebení.

5.7 Štítky zmíněné v bodě 5.6 mohou být vydány buď schvalovacím orgánem, který udělil schválení, nebo z pověření tohoto orgánu výrobcem.

6. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACe

6.1 Umístění a připevnění ve vozidle

6.1.1 Dětské zádržné systémy v kategorii i-Size jsou určeny k použití na místech k sezení i-Size, jsou-li dětské zádržné systémy instalovány v souladu s pokyny výrobce vozidla.

Dětské zádržné systémy v kategorii „ISOFIX určitého vozidla“ jsou určeny k použití na všech sedadlech ISOFIX a také v zavazadlovém prostoru, jsou-li zádržné systémy instalovány v souladu s pokyny výrobce vozidla.

6.1.2 Podle kategorie, do které patří, viz tabulka 1, se dětský zádržný systém musí připevnit ke konstrukci vozidla nebo ke konstrukci sedadla ve vozidle:

6.1.2.1 u kategorie i-Size k tomu slouží dva úchyty ISOFIX doplněné o antirotační zařízení, a to jak u dětských zádržných systémů směřujících dopředu, tak u těch směřujících dozadu;

6.1.2.2 u kategorie „ISOFIX určitého vozidla“ k tomu slouží úchyty ISOFIX konstruované výrobcem dětského zádržného systému, připevněné k systému kotevních úchytů ISOFIX konstruovanému výrobcem vozidla. Tabulka 1 Možné konfigurace ke schválení typu Orientace Kategorie i-Size CRS Integrální CRS ISOFIX určitého vozidla INTEGRÁLNÍ Bočně směřující (brašna na přenášení dítěte) N A Směřující dozadu A A Směřující dopředu (integrální) A A Přičemž: CRS: dětský zádržný systém A: ano N: ne

6.1.3 Pro děti mladší 15 měsíců se použije pouze dětský zádržný systém směřující bočně nebo dozadu.

To znamená, že:

a) dětský zádržný systém určený dětem do 15 měsíců musí směřovat dozadu a lze do něj umístit dítě vysoké až 83 cm nebo více;

b) dopředu směřující dětský zádržný systém nemá být konstruován tak, aby do něj bylo možné umístit dítě vysoké méně než 71 cm;

c) Na konvertibilní sedačku v poloze dozadu je možné usadit dítě o výšce až 83 cm. To nevylučuje výšku dítěte přes 83 cm.

Dětský zádržný systém směřující dozadu lze používat pro děti v jakémkoli věku.

6.2 Konfigurace dětského zádržného systému

6.2.1 Konfigurace zádržného systému musí být taková, aby

6.2.1.1 zádržný systém dítěte poskytoval požadovanou ochranu v jakékoli poloze určené pro dětský zádržný systém; u „speciálních zádržných systémů“ musí hlavní zádržný prostředek poskytovat požadovanou ochranu v jakékoli zamýšlené poloze dětského zádržného systému bez použití přídavných zádržných zařízení, kterými může být vybaven;

6.2.1.2 dětský zádržný systém musí umožňovat snadné a rychlé umístění nebo vyjmutí dítěte. Jde-li o dětský zádržný systém, ve kterém je dítě zadržováno postrojovým pásem nebo pásem tvaru Y bez navíječe, musí být každý ramenní zádržný popruh a břišní popruh schopen vzájemného pohybu při postupu předepsaném v bodě 6.7.1.4 níže; v těchto případech může být soubor pásů dětského zádržného systému konstruován tak, že je tvořen dvěma nebo více spojovacími částmi. U „speciálních zádržných systémů“ se připouští, aby přídavná zádržná zařízení snížila rychlost, kterou lze dítě umístit a vyjmout. Přídavné zařízení však je uzpůsobeno pro co možná nejrychlejší uvolnění;

6.2.1.3 Jestliže je možné měnit sklon zádržného systému, nesmí tato změna sklonu vyžadovat opětovné ruční seřízení jakékoli další části dětského zádržného systému. Ke změně sklonu dětského zádržného systému je potřebná záměrná ruční manipulace;

6.2.1.4 Aby se zabránilo podklouznutí dítěte pod pás, ať už při nárazu, či neposedností dítěte, je u všech zádržných systémů obsahujících nedílný systém postrojového pásu a směřujících dopředu vyžadován rozkrokový popruh;

6.2.1.5 U všech zádržných zařízení používajících „břišní popruh“ musí tento popruh vést prokazatelně tak, aby se zatížení, které přenáší, přenášelo skrze pánev. Souprava dětského zádržného systému nesmí měkké části těla dítěte (břicho, rozkrok atd.) vystavovat nadměrným tlakům. Konstrukce musí být taková, že v případě srážky nesmí na temeno hlavy dítěte působit tlaková zatížení;

6.2.1.6 Všechny popruhy zádržného systému musí být uspořádány tak, aby za normálního používání nebyly uživateli nepohodlné nebo netvořily nebezpečnou konfiguraci. Vzdálenost mezi ramenními popruhy v blízkosti krku musí být nejméně tak velká, jako je šířka krku příslušné figuríny.

6.2.1.7 S připojeným rozkrokovým popruhem a při jeho nastavení na nejdelší polohu, je-li nastavitelný, nesmí být možné nastavit břišní popruh tak, aby procházel nad pánví nejmenší ani největší figuríny v rámci hmotnostní skupiny, na niž se schválení vztahuje. U žádného dopředu směřujícího zádržného zařízení nesmí být možné nastavit břišní popruh tak, aby procházel nad pánví nejmenší ani největší figuríny v rámci hmotnostní skupiny, na niž se schválení vztahuje.

6.2.1.8 Při dynamické zkoušce popsané v bodě 7.1.3 nesmí během doby před maximálním vodorovným vychýlením hlavy břišní pás celý přejít přes pánevní strukturu figuríny. K posouzení se využije vysokorychlostní videozáznam.

6.2.2 Dětský zádržný systém musí být konstruován a instalován tak, aby:

6.2.2.1 neměl ostré hrany nebo výčnělky, jež by mohly způsobit poškození potahů sedadel nebo oděvů cestujících;

6.2.2.2 bylo zajištěno, že jeho tuhé části v místech, v nichž se dotýkají popruhů, neměly ostré hrany, jež by mohly popruhy odírat.

6.2.3. Nesmí být možné vyjmout nebo oddělit bez použití speciálních nástrojů jakékoli díly, které nejsou konstruovány jako odnímatelné nebo oddělitelné. Všechny díly, které jsou konstruovány jako odnímatelné pro účely údržby nebo seřízení, musí být konstruovány tak, aby nevznikalo žádné riziko nesprávné montáže a použití a postup montáže a demontáže musí být podrobně vysvětlen v návodu k použití zádržného systému. Jakýkoli postrojový pás musí být možno využít v celém jeho rozsahu bez demontáže.

6.2.4 „Speciální zádržné systémy“ mohou obsahovat přídavná zádržná zařízení; tato zařízení musí být konstruována tak, aby nevznikalo žádné riziko nesprávné montáže a aby jejich prostředky pro uvolnění a způsob použití byly v případě nouze pro zachránce okamžitě zřejmé.

6.2.5 Dětský zádržný systém může být konstruován pro použití v jakémkoli rozmezí velikostí stanoveném výrobcem za předpokladu, že splňuje požadavky stanovené v tomto předpisu.

6.2.6 Dětské zádržné systémy, které zahrnují nafukovací části, musí být konstruovány tak, aby podmínky používání (tlak, teplota, vlhkost) neměly žádný vliv na jejich schopnost vyhovět požadavkům tohoto předpisu.

6.3 Specifikace dětského zádržného systému

6.3.1 Materiál

6.3.1.1 Výrobce dětského zádržného systému potvrdí písemnou formou, že toxicita materiálů použitých při výrobě zádržných systémů a dosažitelných upoutanému dítěti odpovídá příslušným částem normy EN 71-3:1994/A1:2000/AC. Provedení zkoušek potvrzujících platnost prohlášení závisí na uvážení zkušebního orgánu.

6.3.1.2 Výrobce dětského zádržného systému potvrdí písemnou formou, že hořlavost materiálů použitých při výrobě zádržných systémů odpovídá příslušným částem normy EN 71-2:2011. Provedení zkoušek potvrzujících platnost prohlášení závisí na uvážení zkušebního orgánu.

6.3.2 Obecné charakteristiky

6.3.2.1 Vnitřní geometrické charakteristiky

Technická zkušebna provádějící zkoušky ověří, zda vnitřní geometrické charakteristiky dětského zádržného systému odpovídají požadavkům přílohy 18. Pro jakékoliv velikosti v rozmezí velikostí deklarovaném výrobcem musí být splněny minimální rozměry pro šířku ramenou, šířku kyčlí a výšku vsedě spolu s minimálními a maximálními rozměry pro výšku ramenou.

6.3.2.2 Vnější rozměry

Maximální rozměry pro šířku, výšku a hloubku dětského zádržného systému a umístění systému kotevních úchytů ISOFIX, s nímž jsou jeho úchyty spojeny, jsou vymezeny pevnými body sedadla vozidla (VSF) podle definice v bodě 2.17 tohoto předpisu.

a) dopředu směřující dětské zádržné systémy i-Size se musí vejít do rozměru obrysů ISO/F2X pro dopředu směřující CRS pro batolata se sníženou výškou (výška 650 mm) VELIKOSTNÍ TŘÍDA ISOFIX B1;

b) dozadu směřující dětské zádržné systémy i-Size se musí vejít do rozměru obrysů ISO/R2 pro dozadu směřující CRS pro batolata se sníženou výškou VELIKOSTNÍ TŘÍDA ISOFIX D;

c) dětské zádržné systémy „ISOFIX určitého vozidla“ se mohou vejít do jakéhokoli rozměru obrysů ISO.

6.3.2.3 Hmotnost

Hmotnost integrálního dětského zádržného systému ISOFIX (včetně dětského zádržného systému i-Size) ve spojení s hmotností největšího dítěte, pro něž je dětský zádržný systém určen, nesmí překročit 33 kg. Tato mezní hodnota hmotnosti platí také pro dětské zádržné systémy „ISOFIX určitého vozidla“.

6.3.3 Úchyty ISOFIX

6.3.3.1 Typ

Úchyty ISOFIX mohou odpovídat příkladům na obrázku 0a) nebo jiným vhodným konstrukčním návrhům, jež jsou součástí tuhého mechanismu, který lze seřídit a jehož povahu určuje výrobce dětského zádržného systému ISOFIX.

Obrázek 0a)

Legenda

1 Úchyty dětského zádržného systému ISOFIX – příklad 1. 2 Úchyty dětského zádržného systému ISOFIX – příklad 2.

Rozměry v mm.

6.3.3.2 Rozměry

Rozměry části úchytu dětského zádržného systému ISOFIX, která se upevňuje do systému kotevních úchytů ISOFIX, nesmějí překročit maximální rozměry uvedené na obrázku 0b).

Obrázek 0b)

Rozměry v mm.

6.3.3.3 Označení částečného použití záklapek

Dětský zádržný systém ISOFIX obsahuje prostředky, které jasně ukazují, zda jsou oba úchyty ISOFIX úplně zaklapnuty do odpovídajících spodních kotevních úchytů ISOFIX. Ukazatel může být sluchový, dotekový nebo vizuální nebo kombinací dvou či více způsobů. Vizuální ukazatel musí být viditelný za všech běžných podmínek osvětlení.

6.3.4 Specifikace popruhu horního upínání dětského zádržného systému ISOFIX.

6.3.4.1 Spojovací díl horního upínání

Spojovacím dílem horního upínání by měl být hák horního upínání ISOFIX, jak ukazuje obrázek 0c), nebo podobné zařízení, které odpovídá rozměrům na obrázku 0c).

6.3.4.2 Vlastnosti popruhu horního upínání ISOFIX

Popruh horního upínání ISOFIX je podpírán síťovinou (nebo rovnocenným způsobem), kterou lze seřídit a u které lze uvolnit pnutí.

6.3.4.2.1 Délka popruhu horního upínání ISOFIX

Délka popruhu horního upínání ISOFIX je alespoň 2 000 mm.

6.3.4.2.2 Ukazatel napnutí

Popruh horního upínání ISOFIX nebo dětský zádržný systém ISOFIX jsou vybaveny zařízením, které ukazuje, že popruh není v žádném místě povolen. Zařízení může být součástí seřizovacího zařízení nebo omezovače tahu.

6.3.4.2.3 Rozměry

Rozměry háku horního upínání ISOFIX jsou uvedeny na obrázku 0c).

Obrázek 0c)

Rozměry spojovacího dílu horního upínání ISOFIX (hákového typu)

6.3.5 Požadavky na podpěru a základnu podpěry dětského zádržného systému i-Size

Dětské zádržné systémy i-Size vybavené podpěrou musí splňovat ve všech polohách při užívání (např. v případě délkově nastavitelných úchytů, základny atd. v nejkratší a v nejdelší poloze) geometrické požadavky vymezené v tomto bodě a jeho podbodech.

Soulad s požadavky uvedenými v bodech 6.3.5.1 a 6.3.5.2 níže může být ověřen fyzickou nebo počítačovou simulací.

Geometrické požadavky v bodech 6.3.5.1 až 6.3.5.4 níže jsou vyznačeny v souřadnicovém systému, jehož základní bod se nachází uprostřed mezi dvěma úchyty ISOFIX a na ose odpovídajícího systému kotevních úchytů ISOFIX.

Orientace os souřadnicového systému je vyznačena přípravkem (přípravky) dětského zádržného systému:

a) Osa X' je rovnoběžná se spodní plochou přípravku dětského zádržného systému (CRF) (2) a ve střední podélné rovině CRF.

b) Osa Y' je kolmá k podélné střední rovině.

c) Osa Z' je kolmá na spodní plochu CRF.

Při plnění požadavků tohoto oddílu je dětský zádržný systém nainstalován v souladu s návodem k užívání dětského zádržného systému. Skladovací poloha podpěry je z těchto požadavků vyloučena.

6.3.5.1 Geometrické požadavky na podpěru a základnu podpěry

Podpěra včetně svého připevnění k dětskému zádržnému systému a své základny se musí zcela vejít do posuzovaného rozsahu rozměrů podpěry (viz také obrázek 1 a 2 v příloze 19 tohoto předpisu), který je definován takto:

a) na šířku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou X'-Z oddělenými 200 mm soustředně od základního bodu; a

b) na délku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou Z'-Y' a umístěnými ve vzdálenosti 585 mm a 695 mm před základním bodem podél osy X'; a

c) na výšku rovinou rovnoběžnou s rovinou X'-Y' umístěnou ve vzdálenosti 70 mm nad základním bodem, měřeno kolmo k rovině X'-Y'. Pevné, neseřiditelné části podpěry nesmí přesahovat rovinu rovnoběžnou s rovinou X'-Y' umístěnou ve vzdálenosti 285 mm pod základním bodem a kolmou k rovině X'-Y'.

6.3.5.2 Požadavky na seřiditelnost základny podpěry

Podpěra musí být seřiditelná tak, aby základna podpěry mohla být nastavena v celém posuzovaném rozsahu základny podpěry, jak je uvedeno níže (viz rovněž obrázky 3 a 4 přílohy 19 tohoto předpisu). Je-li možné dílčí seřízení, nesmí rozdíl mezi dvěma zajištěnými polohami přesáhnout 20 mm.

Posuzovaný rozsah základny podpěry je definován takto:

a) na šířku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou X'-Z oddělenými 200 mm soustředně od základního bodu; a

b) na délku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou Z'-Y' a umístěnými ve vzdálenosti 585 mm a 695 mm před základním bodem podél osy X'; a

c) na výšku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou X'-Y' a umístěnými ve vzdálenosti 285 mm a 540 mm pod základním bodem podél osy X'.

Je přípustné, aby byla podpěra seřiditelná nad výškové omezení ve směru Z' (jak je uvedeno v legendě 6 k obrázku 3 přílohy 19) za podmínky, že žádné části nepřesáhnou mezní roviny ve směrech X' a Y'.

6.3.5.3 Rozměry základny podpěry

Rozměry základny podpěry musí splňovat tyto požadavky:

a) minimální kontaktní plocha podpěry, měřená jako promítnutá plocha 10 mm nad spodní hranou základny podpěry, je 2 500 mm2 (viz obrázek 0d));

b) minimální vnější rozměry jsou 30 mm ve směrech X' a Y', přičemž maximální rozměry jsou omezeny posuzovaným rozsahem základny podpěry;

c) minimální poloměr zaoblení hran základny podpěry je 3,2 mm.

Obrázek 0d)

6.3.5.4 Přípravek základny podpěry

Přípravek se použije ke kontrole toho, že základna podpěry splňuje požadavky uvedené v bodě 6.3.5.2 výše (viz obrázek 0e)). Alternativně lze za dostatečnou považovat rovněž počítačovou simulaci.

Přípravek je definován jako ISOFIX CRF odpovídající velikostní třídě dětského zádržného systému. Přípravek je rozšířen o dva spodní kotevní úchyty ISOFIX o průměru 6 mm. Před přípravkem je umístěna pruhovaná krabice o velikosti podle bodu 6.3.5.2. výše. Při posuzování by měly být úchyty CRS zaklapnuty.

Obrázek 0e)

6.4 Kontrola značek

6.4.1 Technická zkušebna provádějící schvalovací zkoušky ověří, zda značky odpovídají požadavkům bodu 4 tohoto předpisu.

6.5 Kontrola návodu pro montáž a návodu k užívání

6.5.1 Technická zkušebna provádějící schvalovací zkoušky ověří, zda návod pro montáž a návod k užívání odpovídají požadavkům bodu 14 tohoto předpisu.

6.6 Ustanovení platná pro smontovaný dětský zádržný systém

6.6.1 Odolnost proti korozi

6.6.1.1 Úplný dětský zádržný systém nebo jeho části vystavené korozi se podrobí korozní zkoušce specifikované v bodě 7.1.1 níže.

6.6.1.2 Po korozní zkoušce předepsané v bodech 7.1.1.1 a 7.1.1.2 níže nesmějí být prostým okem kvalifikovaného pozorovatele viditelné žádné známky poškození ani značnější koroze, jež by mohly narušit správnou funkci dětského zádržného systému.

6.6.2 Pohlcování energie

6.6.2.1 U všech zařízení s opěradly musí mít oblasti definované v příloze 14 tohoto předpisu při zkoušení podle přílohy 13 špičkové zrychlení menší než 60 g. Tento požadavek platí také pro oblasti nárazových štítů, které se nacházejí v oblasti nárazu hlavy.

6.6.2.2 U dětských zádržných systémů s mechanickými trvale upevněnými seřiditelnými podpěrkami hlavy, u nichž je výška bezpečnostního pásu pro dospělé nebo dětského postrojového pásu přímo nastavována pomocí seřiditelné podpěrky hlavy, není nutné požadovat absorpci energie v oblastech definovaných přílohou 18, které nejsou v přímém styku s hlavou figuríny, tj. za podpěrkou hlavy.

6.6.3 Převrácení

6.6.3.1 Dětský zádržný systém musí být zkoušen podle bodu 7.1.2 níže; v žádném momentě během celé zkoušky nesmí být figurína vymrštěna ze zařízení. Kromě toho, je-li zkoušené sedadlo v převrácené poloze, hlava figuríny se nesmí ve svislém směru vzhledem ke zkoušenému sedadlu ze své původní polohy posunout o více než 300 mm.

6.6.4 Dynamická zkouška

6.6.4.1 Dětský zádržný systém se podrobí dynamické zkoušce v souladu s tabulkou 2 podle bodu 7.1.3 níže:

Tabulka 2

Použití různých kritérií v závislosti na zkušební sestavě

Čelní náraz Náraz zezadu Boční náraz Zkouška na vozíku + standardní sedadlo Zkouška v karoserii vozidla Zkouška na vozíku + standardní sedadlo Zkouška v karoserii vozidla Zkouška na vozíku + standardní sedadlo Směřující dopředu Směřující dozadu a bočně Směřující dopředu Směřující dozadu a bočně Směřující dozadu a bočně Směřující dozadu a bočně Směřující dopředu Směřující dozadu a bočně Poznámka 1: Standardním sedadlem se rozumí zkušební sedadlo nebo zkušební stav. Poznámka 2: U bočně směřujících dětských zádržných systémů při bočním nárazu, jsou-li možné dvě polohy, by měla hlava figuríny ležet v blízkosti bočních dveří.

6.6.4.1.1 Dětské zádržné systémy kategorie i-Size se zkouší na zkušebním vozíku pomocí zkušebního sedadla předepsaného v příloze 6 a podle bodu 7.1.3.1 níže.

6.6.4.1.2 Dětské zádržné systémy „ISOFIX určitého vozidla“ se zkouší na každém modelu vozidla, pro který je dětský zádržný systém určen. Technická zkušebna pověřená prováděním zkoušek může snížit počet zkoušených modelů vozidel, jestliže se výrazně neliší z hledisek uvedených v bodě 6.6.4.1.2.3 tohoto předpisu. Dětský zádržný systém se může zkoušet jedním z následujících způsobů:

6.6.4.1.2.1 Dětský zádržný systém podle bodu 2.5 a v souladu s bodem 6.3 tohoto předpisu, který se vejde do rozměru určeného v dodatku 2 k příloze 17 předpisu č. 16, na zkušebním vozíku pomocí zkušebního stavu předepsaného v příloze 6 a v souladu s bodem 7.1.3.1 tohoto předpisu nebo v kostře karoserie vozidla v souladu s bodem 7.1.3.2 tohoto předpisu.

6.6.4.1.2.2 Dětský zádržný systém, který není v souladu s bodem 2.5 a odpovídá bodu 6.3 tohoto předpisu (např. CRS využívající antirotační zařízení nebo přídavné kotevní úchyty) nebo se nevejde do žádného rozměru určeného v dodatku 2 k příloze 17 předpisu č. 16, na zkušebním vozíku v kostře karoserie vozidla v souladu s bodem 7.1.3.2 nebo v úplném vozidle v souladu s bodem 7.1.3.3 tohoto předpisu.

6.6.4.1.2.3 Pomocí dostatečných částí kostry karoserie vozidla, které reprezentují nosnou konstrukci vozidla a nárazové plochy. Je-li dětský zádržný systém určen pro použití na zadním sedadle, musí část karoserie obsahovat opěradlo předního sedadla, zadní sedadlo, podlahu, sloupky B a C a střechu. Je-li dětský zádržný systém určen pro použití na předním sedadle, musí části karoserie obsahovat přístrojovou desku, sloupky A, čelní sklo, všechny páčky a knoflíky instalované na podlaze nebo na konzole, přední sedadlo, podlahu a střechu. Technická zkušebna pověřená prováděním zkoušek může povolit vynechání dílů, pokud u nich bylo zjištěno, že jsou zbytečné. Zkouška se provede podle bodu 7.1.3.2 tohoto předpisu, s výjimkou bočního nárazu.

6.6.4.1.3 Dynamická zkouška se provádí s dětskými zádržnými systémy, které předtím nebyly pod zatížením.

6.6.4.1.4 Jestliže je dětský zádržný systém „ISOFIX určitého vozidla“ instalován do oblasti za nejzadnějším dopředu směřujícím místem k sezení pro dospělé (např. v zavazadlovém prostoru), musí se jedna zkouška provést v úplném vozidle s největší figurínou povolenou / největšími figurínami povolenými pro daný dětský zádržný systém, jak je stanoveno v bodě 7.1.3.3 tohoto předpisu. Ostatní zkoušky, včetně kontroly shodnosti výroby, se mohou na žádost výrobce provést podle bodu 7.1.3.2 tohoto předpisu.

6.6.4.1.5 V případě „speciálního zádržného systému“ se každá dynamická zkouška specifikovaná v tomto předpisu provede pro každé rozpětí velikostí určené výrobcem dvakrát: poprvé při použití hlavních zádržných prostředků a podruhé s použitím všech zádržných zařízení. Při těchto zkouškách se věnuje zvláštní pozornost požadavkům v bodech 6.2.1.5 a 6.2.1.6 tohoto předpisu.

6.6.4.1.6 V případě dětského zádržného systému využívajícího antirotačního zařízení se provede dynamická zkouška takto:

6.6.4.1.6.1 s aktivně používaným antirotačním zařízením a

6.6.4.1.6.2 bez aktivně používaného antirotačního zařízení, pokud není k dispozici mechanismus zabraňující nesprávnému použití antirotačního zařízení.

6.6.4.2 Během dynamické zkoušky se žádná část dětského zádržného systému ovlivňující zadržení dítěte ve správné poloze nesmí zcela ani částečně roztrhnout a žádné spony ani zajišťovací nebo přestavovací systémy se nesmějí uvolnit nebo odemknout. Jedinou výjimkou je případ, kdy je určeno, že mají tyto díly nebo systémy podle technického popisu výrobce funkci omezovat zatížení, jak je stanoveno v bodě 3.2.1 tohoto předpisu, a splňují tato kritéria:

6.6.4.2.1 Fungují podle předpokladu výrobce.

6.6.4.2.2 Nemají vliv na schopnost dětského zádržného systému ochránit cestující osobu.

6.6.4.3 Kritéria pro figurínu při čelním nárazu a při nárazu zezadu.

6.6.4.3.1 Kritéria pro posouzení zranění při čelním nárazu a při nárazu zezadu podle tabulky 3.

Tabulka 3

Kritérium Zkratka Jednotka Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Biomechanické kritérium hlavy (pouze v případě dotyku během zkoušky ve vozidle) HPC (3) (15) 600 600 600 800 800 Zrychlení hlavy 3 ms Hlava 3 ms g 75 75 75 80 80 Tahová síla na horní část krku Fz N Pouze za účelem monitorování (4) Moment natažení horní části krku My Nm Pouze za účelem monitorování (5) Zrychlení hrudníku 3 ms Hrudník 3 ms g 55 55 55 55 55

6.6.4.4 Posuv hlavy figuríny při čelním nárazu a při nárazu zezadu

6.6.4.4.1 Dětské zádržné systémy kategorie i-Size:

6.6.4.4.1.1 Dětské zádržné systémy směřující dopředu

Vychýlení hlavy: Žádná část hlavy figuríny nesmí přesáhnout roviny BA, DA a DE vyznačené na obrázku 1 níže. To bude posuzováno až do 300 ms nebo do okamžiku, kdy se figurína zcela uklidní, podle toho, který okamžik nastane dříve.

6.6.4.4.1.1.1 Pokud se zkouší v souladu s bodem 6.6.4.1.6.2 výše, je povolena odchylka + 10 % od hodnoty vzdálenosti při vychýlení hlavy mezi bodem Cr a rovinou AB.

Obrázek 1

Uspořádání ke zkoušení zařízení směřujících dopředu

Rozměry v mm.

6.6.4.4.1.2 Dětské zádržné systému směřující dozadu a brašny na přenášení dítěte:

6.6.4.4.1.2.1 Vychýlení hlavy: žádná část hlavy figuríny nesmí přesáhnout roviny FD, FG a DE vyznačené na obrázku 2 níže. To bude posuzováno až do 300 ms nebo do okamžiku, kdy se figurína zcela uklidní, podle toho, který okamžik nastane dříve. V případě, že se takový dětský zádržný systém dotýká tyče o průměru 100 mm a jsou splněna všechna kritéria pro posouzení zranění a posuv hlavy figuríny, musí se vykonat další dynamická zkouška (náraz zepředu) s nejtěžší figurínou, která je určena pro uvedené rozpětí velikostí, a bez tyče o průměru 100 mm; pro tuto zkoušku platí požadavky, že musí být splněna všechna kritéria kromě posuvu dopředu. Pokud se zkouší v souladu s bodem 6.6.4.1.6.2. výše, bude zohledněna pouze druhá konfigurace bez tyče o průměru 100 mm.

Obrázek 2

Uspořádání ke zkoušení zařízení směřujících dozadu, která se neopírají se o přístrojovou desku

6.6.4.4.2 Jestliže se dětské zádržné systémy „ISOFIX určitého vozidla“ zkoušejí v úplném vozidle nebo v kostře karoserie vozidla, použijí se jako kritéria pro hodnocení biomechanické kritérium hlavy (HPC) a zrychlení hlavy 3 ms. Jestliže nedojde k dotyku hlavy, jsou tato kritéria splněna bez měření a zaznamená se pouze „bez dotyku hlavy“. Po zkoušce s použitím úplného vozidla musí být možné vyjmout zcela kompletní figurínu z dětského zádržného systému bez použití mechanických prostředků či použití nástrojů na dětském zádržném systému nebo nosné konstrukci vozidla.

6.6.4.4.3 Během dynamické zkoušky nesmí žádná část dětského zádržného systému zadržující dítě ve správné poloze selhat. To se týká spon, zajišťovacích systémů a sklápěcích systémů, s výjimkou případů, které byly identifikovány jako omezovače zatížení. Zařízení omezující zatížení označí výrobce v technickém popisu, jak je uvedeno v bodě 3.2.1 tohoto předpisu.

6.6.4.5 Kritéria pro figurínu při bočním nárazu u dopředu a dozadu směřujícího dětského zádržného systému.

6.6.4.5.1 Hlavní kritérium pro posouzení zranění – ochrana hlavy

Při zátěžové fázi zkoušky bočním nárazem, až 80 ms, musí být boční ochrana vždy umístěna na úrovni těžiště hlavy figuríny kolmo ke směru proražení dveří. Ochrana hlavy bude posouzena podle těchto kritérií:

a) hlava se nedotkne dveřního panelu;

b) hlava nesmí přesáhnout svislou rovinu určenou červenou linií na vrchu dveří (pohled kamery shora). Tato svislá rovina je určena linií na dveřích, proti kterým je veden náraz, jak je znázorněno na obrázku 1 v dodatku 3 k příloze 6.

6.6.4.5.2 Dodatečná kritéria pro posouzení zranění při bočním nárazu

Kritérium Zkratka Jednotka Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Biomechanické kritérium hlavy HPC (15) 600 600 600 800 800 Zrychlení hlavy 3 ms Hlava 3 ms g 75 75 75 80 80 Tahová síla na horní část krku Fz N Pouze za účelem monitorování (6) Moment natažení horní části krku Mx Nm Pouze za účelem monitorování (7)

6.6.5 Tepelná odolnost

6.6.5.1 Spony, navíječe, seřizovací zařízení a aretační zařízení, která mohou být ovlivněna teplotou, je nutno podrobit zkoušce tepelné odolnosti podle bodu 7.2.7 níže.

6.6.5.2 Po zkoušce tepelné odolnosti předepsané v bodu 7.2.7.1 níže nesmí kvalifikovaný pozorovatel vidět pouhým okem známky poškození, které by mohlo ohrozit správnou funkci dětského zádržného systému. Pak by měly být provedeny dynamické zkoušky.

6.7 Ustanovení platná pro jednotlivé součásti zádržného systému

6.7.1 Spona

6.7.1.1 Spona musí být konstruována tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost nesprávné manipulace. To mimo jiné znamená, že nesmí být možné, aby zůstala v částečně zapnuté poloze; nesmí být možné neúmyslně zaměnit části spony, když se spona zapíná; sponu musí být možné zapnout pouze tehdy, když do sebe zapadnou všechny části. V místech, kde se spona dotýká dítěte, nesmí být její šířka menší než nejmenší šířka popruhu stanovená v bodě 6.7.4.1.1 níže. Tento bod se nepoužije pro soupravy pásů již schválené podle předpisu č. 16 nebo podle jakékoliv rovnocenné platné normy. V případě „speciálních zádržných systémů“ musí požadavkům bodů 6.7.1.2 až 6.7.1.8 včetně vyhovět pouze spona na hlavním prostředku zádržného systému.

6.7.1.2 Spona musí zůstat sepnutá v jakékoliv poloze, i tehdy, když nejsou popruhy napnuté. Musí být snadno ovladatelná a uchopitelná. Musí být možné ji rozepnout tlakem na tlačítko nebo na podobné zařízení.

Povrch, na který má být takový tlak vyvinut, musí mít v poloze skutečného rozepnutí a při promítnutí do roviny svislé na původní směr pohybu tlačítka:

a) u zapuštěných zařízení plochu nejméně 4,5 cm2 a šířku nejméně 15 mm;

b) u nezapuštěných zařízení plochu 2,5 cm2 a šířku nejméně 10 mm. Šířka je menší z obou rozměrů tvořících předepsanou plochu a měří se ve směru kolmém ke směru pohybu uvolňovacího tlačítka.

6.7.1.3 Plocha uvolňovacího ústrojí spony musí mít červenou barvu. Tuto barvu nesmí mít žádná jiná část spony.

6.7.1.4 Dítě musí být možné uvolnit ze zádržného systému jednoduchou manipulací s jedinou sponou. Je přípustné vyjmout dítě spolu se zařízeními jako např. dětský nosič, brašna na přenášení dítěte, úchyty brašny, jestliže se dětský zádržný systém může uvolnit manipulací s nejvýše dvěma uvolňovacími tlačítky.

6.7.1.4.1 Polohovač ramenního popruhu

Pokud je k dispozici polohovač ramenního popruhu, musí být konstruován tak, aby se zabránilo nesprávné manipulaci. Nesmí být možné používat zařízení způsobem, kterým by došlo ke zkroucení ramenního popruhu. Musí být možné zapnout zařízení jediným pohybem. Síla potřebná k zapnutí zařízení nesmí přesáhnout 15 N.

6.7.1.4.2 Polohovač ramenního popruhu musí být snadno ovladatelný a uchopitelný. Musí být možné rozepnout ho jediným pohybem, ale pro dítě musí být manipulace s uvolňovacím mechanismem obtížná. Síla potřebná k uvolnění zařízení nesmí přesáhnout 15 N.

6.7.1.4.3 Výška polohovače ramenního popruhu nesmí překročit 60 mm.

6.7.1.5 Rozepnutí spony musí umožnit vyjmutí dítěte nezávisle na tom, zda jde o „sedačku“, „opěru sedačky“ nebo „nárazový štít“, pokud jsou namontovány, a jestliže zařízení obsahuje též rozkrokový popruh, musí být možné uvolnit i tento popruh rozepnutím téže spony.

6.7.1.6 Spona musí vyhovět požadavkům zkoušky tepelné odolnosti uvedeným v bodě 7.2.7 níže, musí umožňovat opakovanou funkci a musí být před dynamickou zkouškou předepsanou v bodě 7.1.3 podrobena zkoušce zahrnující 5 000 ±5 cyklů rozepnutí a sepnutí za normálních podmínek použití.

6.7.1.7 Spona se podrobí těmto zkouškám rozepínání:

6.7.1.7.1 Zkouška při zatížení

6.7.1.7.1.1 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, jenž již byl podroben dynamické zkoušce předepsané v bodě 7.1.3 níže.

6.7.1.7.1.2 Síla potřebná k rozepnutí spony při zkoušce předepsané v bodě 7.2.1.1 níže nesmí být větší než 80 N.

6.7.1.7.2 Zkouška bez zatížení

6.7.1.7.2.1 Pro tuto zkoušku se použije spona, která předtím nebyla ještě vystavena zatížení. Síla potřebná k rozepnutí spony, která není zatížená, musí být při zkouškách předepsaných v bodě 7.2.1.2 níže v rozsahu 40-80 N.

6.7.1.8 Pevnost

6.7.1.8.1 Při zkoušce podle bodu 7.2.1.3.2 níže se nesmí žádná část spony, přilehlých popruhů nebo seřizovacích zařízení porušit nebo oddělit.

6.7.1.8.2 V závislosti na maximální hmotnosti podle prohlášení výrobce musí spona postrojového pásu odolat:

6.7.1.8.2.1 4 kN, pokud je maximální hmotnost nižší nebo rovna 13 kg;

6.7.1.8.2.2 10 kN, pokud je maximální hmotnost vyšší než 13 kg.

6.7.1.8.3 Schvalovací orgán může upustit od zkoušky pevnosti spony, pokud vzhledem k informacím, které jsou již k dispozici, je taková zkouška zbytečná.

6.7.2 Seřizovací zařízení

6.7.2.1 Seřizovací rozsah musí být dostatečný, aby umožňoval správné seřízení dětského zádržného systému pro každou velikost, pro kterou je toto zařízení určeno, a umožňoval vyhovující montáž ve všech modelech vozidel kompatibilních s i-Size.

6.7.2.2 Všechna seřizovací zařízení musí být „rychloseřizovací“.

6.7.2.3 „Rychloseřizovací zařízení“ musí být snadno dosažitelná, je-li dětský zádržný systém správně nainstalován a dítě nebo figurína je ve správné poloze.

6.7.2.4 „Rychloseřizovací zařízení“ musí být možné snadno seřídit podle postavy dítěte. Zvláště při zkoušce prováděné podle bodu 7.2.2.1 níže nesmí síla potřebná k ovládání ručního seřizovacího zařízení přesáhnout 50 N.

6.7.2.5 Dva vzorky seřizovacích zařízení dětského zádržného systému se vyzkouší podle funkčních požadavků při zkoušce tepelné odolnosti, jak je předepsáno v bodech 7.2.7.1 a 7.2.3 níže.

6.7.2.5.1 Prokluz popruhu nesmí být u jednoho seřizovacího zařízení větší než 25 mm a u všech seřizovacích zařízení celkem větší než 40 mm.

6.7.2.6 Zařízení se nesmí při zkoušce předepsané v bodě 7.2.2.1 níže roztrhnout ani rozdělit.

6.7.2.7 Seřizovací zařízení namontované přímo na dětský zádržný systém musí být schopno snést opakovanou činnost a musí být před dynamickou zkouškou podle bodu 7.1.3 podrobeno zkoušce skládající se z 5 000 ±5 cyklů, která je popsána v bodě 7.2.3.

6.7.3 Navíječe

6.7.3.1 Navíječe s automatickým blokováním

6.7.3.1.1 Popruh vybavený navíječem s automatickým blokováním se nesmí mezi blokovacími polohami navíječe odvinout o více než 30 mm. Po pohybu uživatele popruhu dozadu musí popruh buď zůstat ve své počáteční poloze, nebo se samočinně vrátit do této polohy po následujícím pohybu uživatele dopředu.

6.7.3.1.2 Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem, jak je předepsáno v bodě 7.2.4.1 níže. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Jestliže popruh prochází vedením nebo kladkou, navíjecí síla se změří na volné délce mezi figurínou a vedením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení při měření v činnosti.

6.7.3.1.3 Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinovat za podmínek stanovených v bodě 7.2.4.2 až do provedení 5 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků bodu 7.2.7.1 a zkoušce odolnosti proti korozi popsané v bodě 7.1.1 níže a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v bodě 7.2.4.5 níže. Poté je nutné uspokojivě provést dalších 5 000 cyklů odvinutí a navinutí. Po těchto zkouškách musí navíječ nadále pracovat správně a musí vyhovovat požadavkům podle bodů 6.7.3.1.1 a 6.7.3.1.2 výše.

6.7.3.2 Navíječe s nouzovým blokováním

6.7.3.2.1 Navíječ s nouzovým blokováním musí při zkoušce podle bodu 7.2.4.3 splňovat tyto podmínky:

6.7.3.2.1.1 musí blokovat, jakmile zpomalení vozidla dosáhne hodnoty 0,45 g;

6.7.3.2.1.2 nesmí blokovat při hodnotách zrychlení popruhu menších než 0,8 g, měřeno ve směru vytahování popruhu;

6.7.3.2.1.3 nesmí blokovat, je-li jeho čidlo odkloněno v kterémkoli směru o nejvýše 12° od montážní polohy stanovené jeho výrobcem;

6.7.3.2.1.4 musí blokovat, je-li jeho čidlo v kterémkoli směru odkloněno o více než 27° od montážní polohy stanovené jeho výrobcem.

6.7.3.2.2 Je-li činnost navíječe závislá na nějakém vnějším signálu nebo zdroji energie, musí jeho konstrukce zajišťovat, aby se navíječ samočinně zablokoval při selhání nebo přerušení takového signálu nebo zdroje energie.

6.7.3.2.3 Navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí musí splňovat výše uvedené požadavky. Kromě toho, je-li jedním z činitelů citlivost vytahování popruhu, musí dojít k zablokování při zrychlení popruhu 1,5 g, měřeném v ose vytahování popruhu.

6.7.3.2.4 Při zkouškách uvedených v bodech 6.7.3.2.1.1 a 6.7.3.2.3 výše nesmí být celková délka popruhu, která se může vytáhnout, než navíjecí zařízení zablokuje, větší než 50 mm, počínaje odvinutou délkou stanovenou v bodě 7.2.4.3.1 níže. Při zkoušce uvedené v bodě 6.7.3.2.1.2 výše nesmí k blokování dojít během odvinování popruhu v délce 50 mm, počínaje vytaženou délkou stanovenou v bodě 7.2.4.3.1 níže.

6.7.3.2.5 Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem, jak je předepsáno v bodě 7.2.4.1 níže. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Jestliže popruh prochází vedením nebo kladkou, navíjecí síla se změří na volné délce mezi figurínou a vedením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení v činnosti při měření.

6.7.3.2.6 Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinovat za podmínek stanovených v bodě 7.2.4.2 až do provedení 40 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků bodu 7.2.7 a korozní zkoušce popsané v bodě 7.1.1 a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v bodě 7.2.4.5.

6.7.4 Popruhy

6.7.4.1 Šířka

6.7.4.1.1 Nejmenší šířka popruhů dětského zádržného systému, které se dotýkají figuríny, musí být 25 mm. Tyto rozměry se měří při zkoušce pevnosti popruhů předepsané v bodě 7.2.5.1 níže, aniž by se stroj zastavil, a při zatížení rovnajícím se 75 % zatížení na mezi pevnosti popruhu.

6.7.4.2 Pevnost po stabilizaci za teploty okolí

6.7.4.2.1 U dvou vzorků popruhu stabilizovaných podle bodu 7.2.5.2.1 se stanoví mez pevnosti popruhu, jak je předepsáno v bodě 7.2.5.1.2 níže.

6.7.4.2.2 Rozdíl mezi hodnotami zatížení, při nichž dojde k roztržení u obou vzorků, nesmí překročit 10 procent té vyšší ze dvou naměřených hodnot, při nichž dojde k roztržení.

6.7.4.3 Pevnost po zvláštní stabilizaci

6.7.4.3.1 U dvou popruhů stabilizovaných podle jednoho z ustanovení bodu 7.2.5.2 níže (vyjma bodu 7.2.5.2.1 níže) nesmí zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, být menší než 75 % průměrné hodnoty zatížení změřených při zkoušce uvedené v bodě 7.2.5.1 níže.

6.7.4.3.2 Kromě toho nesmí být zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, menší než 3,6 kN u zádržných zařízení dětských zádržných systémů i-Size.

6.7.4.3.3 Schvalovací orgán může upustit od jedné nebo několika z těchto zkoušek, pokud tato zkouška nebo zkoušky jsou zbytečné v důsledku složení použitého materiálu nebo informací, které jsou již k dispozici.

6.7.4.3.4 Zkouška odolnosti proti oděru typu 1 stanovená v bodě 7.2.5.2.6 níže se provede jen v případě, že zkouška mikroprokluzu stanovená v bodě 7.2.3 níže vede k výsledku, který je vyšší než 50 % mezní hodnoty stanovené v bodě 6.7.2.5.1 výše.

6.7.4.4 Jakýmikoliv seřizovacími zařízeními, sponami nebo kotevními úchyty nesmí být možné vytáhnout celý popruh.

6.7.5 Specifikace úchytů ISOFIX

„Úchyty ISOFIX“ a ukazatele použití záklapek musejí vydržet opakované používání a před dynamickou zkouškou předepsanou v bodě 7.1.3 se podrobí zkoušce, která sestává z 2 000 ± 5 cyklů otevření a zavření za běžných podmínek používání.

6.7.5.1 Úchyty ISOFIX a ukazatele použití záklapek musí vydržet opakované používání a před dynamickou zkouškou předepsanou v bodě 7.1.3 se podrobí zkoušce sestávající z 2 000 ± 5 cyklů otevření a zavření za normálních podmínek užívání.

6.7.5.2 Úchyty ISOFIX musí mít blokovací mechanismus, který splňuje požadavky uvedené v písm. a) nebo b): a) uvolnění blokovacího mechanismu celé sedačky musí vyžadovat dva po sobě jdoucí úkony, z nichž první musí probíhat v momentě, kdy se provádí ten druhý; nebo b) síla potřebná k uvolnění úchytů ISOFIX při zkoušce předepsané v bodě 7.2.8 níže musí dosahovat nejméně 50 N.

6.8 Klasifikace

6.8.1 Dětské zádržné systémy mohou být určeny pro jakékoli rozmezí velikostí za předpokladu, že jsou splněny požadavky pro celé toto rozmezí.

7. ZKOUŠKY

7.1 Zkouška sestaveného dětského zádržného systému

7.1.1 Koroze

7.1.1.1 Kovové součásti dětského zádržného systému se uloží do zkušební komory, jak je předepsáno v příloze 4. U dětského zádržného systému s navíječem se popruh odvine v celé délce, zmenšené o 100 ± 3 mm. Kromě krátkých přerušení, která mohou být nutná například pro kontrolu a doplňování solného roztoku, musí zkouška odolnosti proti korozi probíhat nepřetržitě po dobu 50 ± 0,5 hodin.

7.1.1.2 Po skončení zkoušky odolnosti proti korozi se kovové součásti dětského zádržného systému opatrně omyjí čistou tekoucí vodou o teplotě nepřevyšující 38 °C nebo se do ní ponoří, aby se odstranily případné nánosy soli, jež se mohly vytvořit, a poté se nechají schnout po dobu 24 ± 1 hodin při teplotě místnosti 18 až 25 °C, než se podrobí kontrole podle bodu 6.6.1.2 výše.

7.2.1 Převrácení

7.1.2.1 Figurína musí být vybavena jedním ze zařízení pro působení zatížení popsaných v příloze 21, které je vhodné. Umístěte figurínu do zádržného systému namontovaného podle tohoto předpisu a s přihlédnutím k návodu výrobce, se standardní vůlí stanovenou v bodě 7.1.3.5, která platí stejně pro všechny systémy.

7.1.2.2 Zádržný systém se připevní ke zkušebnímu stavu nebo sedadlu vozidla. Celým dětským zádržným systémem se otočí kolem vodorovné osy ležící ve střední podélné rovině sedadla o 540° ±5 rychlostí 2–5°/s a v této poloze se systém zastaví. Pro účely této zkoušky se mohou ke zkušebnímu stavu popsanému v příloze 6 připojit zařízení určená k používání v určitých vozidlech.

7.1.2.3 V této statické převrácené poloze se kromě figuríny využívající zařízení pro působení zatížení popsané v příloze 21 působí hmotností odpovídající čtyřnásobku hmotnosti figuríny směrem svisle dolů v rovině kolmé na rovinu otáčení. Zatížení se postupně kontrolovaně zvyšuje rychlostí nepřekračující gravitační zrychlení nebo 400 mm/min. Udržujte předepsané maximální zatížení po dobu 30 – 0/+ 5 sekund.

7.1.2.4 Uvolněte zatížení rychlostí nepřekračující 400 mm/min. a změřte posunutí.

7.1.2.5 Otočte celou sedačku o 180° tak, aby se vrátila do původní polohy.

7.1.2.6 Tento zkušební cyklus se opakuje otáčením opačným směrem. Při ose otáčení ve vodorovné rovině a v úhlu 90° k poloze při obou předcházejících zkouškách se postup zopakuje v obou směrech otáčení.

7.1.2.7 Tyto zkoušky se provedou s použitím jak nejmenší, tak největší figuríny příslušné pro rozpětí velikostí, pro něž je zádržný systém určen. Je zakázáno jakkoli upravovat figurínu nebo dětský zádržný systém během celého zkušebního cyklu.

7.1.3 Dynamická zkouška čelním nárazem, nárazem zezadu a bočním nárazem:

a) zkouška čelním nárazem se provádí u dětských zádržných systémů „i-Size“ (integrální univerzální dětský zádržný systém ISOFIX) a „ISOFIX určitého vozidla“;

b) zkouška nárazem zezadu se provádí u dětských zádržných systémů i-Size a „ISOFIX určitého vozidla“ směřujících dozadu;

c) zkouška bočním nárazem se provádí pouze na zkušebním stavu pro integrální univerzální dětské zádržné systémy ISOFIX „i-Size“ a dětské zádržné systémy „ISOFIX určitého vozidla“.

7.1.3.1 Zkoušky na vozíku a zkušebním stavu

7.1.3.1.1 Zkoušky čelním nárazem a nárazem zezadu

7.1.3.1.1.1 Vozík a zkušební stav použité pro dynamické zkoušky musí splňovat požadavky přílohy 6 tohoto předpisu.

7.1.3.1.1.2 Vozík musí po celou dobu zpomalení nebo zrychlení zůstat ve vodorovné poloze.

7.1.3.1.1.3 Zkušební stav se pootočí o 180 °, zkouší-li se v souladu s požadavky na zkoušku nárazem zezadu.

7.1.3.1.1.4 Zkouší-li se dětský zádržný systém směřující dozadu určený k používání na místě k sezení vpředu, nahradí se přístrojová deska vozidla tuhou tyčí připevněnou k vozíku tak, aby k absorbování veškeré energie docházelo v dětském zádržném systému.

7.1.3.1.1.5 Zařízení ke zpomalení nebo ke zrychlení

Žadatel zvolí jedno ze dvou následujících zařízení:

7.1.3.1.1.5.1 Zařízení pro zkoušku zpomalením:

Zpomalení vozíku se dosahuje zařízením předepsaným v příloze 6 tohoto předpisu nebo jakýmkoli jiným zařízením s rovnocennými výsledky. Toto zařízení musí mít vlastnosti stanovené v bodě 7.1.3.4 níže uvedené dále:

Postup kalibrace:

Křivka zpomalení vozíku, který je v případě zkoušek dětského zádržného systému prováděných podle bodu 7.1.3.1 výše zatížen závažími do hmotnosti 55 kg za účelem reprodukování jednoho obsazeného dětského zádržného systému, nebo který je v případě zkoušek dětského zádržného systému v kostře karoserie vozidla prováděných podle bodu 7.1.3.2 níže zatížen konstrukcí vozidla a závažími do hmotnosti x-krát 55 kg za účelem reprodukování počtu x obsazených dětských zádržných systémů, musí zůstat při čelním nárazu ve šrafované oblasti diagramu v dodatku 1 k příloze 7 tohoto předpisu, a při nárazu zezadu ve šrafované oblasti diagramu v dodatku 2 k příloze 7 tohoto předpisu.

Při kalibraci brzdného zařízení musí být brzdná dráha 650 ± 30 mm při čelním nárazu a 275 ± 20 mm při nárazu zezadu.

Podmínky pro dynamickou zkoušku při zkoušení:

Při čelním nárazu a nárazu zezadu se zpomalení dosahuje zařízením kalibrovaným tak, jak je uvedeno výše, avšak:

a) křivka zpomalení nesmí na dobu delší než 3 ms překročit spodní hranice výkonnostních požadavků;

b) jestliže byly výše uvedené zkoušky provedeny při vyšší rychlosti a/nebo křivka zpomalení překročila horní mez šrafované oblasti a dětský zádržný systém splňuje požadavky, zkouška se pokládá za vyhovující.

7.1.3.1.1.5.2 Zařízení pro zkoušku zrychlením

Podmínky pro dynamickou zkoušku:

U zkoušky čelním nárazem musí být vozík poháněn tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV v průběhu celé zkoušky byla 52 km/h + 0–2 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti diagramu v dodatku 1 k příloze 7 a zůstala nad segmentem definovaným souřadnicemi (5 g, 10 ms) a (9 g, 20 ms). Začátek nárazu (T0) je definován, podle normy ISO 17 373, hodnotou zrychlení 0,5 g.

U zkoušky nárazem zezadu musí být vozík poháněn tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV v průběhu celé zkoušky byla 32 km/h + 2–0 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti diagramu v dodatku 2 k příloze 7 a zůstala nad segmentem definovaným souřadnicemi (5 g, 5 ms) a (10 g, 10 ms). Začátek nárazu (T0) je definován, podle normy ISO 17 373, hodnotou zrychlení 0,5 g.

I když jsou splněny výše uvedené požadavky, použije technická zkušebna vozík (vybavený svým zkušebním stavem), jak je specifikován v bodě 1 přílohy 6, o hmotnosti větší než 380 kg.

Avšak jestliže byly výše uvedené zkoušky provedeny při vyšší rychlosti a/nebo křivka zrychlení překročila horní mez šrafované oblasti a dětský zádržný systém splňuje požadavky, zkouška se pokládá za vyhovující.

7.1.3.1.1.6 Změří se:

7.1.3.1.1.6.1 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu brzdné dráhy);

7.1.3.1.1.6.2 brzdná dráha (jen u vozíků pracujících se zpomalením), kterou je možno vypočítat dvojitou integrací zaznamenaného zpomalení vozíku;

7.1.3.1.1.6.3 posuv hlavy figuríny ve svislém a vodorovném směru zkoušky se všemi Q-figurínami nezbytnými pro dané označení i-Size nejméně v průběhu prvních 300 ms;

7.1.3.1.1.6.4 parametry potřebné k posouzení zranění podle kritérií uvedených v bodě 6.6.4.3.1 výše nejméně v průběhu prvních 300 ms;

7.1.3.1.1.6.5 zrychlení nebo zpomalení vozíku nejméně v průběhu prvních 300 ms.

7.1.3.1.1.7 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.

7.1.3.1.2 Náraz zezadu

7.1.3.1.2.1 Zkušební sedadlo se pootočí o 180 °, zkouší-li se jeho soulad s požadavky na zkoušku nárazem zezadu.

7.1.3.1.2.2 Zkouší-li se dětský zádržný systém směřující dozadu určený k používání na místě k sezení vpředu, nahradí se přístrojová deska vozidla tuhou tyčí připevněnou k vozíku tak, aby k absorbování veškeré energie docházelo v dětském zádržném zařízení.

7.1.3.1.2.3 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle dodatku 2 k příloze 7.

Podmínky při zrychlování musí vyhovovat požadavkům podle dodatku 2 k příloze 7.

7.1.3.1.2.4 Provedou se podobná měření jako měření uvedená v bodech 7.1.3.1.1.4 až 7.1.3.1.1.5 výše.

7.1.3.1.3 Boční náraz

7.1.3.1.3.1 Zkušební stav se pootočí o 90 °, zkouší-li se v souladu s požadavky na zkoušku bočním nárazem.

7.1.3.1.3.2 Spodní kotevní úchyty ISOFIX by měly být pohyblivé ve směru Y', aby se zabránilo poškození úchytů a zkušebních zařízení. Kotevní úchyty ISOFIX musí být upevněny k posuvnému systému umožňujícímu pohyb o 200 mm – 0 mm + 50 mm.

7.1.3.1.3.3 Zátěž bočním nárazem na CRS se vytvoří dveřním panelem podle dodatku 3 k příloze 6. Povrch panelu musí být pokryt čalouněním, jak je uvedeno v dodatku 3 k příloze 6.

7.1.3.1.3.4 Zkušební zařízení musí vyvinout relativní rychlost mezi dveřním panelem a zkušebním stavem v souladu s dodatkem 3 k příloze 7. Maximální hloubka proražení dveřního panelu je definována v dodatku 3 k příloze 6. Relativní rychlost mezi dveřním panelem a zkušebním stavem nesmí být ovlivněna dotykem s CRS a musí zůstat v mezích definovaných v dodatku 3 k příloze 7. Během zkoušky, ve které se dveře v čase t0 nepohybují, musí být tyto dveře uchycené a pozemní rychlost figuríny v čase t0 musí být mezi 6,375 m/s a 7,25 m/s. Během zkoušky, ve které se dveře v čase t0 pohybují, musí jejich pozemní rychlost zůstat v mezích definovaných v dodatku 3 k příloze 7 nejméně do momentu, kdy jejich proražení dosáhne maximální hodnoty, a figurína se v čase t0 nepohybuje.

7.1.3.1.3.5 CRS se zkouší v nejvzpřímenější poloze.

7.1.3.1.3.6 V čase t0 definovaném v dodatku 3 k příloze 7 musí být figurína ve své počáteční poloze, jak je definováno v bodě 7.1.3.5.2.1 níže.

7.1.3.2 Zkouška na vozíku a v kostře karoserie vozidla

7.1.3.2.1 Pro zkoušky čelním nárazem

7.1.3.2.1.1 Způsob použitý k připevnění vozidla během zkoušky nesmí být takový, aby došlo k zpevnění kotevních úchytů sedadel, bezpečnostních pásů pro dospělé a případných přídavných kotevních úchytů potřebných k připevnění dětského zádržného systému nebo ke zmenšení normální deformace nosné konstrukce. Nesmí být přítomna žádná část vozidla, která by omezovala pohyb figuríny, a tím zmenšovala zatížení působící na dětský zádržný systém při zkoušce. Části nosné konstrukce, které byly odstraněny, se mohou nahradit součástmi stejné pevnosti za předpokladu, že nebrání pohybu figuríny.

7.1.3.2.1.2 Zajišťovací zařízení se považuje za vyhovující, jestliže nevyvolává žádný účinek na oblast rozprostírající se po celé šířce nosné konstrukce a jestliže je vozidlo nebo nosná konstrukce zablokována nebo znehybněna vpředu ve vzdálenosti nejméně 500 mm před ukotvením zádržného systému. Vzadu musí být nosná konstrukce připevněna v dostatečné vzdálenosti za ukotvením tak, aby bylo zajištěno splnění všech požadavků podle bodu 7.1.3.2.1.1 výše.

7.1.3.2.1.3 Sedadlo vozidla a dětský zádržný systém se seřídí a umístí do polohy zvolené technickou zkušebnou provádějící schvalovací zkoušky tak, aby se vytvořily co nejnepříznivější podmínky, pokud jde o pevnost, slučitelné s umístěním figuríny ve vozidle. Poloha opěradla sedadla a dětského zádržného systému se uvede v protokolu o zkouškách. Opěradlo sedadla, je-li jeho sklon seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li tato poloha stanovena, ve skutečném úhlu opěradla co nejbližším hodnotě 25°.

7.1.3.2.1.4 Pokud návod pro montáž a užívání nestanoví jinak, přední sedadlo se umístí do nejpřednější běžně užívané polohy pro dětský zádržný systém určený k používání na místě k sezení vpředu a do nejzadnější běžně používané polohy pro dětské zádržné zařízení určené k používání na místě k sezení vzadu.

7.1.3.2.1.5 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle bodu 7.1.3.4 níže. Jako zkušební stav se použije sedadlo ze skutečného vozidla.

7.1.3.2.1.6 Změří se:

7.1.3.2.1.6.1 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu brzdné dráhy);

7.1.3.2.1.6.2 brzdná dráha (jen u vozíků pracujících se zpomalením), kterou je možno vypočítat dvojitou integrací zaznamenaného zpomalení vozíku;

7.1.3.2.1.6.3 jakýkoli dotyk hlavy figuríny s vnitřkem kostry karoserie vozidla;

7.1.3.2.1.6.4 parametry potřebné k posouzení zranění podle kritérií uvedených v bodě 6.6.4.3.1 výše nejméně v průběhu prvních 300 ms;

7.1.3.2.1.6.5 zrychlení nebo zpomalení vozíku a karoserie vozidla nejméně v průběhu prvních 300 ms.

7.1.3.2.1.7 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození.

7.1.3.2.2 Pro zkoušky nárazem zezadu

7.1.3.2.2.1 Kostra karoserie vozidla se na zkušebním vozíku pootočí o 180°.

7.1.3.2.2.2 Požadavky jsou stejné jako pro čelní náraz (body 7.1.3.2.1.1 až 7.1.3.2.1.5 výše).

7.1.3.3 Při zkoušení s úplným vozidlem

7.1.3.3.1 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle bodu 7.1.3.4 níže.

7.1.3.3.2 Pro zkoušky čelním nárazem se použije postup stanovený v příloze 9 tohoto předpisu.

7.1.3.3.3 Pro zkoušky nárazem zezadu se použije postup stanovený v příloze 10 tohoto předpisu.

7.1.3.3.4 Změří se:

7.1.3.3.4.1 rychlost vozidla / nárazového zařízení bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu brzdné dráhy);

7.1.3.3.4.2 jakýkoli dotyk hlavy figuríny s vnitřkem vozidla;

7.1.3.3.4.3 parametry potřebné k posouzení zranění podle kritérií uvedených v bodě 6.6.4.3.1 výše nejméně v průběhu prvních 300 ms.

7.1.3.3.5 Přední sedadla, je-li sklon jejich opěradel seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li stanoven, ve skutečném úhlu opěradla sedadla co nejbližším k hodnotě 25°.

7.1.3.3.6 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.

7.1.3.4 Podmínky pro dynamickou zkoušku jsou shrnuty v tabulce 4:

Tabulka 4

Čelní náraz Náraz zezadu Boční náraz Zkouška Zádržný systém Rychlost km/h Zkušební impuls č. Brzdná dráha při zkoušce (mm) Rychlost km/h Zkušební impuls č. Brzdná dráha při zkoušce (mm) Relativní rychlost dveří / zkušebního stavu Brzdná dráha při zkoušce (mm) Maximální proražení Vozík se zkušebním stavem Směřující dopředu 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 — — — 3 250 ± 50 Směřující dozadu 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 3 250 ± 50 Směřující bočně 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 3 250 ± 50 Zkušební impuls č. 1 – jak je předepsáno v dodatku 1 k příloze 7 – čelní náraz. Zkušební impuls č. 2 – jak je předepsáno v dodatku 2 k příloze 7 – náraz zezadu. Mezní křivka zkušební rychlosti – jak je předepsáno v dodatku 3 k příloze 7 – boční náraz zezadu. –: nepoužije se

7.1.3.5 Figuríny pro dynamickou zkoušku

7.1.3.5.1 Dětský zádržný systém se zkouší s figurínami předepsanými v příloze 8 tohoto předpisu.

7.1.3.5.2 Instalace figuríny při čelním nárazu a při nárazu zezadu

7.1.3.5.2.1 Instalace dětského zádržného systému na zkušebním stavu.

Neobsazený dětský zádržný systém ISOFIX se připevní k systému kotevních úchytů ISOFIX.

Zajištěním připojení úchytů ISOFIX ke spodním kotevním úchytům ISOFIX by mělo dojít k přitažení neobsazeného dětského zádržného systému k těmto kotevním úchytům.

Je třeba vynaložit dodatečnou sílu 135 ± 15N v rovině rovnoběžné s povrchem zkušebního sedáku. Síla musí působit podél střednice dětského zádržného systému a ne výše než 100 mm nad sedákem.

Horní upínání, je-li k dispozici, by mělo být seřízeno tak, aby síla tahu dosahovala 50 ± 5 N. Případně, je-li k dispozici podpěra, měla by být nastavena podle pokynů výrobce dětského zádržného systému.

Střednice dětského zádržného systému musí být vyrovnána se střednicí zkušebního stavu.

Figurína se umístí do dětského zádržného systému tak, aby byla od opěradla sedadla oddělena pružnou podložkou. Ta musí být 2,5 cm tlustá a 6 cm široká. Její délka musí odpovídat výšce v ramenou minus výška stehen, a to v poloze vsedě a v závislosti na velikosti zkoušené figuríny. Výsledná výška podložky je uvedena v tabulce níže pro různé velikosti figuríny. Deska by měla co nejtěsněji sledovat zakřivení sedačky a její dolní konec by měl být ve výšce kyčelního kloubu figuríny.

Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Q10 (konstrukční cíle) Rozměry v mm Výška podložky pro umístění figuríny 229 ± 2 237 ± 2 250 ± 2 270 ± 2 359 ± 2

Seřiďte pás podle návodu výrobce, avšak na zatížení 250 N ± 25 N nad úrovní síly seřizovacího zařízení, s úhlem ohybu popruhu v seřizovacím zařízení 45 ±5°, popřípadě s úhlem předepsaným výrobcem.

Podložka se pak odstraní a figurína zatlačí směrem na opěradlo sedadla. Uvolnění popruhů je třeba rozložit rovnoměrně po celém postroji.

Podélná rovina procházející střednicí zkušební figuríny musí být nastavena doprostřed mezi oba spodní kotevní úchyty pásů, je však také třeba vzít v úvahu bod 7.1.3.2.1.3 výše.

Po instalaci musí být figurína umístěna tak, aby:

Střednice figuríny a střednice dětského zádržného systému byla vyrovnána se střednicí zkušebního stavu.

Paže figuríny byly umístěny symetricky. Lokty byly v takové poloze, aby nadloktí probíhalo souběžně s hrudní kostí.

Ruce byly umístěny na stehnech.

Nohy byly umístěny navzájem rovnoběžně, nebo alespoň symetricky.

U bočního nárazu je třeba přijmout účinná opatření k zajištění stability figuríny do času t0, již je třeba potvrdit pomocí videoanalýzy. Všechny prostředky použité ke stabilizaci figuríny před časem t0 nesmí mít vliv na kinematiku figuríny po čase t0.

Jelikož se pěnový sedák zkušebního stavu po instalaci dětského zádržného systému stlačí, musí se dynamická zkouška provést do 10 minut po instalaci.

Při použití stejného sedáku zkušebního stavu musí být minimální časový odstup mezi dvěma zkouškami 20 minut, aby se tvar sedáku zkušebního stavu vrátil do původní podoby.

Příklad nastavení paží:

7.1.3.6 Označení i-Size

Dynamické zkoušky se musí provést s největší figurínou a nejmenší figurínou, jak jsou definovány v následujících tabulkách, podle rozpětí velikostí uvedených výrobcem dětského zádržného systému.

Tabulka 6

Kritéria pro výběr figuríny podle rozpětí

Označení rozpětí velikostí ≤ 60 60 < × ≤ 75 75 < × ≤ 87 87 < × ≤ 105 105 < × ≤ 125 > 125 Figurína Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Q10

Pokud dětský zádržný systém vyžaduje pro různé velikosti významné změny (např. konvertibilní dětský zádržný systém) nebo pokud rozpětí velikostí zahrnuje více než 3 rozpětí velikostí, provedou se zkoušky kromě figurín(y) definované (definovaných) výše i s příslušnou střední figurínou (příslušnými středními figurínami).

7.1.3.6.1 Jestliže je dětský zádržný systém konstruován pro dvě nebo více dětí, musí být jedna zkouška provedena s nejtěžšími figurínami posazenými na všech místech k sezení. Druhá zkouška se provede s výše specifikovanými nejlehčími a nejtěžšími figurínami. Zkoušky se musí provést za použití zkušebního stavu znázorněného v na obrázku 3 v dodatku 3 k příloze 6. Laboratoř provádějící zkoušky může, uzná-li to za vhodné, doplnit třetí zkoušku jakoukoli kombinací figurín nebo neobsazených míst k sezení.

7.1.3.6.2 Pokud dětský zádržný systém ISOFIX využívá horního upínání, provede se jedna zkouška s nejmenší zkušební figurínou a s kratší vzdáleností od horního upínání (bod ukotvení G1). Druhá zkouška se provede s těžší figurínou a s delší vzdáleností horního upínání (bod ukotvení G2). Nastavte horní upínání tak, aby síla tahu dosahovala 50 ± 5 N. Zkouška bočním nárazem se u dětského zádržného systému ISOFIX provádí pouze s kratší vzdáleností horního upínání.

7.1.3.6.3 Pokud dětský zádržný systém využívá jako antirotačního zařízení podpěry, provedou se následující dynamické zkoušky takto:

a) Zkoušky čelním nárazem se provádějí s podpěrou seřízenou na maximální nastavení slučitelné s polohou podlahové části vozíku. Zkoušky nárazem zezadu se provádějí v nejnepříznivější poloze zvolené technickou zkušebnou. Během zkoušek je podpěra opřena o podlahovou část vozíku, jak je popsáno na obrázku 2 v dodatku 3 k příloze 6;

b) U podpěr mimo rovinu souměrnosti určí nejnepříznivější polohu technická zkušebna;

c) U kategorie „ISOFIX určitého vozidla“ se podpěra nastaví podle specifikace výrobce dětského zádržného systému;

d) Noha podpěry musí být na délku seřiditelná tak, aby odpovídala celé škále úrovní podlahových částí, která je povolena v příloze 17 předpisu č. 16 pro automobilová sedadla, jež mají být schválena pro instalaci dětských zádržných systémů i-Size.

7.1.3.6.4 Zkouška podle bodu 6.6.4.1.6.2 se vyžaduje pouze u největší figuríny, pro kterou je dětský zádržný systém konstruován.

7.2 Zkoušky jednotlivých součástí

7.2.1 Spona

7.2.1.1 Zkouška rozepínání při zatížení

7.2.1.1.1 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, který byl již podroben dynamické zkoušce podle bodu 7.1.3 výše.

7.2.1.1.2 Dětský zádržný systém se vyjme ze zkušebního vozíku nebo vozidla, aniž se rozepne spona. Spona se napne silou 200 ± 2 N. Je-li spona připevněna k tuhé části, použije se během dynamické zkoušky síla, která zohlední úhel, který svírá spona s touto tuhou částí.

7.2.1.1.3 Zatížení se aplikuje rychlostí 400 ± 20 mm/min na geometrický střed uvolňovacího tlačítka spony podél pevné osy rovnoběžně s počátečním směrem pohybu tlačítka; geometrický střed se vztahuje na tu část povrchu spony, na kterou působí uvolňovací tlak. Při působení rozpínací síly musí být spona opřena o tuhou opěru.

7.2.1.1.4 Silou k rozepnutí spony se na sponu působí za použití siloměru nebo podobného zařízení způsobem a ve směru normálního používání. Dotykový konec musí mít tvar vyleštěné kovové polokoule s poloměrem 2,5 ± 0,1 mm.

7.2.1.1.5 Změří se síla potřebná k rozepnutí spony a zaznamená se jakékoliv selhání.

7.2.1.2 Zkouška rozepínání při nulovém zatížení

7.2.1.2.1 Úplná spona, která dosud nebyla vystavena zatížení, se namontuje a nastaví do polohy v nezatíženém stavu.

7.2.1.2.2 K měření síly potřebné k rozepnutí spony se použije způsob stanovený v bodech 7.2.1.1.3 a 7.2.1.1.4 výše.

7.2.1.2.3 Změří se síla potřebná k rozepnutí spony.

7.2.1.3 Zkouška pevnosti

7.2.1.3.1 Pro zkoušku pevnosti se použijí dva vzorky. Zkouška se provede se všemi seřizovacími zařízeními, s výjimkou seřizovacích zařízení přímo montovaných na dětský zádržný systém.

7.2.1.3.2 V příloze 16 je znázorněno typické zařízení pro zkoušku pevnosti spony. Spona je umístěna na horní kruhovou desku (A) uvnitř reliéfu. Všechny popruhy připojené ke sponě jsou nejméně 250 mm dlouhé a visí dolů z horní desky jednotlivě podle polohy ve sponě. Volné konce popruhů jsou pak ovinuty okolo spodní kruhové desky (B), odkud pokračují do vnitřního otvoru desky. Všechny popruhy mají být svislé mezi A a B. Kruhová přítlačná deska (C) se pak lehce přitiskne na spodní plochu desky (B) tak, aby byl ještě možný určitý pohyb popruhů. Na trhacím stroji se malou silou napínají a protahují všechny popruhy mezi deskami (B) a (C) až do zatížení všech popruhů podle jejich uspořádání. V průběhu této operace a vlastní zkoušky se spona nedotýká desky (A) nebo jakékoli její části. Desky (B) a (C) se pak pevně sevřou k sobě a tahová síla se zvětšuje rychlostí 100 ± 20 mm/min až do dosažení požadovaných hodnot.

7.2.2 Seřizovací zařízení

7.2.2.1 Snadnost seřizování

7.2.2.1.1 Při zkoušení ručního seřizovacího zařízení se popruh stejnoměrně protahuje seřizovacím zařízením, při zachování obvyklých podmínek používání, rychlostí 100 ± 20 mm/min a změří se maximální síla zaokrouhlená na nejbližší celou hodnotu N po prvních 25 ± 5 mm pohybu popruhu.

7.2.2.1.2 Zkouška se provede v obou směrech průchodu popruhu zařízením, přičemž se popruh před změřením podrobí 10 cyklům úplného průchodu.

7.2.3 Zkouška mikroprokluzu (viz příloha 5 obrázek 3)

7.2.3.1 Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce mikroprokluzu, se uchovávají před zkouškou po dobu nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 20 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 65 % ± 5 %. Zkouška se provede za teploty v rozmezí od 15 °C do 30 °C.

7.2.3.2 Volný konec popruhu se uspořádá ve stejné konfiguraci, jako když se zařízení používá ve vozidle, přičemž nesmí být připevněn k žádné jiné části.

7.2.3.3 Seřizovací zařízení se umístí na svislou část popruhu, jehož jeden konec nese zatížení 50 ± 0,5 N, (vedeného tak, aby se zabránilo kolísání zatížení a kroucení popruhu). Volný konec popruhu směřuje ze seřizovacího zařízení svisle nahoru nebo dolů tak, jako tomu je ve vozidle. Druhý konec prochází přes vodicí váleček, jehož vodorovná osa je rovnoběžná s rovinou části popruhu nesoucího zatížení, a úsek popruhu procházející přes váleček je vodorovný.

7.2.3.4 Zkoušené zařízení se uspořádá tak, aby jeho střed v nejvyšší poloze, do které může být zvednut, byl vzdálen 300 mm ± 5 mm od podpůrného stolu a zátěž 50 N byla od tohoto stolu vzdálena 100 mm ± 5 mm.

7.2.3.5 Před zkouškou se provede 20 ± 2 zkušebních cyklů a nato 1 000 ± 5 cyklů s frekvencí 30 ± 10 cyklů za minutu, při celkové amplitudě 300 mm ± 20 mm nebo podle ustanovení bodu 7.2.5.2.6.2 výše. Zatížením 50 N se působí jen po dobu odpovídající posuvu o 100 mm ± 20 mm při každé půlperiodě. Mikroprokluz se změří z polohy po ukončení 20 cyklů před zkouškou.

7.2.4 Navíječ

7.2.4.1 Navíjecí síla

7.2.4.1.1 Navíjecí síly se musí měřit se soupravou bezpečnostních pásů nasazených na figurínu jako u dynamické zkoušky předepsané v bodě 7.1.3 výše. Napnutí popruhu se změří co nejblíže místu kontaktu s figurínou (ale těsně mimo ni) při navíjení popruhu přibližnou rychlostí 0,6 m/min.

7.2.4.2 Životnost mechanismu navíječe

7.2.4.2.1 Popruh se vytahuje a nechává navíjet po požadovaný počet cyklů rychlostí nejvýše 30 cyklů za minutu. U navíječů s nouzovým blokováním se při každém pátém cyklu silněji trhne, aby se navíjecí zařízení zablokovalo. Stejný počet trhnutí se provede v každé z různých pěti poloh vytažení, a to při 90, 80, 75, 70 a 65 % celkové délky popruhu na navíječi. Je-li však tato délka větší než 900 mm, výše uvedená procenta se počítají jen z posledních 900 mm popruhu, které lze z navíječe vytáhnout.

7.2.4.3 Blokování navíječů s nouzovým blokováním

7.2.4.3.1 Blokování navíječe se zkouší jednou, když byla odvinuta celá délka popruhu snížená o 300 mm ± 3 mm.

7.2.4.3.2 U navíječe aktivovaného pohybem popruhu se rozvinutí uskuteční stejným směrem jako při normální instalaci navíječe ve vozidle.

7.2.4.3.3 Zkoušejí-li se navíječe na citlivost k zrychlování vozidla, provedou se zkoušky při výše uvedené délce vytažení v obou směrech podél dvou vzájemně kolmých os, jež jsou vodorovné, jsou-li navíječe ve vozidle namontovány podle pokynů výrobce dětského zádržného zařízení. Není-li tato poloha předepsána, musí se technická zkušebna poradit s výrobcem dětského zádržného zařízení. Jeden z těchto směrů zkoušky zvolí technická zkušebna tak, aby byly vytvořeny nejnepříznivější podmínky pro uvádění blokovacího mechanismu v činnost.

7.2.4.3.4 Konstrukce použitého zařízení musí zajistit, aby se požadovaného zrychlení dosáhlo průměrným nárůstem zrychlení nejméně 25 g/s (8).

7.2.4.3.5 Aby se mohlo přezkoušet splnění požadavků podle bodů 6.7.3.2.1.3 a 6.7.3.2.1.4, navíječ se namontuje na vodorovný stůl, který se naklání rychlostí nepřevyšující 2° za sekundu, až dojde k zablokování. Zkouška se opakuje s nakláněním v jiných směrech, aby se zajistilo, že požadavky jsou splněny.

7.2.4.4 Korozní zkouška

7.2.4.4.1 Korozní zkoušky se provádějí podle bodu 7.1.1 výše.

7.2.4.5 Zkouška odolnosti proti prachu

7.2.4.5.1 Navíječ zařízení se vloží do zkušební komory popsané v příloze 3 tohoto předpisu. Namontuje se ve stejné poloze jako ve vozidle. Zkušební komora obsahuje prach, jehož složení je uvedeno v bodě 7.2.4.5.2 níže. Z navíječe se odvine 500 mm popruhu a tato část zůstane vytažena s výjimkou provedení 10 úplných cyklů rozvinutí a navinutí během jedné až dvou minut po každém rozvíření prachu. Prach se rozviřuje po dobu 5 sekund každých 20 minut v průběhu 5 hodin stlačeným vzduchem neobsahujícím olej ani vlhkost a procházejícím otvorem o průměru 1,5 ± 0,1 mm při tlaku 5,5 ± 0,5 bar.

7.2.4.5.2 Prach použitý při zkoušce popsané v bodě 7.2.4.5.1 výše se skládá z přibližně 1 kg suchého křemene. Rozdělení velikosti částeček:

a) síto s otvory 150 μm, průměr drátu 104 μm: 99–100 %;

b) síto s otvory 105 μm, průměr drátu 64 μm: 76–86 %;

c) síto s otvory 75 μm, průměr drátu 52 μm: 60–70 %.

7.2.5 Statická zkouška popruhů

7.2.5.1 Zkouška pevnosti popruhu

7.2.5.1.1 Každá zkouška se musí provést se dvěma novými vzorky popruhu stabilizovanými podle bodu 6.7.4 tohoto předpisu.

7.2.5.1.2 Každý popruh se uchytí do čelistí stroje na zkoušení pevnosti v tahu. Čelisti musí být řešeny tak, aby nemohlo dojít k přetržení popruhu na nich nebo v jejich blízkosti. Rychlost posuvu musí být 100 mm/min ± 20 mm/min. Volná délka vzorku mezi čelistmi stroje při zahájení zkoušky musí být 200 ± 40 mm.

7.2.5.1.2.1 Tah se zvětšuje tak dlouho, až se popruh přetrhne, a zaznamená se zatížení na mezi pevnosti.

7.2.5.1.3 Jestliže popruh vyklouzne nebo se přetrhne na některé z čelistí nebo ve vzdálenosti menší než 10 mm od některé z nich, zkouška je neplatná a provede se nová zkouška s jiným vzorkem.

7.2.5.2 Vzorky vyříznuté z popruhů podle bodu 3.2.3 tohoto předpisu se stabilizují takto:

7.2.5.2.1 Stabilizace při pokojové teplotě

7.2.5.2.1.1 Popruh se uchovává 24 ± 1 hodin v atmosféře mající teplotu 23 ± 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %. Neprovede-li se zkouška ihned po stabilizaci, musí být vzorek až do zahájení zkoušky uložen ve vzduchotěsně uzavřené nádobě. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizační atmosféry nebo z nádoby.

7.2.5.2.2 Stabilizace s působením světla

7.2.5.2.2.1 Použije se ustanovení doporučení ISO/105-B 02(1978). Popruh se vystaví světlu na dobu potřebnou k vyblednutí standardní modře č. 7 na odstín rovnající se stupni 4 na stupnici šedi.

7.2.5.2.2.2 Po vystavení se popruh ponechá nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 + 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %. Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu ze stabilizačního zařízení.

7.2.5.2.3 Stabilizace při nízké teplotě

7.2.5.2.3.1 Popruh se uchovává nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 ± 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %.

7.2.5.2.3.2 Popruh se pak uchovává po dobu 90 ±5 minut na rovné ploše v mrazicí komoře, v níž je teplota vzduchu –30 °C ±5 °C. Potom se přehne a přehyb se zatíží závažím o hmotnosti 2 kg ±0,2 kg, předem ochlazeným na –30 °C ±5 °C. Po uchovávání zatíženého popruhu po dobu 30 ±5 minut v téže mrazicí komoře se závaží sejme a do 5 minut po vyjmutí popruhu z mrazicí komory se změří mez pevnosti.

7.2.5.2.4 Stabilizace při vysoké teplotě

7.2.5.2.4.1 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut ve vyhřívací komoře v atmosféře mající teplotu 60 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 65 % ± 5 %.

7.2.5.2.4.2 Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu z vyhřívací komory.

7.2.5.2.5 Vystavení účinkům vody

7.2.5.2.5.1 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut zcela ponořen v destilované vodě o teplotě 20 ± 5 °C s nepatrnou přísadou smáčedla. Smí se použít jakékoli smáčedlo vhodné pro zkoušené vlákno.

7.2.5.2.5.2 Mez pevnosti se musí stanovit do 10 minut po vyjmutí popruhu z vody.

7.2.5.2.6 Stabilizace před oděrem

7.2.5.2.6.1 Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce odolnosti proti oděru, se před zkouškou ponechají nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Okolní teplota během zkoušení musí být v rozmezí od 15 °C do 30 °C.

7.2.5.2.6.2 V následující tabulce jsou uvedeny všeobecné podmínky pro jednotlivé zkoušky:

Tabulka 8

Zatížení (N) Počet cyklů za minutu Počet cyklů Postup typu 1 10 ± 0,1 30 ± 10 1 000 ± 5 Postup typu 2 5 ± 0,05 30 ± 10 5 000 ± 5

Nepostačuje-li délka popruhu pro zkoušení posunutí většího než 300 mm, může se zkouška provést s menší délkou, nejméně však s délkou 100 mm.

7.2.5.2.6.3 Zvláštní zkušební podmínky

7.2.5.2.6.3.1 Postup zkoušky typu 1: v případech, kdy popruh prokluzuje rychloseřizovacím zařízením. Na jeden z popruhů se působí ve svislém směru trvale zatížením 10 N. Druhý popruh, nastavený vodorovně, se připojí k zařízení, které popruhem pohybuje dozadu a dopředu. Seřizovací zařízení se umístí na vodorovný popruh tak, aby popruh zůstal napnutý (viz příloha 5 obrázek 1).

7.2.5.2.6.3.2 Postup zkoušky typu 2: pro případy, kdy popruh při průchodu tuhou částí mění směr. Při této zkoušce musí úhly obou popruhů odpovídat obrázku 2 v příloze 5. Zatížení 5 N musí působit trvale po celou dobu zkoušky. V případech, kdy popruh při průchodu tuhou částí mění svůj směr více než jednou, se může zatížení 5 N zvýšit tak, aby se dosáhlo předepsaného posuvu popruhu 300 mm touto tuhou částí.

7.2.6 Zkouška odolnosti seřizovacích zařízení montovaných přímo na dětský zádržný systém proti opotřebení

Usaďte největší figurínu, pro kterou je zařízení určeno, jako pro dynamickou zkoušku, včetně standardní vůle určené v bodě 7.1.3.5 výše. Na popruhu vyznačte referenční čáru v místě, kde jeho volný konec vstupuje do seřizovacího zařízení.

Vyjměte figurínu a dětský zádržný systém umístěte do zařízení pro zkoušku podle obrázku 1 v příloze 16.

Celková délka popruhu procházející seřizovacím zařízením při zkušebním cyklování musí být nejméně 150 mm. Tento pohyb musí být takový, že nejméně 100 mm popruhu na straně referenční čáry směrem k volnému konci popruhu a dále zbývající pohybující se část popruhu (přibližně 50 mm) na straně nedílného postrojového pásu se pohybují skrz seřizovací zařízení.

Je-li délka popruhu od referenční čáry k volnému konci popruhu nedostatečná pro výše popsaný posuv, musí posuv popruhu seřizovacím zařízením o délce 150 mm vycházet z polohy plně vytaženého postrojového pásu.

Frekvence musí být 10 ± 1 cyklů/min, s rychlostí v „B“ 150 ± 10 mm/s.

7.2.7 Zkouška tepelné odolnosti

7.2.7.1 Části uvedené v odstavci 6.6.5.1 výše se vystaví trvalému působení teploty okolí nejméně 80 °C nad povrchem vody v uzavřeném prostoru po dobu nejméně 24 hodin a pak se ochladí v prostředí o teplotě nepřesahující 23 °C. Po periodě ochlazení bezprostředně následují za sebou tři cykly, každý v trvání 24 hodin; přitom každý cyklus obsahuje tyto po sobě následující sekvence:

a) teplota okolí se trvale udržuje na hodnotě nejméně 100 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 80 minut od začátku cyklu; poté

b) se teplota okolí trvale udržuje na hodnotě nejvýše 0 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 90 minut; poté

c) se udržuje teplota okolí na hodnotě nejvýše 23 °C v průběhu zbývající části 24hodinového cyklu.

7.2.8 Celá sedačka, nebo její součást vybavená úchyty ISOFIX (např. základna ISOFIX), pokud má uvolňovací tlačítko, je pevně uchycena ke zkušebnímu zařízení tak, že připevňovací díly ISOFIX jsou svisle svěšeny podle obrázku 3. K těmto dílům ISOFIX se připevní tyč o průměru 6 mm a délce 350 mm. Na konce tyče se upevní závaží o hmotnosti 5 kg.

7.2.8.1 Na uvolňovací tlačítko nebo rukojeť se zapůsobí silou ve směru pevné osy probíhající souběžně s původním směrem pohybu tlačítka/rukojeti; geometrický střed působí na tu část povrchu úchytů ISOFIX, na kterou má působit uvolňovací tlak.

7.2.8.2 Otevírací síla působí na úchyty ISOFIX za použití dynamometru nebo podobného zařízení normálně a její směr je uveden v návodu k užívání dodaném výrobcem. Dotykovou částí je leštěná kovová polokoule s poloměrem 2,5 ± 0,1 mm v případě uvolňovacího tlačítka nebo leštěný kovový hák o poloměru 25 mm.

7.2.8.3