CS Úřední věstník Evropské unie L 218/1

Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je třeba ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 117 – Jednotná ustanovení pro schvalování pneumatik z hlediska akustického tlaku odvalování a/nebo přilnavosti na mokrých površích a/nebo valivého odporu [2016/1350]

Zahrnuje veškerá platná znění až po:

doplněk 8 k sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 20. ledna 2016

OBSAH

PŘEDPIS

1. Oblast působnosti

2. Definice

3. Žádost o schválení

4. Značení

5. Schválení

6. Specifikace

7. Změny typu pneumatiky a rozšíření schválení

8. Shodnost výroby

9. Postihy za neshodnost výroby

10. Definitivní ukončení výroby

11. Názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a názvy a adresy schvalovacích orgánů

12. Přechodná ustanovení

Přílohy

1. Sdělení

2. Dodatek 1 – Příklady značek schválení typu

Dodatek 2 – Schválení podle předpisu č. 117 shodné se schválením podle předpisů č. 30 nebo 54

Dodatek 3 – Rozšíření kombinující schválení vydaná podle předpisů č. 117, 30 nebo 54

Dodatek 4 – Rozšíření kombinující schválení vydaná podle předpisu č. 117

3. Zkušební metoda volného přejezdu k měření akustického tlaku odvalování pneumatik

Dodatek 1 – Zkušební protokol

4. Specifikace zkušebního místa

5. Zkušební postupy k měření přilnavosti za mokra

Dodatek – Příklady zkušebních protokolů týkajících se indexu přilnavosti za mokra

6. Zkušební postup k měření valivého odporu

Dodatek 1 – Tolerance zkušebního vybavení

Dodatek 2 – Šířka měřicího ráfku

Dodatek 3 – Zkušební protokol a údaje o zkoušce (valivý odpor)

Dodatek 4 – Normalizační organizace z hlediska pneumatik

Dodatek 5 – Decelerační metoda

7. Postupy zkoušení výkonnosti při jízdě na sněhu u pneumatik pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek

Dodatek 1 – Definice piktogramu „horský symbol“ („Alpine Symbol“)

Dodatek 2 – Zkušební protokol a údaje o zkoušce u pneumatik C1 a C2

Dodatek 3 – Zkušební protokol a údaje o zkoušce u pneumatik C3

1. OBLAST PŮSOBNOSTI

1.1 Tento předpis se vztahuje na nové pneumatiky tříd C1, C2 a C3 z hlediska jejich akustického tlaku, valivého odporu a přilnavosti na mokrých površích (přilnavost za mokra). Nevztahuje se ovšem na:

1.1.1 pneumatiky navržené jako „náhradní pneumatiky pro dočasné použití“ a označené „pouze pro dočasné použití“;

1.1.2 pneumatiky s kódem jmenovitého průměru ráfku ≤ 10 (nebo ≤ 254 mm) nebo ≥ 25 (nebo ≥ 635 mm);

1.1.3 pneumatiky navržené pro soutěžení;

1.1.4 pneumatiky určené pro silniční vozidla jiných kategorií než M, N a O (1);

1.1.5 pneumatiky vybavené dalšími prostředky ke zlepšení trakčních vlastností (např. hrotové pneumatiky);

1.1.6 pneumatiky s kategorií rychlosti menší než 80 km/h (značka kategorie rychlosti F);

1.1.7 pneumatiky určené pouze pro montáž na vozidla s první registrací před 1. říjnem 1990;

1.1.8 profesionální terénní pneumatiky.

1.2 Smluvní strany vydávají nebo uznávají schválení z hlediska akustického tlaku odvalování a/nebo přilnavosti za mokra a/nebo valivého odporu.

2. DEFINICE

Pro účely tohoto předpisu platí kromě definic v předpisech č. 30 a 54 následující definice.

2.1 „Typem pneumatiky“ se v souvislosti s tímto předpisem rozumí skupina pneumatik, které jsou seskupeny na základě označení rozměru, obchodních značek a obchodních popisů a které se neliší takovými zásadními vlastnostmi, jako jsou:

a) název výrobce;

b) třída pneumatiky (viz bod 2.4 níže);

c) konstrukce pneumatiky;

d) kategorie použití: běžná pneumatika, pneumatika pro jízdu na sněhu a pneumatika pro zvláštní použití;

e) u pneumatik třídy C1: i) v případě pneumatik předložených ke schválení z hlediska akustického tlaku odvalování, ať běžných nebo zesílených (nebo pro velká zatížení); ii) v případě pneumatik předložených ke schválení z hlediska přilnavosti na mokrých površích, ať běžných pneumatik nebo pneumatik pro jízdu na sněhu s kategorií rychlosti Q nebo nižší s výjimkou kategorie H (≤ 160 km/h) nebo s kategorií rychlosti R a vyšší včetně kategorie H (> 160 km/h);

f) u pneumatik třídy C2 a C3: i) v případě pneumatik předložených ke schválení z hlediska akustického tlaku odvalování ve stupni 1, ať značených M+S nebo neznačených; ii) v případě pneumatik předložených ke schválení akustického tlaku odvalování ve stupni 2, ať trakčních nebo jiných;

g) vzorek běhounu (viz bod 3.2.1 tohoto předpisu).

2.2 „Obchodní značkou“ nebo „obchodním popisem“ se rozumí identifikace pneumatiky stanovená výrobcem. Obchodní značka může být stejná jako název výrobce a obchodní popis se může shodovat s ochrannou známkou.

2.3 „Akustickým tlakem odvalování“ se rozumí zvuk vydávaný při kontaktu pohybujících se pneumatik s povrchem vozovky.

2.4 „Třídou pneumatik“ se rozumí jedna z těchto skupin:

2.4.1 pneumatiky třídy C1: pneumatiky, které jsou v souladu s předpisem č. 30;

2.4.2 pneumatiky třídy C2: pneumatiky, které jsou v souladu s předpisem č. 54 a vyznačují se indexem únosnosti na jednoduchém kole 121 nebo vyšším a značkou kategorie rychlosti „N“ nebo vyšší;

2.4.3 pneumatiky třídy C3: pneumatiky, které jsou v souladu s předpisem č. 54 a vyznačují se:

a) indexem únosnosti na jednoduchém kole 122 nebo vyšším nebo

b) indexem únosnosti na jednoduchém kole 121 nebo nižším a značkou kategorie rychlosti „M“ nebo nižší.

2.5 „Reprezentativním rozměrem pneumatiky“ se rozumí rozměr pneumatiky, který byl předložen ke zkoušce podle přílohy 3 tohoto předpisu z hlediska akustického tlaku odvalování, nebo podle přílohy 5 z hlediska přilnavosti na mokrých površích, nebo podle přílohy 6 z hlediska valivého odporu za účelem vyhodnocení shodnosti se schváleným typem pneumatiky, nebo podle přílohy 7 z hlediska použití v náročných sněhových podmínkách.

2.6 „Náhradní pneumatikou pro dočasné použití“ se rozumí taková pneumatika, která je jiná než pneumatika určená k montáži na vozidlo pro použití za běžných jízdních podmínek a která je určena pouze k dočasnému použití za omezených jízdních podmínek.

2.7 „Pneumatikami navrženými pro soutěžení“ se rozumí pneumatiky, které jsou určeny k montáži na vozidla, jež se účastní sportovních motoristických soutěží, a které nejsou určeny pro silniční použití mimo soutěže.

2.8 „Běžnou pneumatikou“ se rozumí pneumatika určená k běžnému použití na silnici.

2.9 „Zesílenou pneumatikou“ nebo „pneumatikou pro velká zatížení“ třídy C1 se rozumí pneumatiková konstrukce navržená k nesení většího zatížení při vyšším husticím tlaku, než je zatížení nesené odpovídající standardní verzí pneumatiky při standardním husticím tlaku podle normy ISO 4000-1:2010 (2).

2.10 „Trakční pneumatikou“ se rozumí pneumatika třídy C2 nebo C3 označená nápisem TRACTION a určená především k montáži na hnací nápravu (nápravy) vozidla pro maximalizaci přenosu síly za různých okolností.

2.11 „Pneumatikou pro jízdu na sněhu“ se rozumí pneumatika, jejíž vzorek běhounu, složení běhounu nebo konstrukce jsou navrženy především k dosažení lepší výkonnosti ve sněhových podmínkách, než jaké dosahuje běžná pneumatika, pokud jde o schopnost uvádět vozidlo do pohybu a udržovat je v něm.

2.11.1 „Pneumatikou pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“ se rozumí pneumatika pro jízdu na sněhu, jejíž vzorek běhounu, složení běhounu nebo konstrukce jsou navrženy zejména k použití v náročných sněhových podmínkách, a která splňuje požadavky bodu 6.4 tohoto předpisu.

2.12 „Pneumatikou pro zvláštní použití“ se rozumí pneumatika určená ke smíšenému použití, jak silničnímu, tak terénnímu, nebo k jinému zvláštnímu použití. Tyto pneumatiky jsou především navrženy tak, aby byly schopny uvést vozidlo do pohybu a udržovat je v pohybu v terénních podmínkách.

2.13 „Profesionální terénní pneumatikou“ se rozumí pneumatika pro zvláštní použití určená především k použití v obtížných terénních podmínkách.

2.14 „Hloubkou běhounu“ se rozumí hloubka hlavních drážek.

2.14.1 „Hlavními drážkami“ se rozumí široké obvodové drážky umístěné ve střední části běhounu pneumatiky, které mají v případě pneumatik pro osobní a lehká nákladní vozidla na základně indikátory opotřebení běhounu.

2.15 „Poměrem vyplnění povrchu“ se rozumí poměr mezi plochou drážek na referenčním povrchu a plochou tohoto referenčního povrchu vypočítaný z otisku pneumatiky.

2.16 „Normalizovanou referenční zkušební pneumatikou“ (SRTT) se rozumí pneumatika, která je vyrobena, kontrolována a skladována podle norem ASTM (American Society for Testing and Materials = Americká společnost pro zkoušení a materiály):

a) E1136-93 (2003) pro rozměr P195/75R14;

b) F2872 (2011) pro rozměr 225/75 R 16 C;

c) F2871 (2011) pro rozměr 245/70R19.5;

d) F2870 (2011) pro rozměr 315/70R22.5.

2.17 Měření přilnavosti za mokra nebo na sněhu – zvláštní definice

2.17.1 „Přilnavostí na mokrých površích“ se rozumí relativní brzdná výkonnost zkušebního vozidla vybaveného zkoušenou pneumatikou na mokrém povrchu v porovnání s brzdnou výkonností stejného vozidla vybaveného referenční pneumatikou (SRTT).

2.17.2 „Zkoušenou pneumatikou“ se rozumí pneumatika, která reprezentuje typ předkládaný ke schválení podle tohoto předpisu.

2.17.3 „Kontrolní pneumatikou“ se rozumí pneumatika z běžné výroby, která je použita ke stanovení přilnavosti za mokra nebo na sněhu u pneumatik takových rozměrů, které neumožňují montáž na stejné vozidlo, na které je namontována normalizovaná referenční zkušební pneumatika – viz bod 4.1.7 přílohy 5 a bod 3.4.3 přílohy 7 tohoto předpisu.

2.17.4 „Indexem přilnavosti za mokra („G“)“ se rozumí poměr mezi výkonností zkoušené pneumatiky a výkonností normalizované referenční zkušební pneumatiky;

2.17.5 „Indexem přilnavosti na sněhu („SG“)“ se rozumí poměr mezi výkonností zkoušené pneumatiky a výkonností normalizované referenční zkušební pneumatiky.

2.17.6 „Koeficientem maximální brzdné síly („pbfc“)“ se rozumí maximální hodnota poměru brzdné síly vůči svislému zatížení pneumatiky před zablokováním kola.

2.17.7 „Středním plným brzdným zpomalením („mfdd“)“ se rozumí průměrná hodnota zpomalení vypočítaná na základě naměřené vzdálenosti zaznamenané při zpomalování vozidla mezi dvěma danými rychlostmi.

2.17.8 „Výškou spojovacího (závěsného) zařízení“ se rozumí výška naměřená kolmo od středu kloubu spojovacího nebo závěsného zařízení přívěsu k zemi, když jsou tažné vozidlo a přívěs spřaženy. Vozidlo i přívěs přitom musí stát na rovném pevném povrchu ve stavu připravenosti ke zkoušce a s příslušnou pneumatikou (pneumatikami), která má být v dané zkoušce použita.

2.18 Měření valivého odporu – zvláštní definice

2.18.1 Valivý odpor Fr

Ztráta energie (nebo pohlcená energie) na jednotku ujeté vzdálenosti (3).

2.18.2 Koeficient valivého odporu Cr

Poměr valivého odporu k zatížení pneumatiky (4).

2.18.3 Nová zkušební pneumatika

Pneumatika, která dosud nebyla použita při zkoušce odklonu valení, která zvyšuje svoji teplotu nad teplotu generovanou při zkoušce valivého odporu a která dosud nebyla vystavena teplotě vyšší než 40 °C, (5) (6).

2.18.4 Laboratorní kontrolní pneumatika

Pneumatika používaná jednotlivou laboratoří ke kontrole vlastností stroje v závislosti na čase (7).

2.18.5 Uzavřené přihušťování

Proces huštění pneumatiky a umožnění nárůstu husticího tlaku při zahřívání pneumatiky za jejího běhu.

2.18.6 Parazitní ztráta

Ztráta energie (nebo pohlcená energie) na jednotku vzdálenosti s výjimkou vnitřních ztrát pneumatiky, kterou lze připsat aerodynamické ztrátě různých rotujících částí zkušebního zařízení, tření v ložiscích a ostatním zdrojům soustavných ztrát, které mohou být průvodním jevem při měření.

2.18.7 Měření při minimální zátěži

Druh měření parazitní ztráty, při kterém je pneumatika udržována v běhu bez prokluzu při současném snižování zatížení pneumatiky na hodnotu, při které je energetická ztráta v pneumatice prakticky nulová.

2.18.8 Setrvačnost nebo moment setrvačnosti

Poměr síly točivého momentu působící na rotující těleso k rotačnímu zrychlení tohoto tělesa (8).

2.18.9 Reprodukovatelnost měření σm

Schopnost stroje měřit valivý odpor (9).

3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ

3.1 Žádost o schválení typu pneumatiky podle tohoto předpisu podává výrobce pneumatiky nebo jeho řádně pověřený zástupce. V žádosti musí být uvedeny tyto informace:

3.1.1 výkonnostní charakteristiky, které mají být u typu pneumatiky posouzeny; „hladina akustického tlaku odvalování“ a/nebo „úroveň přilnavosti na mokrých površích“ a/nebo „úroveň valivého odporu“. U „pneumatik pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“„úroveň výkonnosti pneumatiky na sněhu“;

3.1.2 název výrobce;

3.1.3 jméno a adresa žadatele;

3.1.4 adresa (adresy) výrobního závodu (závodů);

3.1.5 obchodní značka (značky), obchodní popis(y) nebo ochranná známka (známky);

3.1.6 třída pneumatiky (C1, C2 nebo C3) (viz bod 2.4 tohoto předpisu); 3.1.6.1 rozsah šířky průřezu u pneumatik třídy C1 (viz bod 6.1.1 tohoto předpisu); Pozn.: Tento údaj je vyžadován pouze u schválení z hlediska akustického tlaku odvalování.

3.1.7 konstrukce pneumatiky;

3.1.8 u pneumatik třídy C1 se uvádí, zda jde o: a) zesílenou pneumatiku (nebo pneumatiku pro velká zatížení) v případě schválení z hlediska akustického tlaku odvalování; b) pneumatiku se značkou kategorie rychlosti „Q“ nebo nižší (kromě „H“) nebo „R“ a vyšší (včetně „H“) u „pneumatik pro jízdu na sněhu“ v případě schválení z hlediska přilnavosti na mokrých površích; u pneumatik tříd C2 a C3 se uvádí, zda jde o: a) pneumatiku označenou M+S v případě schválení z hlediska akustického tlaku odvalování ve stupni 1; b) trakční pneumatiku v případě schválení z hlediska akustického tlaku odvalování ve stupni 2.

3.1.9 kategorie použití (běžná, pro jízdu na sněhu nebo pro zvláštní použití);

3.1.10 seznam rozměrů pneumatik, na které se daná žádost vztahuje.

3.2 K žádosti se v trojím vyhotovení přikládají následující dokumenty:

3.2.1 Podrobnosti o důležitých vlastnostech z hlediska jejich vlivu na výkonnost pneumatik (tj. hladina akustického tlaku odvalování, přilnavost na mokrých površích, valivý odpor a přilnavost na sněhu), včetně vzorku běhounu, u pneumatik určeného rozsahu rozměrů. Tyto údaje mohou mít formu popisu doplněného o technické údaje, výkresy, fotografie a snímky počítačové tomografie (CT) a musí být dostatečné k tomu, aby schvalovací orgán nebo technická zkušebna mohly stanovit, zda případné dodatečné změny důležitých vlastností nepříznivě neovlivní výkonnost pneumatik. Vliv změn méně důležitých detailů konstrukce pneumatiky na její výkonnost bude ozřejměn a stanoven v průběhu kontrol shodnosti výroby.

3.2.2 Výkresy nebo fotografie bočnice pneumatiky s informacemi uvedenými v bodě 3.1.8 výše a se značkou schválení podle bodu 4 se předkládají po zahájení výroby, avšak nejpozději jeden rok od data udělení schválení typu.

3.2.3 U žádostí týkajících se pneumatik pro zvláštní použití musí být dodána kopie otisku vzorku běhounu, aby bylo možno ověřit poměr vyplnění povrchu.

3.3 Na žádost schvalovacího orgánu musí žadatel předložit vzorky pneumatik ke zkoušce nebo kopie protokolů technických zkušeben sdělených podle bodu 11 tohoto předpisu.

3.4 Z hlediska žádosti se zkoušení může omezit na výběr nejhoršího případu, a to podle uvážení schvalovacího orgánu nebo určené technické zkušebny.

3.5 Laboratoře a zkušební zařízení výrobce pneumatik mohou být určeny jako schválená laboratoř a u všech zkoušek může být přítomen zástupce schvalovacího orgánu.

4. ZNAČENÍ

4.1 Všechny pneumatiky, které představují typ pneumatiky, musí být označeny podle předpisu č. 30, resp. 54.

4.2 Na pneumatikách musí být vyznačeny zejména tyto údaje (10):

4.2.1 název výrobce nebo ochranná známka;

4.2.2 obchodní popis (viz bod 2.2 tohoto předpisu). Obchodní popis není vyžadován, je-li totožný s ochrannou známkou;

4.2.3 označení rozměru pneumatiky;

4.2.4 nápis „REINFORCED“ (příp. „EXTRA LOAD“), pokud je pneumatika klasifikována jako zesílená;

4.2.5 nápis „TRACTION“ (11), pokud je pneumatika klasifikována jako trakční;

4.2.6 horský („Alpine“) symbol („horský trojštít se sněhovou vločkou“ odpovídající symbolu popsanému v dodatku 1 přílohy 7), pokud je pneumatika pro jízdu na sněhu klasifikována jako „pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“;

4.2.7 nápis „MPT“ (příp. „ML“ nebo „ET“) a/nebo „POR“, pokud je pneumatika klasifikována „pro zvláštní použití“. ET znamená Extra Tread (= zvláštní běhoun), ML znamená Mining and Logging (= dolování a těžba), MPT znamená Multi-Purpose Truck (= víceúčelový nákladní automobil) a POR znamená Professional Off-Road (= profesionální terénní).

4.3 Na pneumatikách musí být plocha vhodná k umístění značky schválení, jak je uvedeno v příloze 2 tohoto předpisu.

4.4 Značka schválení musí být vylisována do bočnice nebo na bočnici pneumatiky, musí být dobře čitelná a umístěna v nižší části pneumatiky na alespoň jedné z bočnic.

4.4.1 Avšak u pneumatik označených symbolem konfigurace montáže pneumatiky na ráfek „A“ může být označení umístěno kdekoli na bočnici pneumatiky.

5. SCHVÁLENÍ

5.1 Schválení se typu pneumatiky udělí, pokud reprezentativní rozměr typu pneumatiky předložený ke schválení podle tohoto předpisu splní požadavky uvedené v bodech 6 a 7 níže.

5.2 Schválenému typu pneumatiky se přidělí číslo schválení. Tatáž smluvní strana není oprávněna přidělit stejné číslo jinému typu pneumatiky.

5.3 Oznámení o schválení nebo o rozšíření nebo o odmítnutí schválení typu pneumatiky podle tohoto předpisu se prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu oznámí stranám Dohody, které používají tento předpis.

5.3.1 Výrobci pneumatik jsou oprávněni předložit žádost o rozšíření schválení typu o požadavky jiných předpisů týkajících se daného typu pneumatiky. V takovém případě se k žádosti o rozšíření schválení přikládá kopie příslušného (příslušných) sdělení o schválení vydaného (vydaných) příslušným schvalovacím orgánem. Všechna schválení na základě žádostí o rozšíření uděluje pouze schvalovací orgán, který vydal původní schválení pneumatiky.

5.3.1.1 Je-li uděleno rozšíření schválení, osvědčení shody podle jiných předpisů se do formuláře sdělení (viz příloha 1 tohoto předpisu) zapracuje doplněním čísla schválení na formuláři sdělení o příponu (přípony) odkazující na ty předpisy a technická pravidla, které byly rozšířením schválení zapracovány. Pro každou takovou příponu se do kolonky 9 formuláře sdělení uvede číslo (čísla) schválení typu a příslušného předpisu.

5.3.1.2 Přípona označuje sérii změn požadavků příslušného předpisu na výkonnost pneumatik, např. 02S2 označuje sérii změn 2 u akustického tlaku odvalování pneumatik na vozovce ve stupni 2, 02S1WR1 označuje sérii změn 2 u akustického tlaku odvalování pneumatik na vozovce ve stupni 1, přilnavosti pneumatiky na mokrých površích a valivého odporu ve stupni 1 (definici stupně 1 a stupně 2 viz bod 6.1 níže). Pokud je příslušný předpis v původním znění, údaj o sérii změn se nevyžaduje.

5.3.2 K označení konkrétních předpisů o parametrech výkonnosti pneumatik již byly vyhrazeny následující přípony:

S k označení dodatečné shody s požadavky z hlediska akustického tlaku odvalování pneumatik; W k označení dodatečné shody s požadavky z hlediska přilnavosti pneumatik na mokrých površích; R k označení dodatečné shody s požadavky z hlediska valivého odporu pneumatiky.

Jelikož pro specifikaci akustického tlaku odvalování a valivého odporu jsou v bodech 6.1 a 6.3 níže definovány dva stupně, bude za označením S a R následovat přípona „1“ pro označení shody s požadavky stupně 1 nebo přípona „2“ pro označení shody s požadavky stupně 2.

5.4 Na ploše popsané v bodě 4.3 a v souladu s požadavky bodu 4.4 se na pneumatiku každého rozměru, jež odpovídá typu pneumatiky schválenému podle tohoto předpisu, umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:

5.4.1 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (12), a

5.4.2 čísla schválení umístěného v blízkosti kružnice stanovené bodem 5.4.1, a to nad nebo pod písmenem „E“, nebo vlevo nebo vpravo od tohoto písmene;

5.4.3 přípony (přípon) a označení příslušných sérií změn uvedených ve formuláři sdělení; Lze použít jednu z níže uvedených přípon nebo jakoukoliv jejich kombinaci: S1 hladina akustického tlaku ve stupni 1 S2 hladina akustického tlaku ve stupni 2 W úroveň přilnavosti za mokra R1 úroveň valivého odporu ve stupni 1 R2 úroveň valivého odporu ve stupni 2 Pokud jsou součástí původního schválení, umístí se tyto přípony vpravo od čísla schválení nebo pod něj. Pokud rozšíření schválení následuje po schválení podle předpisu č. 30 nebo 54, vyznačí se rozšíření schválení znakem „+“ a uvedením série změn předpisu č. 117 před příponou nebo jakoukoliv kombinací přípon. Pokud rozšíření schválení následuje po původním schválení podle předpisu č. 117, vyznačí se rozšíření schválení znakem „+“ mezi příponou nebo jakoukoliv kombinací přípon původního schválení a příponou nebo jakoukoliv kombinací dodatečných přípon.

5.4.4 Vyznačením přípon(y) u čísla schválení na bočnicích pneumatik se ruší požadavek na dodatečné označení pneumatiky konkrétním číslem schválení typu z hlediska shody s předpisem (předpisy), na který odkazuje přípona podle bodu 5.3.2 výše.

5.5 Pokud pneumatika odpovídá schválením typu podle jednoho nebo více jiných předpisů, které jsou přílohou Dohody, v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, symbol předepsaný v bodě 5.4.1 není třeba opakovat. V takovém případě budou vedle symbolu podle bodu 5.4.1 umístěna doplňková čísla a symboly všech předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno v zemi, která schválení podle tohoto předpisu vydala.

5.6 Příklady uspořádání značek schválení jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu.

6. SPECIFIKACE

6.1 Mezní hodnoty akustického tlaku odvalování naměřené metodou uvedenou v příloze 3 tohoto předpisu.

6.1.1 U pneumatik třídy C1 nesmí hodnota akustického tlaku odvalování překročit níže uvedené mezní hodnoty platné pro jednotlivé stupně. Tyto hodnoty se vztahují ke jmenovitým šířkám průřezu uvedeným v bodě 2.17.1.1 předpisu č. 30:

Stupeň 1 Jmenovitá šířka průřezu Mezní hodnota v dB(A) 145 a méně 72 nad 145 až do 165 73 nad 165 až do 185 74 nad 185 až do 215 75 nad 215 76

U pneumatik pro velká zatížení nebo u zesílených pneumatik se výše uvedené mezní hodnoty zvyšují o 1 dB(A) a u „pneumatik pro zvláštní použití“ o 2 dB(A).

Stupeň 2 Jmenovitá šířka průřezu Mezní hodnota v dB(A) 185 a méně 70 nad 185 až do 245 71 nad 245 až do 275 72 nad 275 74

Výše uvedené limity se zvyšují o 1 dB(A) u „pneumatik pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“, pneumatik pro velká zatížení nebo zesílených pneumatik, nebo u jakékoli kombinace těchto klasifikací.

6.1.2 U pneumatik třídy C2 nesmí hodnota akustického tlaku odvalování podle příslušné kategorie použití (viz bod 2.1 výše) překročit níže uvedené hodnoty platné pro jednotlivé stupně:

Stupeň 1 Kategorie použití Mezní hodnota v dB(A) Běžná pneumatika 75 Pneumatika pro jízdu na sněhu 77 Pneumatika pro zvláštní použití 78





Stupeň 2 Kategorie použití Mezní hodnota v dB(A) Ostatní Trakční pneu Běžná pneumatika 72 73 Pneumatika pro jízdu na sněhu 72 73 Pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek 73 75 Pneumatika pro zvláštní použití 74 75

6.1.3 U pneumatik třídy C3 nesmí hodnota akustického tlaku odvalování podle příslušné kategorie použití (viz bod 2.1 výše) překročit níže uvedené hodnoty platné pro jednotlivé stupně:

Stupeň 1 Kategorie použití Mezní hodnota v dB(A) Běžná pneumatika 76 Pneumatika pro jízdu na sněhu 78 Pneumatika pro zvláštní použití 79





Stupeň 2 Kategorie použití Mezní hodnota v dB(A) Ostatní Trakční pneu Běžná pneumatika 73 75 Pneumatika pro jízdu na sněhu 73 75 Pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek 74 76 Pneumatika pro zvláštní použití 75 77

6.2 Výkonnost z hlediska přilnavosti za mokra vychází z postupu, kterým se porovnává buď koeficient maximální brzdné síly (pbfc), nebo střední plné brzdné zpomalení (mfdd) s hodnotami dosaženými normalizovanou referenční zkušební pneumatikou (SRTT). Relativní výkonnost z hlediska přilnavosti za mokra se uvádí indexem přilnavosti za mokra (G).

6.2.1 Pneumatiky třídy C1 zkoušené kterýmkoli postupem podle přílohy 5 části A tohoto předpisu musí splňovat tyto požadavky:

Kategorie použití Index přilnavosti za mokra (G) Běžná pneumatika ≥ 1,1 Pneumatika pro jízdu na sněhu ≥ 1,1 „pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“ a se značkou rychlosti („R“ nebo vyšší, včetně „H“) udávající maximální dovolenou rychlost vyšší než 160 km/h ≥ 1,0 „pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“ a se značkou kategorie rychlosti („Q“ nebo nižší, kromě „H“) udávající maximální dovolenou rychlost ne vyšší než 160 km/h ≥ 0,9 Pneumatika pro zvláštní použití není stanoven

6.2.2 Pneumatiky třídy C2 zkoušené kterýmkoli postupem podle přílohy 5 části B tohoto předpisu musí splňovat tyto požadavky:

Kategorie použití Index přilnavosti za mokra (G) Ostatní Trakční pneu Běžná pneumatika ≥ 0,95 ≥ 0,85 Pneumatika pro jízdu na sněhu ≥ 0,95 ≥ 0,85 Pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek ≥ 0,85 ≥ 0,85 Pneumatika pro zvláštní použití ≥ 0,85 ≥ 0,85

6.2.3 Pneumatiky třídy C3 zkoušené kterýmkoli postupem podle přílohy 5 části B tohoto předpisu musí splňovat tyto požadavky:

Kategorie použití Index přilnavosti za mokra (G) Ostatní Trakční pneu Běžná pneumatika ≥ 0,80 ≥ 0,65 Pneumatika pro jízdu na sněhu ≥ 0,65 ≥ 0,65 Pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek ≥ 0,65 ≥ 0,65 Pneumatika pro zvláštní použití ≥ 0,65 ≥ 0,65

6.3 Mezní hodnoty koeficientu valivého odporu naměřené metodou uvedenou v příloze 6 tohoto předpisu.

6.3.1 Maximální hodnoty koeficientu valivého odporu pro stupeň 1 nesmí překročit níže uvedené hodnoty (hodnoty v N/kN jsou ekvivalentní s hodnotami v kg/t):

Třída pneumatiky Max. hodnota (v N/kN) C1 12,0 C2 10,5 C3 8,0

U „pneumatiky pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“ se uvedené mezní hodnoty zvyšují o 1 N/kN.

6.3.2 Maximální hodnoty koeficientu valivého odporu pro stupeň 2 nesmí překročit níže uvedené hodnoty (hodnoty v N/kN jsou ekvivalentní s hodnotami v kg/t):

Třída pneumatiky Max. hodnota (v N/kN) C1 10,5 C2 9,0 C3 6,5

U „pneumatiky pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“ se uvedené mezní hodnoty zvyšují o 1 N/kN.

6.4 Aby mohla být pneumatika klasifikována jako „pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“, musí vyhovět požadavkům na výkonnost podle bodu 6.4.1 níže. Pneumatika musí tyto požadavky splnit na základě zkušební metody podle přílohy 7, kdy se:

a) střední plné brzdné zpomalení („mfdd“) při zkoušce brzděním,

b) nebo alternativně průměrná trakční síla při zkoušce trakce,

c) nebo alternativně průměrné zrychlení při akcelerační zkoušce

zkoušené pneumatiky porovná se stejnými hodnotami u normalizované referenční pneumatiky.

Relativní výkonnost se označí sněhovým indexem.

6.4.1 Požadavky na výkonnost pneumatiky na sněhu

6.4.1.1 Pneumatiky třídy C1, C2 a C3

Minimální hodnota indexu přilnavosti na sněhu vypočtená postupem podle přílohy 7 a porovnaná se SRTT musí činit:

Třída pneu Index přilnavosti na sněhu (metoda brzdění na sněhu) (1) Index přilnavosti na sněhu (metoda prokluzu při záběru) (2) Index přilnavosti na sněhu (akcelerační metoda) (3) Ref. = C1 – SRTT 14 Ref. = C2 – SRTT 16C Ref. = C1 – SRTT 14 Ref. = C3N – SRTT 19.5 Ref. = C3W – SRTT 22.5 C1 1,07 není 1,10 není C2 není 1,02 1,10 není C3 není není není 1,25

6.5 Aby mohla být pneumatika klasifikována jako „trakční pneumatika“, musí vyhovět alespoň jedné z podmínek podle bodu 6.5.1 níže.

6.5.1 Pneumatika musí mít běhoun s nejméně dvěma obvodovými drážkami, z nichž každá obsahuje nejméně 30 prvků tvaru bloku oddělených příčnými drážkami, a/nebo lamelovitých prvků s hloubkou minimálně do poloviny hloubky běhounu. Alternativní varianta v podobě fyzického testu se uplatní až v pozdější fázi, po další změně předpisu, který bude obsahovat odkaz na vhodné zkušební postupy a mezní hodnoty.

6.6 Aby mohla být pneumatika klasifikována jako „pneumatika pro zvláštní použití“, musí mít blokový vzorek běhounu, na němž jsou větší bloky a ve větší vzdálenosti od sebe než u běžných pneumatik, a dále musí mít tyto vlastnosti:

Pneumatiky třídy C1 : hloubka běhounu ≥ 11 mm a poměr vyplnění povrchu ≥ 35 % Pneumatiky třídy C2 : hloubka běhounu ≥ 11 mm a poměr vyplnění povrchu ≥ 35 % Pneumatiky třídy C3 : hloubka běhounu ≥ 16 mm a poměr vyplnění povrchu ≥ 35 %

6.7 Aby mohla být pneumatika klasifikována jako „profesionální terénní pneumatika“, musí mít všechny z níže uvedených vlastností:

a) pneumatiky C1 a C2: i) hloubku běhounu ≥ 11 mm; ii) poměr vyplnění povrchu ≥ 35 %; iii) kategorii maximální rychlosti ≤ Q;

b) pneumatiky třídy C3: i) hloubku běhounu ≥ 16 mm; ii) poměr vyplnění povrchu ≥ 35 %; iii) kategorii maximální rychlosti ≤ K;

7. ZMĚNY TYPU PNEUMATIKY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ

7.1 Každá změna typu pneumatiky, která může mít vliv na výkonnostní charakteristiky schválené podle tohoto předpisu, musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ pneumatiky schválil. Schvalovací orgán pak může:

7.1.1 usoudit, že změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv na schválené výkonnostní charakteristiky a že pneumatika splňuje požadavky tohoto předpisu, nebo

7.1.2 požadovat předložení dalších vzorků k přezkoušení nebo další zkušební protokoly od určené technické zkušebny.

7.1.3 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením příslušných změn se sdělí smluvním stranám Dohody, které používají tento předpis, postupem stanoveným v bodě 5.3 tohoto předpisu.

7.1.4 Schvalovací orgán, který uděluje rozšíření schválení, přidělí takovému rozšíření číslo série, které bude uvedeno ve formuláři sdělení.

8. SHODNOST VÝROBY

Postupy shodnosti výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dodatku 2 Dohody (E/ECE/324–E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a vyhovovat následujícím požadavkům:

8.1 Veškeré pneumatiky schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby splňovaly výkonnostní charakteristiky schváleného typu pneumatiky a vyhovovaly požadavkům bodu 6 výše.

8.2 K ověření shodnosti podle bodu 8.1 výše se ze sériové výroby vybere náhodný vzorek pneumatik nesoucích značku schválení vyžadovanou podle tohoto předpisu. Obvyklá četnost ověřování shodnosti výroby je nejméně jednou za dva roky. 8.2.1 V případě ověřování týkajících se schválení podle bodu 6.2 tohoto předpisu jsou ověření prováděna stejným postupem (viz příloha 5 tohoto předpisu), který byl zvolen pro původní schválení, a schvalovací orgán ověří, že všechny pneumatiky, jež patří do schváleného typu, splňují požadavky schválení. Posouzení vychází z objemu výroby typu pneumatiky v každém výrobním zařízení, přičemž se zohlední systém(y) řízení jakosti uplatňované výrobcem. Tam, kde zkušební postup obnáší zkoušení několika pneumatik najednou, například sady čtyř pneumatik pro účely zkoušky přilnavosti za mokra v souladu s postupem se standardním vozidlem podle přílohy 5 tohoto předpisu, se taková sada pro účely výpočtu počtu pneumatik k testování považuje za jednu jednotku.

8.3 Výroba se považuje za shodnou s požadavky tohoto předpisu, pokud naměřené hodnoty odpovídají mezním hodnotám uvedeným v bodě 6.1 tohoto předpisu, přičemž se uplatní tolerance + 1 dB(A) pro případné velkovýrobní odchylky.

8.4 Výroba se považuje za shodnou s požadavky tohoto předpisu, pokud naměřené hodnoty odpovídají mezním hodnotám uvedeným v bodě 6.3 výše, přičemž se uplatní tolerance + 0,3 N/kN pro případné velkovýrobní odchylky.

9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY

9.1 Schválení udělené pro typ pneumatiky podle tohoto předpisu může být odejmuto, pokud nejsou dodrženy požadavky stanovené v bodě 8 výše nebo pokud kterákoliv pneumatika daného typu překročí mezní hodnoty uvedené v bodech 8.3 nebo 8.4 výše.

9.2 Pokud strana Dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis používají, zasláním kopie formuláře schválení typu podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.

10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY

Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu pneumatiky schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení udělil. Jakmile tento orgán obdrží příslušné sdělení, informuje ostatní smluvní strany Dohody z roku 1958, které používají tento předpis, prostřednictvím formuláře oznámení podle přílohy 1 tohoto předpisu.

11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN PROVÁDĚJÍCÍCH SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ

Smluvní stany Dohody, které používají tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a schvalovacího orgánu, který uděluje schválení a kterému se zasílají osvědčení o udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí nebo odejmutí schválení, vydaná v jiných státech.

12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

12.1 Od data vstupu série změn 02 tohoto předpisu v platnost smluvní strany, které používají tento předpis, neodmítnou udělit schválení podle tohoto předpisu pro typ pneumatiky, pokud pneumatika splňuje požadavky série změn 02, včetně požadavků na akustický tlak odvalování u stupně 1 a stupně 2 stanovených v bodech 6.1.1 až 6.1.3 tohoto předpisu, požadavků na přilnavost za mokra stanovených v bodě 6.2.1, a požadavků na valivý odpor u stupně 1 a stupně 2 stanovených v bodech 6.3.1 nebo 6.3.2 tohoto předpisu.

12.2 Od 1. listopadu 2012 smluvní strany, které používají tento předpis, odmítnou udělit schválení, pokud schvalovaný typ pneumatiky nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02, a dále odmítne udělit schválení, pokud nejsou splněny požadavky na akustický tlak odvalování u stupně 2 stanovené v bodech 6.1.1 až 6.1.3 tohoto předpisu, požadavky na přilnavost za mokra stanovené v bodě 6.2.1 tohoto předpisu a požadavky na valivý odpor u stupně 1 stanovené v bodě 6.3.1 tohoto předpisu.

12.3 Od 1. listopadu 2014 smluvní strany, které používají tento předpis, mohou odmítnout povolit prodej nebo uvedení do provozu takové pneumatiky, která nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02 včetně požadavků na přilnavost za mokra stanovené v bodě 6.2.1 tohoto předpisu.

12.4 Od 1. listopadu 2016 smluvní strany, které používají tento předpis, odmítnou udělit schválení, pokud schvalovaný typ pneumatiky nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02 včetně požadavků na valivý odpor u stupně 2 stanovených v bodě 6.3.2 tohoto předpisu a požadavků na přilnavost za mokra stanovených v bodě 6.2.2 a 6.2.3 tohoto předpisu.

12.5 Od 1. listopadu 2016 mohou smluvní strany, které používají tento předpis, odmítnout povolit prodej nebo uvedení do provozu takové pneumatiky, která nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02 a která nesplňuje požadavky na akustický tlak odvalování u stupně 2 stanovené v bodech 6.1.1 až 6.1.3 tohoto předpisu.

12.6 Od dat uvedených níže může kterákoli smluvní strana, která používá tento předpis, odmítnout povolit prodej nebo uvedení do provozu takové pneumatiky, která nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02 a která nesplňuje požadavky na valivý odpor u stupně 1 stanovené v bodě 6.3.1 tohoto předpisu:

Třída pneumatiky Datum C1, C2 1. listopad 2014 C3 1. listopad 2016

12.7 Od dat uvedených níže může kterákoli smluvní strana, která používá tento předpis, odmítnout povolit prodej nebo uvedení do provozu takové pneumatiky, která nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02 a která nesplňuje požadavky na valivý odpor u stupně 2 stanovené v bodě 6.3.2 tohoto předpisu a požadavky na přilnavost za mokra uvedené v bodech 6.2.2 a 6.2.3 tohoto předpisu:

Třída pneumatiky Datum C1 a C2 1. listopad 2018 C3 1. listopad 2020

12.8 Do 13. února 2019 (60 měsíců po vstupu doplňku 4 série změn 02 tohoto předpisu v platnost) mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nadále udělovat schválení typu podle série změn 02 tohoto předpisu, a to na základě ustanovení přílohy 4 tohoto předpisu.

(1) Podle definice úplného znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(2) Pneumatiky třídy C1 odpovídají „pneumatikám pro osobní automobily“ podle normy ISO 4000-1:2010.

(3) Konvenčně používanou jednotkou Mezinárodní soustavy jednotek (SI) pro valivý odpor je newtonmetr/metr, což je ekvivalent pro sílu odporu vyjádřenou v newtonech.

(4) Valivý odpor se vyjadřuje v newtonech a zatížení v kilonewtonech. Koeficient valivého odporu je bezrozměrnou veličinou.

(5) Definice nové zkušební pneumatiky je nutná proto, aby byly omezeny možné odchylky a rozptyl v údajích z důvodu stárnutí pneumatiky.

(6) Je přípustné opakovat akceptovaný zkušební postup.

(7) Příkladem vlastnosti stroje je posun.

(8) Rotujícím tělesem může být např. sestava pneumatik nebo buben stroje.

(9) Reprodukovatelnost měření σm se stanoví n-násobným měřením (kdy n ≥ 3) na jedné pneumatice, přičemž celý postup je popsán v bodě 4 přílohy 6, takto:

kde:

j = počitadlo od 1 do n pro počet opakování každého měření u dané pneumatiky, n = počet opakovaných měření pneumatiky (n ≥ 3).

(10) Některé z těchto požadavků mohou být stanoveny zvlášť v předpisu č. 30 nebo 54.

(11) Minimální výška značení: viz rozměr C v příloze 3 předpisu č. 54.

(12) Rozlišovací čísla smluvních stran Dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3 –www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(1) Viz bod 3 přílohy 7 tohoto předpisu.

(2) Viz bod 2 přílohy 7 tohoto předpisu.

(3) Viz bod 4 přílohy 7 tohoto předpisu.

PŘÍLOHA 1 Text obrazu SDĚLENÍ (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm)) (1) Vydal: název správního orgánu ve věci (2): udělení schválení rozšíření schválení zamítnutí schválení odejmutí schválení definitivního ukončení výroby typu pneumatiky z hlediska „hladiny akustického tlaku odvalování“ a/nebo „přilnavosti na mokrých površích“ a/nebo „valivého odporu“ podle předpisu č. 117 Schválení č.: Rozšíření č.: 1. Jméno a adresa (adresy) výrobce: 2. Případně název a adresa zástupce výrobce: 3. „Třída pneumatiky“ a „kategorie použití“ typu pneumatiky: 3.1 Pneumatika pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek (ano/ne) (2) 3.2 Trakční pneumatika (ano/ne) (2) 4. Obchodní značka (značky) a/nebo obchodní popis(y) typu pneumatiky: 5. Technická zkušebna, případně zkušební laboratoř schválená pro účely schvalování nebo zkoušky ověřování shodnosti: 6. Schválené vlastnosti: hladina akustického tlaku (stupeň 1 / stupeň 2) (2), úroveň přilnavosti za mokra, úroveň valivého odporu (stupeň l / stupeň 2) (2) 6.1 Hladina akustického tlaku reprezentativního rozměru pneumatiky, viz bod 2.5 tohoto předpisu, podle bodu 7 zkušebního protokolu v dodatku 1 k příloze 3: dB(A) při referenční rychlosti 70/80 km/h (2) 6.2 Úroveň přilnavosti za mokra reprezentativního rozměru pneumatiky, viz bod 2.5 tohoto předpisu, podle bodu 7 zkušebního protokolu v dodatku k příloze 5: (G) za použití metody s vozidlem nebo přívěsem (2) 6.3 Úroveň valivého odporu reprezentativního rozměru pneumatiky, viz bod 2.5 tohoto předpisu, podle bodu 7 zkušebního protokolu v dodatku 1 k příloze (2) 6.4 Úroveň přilnavosti na sněhu reprezentativního rozměru pneumatiky, viz bod 2.5 předpisu č. 117, podle bodu 7 zkušebního protokolu v dodatku k příloze 7: (index přilnavosti na sněhu) za použití metody brzděním na sněhu (2), metody prokluzu při záběru (2) nebo akcelerační metody (2). 7. Číslo protokolu vydaného technickou zkušebnou: 8. Datum protokolu vydaného uvedenou zkušebnou: 9. Případně důvod(y) rozšíření: Text obrazu 10. Poznámky: 11. Místo: 12. Datum: 13. Podpis: 14. Přílohy sdělení: 14.1 Seznam dokumentů obsažených ve schvalovacím spisu uloženém u schvalovacích orgánů, které vydaly schválení; dokumenty lze obdržet na vyžádání (3). 14.2 Seznam vzorků běhounu: pro každou ochrannou značku nebo obchodní značku a obchodní popis uveďte seznam rozměrů pneumatik, a pokud tak vyžaduje bod 3.1 tohoto předpisu uveďte u pneumatik třídy C1 poznámku „reinforced“ („zesílená) (nebo „extra load“ – „velké zatížení“) nebo značku kategorie rychlosti u pneumatik pro jízdu na sněhu, nebo u pneumatik tříd C2 a C3 poznámku „traction“ („trakční“), pokud tak požaduje bod 3.1 tohoto předpisu. (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila / rozšířila / zamítla / odňala (viz ustanovení v předpisu týkající se schválení). (2) Nehodící se škrtněte. (3) V případě „pneumatik pro jízdu na sněhu za náročných sněhových podmínek“ se předkládá zkušební protokol podle dodatku 2 přílohy 7.

PŘÍLOHA 2 Dodatek 1 Příklady značek schválení typu Uspořádání značek schválení typu (Viz bod 5.4 tohoto předpisu) Schválení podle předpisu č. 117 Příklad 1 a ≥ 12 mm Výše uvedená značka schválení umístěná na pneumatice udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 117 (označeno pouze „S2“ (akustický tlak odvalování stupeň 2)) pod číslem schválení 0212345. První dvě číslice čísla schválení (02) udávají, že schválení bylo uděleno podle znění série změn 02 tohoto předpisu. Příklad 2 a ≥ 12 mm Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 117 (označeno „S1“ (akustický tlak odvalování stupeň 1), W (přilnavost za mokra) a R1 (valivý odpor stupeň 1) pod číslem schválení 0212345. Značka udává, že schválení je uděleno pro S1WR1. První dvě číslice čísla schválení (02) udávají, že schválení bylo uděleno podle znění série změn 02 tohoto předpisu. Dodatek 2 Schválení podle předpisu č. 117 shodné se schválením podle předpisů č. 30 nebo 54 (1) Příklad 1 a ≥ 12 mm nebo Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 117 (označeno „S2“ (akustický tlak odvalování stupeň 2)) pod číslem schválení 0212345 a podle předpisu č. 30 pod číslem schválení 0236378. První dvě číslice čísla schválení (02) udávají, že schválení bylo uděleno podle znění série změn 02 a že předpis č. 30 obsahoval sérii změn 02. Příklad 2 a ≥ 12 mm nebo Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 117 (označeno „S2WR2“ (akustický tlak odvalování stupeň 2, přilnavost za mokra, valivý odpor stupeň 2)) pod číslem schválení 0212345 a podle předpisu č. 30 pod číslem schválení 0236378. První dvě číslice čísla schválení (02) udávají, že schválení bylo uděleno podle znění série změn 02 a že předpis č. 30 obsahoval sérii změn 02. Příklad 3 a ≥ 12 mm nebo Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E 4) podle série změn 02 předpisu č. 117 pod číslem schválení 0212345 (označeno jako „S2“) a podle předpisu č. 54. Značka udává, že schválení je uděleno pro akustický tlak odvalování ve stupni 2 (S2). První dvě číslice čísla schválení podle předpisu č. 117 (02) ve spojení s označením „S2“ udávají, že první schválení bylo uděleno podle předpisu č. 117, který obsahoval sérii změn 02. První dvě číslice předpisu č. 54 (00) udávají, že tento předpis byl v původním znění. Příklad 4 a ≥ 12 mm nebo Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla schválena v Nizozemsku (E 4) podle série změn 02 předpisu č. 117 pod číslem schválení 0212345 (označeno jako „S2 R2“) a podle předpisu č. 54. Značka udává, že schválení je uděleno pro akustický tlak odvalování ve stupni 2 (S2) a pro valivý odpor ve stupni 2. První dvě číslice čísla schválení podle předpisu č. 117 (02) ve spojení s označením „S2R2“ udávají, že první schválení bylo uděleno podle předpisu č. 117, který obsahoval sérii změn 02. První dvě číslice předpisu č. 54 (00) udávají, že tento předpis byl v původním znění. (1) Schválení podle předpisu č. 117 pro pneumatiky spadající do oblasti působnosti předpisu č. 54 v současné době neobsahují požadavky na přilnavost za mokra. Dodatek 3 Rozšíření kombinující schválení vydaná podle předpisů č. 117, 30 nebo 54 (1) Příklad 1 a ≥ 12 mm Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla původně schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 30 série změn 02 pod číslem schválení 0236378. Za tímto údajem následuje označení „+ 02S1“ (akustický tlak odvalování ve stupni 1), což udává, že schválení bylo rozšířeno podle předpisu č. 117 (série změn 02). První dvě číslice čísla schválení (02) udávají, že schválení bylo uděleno podle předpisu č. 30 (série změn 02). Znak „+“ udává, že první schválení bylo uděleno podle předpisu č. 30 a že bylo rozšířeno o schválení udělená podle předpisu č. 117 (série změn 02) pro akustický tlak odvalování ve stupni 1. Příklad 2 a ≥ 12 mm Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla původně schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 30 série změn 02 pod číslem schválení 0236378. Značka udává, že schválení je uděleno pro S1 (akustický tlak odvalování ve stupni 1), W (přilnavost za mokra) a R2 (valivý odpor ve stupni 2). Označení S1WR2, před kterým je uvedeno (02), udává, že schválení bylo rozšířeno podle předpisu č. 117, který obsahoval sérii změn 02. První dvě číslice čísla schválení (02) udávají, že schválení bylo uděleno podle předpisu č. 30 (série změn 02). Znak „+“ udává, že první schválení bylo uděleno podle předpisu č. 30 a že bylo rozšířeno o schválení podle předpisu č. 117 (série změn 02). (1) Schválení podle předpisu č. 117 pro pneumatiky spadající do oblasti působnosti předpisu č. 54 v současné době neobsahují požadavky na přilnavost za mokra. Dodatek 4 Rozšíření kombinující schválení vydaná podle předpisu č. 117 (1) Příklad 1 a ≥ 12 mm Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla původně schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 117 série změn 02 pod číslem schválení 0212345. Značka udává, že schválení je uděleno pro W (přilnavost za mokra). Označení S2R2, před kterým je uveden znak „+“, udává, že schválení bylo rozšířeno podle předpisu č. 117 o akustický tlak odvalování ve stupni 2 a o valivý odpor ve stupni 2 na základě samostatného (samostatných) osvědčení. Příklad 2 a ≥ 12 mm Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla původně schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 117 série změn 02 pod číslem schválení 0212345. Značka udává, že schválení je uděleno pro S1 (akustický tlak odvalování ve stupni 1) a W (přilnavost za mokra). Označení R1, před kterým je uveden znak +, udává, že schválení bylo rozšířeno podle předpisu č. 117 o valivý odpor ve stupni 1 na základě samostatného (samostatných) osvědčení. Příklad 3 a ≥ 12 mm Výše uvedená značka schválení udává, že dotčená pneumatika byla původně schválena v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 117 série změn 01 pod číslem schválení 0167890. Značka udává, že schválení je uděleno pro S (akustický tlak odvalování ve stupni 1) a W (přilnavost za mokra). Označení 02R1, před kterým je uveden znak „+“, udává, že schválení bylo rozšířeno podle předpisu č. 117 a série změn 02 o valivý odpor ve stupni 1 na základě samostatného (samostatných) osvědčení. (1) Schválení podle předpisu č. 117 pro pneumatiky spadající do oblasti působnosti předpisu č. 54 v současné době neobsahují požadavky na přilnavost za mokra.

PŘÍLOHA 3 ZKUŠEBNÍ METODA VOLNÉHO PŘEJEZDU K MĚŘENÍ AKUSTICKÉHO TLAKU ODVALOVÁNÍ PNEUMATIK Úvod Tato příloha obsahuje specifikace měřicích přístrojů, podmínky měření a popis metody měření pro zjištění hladiny akustického tlaku sady pneumatik namontovaných na zkušebním vozidle pojíždějícím na daném povrchu vozovky. Zaznamenává se maximální hladina akustického tlaku snímaná mikrofony ve vzdáleném poli při volném přejezdu zkušebního vozidla; konečná výsledná hodnota pro referenční rychlost se získá lineární regresní analýzou. Výsledky této zkoušky nelze vztahovat na akustický tlak odvalování pneumatik měřený během zrychlení přidáním plynu nebo během zpomalení brzděním. 1. MĚŘICÍ PŘÍSTROJE 1.1 Akustická měření Zvukoměr nebo odpovídající měřicí systém včetně krytu proti větru podle doporučení výrobce musí odpovídat alespoň požadavkům na přístroj typu 1 podle normy IEC 60651:1979/A1:1993, druhé vydání. Pro měření se použije vážení na kmitočtovou křivku A a časovou křivku F. Pokud se použije systém, který zahrnuje periodické vzorkování hladiny akustického tlaku vážené podle křivky A, údaje by měly být zjišťovány v časových intervalech kratších než 30 ms. 1.1.1 Kalibrace Na začátku a na konci každé série měření se celý měřicí systém zkontroluje zvukovým kalibrátorem, který splňuje požadavky na zvukové kalibrátory o třídě přesnosti alespoň C1 podle normy IEC 60942:1988. Bez dalšího seřizování musí být rozdíl mezi dvěma po sobě jdoucími měřeními menší nebo roven 0,5 dB. Pokud je tato hodnota překročena, výsledky měření získané po předchozím uspokojivém měření se neberou v úvahu. 1.1.2 Splnění požadavků Jednou ročně se musí ověřit, zda zvukový kalibrátor splňuje požadavky normy IEC 60942:1988 a nejméně každé dva roky se musí ověřit, zda přístrojový systém splňuje požadavky normy IEC 60651:1979/A1:1993, druhé vydání; tyto skutečnosti musí ověřovat laboratoř, která je akreditována ke kalibraci podle odpovídajících norem. 1.1.3 Umístění mikrofonu Mikrofon (nebo mikrofony) se umístí ve vzdálenosti 7,5 ± 0,05 m od referenční přímky CC′ (obrázek 1) a 1,2 ± 0,02 m nad povrchem vozovky. Jeho osa maximální citlivosti směřuje horizontálně a je kolmá na dráhu vozidla (přímka CC′). 1.2 Měření rychlosti Rychlost vozidla se měří přístroji s přesností ±1 km/h nebo vyšší, a to v okamžiku, kdy předek vozidla dosáhl přímku PP (obrázek 1). 1.3 Měření teploty Měření teploty vzduchu i povrchu zkušebního úseku je povinné. Zařízení pro měření teploty musí mít přesnost v rozsahu ± 1 °C. 1.3.1 Teplota vzduchu Snímač teploty se umístí v místě prostém překážek blízko mikrofonu tak, aby byl vystaven pohybu vzduchu a chráněn před přímým slunečním svitem. Ochrana před slunečním svitem může být zajištěna stínítkem nebo podobným zařízením. Snímač by měl být umístěn ve výšce 1,2 ± 0,1 m nad úrovní zkušebního povrchu, aby byl minimalizován vliv vyzařování tepla ze zkušebního povrchu při nízkém pohybu vzduchu. 1.3.2 Teplota zkušebního povrchu Snímač teploty se umístí v místě, kde je měřená teplota reprezentativní pro teplotu v drahách kol a aniž by tím bylo rušeno měření zvuku. Pokud se použije přístroj s kontaktním snímačem teploty, mezi povrch a snímač se nanese tepelně vodivá pasta, aby byl zajištěn odpovídající tepelný kontakt. Pokud se použije radiační teploměr (pyrometr), je třeba volit takovou výšku měření, aby bylo zajištěno měření na ploše s průměrem ≥0,1 m. 1.4 Měření větru Zařízení musí být schopné měřit rychlost větru s odchylkou ± 1 m/s. Vítr se měří ve výšce mikrofonu. Směr větru se zaznamenává vůči směru jízdy. 2. PODMÍNKY MĚŘENÍ 2.1 Zkušební místo Zkušební místo je tvořeno centrálním úsekem obklopeným v zásadě rovným zkušebním prostorem. Měřicí úsek musí být vodorovný; zkušební povrch musí být při všech měřeních suchý a čistý. Zkušební povrch nesmí být během měření nebo před měřením uměle chlazen. Zkušební dráha musí být taková, aby se podmínky volného zvukového pole mezi zdrojem zvuku a mikrofonem pohybovaly v rozmezí 1 dB(A). Tyto podmínky se považují za splněné, pokud se v prostoru do vzdálenosti 50 m od středu měřicího úseku nenalézají žádné velké předměty odrážející zvuk, jako jsou ploty, skály, mosty nebo budovy. Povrch zkušební dráhy a rozměry zkušebního místa musí vyhovovat normě ISO 10844:2014. Do konce období uvedeného v bodě 12.8 tohoto předpisu mohou být specifikace zkušebního místa v souladu s přílohou 4 tohoto předpisu. Střední část o poloměru nejméně 10 m musí být prosta prachového sněhu, vysoké trávy, volné zeminy, škváry apod. Zvukové pole v blízkosti mikrofonu nesmí ovlivňovat žádná překážka a mezi mikrofonem a zvukovým zdrojem nesmí stát žádné osoby. Měřící technik a pozorovatelé, kteří se měření účastní, se postaví tak, aby neovlivňovali odečty měřicích přístrojů. 2.2 Povětrnostní podmínky Měření se nesmí provádět za špatných povětrnostních podmínek. Musí být zajištěno, že výsledky nebudou ovlivněny poryvy větru. Zkoušení se neprovádí, pokud rychlost větru ve výšce mikrofonu překročí 5 m/s. Měření se neprovádí, pokud je teplota vzduchu nižší než 5 °C nebo vyšší než 40 °C nebo pokud je teplota zkušebního povrchu nižší než 5 °C nebo vyšší než 50 °C. 2.3 Okolní hluk 2.3.1 Hladina akustického tlaku pozadí (včetně hluku větru) musí být nejméně o 10 dB(A) nižší než měřená hladina akustického tlaku odvalování pneumatik. Na mikrofon je možno nasadit vhodný kryt proti větru, přičemž je nutno vzít v úvahu jeho vliv na citlivost a směrové vlastnosti mikrofonu. 2.3.2 Jakékoliv měření ovlivněné zvukovou špičkou, která se jeví jako nesouvisející s vlastnostmi obecného akustického tlaku pneumatik, se nebere v úvahu. 2.4 Požadavky na zkušební vozidlo 2.4.1 Obecně Zkušebním vozidlem je motorové vozidlo se čtyřmi jednoduchými pneumatikami namontovanými jen na dvou nápravách. 2.4.2 Naložení vozidla Vozidlo se naloží tak, aby vyhovovalo zatížení zkušebních pneumatik podle bodu 2.5.2 níže. 2.4.3 Rozvor náprav Rozvor mezi dvěma nápravami s namontovanými zkušebními pneumatikami musí být pro pneumatiky třídy C1 menší než 3,50 m a pro pneumatiky třídy C2 a C3 menší než 5 m. 2.4.4 Opatření pro minimalizaci vlivu vozidla na měření akustického tlaku Aby se zajistilo, že akustický tlak odvalování pneumatik není významně ovlivněn konstrukcí zkušebního vozidla, jsou stanoveny následující požadavky a doporučení. 2.4.4.1 Požadavky: a) nesmí být namontovány zástěrky nebo jiné prostředky pro omezení rozstřiku za pneumatikou; b) není přípustné v bezprostřední blízkosti ráfků a pneumatik přidávat nebo ponechávat jakékoli prvky, které by mohly clonit vydávanému zvuku; c) seřízení kol (sbíhavost, odklon kola, záklon kola) musí plně odpovídat doporučením výrobce vozidla; d) v podbězích kol nebo pod kapotou nesmí být namontovány materiály pohlcující zvuk; e) zavěšení kol musí být takové, aby při naložení vozidla podle zkušebních požadavků abnormálně nezkracovalo světlou výšku vozidla. Pokud je k dispozici systém regulace výšky vozidla nad vozovkou, musí být tento systém seřízen tak, aby vozidlo mělo během zkoušky světlou výšku obvyklou pro nenaložené vozidlo. 2.4.4.2 Doporučení pro zamezení parazitních zvuků: a) doporučuje se odstranit nebo upravit ty části vozidla, které mohou přispívat ke hluku pozadí vozidla. Jakákoli demontáž nebo úpravy musí být zaznamenány ve zkušebním protokolu; b) je třeba ověřit, zda jsou brzdy správně uvolněny a nezpůsobují hluk; c) je třeba ověřit, zda nejsou zapnuty elektrické chladicí ventilátory; d) během zkoušky musí být okna a odklopná střecha vozidla uzavřeny. 2.5 Pneumatiky 2.5.1 Obecně Na zkušební vozidlo se namontují čtyři shodné pneumatiky. V případě pneumatik s indexem únosnosti vyšším než 121 a bez označení pro dvojitou montáž se dvě takové pneumatiky stejného typu a rozsahu namontují na zadní nápravu zkušebního vozidla; na přední nápravu se namontují pneumatiky rozměru vhodného pro zatížení nápravy, které jsou ohlazené na minimální hloubku vzorku tak, aby byl minimalizován vliv akustického tlaku způsobeného stykem mezi pneumatikou a vozovkou, a přitom zachována dostatečná úroveň bezpečnosti. Zimní pneumatiky, které mohou být v některých zemích, které jsou smluvními stranami Dohody, vybaveny hroty pro zvýšení tření, se zkoušejí bez těchto hrotů. Pneumatiky se zvláštními požadavky na montáž se zkoušejí ve shodě s takovými požadavky (například požadavek na směr otáčení). Před záběhem musí mít pneumatiky plnou hloubku vzorku. Pneumatiky se zkoušejí na ráfcích povolených výrobcem pneumatiky. 2.5.2 Zatížení pneumatik Zkušební zatížení Qt každé pneumatiky na zkušebním vozidle musí být nastaveno v rozmezí 50 % až 90 % referenčního zatížení Qr, avšak průměrné zatížení všech pneumatik Qt,avr musí činit 75 ± 5 % referenčního zatížení Qr. Referenční zatížení Qr pro všechny pneumatiky odpovídá maximální hmotnosti vázané na index únosnosti pneumatiky. V případě, že je index únosnosti tvořen dvěma čísly oddělenými lomítkem (/), bere se v úvahu první z obou čísel. 2.5.3 Husticí tlak Každá z pneumatik namontovaných na zkušebním vozidle musí být nahuštěna na zkušební tlak Pt, který není vyšší než referenční tlak Pr a který leží v intervalu: U tříd C2 a C3 referenční tlak Pr odpovídá indexu tlaku vyznačenému na bočnici pneumatiky. U třídy C1 je referenční tlak Pr = 250 kPa pro „standardní“ pneumatiky a Pr = 290 kPa pro „zesílené“ pneumatiky nebo pneumatiky „pro velká zatížení“; minimální husticí tlak je Pt = 150 kPa. 2.5.4 Přípravy před zkouškou Před zkouškou se pneumatiky musí „zajet“, aby se odstranily výrony směsi nebo jiné části vzorku, které jsou zaviněny postupem tváření. Tomu obvykle odpovídá cca 100 km běžného použití na silnici. Pneumatiky namontované na zkušebním vozidle se otáčejí ve stejném směru, jako se otáčely při záběhu. Před zkouškou se musí pneumatiky zahřát jízdou za zkušebních podmínek. 3. ZKUŠEBNÍ METODA 3.1 Obecné podmínky Při všech měřeních musí být vozidlo řízeno po přímce přes měřicí úsek (AA′ až BB′) tak, aby jeho střední podélná rovina byla co nejblíže k přímce CC′. Ve chvíli, kdy předek zkušebního vozidla dosáhne přímky AA′, musí mít řidič vozidla řadicí páku již nastavenu do neutrální polohy a motor musí být vypnut. Pokud je zkušební vozidlo v průběhu měření neobvykle hlučné (například kvůli ventilaci nebo samozážehům), zkouška je neplatná. 3.2 Povaha a počet měření Maximální hladina akustického tlaku vyjádřená v dB vážená podle křivky A (dB(A)) se měří na jedno desetinné místo v době, kdy vozidlo volně projíždí mezi přímkami AA′ a BB′ (obrázek 1 – příď vozidla na přímce AA′, záď vozidla na přímce BB′). Tato hodnota představuje výsledek měření. Na každé straně zkušebního vozidla se měří nejméně čtyřikrát při zkušebních rychlostech nižších, než je referenční rychlost podle bodu 4.1, a nejméně čtyřikrát při zkušebních rychlostech vyšších, než je referenční rychlost. Rychlosti jsou rozloženy přibližně rovnoměrně v rozsahu rychlostí stanoveném v bodě 3.3. 3.3 Rozsah zkušebních rychlostí Rychlosti zkušebního vozidla jsou v tomto rozmezí: a) pro pneumatiky třídy C1 a C2 od 70 km/h do 90 km/h; b) pro pneumatiky třídy C3 od 60 km/h do 80 km/h. 4. INTERPRETACE VÝSLEDKŮ Měření je neplatné, pokud jsou mezi zaznamenanými výsledky zjištěny abnormální rozdíly (viz bod 2.3.2 této přílohy). 4.1 Stanovení výsledku zkoušky Referenční rychlost Vref, která se použije ke stanovení konečného výsledku, činí: a) pro pneumatiky třídy C1 a C2 80 km/h; b) pro pneumatiky třídy C3 70 km/h. 4.2 Regresní analýza měření akustického tlaku odvalování Hladina akustického tlaku odvalování LR vyjádřená v dB(A) se stanoví regresní analýzou podle vzorce: kde: je střední hodnota hladin akustického tlaku odvalování Li měřená v dB(A): n je počet měření (n ≥ 16), je střední hodnota logaritmů rychlostí Vi: kde a je směrnice regresní přímky v dB(A): 4.3 Korekce na teplotu U pneumatik třídy C1 a třídy C2 se konečný výsledek normalizuje na referenční teplotu zkušebního povrchu ϑref použitím korekce na teplotu podle následujícího vztahu: LR(ϑref) = LR(ϑ) + K(ϑref – ϑ) kde: ϑ = měřená teplota zkušebního povrchu, ϑref = 20 °C, pro pneumatiky třídy C1 je koeficient K roven – 0,03 dB(A)/°C, pokud ϑ > ϑref, a – 0,06 dB(A)/°C, pokud ϑ < ϑref.. Pro pneumatiky třídy C2 je koeficient K roven – 0,02 dB(A)/°C. Pokud se v průběhu všech měření potřebných ke stanovení hladiny akustického tlaku jedné sady pneumatik měřená teplota zkušebního povrchu nemění o více než 5 °C, může se korekce na teplotu uplatnit pouze u výše uvedeného konečného výsledku hladiny akustického tlaku odvalování pneumatik, a to použitím aritmetické střední hodnoty naměřených teplot. V opačném případě se musí korigovat každá změřená hladina akustického tlaku Li použitím teploty v době odečtu této hodnoty. U pneumatik třídy C3 se výsledky na teplotu nekorigují. 4.4 S ohledem na jakékoliv možné nepřesnosti měřicího přístroje se výsledky podle bodu 4.3 sníží o hodnotu 1 dB(A). 4.5 Konečný výsledek, kterým je hladina akustického tlaku odvalování pneumatik LR(ϑref) v dB(A) korigovaná na teplotu, se zaokrouhlí na nejbližší nižší celé číslo. Obrázek 1 Umístění mikrofonu při měření Text obrazu 10 m 10 m mikrofon mikrofon 7,5 m 7,5 m Dodatek 1 Zkušební protokol ČÁST 1 – PROTOKOL 1. Schvalovací orgán nebo technická zkušebna: … 2. Název a adresa žadatele: … 3. Zkušební protokol č.: … 4. Název výrobce a obchodní značka nebo obchodní popis: … 5. Třída pneumatiky (C1, C2 nebo C3): … 6. Kategorie použití: … 7. Hladina akustického tlaku podle bodů 4.4 a 4.5 přílohy 3: …dB(A) při referenční rychlosti 70/80 km/h (1) 8. Případné poznámky: … 9. Datum: … 10. Podpis: … ČÁST 2 – ÚDAJE O ZKOUŠCE 1. Datum zkoušky: … 2. Zkušební vozidlo (značka, model, rok, úpravy atd.): … 2.1 Rozvor zkušebního vozidla: …mm 3. Umístění zkušební dráhy: … 3.1 Datum certifikace zkušební dráhy podle normy ISO 10844:2014: … 3.2 Vydal: … 3.3 Certifikační metoda: … 4. Podrobnosti o zkoušce pneumatik: … 4.1 Označení rozměru pneumatiky: … 4.2 Provozní popis pneumatiky: … 4.3 Referenční husticí tlak: …kPa 4.4 Údaje o zkoušce: … Přední levá Přední pravá Zadní levá Zadní pravá Hmotnost při zkoušce (kg) Index únosnosti pneumatiky (%) Husticí tlak (za studena) (kPa) 4.5 Kód šířky zkušebního ráfku: … 4.6 Typ čidla k měření teploty: … 5. Platné výsledky zkoušky: … Jízda č.: Zkušební rychlost km/h Směr jízdy Naměřená hladina ak. tlaku vlevo (2) dB(A) Naměřená hladina ak. tlaku vpravo (2) dB(A) Teplota vzduchu °C Teplota dráhy °C Hladina ak. tlaku vlevo (2) korigovaná na teplotu dB(A) Hladina ak. tlaku vpravo1 (2) korigovaná na teplotu dB(A) Poznámky 1 2 3 4 5 6 7 8 5.1 Směrnice regresní přímky: … 5.2 Hladina akustického tlaku po korekci na teplotu podle bodu 4.3 přílohy 3: …dB(A) (1) Nehodící se škrtněte. (2) Vůči vozidlu.

PŘÍLOHA 4 SPECIFIKACE ZKUŠEBNÍHO MÍSTA (1) 1. ÚVOD Tato příloha popisuje požadavky týkající se fyzikálních vlastností zkušební dráhy a kladení zkušební dráhy. Tyto požadavky, které vycházejí ze zvláštní normy (2), popisují požadované fyzikální vlastnosti i metody zkoušení těchto vlastností. 2. POŽADOVANÉ VLASTNOSTI POVRCHU Povrch se považuje za vyhovující této normě za předpokladu, že byly změřeny struktura povrchu a pórovitost nebo činitel zvukové pohltivosti a bylo shledáno, že vyhovují všem ustanovením bodů 2.1 až 2.4 níže, a za předpokladu, že jsou splněny konstrukční požadavky (bod 3.2 níže). 2.1 Zbytková pórovitost Zbytková pórovitost (VC) krytu vozovky nesmí překročit 8 %. Metoda měření je popsána v bodě 4.1 této přílohy. 2.2 Činitel zvukové pohltivosti Pokud povrch nesplňuje požadavky na zbytkovou pórovitost, je povrch považován za přijatelný pouze v případě, že činitel zvukové pohltivosti α ≤ 0,10. Metoda měření je popsána v bodě 4.2 níže. Požadavky bodů 2.1 a 2.2 jsou splněny také v případě, že byla měřena jen zvuková pohltivost a bylo zjištěno α ≤ 0,10. Pozn.: Nejzásadnější vlastností je pohltivost zvuku, přestože stavitelům silnic je známější spíše zbytková pórovitost. Pohltivost zvuku je však třeba měřit pouze tehdy, pokud povrch nesplňuje požadavky na zbytkovou pórovitost. To je oprávněné, protože zbytková pórovitost je jak z hlediska měření, tak jeho závažnosti spojena s relativně vysokou nejistotou, a pokud by se povrchy hodnotily jen z hlediska zbytkové pórovitosti, mohly by některé povrchy mylně nevyhovět. 2.3 Hloubka struktury povrchu Hloubka struktury povrchu (TD) měřená objemovou metodou (viz dále bod 4.3) musí být: TD ≥ 0,4 mm 2.4 Homogenita povrchu Tomu, aby zkušební povrch uvnitř zkušebního prostoru byl pokud možno co nejvíce homogenní, je třeba věnovat veškeré rozumné úsilí. Patří sem jak struktura povrchu, tak pórovitost, v potaz je však nutno brát i to, že je-li odvalování na některých místech účinnější než na jiných, může být struktura povrchu nejednotná a mohou na něm být nerovnosti, které mohou způsobovat nárazy. 2.5 Interval zkoušek Pro ověření, zda povrch nadále vyhovuje požadavkům na strukturu povrchu a pórovitost nebo pohltivost zvuku stanoveným touto normou, je třeba u povrchu v následujících intervalech pravidelně zkoušet: a) zbytkovou pórovitost (VC) nebo pohltivost zvuku (α): je-li povrch nový: splňuje-li nový povrch požadavky, nepožaduje se další periodické zkoušení. Nesplňuje-li nový povrch požadavky, může jim vyhovět později, protože povrchy mají tendenci časem se zanášet a zhutňovat se; b) hloubku struktury povrchu (TD): je-li povrch nový: při zahájení hlukových zkoušek (pozn.: nejdříve čtyři týdny po položení povrchu); poté každých dvanáct měsíců. 3. KONSTRUKCE ZKUŠEBNÍHO POVRCHU 3.1 Zkušební prostor Při návrhu uspořádání zkušební dráhy je minimálním požadavkem to, že zkušební prostor, kudy vozidla projíždějí, musí být pokryt předepsaným materiálem pro zkušební povrch a musí mít vhodné okraje, aby jízda po něm byla bezpečná a praktická. To znamená, že dráha musí být nejméně 3 m široká a na každém konci musí přesahovat nejméně o 10 m za přímky AA a BB. Obrázek 1 znázorňuje vhodné zkušební místo a udává minimální plochu, která musí být strojově položena a zhutněna předepsaným materiálem pro zkušební povrch. Podle bodu 3.2 přílohy 3 se měření provádějí po obou stranách vozidla. Toho lze dosáhnout buď měřením se dvěma mikrofony (jeden mikrofon na každé straně dráhy) a jízdou v jednom směru, nebo měřením s mikrofonem pouze na jedné straně dráhy a jízdami vozidla v obou směrech. Použije-li se druhý z uvedených postupů, pak na té straně dráhy, kde není umístěn mikrofon, nejsou uplatňovány žádné požadavky na povrch. Obrázek 1 Minimální požadavky na prostor se zkušebním povrchem. Vystínovaná část se nazývá „zkušební prostor“. Text obrazu rozměry v m Osa jízdní dráhy Minimální prostor pokrytý zkušebním povrchem, tj. zkušebni prostor Mikrofon (výška 1,2 m) Poznámka: V okruhu vymezeném kružnicí se nesmí nacházet žádné velké předměty odrážející zvuk. 3.2 Konstrukce a příprava povrchu 3.2.1 Základní konstrukční požadavky Zkušební povrch musí splňovat čtyři konstrukční požadavky: 3.2.1.1 Musí se jednat o hutný asfaltobeton. 3.2.1.2 Maximální rozměr zrna musí být 8 mm (dovolené rozpětí od 6,3 mm do 10 mm); 3.2.1.3 Tloušťka nosné vrstvy musí být ≥ 30 mm. 3.2.1.4 Pojivem musí být nemodifikovaný bitumen přímo penetrující třídy. 3.2.2 Konstrukční pokyny Jako vodítko pro výrobce povrchu udává obrázek 2 křivku zrnitosti štěrku, jejímž dodržením se zajistí požadované vlastnosti. Tabulka 1 dále udává některé pokyny pro zajištění požadované struktury a životnosti. Křivka zrnitosti odpovídá následující rovnici: P (% propadu) = 100 · (d/dmax) 1/2, kde: d = okatost čtvercového síta v mm dmax = 8 mm pro střední křivku = 10 mm pro křivku dolní dovolené odchylky = 6,3 mm pro křivku horní dovolené odchylky Obrázek 2 Křivka zrnitosti štěrku v asfaltové směsi s dovolenými odchylkami Dále platí následující doporučení: a) podíl písku (0,063 mm < okatost čtvercového síta < 2 mm) smí tvořit maximálně 55 % přírodního písku a minimálně 45 % drceného písku; b) základ a podklad musí zajišťovat dobrou stabilitu a rovnost podle osvědčených postupů stavby silnic; c) drť musí být drcena tak, aby měla 100 % drcených stran, a musí být z materiálu s vysokou odolností vůči drcení; d) drť použitá ve směsi musí být praná; e) na povrch se nesmí přidávat žádná přídavná drť; f) tvrdost pojiva v PEN hodnotách musí být 40–60, 60–80 nebo dokonce 80–100 v závislosti na klimatických podmínkách. Pravidlem je používat co nejtvrdší pojivo ve shodě s obvyklou praxí; g) teplota směsi před zhutňováním musí být zvolena tak, aby se následným válcováním dosáhlo požadované pórovitosti. Ke zvýšení pravděpodobnosti splnění požadavků bodů 2.1 až 2.4 výše je třeba se snažit o hutnost nejen vhodnou volbou teploty směsi, ale i vhodným počtem válcování a volbou zhutňovacího vozidla. Tabulka 1 Konstrukční pokyny Cílové hodnoty Přípustné odchylky Podle celkové hmotnosti směsi Podle hmotnosti štěrku Hmotnost kameniva, okatost čtvercového síta (SM) > 2 mm 47,6 % 50,5 % ± 5 % Hmotnost písku 0,063 mm < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ± 5 % Hmotnost plnidla SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ± 5 % Hmotnost pojiva (bitumen) 5,8 % neudává se ± 0,5 % Maximální rozměr zrna 8 mm 6,3–10 mm Tvrdost pojiva (viz bod 3.2.2 f)) Hodnota hladkosti kameniva (PSV) > 50 Hutnost relativní k Marshallově hutnosti 98 % 4. ZKUŠEBNÍ METODA 4.1 Měření zbytkové pórovitosti Pro toto měření je třeba odebrat z dráhy vzorky na nejméně čtyřech různých místech rovnoměrně rozložených ve zkušebním prostoru mezi přímkami AA a BB (viz obrázek 1). Aby nevznikly nehomogennosti a nerovnosti v dráze kol, vzorky by se neměly odebírat přímo ze samotné dráhy kol, nýbrž v její blízkosti. Dva vzorky (minimálně) by se měly odebrat blízko vlastní dráhy kol a jeden vzorek (minimálně) by se měl odebrat přibližně uprostřed mezi dráhami kol a oběma místy, v nichž jsou umístěny mikrofony. Je-li podezření, že nejsou splněny podmínky homogenity (viz bod 2.4 výše), odeberou se vzorky z více míst ve zkušebním prostoru. Zbytková pórovitost se stanovuje pro každý vzorek, načež se ze všech vzorků vypočte střední hodnota a porovná se s požadavkem v bodě 2.1 této přílohy. Žádný ze vzorků kromě toho nesmí mít hodnotu pórovitosti vyšší než 10 %. Výrobce zkušebního povrchu se upozorňuje na problém, který může vzniknout v případě, že je zkušební plocha vyhřívána potrubím nebo elektrickými vodiči a vzorky je třeba odebrat z tohoto prostoru. Takové rozvody je třeba pečlivě rozvrhnout s ohledem na budoucí místa odvrtávání vzorků. Doporučuje se, aby v několika místech o rozměrech zhruba 200 × 300 mm nebyly vedeny vodiče ani potrubí nebo aby byly umístěny dostatečně hluboko tak, aby při odběru vzorků pokrytí povrchu nedošlo k jejich poškození. 4.2 Činitel zvukové pohltivosti Činitel zvukové pohltivosti (kolmý dopad) se měří metodou impedančního zvukovodu použitím postupu podle normy ISO 10534-1:1996 nebo ISO 10534-2:1998. Pokud jde o zkušební vzorky, je třeba respektovat tytéž požadavky jako pro zbytkovou pórovitost (viz bod 4.1). Pohltivost zvuku se měří v pásmu 400 Hz až 800 Hz a v pásmu 800 Hz až 1 600 Hz (alespoň na středních kmitočtech třetinooktávových pásem) a stanoví se nejvyšší hodnoty z obou těchto pásem. Pak se ze všech těchto hodnot pro všechny vzorky vypočte střední hodnota, která tvoří konečný výsledek. 4.3 Objemové měření makrostruktury povrchu Pro účely této normy se hloubka struktury povrchu měří nejméně na deseti místech rovnoměrně rozložených podél drah kol zkušebního pruhu a střední hodnota se porovná s předepsanou minimální hloubkou struktury povrchu. Popis postupu viz norma ISO 10844:1994. 5. STABILITA V ČASE A ÚDRŽBA 5.1 Vliv stárnutí Podobně jako u jakéhokoli jiného povrchu se i zde očekává, že hladiny akustického tlaku odvalování pneumatik naměřené na zkušebním povrchu mohou v průběhu prvních šesti až dvanácti měsíců po jeho zhotovení mírně narůstat. Požadované vlastnosti získá povrch nejdříve čtyři týdny po zhotovení. Vliv stárnutí na hluk je obecně nižší u nákladních vozidel než u automobilů osobních. Stabilita v čase je dána hlavně hlazením a hutněním pojezdem vozidel po povrchu. Musí být pravidelně ověřována podle bodu 2.5. 5.2 Údržba povrchu Z povrchu musí být odstraňovány volné zbytky nebo prach, které by mohly výrazně snížit účinnou hloubku struktury povrchu. V zemích s chladným klimatem se k odstranění ledu někdy používá sůl. Sůl však může povrch dočasně nebo i trvale změnit natolik, že se hluk zvýší, a proto se její užívání nedoporučuje. 5.3 Položení nového povrchu ve zkušebním prostoru Pokud je třeba zkušební dráhu znovu pokrýt, stačí obvykle pokrýt jen zkušební pruh (o šířce 3 m, viz obrázek 1), po kterém vozidla jezdí, za předpokladu, že zkušební prostor ležící mimo tento pruh splňoval při měření požadavky na zbytkovou pórovitost nebo pohltivost zvuku. 6. DOKUMENTACE O ZKUŠEBNÍM POVRCHU A O JEHO ZKOUŠKÁCH 6.1 Dokumentace o zkušebním povrchu V dokumentu popisujícím zkušební povrch musí být uvedeny následující údaje: 6.1.1 poloha zkušební dráhy; 6.1.2 druh pojiva, tvrdost pojiva, druh štěrku, maximální teoretická hustota betonu (DR), tloušťka nosné vrstvy a křivka zrnitosti stanovená ze vzorků ze zkušební dráhy; 6.1.3 způsob hutnění (např. typ válce, hmotnost válce, počet přejezdů); 6.1.4 teplota směsi, teplota okolního vzduchu a rychlost větru při kladení povrchu; 6.1.5 datum položení povrchu a zhotovitel; 6.1.6 všechny nebo alespoň nejnovější výsledky zkoušek včetně těchto údajů: 6.1.6.1 zbytková pórovitost každého ze vzorků; 6.1.6.2 místa ve zkušebním prostoru, odkud byly odebrány vzorky pro měření pórovitosti; 6.1.6.3 činitel pohltivosti zvuku každého ze vzorků (pokud byl měřen). Uvedou se výsledky jak pro každý vzorek a pro každé frekvenční pásmo, tak celková průměrná hodnota; 6.1.6.4 místa na zkušební ploše, odkud byly odebrány vzorky pro měření zvukové pohltivosti; 6.1.6.5 hloubka struktury povrchu včetně počtu zkoušek a standardní odchylky; 6.1.6.6 instituce zodpovědná za zkoušky podle bodů 6.1.6.1 a 6.1.6.2 a typ použitého zařízení; 6.1.6.7 datum zkoušky (zkoušek) a datum odebrání vzorků ze zkušební dráhy. 6.2 Dokumentace o hlukových zkouškách vozidel na povrchu V dokumentu popisujícím hlukové zkoušky vozidel se uvede, zda byly všechny požadavky této normy splněny, či nikoliv. Uvede se odkaz na dokument podle bodu 6.1, který popisuje výsledky potvrzující tuto skutečnost. (1) Specifikace zkušebního místa uvedené v tomto dodatku jsou platné do konce období uvedeného v bodě 12.8 tohoto předpisu. (2) ISO 10844:1994.

PŘÍLOHA 5 ZKUŠEBNÍ POSTUPY K MĚŘENÍ PŘILNAVOSTI ZA MOKRA (A) – pneumatiky třídy C1 1. REFERENČNÍ NORMY Použijí se následující dokumenty. 1.1 ASTM E 303-93 (opětovně schváleno v roce 2008), Standard Test Method for Measuring Surface Frictional Properties Using the British Pendulum Tester; 1.2 ASTM E 501-08, Standard Specification for Standard Rib Tire for Pavement Skid-Resistance Tests; 1.3 ASTM E 965-96 (opětovně schváleno v roce 2006), Standard Test Method for Measuring Pavement Macrotexture Depth Using a Volumetric Technique; 1.4 ASTM E 1136-93 (opětovně schváleno v roce 2003), Standard Specification for a Radial Standard Reference Test Tire P195/75R14; 1.5 ASTM F 2493-08, Standard Specification for a Radial Standard Reference Test Tire P225/60R16. 2. DEFINICE Pro účely zkoušek přilnavosti za mokra u pneumatik třídy C1 se použijí tyto definice: 2.1 „zkušební jízdou“ se rozumí jednotlivý přejezd zatížené pneumatiky po daném povrchu zkušební dráhy; 2.2 „zkušební pneumatikou/zkušebními pneumatikami“ se rozumí zkoušená pneumatika, referenční pneumatika nebo kontrolní pneumatika či sada pneumatik, jež jsou použity při zkušební jízdě; 2.3 „zkoušenou pneumatikou/zkoušenými pneumatikami (T)“ se rozumí pneumatika či sada pneumatik, které jsou zkoušeny za účelem výpočtu indexu přilnavosti za mokra; 2.4 „referenční pneumatikou/referenčními pneumatikami (R)“ se rozumí pneumatika či sada pneumatik, které mají vlastnosti uvedené v normě ASTM F 2493-08 a které jsou označovány jako normalizované referenční zkušební pneumatiky (SRTT); 2.5 „kontrolní pneumatikou/kontrolními pneumatikami (C)“ se rozumí mezičlánková pneumatika či sada mezičlánkových pneumatik, které jsou použity v případě, že zkoušená a referenční pneumatika nemohou být srovnány přímo na stejném vozidle; 2.6 „brzdnou silou pneumatiky“ se rozumí podélně působící síla vyjádřená v newtonech, jež je výsledkem brzdného momentu; 2.7 „koeficientem brzdné síly pneumatiky (BFC)“ se rozumí poměr brzdné síly vůči svislému zatížení; 2.8 „koeficientem maximální brzdné síly pneumatiky“ se rozumí maximální hodnota koeficientu brzdné síly pneumatiky, které je dosaženo před zablokováním kola při postupném zvyšování brzdného momentu; 2.9 „zablokováním kola“ se rozumí stav, kdy se rychlost otáček kola kolem své osy rovná nule a kdy je zabráněno jeho otáčení v důsledku brzdného momentu; 2.10 „svislým zatížením“ se rozumí zatížení vyjádřené v newtonech vyvinuté na pneumatiku kolmo k povrchu silnice; 2.11 „vozidlem ke zkoušení pneumatik“ se rozumí zvlášť vyhrazené vozidlo, které disponuje přístroji k měření svislých a podélných sil působících na jednu zkušební pneumatiku během brzdění; 2.12 zkratkou „SRTT14“ se rozumí norma ASTM E 1136-93 (opětovně schválena v roce 2003), Standard Specification for a Radial Standard Reference Test Tire P195/75R14; 2.13 zkratkou „SRTT16“ se rozumí norma ASTM F 2493-08, Standard Specification for a Radial Standard Reference Test Tire P225/60R16. 3. OBECNÉ ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY 3.1 Vlastnosti dráhy Zkušební dráha musí mít tyto vlastnosti: 3.1.1 Musí mít povrch z hutného asfaltu a jednotný sklon ne vyšší než 2 % a při zkoušení za použití příložného pravítka o délce 3 m se nesmí odchýlit více než o 6 mm. 3.1.2 Povrch musí být ve všech místech téhož stáří, složení a opotřebení. Zkušební povrch nesmí obsahovat sypký materiál či nánosy cizího materiálu. 3.1.3 Maximální rozměr zrna musí být 10 mm (s povolenou tolerancí 8–13 mm). 3.1.4 Hloubka struktury povrchu měřená hloubkou písku musí být 0,7 ± 0,3 mm. Musí být měřena v souladu s normou ASTM E 965-96 (opětovně schválenou v roce 2006). 3.1.5 Třecí vlastnosti mokrého povrchu se měří metodou a) nebo metodou b) v bodě 3.2. 3.2 Metody používané k měření třecích vlastností u mokrého povrchu 3.2.1 a) metoda BPN („British Pendulum Number“) za použití kyvadla Metoda BPN odpovídá metodě definované v normě ASTM E 303-93 (opětovně schválené v roce 2008). Složení a fyzikální vlastnosti pryžového brzdového obložení musí být v souladu s normou ASTM E 501-08. Průměrná hodnota BPN musí být mezi 42 a 60 BPN po korekci na teplotu podle následujícího postupu. BPN se koriguje na teplotu mokrého povrchu silnice. Pokud doporučení ohledně korekce na teplotu neuvádí výrobce kyvadla, použije se tato rovnice: BPN = BPN (naměřená hodnota) + korekce na teplotu korekce na teplotu = – 0,0018 t2 + 0,34 t – 6,1 kde t je teplota mokrého povrchu silnice ve stupních Celsia. Vliv opotřebení obložení slideru: obložení se z důvodu maximálního opotřebení odstraní, pokud opotřebení nárazového okraje slideru dosáhne 3,2 mm v rovině slideru nebo 1,6 mm svisle od něj v souladu s bodem 5.2.2 a obrázkem 3 v normě ASTM E 303-93 (opětovně schválené v roce 2008). Pro účely kontroly souladu BPN povrchu dráhy při měření přilnavosti za mokra pomocí osobního automobilu vybaveného přístroji: hodnoty BPN zkušební dráhy by se v celé délce brzdné dráhy neměly lišit, aby výsledky zkoušky byly co nejméně rozptýlené. Třecí vlastnosti mokrého povrchu se měří pětkrát v každém bodě měření BPN každých deset metrů a variační koeficient zprůměrovaných hodnot BPN nesmí přesáhnout 10 %. 3.2.2 b) metoda podle normy ASTM E 1136 za použití normalizované referenční zkušební pneumatiky Odchylně od bodu 2.4 výše se při této metodě používá referenční pneumatika, která má vlastnosti podle normy ASTM E 1136-93 (opětovně schválené v roce 2003) a která je označována jako SRTT14. Průměrný koeficient maximální brzdné síly (μ peak,ave) pneumatiky SRTT14 činí 0,7 ± 0,1 při 65 km/h. Průměrný koeficient maximální brzdné síly (μ peak,ave) pneumatiky SRTT14 se koriguje na teplotu mokrého povrchu silnice následujícím způsobem: koeficient maximální brzdné síly (μ peak,ave) = koeficient maximální brzdné síly (naměřený) + korekce na teplotu korekce na teplotu = 0,0035 × (t – 20) kde t je teplota mokrého povrchu silnice ve stupních Celsia. 3.3 Povětrnostní podmínky Mokření povrchu nesmí být narušeno větrem (je povoleno použití krytů proti větru). Teplota mokrého povrchu a teplota okolí musí být v rozmezí od 2 °C do 20 °C u pneumatik pro jízdu na sněhu a v rozmezí od 5 °C do 35 °C u běžných pneumatik. Teplota mokrého povrchu nesmí během zkoušky kolísat o více než 10 °C. Teplota okolí se musí blížit teplotě mokrého povrchu; rozdíl mezi teplotou okolí a teplotou mokrého povrchu musí být menší než 10 °C. 4. ZKUŠEBNÍ METODY K MĚŘENÍ PŘILNAVOSTI ZA MOKRA Pro vypočtení indexu přilnavosti za mokra (G) zkoušené pneumatiky se u vozidla jedoucího přímým směrem po mokrém pevném povrchu porovná brzdná výkonnost zkoušené pneumatiky na mokrém povrchu s brzdnou výkonností referenční pneumatiky na mokrém povrchu. Index přilnavosti za mokra se měří za pomoci jedné z těchto metod: a) metoda spočívající ve zkoušení sady pneumatik namontovaných na osobním automobilu vybaveném přístroji; b) zkušební metoda s využitím taženého přívěsu nebo vozidla ke zkoušení pneumatik, které jsou vybaveny zkušební pneumatikou / zkušebními pneumatikami. 4.1 Zkušební metoda a) pomocí osobního automobilu vybaveného přístroji 4.1.1 Princip Zkušební metoda zahrnuje postup měření výkonnosti pneumatik C1, pokud jde o zpomalení při brzdění, za použití osobního automobilu vybaveného přístroji a s protiblokovacím brzdovým systémem (ABS), přičemž „osobním automobilem vybaveným přístroji“ se rozumí osobní automobil vybavený pro účely této zkušební metody měřicím zařízením uvedeným v bodě 4.1.2.2. Při stanovené počáteční rychlosti se na všech čtyřech kolech současně použijí s dostatečnou silou brzdy tak, aby byl aktivován protiblokovací brzdový systém. Průměrné zpomalení se stanoví mezi dvěma předem stanovenými rychlostmi. 4.1.2 Vybavení 4.1.2.1 Vozidlo Povolené úpravy na osobním automobilu jsou následující: a) úpravy umožňující zvýšení počtu rozměrů pneumatik, jež lze namontovat na vozidlo, b) úpravy umožňující instalaci automatické aktivace brzdného zařízení, c) jakékoli jiné úpravy brzdového systému jsou zakázány. 4.1.2.2 Měřicí zařízení Vozidlo musí být vybaveno čidlem vhodným k měření rychlosti na mokrém povrchu a vzdálenosti ujeté mezi dvěma rychlostmi. K měření rychlosti vozidla se použije páté kolo nebo bezkontaktní systém pro měření rychlosti. 4.1.3 Stabilizace zkušební dráhy a podmínky mokření povrchu Zkušební povrch se namokří alespoň půl hodiny před zkouškou, aby se vyrovnala teplota povrchu a vody. Externí mokření by mělo během zkoušky probíhat nepřetržitě. V celém zkušebním prostoru musí být hloubka vody, měřená od nejvyššího bodu vozovky, v rozmezí 1,0 ± 0,5 mm. Zkušební dráha by poté měla být stabilizována provedením alespoň deseti zkušebních jízd při rychlosti 90 km/hod za použití pneumatik, které nejsou předmětem zkušebního programu. 4.1.4 Pneumatiky a ráfky 4.1.4.1 Příprava a zajetí pneumatik Ze zkušebních pneumatik se odstraní veškeré výčnělky na povrchu běhounu způsobené větracími otvory ve formě či přetokem ve spojích formy. Zkušební pneumatiky se nasadí na ráfky specifikované uznávanou organizací pro normalizaci pneumatik a ráfků uvedenou v dodatku 4 přílohy 6 tohoto předpisu. 4.1.4.2 Zatížení pneumatiky Statické zatížení pneumatiky na každé nápravě musí být v rozmezí 60 % až 90 % únosnosti zkoušené pneumatiky. Zatížení pneumatik na stejné nápravě by se nemělo lišit o více než 10 %. 4.1.4.3 Husticí tlak Na přední a zadní nápravě musí být husticí tlak v pneumatikách 220 kPa (u běžných pneumatik a pneumatik pro vysoké zatížení). Tlak v pneumatikách by měl být zkontrolován bezprostředně před zkouškou při teplotě okolního prostředí a podle potřeby upraven. 4.1.5 Postup 4.1.5.1 Zkušební jízda Následující zkušební postup platí pro každou zkušební jízdu: 4.1.5.1.1 Osobní automobil je řízen po přímce do rychlosti 85 ± 2 km/h. 4.1.5.1.2 Jakmile osobní automobil dosáhne rychlosti 85 ± 2 km/h, aktivují se brzdy vždy na stejném místě zkušební dráhy nazývaném „výchozí bod brzdění“, s dovolenou podélnou odchylkou 5 m a dovolenou příčnou odchylkou 0,5 m. 4.1.5.1.3 Brzdy jsou aktivovány buď automaticky, nebo ručně. 4.1.5.1.3.1 Automatická aktivace brzd se provádí prostřednictvím detekčního systému tvořeného dvěma částmi, z nichž jedna je indexována na zkušební dráze a druhá v osobním automobilu. 4.1.5.1.3.2 Ruční aktivace brzd závisí na typu řazení, jak je uvedeno níže. V obou případech je vyžadována ovládací síla alespoň 600 N. Při ručním řazení by měl řidič uvolnit spojku a prudce stlačit pedál brzdy, přičemž pedál je třeba ponechat stlačen po dobu nutnou k provedení měření. Při automatickém řazení by měl řidič zvolit polohu řadicí páky bez zařazeného převodu (neutrál) a prudce stlačit pedál brzdy, přičemž pedál je třeba ponechat stlačen po dobu nutnou k provedení měření. 4.1.5.1.4 Průměrná hodnota zpomalení se vypočítá mezi rychlostmi 80 km/h a 20 km/h. Pokud nejsou během zkušební jízdy splněny některé ze specifikací uvedených výše (včetně dovolené odchylky u rychlosti, podélné a příčné dovolené odchylky u výchozího bodu brzdění a doby brzdění), měření se nebere v úvahu a provede se nová zkušební jízda. 4.1.5.2 Zkušební cyklus Podle následujícího postupu se provede řada zkušebních jízd za účelem měření indexu přilnavosti za mokra u sady zkoušených pneumatik (T), přičemž každá zkušební jízda se provede ve stejném směru a v rámci stejného zkušebního cyklu je možné měřit až tři různé sady zkoušených pneumatik: 4.1.5.2.1 Nejprve se na osobní automobil vybavený přístroji namontuje sada referenčních pneumatik. 4.1.5.2.2 Po alespoň třech platných měřeních podle bodu 4.1.5.1 se sada referenčních pneumatik vymění za sadu zkoušených pneumatik. 4.1.5.2.3 Po provedení šesti platných měření zkoušených pneumatik lze provést měření dalších dvou sad zkoušených pneumatik. 4.1.5.2.4 Zkušební cyklus je ukončen třemi dalšími platnými měřeními stejné sady referenčních pneumatik jako na začátku zkušebního cyklu. Příklady: a) Sled zkušebního cyklu tří sad zkoušených pneumatik (T1 až T3) plus sady referenčních pneumatik (R) by vypadal takto: R–T1–T2–T3–R b) Sled zkušebního cyklu pěti sad zkoušených pneumatik (T1 až T5) a sady referenčních pneumatik (R) by vypadal takto: R–T1–T2–T3–R–T4–T5–R 4.1.6 Zpracování výsledků měření 4.1.6.1 Výpočet průměrného zpomalení (AD) Průměrné zpomalení (AD) v m/s2 se vypočítá pro každou platnou zkušební jízdu následujícím způsobem: kde: Sf je konečná rychlost v m/s; Sf = 20 km/h = 5,556 m/s Si je počáteční rychlost v m/s; Si = 80 km/h = 22,222 m/s d je ujetá vzdálenost mezi Si a Sf v metrech. 4.1.6.2 Validace výsledků Variační koeficient průměrného zrychlení se vypočítá následujícím způsobem: (standardní odchylka / průměr) × 100 U referenčních pneumatik (R): jestliže je variační koeficient průměrného zpomalení jakýchkoli dvou po sobě následujících skupin tří zkušebních jízd sady referenčních pneumatik vyšší než 3 %, údaje se neberou v úvahu a zkoušku je třeba u všech zkušebních pneumatik (zkoušených i referenčních pneumatik) zopakovat. U zkoušených pneumatik (T): variační koeficienty průměrného zpomalení se vypočítají pro každou sadu zkoušených pneumatik. Pokud je jeden z koeficientů vyšší než 3 %, údaje se neberou v úvahu a zkoušku je třeba u dotčené sady zkoušených pneumatik zopakovat. 4.1.6.3 Výpočet upraveného průměrného zpomalení (Ra) Průměrné zpomalení (AD) sady referenčních pneumatik použitých pro výpočet koeficientu brzdné síly se upraví v závislosti na umístění každé sady zkoušených pneumatik v daném zkušebním cyklu. Toto upravené AD referenční pneumatiky (Ra) se vypočítá v m/s2 podle tabulky 1, kde R1 je průměrem hodnot AD zaznamenaných v první zkoušce sady referenčních pneumatik (R) a R2 je průměrem hodnot AD zaznamenaných v druhé zkoušce stejné sady referenčních pneumatik (R). Tabulka 1 Počet sad zkoušených pneumatik v jednom zkušebním cyklu Sada zkoušených pneumatik Ra 1 (R1–T1–R2) T1 Ra = 1/2 (R1 + R2) 2 (R1–T1–T2–R2) T1 Ra = 2/3 R1 + 1/3 R2 T2 Ra = 1/3 R1 + 2/3 R2 3 (R1–T1–T2–T3–R2) T1 Ra = 3/4 R1 + 1/4 R2 T2 Ra = 1/2 (R1 +R2) T3 Ra = 1/4 R1 + 3/4 R2 4.1.6.4 Výpočet koeficientu brzdné síly (BFC) Koeficient brzdné síly (BFC) se vypočítá u brzdění na obou nápravách podle tabulky 2, kde Ta (a = 1, 2 nebo 3) je průměrem hodnot AD pro každou sadu zkoušených pneumatik (T), která je součástí zkušebního cyklu. Tabulka 2 Zkušební pneumatika Koeficient brzdné síly Referenční pneumatika Zkoušená pneumatika g je gravitační zrychlení, g = 9,81 m/s2 4.1.6.5 Výpočet indexu přilnavosti za mokra zkoušené pneumatiky Index přilnavosti za mokra zkoušené pneumatiky (G(T)) se vypočítá takto: kde: t je teplota mokrého povrchu silnice ve stupních Celsia naměřená při zkoušení zkušební pneumatiky (T) t0 je referenční teplota mokrého povrchu, t0 = 20 °C pro běžné pneumatiky a t0 = 10 °C pro pneumatiky pro jízdu na sněhu BFC(R0) je koeficient brzdné síly u referenční pneumatiky za referenčních podmínek, BFC(R0) = 0,68 a = – 0,4232 a b = – 8,297 u běžných pneumatik, a = 0,7721 a b = 31,18 u pneumatik pro jízdu na sněhu [a je vyjádřeno jako (1/°C)] 4.1.7 Srovnání přilnavosti za mokra zkoušené a referenční pneumatiky pomocí kontrolní pneumatiky 4.1.7.1 Obecně Pokud se rozměr zkoušené pneumatiky výrazně liší od rozměru referenční pneumatiky, přímé srovnání na tomtéž osobním automobilu vybaveném přístroji nemusí být možné. Tato zkušební metoda využívá mezičlánkovou pneumatiku, dále nazývanou kontrolní pneumatika, definovanou v bodě 2.5 výše. 4.1.7.2 Princip přístupu Princip spočívá v použití sady kontrolních pneumatik a dvou různých osobních automobilů vybavených přístroji pro zkušební cyklus sady zkoušených pneumatik srovnávaných se sadou referenčních pneumatik. Na jeden osobní automobil vybavený přístroji je nejprve namontována sada referenčních pneumatik a potom sada kontrolních pneumatik; na druhý automobil je nejprve namontována sada kontrolních pneumatik a potom sada zkoušených pneumatik. Použijí se specifikace uvedené v bodech 4.1.2. až 4.1.4 výše. V prvním zkušebním cyklu se porovnává sada kontrolních pneumatik se sadou referenčních pneumatik. V druhém zkušebním cyklu se porovnává sada zkoušených pneumatik se sadou kontrolních pneumatik. Tento cyklus probíhá na stejné zkušební dráze a v tentýž den jako první zkušební cyklus. Teplota mokrého povrchu se pohybuje v rozmezí ± 5 °C teploty prvního zkušebního cyklu. Při prvním a druhém zkušebním cyklu se použije stejná sada kontrolních pneumatik. Index přilnavosti za mokra zkoušené pneumatiky (G(T)) se vypočítá takto: G(T) = G1 × G2 kde: G1 je relativní index přilnavosti za mokra kontrolní pneumatiky (C) ve srovnání s referenční pneumatikou (R), který se vypočítá následujícím způsobem: G2 je relativní index přilnavosti za mokra zkoušené pneumatiky (T) ve srovnání s kontrolní pneumatikou (C), který se vypočítá následujícím způsobem: 4.1.7.3 Skladování a uchovávání Je nezbytné, aby všechny pneumatiky ze sady kontrolních pneumatik byly skladovány za stejných podmínek. Bezprostředně po zkoušce sady kontrolních pneumatik, během které byla porovnána s referenční pneumatikou, se zajistí specifické podmínky skladování podle normy ASTM E 1136-93 (opětovně schválené v roce 2003). 4.1.7.4 Výměna referenčních pneumatik a kontrolních pneumatik Pneumatiky se přestanou používat, pokud zkouškami došlo k jejich nepřiměřenému opotřebení nebo poškození, nebo pokud má opotřebení vliv na výsledek zkoušky. 4.2 Zkušební metoda b) pomocí přívěsu taženého vozidlem nebo vozidla ke zkoušení pneumatik 4.2.1 Princip Měření se provádí na zkušebních pneumatikách namontovaných na přívěsu taženém vozidlem (dále jen tažné vozidlo) nebo na vozidle ke zkoušení pneumatik. Brzda na zkušební pozici se pevně sešlápne, dokud nevznikne dostatečný brzdný moment k vyvinutí maximální brzdné síly, která vznikne před zablokováním kola při zkušební rychlosti 65 km/h. 4.2.2 Vybavení 4.2.2.1 Tažné vozidlo a přívěs nebo vozidlo ke zkoušení pneumatik Tažné vozidlo nebo vozidlo ke zkoušení pneumatik musí mít schopnost udržet stanovenou rychlost 65 ± 2 km/h i při maximálním působení brzdných sil. Přívěs nebo vozidlo ke zkoušení pneumatik musí být vybaveno jedním místem, na nějž lze připevnit pneumatiku pro účely měření, dále jen „zkušební pozice“, a tímto příslušenstvím: a) zařízení k aktivaci brzd ve zkušební pozici; b) vodní nádrž ke skladování dostatečného množství vody potřebné k zásobování systému pro mokření povrchu silnice, pokud není použito externí mokření; c) záznamové zařízení sloužící k záznamu signálů ze snímačů nainstalovaných na zkušební pozici a k monitorování množství spotřebované vody, pokud je použita možnost mokření povrchu vozovky z vozidla. Maximální kolísání sbíhavosti a úhlu odklonu na zkušební pozici musí činit ± 0,5 ° při maximálním svislém zatížení. Ramena náprav a lůžka musí být dostatečně pevná, aby byla minimalizována vůle ložisek a aby byl zajištěn soulad při maximálním působení brzdných sil. Systém zavěšení musí zajišťovat přiměřenou nosnost a musí být navržen tak, aby izoloval rezonanci zavěšení. Zkušební pozice se vybaví typickým nebo zvláštním automobilovým brzdovým systémem, který může vyvinout dostatečný brzdný moment k dosažení maximální hodnoty podélné brzdné síly u zkušební pneumatiky za stanovených podmínek. Brzdový systém musí být schopen kontrolovat časový interval mezi počátečním sešlápnutím brzdy a maximální podélnou silou, jak je stanoveno v bodě 4.2.7.1 níže. Přívěs nebo vozidlo ke zkoušení pneumatik musí být takové konstrukce, aby umožňovaly použití celého rozsahu rozměrů zkoušených pneumatik. Přívěs nebo vozidlo ke zkoušení pneumatik musí mít vybavení k seřízení svislého zatížení podle bodu 4.2.5.2 níže. 4.2.2.2 Měřicí zařízení Zkušební pozice na přívěsu nebo na vozidle ke zkoušení pneumatik musí být vybavena systémem měření rychlosti s rotačním kolem a snímači k měření brzdné síly a svislého zatížení zkušebního kola. Obecné požadavky na měřicí systém: přístrojový systém musí splňovat následující celkové požadavky při teplotě okolního prostředí v rozmezí 0–45 °C: a) celková přesnost systému, síla: ± 1,5 % plného rozsahu svislého zatížení či brzdné síly; b) celková přesnost systému, rychlost: ± 1,5 % rychlosti nebo ± 1,0 km/h, podle toho, která hodnota je větší. Rychlost vozidla: k měření rychlosti vozidla by mělo být použito páté kolo nebo bezkontaktní systém pro přesné měření rychlosti. Brzdná síla: snímače určené k měření brzdných sil měří podélnou sílu vyvíjenou v místě styku pneumatiky s vozovkou způsobenou použitím brzd v rozsahu 0 % až min. 125 % použitého svislého zatížení. Konstrukce a umístění snímačů musí minimalizovat setrvačný účinek a mechanickou rezonanci způsobenou vibracemi. Svislé zatížení: snímač sloužící k měření svislého zatížení měří svislé zatížení ve zkušební pozici při brzdění. Na snímač se vztahují specifikace, které byly popsány výše. Systém stabilizace a záznamu signálu: Veškerá zařízení pro stabilizaci signálu a záznamová zařízení musí disponovat lineárním výstupem o takovém zesílení a rozlišení zjišťovaných údajů, aby byly splněny shora uvedené požadavky. Kromě toho platí tyto požadavky: a) minimální kmitočtová odezva je plochá v rozmezí 0 Hz až 50 Hz (100 Hz) s přesností na ±1 % plného rozsahu; b) odstup signálu od šumu musí být alespoň 20/1; c) zesílení by mělo být natolik dostatečné, aby umožnilo plnorozsahové zobrazení hladiny vstupního signálu v plném rozsahu; d) vstupní impedance musí být alespoň desetkrát větší než výstupní impedance zdroje signálu; e) zařízení musí být odolné vůči vibracím, zrychlení a změnám teploty okolí. 4.2.3 Stabilizace zkušební dráhy Zkušební dráha by měla být stabilizována provedením alespoň deseti zkušebních jízd při rychlosti 65 ± 2 km/hod za použití pneumatik, které nejsou předmětem zkušebního programu. 4.2.4 Podmínky mokření Tažné vozidlo a přívěs nebo vozidlo ke zkoušení pneumatik mohou být nepovinně vybaveny systémem pro mokření vozovky, kromě nádrže, která je v případě přívěsu namontována na tažné vozidlo. Voda je rozstřikována na vozovku před zkušebními pneumatikami tryskou navrženou tak, aby vodní vrstva, která přijde do styku se zkušební pneumatikou, měla při zkušební rychlosti stejnoměrnou tloušťku a aby rozstřik byl minimální. Konfigurace a umístění trysky musí být takové, aby proudy vody směřovaly ke zkušební pneumatice a byly nasměrovány směrem k vozovce pod úhlem 20 ° až 30 °. Voda musí dopadat na vozovku 250–450 mm před prostředkem plochy styku pneumatiky s vozovkou. Tryska musí být umístěna ve výšce 25 mm nad vozovkou nebo minimálně tak vysoko, aby se vyhnula překážkám, které se v rámci zkoušky mohou objevit, v žádném případě však nesmí být umístěna výše než 100 mm nad vozovkou. Vodní vrstva musí být alespoň o 25 mm širší než běhoun zkoušené pneumatiky a musí být aplikována tak, aby pneumatika byla umístěna ve středu mezi okraji. Množství vody musí být takové, aby vrstva vody byla hluboká 1,0 ± 0,5 mm, a musí být stejnoměrné v rozmezí ± 10 % po celou dobu zkoušky. Objem vody na jednotku mokřené šířky musí být přímo úměrný zkušební rychlosti. Množství vody použité při rychlosti 65 km/h je 18 l/s na metr šířky mokřeného povrchu při hloubce vody 1,0 mm. 4.2.5 Pneumatiky a ráfky 4.2.5.1 Příprava a zajetí pneumatik Ze zkušebních pneumatik se odstraní veškeré výčnělky na povrchu běhounu způsobené větracími otvory ve formě či přetokem ve spojích formy. Zkušební pneumatika se namontuje na zkušební ráfek uvedený výrobcem pneumatiky. Patka pneumatiky se řádně usadí na ráfek pomocí vhodného maziva. Maziva by nemělo být příliš, aby nedocházelo k prokluzu pneumatiky na ráfku. Sestavy zkušebních pneumatik s ráfky se minimálně dvě hodiny skladují na jednom místě tak, aby měly všechny před zahájením zkoušky stejnou teplotu odpovídající okolnímu prostředí. Přitom by měly být chráněny před sluncem, aby se nadměrně nezahřívaly. Pokud jde o zajetí pneumatik, provedou se dvě jízdy s brzděním při zatížení, tlaku a rychlosti uvedených v bodech 4.2.5.2, 4.2.5.3 a 4.2.7.1. 4.2.5.2 Zatížení pneumatiky Zkušební zatížení zkušební pneumatiky je 75 ± 5 % únosnosti pneumatiky. 4.2.5.3 Husticí tlak Husticí tlak ve zkušební pneumatice za studena je 180 kPa u pneumatik pro běžné zatížení. U pneumatik pro vysoké zatížení je husticí tlak za studena 220 kPa. Tlak v pneumatikách by měl být zkontrolován bezprostředně před zkouškou při teplotě okolního prostředí a podle potřeby upraven. 4.2.6 Příprava tažného vozidla a přívěsu nebo vozidla ke zkoušení pneumatik 4.2.6.1 Přívěs U přívěsů s jednou nápravou se výška přívěsného zařízení a příčná poloha upraví až po zatížení zkušební pneumatiky na předepsanou hodnotu zkušebního zatížení, aby nedošlo k narušení výsledků měření. Podélná vzdálenost od střednice kloubu spojovacího zařízení k příčné střednici nápravy přívěsu musí být alespoň desetkrát větší než výška spojovacího nebo závěsného zařízení. 4.2.6.2 Přístrojové vybavení a zařízení Je-li použito páté kolo, musí být nainstalováno v souladu se specifikacemi výrobce a umístěno co nejblíže prostředku dráhy přívěsu nebo vozidla ke zkoušení pneumatik. 4.2.7 Postup 4.2.7.1 Zkušební jízda Následující postup platí pro každou zkušební jízdu: 4.2.7.1.1 Tažné vozidlo nebo vozidlo ke zkoušení pneumatik je řízeno na zkušební dráze po přímce předepsanou zkušební rychlostí 65 ± 2 km/h. 4.2.7.1.2 Spustí se záznamový systém. 4.2.7.1.3 Přibližně 0,5 s před použitím brzd je na vozovku před zkušební pneumatiku aplikována voda (u interního mokřícího systému). 4.2.7.1.4 Brzdy přívěsu jsou aktivovány v rozmezí 2 metrů okolo bodu měření třecích vlastností mokrého povrchu a vrstvy písku podle bodů 3.1.4 a 3.1.5 výše. Míra aplikace brzd musí být taková, aby se časový interval mezi počátečním použitím brzdné síly a maximální podélnou silou pohyboval v rozmezí 0,2–0,5 s. 4.2.7.1.5 Záznamový systém se zastaví. 4.2.7.2 Zkušební cyklus Podle následujícího postupu se provede řada zkušebních jízd za účelem měření indexu přilnavosti za mokra zkoušené pneumatiky (T), přičemž každá zkušební jízda se provede ze stejného místa zkušební dráhy a ve stejném směru. V jednom zkušebním cyklu lze měřit až tři zkoušené pneumatiky, a to za předpokladu, že zkoušky proběhnou v jeden den. 4.2.7.2.1 Nejprve se provede zkouška referenční pneumatiky. 4.2.7.2.2 Po provedení alespoň šesti platných měření v souladu s bod