ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.4.3

Spotřeba paliva vyjádřená v litrech na 100 km (u benzinu, LPG, ethanolu (E85) a motorové nafty) nebo v m3 na 100 km (u NG/biomethanu) se vypočítá podle následujících vzorců: a) u vozidel se zážehovým motorem používajících jako palivo benzin (E5): FC = (0,118/D) · [(0,848 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)]; b) u vozidel se zážehovým motorem používajících jako palivo LPG: FCnorm = (0,1212/0,538) · [(0,825 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)] Jestliže se složení paliva použitého pro zkoušku liší od složení uvažovaného pro výpočet normalizované spotřeby, může se na žádost výrobce užít korekční faktor takto: FCnorm = (0,1212/0,538) · (cf) · [(0,825 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)] Korekční faktor cf, který se může užít, se stanoví takto: cf = 0,825 + 0,0693 · nactual; kde: nactual = skutečný poměr H/C užitého paliva; c) u vozidel se zážehovým motorem používajících jako palivo NG/biomethan: FCnorm = (0,1336/0,654) · [(0,749 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)]; d) u vozidel se vznětovým motorem používajících jako palivo motorovou naftu (B5): FC = (0,116/D) · [(0,861 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)]; (e) u vozidel se zážehovým motorem používajících jako palivo ethanol (E85): FC = (0,1742/D) · [(0,574 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)].; V těchto vzorcích znamená: FC = spotřeba paliva v litrech na 100 km (v případě benzinu, LPG, motorové nafty nebo bionafty) nebo v m3 na 100 km (v případě zemního plynu); HC = změřené emise uhlovodíků v g/km; CO = změřené emise oxidu uhelnatého v g/km; CO2 = změřené emise oxidu uhličitého v g/km; D = hustota zkušebního paliva. V případě plynných paliv se jedná o hustotu při 15 °C.
31.2

Je-li imobilizér vybaven zařízením pro rádiový přenos, například pro nastavení nebo odstavení, musí splňovat odpovídající normy ETSI (viz pozn. pod čarou č. 2 náležející k bodu 5.3), např. EN 300 220-1 V1.3.1. (2000-09), EN 300 220-2 V1.3.1. (2000-09), EN 300 220-3 V1.1.1. (2000-09) a EN 301 489-3 V1.2.1. (2000-08) (včetně všech doporučujících požadavků). Kmitočet a maximální vyzářený výkon rádiových přenosů pro nastavení a odstavení imobilizéru musí splňovat doporučení 70-03 (17. února 2000) CEPT/ERC (viz pozn. pod čarou č. 3 náležející k bodu 5.3) týkající se provozování zařízení krátkého dosahu (viz pozn. pod čarou č. 4 náležející k bodu 5.3).
1.5

Na žádost výrobce a se souhlasem technické zkušebny i schvalovacího orgánu smluvní strany může být uděleno schválení pro vozidla kategorie M3 (třídy III nebo B) s maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla přesahující 10 tun a se sedadly směřujícími do strany, pokud jsou tato do strany směřující sedadla seskupena v zadní části vozidla tak, že tvoří ucelené oddělení s nejvýše deseti sedadly. Tato sedadla směřující do strany se opatří alespoň opěrkou hlavy a dvoubodovým bezpečnostním pásem s navíječem typu schváleného podle předpisu č. 16. Dále je třeba, aby ukotvení bezpečnostních pásů splňovala požadavky týkající se rozměrů a pevnosti, které vycházejí z požadavků stanovených v předpisu č. 14. Zohlední se však, že sedadlo směřuje do strany místo dopředu, a zkoušky a kontroly se na tomto základě neodmítnou. Součástí sdělení (příloha 2) je poznámka, že sedadla směřující do strany byla povolena podle tohoto bodu. Taková schválení se přestanou udílet od 1. listopadu 2014 nebo ode dne přijetí jednotných ustanovení pro zkoušky sedadel směřujících do strany (tj. tohoto předpisu) a rovněž ustanovení pro tato sedadla z hlediska ukotvení bezpečnostních pásů (tj. předpisu č. 14) a pro vozidla vybavená bezpečnostními pásy (tj. předpisu č. 16), přičemž se uplatní datum, které nastane dříve.
2.3

U vozidel kategorií M1, M2, M3, N1, O1 nebo O2 se výše uvedený požadavek pokládá za splněný, jestliže: a) vozidlo splňuje stejné podmínky, které jsou uvedeny v části II či části III, nebo b) jestliže světlá výška zadní části nenaloženého vozidla není větší než 550 mm v šířce, která není menší než šířka zadní nápravy o více než 100 mm na obou stranách (nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky), nebo c) jestliže u vozidel kategorií O1 a O2, kde pneumatiky o více než polovinu své šířky přesahují karoserii (nepočítaje kryty kol) nebo podvozek (chybí-li karoserie), světlá výška zadní části nenaloženého vozidla není větší než 550 mm v šířce, která není ani na jedné straně menší než 100 mm odečtených od vzdálenosti měřené mezi nejvnitřnějšími body pneumatik (nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky). Je-li zadních náprav více, uvažuje se šířka nejširší nápravy. Požadavky odst. 2.3 písm. b) a c) musí být splněny alespoň v přímce: a) do vzdálenosti nejvýše 450 mm od zadního okraje vozidla; b) s přerušeními v celkové délce nepřekračující 200 mm.“
3.3.

Teplota vzduchu nasávaného do motoru (okolního vzduchu) se měří ve vzdálenosti do 0,15 m před vstupem do vzduchového filtru nebo, pokud se nepoužívá vzduchový filtr, ve vzdálenosti do 0,15 m před otvorem sání. Teploměr nebo termočlánek musí být stíněn proti sálavému teplu a umístěn přímo do proudu vzduchu. Musí být rovněž stíněn proti zpětnému stříkání paliva. K získání reprezentativního průměru vstupní teploty se měří v dostatečném počtu měřicích míst.
2.5

„Kmenovým vozidlem“ se pro účely tohoto předpisu s ohledem jak na systém LPG, tak i na systém CNG rozumí takové vozidlo, které bylo vybráno jako předváděcí vozidlo pro prokazování požadavků tohoto předpisu a podle kterého se vozidla dané rodiny vozidel posuzují. 2.5.1 Podle tohoto předpisu se za „vozidlo dané rodiny vozidel“ považuje takové vozidlo, které má s příslušným kmenovým vozidlem shodné tyto základní vlastnosti: Určení rodiny vozidel vychází z vlastností původního vozidla. 2.5.1.1 a) Vyrábí je tentýž výrobce. b) Náleží do stejné kategorie M1 nebo M2 nebo M3 nebo N1 nebo N2 nebo N3. Vozidla kategorie M1 nebo N1 mohou náležet do stejné rodiny vozidel. c) Platí pro ně tytéž mezní hodnoty emisí nebo hodnoty uvedené v předchozích sériích změn použitelného předpisu. d) Pokud má plynný palivový systém ústřední dávkovací zařízení pro celý motor, je schválená hodnota výkonu 0,7násobkem až 1,15násobkem výkonu kmenového vozidla. Pokud má plynný palivový systém individuální dávkování pro jednotlivé válce, je schválená hodnota výkonu pro jednotlivé válce 0,7násobkem až 1,15násobkem výkonu kmenového vozidla. e) Přívod paliva a spalovací proces (způsob vstřiku: přímý nebo nepřímý, jednobodový nebo vícebodový). f) Má stejný systém pro omezování znečištění ovzduší: i) stejný typ katalyzátoru, je-li jím vybaveno (trojcestný, oxidační, pro zachycování NOx), ii) vstřikování vzduchu (ano, nebo ne), iii) systém recirkulace výfukových plynů (EGR, Exhaust Gas Recirculation) (ano, nebo ne). Pokud vozidlo, na kterém proběhly zkoušky, nebylo vybaveno vstřikováním vzduchu nebo jednotkou EGR, povolují se motory těmito ústrojími vybavené. 2.5.1.2 Pokud jde o požadavky uvedené v bodě 2.5.1.1 písm. a), do rodiny vozidel mohou rovněž spadat vozidla vyrobená jinými výrobci, pokud je možné prokázat schvalovacímu orgánu, že byl použit stejný typ motoru a emisní strategie. 2.5.1.3 Pokud jde o požadavky uvedené v bodě 2.5.1.1 písm. d): a) V případě vozidel s ústředním dávkovacím zařízením pro celý motor, kdy se prokáže, že dvě vozidla poháněná plynným palivem by mohla být členy téže rodiny vozidel, až na schválenou hodnotu výkonu P1 a P2 (P1 < P2), a obě jsou zkoušena, jako by šlo o kmenová vozidla, rodinný vztah se bude považovat za platný u jakéhokoli vozidla se schválenou hodnotou výkonu 0,7 x P1 až 1,15 x P2. b) V případě vozidel s individuálním dávkováním pro jednotlivé válce, kdy se prokáže, že dvě vozidla poháněná plynným palivem by mohla být členy téže rodiny vozidel, až na schválenou hodnotu výkonu P1 a P2 (P1 < P2), a obě jsou zkoušena, jako by šlo o kmenová vozidla, rodinný vztah se bude považovat za platný u jakéhokoli vozidla se schválenou hodnotou výkonu 0,7 x P1 až 1,15 x P2. 2.5.1.4 Pokud jde o požadavek uvedený v bodě 2.5.1.1 písm. f), v případě systému „hlavního a podřízeného zařízení“ podle definice v bodě 2.1.6 se bude rodinný vztah považovat za platný bez ohledu na přítomnost vstřikování vzduchu či systému recirkulace výfukových plynů (EGR).
2.1.

Žádost o schválení typu směrové svítilny podává držitel obchodního názvu nebo značky nebo jeho řádně pověřený zástupce. V žádosti musí být uvedeno, do které kategorie nebo do které z kategorií 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 nebo 6 uvedených v příloze 1 směrová svítilna patří, a v případě, že patří do kategorie 2, je třeba uvést, zda má konstantní svítivost (kategorie 2a) nebo proměnnou svítivost (kategorie 2b) a zda může být užita v sestavě dvou svítilen stejné kategorie. Žadatel může také nepovinně uvést, že zařízení může být na vozidlo montováno s různými sklony vztažné osy vůči vztažným rovinám vozidla a vůči povrchu vozovky, nebo že může být natočeno kolem své vztažné osy; tyto různé podmínky montáže se uvedou ve formuláři sdělení.
6.5.

SB jednotky konstruované tak, aby plnily požadavky jak zemí s pravostranným provozem, tak zemí s levostranným provozem mohou být přizpůsobeny provozu na příslušné straně silnice buď vhodným počátečním seřízením při montáži na vozidlo, nebo volitelným nastavením, které provede uživatel. Takové počáteční seřízení nebo volitelné nastavení může spočívat například v určitém úhlovém nastavení jednotky na vozidle. V každém případě musí být možné pouze dvě zřetelně rozlišené polohy nastavení, jedna pro pravostranný a druhá pro levostranný provoz; konstrukce musí znemožňovat nežádoucí pohyb jednotky z jedné polohy do druhé nebo její nastavení do mezilehlé polohy. Splnění požadavků tohoto bodu se ověřuje vizuálně a tam, kde je to nutné, zkušební montáží.
5.5

Každé zařízení shodné s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na ploše zmíněné v bodě 4.2 výše opatřené kromě označení podle bodů 4.1 a 4.3 i mezinárodní značkou schválení, kterou tvoří: 5.5.1 písmeno „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2); a 5.5.2 číslo tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení; 5.5.3 v případě směrové svítilny obecně: číslo označující kategorii 11, 11a, 11b, 11c nebo 12 v blízkosti kružnice podle bodu 5.5.1 a na protilehlé straně čísla schválení; 5.5.4 v případě směrové svítilny nedosahující na jedné straně předepsané minimální svítivosti do úhlu H = 80° podle bodu 7.7.1: vodorovná šipka, jejíž hrot směřuje ke straně, na níž je splněn požadavek minimální svítivosti podle bodu 7.7.1 do úhlu nejméně 80°; 5.5.5 v případě předních nebo zadních obrysových svítilen, u kterých jsou úhly viditelnosti ve vodorovném směru vůči vztažné ose asymetrické – šipka směřující ke straně, na které jsou fotometrické specifikace splněny do úhlu 80° H.
9.4

Příslušný orgán, který udělil schválení, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti, které se používají v každé výrobní jednotce. 9.4.1 Při každé inspekci se zkušebnímu inspektorovi předkládají záznamy o zkouškách a o kontrole výroby. 9.4.2 Inspektor může nahodile odebírat vzorky, které se odzkouší v laboratoři výrobce. Minimální počet vzorků se stanoví podle výsledků vlastních zkoušek výrobce. 9.4.3 Jeví-li se úroveň jakosti jako neuspokojivá nebo pokud se zdá potřebné ověřit platnost zkoušek prováděných podle bodu 9.4.2, inspektor v souladu s kritérii v příloze 5 vybere vzorky, které se odešlou do technické zkušebny, jež provedla zkoušky pro schválení typu. 9.4.4 Příslušný orgán může provést jakoukoli zkoušku předepsanou v tomto předpise. Zkoušky se v souladu s kritérii v příloze 5 provádějí na náhodně vybraných vzorcích, aniž by se výrobci narušila plynulost dodávek. 9.4.5 Příslušný správní orgán se vynasnaží, aby frekvence inspekcí činila jednu inspekci za dva roky. Toto je nicméně ponecháno na rozhodnutí příslušného orgánu a jeho důvěře v opatření pro zajištění účinného řízení shodnosti výroby. Jestliže se při některé z inspekcí konstatují neuspokojivé výsledky, musí příslušný orgán zajistit, aby byly podniknuty veškeré potřebné kroky k co nejrychlejšímu obnovení shodnosti výroby.
6.5.

Světlomety konstruované tak, aby plnily požadavky jak pro pravostranný, tak pro levostranný provoz mohou být přizpůsobeny provozu na příslušné straně silnice buď vhodným počátečním seřízením při montáži na vozidlo, nebo volitelným nastavením, které provede uživatel. Toto počáteční seřízení nebo volitelné nastavení spočívá například v upevnění optické jednotky na vozidle v daném úhlu nebo v upevnění žárovky v daném úhlu vůči optické jednotce. V každém případě musí být možné pouze dvě přísně rozlišené polohy nastavení, jedna pro pravostranný a druhá pro levostranný provoz; konstrukce musí znemožňovat nežádoucí pohyb světlometu z jedné polohy do druhé nebo jeho nastavení do mezilehlé polohy. Pokud existují dvě různé polohy nastavení žárovky, musí být konstrukční části, kterými se žárovka připevňuje k odražeči, konstruovány a vyrobeny tak, aby v každé z těchto dvou poloh byla žárovka v přesné poloze vyžadované u světlometů konstruovaných pouze pro dopravu na jedné straně. Splnění požadavků tohoto bodu se ověřuje vizuální kontrolou a tam, kde je to nutné, zkušební montáží.
d)

každá brzda je vybavena postřikovacím zařízením: i) kotoučové brzdy: nákres postřikovacího zařízení: Rozměry v milimetrech Postřikovací zařízení je na kotoučových brzdách instalováno takto: a) voda je rozstřikována na každou brzdu s průtokem 15 litrů za hodinu. Voda je rovnoměrně rozdělována na obě strany rotoru; b) má-li povrch rotoru kryt, postřik se aplikuje pod úhlem 45° před krytem; c) není-li možné umístit postřikovací zařízení v poloze znázorněné na nákresu nebo jestliže postřikovací zařízení zasahuje do brzdového ventilačního otvoru apod., může být tryska postřikovacího zařízení posunuta vpřed o dalších maximálně 90° od okraje destičky, a to se stejným poloměrem; ii) bubnové brzdy s větracími či otevřenými kontrolními vstupy: Postřikovací zařízení je instalováno takto: a) voda je rozprašována rovnoměrně po obou stranách bubnové brzdy (na statickou destičku i na rotující buben) s průtokem 15 litrů za hodinu; b) trysky postřikovacího zařízení jsou umístěny ve dvou třetinách vzdálenosti od vnějšího obvodu rotujícího bubnu do středu náboje kola; c) trysky jsou umístěny > 15° od okraje jakéhokoli otvoru v zadní desce bubnu.
3.

Vláknitý absorpční materiál nesmí být umístěn v těch částech tlumiče, kterými procházejí výfukové plyny, a musí splňovat následující požadavky: a) materiál se po dobu čtyř hodin zahřívá v peci na teplotu 650 ± 5 °C, aniž by došlo ke zkrácení průměrné délky, zmenšení průměru nebo hustoty vláken; b) po hodinovém zahřívání v peci na 650 ± 5 °C musí při měření podle normy ISO 2599 zůstat nejméně 98 % materiálu v sítu s oky o velikosti 250 μm odpovídajícímu normě ISO 3310/1; c) ztráta hmotnosti materiálu nesmí překročit 10,5 % po jeho namáčení po dobu 24 hodin při teplotě 90 ± 5 °C do syntetického kondenzátu tohoto složení: i) 1 N kyselina bromovodíková (HBr): 10 ml ii) 1 N kyselina sírová (H2SO4): 10 ml iii) destilovaná voda na doplnění do 1 000 ml. Poznámka: Materiál se vypere v destilované vodě a před vážením se suší po dobu jedné hodiny při teplotě 105 °C.
6.2.4.2.

Na zařízení pro působení statické síly (ZPSS) se musí působit silami ve směru vpřed a v šikmém směru podle tabulky 1. Tabulka 1 Směry zkušebních sil Vpřed 0° ± 5° 8 kN ±0,25 kN Šikmo 75° – 5°(na obě strany přímo vpřed nebo, pokud se vyskytuje strana nejhoršího případu nebo pokud jsou obě strany symetrické, jen na jednu stranu) 5 kN –0,25 kN Jestliže to výrobce požaduje, mohou se všechny tyto zkoušky provést na různých konstrukcích. Síly ve směru vpřed musí být aplikovány při počátečním úhlu působení síly 10° ± 5° nad vodorovnou rovinou. Šikmé síly musí být aplikovány vodorovně 0° ± 5°. V předepsaném bodu zatížení X uvedeném na obrázku 2 v příloze 4 se použije síla předběžného zatížení 500 N ± 25 N. Působení plného zatížení musí být dosaženo co nejrychleji, a to v průběhu působení maximálního zatížení v délce 30 sekund. Výrobce však může požadovat, aby bylo zatížení dosaženo do 2 sekund. Síla je udržována nejméně po dobu 0,2 s. Všechna měření musí být provedena podle ISO 6487 při CFC 60 Hz nebo podle jakékoli rovnocenné metody.
6.3.4.

Tažná zařízení používaná při zkouškách popsaných v bodě 6.4 níže jsou znázorněna v příloze 5. Zařízení znázorněná v příloze 5 na obrázku 1 jsou umístěna na polstrování sedáku a pak, když je to možné, zatlačena do opěradla sedadla, zatímco je okolo nich pevně obepnut popruh pásu. Zařízení znázorněné v příloze 5 na obrázku 2 je ve své poloze, popruh pásu je upevněn přes zařízení a pevně napnut. V průběhu této operace se nepoužije předběžné zatížení kotevních úchytů bezpečnostního pásu vyšší než minimálně nutné pro správné uvedení zkušebního zařízení do jeho polohy. Tažné zařízení rozměru 254 mm nebo 406 mm použité na každém místě k sezení musí být takové, že jeho šířka je co nejbližší vzdálenosti mezi spodními kotevními úchyty. Tažné zařízení musí být umístěno tak, aby v průběhu zkoušky tahem nedocházelo ke vzájemnému ovlivňování, které by mělo nepříznivý dopad na zatížení a rozložení zatížení.
1.5.

Napnutí řetězů nebo lan a zakotvení vzadu Pro účely zkoušek A a B se řetěz nebo lano C nejdříve napne silou přibližně 1 kN. Poté se napnou čtyři řetězy nebo lana A a B a řetěz nebo lano C se vystaví tažné síle nejméně 10 kN. Úhel, který svírá řetěz nebo lano C s horizontálou, nesmí přesáhnout 15°. Svislé blokovací zatížení s hodnotou nejméně 500 N musí působit v bodě D mezi rám podvozku a zem (viz obr. 1 níže). Pro účely zkoušky C se řetězy nebo lana B popsané výše nahradí řetězy nebo lany E a F (viz obr. 2 níže).
6.4.3.

K doplňujícím zkouškám se přistoupí poté, co se odrážeč/systém nebo jeho část (části) vychýlí svisle o ± 2 stupně, nebo alespoň do maximální polohy, je-li menší než 2 stupně, vzhledem ke své původní poloze, a to prostřednictvím zařízení pro seřízení systému nebo jeho části (částí). Po přesměrování systému nebo jeho části (částí) jako celku (například pomocí goniometru) do odpovídajícího opačného směru se světlo vyzařované do níže uvedených směrů změří a nesmí přesáhnout předepsané meze: 6.4.3.1. potkávací světlo: body B50L a 75R, případně 50R; dálkové světlo: IM a bod HV (procentní podíl IM).
6.9.1

U vozidel vybavených prostředky k deaktivaci systému AEBS se spínač zapalování (startování) přepne do polohy „zapnuto“ (běh motoru) a deaktivuje se systém AEBS. Aktivuje se výstražný signál uvedený v bodě 5.4.2. Spínač zapalování (startování) se přepne do polohy „vypnuto“. Spínač zapalování (startování) se opět přepne do polohy „zapnuto“ (běh motoru) a ověří se, zda nedošlo k opětovné aktivaci dříve aktivovaného výstražného signálu, což signalizuje, že systém AEBS byl obnoven, jak je uvedeno v bodě 5.4.1. Pokud se systém zapalování aktivuje pomocí „klíčku“, musí být tento požadavek splněn, aniž by došlo k vyjmutí klíčku.
6.5.10

Zkouška je úspěšná, pokud byl ve všech zkušebních případech podle tabulky 1 dodatku 1 tohoto předpisu informační signál systému pro eliminaci mrtvého úhlu aktivován předtím, než nejpřednější bod vozidla dosáhl čáry C, ale ne dříve, než nejpřednější bod vozidla dosáhl čáry D (viz bod 6.5.7 výše, kde je čára D relevantní pouze pro zkušební případy z tabulky 1 v dodatku 1) a informační signál systému pro eliminaci mrtvého úhlu nebyl při žádné zkoušce aktivován v okamžiku, kdy vozidlo míjelo dopravní značku (viz bod 6.5.8). Informační signál se však nevyžaduje, je-li relativní podélná vzdálenost mezi jízdním kolem a pravým předním rohem vozidla větší než 30 m směrem dozadu nebo 7 m dopředu. Pro rychlosti vozidla do 5 km/h se považuje za vyhovující, pokud je informační signál aktivován 1,4 vteřiny předtím, než jízdní kolo dosáhne teoretického bodu srážky podle obrázku 1 v dodatku 1. Pro rychlosti vozidla nad 25 km/h, kdy je brzdná dráha delší než 15 m, musí hodnota dc podle obrázku 1 v dodatku 1 odpovídat hodnotám uvedeným v tabulce 2 v dodatku 1.
2.1.2

Každý materiál, který je spojen s jinými materiály v každém bodě dotyku, musí, když je zkoušen jako kompozit s ostatními materiály, splňovat požadavky bodu 6.1.6. Materiál A není svým povrchem spojen s materiálem B a zkouší se samostatně. Část materiálu B se nachází ve vzdálenosti do 13 mm od prostoru pro vzduch v prostoru pro cestující a materiály B a C jsou spojeny v každém bodě dotyku; proto jsou B a C zkoušeny jako kompozit. Řez vede materiálem C podle obrázku 1, aby se vytvořil vzorek o tloušťce 13 mm.
7.3.1.

Rovina S 1 , která je kolmá ke vztažné přímce a leží 65 mm pod tečnou S podle bodu 7.2.3, definuje řez opěrkou hlavy, ohraničený obrysem C. Do roviny S 1 se zakreslí směr tečen k obrysu C, které představují průsečnice svislých rovin (P a P’) rovnoběžných s rovinou souměrnosti příslušného sedadla s rovinou S 1 .
2.28.2.

„Měřicí bod“ pro zkoušku nárazem makety dolní části nohy do nárazníku a makety horní části nohy do nárazníku se nachází ve svislé podélné rovině procházející střednicí nárazového tělesa (viz obrázek 8B). (viz bod 2.28.1) (2) (viz bod 2.28.2)
3.6.1.

Nohy se umístí co nejdále od předního konce sedáku, zatímco stehna se udržují v kontaktu se sedákem, jak je znázorněno na obrázku a). Jak je znázorněno na obrázku b), položí se obě nohy tak, aby chodidla byla v kontaktu s podlahou, přičemž chodidlo svírá s holení pravý úhel a stehenní část se udržuje v konstantním úhlu sklonu. Když jsou obě paty v kontaktu s podlahou, natočí se chodidlo tak, aby se prsty dostaly do co největšího kontaktu s podlahou, jak je znázorněno na obrázku c). Není-li možné, aby obě chodidla byla v kontaktu s podlahou, spustí se tak, aby se lýtka dotýkala předního okraje sedáku nebo aby se zadní část chodidla dotýkala interiéru vozidla. Chodidlo se musí udržovat co nejrovnoběžněji s podlahou, jak je znázorněno na obrázku d). Překáží-li požadované poloze chodidla vyčnívající části vozidla, natočí se chodidlo o co nejmenší úhel kolem osy holenní kosti. Pokud to nestačí, natočí se stehenní kost tak, aby chodidlu již nic nepřekáželo nebo aby překáželo co nejméně. Chodidlo se posune dovnitř nebo směrem ven, přičemž se udržuje konstantní vzdálenost mezi koleny. Obrázek a) Obrázek b) Obrázek c) Obrázek d)
13.3.

Po uplynutí 48 měsíců od data vstupu v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, zakázat montáž čističe světlometu, který nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 4 k sérii změn 01, na nové vozidlo, pro které bylo uděleno vnitrostátní nebo individuální schválení typu více než 24 měsíců poté, co doplněk 4 k sérii změn 01 tohoto předpisu vstoupil v platnost. 13.3.1. Nicméně smluvní strany, které uplatňují tento předpis, mohou zakázat montáž čističů světlometů, které nesplňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 01, na vozidla poprvé uvedená do provozu více než pět let po datu vstupu série změn 01 v platnost. 13.3.2. Nicméně smluvní strany, které uplatňují tento předpis, mohou zakázat uvedení do provozu vozidel, která nesplňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 01, více než pět let po datu vstupu série změn 01 v platnost.
8.6.1.2.

Napněte břišní část pásu, dokud přirozeně nespočine na pánvi figuríny. Při napínání by se na pás mělo působit jen minimální silou. Dráha břišní části pásu by měla být co nejpřirozenější.
1.2.

Vzorky se odeberou ze zkoušeného materiálu. U materiálů s různou rychlostí hoření v různých směrech musí být zkouška provedena pro každý směr. Vzorky se odeberou a umístí do zkušebního zařízení tak, aby byla měřena nejvyšší rychlost hoření. Dodává-li se materiál v určitých šířkách, odřízne se alespoň 500 mm dlouhý kus v celé šířce. Z něj se odeberou vzorky ve vzdálenosti alespoň 100 mm od okraje a stejně vzdálené jeden od druhého. Pokud to dovolí tvar výrobku, odeberou se vzorky z hotových výrobků stejným způsobem. Je-li tloušťka výrobku větší než 13 mm, zmenší se mechanicky na 13 mm, a to na straně, která není přivrácena k příslušnému prostoru (vnitřní prostor, motorový prostor nebo oddělený prostor pro topení). Není-li to možné, provede se zkouška po dohodě s příslušnou technickou zkušebnou na materiálu v původní tloušťce a tato skutečnost se uvede v protokolu o provedení zkoušky. Kompozitní materiály (viz bod 6.1.3) se zkouší, jako kdyby byly homogenní. U materiálů s vrstvami rozdílného složení, které nejsou kompozitními materiály, se všechny vrstvy materiálu až do hloubky 13 mm od povrchu přivráceného k příslušnému prostoru zkoušejí samostatně.