PŘÍLOHA 3

METODY A PŘÍSTROJE K MĚŘENÍ HLUKU VYDÁVANÉHO VOZIDLY KATEGORIÍ L2, L4 A L5

1. MĚŘICÍ PŘÍSTROJE

1.1. Obecné informace

Při měření hladiny akustického tlaku se použije zvukoměr nebo rovnocenný měřicí systém splňující požadavky na přístroje třídy přesnosti 1 (včetně doporučeného krytu proti větru, byl-li použit). Tyto požadavky jsou popsány v normě IEC 61672-1:2013. Při měření se použije časová konstanta „F“ akustického měřicího přístroje a kmitočtová váhová křivka „A“ popsaná rovněž v normě IEC 61672-1:2013. Pokud se použije systém, který zahrnuje periodické vzorkování hladiny akustického tlaku A, interval měření by neměl přesahovat 30 ms. Přístroje se musí udržovat a kalibrovat podle pokynů výrobce.

1.2. Kalibrace

Na začátku a na konci každé série měření se celý akustický měřicí systém kalibruje zvukovým kalibrátorem, který splňuje požadavky na zvukové kalibrátory třídy přesnosti C1 podle normy IEC 60942:2003. Bez dalšího seřizování nesmí být rozdíl mezi naměřenými hodnotami větší než 0,5 dB(A). Pokud je tato hodnota překročena, výsledky měření získané po předchozí uspokojivé kalibraci se neberou v úvahu.

1.3. Splnění požadavků

Jednou ročně se musí ověřit, zda zvukový kalibrátor splňuje požadavky normy IEC 60942:2003. Přinejmenším jednou za dva roky se musí ověřit, zda přístrojový systém splňuje požadavky normy IEC 61672-1:2013. Tyto skutečnosti musí ověřovat laboratoř, která je pověřena kalibrací podle odpovídajících norem.

1.4. Přístroje na měření rychlosti

Otáčky motoru se měří přístrojem, který při otáčkách motoru potřebných k měření splňuje meze specifikací alespoň ± 2 % nebo lepší.

Rychlost vozidla na silnici se měří přístrojem, který při použití zařízení pro průběžné měření splňuje meze specifikací alespoň ± 0,5 km/h. Pokud se při zkoušce použije nezávislé měření rychlosti vozidla, musí tento měřicí přístroj splňovat meze specifikací alespoň ± 0,2 km/h (1).

1.5. Meteorologické přístroje

Meteorologické přístroje k monitorování podmínek prostředí v průběhu zkoušky musí splňovat tyto specifikace:

± 1 °C nebo méně u teploměru;

± 1,0 m/s u zařízení k měření rychlosti větru;

± 5 hPa u zařízení k měření barometrického tlaku;

± 5 % u zařízení k měření relativní vlhkosti.

2. PODMÍNKY MĚŘENÍ

2.1. Zkušební místo, povětrnostní podmínky a korekce hladiny hluku pozadí

2.1.1. Zkušební místo

Zkušební místo tvoří středová akcelerační dráha obklopená v podstatě rovným zkušebním úsekem. Zkušební dráha musí být vodorovná; její povrch musí být suchý a konstruovaný tak, aby byl hluk pneumatik nízký.

Ve zkušebním místě musí být podmínky volného zvukového pole mezi zdrojem zvuku umístěným uprostřed akceleračního úseku a mikrofonem udržovány v rozmezí ± 1 dB. Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud se od středu akceleračního úseku nenalézají do vzdálenosti 50 m žádné velké objekty odrážející zvuk, jako jsou ohrady, skály, mosty nebo budovy. Povrch zkušební dráhy musí splňovat požadavky přílohy 5 tohoto předpisu.

V blízkosti mikrofonu nesmí být žádná překážka, která by mohla ovlivnit zvukové pole, a mezi mikrofonem a zdrojem zvuku se nesmí nacházet žádná osoba. Osoba provádějící měření musí zaujmout takovou polohu, aby nedošlo k ovlivnění měřených hodnot.

Povrch zkušební dráhy musí splňovat požadavky přílohy 5 tohoto předpisu nebo normy ISO 10844:2014. Po skončení doby uvedené v bodě 11.8 tohoto předpisu se pro referenční účely použije pouze norma ISO 10844:2014.

2.1.2. Povětrnostní podmínky a korekce hladiny hluku pozadí

Nesmí se měřit za špatných povětrnostních podmínek. Zkoušky se nesmí provádět, pokud rychlost větru včetně poryvů během měření akustického tlaku překročí 5 m/s.

Pro účely měření musí být hladina akustického tlaku (A) jiných zdrojů zvuku než na zkoušeném vozidle a hladina akustického tlaku způsobeného vlivem větru nejméně o 10 dB(A) nižší než hladina akustického tlaku pocházejícího z vozidla. Mikrofon může být vybaven vhodným krytem proti větru za předpokladu, že je brán v úvahu jeho vliv na citlivost a směrovou charakteristiku mikrofonu.

Je-li rozdíl mezi hlukem okolního prostředí a naměřenými hladinami akustického tlaku v rozsahu od 10 do 15 dB(A), musí být pro účely výpočtu výsledku zkoušky od údaje na zvukoměru odečtena příslušná korekce podle tabulky 1.

Tabulka 1

Korekce, která se použije u jednotlivých naměřených zkušebních hodnot

Rozdíl mezi hladinou akustického tlaku pozadí a naměřenou hladinou akustického tlaku v dB 10 11 12 13 14 > 15 Korekce v dB(A) 0,5 0,4 0,3 0,2 0,1 0,0

2.2. Stav vozidla

2.2.1. Obecné podmínky

Vozidlo musí být dodáno ve stavu odpovídajícím specifikacím výrobce vozidla.

Před začátkem měření se vozidlo uvede do běžného provozního stavu, pokud jde o:

— teploty;

— seřízení;

— palivo;

— zapalovací svíčky, karburátor (karburátory) atd. (podle potřeby).

Je-li vozidlo opatřeno ventilátory se samočinným spouštěcím mechanismem, nesmí být do tohoto systému během měření akustického tlaku zasahováno.

Je-li vozidlo vybaveno zařízeními, která nejsou nezbytná k jeho pohonu, avšak která se používají, pokud je vozidlo v běžném provozu na silnici, musí být tato zařízení v provozu v souladu se specifikacemi výrobce.

U vozidel s více než jedním hnacím kolem se použije pouze pohon určený pro jeho obvyklý silniční provoz. Je-li vozidlo vybaveno přívěsem nebo návěsem, musí být pro účely zkoušky odpojen.

2.2.2. Zkušební hmotnost vozidla

Vozidlo se zkouší se zkušební hmotností definovanou v bodě 2.10 tohoto předpisu.

2.2.3. Volba a stav pneumatik

Pneumatiky musí být pro vozidlo vhodné a musí být nahuštěny na tlak doporučený výrobcem vozidla pro zkušební hmotnost vozidla.

Pneumatiky zvolí výrobce vozidla a musí odpovídat jednomu z rozměrů a typů stanovených pro toto vozidlo jeho výrobcem. Minimální hloubka vzorku musí být alespoň 80 % plné hloubky vzorku.

3. METODY MĚŘENÍ

3.1. Měření emisí hluku vozidla za jízdy

3.1.1. Uspořádání při zkoušce a polohy mikrofonu

3.1.1.1. Uspořádání při zkoušce je znázorněno na obrázku 1.

Na zkušební dráze se vyznačí dvě přímky AA′ a BB′ rovnoběžné s přímkou mikrofonu PP′ a nacházející se 10 m před a 10 m za přímkou PP′.

3.1.1.2. Mikrofon se umístí ve vzdálenosti 7,5 m ± 0,05 m od referenční přímky CC′ na přímce mikrofonu PP′ kolmo na referenční přímku CC′ na zkušební dráze (viz obrázek 1).

Mikrofony musí být umístěny 1,2 m ± 0,02 m nad povrchem země. Referenční směr pro podmínky volného pole (viz IEC 61672-1:2013) musí být vodorovný a kolmý k přímce dráhy vozidla CC′.

3.1.2. Provedení akcelerační zkoušky, rychlost přibližujícího se vozidla a použití rychlostních stupňů

3.1.2.1. Provedení akcelerační zkoušky

Vozidlo se k přímce AA′ přibližuje počáteční ustálenou rychlostí vAA′ stanovenou níže. Jakmile přední okraj vozidla dosáhne přímky AA′, akcelerátor se uvede co nejrychleji do polohy plného otevření a musí zůstat v této poloze až do okamžiku, kdy zadní okraj vozidla dosáhne přímky BB′; poté se akcelerátor co nejrychleji vrátí do volnoběžné polohy. Rychlost, kterou vozidlo dosáhne v okamžiku, kdy zadní okraj vozidla dosáhne přímky BB′, se označuje vBB′.

Otáčky motoru vAA′ a vBB′ za specifických zkušebních podmínek se označují nAA′ a nBB′.

U kloubových vozidel, která sestávají ze dvou neoddělitelných jednotek považovaných za jediné vozidlo, se na návěs při stanovení okamžiku překročení přímky BB′ nebere ohled.

Při všech měřeních jede vozidlo po zkušební dráze přímo tak, aby jeho podélná střední rovina byla co nejblíže přímce CC′.

Obrázek 1

Polohy pro měření u vozidel za jízdy

3.1.2.2 Stanovení rychlosti přibližujícího se vozidla a použití rychlostních stupňů

3.1.2.2.1. Vozidlo bez převodovky

Vozidlo se přibližuje k přímce AA′ ustálenou rychlostí vozidla vAA′ odpovídající buď, pokud jde o otáčky motoru (min– 1), 75 procentům jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu, nebo 75 procentům maximálních otáček motoru, které umožňuje regulátor otáček, nebo rychlostí 50 km/h, přičemž se zvolí nejnižší z těchto rychlostí.

3.1.2.2.2. Vozidla s převodovkou s ručním řazením, s automatickou převodovkou nebo s převodovkou s plynule měnitelným převodem (CVT) se zkoušejí s uzamčenými převody.

Je-li vozidlo vybaveno převodovkou s duálním režimem (např. nízký a vysoký), musí se zvolit režim pro normální silniční provoz.

Je-li vozidlo vybaveno převodovkou se dvěma, třemi nebo čtyřmi rychlostními stupni pro jízdu vpřed nebo stejným počtem uzamykatelných rychlostních stupňů v automatické převodovce nebo v převodovce CVT, použije se druhý rychlostní stupeň. Má-li převodovka více než čtyři rychlostní stupně nebo je-li stejný počet uzamykatelných rychlostních stupňů v automatické převodovce nebo v převodovce CVT, použije se třetí rychlostní stupeň.

Vozidlo se přibližuje k přímce AA′ ustálenou rychlostí vozidla vAA′ odpovídající buď, pokud jde o otáčky motoru, 75 procentům jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu, nebo 75 procentům maximálních otáček motoru, které umožňuje regulátor otáček, nebo rychlostí 50 km/h, přičemž se zvolí se nejnižší z těchto rychlostí.

Pokud při dodržení výše uvedeného postupu otáčky motoru nBB′, dosažené v okamžiku, kdy zadní okraj vozidla překročí přímku BB′, překročí jmenovité otáčky motoru definované v bodě 2.4 tohoto předpisu, měl by se místo druhého nebo třetího rychlostního stupně použít první vyšší rychlostní stupeň (nebo uzamčený převod), který zajišťuje, aby jmenovité otáčky motoru nebyly až do přímky BB′ oblasti měření překročeny.

Přídavné převodové poměry („rychloběh“) nesmí být v činnosti.

3.1.2.2.3. Vozidla s automatickou převodovkou, adaptivní převodovkou nebo převodovkou s měnitelnými převodovými poměry zkoušená s neuzamčenými převody

Použije se poloha voliče rychlostního stupně pro plně automatický provoz.

Je-li k dispozici několik plně automatických provozních režimů (např. ekonomický, sportovní), zvolí se režim, který zajistí nejvyšší průměrné zrychlení vozidla mezi přímkami AA′ a BB′.

Při zkoušce se poté může přeřadit na nižší rychlostní stupeň a vyšší akceleraci. Přeřazení na vyšší rychlostní stupeň a nižší akceleraci je nepřípustné. V každém případě není povoleno přeřadit na rychlostní stupeň, který se v daných podmínkách městského provozu obvykle nepoužívá.

Z tohoto důvodu je povoleno stanovit a použít elektronická nebo mechanická zařízení, včetně alternativních poloh voliče rychlostních stupňů, aby se zabránilo přeřazení na nižší rychlostní stupeň, který se v daných zkušebních podmínkách městského provozu obvykle nepoužívá. Popis fungování těchto zařízení musí být uveden ve formuláři sdělení.

Vozidlo se přibližuje k přímce AA′ ustálenou rychlostí vozidla vAA′ 50 km/h nebo odpovídající 75 maximální rychlosti vozidla definované v bodě 2.11 tohoto předpisu, přičemž se zvolí nižší z těchto rychlostí.

3.1.3. Stanovení hladiny akustického tlaku

S ohledem na nepřesnost měření se maximální hladina akustického tlaku zaznamenaná na každé straně vozidla sníží o 1 dB(A) a zaokrouhlí na jedno desetinné místo (např. 78,45 se uvede jako 78,5, zatímco 78,44 se uvede jako 78,4). Tyto hodnoty představují výsledky měření.

Měření je neplatné, je-li zjištěn abnormální rozdíl mezi špičkovou hodnotou a celkovou hladinou akustického tlaku.

Na každé straně vozidla se měří nejméně dvakrát.

Měření se považují za platná pouze tehdy, pokud rozdíl mezi výsledky dvou po sobě jdoucích měření na téže straně vozidla není větší než 2 dB(A).

Pro účely seřízení je možno uskutečnit předběžná měření, nicméně pro stanovení výsledků měření se na ně nebere ohled.

3.1.4. Výpočet konečného výsledku zkoušky

Konečným výsledkem zkoušky je průměrná hodnota všech čtyř výsledků zkoušek zaokrouhlená na nejbližší celý decibel. Následuje-li po desetinné čárce číslice 0 až 4, zaokrouhluje se výsledek dolů, v případě číslic 5 až 9 se pak výsledek zaokrouhluje nahoru.

V případě hybridních elektrických vozidel je konečným výsledkem nejvyšší z výsledků zkoušek pro stavy A a B popsané v bodě 6.2.1.1 tohoto předpisu.

3.2. Měření hluku vydávaného stojícími vozidly (pro zkoušení vozidel v provozu)

3.2.1. Hladina akustického tlaku v blízkosti výustky/výustek výfukového systému

Za účelem zjednodušení následného zkoušení vozidel v provozu se navíc v souladu s následujícími požadavky změří v blízkosti výustky výfukového systému (systému tlumení hluku) hladina akustického tlaku a výsledek měření se uvede ve zkušebním protokolu vypracovaném pro vydání dokumentu uvedeného v příloze 1 tohoto předpisu.

3.2.2. Měřicí přístroje

Měření se provádějí pomocí přesného zvukoměru podle bodu 1 této přílohy.

3.2.3. Podmínky měření

3.2.3.1. Stav vozidla

Před začátkem měření se zajistí, aby měl motor vozidla běžnou provozní teplotu. Je-li vozidlo vybaveno automatickými ventilátory, nesmí se během měření hladiny akustického tlaku provádět jejich úpravy.

Při měření musí být řadicí páka v neutrální poloze. Pokud nelze převodovku odpojit, musí být možné, aby se hnací kolo vozidla otáčelo bez zatížení, a to například tak, že se vozidlo postaví na podpěru nebo na válce.

3.2.3.2. Zkušební místo

Jako zkušební místo lze použít jakékoli místo bez velkých akustických rušení. Vhodné jsou rovné plochy s povrchem z betonu, asfaltu nebo jiného tvrdého materiálu, které dobře odrážejí zvuk; nesmí se zkoušet na površích ze zpevněné zeminy. Zkušební místo musí mít tvar obdélníku, který má minimálně takové rozměry, aby se jeho strany nacházely 3 m od obrysu vozidla (s výjimkou řídítek). V tomto obdélníku nesmějí být žádné významné překážky, například osoby jiné, než je osoba provádějící měření a řidič.

Vozidlo se umístí do výše uvedeného obdélníku tak, aby byl měřicí mikrofon alespoň jeden metr od případného obrubníku.

3.2.3.3. Různé

Hodnoty hluku okolního prostředí či hluku větru zaznamenané měřicími přístroji musí být alespoň o 10 dB(A) nižší než měřená hladina akustického tlaku. Mikrofon může být vybaven vhodným krytem proti větru, vezme-li se v úvahu jeho vliv na citlivost mikrofonu.

3.2.4. Metoda měření

3.2.4.1. Počet měření

V každém bodě měření se provedou nejméně tři měření. Měření se považují za platná, pokud rozdíl mezi výsledky tří po sobě jdoucích měření není větší než 2 dB(A).

3.2.4.2. Umístění mikrofonu (viz obrázek 2)

Mikrofon se umístí ve vzdálenosti 0,5 ± 0,01 m od vztažného bodu výfukového potrubí podle definice na obrázku 3 a pod úhlem 45 ± 5° ke svislé rovině ležící v ose proudění z konce potrubí. Mikrofon musí být ve výšce vztažného bodu, ne však níže než 0,2 m nad povrchem země. Vztažná osa mikrofonu musí ležet v rovině rovnoběžné s povrchem vozovky a musí směřovat k vztažnému bodu na výustce výfuku.

Obrázek 2

Polohy mikrofonu při měření akustického tlaku stojícího vozidla

Výška vztažného bodu na výústce výfuku

Obrázek 3

Vztažný bod

Užité symboly: T = pohled shora S = pohled z boku 1 = vztažný bod 2 = povrch vozovky A = zkosená trubka B = trubka ohnutá dolů C = rovná trubka D = svislá trubka

Vztažným bodem je nejvyšší bod splňující tyto podmínky:

a) vztažný bod musí být na konci výfukového potrubí;

b) vztažný bod se musí nacházet ve svislé rovině, v níž leží střed výustky výfukového potrubí a osa proudění z konce potrubí.

Pokud jsou možné dvě polohy mikrofonu, zvolí se umístění dále od podélné osy vozidla.

Pokud průtoková osa výustky potrubí výfuku svírá s podélnou osou vozidla úhel 90° ± 5°, umístí se mikrofon do bodu nejdále od motoru.

Má-li vozidlo dvě nebo více výfukových výustek umístěných méně než 0,3 m od sebe a napojených na jediný tlumič, provede se pouze jedno měření. Mikrofon se umístí vůči nejvzdálenější výustce od podélné osy vozidla nebo, není-li taková výustka, od vyústky, která je nejvýše nad zemí.

U vozidel s vyústkami výfuku umístěnými více než 0,3 m od sebe se měří jednotlivě u každé z nich, jako kdyby byla jediná, a zaznamená se nejvyšší z naměřených hodnot akustického tlaku.

Pro účely kontrol na silnici lze vztažný bod přesunout na vnější povrch karosérie vozidla.

U vozidel, která mají více výfukových výustek, se zaznamená hladina akustického tlaku zjištěná u výustky s nejvyšší průměrnou hladinou akustického tlaku.

3.2.4.3. Provozní podmínky

Otáčky motoru se udržují ustálené na jedné z následujících hodnot:

50 procent nrated, pokud nrated překročí 5 000 min.– 1

75 procent nrated, pokud nrated nepřekročí 5 000 min.– 1

kde nrated jsou jmenovité otáčky motoru definované v bodě 2.4 tohoto předpisu.

U vozidel, která nemohou při zkoušce se stojícím vozidlem dosáhnout výše definovaných cílových otáček motoru, se místo cílových otáček motoru použije 95 % maximálních otáček motoru dosažitelných při zkoušce se stojícím vozidlem.

Otáčky motoru se postupně zvyšují z volnoběhu až na cílové otáčky motoru a na nich se udržují v toleranci ± 5 %. Poté se ovladač akcelerátoru rychle uvolní a otáčky motoru se vrátí do volnoběhu. Hladina akustického tlaku se měří po dobu, která zahrnuje ustálené otáčky motoru trvající nejméně 1 sekundu, a po celou dobu poklesu otáček. Jako zkušební hodnota se bere maximální údaj zvukoměru.

Měření se považuje za platné, pokud se zkušební otáčky motoru neodchýlily od cílových otáček motoru o více než ± 5 % minimálně po dobu 1 sekundy.

3.2.4.4. Měření se provádějí za výše předepsaných umístění mikrofonu/mikrofonů. Zaznamená se maximální hodnota hladiny akustického tlaku A naměřená při zkoušce s přesností na jedno desetinné místo (např. 92,45 se uvede jako 92,5, zatímco 92,44 se uvede jako 92,4).

Zkouška se opakuje, dokud se u každé vyústky při třech po sobě následujících měřeních nedosáhne jejich vzájemné odchylky nejvýše do 2,0 dB(A).

Výsledkem pro danou vyústku je aritmetický průměr tří platných měření, zaokrouhlený na nejbližší celé číslo (např. 92,5 se uvede jako 93, zatímco 92,4 se uvede jako 92).

3.2.4.5. Vícerežimový výfukový systém

3.2.4.5.1. Vozidla vybavená vícerežimovým ručně seřiditelným výfukovým systémem se zkoušejí ve všech režimech.

3.2.4.5.2. U vozidel vybavených vícerežimovým výfukovým systémem a ručním ovládáním výfukového režimu se zaznamenává hladina akustického tlaku pro ten režim, který má nejvyšší průměrnou hladinu akustického tlaku.

4. AKUSTICKÝ TLAK VYDÁVANÝ VOZIDLEM ZA JÍZDY (ÚDAJE ZAZNAMENÁVANÉ PRO USNADNĚNÍ ZKOUŠENÍ VOZIDLA V PROVOZU).

4.1. Smluvní strana může stanovit zkušební postup pro ověření shody v provozu, přičemž náležitě přihlédne k odlišnostem mezi zkušebními podmínkami, které se uplatnily při schválení typu.

4.2. K usnadnění ověření shody vozidel v provozu se následující informace ohledně měření hladin akustického tlaku provedených podle bodu 1 přílohy 3 u vozidel za jízdy označují jako referenční údaje shody v provozu:

a) rychlostní stupeň (i) nebo u vozidel zkoušených s neuzamčenými převody poloha voliče rychlostního stupně zvolená při zkoušce;

b) průměrná rychlost vozidla vAA′ v km/h na počátku akcelerační zkoušky s plně otevřenou škrticí klapkou při rychlostním stupni (i); a

c) konečný výsledek zkoušky v dB(A) podle bodu 3.1.4 této přílohy.

4.3. Referenční údaje o shodě v provozu se uvádějí na formuláři sdělení podle přílohy 1.

5. PŮVODNÍ VÝFUKOVÝ SYSTÉM (SYSTÉM TLUMENÍ HLUKU)

5.1. Požadavky na tlumiče, které obsahují vláknité absorpční materiály

5.1.1. Vláknitý absorpční materiál nesmí obsahovat azbest a v konstrukci tlumičů jej lze použít pouze tehdy, pokud vhodná zařízení zajistí, že vláknitý materiál zůstane po celou dobu používání tlumiče na svém místě a že systém tlumení hluku splňuje požadavky některého z bodů 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4 nebo 5.1.5.

5.1.2. Po odstranění vláknitého materiálu musí hladina hluku splňovat požadavky bodu 6.2.1.3 tohoto předpisu.

5.1.3. Vláknitý materiál nesmí být umístěn v těch částech tlumiče, kterými procházejí výfukové plyny, a musí splňovat následující požadavky:

5.1.3.1. Materiál se musí po dobu čtyř hodin zahřívat v peci při teplotě 650 ± 5 °C, přičemž nesmí dojít ke zkrácení průměrné délky vláken, zmenšení jejich průměru či snížení jejich objemové hustoty;

5.1.3.2. Po hodinovém zahřátí v peci na 650 ± 5 °C musí při měření podle normy ISO 2599:2011 zůstat nejméně 98 % materiálu v sítu s oky o velikosti 250 μm odpovídajícímu normě ISO 3310/1:2000.

5.1.3.3. Ztráta hmotnosti materiálu nesmí překročit 10,5 % po jeho namočení po dobu 24 hodin při teplotě 90 ± 5 °C do syntetického kondensátu tohoto složení: 1 N kyselina bromovodíková (HBr): 10 ml 1 N kyselina sírová (H2SO4) 10 ml Destilovaná voda na doplnění do 1 000 ml. Poznámka: Materiál se vypere v destilované vodě a před vážením se suší po dobu jedné hodiny při teplotě 105 °C.

5.1.4. Před zkoušením podle bodu 3 se systém uvede do obvyklého stavu pro použití na silnici jednou z následujících metod:

5.1.4.1. Stabilizace průběžným silničním provozem

5.1.4.1.1. V závislosti na objemu motoru vozidla musí být během stabilizace ujety tyto minimální vzdálenosti:

Kategorie vozidla podle zdvihového objemu motoru v cm3 Vzdálenost (km) 1. ≤ 250 4 000 2. > 250 ≤ 500 6 000 3. > 500 8 000

5.1.4.1.2. 50 ± 10 procent tohoto cyklu musí tvořit jízda v městském provozu, zbývající část pak dálkové jízdy při vysoké rychlosti vozidla; cyklus stabilizace průběžným silničním provozem je možné nahradit odpovídajícím programem na zkušební dráze.

5.1.4.1.3. Oba rychlostní režimy se musí nejméně šestkrát prostřídat.

5.1.4.1.4. Úplný zkušební program musí zahrnovat alespoň 10 přestávek trvajících nejméně tři hodiny, aby se tak napodobil účinek ochlazení a kondenzace.

5.1.4.2. Stabilizace pulzováním

5.1.4.2.1. Výfukový systém nebo jeho konstrukční části se namontují na vozidlo nebo na motor.

V prvním případě se vozidlo umístí na válcový dynamometr. V druhém případě se motor upevní na zkušební stav.

Na výustku systému tlumení hluku se připojí zkušební zařízení, jehož podrobné schéma je uvedeno na obrázku 4. Je přípustné i jakékoliv jiné zařízení, které poskytne rovnocenné výsledky.

Obrázek 4

Zkušební zařízení pro stabilizaci pulzováním

volitelné volitelné

1. Vstupní příruba nebo objímka pro připojení k zadní části zkoušeného výfukového systému. 2. Ručně ovládaný regulační ventil. 3. Vyrovnávací nádrž s objemem nejvýše 40 l a dobou plnění nejméně jedna sekunda. 4. Tlakový spínač pracující v rozsahu od 5 kPa do 250 kPa. 5. Časový spínač. 6. Počitadlo impulzů. 7. Rychločinný ventil, například ventil výfukové brzdy o průměru 60 mm, ovládaný pneumatickým válcem s výkonem 120 N při 400 kPa. Doba odezvy při otevírání a zavírání nesmí překročit 0,5 s. 8. Odvod výfukových plynů. 9. Ohebné potrubí. 10. Tlakoměr.

5.1.4.2.2. Zkušební zařízení se nastaví tak, aby byl za pomoci rychločinného ventilu 2 500krát střídavě přerušen a vzápětí znovu obnoven tok výfukových plynů.

5.1.4.2.3. Ventil se musí otevřít, jakmile protitlak ve výfuku měřený nejméně 100 mm od vstupní příruby po směru průtoku výfukových plynů dosáhne hodnoty od 35 do 40 kPa. Není-li možné kvůli vlastnostem motoru takové hodnoty dosáhnout, musí se ventil otevřít, jakmile protitlak plynů dosáhne 90 % maxima, které lze naměřit před zastavením motoru. Musí se uzavírat, jakmile se tento tlak neliší o více než 10 procent od stabilizované hodnoty při otevřeném ventilu.

5.1.4.2.4. Časový spínač se nastaví na dobu průtoku výfukových plynů, která se vypočítá podle požadavků v bodě 5.1.4.2.3.

5.1.4.2.5. Otáčky motoru musí činit 75 procent jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu.

5.1.4.2.6. Výkon měřený dynamometrem činí 50 % výkonu při plném otevření škrticí klapky akcelerátoru, měřeno při 75 procentech jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu.

5.1.4.2.7. Během zkoušky musí být uzavřeny veškeré otvory pro odvod kondenzátu.

5.1.4.2.8. Celá zkouška musí být ukončena v průběhu 48 hodin. V případě potřeby se po každé hodině zařadí doba na ochlazení.

5.1.4.3. Stabilizace na zkušebním stavu

5.1.4.3.1. Výfukový systém se namontuje na motor, jenž je reprezentativním zástupcem typu namontovaného na vozidle, pro které je systém konstruován, a upevní se na zkušební stav.

5.1.4.3.2. Stabilizace sestává z daného počtu cyklů na zkušebním stavu pro každou třídu zdvihového objemu, pro niž je příslušný výfukový systém konstruován. Počet cyklů pro každou třídu vozidel je:

Kategorie vozidla podle zdvihového objemu motoru v cm3 Počet cyklů 1. ≤ 250 6 2. > 250 ≤ 500 9 3. > 500 12

5.1.4.3.3. Po každém cyklu na zkušebním stavu následuje přestávka trvající nejméně šest hodin, aby byl reprodukován účinek ochlazení a kondenzace.

5.1.4.3.4. Každý cyklus na zkušebním stavu sestává ze šesti fází. Podmínky motoru při jednotlivých fázích a jejich doba trvání:

Fáze Podmínky Doba trvání fáze Motory o objemu nižším než 250 cm3 Motory o objemu 250 cm3 nebo vyšším (min) (min) 1 volnoběh 6 6 2 25 % zatížení při 75 % nrated 40 50 3 50 % zatížení při 75 % nrated 40 50 4 100 % zatížení při 75 % nrated 30 10 5 50 % zatížení při 100 % nrated 12 12 6 25 % zatížení při 100 % nrated 22 22 Celkový čas 2 h 30 min. 2 h 30 min.

5.1.4.3.5. Na žádost výrobce mohou být v průběhu tohoto záběhu motor a tlumič chlazeny tak, aby teplota naměřená v bodě vzdáleném maximálně 100 mm od výustky výfukových plynů nepřekročila teplotu naměřenou při jízdě vozidla rychlostí 110 km/h nebo při 75 % jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu na nejvyšší rychlostní stupeň. Otáčky motoru a/nebo rychlost vozidla se stanoví s přesností ± 3 %.

5.1.5. Výfukový plyn nepřichází do styku s vláknitými materiály a vláknité materiály nejsou ovlivňovány kolísáním tlaku.

5.2. Schéma a označení

5.2.1. K dokumentu uvedenému v příloze 1 tohoto předpisu se přiloží schéma a řez tlumiče s uvedením rozměrů.

5.2.2. Na všech původních tlumičích musí být uvedeny přinejmenším:

a) značka „E“, po níž následuje označení státu, který udělil schválení typu,

b) název nebo obchodní značka výrobce vozidla; a

c) značka a identifikační číslo dílu.

Toto označení musí být čitelné, nesmazatelné a viditelné i po namontování.

5.2.3. Na každém balení původních náhradních výfukových systémů nebo systémů tlumení hluku musí být čitelně uvedena slova „původní díl“ a značka a typ společně se značkou „E“ a označením země původu.

5.3. Tlumiče sání

Má-li být sání motoru vybaveno vzduchovým filtrem a/nebo tlumičem sání proto, aby byla splněna přípustná hladina akustického tlaku, musí být filtr a/nebo tlumič považován za součást tlumiče a vztahují se na něj i požadavky bodů 5.1 a 5.2.

(1) O nezávislá měření rychlosti se jedná v případě, kdy jsou hodnoty vAA′ a vBB′ určovány dvěma nebo více samostatnými přístroji. Zařízení pro průběžné měření, např. radar, určí veškeré požadované informace o rychlosti pomocí jediného přístroje.