V úvode svojej obhajoby sa Sokrates prihovára k porotcom. Hovorí, že ich myseľ bola otrávená jeho nepriateľmi už keď boli mladí a teda ovplyvniteľnejší. Povesť o jeho údajnom sofizme pochádza od jeho nepriateľov, ktorí sú závistliví a zlomyseľní. Ich mená nepozná s výnimkou Aristofana. Neskôr vyvracia obvinenie o kazení mládeže tým, že samotná myšlienka o úmyselnom škodení je nekonzistentná.