Vāgners vēlējās piepildīt loloto sapni un doties uz Parīzi, kas tobrīd bija daudzu mākslinieku, mūziķu centrālā vieta, tomēr traucēja materiālās grūtības, kādēļ viņš nevarēja tūlītēji piepildīt ieceri. Parīzē Vāgners nokļuva 1839. gada rudenī. Viņā brieda lielas heroiskas operas ideja (""Rienci""), kuras vēsturiski revolucionārais sižets aizrāva viņu sakarā ar Eiropas atbrīvošanās kustībām trīsdesmitajos gados. Tā libretu viņš sāka rakstīt 1838. gadā Rīgā. Vāgneram bija visai ideālistiski uzskati par to, kā Parīze varētu ietekmēt viņa daiļradi un finansiālo stāvokli, tāpat iespējas uzvest ""Rienci"". Galu galā šis ceļojums izvērsās par iespaidu ""Klīstošā holandieša"" sacerēšanai. Vāgners devās ceļā ar gaišu prātu, sievu, nelieliem naudas līdzekļiem un milzīgu ņūfaundlendieti. Jāmin, ka Vāgners ar sievu bija vienīgie pasažieri, turklāt abi jau ātri saslima, kas darīja ceļu vēl dramatiskāku. Protams, jāņem vērā, ka apkārt valdīja prātam neiedomājama vētra. Par šo braucienu Vāgners raksta: