Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS starpvaru periodā Kandis iesaistās latviešu pašaizsardzības vienībās un piedalās Sarkanās armijas padzīšanā. Pēc Rīgas ieņemšanas 1941. gada 1. jūlijā vācu izlūkošanas dienests meklē krieviski runājošus lidotājus, ko plāno izmantot spiegu un diversantu izsēdināšanai PSRS frontes aizmugurē. Pulkvedis Kandis saskata šādas avantūras pašnāvniecisko būtību un izplata slepenu paroli bijušajiem Aviācijas pulka virsniekiem tajā nepiedalīties - pēc viņa norādes neviens lidotājs šim aicinājumam tā arī nepiesakās. Pēc vācu vietvaldības nodibināšanas Kandis organizē civilo Satiksmes inspekciju. Pats Kandis 1942. februārī kā viens no pirmajiem atsaucas aicinājumam pieteikties latviešu brīvprātīgajās vienībās un dodas uz Austrumu fronti. Tur Kandis tiek nozīmēts par latviešu sakaru virsnieku Policijas Kaujas Grupas Jeckeln štābā, vēlāk darbojas korpusa komandiera ģenerāļa Bruno Gedikes (Gödicke) štābā pie kaujas plānu izstrādes, sākotnēji latviešu bataljoniem, vēlāk arī citām vienībām. Latviešu vienību nomainīšanas jautājumā Kandis nonāk konfliktā ar vācu pulkvedi Šmitu, Kandis iestājas pret to, ka vācu vienības frontē pavada vienu nedēļu līdz nomaiņai, taču latviešu karavīriem ierakumos jāpavada vairākas nedēļas.