אולם, כפי שציין מומחה אחר ל""טעם-רע"", הבמאי האמריקאי ג'ון ווטרס: ""ישנו טעם-רע טוב, וישנו טעם-רע רע"". ישנו טעם-רע שהוא פשוט טעם רע, וישנו ""טעם-רע"" שהוא סוג של אמנות. ורהובן כנראה מאמין בכך גם הוא, משום שב-1995 היה לבמאי הראשון בהיסטוריה שהרהיב להגיע טקס ה-Razzie (פטל הזהב) על מנת לקבל את פרס הבמאי הגרוע ביותר (עבור ""נערות שעשועים""). בעובדה זו יש להעיד על חוש האירוניה המפותח של ורהובן, הניכר היטב בסרטיו.