לואיס טוען כי קביעת הסתברות השווה ל-1 לכל אחת מהתוצאות האפשרויות לפני פיצול העולמות אינה לגיטימית, משום שהיא סותרת את חוק בורן, המגדיר את הסיכוי לקבלת תוצאה מסוימת בניסוי קוונטי. מכאן מסיק לואיס כי ההסתברות טרם הפיצול שווה לחצי בשני המקרים (היפהפייה הנרדמת ו""גלולת השינה""). מעבר לכך, הוא גורס כי ניתן לתאר את הגרסה המלאה של בעיית היפהפייה הנרדמת בעזרת הגרסה הפשטנית: מטילים מטבע. אם תוצאת ההטלה היא ""עץ"", מעירים את היפהפייה ביום שני בלבד, ואם ""פלי"" - הגרסה הפשטנית של הניסוי נכנסת לפעולה. כתוצאה מכך, לטענת לואיס, ניתן לראות בבעיה שתי הטלות מטבע: אם בהטלה הראשונה הורה המטבע ""עץ"", היפהפייה תתעורר ביום שני בלבד. אם הורה ""פלי"", מטילים מטבע נוסף. אם הוא הורה ""עץ"", מעירים אותה ביום שני בלבד, ואם ""פלי"" - רק ביום שלישי. כך שגם במקרה של הבעיה המלאה התוצאה היא ""חצי"", כפי שמאמין לואיס.