Džingulis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XIX a. pab. Įvairiose Lietuvos vietovėse jis buvo naudojamas pagal skirtingus papročius: Priekulės apylinkėse kvieslys, įėjęs į namus, lazda suduodavo į lubų balkį; Suvalkijoje džinguliu buvo raginama nešti marčiai dovanų, o Vilkaviškyje, belsdamas šiuo instrumentu, kvieslys vadovavo ir šokiams; Seredžiaus apylinkėse (Jurbarko raj.) džinguliu buvo skelbiami marčios keliami pietūs, pranešama, kada marti dalins dovanas, kviečiama ragauti svočios pyrago ir t. t. Kaimo muzikantai trenkdami džingulį į grindis apatiniu galu, pritardavo kitiems instrumentams. Džingulius dainų ir šokių ansambliams gamino ir tobulino Antanas Butkus, Pranas Kupčikas.