במשך לימודיו שינה ויינינגר את דעותיו בנוגע לתאוריות הפילוסופיות. בתחילה היה פוזיטיביסט קנאי ומתנגד קיצוני למטאפיזיקה של אוינאריוס, בהתלהבות גדולה החזיק בתורתו של מאק[דרושה הבהרה] בקשר להתהוות המינית. מאוחר יותר, כשנתיים לפני מותו, שינה את השקפתו והגיע להכרה שהאתיקה היא נקודת המוצא היחידה לפתרונן ולהבנתן של בעיות החיים הפנימיים והחיצוניים. לקראת סוף ימיו החל לעסוק לעומק בשאלות מוסריות של הטוב והרע.