Ar kino Jons Meks iepazīstas tieši nelaimīgajās bēgļu nometnēs Vācijā. Toreiz redzētā Freda Cinnemana (Fred Zinnemann) filma “The Search” (1948), stāsts par kādu čehu emigrantu, kas pēckara Berlīnē lūko atrast savus vecākus, izpelnās Meka nosodījumu par režisora māsklīgi uzburto kara pabērnu un bēgļu dzīvi. Un, lūk, iedvesma darīt citādāk! Meks jau tolaik sāk rakstīt scenārijus un raisīt domas par paša uzņemtajiem kino darbiem, kas gan idejas pirmsākumos, gan vēl joprojām ietver nemainīgu pārliecību – vērsties pret bijušo un meklēt aizvien jaunas kino radīšanas iespējas. Irodoties ASV, brāļi Meki aizrautīgi nododas kino iepazīšanai – tiek apgūts Eiropas kino, Rietumu vesterni, drāmas, komēdijas un, protams, avangarda kino programmas. Radošas iedvesmas pārņemti Jons un Ādolfs aizņemas naudu savas pirmās Bolex 16 mm kameras iegādei un steidz dokumentēt ik soli, kas tiek sperts jaunatklātajā metropolē. Roberta Franka (Robert Frank) un Alfreda Leslija (Alfred Leslie) īsfilmas “Pull My Daisy” (1959) un pēckara bītņiku paaudzes (amerikāņu piecdesmito gadu rakstnieku grupa) iespaidā 1962. gadā top Meka debijas filma “Guns of the Trees”, kas stāsta par jauniešu spēju pielāgoties mainīgajai sešdesmito gadu pasaulei. [2]