Put oko svijeta u 80 dana je odavno bio smatran jednim od najgorih filmova koji su ikada osvojili Oscara za najbolji film. Iako zasigurno nije remek-djelo, iako je bilo boljih filmova objavljenih te godine, nazivati ga lošim filmom nije baš fer. Da, to je napuhano i problematično, ali takva je gotovo svaka epska produkcija Hollywooda iz 1950-ih. Najveći razlog za slavu ""80 dana"" je njegova impresivna zbirka cameo uloga. Brodvejski producent Michael Todd, u potrazi za načinom da ovaj njegov prvi film bude vrhunski u svijetu zabave, uvjerio je četrdesetak velikih glumačkih imena da se pojave u malim ulogama kao iznenađenje. (Todd je sam skovao pojam ""cameo"" za ovaj film.) Njegova pretpostavka se isplatila, jer ne samo da je svaka zvijezda u Hollywoodu zahtijevala nastup u njegovom filmu, nego se ubrzo i publika našla u sjajnoj igri pogodi ko je ko u filmu. Popis cameo uloga je predug za spominjanje, ali ću napomenuti da popis obuhvata širok spektar slavnih ličnosti, od Franka Sinatre do Petera Lorrea i Noela Cowarda. No, čak i bez ovih zvijezda, ""80 dana"" će se održati kao glavni primjer fantastične produkcije. Film naglašava vše spektakl a manje radnju, više veličinu a manje kvalitet - što ga sprječava da bude zaista veliki film. Filmaši su posvetili petnaest minuta na borbe s bikovima, i još sedam na uvod o Julesu Verneu. Takva dužina prisiljava film da skrati priču. Ali ""80 dana"" je još uvijek zabavan. U njemu se osjeća starinska, ""porodična zabava"", a ja ga smatram ugodnijim i više opuštajućim od nekih težih epika tog vremena. Drugim riječima, ""80 dana"" je čisti promašaj, ali je tako divan u svojoj promašenosti da mu nedostatak bilo kakve dubine uopšte ne smeta. To je zabava na velikoj razini, sveobuhvatni izlog za eskapističku zabavu.