אחת מהפרשנויות המתחרות בפרשנות קופנהגן היא פירוש העולמות המרובים, שהוצע לראשונה על ידי יו אוורט בשנת 1957. לפי פרשנות זו לא קיימת קריסה: כל התוצאות האפשריות מתגשמות, והעולם מתפצל למספר עולמות אפשריים (כמספר התוצאות האפשריות). בצורה זאת התאוריה נותרת דטרמיניסטית ולוקלית.