Järjestelmän pääperiaatteena oli, että vokaalit merkitään alaspäin menevillä piirroilla ja konsonantit ylöspäin menevillä. Tarkoituksena oli saada järjestelmä, jolla kolmen ns. vokaalin kirjoittavan järjestelmän (Arends, Roller ja Brauns) käyttäjät olisi saatu yhteen Stolze–Schrey-järjestelmän esimerkin mukaisesti. Yritys epäonnistui, ja kolmen järjestelmän lisäksi saatiin neljäs. Kansallispikakirjoituksesta tuli kuitenkin melko suosittu, ja ennen ensimmäistä maailmansotaa se oli kolmanneksi suosituin saksankielinen järjestelmä Gabelsbergerin ja Stolze–Schreyn jälkeen: vuonna 1913 sillä oli 382 pikakirjoitusyhdistystä, joissa oli yhteensä yli 12 000 jäsentä.