Bet kuriam stabilizatoriui reikalingas etaloninis nedidelės galios įtampos šaltinis. Toks šaltinis paprastai sukuriamas panaudojant stabilitroną. Stablitronas per varžą sujungiamas su maitinimo šaltiniu atvirkštine diodui įprastąjai kryptimi. Paprastu diodu tokiu atveju srovė netekėtų. Stabilitronu srovė ima tekėti kai jam tenkanti įtampa viršija paprastai nedidelę (voltai ar dešimtys voltų) tam stabilitrono tipui specifinę ribą Uz. Toliau didinant grandinės įtampą, stabilitronui tenkanti įtampa nesikeičia: didėja tik rezistoriui tenkanti įtampos dalis. Stabilitrono įtampa ir yra stabilizatoriaus etaloninis įtampos šaltinis. Kartais reikiama įtampa gaunama nuoselkiai sujungus kelis stabilitronus (įtampos sudedamos). Tuomet naudinga jungti stabilitronus su priešingu temparatūriniu koeficientu (sumažėja temperatūros įtaka stabilizuojamai įtampai). Apkrovos varža RL turi būti daug mažesnė už Rv. Iš kitos pusės, Rv turi būti pakankamai didelė kad stabilitrono srovė neviršytų jam nustatytų ribų. Šį atraminį įtampos šaltinį galima laikyti mažos galios lygiagrečiuoju stabilizatoriumi.