Jons Meks nenoliedz kino kameras tīri praktiskās funkcijas, proti, tā ir ierīce kustības un mirkļa fiksēšanai un kā tāda var tikt izmantota citu nemateriālās kultūras un mākslas izpausmju dokumentēšanai. Ņujorkas ielu performances, dejas un teātru izrādes, kā arī, atgriežoties pie draugu un radu filmēšanas, dažādas svinības un kolektīvas izdarības, kas ir pašvērtīgi notikumi, tomēr gana glīti izskatās arī uz kino ekrāniem. Meks veidojis dejas īsfilmas, tostarp “Cups/Saucers/Dancerts/Radio” (1965/1983) un “Street Songs” (1965/1983), kā arī vairākkārt filmējis bungu grupas “Mob of Angel” koncertus. Meks jau kopš sešdesmitajiem gadiem sadarbojies ar Ņujorkas eksperimentālā teātra trupu “Living Theater”, filmējot izrādi “The Bring” (1964) un vēlākajos gados atjaunojot 1960. Gada materiālu “Memories of Frankenstein” (1996). Teātra eksperimentālās un performances formas Meka kameras priekšā noliek Jurģis Mačūns, kas Ņujorkā ierodas neilgi pirms brāļiem Mekiem. Nenoliedzami arī Fluxus darbība un neskaitāmie hepeningi Ņujorkas ielās pamudina Meku iemūžināt šo nepatstāvīgo un mirklīgo mākslu, kuru daļēji saglabāt iespējams tikai video formātā.