V tom čase zaiste z vyššieho vnuknutia obrátil sa na nás predstavený lazaristov Jozef Danielik so žiadosťou, aby sme prijali do ústavu (Svoradova) ich dorast, klerikov, čo dovtedy študovali v Štyrskom Hradci (Grázi) a doma mali pokračovať na teologickej fakulte v Bratislave. Žiadosti nebolo možné nevyhovieť. Veď všetka starosť o stravovanie, poriadok a čistotu v ústave, o dorábanie potravín na statku v Torči bola zverená na milosrdné sestry z kongregácie sv. Vincenta. Bola tu však aj iná pohnútka. V klerikoch, ktorí budú rásť spolu s akademikmi, videl som budúcich vychovávateľov Svoradovčanov... Naraz sa našli vhodné miestnosti, upravením chodby pri kostolíku. Začali tam život presne podľa pravidiel sv. Vincenta. Príkladný rehoľný život klerikov, najmä ich úprimná nábožnosť, hlbokým dojmom pôsobili na všetkých obyvateľov ústavu.“