I Sverige stod Erik den helliges helgenkult sterkt i folkedypet i lang tid etter reformasjonen formelt var innført. Slik helgendyrking ønsket de lutherske ledere å demme opp for. Heri kan man se et parallelltilkelle til den mist- og nordnorske og også i Jemtland og Herjedalen kjente lokalhelgen Sigurds degradering fra en helt til ond ånd: Erik den hellige gjennomgår en forvandling til «Gammal-Erik», om med tiden er dette blitt en slitesterk folkelig benevning på Den onde. Likesom de kristne misjonærene satte det underjordiskas stempel på hedenske heroer, så gjorde reformasjonens predikanter med katolisismens helgener. Under den katolske kirkes makttid i Sverige var det den høyeste edsformel å si: «..så sant mig hjälpe Gud och sankte Erik konung». Det er klart at når den lutherske prest hørte slik tale, slo han ned på den gammeldagstroende omtrent slik: Du tillbeder den onde. Så ble Erik den hellige litt om senn «Gammal-Erik».