Pagrindą gelmių psichologijai padėjęs Zigmundas Froidas bandė susieti asociatyvizmo sukauptas žinias su naujausiais to meto medicinos mokslo duomenimis bei tipiškomis XIX a. Austrijos neurozėmis. Z. Froido sukurta psichoanalizė suprantama, kaip tam tikra žmogaus nervų sistemos analogija, kur centrinė nervų sistemos dalis atitinka sąmonės procesus, o periferinė – pasąmonę. Tokiu požiūriu, psichoanalizė išlieka susieta su fiziologiniu nervų sistemos modeliu, tačiau nagrinėja psichiką gana ribotai, be santykio su kitais žmonėmis. Daugelio pirmųjų Z. Froido pasekėjų požiūriu, giliau tirti verta tik su seksualumu susijusius psichikos aspektus, nes su išgyvenimo instinktais susiję dalykai vargiai gali būti nagrinėjami terapiniu požiūriu, o socialiniai psichikos aspektai yra pernelyg spekuliatyvūs.