Agorizmas pateikiamas kaip būdas iš etatizmo pereiti į visuomenę, kurioje visi žmogiškieji santykiai pagrįsti savanoriškais mainais – tai, ką S. E. Konkinas laiko laisvąja rinka. Teorija pagrįsta laipsnišku perėjimu į harmoniją su neagresyvumo principu, pasitelkus kontrekonomiką. Pagrindinė agoristų idėja – žmonės, veikiami ekonominių ir moralinių paskatų, turėtų savanoriškai įsitraukti į prekybą ir mainus pogrindinėse rinkose. Šis procesas, priklausomai nuo regiono, įvairiais mastais vyko dar iki atsirandant agorizmui. Laikoma, kad procesas vyksta dėl ekonominių priežasčių, daugiausia dėmesio skiriant verslumui. Proceso metu valstybines institucijas pakeičia savanoriškai valdomos institucijos, veikiančios efektyviau ir nenaudojančios prievartos. Laikui bėgant, valstybinės institucijos ženkliai susilpnėja dėl sumažėjusių pajamų iš mokesčių, kadangi didėja juodosios rinkos vaidmuo.