ובכל זאת, ניתן לדבר על אשליה של הסתברות, כפי שמתאר ויידמן: נניח כי ניתן לצופה גלולת שינה לפני הטלת המטבע, ונעיר אותו רק לאחר העברתו לחדר המתאים. בצורה זו נוכל לשאול כל אחד מה""צאצאים"" (הצופים שיתקיימו לאחר הטלת המטבע), לפני שנגלה להם מה הייתה תוצאת הניסוי, באיזה מבין החדרים הם סבורים כי הם נמצאים. אשליית ההסתברות מושגת באמצעות זכרונותיו של הצופה בעולם מסוים, הכוללים זכרונות מעולם אחד בלבד מכל התפצלות קודמת. כך שלמעשה צופה בפירוש העולמות המרובים וצופה זהה בפרשנות הכוללת קריסה (כמו פרשנות קופנהגן) יחלקו את אותם הזכרונות. בפירוש העולמות המרובים, לכל עולם אפשרי מוגדרת מידת קיום (measure of existance) המקבילה לסיכוי לקבלת אותה תוצאה בפירוש ההסתברותי (הוא פרשנות קופנהגן).