Pirms nīderlandiešu kolonizācijas un kristietības ienākšanas, toradžiem, kas dzīvoja kalnainā apgabalā, nebija kopīgas identitātes un viņi neapzinājās sevi kā vienotu tautu, bet identificējās katrs ar savu ciematu. Lai gan kompleksie rituāli radīja saikni starp kalnu ciematiem, pastāvēja atšķirības dialektos, rituālos un starp sociālo hierarhiju dažādos ciemos. ""Toradži"" (to - cilvēki un riaja - kalni) sākotnēji bija apzīmējums, ko izmantoja ziemeļos zemienē dzīvojošā kaimiņu tauta bugieši. Šo apzīmējumu parasti izmantoja zemienes iedzīvotāji, nevis paši toradži. Nīderlandes misionāru klātbūtne radīja toradžos apziņu, ka viņi ir vienota etniska grupa un šī kopīgās identitātes apziņa auga līdz ar tūrisma uzplaukumu reģionā.