במרכז יצירתו עמדת שאלת המינים בכלל והאופי הנשי בפרט. שאלה זו היא תחום המחקר שלו. בספרו הוא מגלה בקיאות רבה בספרות האנטומית-פסיכולוגית ובספרות הביולוגית של תקופתו. ביסוד שיטתו עומדת תאוריה על דו מיניות. לפי דעתו, קיימים באדם בו-זמנית אחוזי מיניות גבריים ונשיים, אך בכל אדם האחוז משתנה. בעיני ויינינגר אין לאישה ""אני"", אישיות או זהות, לא אופי ואף לא רצון. בגבר קיים ניצוץ אלוהי והוא הנפש, אך באישה ניצוץ זה חסר. וייניגר ביטא בספרו זה גישה אנטי-פמיניסטית קיצונית, חסרת תקדים וחריגה בארון הספרים של ההגות המודרנית.