Od 1959. proizvodi se i T-55K zapovjedna verzija tenka koji je opremljen R-112 radiom, AB-1-P/30 generatorom na benzin i TPN-1-22-11 noćnim vizorom. Zbog sve ove opreme smanjen je borbeni komplet na 37 granata i uklonjena su dva mitraljeza. Na početku 1960-ih, T-55K je bio probno opremljen sa ""Uran"" TV kamerama i opremom za nadgledanje bojnog polja. Tenk je imao video kameru, a slika se slala BTR-50PU komandnom vozilu. Slika se mogla prenosit na udaljenosti od 10 do 30 km, ovisno o terenu i položaju vozila. 1961. godine, T-55 tenk je korišten za testiranje ""Almaz"" TV sistemom koji je trebao zamijeniti obični, odmah nakon nuklearnog udara. Jedna kamera bila je postavljena na tijelo tenka (za vozača) i dvije kamere postavljene na kupolu, jedna je služla za ciljanje, a druga za slanje slike na dva zaslona za zapovjednika. Tenk je imao uklonjene prednje tankove benzina i mitraljeze. Zapovjednik je sjedio na mjestu vozača, dok je vozač sjedio do njega. Ovakav sistem nadgledanja bojišta omogućio je domet po danu od 1,5 do 2 km, no zbog loše kvalitete opreme, eksperiment je donio loše rezultate. Na početku 1960-ih, OKB-29 dizajn biro u Omsku radio je na razvoju i ugradnji GTD-3T plinske turbine koja je razvijala 700 KS (522 kW). Jedan T-55 opremljen sa tom turbinom prošao je testov , ali testovi su smatrani kao nedovoljni i nije pokrenuta veća proizvodnja. Zajedno sa normalnim tenkovima, proizvedena je i verzija sa bacačem plamena (dizajnirani TO-55 (Ob'yekt 482)) koja se proizvodila do 1962. godine. Opremljena je sa 460 litara zapaljive tečnosti umijesto prednjih tankova benzina. Bacač plamena je zamijenio suspregnuti mitraljez. Tokom 1950-ih, T-55 u usporedbi sa zapadnim NATO tenkovima (američki M48 Patton i britanski Centurion) bio je manji i lakši tenk, ali je imao bolji omjer pokretljivosti, oklopne zaštite i vatrene moći.