20. gs. 30. godu Latgolys ļauds, jūs dzeive i problemys tāluotys garajā stuostā „Jaunō skūlōtōja” (1951, Latvejā 1991) i romanā „Zemes sōļs” (1953), kas ir ironisks dorbs par Ulmaņlaika Latvejis īkšpolitikys vaicuojumim, rakstnīka personeibys veiduošanūs, muokslinīku tragiskumu i tragikomiku sabīdreibā. Lelu īviereibu zynuotnīku vydā izraiseja O. Rupaiņa pietejums par volūdu atteisteibu „Arheolingvistika” (1967). Vairuoki O. Rupaiņa dzejūli izmontuoti dzīšmu tekstim: „Skaista sirds”, „Myusu ciļts” (E. Melngailis), „Bukmuiža” (I. Reinholde), „Dzīsme Latgolai” (V. Ozoliņš).