חב' המשקם לתעסוקת קשישים ובעלי כושר עבודה מוגבל בע_מ . ניהול כוח אדם וכספים - חברת המשקם - משרד הרווחה בבדיקת משרד מבקר המדינה נמצא כי חברת המשקם כללה בדיווחיה למשרד הרווחה את שעות העבודה של כ -50 עובדים זמניים שאינם זכאים לתמיכת המדינה. . לדעת משרד מבקר המדינה, התייחסות המבקר הפנימי למשרד הראשי כאל כל יחידה בחברת המשקם אינה סבירה שכן לא ניתן להשוות את סכום ההוצאות ואת מספר ההחלטות לגבי הוצאות החברה ומדיניותה במשרד הראשי להיקף העבודה ביחידות האחרות של החברה. לדעת משרד מבקר המדינה, כפל התפקידים של עובדים מעמיד אותם במצב של ניגוד עניינים. על המשקם לפעול לפי הדינים, כפי שהם באים לידי ביטוי, בין השאר, בתקנון ועדי העובדים ובתקשי"ר, ולבחון דרכים שונות להתמודדות עם הבעיה, לרבות חיוב בעלי התפקידים הכפולים לפרוש מאחד מהם. מכלל האמור יוצא שמנגנוני הפיקוח והבקרה הפנימיים של המשקם לא פעלו אפוא כנדרש וכראוי. בשנים 2002 ו- 2003 בחר אם כן המנכ"ל מראש בחברה ב', וישי בת ועדת הרכישות נועדה רק לאשרר את החלטתו. ועד העובדים שיתף אם כן פעולה עם המנכ"ל בהפעלת מסלול שעקף את ההסכם הקיבוצי כדי לקלוט עובדים מקורבים לחברה. להלן דוגמה לק ליטת מקורב פוליטי: עובד ג' נקלט לעבודה במשקם בהוראת המנכ"ל במרס 2001 כעובד זמני לתפקיד שיווק באזור ירושלים בלא שקדם לכך הליך של בחירה. מבדיקת התיק האישי של העובד עולה כי הוא נקלט לעבודה כמנהל שיווק למרות שלא היו לו ניסיון או השכלה כלשהי בתחום השיווק ואף לא ניסיון בתחום הניהול. עובד זה הוא גיסו של אדם שהיה שר מטעם ש"ס במועד קליטתו למשקם, והוא שימש בעבר גם כעוזרו הפרלמנטרי של ח"כ לשעבר מטעם ש"ס. בחברת המשקם היו אפוא בפועל שתי נורמות: האחת - לחלק מהעובדים (עובדים מקורבים בעיקר), שנוהל י החברה לא נאכפו עליהם, והאחרת - לעובדי החברה האחרים. לפי המבנה הארגוני של החברה, לא היו למר אבן צור כפיפים. גם בעבודתו השוטפת לא היו לו שירותי מזכירות או עובדים שהיו אתו בקשרי עבודה יומיומיים. הוא לא השתתף בקבלת ההחלטות בחברה ולא מילא כל תפקיד בניהולה השוטף. בפגישה שקיימו נציגי משרד מבקר המדינה עם הסמנכ"ל בספטמבר 2006 הוא הסביר כי ניהול החברה בידי המנכ"ל ריכוזי, והמנכ"ל לא אצל לו סמכויות. .אשר היה ברשותו. הס ברי המנכ"ל לא היה בהם כדי להפריך את הממצאים שהועלו. התברר אם כן כי המנכ"ל לבדו החליט להעסיק את ספק א' ואף העביר לו מקדמה מבלי שהתקיים הליך תקין לבחירת הספק שנקבע למעשה מראש, וכל ההליכים בעניין היו למראית עין בלבד. נראה שהמנכ"ל פעל באופן פ סול לבחירתו של מכרו - הספק, ופעולתו מעוררת חשש לפגיעה חמורה בסדרי מינהל תקינים עד כדי פגיעה בטוהר המידות. בהתנהלותו פגע המנכ"ל בחברת המשקם ובאינטרסים הכלכליים והציבוריים שלה. לדעת משרד מבקר המדינה, הסכמתו של החשב לשלם מקדמות לספק שלא נבחר כדין לפני שנחתם ע מו הסכם, שהוא הבסיס לתשלום המקדמה, מנוגדת לכללי המינהל התקין שעל שמירתם הוא מופקד. המנכ"ל הוא אפוא זה שבחר בספקים שפנו אליהם, ובסופו של ההליך הוא שבחר את הספק שעמו התקשרה החברה. ועדת הרכישות שימשה אם כן כחותמת גומי. עלות ריהוט החדר המפואר שהוקצה ליו"ר הדירקטוריון הייתה כ- 43,000 .ש"ח עלות ריהוט חדר המנכ"ל הייתה כ- 36,400 ש"ח. כמו כן נרכשו מוצרי מותרות למנכ"ל וליו"ר כגון תחתיות עור לכוסות שמחירן 608 ש"ח לכל חבילה, מעמדי עור למעטפות שמחירם 1,123 ש"ח כל אחד; דפדפות עם כריכת עור בעלות 1,732 ש"ח כל אחת. הסכום ששילמה החברה בגין רכישת פריטים אלה למנכ"ל וליו"ר היה כ- 19,700 .ש"ח . עובדים המקורבים פוליטית או משפחתית למישהו מבין העובדים או לאישים פוליטיים. בעוד ההסכם הקיבוצי מסדיר את קליטת עובדי המנגנון בהתאם לעקרונות המינהל הציבורי התקין, תוך שמירה על הליך תחרותי הוגן ושוויוני, בפועל נקלטו עובדים כעובדים קבועים על בסיס החלטת המנכ"ל בשיתוף פעולה של ועד העובדים בחברה. הליך המכרז הפנימי היה פיקטיבי, שכן היה ברור מראש שלא ייגשו מועמדים מבין עובדי החברה; ההליך לא הושלם ולא קוים מכרז חיצוני כמתחייב, שכן המטרה הייתה בסופו של דבר להכשיר ולהסדיר בין השאר את מעמדם של בין 100 עובדי המנגנון בחברה היו12 עובדים שנקלטו לעבודה בחברה בין דצמבר 1997 לפברואר 2006 . בבדיקת משרד מבקר המדינה נמצא כי שמונה מהם (כ - 66% ) היו עובדים מקורבים, ופרק הזמן הממוצע בין מועד כניסתם לעבודה כעובדים זמניים למועד קליטתם כעובדי מנגנון היה 22 חודש. יצוין כי בפברואר 2006 היו כמחצית מהעובדים הזמניים בחברה במעמד זה למעלה מחמש שנים. כתוצאה מהחלטת המנכ"ל נהנה אפוא מר דהרי מכל העולמות; הוא קיבל את כל ההטבות הגלומות בהסכמים הקיבוציים של החברה כולל הגנה מפני פיטורים, ונוסף על כך קיבל את כל ההטבות הכלולות בהסכם העבודה האישי. בבדיקת משרד מבקר המדינה עלה כי בדצמבר 2003 הורה החשב למנהל החשבונות הראשי, אשר כפוף לו, לשלם לו את דמי ההשתתפות במעונות בעבור שני ילדיו שלמדו בפעוטון. מר דהרי הורה לשלם לו כ- 19,000 ש"ח עבור התקופה שבין ספטמבר 2002 לדצמבר 2003 וסכום חודשי של כ- 1,000 ש"ח החל מינואר 2004 . עוד הועלה כי הוראת התשלום של החשב כללה סכום של 10,000 ש"ח (עבור עשרה חודשים) ללא אישורים המעידים על ת שלום שלו למעון. החשב הורה לשלם לו סכומים אלה ללא בדיקה ואישור של מזכירת החברה, כנדרש בחוזר מעונות. לא זו בלבד שהחשב פעל בניגוד לנוהלי החברה ובניגוד לכל נורמה ציבורית והורה לכפיף שלו לשלם לו כספים, אלא שגם קיבל לכאורה תשלום של כ- 10,000 ש"ח ללא הצגת אסמכתאות לזכאותו לתשלום זה. לדעת משרד מבקר המדינה תשובתו של החשב מצביעה על טשטוש התחומים בין תפקידיו השונים של המנכ"ל במעיין החינוך התורני ובמשקם. היה על החשב להביא לאישור הדירקטוריון את עבודתו הנוספת במרכז גני הילדים. המסקנה מן האמור לעיל היא כי קליטתם של עוזרי המנכ"ל כעובדים קבועים ושילובם בחברה לאחר סיום תפקידם כעוזרי המנכ"ל הוא מעשה פסול. יצוין כי מרבית עבודת הביקורת ידועה מראש וחלק ניכר ממנה מתבצע במשרד המבקר. לפיכך היה אפשר למצוא הסדרים אשר יחייבו את המבקר הפנימי לדווח בדיעבד רק על ביקורות הפתע, אם נעשו. בכל מקרה היה על מר גרוסמן להסדיר את הדיווח על נוכחותו בעבודה, שכן כללי מינהל תקין מחייבים זאת, אף אם הנוהל אינו מחייב זאת במפורש. אם לדעתו כפיפותו אינה מוסדרת כנאות, ראוי שידאג להסדיר זאת עם הדירקטוריון. מר דוקורסקי עסק אפוא ללא אישור בפעילותו הציבורית בעיריית קריית ביאליק בחלק מהשעות שבהן היה אמור לעבוד בחברת המשקם. דיווחיו לחברת המשקם שנכח באותם ימים נוכחות מלאה בחברת המשקם - כוזבים. לדעת משרד מבקר המדינה, על הדירקטוריון לדון בממצאים שנמצאו לגבי מר דוקורסקי בגין דוחותיו הכוזבים, ולשקול לדרוש ממנו השבת הכספים לחברה. על המנכ"ל היה להודיע לוועדת הבחינה על הקרבה בינו לבין מר דהרי ולציין את העובדה שמר דהרי נתן למשקם ייעוץ כלכלי. על ועדת הבחינה היה לבחון אם אין מדובר בניגוד עניינים הפוסל את המנכ"ל מחברות בוועדה. כלל לא קוים אפוא הליך לבחירת הספק, והשי הוזמן בחתימת המנכ"ל והחשב ב- 12.1.03 , המועד שבו התקבלה הצעת חברה ג'. הליכי הבחירה של חברה ג' היו אם כן למראית עין בלבד וכל מטרתם הייתה לאשר מראש את בחירתה. בבדיקת דיווחי הנוכחות של מר אבן צור מינואר 2005 עד אפריל 2006 עלה כי הוא כלל לא החתים את כרטיסו באמצעות שעון הנוכחות. דוחות הנוכחות שלו, ששימשו בסיס לתשלום שכרו, כללו רק חתימה בסוף החודש - בדיעבד ובכתב יד. הם לא כללו את ציון שעות העבודה או הסבר על הפעילות שביצע או המקומות שביקר בהם במשרדי החברה או מחוץ להם. דוחותיו לא נבדקו ולא אושרו על ידי המנכ"ל או על ידי גורם אחר בחברה, והוא, בדומה לעובדים נוספים בחברה לא הגיש כל תכנית למנכ"ל. מן המתואר לעיל עולה שמנכ"ל המשקם ייעד באופן פסול ובניגוד לנורמות של מינהל תקין מקום עבודה במשקם למשפחה מסוימת שהייתה מקורבת לו - תחילה לבת ואחר כך לאם. החברה שילמה למנכ"ל הטבות ותשלומים חריגים שאינם מעוגנים בהסכם העבודה, כמפורט להלן: יוצא שהתשלומים למנכ"ל שחרגו מן המקובל בחברה ממשלתית הסתכמו מאז תחילת עבודתו בחברה ועד מועד סיום הביקורת בכ - 950,000 ש"ח, מהם כ - 500,000 .ש"ח שניתנו אף בניגוד להסכם העבודה האישי עמו על הדירקטוריון לדון בממצאים הנ"ל ובדרכים לתיקון הליקויים. בין השאר, עליו לדרוש מהמנכ"ל את השבת הכספים שקיבל מהחברה שלא כדין ממועד כניסתו לתפקיד. בתשובתו מנובמבר 2007 מסר הממונה על השכר כי ב - 18.10.07 החליט לבטל למר בן צור את ההפרשות הכפולות לקרן פנסיה ולביטוח מנהלים, את התוספת לביטוח בריאות ואת התוספת לגילום ביטוח בריאות. כמו כן דרש הממונה על השכר מהנהלת המשקם לתבוע ממר בן צור את כל הכספים ששולמו לו שלא כדין. יו"ר הדירקטוריון הודיע למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2007 כי בעקבות ממצאי הביקורת נקט הדירקטוריון מספר צעדים מיידיים; בין היתר, הורה על הפסקת ההפרשות הכפולות והתשלומים - על פי הוראות הממונ ה על השכר. כן הודיע כי החברה לא תשחרר למר בן צור כספים שהצטברו בקופות השונות עד אשר ישיב את הכספים ששולמו לו שלא כדין. לדעת משרד מבקר המדינה, מצבה הכספי של החברה והחריגות שפורטו לעיל מעלים חשש שדירקטוריון החברה והיו"ר שלה פעלו באופן בלתי -ראוי כשאישרו הסכם עבודה המיטיב עם המנכ"ל באופן חריג. לדעת משרד מבקר המדינה, הדירקטוריון אחראי לפקח על המנהל הכללי; אין דירקטוריון המשקם יכול לצמצם את אחריותו להסכם עם המנכ"ל. בעת חתימתו היה הדירקטוריון צריך לבחון אם כל מרכיביו מתאימים לאמות המידה המקובלות במגזר הציבורי. הסכם העבודה האישי של המנכ"ל כלל אפוא יותר ימי חופשה מן הנהוג לגבי מנכ"ל בחברה ממשלתית, והוא אף צבר כ-100 ימי חופשה נוסף על הימים שהותר לו לצבור בהסכם העבודה האישי שלו. בפגישה ב- 1.5.07 עם צוות הביקורת ציין המנכ"ל כי ג' הוא חברו, ו -א' הוא שכנו וחברו. עוד ציין המנכ"ל כי עדכן את חבריו בעניין כלי הרכב שהועמדו למכירה ועודד אותם להגיש הצעת מחיר. המנכ"ל השתתף אפוא בוועדה שהחליטה לקבל את הצעתו ולמכור לו ולחבריו את כלי הרכב. יש לתמוה על התנהגותה של היועצת המשפטית שנכחה בוועדה ואישרה את הפרוטוקול שלה, מבלי שהעירה למנכ"ל על ניגוד העניינים החמור ומנעה את השתתפותו בהליך, למרות שידעה שהוא אחד מהמציעים. המנכ"ל לא הציג את העסקה, כמתחייב מחוק החברות, לדירקטוריון. השתתפותו בהליך אישור מכירת הרכב לעצמו ולחבריו ובהקצאת הרכב הטוב ביותר לכאורה לו עצמו מעלים חשש לפגיעה בטוהר המידות מצדו. עד ספטמבר 2006 מועד הסגירה הסופי, לאחר כשנתיים של פעילות הפסיד המפעל כמיליון ש"ח. .ועם התמורה שקיבל מר אבן צור בגין ביצוע ה תפקיד. אם חשב מנכ"ל החברה שכישוריו של מר אבן צור אינם מאפשרים לו למלא את תפקיד הסמנכ"ל כנדרש, היה עליו לפעול לשינוי מעמדו או לחילופין לשנות את הגדרת התפקיד. יצוין כי על מר אבן צור, כמו על כל עובד בחברה, לדווח על פעילות פרטית שקיים במהלך שעות העבודה. התעלמותו מנוהלי החברה ונוכחותו בישיבות בעיריי ה בשעות העבודה מלמדים שדיווחיו לחברת המשקם שנכח נוכחות מלאה בחברה - כוזבים. 4. כאמור, הסמנכ"ל כפוף למנכ"ל החברה. לא נמצא כי המנכ"ל העיר לסמנכ"ל על אי -תפקודו, על אי -נוכחותו בעבודה, על אי -קבלת די ווח על תפוקותיו או כי התרה בו. .לדעת משרד מבקר המדינה, לנוכח ממצאי הדוח, על הדירקטוריון לבחון את הצורך בתפקיד הסמנכ"ל ולשקול את המשך העסקתו של מר אבן צור בתפקידו. לדעת משרד מבקר המדינה, כפל התפקידים של עובדים חברי הנהלה שהיו גם חברי ועד העובדים בחברה, וההטבות לעובדי מנגנון החברה הביאו לטשטוש התחומים בין הוועד וההנהלה ואפשרו מינוי מקורבים פוליטיים למשרות בחברה ופגיעה בעניינים הציבוריים שעליהם מופקדת החברה. כספי החברה אשר שימשו למימון ההטבות לעובדי המנגנון יכלו להיות מופנים, בין השאר, לרווחתם של העובדים בעלי המוגבלות. משמעות הדבר היא שחברת המשקם הגדילה באופן מלאכותי את מספר ימי העבודה המדווחים למשרד הרווחה כדי להשיג תקציב גדול יותר. המסקנה היא שמשרד הרווחה לא הפעיל פיקוח ובקרה מקצועיים ותקציביים על חברת המשקם למרות הסכומים הניכרים שהזרים המשרד לחברה. מזכירת החברה הודיעה למשרד מבקר המדינה באוגוסט 2007 כי בעקבות הביקורת מונתה מנובמבר 2006 .היועצת המשפטית לחברה בוועדת הרכישות של החברה מהאמור לעיל יוצא שבעוד שראוי שתפקידו של עוזר מנכ"ל, אם מתייחסים למשרה כאל משרת אמון, יהיה זמני כתפקיד המנכ"ל, חברת המשקם הגי עה למסקנה ההפוכה - מעמדו של עוזר מנכ"ל יהיה של עובד מנגנון קבוע אף ללא התמודדות במכרז. יש לראות בחומרה את התנהלות המנכ"ל שלא דיווח לדירקטוריון על פעולותיו באופן מפורט כנדרש, ולא הציג בדיקת כדאיות כלכלית, ואת התנהלות הדירקטוריון שלא דרש לקבל את החישובים המפורטים בעניין כדאיות הקמת המפעל. מן האמור עולה כי הליך הבחירה היה למעשה למראית עין בלבד, והצעות המחיר שנדונו במכרז נחזו כהצעות פיקטיביות שהגיעו ממקורות זהים למעשה, ולמצער - ממקורות שיש ביניהם קרבה רבה. לדעת משרד מבקר המדינה, ספק אם עובד שמונה למשרתו בשל קרבה משפחתית או פוליטית ולא בשל כישוריו הוא האדם המתאים ביותר למשרה. העסקת עובד שכישוריו אינם מתאימים למילוי משרה עלולה לפגוע בתפקודה של החברה ובמי שנזקק לשי רותיה. מלבד זאת, מימון העסקת עובד מעין זה עלול לפגוע בקופה הציבורית. בדיקת משרד מבקר המדינה העלתה כי מר צדוק ומר נסים נהגו לדווח על נוכחותם בעבודה באופן ידני למפרע. בדיקת דיווחי הנוכחות של מר דנינו מאפריל 2005 עד ספטמבר 2006 העלתה מקרים רבים של הגעה באיחור למקום העבודה ודיווחים ידניים על שעות העבודה שהושלמו. תשובתם של הסמנכ"ל והמנכ"ל אינה עולה בקנה אחד עם תפקיד הסמנכ"ל ככלל ועם תפקיד הסמנכ"ל במשקם בפרט, כפי שהגדיר אותו המנכ"ל בנובמבר 1998 , רק לקראת סיכום הביקורת, באוקטובר 2007 , פנה הממונה על השכר ליו"ר דירקטוריון המשקם בדרישה לתבוע השבת כל סכום ששולם כשכר חודשי למר בן צור בניגוד להוראות חוק יסודות התקציב 60. תשובתו של המנכ"ל אינה משכנעת ואין בכך להצדיק את השתת העלויות הנוספות על החברה משום שמשרדי הנהלת האזור רחוקים רק כחמישה ק"מ ממשרדי הממשלה. יתר על כן, תפקידו של המנכ"ל לנהל את פעילות החברה ובכלל זה לטפל בקשייהם של עו בדיו כך שאין מקום לניתוק פיזי בין לשכתו למשרדי החברה. המנכ"ל פעל באופן פסול לבחירת ספקים שהיו מקורביו בניגוד לסדרי מינהל תקינים עד כדי חשש לפגיעה בטוהר המידות. החשב פעל בניגוד לכללי מינהל תקין בשתפו פעולה עם המנכ"ל בעניינים אלה. .מר בן צור היה מורשה חתימה ברשת מעיין החינוך התורני, אחראי לגיוס עובדים ולפיטורי עובדים ולאישור כל ההוצאות של שתי העמותות. הוא השתמש באופן בלעדי ברכב מנכ"ל מעיין החינוך התורני כברכב צמוד (ראו בהמשך) - כתמורה עבור עבודתו ברשת. בפועל היה אפוא מר בן צור מנכ"ל רשת מעיין החינוך התורני, אך לא הביא עובדה זו לידיעת הדירקטוריון ובכך הטעה אותו. מר בן צור לא דיווח לדירקטוריון החברה על עבודתו הנוספת והיומיומית ואף הטעה אותו; הוא לא דיווח לו על העובדה שהמשיך לעבוד ולקבל שכר מהמועצה הדתית בירושלים, בניגוד לאישור הדירקטוריון, על עבודתו כמנכ"ל עמותת מעיין החינוך התורני ומנכ"ל עמותת מרכז גני הילדים ואף לא גילה שקיבל תמורה עבור עבודתו במעיין החינוך התורני. הואיל וכלי הרכב של מעיין החינוך התורני היה למעשה צמוד למר בן צור והיה תמורה עבור עבודה, לדעת משרד מבקר המדינה, על חשב מעיין החינוך התורני לבחון את שיעור המס הנדרש ממר בן צור עבור השימוש ברכב צמוד נוסף. יודגש כי הממצאים שבידי משרד מבקר המדינה, ובכללם עדותו של מר בן צור בפני צוות הביקורת, מלמדים שהיה בפועל מנכ"ל רשת מעיין החינוך התורני. לדעת משרד מבקר המדינה, עיסוקיו הנוספים של מר בן צור הם בבחינת הפרת הסכם העבודה שלו עם המשקם. . לדעת משרד מבקר המדינה, הדירקטוריון כשל באשרו למר בן צור לעסוק בעיסוקים נוספים מבלי שהטיל עליו הגבלות ובלא שדן בהשפעת עיסוקיו הנוספים על פעילותו בחברה28. יו"ר הדירקטוריון הודיע למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2007 כי בעקבות ממצאי הביקורת ביקש ממר בן צור לבחור בין תפקידו בחברת המשקם לתפקידו במעיין החינוך התורני. מר בן צור בחר לסיים את תפקידו בחברת המשקם בדצמבר 2007 .ולהמשיך בפעילותו במעיין החינוך התורני יש להטעים כי רכב איגום משמש לצרכיו השוטפים של המשרד או העמותה ולא לשימושו הבלעדי של עובד מסוים. זאת ועוד, משרד מבקר המדינה השווה את רישומי כניסת כלי הרכב של עמותת מעיין החינוך התורני לחניון הרשת לרישומי כרטיס הרכב ששימש את מר בן צור והעלה כי לא תמיד הוחזרה המכונית לחניון הרשת בסופו של יום העבודה של מר בן צור. מכל האמור לעיל יוצא שבתקופה מסוימת עמדו לרשותו של מר בן צור למעשה שני כלי רכב צמודים שמדינת ישראל מימנה את ההוצאות על החזקתם; אחד מהם שימש לדבריו של מר בן צור את בני משפחתו. כאמור, גם בעניין זה הציג מר בן צור לדירקטוריון מצג מטעה של עבודתו ברשת מעיין החינוך התורני כשאמר שעבד ברשת ללא תמורה ובלי קבלת החזר בעבור הוצאות. לדעת משרד מבקר המדינה, מובן מאליו שאין זה ראוי שאדם אחד יקבל שני כלי רכב על חשבון הקופה הציבורית. המשקם שילמה אם כן בגין רכישת דלק של המנכ"ל לכלי רכב שלא נמצאה ראיה שהיו בכלל בשימושה. חשב החברה אישר את התשלומים מבלי שבדק אם כלי הרכב שבעבורם נרכש הדלק היו בשימוש המשקם; לדעת משרד מבקר המדינה, יש לראות את התנהגות המנכ"ל והחשב בחומרה. התברר כי בפועל היה מר בן צור, במקביל לתפקידו כמנכ"ל המשקם, מנכ"ל רשת מעיין החינוך התורני ולא היו"ר שלה. בתקופה ההיא לא מונה מנכ"ל לרשת מעיין החינוך התורני והוא מילא בפועל את מרבית תפקידי המנכ"ל הקודם של הרשת: בבדיקה התברר כי המכונית תודלקה גם בימים שבהם לא נרשמו לה כלל נסיעות בספר הרכב. מן האמור לעיל למדים כי מדינת ישראל מימנה בפועל למר בן צור שני כלי רכב יוקרתיים: האחד - רכבו הצמוד מחברת המשקם, והאחר - רכב מנכ"ל מעיין החינוך התורני. עולה חשש כי המנכ"ל עשה שימוש לא ראוי בכרטיס האשראי
חתימה אחת ביום לעובדים הבכירים אמנם מעוגנת בהסכם הקיבוצי אך ממצאי הדוח (כמפורט להלן) מעוררים את השאלה האם די בה. לדעת משרד מבקר המדינה, על החברה לקבוע הסדרים שיחייבו את כל עובדי החברה להחתים את כרטיסם בשעון הנוכחות פעמיים ביום, בכניסתם למקום העבודה ובצאתם ממנו.