משרד המשפטים . עיון וטיפול בחומרי חקירה בהליך הפלילי - מייצגי המדינה בערכאות ואולם גם סיכום זה לא התממש והנושא עלה שוב לדיון במשרד המשפטים, כעבור למעלה משנה, במרץ 2012 , בעקבות פנייה של הסנגוריה הציבורית. נמצא כי נוהלי המשטרה לא שונו ובמועד סיום הביקורת המשטרה עדיין משמידה חפצים שניתנה לגביהם חוות דעת של מומחה בנסיבות מסוימות63. נמצא כי עבודת הצוות המשותף נזנחה, ורק ביוני 2010 פנה המשנה לפ"מ אל המשנה הפלילי בבקשה לקיים דיון בנושא. .במשך קרוב לעשור לא הצליחו משרד המשפטים והמשטרה להסדיר את נושא תקופות שמירת המוצגים לא באופן מערכתי ולא בהיבטים פרטניים שהועלו במשך השנים. הפעולות שננקטו במשך השנים להסדרת הנושא לא היו רצופות ותכליתיות, ובמועד סיום הביקורת הן עדיין לא השתכללו לכלל הוראות מחייבות. להלן הפרטים. מערך הדוברות עומד בקשר ישיר עם גורמי התקשורת וביכולתו לזהות פרסומים החשודים כאסורים. דברים אלו אמורים בפרט במקרים שבהם ברור שחומרי החקירה הועברו מגורמים שונים במשטרה ולבסוף פורסמו בכלי התקשורת. עם זאת, ככל שהמשטרה סבורה כי הפקודה טעונה עדכון, הרי שעליה להש לים פעולתה בנושא זה, ואולם בכל מקרה עליה לפעול לאכיפת איסור פרסום מחקירות. משרד מבקר המדינה מעיר למשטרה כי אין לקבל מצב שבו במשך שנים פועלת המשטרה ללא כללים אחידים לסילוק המוצגים, וכי יש לפעול לאלתר לגיבוש הכללים אשר ינחו את השוטרים כיצד עליהם לפעול בשטח בנושא זה. בעניין זה לא יהיה נכון לדחות המענה לתקופה משמעותית נוספת תוך המתנה לסיום הל יכי החקיקה שצפויים להימשך עוד זמן לא מבוטל. נמצא כי אף שהמשטרה מנהלת רישום ממוחשב של קבו"דים ושל ועדות בדיקה, רישום כאמור אינו מאפשר לאתר קבו"דים וועדות בדיקה שמונו לטיפול בנושא החשד לפרסומים אסורים, ולכן לא ניתן לדעת אם מונו, ואם כן - כמה מונו. גם במערכת המחשוב של מח"ש לא ניתן להפיק נתונים בדבר מספר החקירות שנפתחו בעניין פרסומים אסורים מחקירות, שכן חקירה בנושא זה עשויה להיות מסווגת במגוון נושאים. נמצא כי דוברות המשטרה לא פעלה בשנים האחרונות לאתר פרסומים החשודים כאסורים, זאת שלא בהתאם לפקודת הקבע. נכון לפברואר 2018 טרם קיימה המשטרה דיון בהשתפות היועץ המשפטי לממשלה כדי לבחון אם נדרש לשנות את הנחייתו. משרד מבקר המדינה רואה בחיוב את הפעילות שהחלה המשטרה לנקוט נגד הפרות איסור הפרסום מחקירות. בפרק זה עלו דוגמאות של הפרות האיסור כגון: תיעוד מעצר, חשיפת פרטים אסורים לפרסום על פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה בכתבות עיתונאיות, פרסום פנים וסימנים מזהים ללא טשטוש ועוד. דוגמאות אלו מדגישות את הצורך בהמשך פעילות רצופה ומעמיקה שתבטיח את צמצום הפרסומים האסורים. . יוער למשטרה כי כבר בשנת 2014 היא סברה שיש לשנות את הנחיית היועץ המשפטי לממשלה אך רק כשלוש שנים לאחר מכן, ובמהלך הביקורת, העבירה המשטרה למשרד המשפטים את הצעתה לתיקון ההנחיה. משרד מבקר המדינה מעיר למשטרת ישראל כי היה עליה לנקוט עו ד במהלך השנים האחרונות פעולות ממשיות, בשיתוף משרד המשפטים, לתיקון ההנחיות ולהטמעתן. עד לתיקון ההנחיות, על המשטרה להקפיד לפעול בהתאם להנחיות הקיימות. על משרד המשפטים, בהיותו הגורם האחראי לנושא הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, להוביל את הפעולה לתיקון ההנחיה. הצורך בהנחיות שיסדירו את חלוקת העבודה בין המשטרה לפרקליטות בכלל ואת נושא רשימת כל החומר בפרט הועלה, כאמור, בפסיקה, ולמרות זאת רק במהלך הביקורת, ביולי 2017 ,, כשנה לאחר תיקון החוק פרסם פרקליט המדינה הנחיה בנושא "הגבלת זכות העיון בחומר מודיעיני הנוגע לחקירה "28 . ואולם, ההנחיה עוסקת בעיקר בזכות העיון ב"חומר מודיעיני" וכמעט איננה כוללת התייחסות לרשימת כל החומר או לפיקוח התביעה על עבודת המיון והסיווג של חומרי החקירה שמבצעת המשטרה. הביקורת העלתה כי לא התקבלה החלטה עקרונית בדבר הפרקטיקה הרצויה במקרים שבהם נדרש לחסות מידע חסוי בהודעות עדים לפני העברתו להגנה ולבית המשפט. נראה שככלל אין שיטה נוהגת המשמשת כברירת מחדל, ואחת השיטות הנוהגות בתיקים רבים שנויה במחלוקת. למעשה, נמצא כי משך כשלוש שנים ניטשת מח לוקת פנימית בקרב גורמים בפרקליטות באשר לשיטה הרצויה במקרים אלו, וזו טרם יושבה. משרד מבקר המדינה מעיר להנהלת הפרקליטות כי אכן יש להביא בהקדם סוגיה זו לדיון ולהכרעה של פרקליט המדינה, זאת בייחוד נוכח העובדה שעשויות להיות לדבר השפעות חמורות על הנאשם, על סנגורו ועל ההליך המשפטי. מסתמן שעד אשר יושלם פרויקט תיק חקירה דיגיטלי וניתן יהיה להעביר את כל חומרי החקירה במלואם באופן דיגיטלי לסנגורים צפוי לעבור זמן ניכר. נוכח הסיכונים שבדרכי הצילום הקיימות, כפי שעלו בבדיקת חטיבת התביעות, ראוי שהמשטרה תבחן שוב את ההיערכות להסדרת הנושא ואת ההיתכנות של מימוש חלופות ראויות אך לא יקרות להליך ההעתקה הנוכחי. במהלך השנים הללו עסקו הפרקליטות והמשטרה רבות בעניין זה ועל אף שהבינו כי המצב הקיים לקוי, רק בשנת 2015 ,18 שנה לאחר שהתקבלה החלטת בית המשפט בעניין עזריה, שינו משרד המשפטים ומשטרת ישראל את התנהלותם בנושא. בישיבה התברר כי ישנם מקרים בהם המשטרה אינה מגישה בקשות כלל וממשיכה להחזיק בחפצים בלא שניתנה הדעת לסוגיית המשך החזקתם.
למרות אמירתו של בית המשפט בעניין עזריה, ואף שהיועץ המשפטי לממשלה הכיר בכך שהביעור באותו מקרה נעשה שלא כדין, המשיכו המשטרה והפרקליטות במשך שנים להגיש לבתי המשפט בקשות להורות על השמדת המוצגים. במהלך שנים אלו שב ומתח בית המשפט ביקורת בעניינם של כמה תיקים אחרים שבהם גורמי האכיפה השמידו ראיות או שהן אבדו58 .