משרד הרווחה והביטחון החברתי . היבטים בטיפול בקטינים נפגעי תקיפה מינית או אלימות_ הבדיקה העלתה כי לקטינים נפגעי עברות אלימות לא הוסדר מענה טיפולי מערכתי מותאם, זמין ופטור מתשלום, כפי שהוסדר ל קטינים נפגעי עברות מין, ו הטיפול שמציעות רשויות הרווחה לנפגעי עברות אלימות תלוי בהיצע השירותים הקיים ברשות המקומית שבה מתגורר הקטין ובזמינותו, ואינו בהכרח מותאם לצרכיו. זאת ועוד, נמצא שהטיפולים הקיימים אינם תמיד זמינים, ולכן תיתכן המתנה לקבלת טיפול שעלולה להחריף את הנזק שכבר נגרם. מכלל האמור יוצא שלעומת קטינים נפגעי תקיפה מינית שלהם ניתן מענה ממשלתי מערכתי המאפשר להם לקבל טיפול ארוך טווח, לקטינים נפגעי אלימות לא ניתן מענה כזה, ובפועל הדבר תלוי בזמינות המענה המקומי וביכולת הכספית של משפחת הקטין. יודגש כי היעדרם של מענים מותאמים וזמינים לקטינים נפגעים, משמעו לעתים החרפת הנזק שכבר נגרם להם. משרד מבקר המדינה מעיר לעניין זה כי המענה הפסיכיאטרי שניתן לקבל במרפאות שבאחריות משרד הבריאות, עלול להיות כרוך בהמתנה ממושכת (ראו פירוט להלן בפרק "טיפול באמצעות מרפאות בריאות הנפש"). בהקשר זה יצוין כי בתכנית העבודה של שפ"י לשנת הלימודים התשע"ד נקבע בין היתר כי יש להכשיר אנשי חינוך, ובהם יועצים חינוכיים, הפועלים בכל שכבות הגיל ובכל המגזר ים לאיתור וזיהוי של ילדים בסיכון, אך לא נקבעו בה יעדים כמותיים בנוגע להכשרה זו. מכיוון שחלק מן היועצים טרם עברו הכשרה זו כאמור, היה ניתן לצפות כי משרד החינוך יקבע תכנית הכשרה סדורה, ובה ייכללו פרטי היועצים שעליהם להשתתף בהכשרה ומועד קיומה. ואולם נמצא כי משרד החינוך לא מיפה את היועצים שטרם עברו הכשרה זו, ולא קבע לגביהם תכנית הכשרה. נמצא כי על אף החלטת הממשלה האמורה לא הקצו משרדי הממשלה שצוינו לעיל את המשאבים הנדרשים להפעלה מידית של ארבעה מרכזי הגנה, ובפועל פעלו באותה עת רק שני מרכזים: מרכז הגנה ירושלים ומרכז הגנה תה"ש . הבדיקה העלתה כי המשרד לא עמד אף ביעד זה: עד אפריל 2013 נפתח עוד מרכז אחד בלבד בבאר שבע, בספטמבר שנה זו נפתח מרכז בחיפה, ובאוגוסט 2014 , כלומר באיחור של כ-15 חודשים, נפתח מרכז בנצרת. המשרד טרם הקים את שלושת המרכזים האחרים שהיו אמורים אף הם לקום עד אפריל 2013. יוצא אפוא כי אף שעברו יותר משש שנים מהמועד שבו נחקק חוק הסיוע, הקים משרד הרווחה רק חמישה מבין שמונת מרכזי ההגנה שחייב החוק להקים, ואף זאת רק לאחר התערבות בג"ץ. משמעות הדבר היא שהפריסה הנדרשת של מרכזי ההגנה, המאפשרת לדעת המחוקק יישום מלא של החוק, עדיין אינה קיימת. הבדיקה העלתה כי רק שניים מבין חמשת מרכזי ההגנה הקיימים (מרכז הגנה ירושלים ומרכז הגנה תה"ש) מוצגים באתר האינטרנט של המשרד, וכי הגישה למידע בעניינם אינה מהירה ומצריכה מעבר בין כמה דפים. מידע נוסף בדבר מרכזי ההגנה מצוי בדוחות המתפרסמים על פי הוראות חוק חופש המידע, התשנ"ח- 1998 , אך למידע זה ניתן להגיע רק באמצעות חיפוש ייעודי בדוחות עצמם, ולפיכך נגישותו נמוכה. הלא -יהודית בירושלים : כאמור, פגיעה בקטינים קיימת בכל השכבות החברתיות. מבדיקת נתוני מרכז הגנה ירושלים לשנת 2013 עלה כי מבין הקטינים תושבי העיר ירושלים שטופלו במרכז באותה שנה, שיעור הלא-יהודים היה כ-1% בלבד (3 מ-314), אף ששיעור הקטינים הלא-יהודים בכלל הקטינים בעיר הוא כ-%4022. לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח נתונים אלה עולה חשש לחוסר מודעות בקרב האוכלוסייה הלא -יהודית בירושלים בנוגע למרכז ההגנה הפועל בעיר. לכן שומה על משרד הרווחה לנקוט פעולות ממוקדות להגברת מודעות זו, הן בקרב אנשי המקצוע (במסגרות החינוך והבריאות ובמשטרה), הן בקרב הציבור. בדוח שנתי 61 בציין מבקר המדינה כי קיימות מחלוקות בין-משרדיות רבות הנמשכות שנים, שהטיפול בהן חודש רק לאחר התערבות גורם חיצוני כגון בג"ץ. מחלוקות אלו גרמו לנזקים לציבור, בעיקר לאוכלוסיות חלשות, שזכויותיהן נשללו עקב מחלוקות אלה 17 .אי-הקמת מרכזי ההגנה בשל המחלוקות האמורות מחזק את הצורך שצוין באותו דוח לקבוע מתווה ליישוב המחלוקות, שראשיתו בחידוד אחריותם השלטונית -ציבורית של משרדי הממשלה ושריהם שלא להזניח את הטיפול בהן. ראוי כי גם מרכז הגנה ירושלים יעמיק את פעולותיו בעניין זה בקרב האוכלוסייה הלא-יהודית בעיר. בדיקת הפקודות ונוהלי המשטרה הרלוונטיים העלתה כי המשטרה לא ציינה בהם את האפשרות של הקטין לקבל טיפול במרכז הגנה, ובכלל זה את האפשרות להגיש את התלונה ולבצע הליך של חקירת התלונה שהגיש או שהוגשה בשמו במקרים המתאימים לכך. עוד העלתה הבדיקה כי גורמים במשטרה ה עלו עוד בשנת 2010 את הצורך בהתייחסות למרכזי ההגנה בנוהלי המשטרה, וכי גם מרכזי ההגנה העלו צורך זה בשנת 2013 . ואולם למרות האמור הדבר טרם נעשה, אף שעברו ארבע שנים מאז העלתה המשטרה עצמה את הצורך בכך. משרדמבקר המדינה מעיר כי הואיל ושניים מן המרכזים פועלים כבר יותר מחמש שנים ושניים אחרים פועלים כבר יותר משנה, היה ראוי שהמשטרה תעדכן את נהליה בעניינם זה כבר ולא תמתין עד להשלמת ההקמה של יתר המרכזים. צורך זה מקבל משנה תוקף גם משום שהמשטרה עצמה העלתה אותו עוד בשנת 2010 . אשר על כן, אין מקום לדיחוי נוסף בנדון. מנתוני משרד הבריאות עולה כי שבעה מבין הרופאים האמורים לא עסקו במועד סיום הביקורת בתחום ההתעללות בקטינים או אינם עובדים בב תי החולים. בין רופאים אלו נכללו רופאים מבתי חולים בצפת, נצרת וטבריה. בכך נפגמה הפריסה בכל הנוגע לצפון הארץ. ואולם הביקורת העלתה כי אף שמשרד הרווחה ניסח כבר באפריל 2012 טיוטת נוהל לפיקוח על המרכזים, במועד סיום הביקורת, אוגוסט 2014 - כלומר כעבור יותר משנתיים- הוא טרם גיבש אותה למסמך סופי ומחייב. זאת ועוד, מבדיקת הנעשה במחוז תל אביב והמרכז של המשרד, המפקח על ארבעה מרכזי טיפול באמצעות שלוש עו"סיות ח"נ, נמצא כי בהיעדר כללים לפיקוח כל עו"ס פועלת על פי שיקול דעתה, כי סיכומי ביקוריהן במרכזים אינם מתועדים ומופצים כראוי (יש סיכומים שנכתבו במחברת בכתב יד), וכי בשל כל אלה המחוז אינו יכול לעקוב אחר תיקון הליקויים שהתגלו בביקורים. לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח חשיבות הנושא, ראוי שמשרד הרווחה יפעל בדחיפות בשיתוף משרד הבריאות כדי להבטיח מענה פסיכיאטרי זמין , ללא קשר לרפורמה המתוכננת.
לדעת משרד מבקר המדינה, יש לראות בחומרה אי-מתן טיפול לקטין או עיכוב במתן טיפול עקב היעדר מטפל הדובר את שפתו של הקטין. על משרד הרווחה לוודא, באמצעות ביצוע מעקב שוטף, כי בכל המרכזים שבהם הדבר נדרש מועסקים מטפלים דוברי ערבית.