מטלות רוחב . חוק שירות הציבור - הגבלות לאחר פרישה (חוק הצינון) עובדים בכירים בשירות הציבורי אמורים לשמש דוגמה לכל העובדים באשר לציות לחוק ולקיום נורמות התנהגות ראויות בעת שירותם ואף בעת פרישתם מהשירות הציבורי. ממצאי בדיקת משרד מבקר המדינה העלו כי ההסדר החוקי אינו מספק ואינו מיושם הלכה למעשה. נמצא כי מרבית העובדים הבכירים בשירות הציבורי פנו לוועדת ההיתרים, אך היו מקרים שבהם נהגו בדרכים שאינן עולות בקנה אחד עם הוראות החוק או עם פסיקות ועדת ההיתרים. שני עובדים בכירים בשירות המדינה פנו לוועדת ההיתרים שאכן קיצרה את תקופת הצינון שלהם, אולם בפועל ה ם פירשו את החלטתה באופן שאינו מתיישב עם תכליתו של חוק הצינון; להלן מובאים הפרטים. נש"מ לא פעלה די הצורך להטמעת החוק; כאמור, את עמדתה בעניין תחולת הוראות חוק הצינון על פורשים העוברים לעבוד אצל מייצגי גופים ובני אדם היא לא הפיצה אלא שלוש שנים לאחר גיבושה 30 ,, היא לא רעננה מדי שנה את הוראות חוק הצינון לא קיימה פעולות הדרכה שיטתיות ועוד. הפעולה העיקרית שאותה עשתה הייתה הפצה מעת לעת של פסיקות עקרוניות של ועדת ההיתרים לסמנכ"לים למשאבי אנוש וליועצים משפטיים. התוצאה, כאמור, הייתה תרבות ארגונית של התעלמות מהוראות החוק ומפסיקות ועדת ההיתרים. בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2007 ציין המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (ייעוץ) כי אכן ראוי להבהיר, כי אם עובד יודע על הפרה של חוק הצינון על ידי עובד שפרש, אין מקום שייתן יד לביצוע עברה על החוק. הוא הודיע שבכוונתו לבחון את המלצת מבקר המדינה בעניין בשיתוף עם נש "מ. המשנה משרד מבקר המדינה מעיר כי הוראות התקשי"ר בעניין זה ברורות. היה על היועצת המשפטית של משרד האוצר לפעול באופן עקבי על פי הוראות התקשי"ר ולהעביר חוות דעת כתובה לנש"מ בעניין תחולת חוק הצינון על כל עובד שעמד לפרוש ממשרד האוצר ופנה אליה. על אחת כמה וכמה הדברים תקפים בעניין סגנה. ההנחה שהיועץ המשפטי של כל משרד נוהג ביושר ובלא משוא פנים, אינה מונעת את החשש שהעובדה שהוא מכיר את העובד במשרד תטה את שיקול דעתו, ועל כן נדרש בתקשי"ר שגורם חיצוני למשרד - היועץ המשפטי של נש"מ - הוא זה שיקבע בעניין. .מן הראוי לציין כי חלק מהפורשים שעניינם נבדק ציי נו בתשובותיהם למשרד מבקר המדינה כי לא פנו לברר את מעמדם לפי חוק הצינון בשל התרבות הארגונית באגף, בידיעתו של הממונה על שוק ההון. לדעת משרד מבקר המדינה, על מנהל אגף במשרד ממשלתי לדאוג שעובדיו הפורשים לא יפרו את חוק הצינון. הדבר נכון במיוחד במקום שהמנהל מודע לתכניות עובדיו לאחר הפרישה ויודע כי בכוונתם שלא לקיים את החוק. עם היוודע לממונה על שוק ההון כי עובד מאגפו עמד לעזוב את שירות המדינה ולעבוד בחברה שהיה מוסמך, בתוקף תפקידו, להעניק לה זכות או להמליץ על כך, היה עליו להפנותו ליועץ המשפטי במשרד האוצר ולוודא כי הוא בוחן את תחולת חוק הצינון לגביו. היה עליו לספק ליועץ המשפטי כל חומר נחוץ על מנת שיוכל להמליץ לנש"מ בעניין פניית העובד לוועדת ההיתרים. בדיקת משרד מבקר המדינה העלתה כי תוצאת הנוהג באגף שוק ההון בעניין חוק הצינון היא מעבר עובדים בדרגי ביניים ועובדים זוטר ים לעבודה בחברות בענף הביטוח ובשוק ההון ללא תקופת צינון, אף אם עבדו מולן בעת עבודתם באגף, העניקו להן זכויות או המליצו על הענקת זכויות שונות להן. בהתאם לסעיף 4 לחוק הצינון, היה על מנהל התחום לקיים תקופת צינון של שנה בטרם יחל עבודתו בחברת ביטוח א', כנדרש בחוק; לחילופין יכול היה לפנות לוועדה למתן היתרים בבקשה לקצר את תקופת הצינון הנדרשת. .לדעת משרד מב קר המדינה, על מנהל בשירות המדינה לשמש דוגמה ומופת לאנשיו, בראש ובראשונה בציות לחוקי המדינה, ולפעול שאף עובדיו לא יפרו את החוק. על אחת כמה וכמה הדבר חשוב כאשר מדובר בחוק שנוגע ישירות בעבודתו המקצועית של העובד ובחשש לפגיעה בטוהר המידות. גם אם הממונה על שוק ההון לא נתן היתר להפרת החוק, קיים חשש שעובדיו פירשו את הימנעותו מנקיטת עמדה בעניין כאישור בפועל לעשות כן. בדיקת משרד מבקר המדינה באגף שוק ההון העלתה כי רק בכירי האגף מילאו אחר הוראות החוק. הממונה על שוק ההון, ביטוח וחסכון (להלן - הממונה על שוק ההון), מר ידין ענתבי, הסביר בשיחתו עם נציגי מבקר המדינה כי לפי התפישה הרווחת באגף, רק עובדים בכירים - מנהל האגף וסגניו - החילו על עצמם תקופת צינון של שנה, כנדרש בחוק, או פנו לוועדה למתן היתרים בבקשה לקיצור תקופה זו. עובדים זוטרים ועובדים בדרג הביניים באגף לא עשו כן. מר ענתבי ציין כי אינו רואה עצמו אחראי לאכיפת חוק הצינון. לדבריו, העובדים באגף מודעים לקיומו של חוק הצינון ולאי-הבהירות שבו, והוא אמר לעובדיו שעמדו לפר וש שאין הוא מתערב ביישום הוראות חוק הצינון. לדעת משרד מבקר המדינה, הדבר מלמד על תרבות ארגונית בלתי-ראויה. עם זאת ציין מר ענתבי כי ברגע שמישהו הודיע על עזיבה, הוא הפסיק לעבוד מול הגופים המפוקחים על ידי האגף. בדיקת משרד מבקר המדינה במשרד התקשורת העלתה כי גם בו נוצרה תרבות ארגונית בלתי -ראויה שלא עלתה בקנה אחד עם המתחייב מחוק הצינון. להלן פרטים על נסיבות פרישתם של שלושה כלכלנים מאגף כלכלה. מטעמים אלה, על פי סעיף 4 לחוק הצינון, היה על עובד א' להיות שנה בתקופת צינון או לחילופין לפנות לוועדה למתן היתרים בבקשה לקצר את תקופת הצינון הנדרשת, והוא לא עשה כן. יצוין כי א ת הטענות באשר לרמת מעורבותו של עובד א' בעבודת המשרד מול חברת תקשורת ב ' צריך היה להעלות בפני ועדת ההיתרים, אילו פנו אליה. התכתבותו הישירה של עובד א' עם מנכ"ל המשרד והמלצתו בעניין חברת תקשורת ב' מלמדת כי לפחות במקרה זה המליץ העובד למנכ"ל משרד התקשורת על דרך פעולה המיטיבה עם החברה. .מטעמים אחדים נמתחה ביקורת על חוק הצינון: נטען שמשמעותו היא היוותרות הפורש ללא מקור פרנסה כמה חודשים, עד שנה; בחוק נקבעה סנקציה פלילית בלבד, ובגללה למעשה לא נאכף החוק בידי הרשויות; בקרב מנהלים בשירות הציבורי קיים חשש כי יישומו ירתיע עובדים פוטנציאליים איכותיים מלהגיע לעבוד בשורותיו; שורר אי-שוויון בין עובדי רשות ניירות ערך לבין שאר עובדי הציבור בעניין משך תקופת הצינון. מאמצע שנות ה -90 עד שנת 2002 דנו משרד המשפטים ונש"מ בשני עניינים מרכזיים: פיצוי על תקופת הצינון ושינוי הסנקציה הפלילית בחוק לסנקציה משמעתית, כיוון שמעולם לא הוגש כתב אישום פלילי בגין הפרת חוק הצינון. בחוזר שפרסמה נש"מ בעקבות הביקורת, באוקטובר 2007 , היא הנחתה את עובדי המדינה להקפיד שלא לבוא בקשר עם עובדים שפרשו אם הדבר מנוגד לחוק. .ליועץ המשפטי לממשלה ציין כי העביר הנחיה ברוח זו לר שות המסים במקרה קונקרטי שהובא לפניו. לדעת משרד מבקר המדינה, תשובת רשות המסים מבהירה כי אין די בהנחיה הכללית שפירסמה נש"מ באוקטובר 2007 . ראוי שנש"מ תפרסם בתקשי"ר נוהל אשר יקבע הנחיות מפורשות לדרך שבה על עובד מדינה לנהוג במקרה שהוא חושש שפורש מפר את הוראות החוק; על הנוהל לחייב היוועצות של עובד המדינה ביועץ המשפטי של המשרד או של נש"מ. הוועדה לקביעת אמות מידה קבעה בנובמבר 2002 , שאין לשלם דמי הסתגלות מאחר שעקרונות המוסר והמינהל התקין מחייבים את עובדי השירות הציבורי לקבל על עצמם מידה מסוימת של הגבלות בנוגע לעבודתם לאחר הפרישה מן השירות, ואין הצדקה לכרוך קיום עקרון יסוד זה בתשלום פיצוי כלשהו. .מן האמור לעיל נובע שעבודת המטה בנש"מ, במשרד המשפטים ובמשרד האוצר הגיעה בתום אותו מועד למבוי סתום. המשרדים הללו לא הצליחו להסכים על אמצעים להגברת האפקטיביות של החוק. תכלית חוק הצינון היא איסור קיום קשרי עבודה בתקופת הצינון בין שמקבלים עבורם תמורה ובין שאין תמורה עקב כך. עובדים בכירים בשירות המדינה אמורים לשמש דוגמה לשאר העובדים, בפרט בציות להוראות חוק הצינון. לנוכח המתואר לעיל, על נש"מ להבהיר באופן חד -משמעי שאין לקיים קשרי עבודה כלשהם בין המועמד למקום העבודה המיועד עד לסיום תקופת הצינון. נש"מ הודיעה למשרד מבקר המדינה שמקובלת עליה הערת משרד מבקר המדינה, ובתיאום עם משרד המשפטים תוסיף להוראות התקשי"ר הנחיות בעניין התנהגות מותרת לפורש השירות הציבורי במהלך תקופת הצינון. לדעת משרד מבקר המדינה משמעותה של תקופת צינון היא שהעובד אינו רשאי לעבוד בתקופה זו בחברה בשום צורה - גם בדרך שאינה כרוכה בקבלת החלטות וגם אם אינו מקבל תמורה בגין עבודתו. יתר על כן, נוכחות בדיונים רבי -משתתפים בעת תקופת הצינון יכולה לפגוע, ולו למראית עין, באמון הציבור בעובדי הציבור, שכן בעיני עובדי החברה ובעיני הציבור הוא עלול להיחשב עובד בתקופת צינון. בדיקת משרד מבקר המדינה העלתה כי כל עובדי הרשות אשר ביקשו את ביטול תקופת הצינון, הגישו בקשה מפורטת בכתב, אולם יו"ר הרשות לא נימק את החלטותיו בכתב אלא הסתפק באישור הבקשה. מן הראוי כי הטפסים יימסרו לפורשים בשלב מוקדם בהליך פרישתם על מנת שיוכלו לפעול על פי הוראות החוק והתקשי"ר, כדי שכניסתם לתפקיד החדש לא תעוכב יתר על המידה.
.בדיקת משרד מבקר המדינה העלתה כי במספר מקרים לא נהגה היועצת המשפטית של משרד האוצר, עורכת הדין ימימה מזוז, על פי הוראות התקשי"ר בכל הנוגע לחוק הצינון. כאשר פנו אליה עובדים בעניין חוק הצינון ולדעתה החוק לא חל עליהם, חיוותה עו"ד מזוז לפורש את דעתה בעל פה ולא יידעה בעניין את היועץ המשפטי של נש"מ, כנדרש בתקשי"ר.