משרד הרווחה והביטחון החברתי . הטיפול של שירות המבחן לנוער בקטינים העוברים על החוק לדעת משרד מבקר המדינה, כאשר רבים מהקטינים הנבחנים אינם מצייתים לתנאי צו המבחן, מן הראוי ששירות המבחן יבדוק ביסודיות מדוע הדבר קורה. מן הראוי שהשירות יבחן את נושא צווי המבחן כדי שיוכל להעריך עד כמה הם יעילים מהמדגם עלה כי בעניין 19 צווים (הנוגעים ל-17 קטינים) לא קיימו קציני המבחן פגישה עם הקטין עם סיום תקופת המבחן כדי לסכם א ת תקופת המבחן ולבחון במשותף באיזו מידה השיג המבחן את מטרותיו. מלבד זה, לא שלחו במקרים אלו קציני המבחן דיווח לבית המשפט על התקדמות הקטין, לא בתקופת המבחן ולא עם סיומה. השינוי הארגוני אמנם אפשר להיטיב למיין את ההפניות שהגיעו אל השירות, כלומר להעביר את ההפניות הדחופות יותר לקצין המבחן ביחידת הקלט לטיפול ראשוני ולשלוח את יתר ההפניות לטיפול על פי סדר העדיפויות שקבע המדריך כשקלט אותן, אולם העומס בעבודת השירות לא פחת: ברוב המקרים לא קוצר משך ההמתנה להכנת אבחון, לשליחת חוות הדעת למשטרה ולתחילת הטיפול בקטינים הזקוקים לכך. רק ב- 9.8.07 , במועד סיום הביקורת, לאחר שפנה משרד הרווחה אל נש"מ בעניין כמה פעמים, הוא אישר לו לפרסם מכרז משולב (פנימי ופומבי) לקציני מבחן בדרגות הנמוכות בדירוג העובדים הסוציאליים. האישור תקף לשנה, עד 31.8.08 , ומשרד הרווחה התבקש להעביר לנש"מ את ממצאיו לקראת תום השנה הזאת, כדי שיהיה אפשר להפיק לקחים בנושא לקראת פעולות עתידיות. כאמור, זהו פתרון זמני שיצא אל הפועל רק בעת האחרונה. בינואר 2006 החליטה הממשלה 36 לתגבר את כוח האדם במשטרה במהלך שנת 2006 . בהחלטה זו לא באו לידי ביטוי המלצות המל"ל בדבר הקצאת כוח אדם לגופי האכיפה האחרים, ובהם משרד הרווחה. כוח האדם המוקצה לטיפול בעבריינות נוער עדיין אינו מאוזן בין המשטרה ובין שירות המבחן, וכך נפגעת יכולתו של השירות למלא את מחויבויותיו על פי החוק. מן הביקורת עולה שב -69 ( 56% ) מ -108 הפניות אשר נדרשה בהן חוות דעת לראשונה על הקטין, הוזמנו הקטינים והוריהם לפגישה ראשונה עם קצין המבחן יותר מ-30 יום לאחר מועד קבלת ההפניה בשירות. בכמחציתן (35 מ-69 ) עברו חודשיים עד שבעה חודשים עד שהוזמן הקטין לפגישה ראשונה עם קצין המבחן. ב-20 ( 22% ) מ-90 הפניות המדגם שאינן ראשונות הוזמנו הקטינים אל השירות יותר מחודש עד שלושה חודשים לאחר מועד קבלת ההפניה. (א) בביקורת עלה כי ב-120 מתוך235 ( ההפניות שנבדקו 51% ) שירות המבחן לא הכין ולא שלח למשטרה חוות דעת על אודות הקטינים. אשר ל-115 ההפניות שנשלחה בהן חוות דעת - רק ב -56 ( מהן 24% מכלל ההפניות) נכללה המלצה כאמור, ואילו ב -59 ( 25% מכלל ההפניות) נמנע השירות ממתן המלצה כלשהי. מהאמור לעיל עולהכי אין די בזימון הקטין אל שירות המבחן בעקבות הפנייתו, בהגעתו של אותו קטין לפגישה עם קצין המבחן ובהצעת המשך טיפול בו מפני שבמחצית המקרים הללו לא יצא הטיפול שהוצע לקטין אל הפועל או שהיה חלקי בלבד. הסיבה העיקרית היא מידת רצונו של הקטין להשתתף בטיפול ולשתף בו פעולה. יוער כי בשלבים אלה אין לקצין המבחן סמכות לחייב את הקטין להשתתף בטיפול, סמכות שמקנות לו החלטות שיפוטיות או טיפוליות של בתי המשפט. לדעת משרד מבקר המדינה, על שירות המבחן לבחון את האמצעים העומדים לרשותו להניע את הקטין לשתף עמו פעולה גם בשלב שהוא אינו מחויב לכך על פי דין; ראוי לתת את הדעת גם לאופן ההפניה של הקטין להמשך טיפול מחוץ לשירות. פעמים רבות הדבר נעשה באמצעות פנייה בכתב בלבד, ולאחריה קצין המבחן אינו בודק אם אכן נוצר קשר, ראשוני לפחות, בין הקטין ובין הגורם הטיפולי שהופנה אליו. ראוי לשקול לקיים מפגש ראשון שישתתפו בו הקטין, קצין המבחן והגורם הטיפולי שהוא הופנה אליו במקום מגוריו. במפגש תיווצר ההיכרות הראשונית בין הקטין ובין מי שימשיך לטפל בו, ויוגדרו מטרות הטיפול. הליך כזה יכול להגביר את הסיכוי שאכן יצא המשך הטיפול מחוץ לשירות המבחן אל הפועל.
מהאמור לעיל עולה כי רק בכרבע מההפניות נשלחה למשטרה חוות דעת הכוללת המלצה היכולה לסייע לה להחליט על גורל התיק. (ב) עוד הועלה כי מבין 115 הפניות שנשלחה בהן חוות דעת למשטרה ב -70 ( 60% ) מהן היא נשלחה באיחור - יותר משמונה שבועות עד כחצי שנה לאחר שהתקבלו ההפניות בשירות המבחן.