משרד המשפטים . חופש המידע ברשויות ציבוריות - משרד המשפטים לדעת משרד מבקר המדינה, על משרד המשפטים ונש"מ לפעול יחד לארגון ימי הדרכה שבמסגרתם ינחו את הממונים כיצד להטמיע את הוראות החוק, ובכך יתרמו לקיום הוראות החוק והתקנות שנקבעו מכוחו. .הבדיקה של 69 הבקשות במ שרד הפנים העלתה שהמשרד שלח למגישי 19 ( 28% ) מהבקשות האמורות את ההודעות על ההחלטות בעניינן יותר מ -30 יום לאחר ששלחו את הבקשה או האגרה (לפי המאוחר שבהן), ול -18 ( 95% ) מהם הוא לא שלח את ההודעה הנדרשת המנמקת את הצורך בהארכת תקופת מתן ההחלטה. יצוין שהודעות על ההחלטות בעניין שלוש מהבקשות נשלחו למבקשי המידע 236-262 ,)יום לאחר ששלחו את הבקשה או האגרה (לפי המאוחר שבהן אף שבתנאים שפורטו בחוק הרשות רשאית למסור לפונה את ההחלטה בעניינו 120 יום לאחר מועד קבלת פנייתו לכל היותר. עוד יצוין שבדוח הממונה לא צוין כי משך הטיפול ב-15 מ-19 הבקשות האמורות חרג מ-30 ,הימים שנקבעו בחוק ומכאן שדוח הממונה לא שיקף נכונה את משך הטיפול בבקשות. במועד סיום הביקור ת נמצא כי משרד המשפטים עדיין לא דן במקרים נוספים שראוי לפטור מאגרה וכי לא הוסדר בתקנות האגרות האופן שבו יש לטפל במבקשי מידע שההיגיון מורה שיש לפטור אותם מאגרה. יצוין שבדיון של ועדת החוקה ב- 7.5.07 העירו חברי הוועדה כי החוק אינו מיושם במלואו זה תשע שנים, וכי מתבקש מערך כולל של תיקונים בחוק. לדעת משרד מבקר המדינה, על משרד המשפטים, המופקד על ביצוע החוק, לקדם את ביצוע התיקונים הנדרשים בחוק ולתרום בכך ליישומן המלא של הוראות החוק. משרד מבקר המדינה מעיר למשרד להגנת הסביבה שעליו לפעול לקידום התקנת התקנות, כחובתו בחוק, באחת משתי הדרכים האלה - השגת הסכמה עם משרד האוצר או הבאת המחלוקת להכרעת הממשלה או ראש הממשלה. בחוק נקבע כי עד פברואר 2006 השר להגנת הסביבה, בהסכמת שר האוצר ולאחר שייוועץ בשר המשפטים ובשר הנוגע בדבר, יקבע בתקנות את סוגי המידע על איכות הסביבה שיועמד לעיון הציבור, את דרכי העמדתו ואת המועדים לכך. ביולי 2007 , מועד סיום הביקורת, נמצא כי השר עדיין לא התקין את התקנות, אף שלפי החוק היה אמור להתקינן יותר משנה ורבע לפני כן. הועלה כי פורום הממונים התכנס שנית רק במרס 2007 - שנה וחצי לאחר המפגש הראשון - וכי בפרק הזמן האמור לא פעלו צוותי ההיגוי שהוקמו. רק ביולי 2007 התכנס צוות מצומצם שהחל לדון בנושא האגרות הנגבות במסגרת הליך הטיפול בבקשות למידע על פי החוק. הועלה שממועד החלת החוק (אמצע שנת 1999 ) ועד מועד סיום הביקורת (יולי 2007 ) התקיימו שני ימי עיון בלבד לממונים- אחד התקיים בשנת 1999 , והשני התקיים רק באפריל 2005 - כשש שנים לאחר מכן. יצוין שנוסף על כך עדכן משרד המשפטים מדי פעם בפעם את הממונים באמצעות דואר אלקטרוני. בקרה תקופתית על דרך יישום החוק ברשות מאפשרת לזהות כשלים ביישומו, להפיק לקחים, לתקן את הליקויים שנמצאו ולהעשיר את הידע של הממונים בתחום זה. 21 ( 81% ) מ-26 הרשויות שמילאו את השאלון ציינו שלא בוצעה בהן בקרה על דרך יישום החוק, אף לא בידי הביקורת הפנימית של הרשות. רק חמש ( 19% ) מהרשויות77 דיווחו שגורם פנימי ברשות ביצע בקרה בנושא78. .2 . 24 מהרשויות63 שמילאו את השאלונים דיווחו על האגרות שגבו ממגישי בקשות למידע. שתי רשויות (משרד המשפטים והב"ה) דיווחו שגבו אגרת בקשה מכל מי שהגיש בקשה למידע באותה שנה; מנתונים שמסרו 22 רשויות אחרות עלה ש -1164 (%50 ) מהן לא גבו אגרת בקשה עבור %55-%100 מהבקשות שהוגשו להן באותה שנה - הן בשל הפטורים שנקבעו בחוק והן בשל סיבות אחרות. יצוין שמהנתונים שנמסרו לא ניתן היה להבחין בין המקרים שבהם לא נגבתה אגרה בשל פטור הקבוע בחוק ובין המקרים שבהם לא נגבתה אגרה מסיבות אחרות. בין הסיבות לאי-גבייתה של אגרת בקשה שציינו הרשויות: ה פונה הועבר לטיפולו של גורם אחר, המידע המבוקש לא נמצא, המידע התבקש לצורכי לימודים ומחקר או היה זמין, אף שעל פי החוק והתקנות שנקבעו מכוחו כל הסיבות האמורות אינן מקנות פטור מאגרת בקשה. עולה מכך שאף כי בחוק ובתקנות שנקבעו מכוחו נקבעו הנחיות ברורות בנוגע לגביית אגרות, בחלק מהמקרים הממונים סבורים כי אין הצדקה לגבות את האגרות, אף שבנסיבות העניין החוק והתקנות שנקבעו מכוחו אינם מתירים להם לפעול על פי שיקול דעתם. . מלאים, מאחר שאחד מפרקי הנהלים, המכונה "הליך הטיפול", אינו מתפרסם באתר. לטענת המשרד, ההליך האמור לא פורסם משום שמדובר בעני ין פנימי שאינו משקף את זכויותיו וחובותיו של האזרח אלא עוסק באופן ביצועה של עבודת המשרד ועל כן אין צורך לפרסמו בקרב הציבור19 . יתרה מזו, משרד הפנים אינו מציין באתר האינטרנט שלו שהנהלים באתר אינם כוללים את פרק "הליך הטיפול", ומכאן שלא ניתן לדעת שמוצג בו מידע חלקי בלבד. לדעת משרד מבקר המדינה הפרקים האמורים, הדנים בהליך הטיפול, כוללים גם מידע הנוגע לציבור ועל כן ראוי שהמשרד יפרסמם באתר האינטרנט של המשרד. למשל, בפרק הליך הטיפול שב"נוהל הטיפול בהסדר מעמד לבני זוג של אזרחים ישראלים, לרבות בני אותו מין"20; מפורט סוג הרישיון שיינתן לבן הזוג הזר אם יהיו ממצאי הבדיקה חיוביים, משמע המעמד שיקבל בישראל, למשל מעמד של תושב ארעי או מעמד קבע. הדבר קובע למעשה את הזכויות שמוקנות לו בישראל כמו הזכות לעבוד, זכויות בנושא בריאות וזכויות סוציאליות. עוד קובע הליך הטיפול את פרק הזמן שבו יהיה כל מעמד בעל תוקף. דוגמה נוספת - "נוהל מתן מעמד בישראל לקטינים שנולדו בישראל בדרך של הכרה באבהות"21 . הנוהל עוסק בבירור אבהות על ילד שנולד לאב ישראלי ולאם שאינה ישראלית. בהליך הטיפול בנוהל זה מפורטים קריטריונים שעל פי השילוב ביניהם יוחלט מה יהיה מעמדו של הקטין - מדובר בקריטריונים הנוגעים למעמדו של האב בישראל (אזרח ישראלי, תושב קבע וכו'), למצבם האישי של האב והאם (נשואים, ידועים בציבור וכו') ולמעמדה של האם בישראל. בנוהל מפורטות גם הראיות שעל ההורים להציג בהתחשב בשילוב הקריטריונים האמור, וההחלטות הנוגעות למע מדו של הקטין בישראל שיש לקבל לפיהן. לקריטריונים המפורטים בנוהל יש נגיעה ישירה להורים ולילדים והם משפיעים במישרין על זכויותיהם בישראל. .הועלה כי במועד הבדיקה, מרס 2007 , לא נמצא בשניים מ-25 האתרים שנבדקו (אתרים של המשרד לקליטת העלייה ושירות התעסוקה) כל מידע על יישום החוק ואף לא דוחות שנתיים כנדרש בתקנות, וכי גם שימוש במנוע החיפוש לא הועיל במציאת המידע המבוקש; באתרים אחרים נמצא מידע כל שהוא על יישום החוק אך היה קושי לאתרו: בשמונה (%32 ) מהאתרים25 לא נמצא קישור למידע בדף הראשי של האתר ואף לא במפת האתר, ובשלושה מהם - האתרים של משרד המשפטים, המשטרה ונש"מ - אף לא היה אפשר להיעזר במנוע החיפוש משום שהוא הפיק תוצאות רבות מאוד, וחלקן לא נגעו לנושא. כמו כן בשבעה ( 28% ) מהאתרים26 המידע לא פורסם באופן מרוכז, והיה צורך "לשוטט" באתר כדי לאתרו. 2. : דוח ממונה במועד הבדיקה, מרס 2007 , נמצא כי ב -11 ( 44% ) מהאתרים שבהם לא פורסם הדוח השנתי לא פורסם גם דוח ממונה. מכאן שלא הוצג בה ם המידע שיש לכלול בדוח הממונה כנדרש בתקנות - לא הוצגו מספר הבקשות למידע שהוגשו לאותן הרשויות ואף לא מספר הבקשות שנענו בחיוב, שנדחו או נענו באופן חלקי, ולמותר לציין כי לא פורטו העילות למתן מענה שלילי או חלקי לבקשות. כמו כן לא פורסם בהם אם הרשויות נתנו מענה לבקשות למידע במועדים שנקבעו בחוק. נוסף על כך, שני דוחות ממונים אחרים (של משרד התמ"ת והמשטרה) לא היו עדכניים וסיכמו את הפעילות לשנת 2004. ממצאי סריקת אתרי האינטרנט של 25 רשויות ציבוריות מלמדים שחלק מהרשויות לא פרסמו באתריהן את דוחותיהן השנתיים כנדרש על פי התקנות. עוד נמצא כי הרשויות לא פעלו די כדי להביא לידיעת הציבור את המידע הנוגע ליישומו של החוק ואת הדרכים ליצירת קשר עם הממונים ברשויות, וכי הן לא פעלו די כדי להקל על הפונים באמצעות פרסום טופסי בקשת המידע באתר האינטרנט שלהן. אף שפעולות אלה עשויות לסייע בהגברת המודעות לעצם קיומו של החוק, ולעודד את אזרחי המדינה ותושביה לנצל את זכויותיהם לקבל מידע הנוגע ליחיד ולציבור. בתשובותיהן של רוב הרשויות מאוקטובר ונובמבר 2007 למשרד מבקר המדינה נמסר כי הן תיקנו את הליקויים שניתן היה לתקנם מיד וכי בכוונתן לפעול לתיקון שאר הליקויים. במועד סריקת אתרי האינטרנט, מרס 2007 , נמצא כי באתריהן של ארבע27 מ-23 הרשויות הציבוריות שבהן נמצא מידע כל שהוא על יישום החוק לא צוין שם הממונה ברשות, וכי באתר של אחת הרשויות האמורות (משרד המשפטים) אף לא צוינה הדרך ליצירת קשר עם הממונה (כגון כתובת, מספר טלפון או כתובת של דואר אלקטרוני). הבדיקה במרס 2007 העלתה בעניינם של23 מאתרי הרשויות שבהם נמצא מידע על יישום החוק את הממצאים האלה: בארבעה ( %17 ) מהאתרים29 לא נמצא אף אחד משני הטפסים האמורים, בשבעה ( 30.5% ) מהאתרים פורסם טופס בקשה מובנה בלבד, בשבעה ( 30.5% ) אחרים פורסם טופס מקוון בלבד, ורק בחמישה (%22 ) מאתרי הרשויות הציבוריות הוצעו למבקש המידע שתי האפשרויות30. הצגת דוח שנתי ודוח ממונה באתר האי נטרנט: 1 . דוח שנתי : במועד הבדיקה, מרס 2007 , נמצא כי ב -11 (%44)34 מ-25 האתרים שנסרקו לא פורסם הדוח השנתי של הרשות הציבורית, ומכאן שהמידע הכולל תיאור של תחומי פעולתן ואחריותן של אותן הרשויות ופירוט סמכויותיהן לא הוצג כנדרש בתקנות. יצוין כי על פי התקנות יש לפרט בדוח השנתי מידע נרחב, ובכלל זה מידע על המקומות והמועדים שבהם ניתן לעיין בהנחיות המינהליות, אך מאחר שרשויות אלה לא פרסמו את הדוח השנתי, לא היה ניתן לקבל את המידע האמור. בבדיקה עלה שחלק מהרשויות לא הציגו את הדוחות השנתיים כנדרש. 16 מהרשויות השיבו בשאלון על השאלה שנגעה לפרסום הדוח השנתי שלא באמצעות האינטרנט. מדיווחיהן עלה כי שתיים מהן (משרד ראש הממשלה והאוצר) לא העמידו את הדוח השנתי לעיון הציבור במשרדן הראשי, וכי שתי רשויות אחרות (משרד החינוך ושב"ס) שיש להן לשכות מחוזיות לא העמידו אותו לעיון הציבור בלשכותיהן המחוזיות. אשר להפצת הדוח השנתי - 11 ( 69% ) מ-16 הרשויות האמורות הפיצו אותו רק לחלק מהמקומות שנקבעו בתקנות: שמונה (%50 ) מהרשויות36 דיווחו שלא שלחו אותו לספריות הציבוריות של הרשויות המקומיות שמספר תושביהן גדול מ - 5,000 ( , ושלוש 19% ) מהרשויות (משרד האוצר, המשטרה ושב"ס) דיווחו שלא שלחו את הדוח לאף אחד מהמקומות שנקבעו בתקנות ואף לא לרשויות המקומיות שמספר תושביהן גדול מ- 5,000. משרד הפנים מפרסם באתר האינטרנט שלו את הנהלים שלפיהם הוא פועל, אולם בדיקת נוהלי מרשם האוכלוסין העלתה שהנהלים שפורסמו באתר האינטרנט אינם הבדיקה העלתה כי17 %(94) מ-18 הרשויות האמורות39 ,, דהיינו רובן המכריע לא פרסמו את מלוא המידע הבסיסי הנדרש. למשל, 12 (%67 ) מהרשויות40 לא פירטו בדוחות השנתיים את המקומות ואת המועדים שבהם אפשר לעיין בהנחיות המינהליות הכתובות שעל פיהן הן פועלות; שבע ( %39 ) מהרשויות 41 לא ציינו שבבעלותן מאגרי מידע 42 אף שלפי רישומי רשם מאגרי המידע שבמשרד המשפטים יש בבעלותן מאגרים כאמור, ושבע (39% ) מהרשויות43 ציינו שבידן מאגרי מידע אך אחת מהן, משרד האוצר, לא פרסמה רשימה כנדרש ורשימתן של שש הרשויות האחרות לא כללה את כל המאגרים הרשומים אצל רשם מאגרי המידע; ארבע44 %(31) מ-13 משרדי הממשלה שפרסמו דוח שנתי לא פירטו את רשימת החוקים שהשר העומד בראש המשרד ממונה על ביצועם, ותשעה 45 %(69 ) ממשרדי ממשלה לא פירטו את כל התאגידים שהמשרד אחראי לתחומי פעולתם; שתי רשויות לא דיווחו על תמיכות שנתנו - האחת, המשרד להגנת הסביבה, לא דיווחה שבשנת 2005 נתנה תמיכות המסתכמות בכ-1.7 ,מיליון ש"ח והשנייה, משרד החינוך, לא דיווחה שבאותה שנה נתנה תמיכות בסך כ - 660.62 מיליון ש"ח46. .נמצא ש -1849 (%90) מ -20 דוחות הממונים לא כללו את כל המידע הנדרש: עשרה ( 50% ) מהממונים לא פרסמו נתונים מלאים באשר למספר הבקשות שהוגשו באותה שנה או לא ציינו את מספר הבקשות שנענו לפי סוגי המענה שניתנו בעניינן. למשל, הממונה בהב"ה לא מסר נתונים לגבי אותה שנה כנדרש, אלא מסר את המספר המצטבר של הבקשות שהתקבלו ברשות מאז הוחל החוק וכן את מספר הבקשות שנענו בחיוב מאז הוחל החוק; תשעה 50 (%45 ) מהממונים פרסמו מידע חלקי בלבד - חלק מהם לא פירטו את כל סוגי המענה וחלק מהם פירטו אותם אלא שהפירוט לא תאם לסך הבקשות שהתקבלו. 1451 ( 70% ) מהממונים לא מסרו את המידע הנדרש ע ל העילות לאי -מסירת מידע: חמישה ( 25% ) מהממונים לא פרסמו נתונים על בקשות שנענו חלקית או בשלילה ועקב כך גם לא פירטו את העילות לכך; שישה ( 30% ) מהממונים פרסמו מידע חלקי בלבד- הם לא פירטו את העילות למתן מענה חלקי או לא פירטו את העילות למתן מענה שלילי; שלושה ( 15% )) מהממונים (משרד התחבורה, המשטרה והמוסד לבטל"א ציינו באופן כולל את העילות למתן מענה חלקי או שלילי אך לא פירטו את החלוקה של הבקשות שנענו בשלילה או באופן חלקי לפי העילות המפורטות בחוק. 1252 ( 60% ) מהממונים לא מסרו כל מידע על מועדי מתן המענה לפונים, שאפשר ללמוד מהם אם הרשות עמדה במועדים השונים למתן מענה לציבור שנקבעו בחוק; ועשרה53 (%50 ) מהממונים כלל לא ציינו בדוח אם הוגשו עתירות על החלטות הממונה אם לאו, וכפועל יוצא מכך לא הוגשו תמציות העתירות, שיש להן חשיבות לציבור. .מהממצאים עולה כי בדוחות השנתיים ובדוחות המ מונים לא נמסר כל המידע הנדרש בחוק ובתקנות, וכי הרשויות נבדלות זו מזו באופן יישומו של החוק. אי- הצגת נתוני דוחות הממונה במתכונת אחידה בעייתית במיוחד, שכן הדבר לא מאפשר לקבל תמונה כוללת על שיעור הפניות שנענו, על משך הטיפול בבקשות, על שיעור מבקשי המידע שפנו לערכאות ועל הכרעת בתי המשפט בעניינם. בתשובותיהן של רוב הרשויות למשרד מבקר המדינה נמסר כי באשר לדוחותיהן השנתיים הן תיקנו את הליקויים שניתן היה לתקנם מיד וכי בכוונתן לפעול לתיקון שאר הליקויים. מן הראוי שמשרד המשפטים הממונה על ביצוע החוק ישקול אם לקבוע שהדוחות השנתיים ודוח הממונה יוכנו לפי מתכונת אחידה ויתבססו על נתונים עדכניים ומלאים מאותו סוג, כדי שיהיה אפשר לקבל תמונה כוללת שתלמד אם החוק מיושם כנדרש. .חשיבותו של חוק חופש המידע, התשנ"ח- 1998 , נובעת מכך שהוא מעגן בחקיקה זכות ולפיה כל אזרח או תושב זכאי לקבל מידע מרשויות ציבוריות, כהגדרתן בחוק. החידוש שבחוק הוא בכך שהוא מקנה לפרט את הזכות לקבל מידע בעל אופי ציבורי ולא רק מידע הנוגע לו במישרין, בלא שיידרש לציין את הטעם לבקשתו. החוק מבחין בין מידע שרשויות ציבוריות מחויבות להעמיד לרשות הציבור מיזמתן ובין מידע שהן מחויבות להעמיד לרשותו על פי בקשה לפי ההליכים ולוחות זמנים שנקבעו בחוק. הממונה על ביצוע החוק הוא שר המשפטים. בביקורת נבדק האופן שבו יישמו את החוק 27 רשויות ציבוריות (בהן20 משרדי ממשלה), והיא העלתה ליקויים באופן יישומו של החוק ובמידת יישומו. הליקויים האמורים מלמדים שהחוק אינו מיושם באופן המיטבי וממחישים את הצורך במעקב ובבקרה על יישומו. על הרשויות הציבוריות למלא בקפידה את כ ל החובות הנוגעות למסירת המידע ולהקל על הפונים בהשגת המידע, עליהן להודיע לפונים בעוד מועד על החלטתן באשר לבקשתם ולמסור להם את המידע בתוך פרק הזמן שהוקצה להן בחוק. כמו כן עליהן לרכז את המידע הנוגע ליישום החוק באתרי האינטרנט באופן שהוא יהיה מלא, נגיש, קל לאיתור ומעודכן. עליהן להקפיד לפרסם בכל שנה דוחות שנתיים, בכלל זה דוח ממונה, כנדרש בחוק ובתקנות שהותקנו מכוחו ולהעמיד לעיון הציבור את ההנחיות המינהליות הכתובות שעל פיהן הן פועלות ושיש להן נגיעה או חשיבות לציבור. כמו כן ראוי כי משרד המשפטים ונש"מ יפעלו יחד לארגון ימי הדרכה ובמסגרתם ינחו את הממונים כיצד להטמיע את הוראות החוק, וכי משרד המשפטים, המופקד על ביצוע החוק, יפעל לקידום הכנסת תיקונים הנדרשים בחוק ובתקנות שהותקנו מכוחו. במועד סיום הביקורת נמצא כי פורסמו ארבעה ידיעונים בלבד, וכי האחרון פורסם בדצמבר 2003 - כשלוש שנים וחצי לפני כן. מכאן שבפועל לא נעשה שימוש מספק בערוץ מידע זה, שהיה עשוי להיות לעזר רב לעוסקים בתחום בכל הנוגע להעשרת ידע, למתן הנחיות אחידות ולעדכונם בנושא הפסיקה. אי-עדכון רשימת הרשויות הציבוריות, ובכלל זה אי -עדכון תקופתי של דרכי ההתקשרות עם הממונים באותן רשויות, אינו עולה בקנה אחד עם מטרת פרסום הרשימה - סיוע לציבור באמצעות הפנייתו למקורות המידע המתאימים; ולעתים הדבר אף עלול להטעות בשל הפניה למספרי טלפון או פקס או דואר אלקטרוני שאפשר ואינם עדכניים. בדיקה במשרד הפנים העלתה כי 43 ( 62% ) מ-69 הבקשות שנבדקו נדחו דחייה חלקית או מלאה: 16 ( 23% ) מהבקשות נדחו דחייה מלאה ו-27 ( 39% ) מהן נדחו חלקית. לעומת זאת, לפי הנתונים בדוח הממונה נדחו רק 17 (8%) מ-219 הבקשות - ארבע בקשות נדחו במלואן ו-13 בקשות נדחו חלקית. לעתים לא ציין המשרד בתשובתו למבקש כי בקשתו נענתה באופן חלקי בלבד, אף שהוא נדרש לעשות כן, והיה אפשר ללמוד על כך רק ממכתבי התגובה ששלח מבקש המידע למשרד או ממסמכי המשרד המצורפים לבקשה. למשל, אחד ממבקשי המידע ביקש רשימה של "מפעלים ראויים" במדינת ישראל, אול ם בתשובה ששלח לו המשרד לא צוין שנמסרה לו רשימה חלקית בלבד, ורק במסמכים פנימיים של המשרד, שלא נמסרו לו, צוין שנמחקו מהרשימה מפעלים ביטחוניים. בתשובת המשרד לאזרח אחר, שביקש מידע בעניין חוקי העזר של נס ציונה, נמסר: "מצ"ב החומר המבוקש כפי שנמצא בתיקי משרדנו"; אך לא צוין שהמידע הוא חלקי. רק לאחר ששב ופנה מבקש המידע למשרד נאמר לו כי "מה שלא צורף לא היה בתיק", ומכאן שמתשובת המשרד עולה כי בקשתו של הפונה נענתה מלכתחילה באופן חלקי בלבד, ובלי שהדבר הובא לידיעתו. בבדיקה במשרד הפנים עלה שבתשובת המשרד ל -40 ( 93% ) מ -43 מגישי הבקשות שבקשתם נדחתה דחייה מלאה או חלקית לא צוין כי הם זכאים לעתור על פי החוק. יוער שעל פי לשון החוק נכללות בקטגוריה של בקשות שנדחו גם בקשות שלא נדחו למעשה - למשל בקשות שמגישיהן הופנו למידע שפורסם באינטרנט או לרשות ציבורית אחרת שנושא מסוים הועבר לטיפולה. על משרד המשפטים המופקד על ביצוע החוק לשקול אם להמליץ לתקן את החוק והתקנות שנקבעו מכוחו, באופן שיחודדו ויוגדרו המקרים שבהם בקשה נדחתה בפועל. הבדיקה של 69 הבקשות במשרד הפנים העלתה שהמשרד ביקש מ -23 פונים לשלם אגרות טיפול והפקה, וכי ל -17 %(74 ) מהפונים לא נמסר פירוט של החישוב שנעשה - אילו רכיבים נכללו בעלות (שעות עבודה, צילומים וכדומה) והתשלום בעד כל רכיב. .1. מתשובותיהן של 26 הרשויות שענו לשאלון עלה שכמחציתן לא העמידו לרשות הציבור כנדרש את ההנחיות המינהליות: ארבע ( %15 ) מהרשויות 17 לא העמידו כלל לעיון הציבור את ההנחיות המינהליות, מהן שלוש מסרו את ההנחיות רק לפי בקשה פרטנית, ושמונה ( %31) מה רשויות18 העמידו לעיון הציבור רק חלק מההנחיות האמורות. לדעת משרד מבקר המדינה, אין די במסירתן של הנחיות מינהליות למגישי בקשה פרטנית, הן מאחר שהדבר מנוגד להוראות החוק, והן מאחר שאי-חשיפת ההנחיות לפני כלל הציבור אינה מאפשרת לו לצבור מידע בעניין זכויותיו, בכללן זכויות הנוגעות לקבלת מידע.
.מתשובותיהן של 24 רשויות שדיווחו על נושא האגרות במס גרת השאלון עלה שההכנסות מאגרות הסתכמו ב- 132,223 ש"ח לשנה. עוד עלה שארבע רשויות67 הפקידו את ההכנסות מאותן אגרות בקופת הרשות הציבורית ולא זקפו אותן להכנסות המדינה. יתר על כן, חלק מהרשויות הציבוריות, בהן רשויות מקומיות, אינן אמורות לזקוף את ההכנסות מאגרות חופש המידע לזכות הכנסות המדינה אלא מפקידות את הכספים בקופתן. במקרים אלה הפונה עלול להתבקש לשלם פעמיים אגרת בקשה בעבור אותה בקשה למידע. דוגמה לכך שפונה התבקש לשלם פעמיים אגרת בקשה, לשתי רשויות, בעבור אותה בקשה הוצגה לוועדת החוקה68.