משטרת ישראל . היבטים בטיפול המשטרה בקטינים המעורבים לכאורה בפלילים לדעת משרד מבקר המדינה, שיעור החקירות של קטיני ם שנעשה בהן שימוש בחריגים הוא משמעותי. על המשטרה לבחון בצורה פרטנית את המקרים הללו, ובפרט את המקרים שבהם נעשה שימוש ביותר מחריג אחד. באמצעות בחינה כזאת היא תוכל לבדוק אם אין ידה קלה במתן אישורים לשימוש בחריגים הקבועים בחוק הנוער, ולוודא באמצעות נתונים כי החריג אינו הופך להיות הכלל. תיקון החוק מדגיש את התפיסה הגורסת שעל הטיפול בנוער החשוד שעבר על החוק להיות בעל אופי שיקומי, וכי נקיטת הליכים נגד קטין תיעשה תוך שמירה על כבודו ותוך מתן משקל לשיקומו ולשילובו בחברה. בתיקון נקבע שיש לתת לקטין הזדמנות להביע את עמדתו, את רצונו ואת רגשותיו בדרך המותאמת לגילו ולצרכיו. עם זאת, עדיין אין בחקיקה הישראלית הסדרה כוללת ושיטתית של השתתפות ילדים בהחלטות הנוגעות אליהם, כפי שמחייבת האמנה וכפי שהודיעה המדינה שתעשה כבר בדוח הראשון. מאז חתמה ישראל על האמנה ואשררה אותה חלפו יותר מ-20 שנה, אך טרם ננקטו כמה מן הצעדים המשמעותיים שהומלצו בה. אמנם אין חובה לאמץ את כל האמצעים והמנגנונים המפורטים בה, ככתבם וכלשונם, אולם רצוי שמכלול הנושאים שבהם היא עוסקת ייבדקו ויטופלו באופן מערכתי, ומתוך מחויבות להגשים הלכה למעשה את מחויבויותיה הבין-לאומיות של מדינת ישראל, בתחום ההגנה על זכויות האדם והחלתן. . מן התרשימים עולה שבשנים 2004 -1990 חלה עלייה של יותר מ- 100% במספר התיקים שנפתחו לקטינים, ובשנים 2012 -2004 החלה מגמת ירידה. ביחס שבין תיקי ט"מ לתיקי פ"א כמעט לא חל שינוי. חרף הרצון להימנע מתיוג הקטינים כעבריינים, בשנים 2012 -2008 שיעורם של תיקי פ"א, תיקים המופיעים במרשם הפלילי, עדיין עמד על כ - 70% מכלל התיקים שנפתחו לקטינים. מכאן שמרבית התיקים עדיין מופיעים במרשם הפלילי והפרטים האישיים של הקטינים מופיעים במאגר הממוחשב של המשטרה. מן התרשימים עולה כי קיימת שונות בין המחוזות במספר התיקים שנפתחו לנוער ובתמהיל בין תיקי ט' וט"מ ובין תיקי פ"א. במחוז ירושלים ובמחוז ש"י שיעור תיקי הפ"א גבוה ועומד על כ- 80% מכלל התיקים שנפתחו בהם לקטינים, בשאר המחוזות שיעורם כ- 75%-60% מכלל התיקים, ואילו במחוז הצפון שיעורם נמוך מ- 50% . משרד מבקר המדינה מעיר כי גם במחוזות האחרים, לא רק במחוזות ירושלים וש"י, שיעורם של תיקי הפ"א גבוה ונע בין 70%-60% ורק במחוז צפון שיעורם נמוך מ- 50% . לדעת משרד מבקר המדינה, על מחלקת הנוער במטה הארצי לבחון אם השונות בין המחוזות נובעת מסיבות אובייקטיביות, או שמא יש מחוזות הבוחרים במסלול מחמיר לעומת מחוזות אחרים הנוטים להעדיף את המסלול המקל. על מחלקת הנוער לפעול לכך שבכל המחוזות יוטמעו ההנחיות בדבר הליכי הטיפול הרצויים בקטינים, בהתאם לחוק הנוער, לנוהלי המשטרה ולעקרונות שהותוו בפסיקת בית המשפט בתחום הטיפול בקטינים. הדוח הראשון שהגישה ישראל לוועדה מלמד שהיא טרם טיפלה במגוון נושאים שהומלצו באמנה, ובהם חקיקת חוק מקיף לזכויות הילד שיכלול את העקרונות והזכויות שהוגדרו באמנה, הקמת מנגנון לשיתוף פעולה בין כל הגורמים המטפלים בילדים ולתיאום בין -משרדי ובין -מגזרי, אימוץ תכנית פע ולה לאומית שתעסוק במכלול הנושאים הרלוונטיים לילדים, איסוף מידע על מצב הילדים בארץ, גיבוש אסטרטגיה לאומית מקיפה למניעת התעללות בילדים והקצאת משאבים מתאימים לצורך חיסול העוני בקרב ילדים. 2. ביוני 2010 , כעבור כתשע שנים מהגשת הדוח הראשון, הגישה ישראל לוועדת האו"ם את הדוח התקופתי השני, ובו פירטה את הפעולות שעשתה לקידום זכויות הילד הנזכרות באמנה ממועד הגשת הדוח הראשון ועד שנת 2010 (להלן- הדוח השני). בדוח השני מובאת התייחסות ישראל להערות הוועדה על הדוח הראשון; התייחסות זו מלמדת שרק חלק מן האמצעים המומלצים בה מו פעלים הלכה למעשה. ההמלצות העיקריות שטרם יושמו כוללות את הנושאים האלה: אין בישראל גורם ממשלתי אחד המטפל בזכויות ילדים וטרם הוקם גוף סטטוטורי העוסק בזכויות הילדים ובבקרה על יישום האמנה; אין גורם מתכלל לפעולות של ארגונים ציבוריים רבים הפועלים ליישום האמנה; אי ן מידע מלא על המנגנונים לשיתוף פעולה בין גופים ממשלתיים בנושא ילדים, על התקציבים הממשלתיים המיועדים לילדים ועל איסוף וניתוח של נתונים מקיפים ומהימנים על ילדים. מהתרשים עולה כי בשנים 2012 -2008 , לאחר חקיקת תיקון14 ב- 2008 , לא חלה ירידה של ממש במספר מעצרי הקטינים. בשנים 2011 -2009 חלה בכל שנה ירידה קלה של כ-2% במספרי המעצרים, ובשנת 2012 חלה עלייה של כ-2%. חרף השינוי המהותי שנעשה בתיקון 14 בסוגיית מעצרם של קטינים, הנתונים מצביעים על חשש שהתיקון לא הוטמע ולא הופנם במלואו. התפיסה החדשה שבאה לידי ביטוי בתיקון 14 מבקשת לתת משקל רב יותר לזכויותיו של קטין שחשוד ושנאשם בביצוע עברות, תוך התחשבות בעקרון-העל של טובתו, כמו גם בשאיפה להחזיר למוטב בני נוער שעברו עברה. על רקע תפיסה זו, כאמור, נקבע בתיקון 14 כי יש להפעיל מעצר נגד קטינים רק כמוצא אחרון. גם בפסיקת בית המשפט העליון נקבע שמעצרו של קטין הוא אמצעי חמור וחריג, ולכן אין לבצע מעצר כאמור באופן תדיר אלא באופן מידתי וזהיר, כפי שמתחייב גם מהוראות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. על המשטרה אם כן להטמיע בשטח את ההנחיות שבתיקון 14 , כפי שפורשו על ידי בית המשפט העליון, ולוודא שהחוקרים בתחנות המשטרה פועלים בהתאם להוראותיו, לרבות בכל הקשור להפעלת סנקציית המעצר כמוצא אחרון, כדי למזער את ההשלכות הקשות שעלולות להיות למעצר על הקטין ועל עתידו. התבחינים להשתתפות בקד "ם כוללים כאמור את הודאת הפוגע בביצוע המעשה ואת הסכמתו של הנפגע לקיום התהליך. תבחין מחייב נוסף הוא מעורבות ההורים או תומכים מהמשפחה המורחבת, האמורים לסייע בבניית תכנית לפיצוי הנפגע ולשיקום הקטין הפוגע. מכאן שבהיעדר תמיכה משפחתית, התהליך נועד מראש לכישלון. סוגיית זכותו של הקטין להיוועצות עם סנגור לצד משמעות זכותו לוותר עליה, היא אכן סוגיה הדורשת הסדרה. תשובות הגופים השונים שהובאו לעיל, ובמיוחד תשובת המשרד לבט"פ, מדגישות את העמימות הקיימת לגבי המועד שבו נחקר הופך לעצור, ולגבי הסיבות לאי -היוועצות הקטין עם עורך דין. לעמימות זו השלכות בעלות משקל על זכויותיו של הקטין, ולפיכך על המשטרה, המשרד לבט"פ ומשרד המשפטים מוטלת החובה לפזר את העמימות בהקדם. על פי הנתונים דלעיל, לא ברור אם השוטרים הבאים במגע עם קטינים מודעים לחובתם להבהיר לכל קטין את זכויותיו ואת משמעות הוויתור על זכויות אלה. משרד מבקר המדינה מעיר למשטרה כי עוד לפני התאמת תזכיר חוק חקירת חשודים לקטינים, עליה להקפיד שתיקי החקירה יכללו מידע מפורט ושיצוין בהם מתי הוגדר הקטין כעצור ומה היו הסיבות לאי-היוועצותו בעורך דין. כמו כן, עליה לוודא שההסבר הניתן לקטין מותאם לגילו, למידת בגרותו ולצרכיו, בשפה המובנת לו וברמת שפה המובנת לו, לדאוג שהוא הבין כראוי את השלכות החלטתו לוותר על זכות ההיוועצות ולתעד את ההחלטה. בשנת 2012 היו 6,480 פניות של קטינים לבקשת ייצוג מהסנגוריה הציבורית, ומהן רק 3,250 התקבלומהמשטרה לפני חקירה 45. מכאן שבקשתם של כ-%50 מן הפונים הגיעה לאחר החקירה. בתרשים שלהלן נתונים על שיעור הפונים לסנגוריה הציבורית לפני החקירה, שיעור הפונים לאחר החקירה, ושיעור הפונים שבקשתם לייצוג נעשתה רק בעת הדיון בעניינם בבית המשפט, בהתאם למחוזות שבהם פרוסות לשכות הסנגוריה הציבורית. מן התרשימים עולה שהתכנית נותנת מענה רק לחלק קטן מאוד של קטינים שעברו על החוק: בשנת 2011 הופנו אליה רק כ- 2.3% ,קטינים שנפתחו להם תיקי פ"א ובשנת 2012 כ- 5.7% . עוד עולה שב - 2012 כ- 41% בלבד מבין אלה שהופנו לקד"ם התחילו בפועל את התהליך, ורק כ- 28% סיימו אותו. חלקם מתוך סך כל תיקי פ"א היה מזערי - 2.3% מהקטינים שנפתחו להם תיקי פ"א התחילו את התהליך, ורק 1.6% .סיימו אותו תכנית מיל"ה היא תכנית מניעה במהותה, המיועדת הן לקטינים המצויים בסיכון והן לקטינים עוברי חוק, והיא אינה מוגדרת כהליך חלופי להליך הפלילי או לחלק ממנו. חשיבותה אינה מוטלת בספק, אך אין בה מענה מלא לדרישות המוצגות באמנה ובתיקון 16 .לחוק הנוער למרות הקביעה בחוק הנוער ש קטין לא ייחקר בתחנת המשטרה בשעות הלילה , להוציא חריגים, ואף שגם פקודת מטא"ר קבעה כי "ככלל, תיערך חקירת קטין בשעות היום", כשליש מהקטינים נחקרו בשעות הלילה. מן התרשים עולה כי קיימת שונות רבה בין המחוזות השונים. במחוז ירושלים נרשם המצב הטוב ביותר, ובו יותר מ - 80% מן הפניות נעשו לפני חקירה. גם במחוז דרום שיעור הפניות לפני חקירה היה גבוה משיעור הפניות לאחריה. בנצרת, בחיפה, בתל אביב ובמרכז המצב טוב פחות - כ- 60% מןהפניות היו לאחר החקירה. עוד עולה שהבקשה לייצוג של כ -8% מןהפונים לא התקבלה בשלב החקירה, אלא התקבלה לראשונה בבית המשפט. משרד מבקר המדינה גם מעיר למשטרה שאף שעשתה כברת דרך בכל הנוגע להליכים שהיא נוקטת נגד קטינים, עליה להמשיך ולפעול בנחישות כדי להטמיע את הוראות תיקון 14 , לרענן את ההנחיות, לוודא שהתפיסה הגלומה בהן הוטמעה בכל תחנות המשטרה ולהבטיח כך את זכויות הקטינים וקיום של הוראות החוק. משרד מבקר המדינה מצא כי רק בתיק אחד במדגם צוין במפורש שהחקירה נערכה בידי חוקר נוער. בתיקי המעצרים לא מצוין אם החקירה נעשתה בידי חוקר נוער מוסמך או בידי חוקר אחר שקיבל לכך אישור. מן המדגם עולה כי ביותר מ- 4,600 מן התיקים (כ - 92% ) לא צוין אם החוקר היה חוקר נוער ואם החקירה נעשתה בהתאם לפקודת מטא"ר. (א) הבדיקה העלתה כי ב -69 תיקים (כ - 20% ), חקירת הקטינים התקיימה בשעות הלילה וללא נוכחות הורה. על פי מקדמי הניפוח אפשר להסיק כי מצב זה התקיים ביותר מ-950 .תיקי חקירה (ב) הבדיקה העלתה כי ב -161 תיקים (כ - 47% ), חק ירת הקטינים הייתה ללא נוכחות הורה וההודעה לקטין על זכויותיו הייתה חלקית. על פי מקדמי הניפוח אפשר להסיק, כי מצב זה התקיים בכ- 2,400 תיקים. עוד נמצא כי ב-101 תיקים (כ- 29% ), חקירת הקטינים הייתה ללא היוועצות עם סנגור וההודעה לקטין על זכויותיו הייתה חלקית. על פי מקדמי הניפוח אפשר להסיק כי מצב זה התקיים בכ- 1,500 .תיקים (ג) הבדיקה העלתה כי ב-15 תיקים (כ-4% ), חקירת הקטינים נעשתה שלא על ידי חוקר נוער וללא נוכחות הורה. על פי מקדמי הניפוח ניתן להסיק כי מצב זה התקיים בכ-200 תיקים. עוד נמצא כי ב -14 תיקים (כ -4% ), חקירת הקטינים התקיימה בשעות הלילה ולא בידי חוקר נוער. על פי מקדמי הניפוח ניתן להסיק כי מצב זה התקיים בכ-190 תיקים. יצוין כי אמנם מדובר במספר קטן יחסית של תיקים, אך על המשטרה להקפיד שחקירת הקטינים תיעשה בידי חוקר נוער, על אחת כמה וכמה במקרים שבהם אין נוכחות הורים או שהחקירה נעשית בלילה. משרד מבקר המדינה מעיר כי בדיקת תיקי המדגם העלתה שב -91 תיקים (כ - 26% ), נערכה חקירת הקטי נים ללא נוכחות הורה וללא היוועצות עם סנגור, כך שלא ניתן מענה למקרי חקירה לפני מעצר וגם לא למקרי מעצר לפני החקירה. על פי מקדמי הניפוח, אפשר להסיק כי מצב זה התקיים ביותר מ- 1,300 מקרים. זהו מצב מדאיג המלמד שבמספר גדול של תיקים, זכויות היסוד של הקטינים אינן מקוימות. יצוין כי גם בית המשפט התייחס למקרה כזה וקבע46 : "במקרה שהוחלט שלא ניתן לחקור את הקטינים בנוכחות ההורים, מן הראוי שמשטרת ישראל תדאג להתייצבות של עורך דין כדי לדאוג לאינטרסים של הקטינים שבגלל גילם אינם יכולים לשקול את כל השיקולים הרלוונטיים". לדעת משרד מבקר המדינה, על המשטרה להטמיע לאלתר בכל המחוזות את החובה לפנות לסנגוריה הציבורית במקרים שבהם אין לקטין סנגור, וזאת בטרם תחילת החקירה. 1. מן המדגם עולה כי בכ- 40% מן התיקים לא הייתה היוועצות עם סנגור לפני חקירת הקטין, וכ - 23% מן הקטינים ויתרו על זכות ההיוועצות עם סנגור לפני חקירתם. בסך הכול כ- 63% .מן הקטינים נחקרו בלי שנועצו קודם החקירה עם סנגור משרד מבקר המדינה מעיר שעל פי מקדמי הניפוח אפשר להסיק שבכ- 3,200 תיקי מעצרים לא מימשו הקטינים את הזכות להיוועץ עם סנגור לפני החקירה. יצוין כי בכ- 2,100 תיקים הדבר נעשה אף בלי שיש תיעוד לוויתור זה מצד הקטין. על פי מקדמי הניפוח אפשר להסיק שבכ- 1,100 תיקים היה ויתור מצד הקטין. יוער כי לפי המדגם, כ- 38% מן הקטינים שוויתרו על הזכות להיוועץ עם סנגור היו בגילי 15-12. משרד מבקר המדינה מברך את המשטרה על הצעדים שהיא נוקטת כדי להסיט את הטיפול בקטינים מן הנתיב הקונבנציונלי, ברוח העיקרון המקדם מסלולי שיקום על פני ענישה; אך עם זאת הוא סבור שעליה להמשיך ולאתר תכניות חלופיות עבור קטינים שעברו על החוק, כדי להגדיל באופן ניכר את מספר הקטינים היכולים להשתתף בהן. . מממצאי פרק זה עולה כי זכויות קטינים מופרות לעתים קרובות בידי משטרת ישראל. תוצאות המדגם מלמדות שתיקון 14 .לא הוטמע דיו, ואינו מיושם כנדרש בשנת 2012 בכ- 1,300 תיקי מעצרים לא הייתה הודעה להורים; בכ - 3,200 תיקים התקיימה חקירת הקטינים ללא נוכחות הורה או קרוב אחר ; ביותר מ - 3,700 תיקים מסרו החוקרים לקטין הודעות חלקיות על זכויותיו; בכ - 1,600 תיקים נעשו החקירות בשעות הלילה, וכ-580 מהן נעשו ללא אישור קצין כנדרש. על טיפול המשטרה בקטינים ניתן ללמוד לא אחת מן הביקורות של בתי המשפט, אשר מציגות תפקוד לא תקין של המשטרה במקרים רבים. במרבית תיקי החקירות חסר מידע על מלוא הטיפול בקטין, כתוצאה מכך לא ניתן לקיים פיקוח ובקרה ואין לדעת אם הטיפול נעשה בהתאם להוראות הדין. המידע החסר נוגע בעיקר למועד שבו הוגדר הקטין כעצור, לנוכחות או אי-נוכחות ההורים בחקירה, להיוועצות עם עורך דין, למשלוח הודעות לסנגוריה הציבורית ולחקירה בשעות הלילה. משרד מבקר המדינה מעיר כי מאחר ששיעור החריגות המשתקפות מדוח זה הוא ניכר, אין המשטרה יכולה להישען על הנחות מקלות בעניין זה וכי הנתונים המוצגים כאן מחייבים אותה לבחינה יסודית של כל הליך הטיפול בקטינים. משרד מבקר המדינה מעיר למשטרה כי גם בעניין זה עליה לוודא כי תיקי המעצרים כוללים את מלוא הפרטים הנחוצים, כדי שניתן יהיה לקיים פיקוח ובקרה, ולוודא שהקטינים נחקרו בי די חוקרים שהוסמכו לכך, או בידי חוקרים שקיבלו אישור לקיים את החקירה. משרד מבקר המדינה מעיר כי חוק הנוער קובע זכות לנוכחות הורה של חשוד בחקירה, וכי לגבי קטין עצור - הדבר נתון לשיקול דעת המשטרה. הנחייתו של המשנה לפרקליט המדינה (עניינים פליליים) דאז הרחיבה את הגדרת "עצור", מה שמביא בפועל לצמצום הזכות לנוכחות הורה. אולם הנחיה זו לא תורגמה להנחיה רשמית המורה לכלל השוטרים כיצד עליהם לפעול, ולא הופצה למרחבים ולתחנות המשטרה השונות. משרד מבקר המדינה סבור אפוא שעל המשטרה לבחון את ההנחיה ואת השלכותיה לנוכח תיקון 14 .והאמנה קטינים חשודים זכאים להיחקר בנוכחות הוריהם או קרוביהם, וכשמדובר בקטינים עצורים זהו עניין שבשיקול דעת המשטרה. אולם מתיקי המעצרים אי אפשר לדעת ממתי בדיוק הקטין מוגדר כעצור, ומכאן שאי אפשר לדעת מתי נוכחות הורים או קרובים הופכת מזכות לעניין שבשיקול דעת המשטרה. משום כך לא ניתן לבחון כהלכה כיצד מיישמת המשטרה את הוראות הדין של תיקון 14 . בביקורת נמצא כי 3,200 מ- 5,038 הקטינים שבשנת 2012 נפתחו להם תיקי מעצר נחקרו ללא נוכחות הורה או קרוב. משרד מבקר המדינה מעיר כי המספר הגדול של קטינים שנחקרו שלא בנוכחות הורה או קרוב, צריך להדליק נורת אזהרה במחלקת הנוער ולאותת שקיים חשש כי הוראות התיקון אינן ממומשות בפועל. הדבר מחייב ביצוע יעיל של שתי פעולות עיקריות: לפעול בהקדם לכך שתיקי החקירה יכללו פרטים לגבי המועד המדויק שבו הוגדר הקטין כעצור; ולקיים בקרות שוטפות שיבטיחו את שמירת מלוא זכויותיהם של הקטינים בהתאם להוראות הדין. 3. המדגם מעלה בעיות נוספות המצביעות על מורכבות הנושא ועל הצורך להקפיד על יישום ההוראות ועל מתן הנחיות בכל הקשור למעורבות הורים בחקירת קטינים, כמפורט להלן: בחלק מתיקי המדגם עולה כי חוק רים הסתפקו בהתנגדות הקטין לנוכחות הורים, בלי לציין את נימוקיו ובלי להסביר מדוע קיבלו את עמדתו. המשטרה לא הגדירה בנהלים פנימיים מה כולל אותו "מאמץ סביר" לאיתור הורה או קרוב אחר ולזימונם, ואילו פעולות יש לנקוט כדי לבצע זאת. מאחר שאין בהוראות ובטפסים של חקירת קטינים כל התייחסות לנושא ומאחר שהמשטרה אינה מתעדת זאת, אין לדעת אם הנושא הובא לידיעת ההורים ואם הובאו לפניהם הוראות החוק וסייגיו. חקירה מתמשכת : חרף הוראת חוק הנוער בדבר זכות קטין לא עצור לנוכחות הוריו בחקירתו, אין במשטרה הוראות המחייבות לזמן את ההור ים במקרים שבהם החקירה מתפצלת לכמה מפגשים. בפועל, כאשר החקירה מפוצלת החוקרים אינם ממלאים את הטפסים הדרושים בכל זימון של הקטין, אלא רק לפני החקירה הראשונה. נמצא כי בטפסים שקציני החקירות ממלאים, הם אינם מפרטים בדרך כלל את האמצעים שנקטו ואל מי פנו במקרים שבהם נבצר מן ההורים להגיע. המשטרה לא קבעה בכללים מה הוא אותו "זמן סביר", וקיים חשש שההחלטה בעניין זה משתנה מחקירה לחקירה ומתחנת משטרה אחת לאחרת. לפיכך ראוי שהמשטרה תקבע את טווח הזמן הסביר שיש להמתין לבוא הורה או קרוב אחר של הקטין, באופן שלא יפגע בחקירה. מן המדגם עולה כי בכ- 26% מן התיקים לא צוינה כל הודעה להורים; מכאן שעל פי מקדמי הניפוח, בכ - 1,300 תיקים מ - 5,038 תיקי המעצרים לא הייתה הודעה להורים. לגבי נוכחות הורים בחקירה, הנתונים מלמדים שכ- 64% מהקטינים נחקרו ללא נוכחות הורים; מכאן שעל פי מקדמי הניפוח, בכ - 3,200 מ- 5,038 תיקי המעצרים הייתה חקירת הקטינים ללא נוכחות הורים. מתוך 221 תיקי המדגם אשר חקירת הקטינים נעשתה בהם ללא נוכחות הורים, כ- 33% נפתחו לקטינים בגילי 15-12 ; מכאן שעל פי מקדמי הניפוח, חקירת הקטינים בגילים הנמוכים התקיימה ללא נוכחות הורים ביותר מ- 1,000 תיקי מעצרים, זאת אף שמדובר בגילים צעירים מאוד שנוכחות מבוגר היא חיונית בהם. עוד עולה שביותר מ -30 מתיקי המדגם - כלומר, בכ -480 תיקים בפועל - המתייחסים לקטינים בגילי 15-12 ., לא נמסרה כלל הודעה להורים נתוני המדגם מלמדים שבסך הכול בכל מחוזות המשטרה לא הייתה נוכחות הורים ביותר מכ - 60% מן התיקים. עם זאת קיימת שונות רבה בין המחוזות: במחוזות ירושלים והמרכז בכמחצית מן התיקים לא נכחו ההורים בחקירה, בדרום - בכ- 60% , בצפון ובחוף - בכ- 70% , ובתל אביב ובמחוז ש"י- בכ- 80%. משרד מבקר המדינה מעיר למשטרה שהיה עליה לתקן את פקודת המטא"ר סמוך לקבלת תיקון 14 , ולא להמתין עד שנת 2013 . על המשטרה לפעול להטמעת התיקון בקרב כל דרגי השטח ולוודא שהם פועלים בהתאם להוראה החדשה. להורי הקטינים מעמד מיוחד הן על פי חוק הנוער והן על פי האמנה, ונוכחותם לצד ילדיהם חיונית. מטבע הדברים הוראות חוק הנוער בעניין נוכחות הורים בחקירה הן כלליות, ויישומן במסגרת עבודתן של תחנות המשטרה במרחבים ובמחוזות מחייב קביעת הנחיות מפורטות והטמעתן בקרב השוטרים. לפיכך על המשטרה לקבוע כללים ברורים ומפורטים בעניין סוגיית נוכחות ההורים בחקירה, וזאת כדי להבטיח שהטיפול בקטינים יהיה אחיד ושהחוק ייושם בתחום זה באופן שמגשים את תכליתו. מן הממצאים שהובאו לעיל עולה חשש כי הוראות תיקון 14 אינן ממומשות בפועל על ידי המשטרה. מהמדגם עולה כי בכ - 98% מהתיקים הודיעו לקטין על זכויותיו; עם זאת, בכ - 73% מהתיקים ההודעה הייתה חלקית, ולקטין פורטו רק חלק מזכויותיו. על פי מקדמי הניפוח, ביותר מ- 3,500 תיקי מעצרים בשנת 2012 נמסרה לקטינים הודעה חלקית בלבד על זכויותיהם. משרד מבקר המדינה מעיר כי בשל המצב העמום הנוכחי, שבו לא ניתן לדעת בוודאות ממתי הקטין מוגדר כעצור, על המשטרה לנסח הנחיות מפורטות ולגבש טפסים מתאימים שיפרטו את השלבים שבהם נערך מעצרו של הקטין ויסייעו לקבוע אם זכויותיו נשמרו בהתאם להוראות הדין. כמו כן, על המשטרה לוודא שהנוסח החדש של ההודעה לקטין חשוד על זכויותיו בטרם חקירתו - בהתאם לתקנות החדשות - יהיה שגור אצל חוקרי הנוער ובקרב כל דרגי השטח הבאי ם במגע עם קטינים. על המשטרה להחיש את הכנסת הטפסים למערכת הממוחשבת. ממצאי הבדיקה מעלים את החשש שבתקופת הביקורת הוראות החוק לא יושמו במלואן, שנפגעו קשה זכויות היסוד של הקטינים ושהמשטרה יידעה את הקטינים רק על חלק מזכויותיהם, באופן שלעתים הם אף לא יודעו על זכו תם הבסיסית להיוועץ בעורך דין וזכאותם לייצוג בידי סנגור ציבורי. ממצאי דוח זה מעידים שההוראות בתיקון 14 לחוק הנוער לא הוטמעו דיין בעבודת משטרת ישראל, ונמצאו מקרים רבים שבהם זכויות הקטינים הופרו בעת חקירתם במשטרה. במרבית תיקי המעצרים חסר מידע לגבי טיב הטיפול בקטין ולא ברור אם הוא נעשה בהתאם להוראות הדין. במצב זה לא ניתן לקיים פיקוח ובקרה על תיקי החקירות. משטרת ישראל נדרשת לפעול לאלתר בהתאם לתיקון 14 לחוק הנוער, ולהטמיע את הוראותיו בכל תחנות המשטרה. עליה לוודא שבכל המקרים תתבצע הודעה להורים; שחקירת הקטינים תתבצע בנוכחות הורה או קרוב אחר; שההודעה לקטינים על זכויותיהם תהיה מלאה ומובנת להם; שחקירתם תהיה בשעות היום ולא בלילה, ותיעשה בידי חוקר נוער. אף שהמשטרה עשתה כברת דרך בכל הקשור להליכים הננקטים נגד קטינים, עליה לעשות בדק בית מחודש, לפעול לכך שתיקי המעצרים יכילו מידע מלא על פרטי החקירה, לרבות הקביעה באיזה שלב הקטין הוגדר כעצור, לרענן את ההנחיות ולוודא שהתפיסה הגלומה בתיקון 14 .לחוק הוטמעה בכל תחנות המשטרה ושזכויות הקטינים נשמרות משטרת ישראל מפעילה הליכים חלופיים להליך הפלילי, שמטרתם העיקרית היא הסטת הטיפול בקטין ממסלול ענישה למסלול שיקום. ממצאי הדוח מצביעים על כך שהתכניות הקיימות - קד"ם ומיל"ה - מטפלות במספר קטן מאוד של קטינים. על המשטרה להמשיך וליזום תכניות חלופיות רחבות שיתאימו לכמה שיותר קטינים, כדי שמספר הקטינים שישתתפו בהן יגדל באופן ניכר. .מבקר המדינה שם דגש מיוחד על הבטחת זכויות היסוד של הפרט במדינת ישראל, ובכלל זה על הבטחת זכויותיהם של קטינים. משרד מבקר המדינה הכין דוח זה, העוסק בטיפול בקטינים במערכת אכיפת החוק, במסגרת מימוש מדיניותו זו. מדוח זה עולה תמונת מצב עגומה בכל הקשור ליישום ולהטמעה של הוראות הדין הרלוונטיות העוסקות בזכויות קטינים בהליך הפלילי. האמנה הבין -לאומית לזכויות הילד מעמידה את הילד כישות ב עלת זכויות מהותיות, ולא רק כאובייקט הראוי להגנה. מערכת השיפוט, הענישה והטיפול הנהוגה בישראל מנסה לאזן בין הצורך להגן על זכויותיהם של הקטינים, למנוע את הידרדרותם לעבריינות ולספק להם את מרב הסיכויים לשיקום ולהשתלבות בחברה ובין הצורך להגן על ביטחון הציבור. תי קון 14 לחוק הנוער משקף את התפיסה החדשה לגבי הטיפול בקטינים, השואבת מערכי האמנה, וכן מהוראות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. ראוי שהממשלה תפעל ליישום האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד ובכלל זה תקנה לגורם ממשלתי כלשהו כלים שיאפשרו לו להתמקד בצורכי הילדים ולבחון את האינטרסים שלהם בראייה כוללנית. עליו יהיה לרכז בשיטתיות את המידע על פעילותם של מנגנונים לשיתוף פעולה בין גופים ממשלתיים ב נושא הילדים, את התקציבים הממשלתיים המיועדים להם ולרכז ולנתח את כל המידע הנצבר בעניינם. לדעת משרד מבקר המדינה על המשטרה לוודא ששוטרי המרחבים ותחנות המשטרה ממלאים את הטפסים כנדרש ומזינים את הנתונים למערכת הממוחשבת, כדי שניתן יהיה לקיים פיקוח ובקרה על תיקי החקירות ולוודא כי הטיפול בקטינים נעשה בהתאם להוראות הדין, וכי זכויותיהם נשמרות הלכה למעשה. מן המדגם עולה כי ב -111 תיקים, שהם כ - 32% מתיקי המדגם, החקירה הייתה בשעות הלילה. על פי מקדמי הניפוח, ניתן להסיק שבכ- 1,600 תיקי מעצרים של קטינים התקיימה החקירה בשעות הלילה. במרבית תיקי המדגם יש אמנם אישורים לחקירה בשעות הלילה, אך הם אינם מנומקים ואינם מפרטים מה הייתה ההצדקה החריגה לקיום חקירה בשעות הלילה. במצב זה אין לדעת באילו מקרים נעשה שימוש בתנאים החריגים בהתאם לחוק. עם זאת, לדעת משרד מבקר המדינה ולנוכח מספרן הגדול של חקירות קטינים בשעות הלילה, על המשטרה לוודא שכל תיק שהייתה בו חקירה בלילה יכלול פרטים ונימוקים לגבי נחיצותה, תוך התייחסות לחריגותה לפי החוק. כמו כן, על המשטרה לקיים פיקוח ובקרה בכל המחוזות והמרחבים, כדי להבטיח שכלל הפעולות בתחום זה ייעשו בהתאם להוראות הדין, לרבות חובת ההנמקה. 1. במקרים ש בהם נדרש אישור מיוחד בכתב מקצין, נמצאו הליקויים האלה: לגבי אישור חקירה בשעות הלילה - ב-25 ( תיקי מדגם 363 )מכלל התיקים האישור לא היה חתום, לא נשא תאריך או ניתן בעל פה. לגבי האישור לאי-נוכחות הורה - ב-67 ( תיקי מדגם 995 מכלל התיקים) האישור לא היה חתום, לא נשא תאריך או ניתן בעל פה. 2. גם טופסי ההודעה לסנגוריה הציבורית אינם מלאים, ונמצאו טפסים רבים שאין בהם פרטים על שעת הפנייה או חסר בהם אישור קבלה של הסנגוריה הציבורית. 3. בחלק מתיקי המדגם אין מסמך נפרד ובו פירוט הנימוקים של הקטין במקרים שבהם החליט שלא לממש את זכויותיו. 4. במספר לא גדול של תיקים נמצאו טפסים שהוכנו ונחתמו מראש. הימצאותם של טפסים כאלה מעוררת חשש שמא החוקרים לא ימלאו את חובתם על פי דין, ויעשו בטפסים החתומים מראש שימוש לא מושכל. ישראל חתמה על האמנה בשנת 1990 ואשררה או תה ב - 1991 . האמנה המליצה לחוקק חוק ילדים מקיף, וגם המלצות ועדת רוטלוי התייחסו לכך. בפועל, האמנה אמנם נזכרת במגוון חוקים, אולם לא נחקק חוק ילדים ולא כל עקרונות האמנה זכו לעיגון בחקיקה. בתי המשפט יכולים לאכוף רק את ההוראות שעוגנו באופן ישיר בחקיקה, ואילו שאר הוראות האמנה משמשות מקור פרשני על פי חזקת ההתאמה.
ישראל הייתה אמורה להגיש את הדוח הראשון שלה לוועדת האו"ם ב - 1993 , אולם הגישה אותו רק בפברואר 2001 . באוקטובר 2002 נערך דיון במליאת הוועדה, והיא פרסמה הערות סיכום שקראו לישראל לטפל במגוון נושאים.