מטלות רוחב . הפיקוח על כשרות המזון .גופים פרטיים משגיחים בנתב"ג: מהביקורת עולה כי במהלך השנים קיבלה לאחריותה הרבנות לכשרות ארצית את ההשגחה בנמל התעופה בן גוריון (להלן - נתב"ג), ומסרה את הפיקוח על הכשרות במקומות אלה לארבעה גופי השגחה פרטיים שונים. נמצא כי ברבנות לכשרות ארצית וברבנות אין מצויים מסמכים המסדירים את העברת האחריות להשגחה בנתב"ג לגופי השגחה פרטיים, וכלל לא ברור מהו הבסיס החוקי לפעולתם במקום, כל שכן בחירתם. עוד נמצא כי במהלך הביקורת, ביוני 2016 , לא היו בידי אגף הכשרות ברבנות נתונים מעודכנים על הגופים הנותנים תעודות כשרות בנתב"ג ועל מקור סמכותם לעשות זאת. זאת ועוד, על תעודות הכשרות בנתב"ג מופיעה הכותרת "הרבנות לכשרות ארצית, באישור הרבנות הראשית לישראל", אף שהרבנות לכשרות ארצית אינה ממונה בפועל על מתן תעודות כשרות בנתב"ג, אינה מקבלת דיווחים על הנעשה במתחם ואינה גובה אגרת השגחה מבתי העסק הפועלים בו. יחידת הכשרות הארצית והרבנות אינן יודעות מיהו הגורם הגובה את האגרות והיכן תשלומיהן מופקדים . מדובר ב בתי עסק מושגחים גדולים שהסכום המשוער של האגרות האמורות להיות משולמות גבוה מאוד. משרד מבקר המדינה מעיר בחומרה למועצת הרבנות וליחידת הכשרות הארצית כי הן אפשרו לגופי הש גחה פרטיים להפעיל את סמכות ההשגחה בנתב"ג בלי שמועצת הרבנות הסמיכה אותם לכך; ההשגחה במתחם נעשית בניגוד לחוק איסור הונאה בכשרות ותוך התנערותו של גוף ההשגחה המוסדי, דהיינו הרבנות, מאחריותו ומסמכותו. על הרבנות להפעיל את סמכותה ולקבוע בהקדם מיהו הגורם המוסמך לתת הכשר לבתי האוכל ולבתי העסק הרבים הפועלים בנתב"ג ולהסדיר את סוגיית תשלומי האגרות. בביקורת עלה שאגף הכשרות בירושלים אינו מחזיק במאגר מסודר הכולל את הדיווחים על הליקויים והפרות הכשרות שהתגלו בבתי העסק, והוא אינו עוקב באופן מסודר אחר תיקונם; לדוגמה, המפקחים מדווחים לאגף על תקלות כשרות בפנקס קבלות ובכתב יד שנאסף ללא ריכוז ורישום מסודר. במצב דברים זה, המועצה הדתית אינה יכולה למלא כראוי אחר אחריותה להבטיח את תקינות מערך הכשרות. המועצה הדתית תל אביב-יפו: מבדיקת דיווחי המשגיחים על נוכחותם בבתי העסק עולה כי קובץ הנתונים של המועצה אינו מעודכן ואינו תואם את הנעשה בשטח. בנוגע לרובם של 12 המשגיחים שנבדקו נמצאו פערים בין הדיווחים שלהם ובין הרישום בקובץ - לחלקם בתי עסק נוספים שהם מועסקים בהם וחלקם אינם משגיחים בבתי עסק הרשומים כמעסיקיהם. באופן הזה נפגעת יכולת פיקוחה של המועצה הדתית על עבודת המשגיחים. המועצה הדתית תל אביב-יפו פעלה אמנם לשיפור מערך הדיווח והבקרה על עבודת המשגיחים, אך עם זאת עליה לעדכן באופן שוטף את בסיס הנתונים על בתי העסק המושגחים, על המשגיחים ועל המפקחים הן לצורכי פיקוח הן לצורכי ניהול מיטבי של מערך הכשרות. המועצה הדתית רחובות: בביקורת הועלה כי בתיקי משגיחים ובתיקי בתי עסק מושגחים חסרים מסמכים הנדרשים על פי נוהל הכשרות - תעודות הסמכה של משגיחים לתפקיד משגיח כשרות או המלצת רב מקומי, פירוט של בתי העסק המושגחים ושעות ההשגחה והעתק חוזי העבודה בין המשגיח ובין חברת כוח האדם. המועצה הדתית באר יעקב: המועצה אינה מחזיקה בתיקי משגיחים ובתיקי בתי עסק מושגחים, והיא אף לא חתמה על הסכמים עם בתי העסק להעסקת המשגיחים. הטופס היחיד המצוי הוא "טופס בקשה לקבלת תעודת הכשר" הנוגע רק ל-3 מתוך כ-20 .בתי עסק ביישוב הרבנות לכשרות ארצית: הרבנות לכשרות ארצית מתעדת את הנדרש לפי נוהל הכשרות באמצעות רישום ידני על נייר בלבד. אולם תיקי משגיחים ותיקי בתי עסק מושגחים אינם מנוהלים כנדרש בנוהל. מנהל הרבנות לכשרות ארצית מסר לנציגי משרד מבקר המדינה כי בזמן העברת התפקיד לידיו לא הועברו אליו תיקי משגיחים ותיקי בתי עסק מושגחים. הוא הוסיף כי מאז מינויו בנובמבר 2015 הוא הכין תיקי בתי עסק לעסקים החדשים שבהשגחת היחידה. העסקת עובדי המטה במועצה הדתית ירושלים כמשגיחים: שמונה עובדי מטה במועצה הדתית ירושלים שאינם נמנים עם עובדי אגף הכשרות, מועסקים בעבודה נוספת כמשגיחים. חמישה מ הם מועסקים בסה"כ בהיקף של 19-12 שעות ביממה- היקף שעות חריג ובלתי סביר המעורר ספק בנוגע ליכולתם לבצע כראוי את עבודתם הן במשרתם במטה הן כמשגיחים. אי-קביעת גבולות אחריות ברורים והיעדר תיאום בין הרבנות למשרד בא לידי ביטוי גם בחוסר הסכמה בעניין הפעלת הסמכות של כל אחד מהם. להלן דוגמאות: בעקבות עמדה זו של הרבנות קבע בג"ץ כי א ין עוד מניעה לנשים מלשמש משגיחות כשרות. כשרות הוא תחום הנוגע לחלק ניכר מהציבור, נשים וגברים כאחד. מצב שבו שיעור הנשים מכלל משגיחי הכשרות הוא פחות מאחוז, משמעותו הדרה של נשים מעיסוק זה, דבר שאינו עולה בקנה אחד עם הדרישה למתן שוויון הזדמנויות בתעסוקה. על הרבנות ועל המשרד ליזום פעולות פרו -אקטיביות לעידוד שילוב נשים במקצוע השגחת כשרות, ובכלל זה לפרסם את השינוי לציבור, ובכך להרחיב את מעגל העיסוקים של נשים בכל תחומי החיים ובהם מערך ההשגחה הממלכתי על הכשרות. מכאן, רק 1,162 מתוך 3,305 המשגיחים (כ-35% ) מחזיקים בתעודת הסמכה של הרבנות למשגיח כשרות או לרבנות (להלן - משגיחים מוסמכים); הסמכה זו יש בה כדי להבטיח כי המשגיח הוא בעל הידע המקצועי הנדרש, כפי שהרבנות הגדירה ובדקה. לפיכך, קרוב לשני שלישים מהמשגיחים במועצות הדתיות הם משגיחים שאינם בעלי הסמכה מטעם הרבנות הראשית, ובכלל זה משגיחים ותיקים, בעלי המלצת הרב המקומי להמשך העסקתם בהיעדר תעודת הסמכה מטעם הרבנות. גם הביקורת הנוכחית העלתה כי אף שחלפו יותר מ -20 שנים מאז פרסום מסקנות ועדת צדוק, טרם עוגנו בחקיקת משנה נוהלי הפעולה של לשכות הרבנות המקומית ושל המועצות הדתיות. מצב זה מנציח את היעדר התיאום בין הרבנים המקומיים לעובדי המועצות הדתיות הכפופים מהבחינה המינהלית למשרד לשירותי דת. במצב זה אין לעתים בכוחה של הרבנות לכפות את הנחיותיה על הרבנים המקומיים, ואלה קובעים הנחיות כשרותיות על פי השקפתם. כמו כן, וכפי שהדבר בא לידי ביטוי גם בדוח ביקורת זה, ראשי המועצות הדתיות אינם רואים עצמם לעתים כפופים להנחיות המשרד לשירותי דת. הקיפאון השורר בעניין קידום התיאום בין הרבנויות המקומיות למועצות הדתיות הוא בלתי נסבל. משרד מבקר המדינה כבר העיר על כך בעבר וגם הממשלה ביקשה לתת לכך מענה; הכול ללא כל הצלחה. היעדר התיאום בין הרב המקומי למועצה הדתית גורם לנזק, לבלבול ו לחוסר יעילות של השירות לציבור וכן גם עלולים להיווצר פערים בעלויות הכשרות בין מועצות דתיות שונות. האחריות לפתרון סוגיה זו מונחת לפתחם של הגורמים שבכוחם לתת לכך מענה - הממשלה והמשרד לשירותי דת והעומד בראשו . ראוי שגורמים אלה, בשיתוף הרבנים הראשיים, יעבירו לפתחה של הממשלה את האחריות לקידום יישומן של המלצות ועדת צדוק, לרבות עיגון נהלים בחקיקת משנה, התקנת תקנות להסדרת הסמכויות של הרבנות המקומית ושל המועצה הדתית ונקיטת האמצעים להבטחת יישומם. .מתרשים 1 עולה כיב-73 מתוך92 המועצות הדתיות (כ-79% ) לפחות50% .מהמשגיחים אינם מוסמכים להלן דוגמאות של מועצות דתיות בהן מספר המשגיחים המוסמכים נמוך או נמוך מאוד: משך זמן .השגחה יומי .שנקבע .לבית העסק .(בדקות) תשלום חודשי .שנקבע בעבור .ההשגחה(1) .)(בש"ח עלות .השגחה .לשעה .חודשית(2) .)(בש"ח מאז, במשך יותר מ -15 שנים, לא הסדירו המשרד והרבנות את תקצובה ותקנונה של הרבנות לכשרות ארצית. גביית דמי ההשגחה אינה מוסדרת בדין - לא בחוק ולא בתקנות. במצב זה גביית דמי ההשגחה באמצעות הרבנות לכשרות ארצית נעשית שלא בסמכות. גבייה כזו גם מטילה מעמסה כספית על בעלי בתי העסק המושגחים שרוב רובם משתייכים למגזר המיעוטים, ואף מפלה בינם לבין משווקים אחרים. אף על פי כן עלה שמאז הקמתה לא תקצבה ולא תקננה המערכת הממשלתית את הרבנות לכשרות ארצית. לכן, היא נאלצה למצוא חלופות למימון הוצאותיה התפעוליות, והיא עושה זאת באמצעות גביית דמי השגחה שאינם כלולים ברשימת האגרות שלמועצות דתיות מותר לגבות על פי תוספת לתקנות שירותי הדת היהודיים. יצוין בעניין זה כי בשנים 2015-2014 ערך מבקר עיריית נתניה דוח ביקורת על המועצה הדתית נתניה ובו נכלל פרק הנוגע לרבנות לכשרות ארצית. המבקר הפנימי הצביע על ריכוז יתר של סמכויות בידי מנהל היחידה לכשרות ארצית דאז, שבין היתר , הוא זה שקבע את גובה דמי ההשגחה החודשיים שבית עסק מושגח נדרש לשלם לקופת המועצה הדתית נתניה. בביקורת של משרד מבקר המדינה נמצא שהרבנות לכשרות ארצית לא קבעה אמות מידה לסיווג בתי העסק המבקשים הכשר על פי גודלו של בית העסק. יתרה מכך, גובה דמי ההשגחה גם לא נקבע במסמך מחייב. לא זו אף זו, נמצא כי בתי העסק המושגחים משלמים בפועל סכומים חודשי ים גבוהים מאלה שדיווח מנהל היחידה לשעבר והם נעים בין 500 ש"ח ליותר מ- 4,000 .ש"ח במצב זה, לא רק שקביעת דמי ההשגחה אינה מוסדרת בדין אלא היא גם אינה מוסדרת ברמת המועצה, ובפועל היא מתבססת רק על הערכתו וקביעתו האישית של מנהל היחידה לכשרות ארצית. .1. המועצה הדתית ירושלים אינה גובה את אגרות הכשרות מראש אלא באיחור של שנה . מדי שנה בספטמבר המועצה נוהגת לשלוח שוברי ם לתשלום האגרה עד סוף השנה הקל נדרית בעבור אותה שנה ; הכול בניגוד לחוק ולתקנות. 2. המועצה נותנת הנחות ניכרות על סכום האגרה, בניגוד לתקנות, למשל אגרת כשרות לחנויות בשר ודגים; בשנת 2016 גבתה המועצה 528 ש"ח בלבד במקום 1,369 .ש"ח 3. המועצה גובה מחנויות לממכר ירקות ופירות תשלום עבור שירותי פיקוח, וזאת בניגוד לתקנות. המועצה הדתית דורשת מבעלי החנויות לממכר ירקות ופירות בשוק מחנה יהודה בירושלים לשלם עבור שירותי הפיקוח, סך 3,120 ש"ח לשנה בנוסף לתשלום עבור ההשגחה. הליקויים שעלו בביקורת זו מצביעים על אי-יישומו של נוהל הכשרות, ואף יותר מזה - זלזול של המועצות הדתיות בהוראותיו עד כדי אי -יישומו באופן גורף. למשל, העובדה שהמועצות הדתיות איפשרו למשגיחי כשרות לעבוד ללא הסמכה כנדרש; חלק מהמשגיחים הם עובדי המועצות הדתיות ועבודת ההשגחה היא עבודה נוספת, וזאת ללא אישור ובניגוד לנוהל. ייתכן שיחסה הספקני של הרבנות - הגורם ההלכתי העליון והמנהיג את העולם הדתי - ממלכתי - לנוהל הכשרות היה גורם משמעותי שהשפיע גם עליהן. ב-20 מועצות דתיות (כ-22% מהמועצות הדתיות שמסרו למשרד מבקר המדינה נתונים על המשגיחים המוצבים בהן, על עובדי המועצה ועל חברי המועצה) נמצאו 26 בעלי תפקידים ולהם קרבה משפחתית למשגיחים הפועלים בתחומן האסורה על פי הנוהל, בלי שהמועצה הדתית אישרה זאת באישור לחריגה כפי שהנוהל קובע. להלן כמה דוגמאות: משרד מבקר המדינה מעיר לעניין זה כי בנוגע לקשר בין הנוהל ובין סוג ההעסקה של המשגיחים הבהיר היועץ המ שפטי של המשרד לשירותי דת, בתשובתו מינואר 2017 למשרד מבקר המדינה, כי ההגבלות על העסקת משגיחים בגלל קרבה משפחתית לבעלי התפקידים המוגדרים במועצה הדתית חלות על כל המשגיחים בכל אופני ההעסקה - עובדי מועצה, עובדי בתי העסק המושגחים או עובדי חברה חיצונית. .העסקת בנו של הרב הראשי האשכנזי של אבן יהודה: נמצא כי מר אוריאל רוזנצויג בנו של הרב הראשי האשכנזי של היישוב - הרב יעקב רוזנצויג - מועסק במועצה הדתית משנת 1997 כמפקח וכמשגיח, ללא היתר. .מלוח 2 עולהשבחלק ניכר מ-48 המועצות הדתיות לא נבדקו נושאיםמהותיים בתחום הכשרות, אף שבדיקת נושאים כאלה נדרשה על פי ההנחיות . שכר המשגיחים לא נבדק בכשני שלישים מהמועצות הדתיות ; קליטת משגיחים, ניהול תיקי משגיחים, דיווחי משגיחים, קליטת מפקחים, ניהול תיקי מפקחים, דיווחי מפקחים, תעודות כשרות וניגוד עניינים לא נבדקו בכחצי מהן; וניהול תיקי בתי עסק מושגחים לא נבדק בכשליש מהן. במצב זה עומדת בפני המשרד לשירותי דת תמונת מצב חלקית בלבד בדבר תפקוד המועצות הדתיות בכל הנוגע להיבטים חשובים הנוגעים למערך הכשרות. בשל חשיבותה של הבקרה השוטפת והקבועה על מערך הכשרות ולנוכח הליקויים שעלו בביקורת זו של משרד מבקר המדינה, שרבים מהם עלו במספר רב של מועצות דתיות, על המש רד לשירותי דת לקבוע תדירות מחייבת לבדיקתם של נושאים מהותיים בתחום הכשרות. נושא הביקורת מס' המועצות .שהנושא לא נבדק בהן שיעורן מתוך 48 .המועצות שנבדקו .נושא הביקורת מס' המועצות .שהנושא לא נבדק בהן שיעורן מתוך 48 .המועצות שנבדקו הועלה כי ועדת הביקורת המשרדית לא פעלה על פי הוראות הנוהל מפברואר 2014 והיא דנה רק ב -15 מתוך49 דוחות הביקורת האמורים (כ-31%.) משרד מבקר המדינה מציין, כי נכון למועד סיום הביקורת ועל פי הסברי מנהל אגף מערכות מידע של המשרד לשירותי דת לנציגי משרד מבקר המדינה, פיתוח מודול כשרות של מערכת "שירת הים" הושלם ב -90% ;מהמתוכנן המודול במצבו הנוכחי הותקן בתחילת ספטמבר 2016 "ל"הרצת פיילוט בארבע מועצות דתיות. הוא ציין כי להערכתו תותקן המערכת לצורך הפעלתה המלאה במועצות הדתיות לקראת סוף 2017 . ובאשר ליוזמה להקמתה של חברה ממשלתית לניהול מערך הכשרות משרד מבקר המדינה מציין, כי זו טרם הבשילה לכלל החלטה המוסכמת על כל הגורמים המעורבים, בה בעת המשרד גם בוחן חלופות נוספות. מכאן, בעת הקרובה טרם הבשיל המענה שהציג המשרד בנוגע לליקויים שעלו. לכן, כל עוד לא הונהגה רפורמה מקיפה בהסדרת מערך הכשרות וכל עוד לא מופעלת מערכת סדורה לניהול מושכל של המערך, על המשרד להפעיל, באמצעים שברשותו, את אחריותו המינהלית על עבודתן של המועצות הדתיות ולהגביר את הפיקוח על הנחיותיו ואת אכיפתן בתחומי עבודתן של המועצות הדתיות. יש לציין לחיוב את קיום הכנסשנועד להטמיע תהליך סדור של הפקת לקחים מערכתית ותיקון ליקויים. למרות זאת, על אגף הבקרה למסד תהליך תקופתי קבוע של הפקת לקחים לצורך שיפור מתמיד של אופן פעולתו. עליו להפיץ בקרב המועצות הדתיות ובקרב הנהלת המשרד את המסקנות המהותיות שעלו בעקבות תהליך זה, כדי שישמשו תשומה לגיבוש מדיניות לצמצום מתמשך של הליקויים. יש להדגיש בעיקר את הצורך להפיץ את המסקנות האמורות ואת ממצאי הדוחות וההמלצות שבהם לגורמים הרלוונטיים במשרד וברבנות העוסקים בנושא הכשרות ולוודא שיוטמעו בקרבם, דבר שעד כה לא נעשה.
משרד מבקר המדינה שב ומטעים כי בפעילותם החסרה של אגף הבקרה ושל ועדת הביקורת המשרדית לתיקון הליקויים יש משום פגיעה קשה באפקטיביות של הביקורות שנעשו. כמו כן, פעילות חסרה כזאת פוגעת בהרתעת המועצות הדתיות מלפעול בניגוד לנוהל הכשרות. נוסף על כך, בהתנהלותו זו המשרד לשירותי דת אינו מקיים באופן מלא את אחריותו לפיקוח על תחום הכשרות במועצות הדתיות.