Elokuun 30.  päivänä Krimillä sijaitsevassa observatoriossa havaittiin kummallinen komeetta.  Uusia pienkappaleita löydetään varsin usein, mutta tämä paljastui erikoiseksi: sen rata näyttää tulevan tähtienvälisestä avaruudesta ja vievän sinne takaisin. 

Outo komeetta saapuu Kassiopeian tähtikuvion suunnasta ja on lähimmillään Aurinkoa 10.  päivä joulukuuta. 

Sen löysi Gennadi Borisov Krimillä olevasta CrAO-observatoriosta ja kohteen virallinen nimi on ainakin toistaiseksi C/2019 Q4 (Borisov). 

Näyttää siltä, että olemme siis havainneet nyt jo toisen Aurinkokuntaan tulleen tähtienvälisen matkaajan.  Ensimmäinen oli lokakuussa 2017 havaittu Oumuamua. 

Oumuamua on mustanpuhuva, pitkulainen kappale, mitä jotkut epäilivät jopa vieraan sivilisaation avaruusalukseksi.  Sellainen se ei kuitenkaan ole, ja jos on, niin sen matkalaisilla on varsin tylsää. 

Oumuamua on nimittäin yhä edelleen seurassamme, sillä parhaillaan se porhaltaa Saturnuksen ja Neptunuksen ratojen välissä ja poistuu Aurinkokunnasta vasta noin 20 000 vuoden kuluttua. 

Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun tällainen vierailija kaukaa avaruudesta havaittiin.  Sellaisille ei ollut omaa koodia tarkasti määritellyssä tähtitieteellisessä nimijärjestelmässä, joten sellainen piti luoda.  Siitä tuli 1I/2017 U1, vuonna 2017 havaittu ensimmäinen tähtienvälinen (eli interstellaarinen) kappale. 

Oumuamua-nimen sille antoivat kappaleen löytäneet tähtitieteilijät havaintopaikan Havaijin alkuperäisestä kielestä.  Se tarkoittaa "tiedustelijaa". 



Havaintojen mukaan Oumuamua on noin 400 metriä pitkä ja hyvin ohut hyvin tummapintainen puikula.  Näin hyviä kuvia ei siitä ole saatu, vaan taiteilja on tehnyt piirroksen pyörimistietojen ja tutkahavaintojen mukaan.  gb00234 vaikuttaa päinvastoin paljon valoa heijastavalta kappaleelta.  Niinpä se voisi olla komeetta.  komeetta taiteilijan kuvaamana Kuva: ESO

Nyt havaittu kappale on saanut toistaiseksi vain nimenja se vaikuttaa komeetalta.  Toistaiseksi se näkyy vain hyvin heikkona pisteenä taivaalla, sillä sen kirkkaus on noin 18 magnitudia.  Sen havaitsemiseen siis tarvitaan suuri teleskooppi. 

Sen liikkumista seuraamalla on kuitenkin voitu jo määrittää sen rata, ja se kertoo sen kaukaisen alkuperän.  Se kulkee hyperbeliradalla, jonka niin sanottu hyperbolinen pakonopeus on 30 km/s. Hyperbolinen pakonopeus tarkoittaa hyperbeliradalla olevan kohteen nopeutta silloin, kun se on hyvin kaukana keskuskappaleestaan – siis lentämässä tähtienvälisessä avaruudessa. 

Tämä suuri nopeus on selvä merkki siitä, että se ei ole kotoisin omasta planeettajärjestelmästämme. 

Rata-arvioiden mukaan gb00234 on lähimmillään Aurinkoa 1,9 AU:n etäisyydellä 10.  joulukuuta 2019.  Se kulkee silloin Marsin ja Jupiterin ratojen välistä.  Se ei siis ole tulossa Maan lähelle. 

Mitä lähemmäksi gb00234 tulee, sitä parempia havaintoja siitä saadaan.  Todennäköisesti se tulee kirkastumaan juuri ja juuri harrastajateleskoopeillakin näkyväksi, mutta paljain silmin tai kiikarilla sitä ei näe. 

Oumuamuaksi nimettyä kappaletta pystyttiin seuraamaan vain sen ollessa varsin lähellä meitä.  Hyvin todennäköisesti Oumuamua ei kuitenkaan ole täällä yksin.  Aurinkokunnassamme on varmasti tälläkin hetkellä useita muitakin tähtienvälisestä avaruudesta tulleita, ohikulkumatkalla olevia kappaleita. 

Ei mikään yllätys



Tähtitieteilijöiden mukaan olisi periaatteessa mahdollista jo nykyisin havaita muutama tähtienvälinen vierailija joka vuosi.  Tilastojen mukaan sellaisia on Aurinkokunnan kokoisessa tilassa avaruutta jopa noin 32 000 kappaletta – suurin osa kuitenkin niin kaukana meistä, ettemme niitä näe. 

Luku vaikuttaa suurelta, mutta on täysin looginen.  Se perustuu kuvaamme tähtien syntymisestä. 

Auringon kaltainen tähti tiivistyy tähtienvälisestä kaasupilvestä siten, että yhden isomman, keskellä olevan pallukan ympärille muodostuu valtavasti isompia ja pienempiä kerääntymiä. 



Tiivistymät törmäilevät ja sulautuvat toisiinsa, jolloin ympärille roiskuu myös paljon kaikenkokoisia klönttejä. 

Suuri osa näistä jää kiertämään tähteä varsin kauas siitä planeettakunnan ulko-osiin.  Myös Auringolla on tällainen paljon pieniä pienkappaleita (pääasiassa komeettaytimiä) sisältävä alue, Oortin pilvi .  Siellä noin 50 000 - 200 000 kertaa Maan ja Auringon välisen etäisyyden päässä on todennäköisesti miljoonia miljoonia komeettoja. 

Näitä läheskään kaikkia ei voi havaita, mutta tiedetään, että niitä on siellä paljon.  Ja samoin tiedetään, että vuosimiljardien kuluessa Aurinko on kulkenut muiden tähtien läheltä (tai ne ovat tulleet Auringon lähelle omilla radoillaan), jolloin tähtien vetovoimat ovat singautelleet kappaleita ympäriinsä tähtienväliseen avaruuteen. 

Oletettavasti aikanaan Aurinkokunnan vauva-aikaan kappaleita on ollut vielä enemmän; kenties jopa 90 prosenttia kaikista näistä vipeltäjistä on sinkoutunut ulos tähtienväliseen avaruuteen. 

Eikä Aurinko ole mikään poikkeus, vaan on todennäköisesti normaalia kaikille tähdille singautella tavaraa ympärilleen. 

Samoin tähtien kuollessa, etenkin suurissa supernovaräjähdyksissä, sinkoilee tähtienväliseen avaruuteen paljon kappaleita. 

Laskelmien mukaan tähtienvälisessä avaruudessa on kenties jopa satoja miljoonia kappaleita kuutiovalovuodessa, joten tästä laskien näitä muualta peräisin olevia vierailijoita on täällä lähellämme koko ajan.  Kyse on vain siitä, ettemme ole niitä aikaisemmin pystyneet niitä havaitsemaan, emmekä myöskään osanneet tunnistaa. 

Onko Hypatia kotoisin Aurinkokunnan ulkopuolelta? 

Jo ennen näiden tähtienvälisen vierailijoiden löytämistä on pohdittu sitä, olisiko maapalloltakin löytynyt jo meteoriitteja, jotka olisivat peräisin Aurinkokunnan ulkopuolelta. 



Hypatian kivenpalaset löydettiin vuonna 1996 Libyan autiomaasta, Egyptin lounaisosasta.  Ne olivat osa suurempaa kappaletta, joka iskeytyi ilmakehään todennäköisesti 28 miljoonaa vuotta sitten ja räjähti palasiksi.  Etelä-Afrikassa tehtyjen kemiallisten analyysien perusteella kivissä on useita kemiallisia merkkejä siitä, että ne ovat peräisin muulta kuin omasta Aurinkokunnastamme ja myös syntyneet ennen kuin Aurinko ja planeetat tiivistyivät tähtienvälisestä kaasusta.  Hypatian kivenpalasia Kuva: Mario_di_Martino_INAF

Pääepäilty on Egyptistä vuonna 1996 löytynyt omituinen kivi, Hypatia.  Se koostuu lasimaisesta aineesta, jota ei ole tavattu muualta, ja sitä analysoineen eteläafrikkalaisen tutkijaryhmän mukaan se saattaa olla paljon vanhempi kuin on aurinkokuntamme. 

Kirjoittaja: Jari Mäkinen