Mikor változott az ópiátfüggők fellegvárává az Egyesült Államok, a drogellenes háború élharcosa?  Naponta több mint százan halnak meg szintetikus ópiátok túladagolása miatt, közegészségügyi katasztrófa fenyeget. 

Egy idegtudós és egy tengerbiológus nem mindennapi állatkísérletre vetemedett: metiléndioxi-metamfetamint, hétköznapi nevén ecstasyt adtak egy polipnak, hogy a viselkedését teszteljék. 

Eric Edsinger, a Chicagói Egyetem polipkutatója – aki nemrég az Octopus bimaculoides nevű polipfaj genomjának feltárásában is részt vett – arra volt kíváncsi, hogy az egyébként visszahúzódó állat szociális készségeire is olyan hatással lenne-e az ecstasy, mint az emberekére. 

A vizsgált polipok meglehetősen antiszociálisak – leszámítva a párzási időszakot –, az ecstasyról meg tudni lehet, hogy még egy kapucinus szerzetesből is kihozza az ölelkező partiarcot.  A metiléndioxi-metamfetamin erősíti az érzelmi empátiát és az emberi kapcsolatokat.  A szer az entaktogének közé tartozik; a szó azt jelenti, hogy „belülről megérinteni”.  Az embereknél egy 100 milligrammos adag szerotoninnal, norepinefrinnel és dopaminnal árasztja el az agyat, és gátolja a felsorolt neurotranszmitterek visszavételét.  Lehet, hogy ez a leírás száraznak tűnik, de a fogyasztó ebből csak annyit érez, hogy

Az emberekben megtalálható SLC6A4 nevű génről tudni lehet, hogy szerotonin transzporter; a génről feltételezik, hogy köze lehet a társas viselkedéshez.  Az SLC6A4 több élőlényben is megtalálható: a muslicákban, egyes férgekben, tintahalakban, több gerincesben, és a vizsgált polipfajban is. 

Edsinger arra volt kíváncsi, hogy a polipokban is megtalálható gén vajon az ecstasy hatására ugyanazt váltja-e ki, mint az embereknél.  Szóval összefogtak Gül Dölennel, a Johns Hopkins Egyetem idegkutatójával, hogy megvizsgálják a kérdést. 

Miután ecstasyt adtak a polipoknak, megfigyelték, hogy a polipok mindkét nembeli fajtársaikkal sokkal több időt töltöttek el, mint ecstasy nélkül.  Azt is észrevették, hogy a polipok, lassú, szándékos, nem szokásos, de szándékosnak tűnő mozdulatokat tesznek.  Ebből arra következtettek, hogy a drog hatására felszabadultabbá váltak, és az elfojtott magatartásuk háttérbe szorult. 

A kutatók szerint az eredmények azt sugallják, hogy a polipok ideális modellállatok lehetnek a jövő drogkísérleteinél.  Ennek mondjuk akadálya lehet, hogy a polipok különleges védelmet élveznek a tudományos kutatások során, és nem lehet tudni, hogy a nekik adott készítmények mennyire károsak rájuk. 

(Discover Magazine)