Bankene tjener rått på å selge personopplysninger til inkassobyråer, som de har gjort i snart to år. 

Skrevet av advokat Joakim Stensland i Stensland & Co As

I snart 20 år har inkassobyråer kjøpt gjeldsposter fra bankene selv om det er forbudt uten samtykke fra låntakerne.  I år 2000 fikk vi § 45 i Finansavtaleloven som bestemmer at bankene bare kan selge gjeldsposter til andre banker, salg til andre krever samtykke fra låntaker. 

Fakta Bankene selger dine personopplysninger ↓ I 2018 ble det solgt gjeldsposter med forbrukslån for ca.  4,5 milliarder kroner.  Salgene skjer til en brøkdel av verdien, men bankene taper ikke penger.  De høye tapene dekker banken inn på høye utlånsrenter på sine øvrige forbrukslån.  Fakta er hentet fra Regjeringens Finansmarkedsmeldingen 2019 (Meld.  St. 24 (2018-2019). 

Begrunnelsen for at vi fikk bestemmelsen følger av forarbeidene, Ot.prp.  nr.  41 (1998-99), i disse peker departementet på at inkassobyråer utøver en mer aktiv inndriving enn banken.  Man mener at det kan fremstå støtende at gjelden selges til et lavt beløp uten at låntaker får mulighet til å innfri til samme pris.  I loven kom man derfor fram til at et slikt salg til inkassoselskap nødvendiggjør et samtykke fra låntaker. 

Vanskelig å få samtykke

Men lovendringen var problematisk for inkassobyråene.  Innhenting av samtykke var nærmest umulig å fremskaffe.  Låntakerne ville ikke frivillig samtykke til å få et inkassobyrå på nakken. 

Les også: Nordmenn på verdenstoppen i gjeld: - Skulle bare mangle

Da fant inkassobyråene en løsning på problemet.  De søkte konsesjon som bank.  Gjeldsoffer-Alliansen ved Bengt Scheldt skriver til meg i e-post datert 16.  januar 2020 om dette:

«§ 45 kom inn i Finansavtaleloven i år 2000.  Kort tid etter fikk vi melding om at Lindorff søkte konsesjon som bank- eller finansieringsselskap.  Jeg kontaktet da Lindorff og spurte om jeg kunne få et lån.  Det kunne jeg ikke, da de ikke skulle drive med utlån.  Da spurte jeg om det var mulig å åpne en sparekonto.  Det kunne jeg heller ikke, da de ikke skulle drive med innskudd.» 

At inkassobyråene omgår kravet til samtykke på denne måten er ikke greit.  En «bank» er en finansiell institusjon som tar imot innskudd, utsteder kreditt og i samme prosess.  Inkassobyråene tilbyr ikke slik virksomhet og vil derfor aldri bli en bank selv ikke med konsesjon. 

Les også: Slik kan du gjøre deg mer attraktiv for banken når du søker boliglån (+)

Bankenes lovstridige salg av personopplysninger

16.  juni 2018 aksepterte Norge EU forordningen (2016/679) om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger.  Det såkalte GDPR direktivet.  Forordningen ble da gjort til norsk lov gjennom Personopplysningsloven. 

Etter forordningen er salg av personopplysninger til et inkassobyrå ulovlig dersom banken selv ikke lenger har egeninteresse i om gjelden blir betalt etter at den er solgt.  Det følger av artikkel 6.  Det har ikke banken.  De har fått sine penger og avsluttet kundeforholdet.  Det er nå inkassobyrået som har en interesse av at gjelden blir betalt, og interessen er betydelig. 

I NOU 1999: 31 Oppkjøp og inndriving av fordringer m.v.—  Utredning nr.  5 fra Banklovkommisjonen, gjøres det et poeng av at egeninteressen til inkassobyråene er så sterk, at det har utviklet seg en praksis, som sier at det økonomiske kundeforholdet mellom banken og låntaker, skiller seg vesentlig fra det økonomiske kundeforholdet mellom låntakerne og inkassobyråene som kjøper gjeldspostene.  Dette støtter også det faktum at - inkassovirksomhet er noe annet en bankvirksomhet. 

Derimot kan banken selge dine personopplysninger om du samtykker til det.  Men det innhenter ikke bankene.  Ergo er bankenes salg av personopplysningene dine ulovlig. 

Les også: Kent skyldte 700.000 kroner: - Tvangssalget kan du jo si at var en redning

Datatilsynet er passive

Datatilsynet har hovedansvaret for å følge opp brudd på Personopplysningsloven.  I en tekstmelding til meg, datert 7.  januar, skrev de følgende:

«Hei Joakim,

Jeg forsøkte å sende deg en e-post, men fikk feilmelding.  Det gjaldt telefonsamtalen vår på fredag om bankers salg av gjeldsposter til inkassobyråer. 

Vi kan ikke se at vi har mottatt lignende saker, og har derfor ikke vurdert lovligheten av en slik praksis.» 

Brudd på forordningen straffes hardt.  Det følger av artikkel 83 nr 5 a) at Datatilsynet er forpliktet til å ilegge bøter på opptil 20 000 000 euro eller på opptil 4% av årsomsetningen til banken som selger personopplysninger ulovlig. 

Men Datatilsynet har foreløpig vært passive. 

Kriminalitet

Forbruksgjeld er ofte en årsak til gjeldsproblemer.  I Regjeringens Finansmarkedsmeldingen 2019 (Meld.  St. 24 (2018–2019)) vises det til en undersøkelse fra 2017 om forbrukstrender fra forbruksforskningsinstituttet SIFO som sier at betalingsproblemer utgjør et problem.  De oppga at både kredittkortgjeld og annen forbruksgjeld var overrepresentert. 

En gjennomgang av gjeldsordningssaker i Oslo i 2017, også gjennomført av SIFO, viser at forbruksgjeld er en betydelig gjeldspost for mange av dem som søker gjeldsordning.  I meldingen kommer det også fram at Finanstilsynet i 2018 gjennomførte stedlige tilsyn hos banker som tilbyr forbrukslån, hvor de konkluderte med at forbrukslån innvilges til mange kunder som i henhold til Finanstilsynets retningslinjer ikke har forutsetning for å tilbakebetale lånet. 

Når en leser Finansmarkedsmeldingen og om praksisen med kjøp og salg av gjeldsposter skapes et inntrykk av at dette er kriminalitet satt i system. 

Les også Fem norske kvinner deler sine beste sparetips

Må stanses



Praksisen med salg av gjeldsposter til inkassobyråer må stanses.  Statsministeren sa i sin nyttårstale at etter NAV-skandalen stiller mange spørsmål ved tilliten til det offentlige. 

«Vi må unngå at noe slikt skjer igjen», bedyrer statsministeren. 

Politikerne som ønsker vår tillit er ikke tjent med å være passive i denne saken.  Forbrukervernet i alle gjeldssaker må tydelig fastsettes i nye lover.  Bankene og inkassobyråene skal ikke ha et sterkt vern gjennom loven.  Det har de i dag.  Det vernet må disse aktørene sørge for selv. 

Det er forbrukeren som trenger beskyttelse ikke banker eller inkassoselskap.