Ligestilling mellem kvinder og mænd - 2008 (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Iratxe García Pérez for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling om ligestilling mellem kvinder og mænd - 2008. 
Iratxe García Pérez
Hr.  formand, hr.  kommissær!  Jeg vil indlede med at takke Kommissionen for beretningen om ligestilling mellem kvinder og mænd for 2008, som indeholder en omfattende tilgang til både politikkerne for integrering af ligestillingsaspektet og specifikke foranstaltninger til positiv særbehandling.  Det skal dog bemærkes, at Kommissionens beretning er fokuseret på arbejdsrelaterede spørgsmål og ikke omfatter mange andre forhold og vanskelige situationer, som kvinder står over for, og vi har derfor forsøgt at få dem med i denne betænkning fra Parlamentet. 
Jeg vil også takke alle mine kolleger, som har bidraget til at forbedre den oprindelige betænkning.  Der er enighed om, at der til trods for de fremskridt, der er gjort, stadig er langt igen. 
På det punkt bliver selvtilfredshed nok vores værste fjende.  Hvis vi ikke er opmærksomme på udfordringerne og det arbejde, der stadig skal gøres, bliver det vanskeligt for os at gøre fremskridt på ligestillingsområdet. 
Denne betænknings perspektiv er baseret på princippet om integrering af ligestillingsaspektet, og der rejses forskellige spørgsmål, som berører dette princip.  De er alle sammen vigtige, og vi kan ikke se bort fra nogen af dem: integration af kvinder på arbejdsmarkedet, kønsbestemt vold, kvinder i uddannelse, forening af familieliv og arbejde samt sårbare grupper som indvandrerkvinder og handicappede.  Alle disse aspekter skal overvejes og fortjener grundige undersøgelser og analyser, men den tid, jeg har til rådighed, vil jeg bruge på de ting, der efter min opfattelse er de vigtigste. 
Kønsbestemt vold er vor tids største sociale plage, ikke bare i Europa, men over hele verden.  En social uretfærdighed, hvor kvinder, udelukkende fordi de er kvinder, udsættes for mænds voldshandlinger, fordi chauvinistiske værdier stadig er temmelig rodfæstede i vores samfund. 
Derfor er det nødvendigt at tilskynde til lovgivning i medlemsstaterne med henblik på at bekæmpe denne sociale plage.  Vi har et meget godt eksempel i Spanien, hvor loven mod kønsbestemt vold for nogle få år siden blev vedtaget på nationalt plan.  I loven fastsættes mishandlede kvinders rettigheder, og den omhandler en omfattende politik fra forebyggelse til behandling og reintegrering af disse kvinder. 
Hvad angår kvinder og arbejdsmarkedet, må vi være klar over, at vi stadig langtfra har nået Lissabonstrategiens mål.  Kvindernes beskæftigelsesfrekvens er øget, men arbejdsløshedstallene for kvinder er stadig langt højere end for mænd, og derfor skal vi gennem både Kommissionen og medlemsstaterne træffe politiske foranstaltninger, som tilskynder kvinder til at træde ind på arbejdsmarkedet på de samme vilkår som mænd. 
En anden kendsgerning, som vi ikke kan ignorere, er lønforskellen, som har været på 15 % siden 2003.  Der kræves omfattende foranstaltninger, som erhvervslivet og fagforeningerne kan tilslutte sig. 
Vi foreslår også i betænkningen, at EU-institutionerne og medlemsstaterne erklærer den 22.  februar for den internationale dag for ligeløn.  En kvinde skulle arbejde 52 dage mere om året for at tjene det samme som en mand. 
Hvad angår forening af arbejdsliv og familieliv, må vi sætte en stopper for, at 85 % af de uformelle plejere er kvinder.  Vi må have flere offentlige tjenesteydelser i form af børnepasning og pleje af personer med behov for det. 
Desuden bør vi, hvad angår kvinders deltagelse i det offentlige liv, tilskynde til initiativer, der kan øge deltagelsen gennem sociale organisationer, fagforeninger og politiske partier.  Valgkvoterne var et afgørende skridt, som vi skal bygge videre på i vores kamp for ligestilling i demokratiet. 
Der er andre vigtige aspekter, f.eks.  adgang til uddannelse, udryddelse af sociale stereotyper og problemer for kvinder i landdistrikter, som vi ikke kan ignorere.  Vi må gøre fælles sag.  Vi må arbejde snævert sammen med organisationerne og føre det grundlæggende EU-princip om ligestilling mellem mænd og kvinder ud i livet, for dermed bevæger vi os hen imod et Europa med mere ret og større social retfærdighed. 
Vladimír Špidla
Hr.  formand, mine damer og herrer!  Kommissionen bifalder betænkningen og beslutningsforslaget om ligestilling mellem kvinder og mænd i EU.  Vedtagelsen af betænkningen understreger Parlamentets engagement i ligestilling mellem kvinder og mænd og bekræfter dets støtte til Kommissionens tilgang.  Jeg vil især takke ordføreren, fru García Pérez, for hendes støtte til de skridt, som Kommissionen har taget på dette område. 
Ligestilling mellem kvinder og mænd er en af EU's grundlæggende værdier.  Det er også et område, hvorpå Europa ofte har været forud for den sociale udvikling.  I de senere år har det også iværksat vigtige og ambitiøse initiativer.  Accepten af køreplanen for ligestilling mellem kvinder og mænd understreger Kommissionens vilje til at gøre brug af alle midler til at bringe Europa tættere på reel ligestilling mellem kvinder og mænd på alle områder. 
Endvidere bemærker Kommissionen, at der i Parlamentets beslutningsforslag understreges visse emner, som indgår i køreplanens prioriterede områder.  Det drejer sig navnlig om kvinders stilling på arbejdsmarkedet, bedre balance imellem arbejde og privatliv, lige adgang til ledende stillinger og bekæmpelse af vold mod kvinder.  Denne tilgang er i overensstemmelse med Kommissionens politik på området og omfatter emner, som blev fremhævet i beretningen for 2008. 
Selv om der helt klart er sket fremskridt inden for ligestilling mellem kvinder og mænd, venter der stadig store opgaver.  Vi skal fortsætte bestræbelserne og styrke retsgrundlaget. 
Kommissionen deler ordførerens synspunkt om, at balancen mellem arbejdsliv og privatliv spiller en vigtig rolle for, at der kan opnås ligestilling mellem kvinder og mænd.  Vi er udmærket klar over, at det mest er kvinder, der tager ansvar for familien og hjemmet.  Det er grunden til, at kvinder oftere end mænd må afbryde deres studier og karrierer og meget ofte ikke vender tilbage til dem.  For at øge kvindernes beskæftigelse er det derfor afgørende at have adgang til økonomisk overkommelig børnepasning af høj kvalitet.  Kommissionen agter at forelægge en beretning om udviklingen på dette område en af de kommende uger. 
Desuden hørte Kommissionen i 2006 og 2007 repræsentanter for arbejdstagere og arbejdsgivere om balancen mellem arbejdsliv og privatliv.  I juli 2008 gav de udtryk for, at de ville forhandle om forældreorlov.  Kommissionen er ikke i gang med at udarbejde forslag om dette spørgsmål. 
Kommissionen vil inden længe forelægge en pakke med initiativer om balancen mellem arbejdsliv og privatliv, navnlig en beretning om børnepasning, et udkast til direktiv om ændring af direktivet om barselsorlov og et udkast til direktiv om ændring af direktivet fra 1986 om medhjælpende ægtefæller.  Den aktuelle situation for medhjælpende ægtefæller inden for landbruget og ligeledes i andre sektorer, hvor der er familievirksomheder, er uacceptabel.  Det er uacceptabelt, at personer, der regelmæssigt arbejder i familievirksomheder, i nogle lande ikke har nogen ret til social sikring og befinder sig i en meget vanskelig situation i tilfælde af skilsmisse, forsørgerens død eller økonomisk uføre. 
En ligestillingspolitik har afgørende betydning for forebyggelse og bekæmpelse af vold begået mod det modsatte køn, fordi den skyldes det ulige styrkeforhold mellem mænd og kvinder.  Effektive foranstaltninger mod kønsbestemt vold bidrager også til beskyttelsen af kvinders rettigheder i samfundet og til ligestilling. 
Vold mod kvinder er uacceptabel.  Voldtægt, seksuelt misbrug af piger, handel med kvinder med henblik på seksuel udnyttelse eller udnyttelse som arbejdskraft, vold i hjemmet, chikane på arbejdspladsen og ligeledes traditionelle praksis eller skamfering - f.eks.  skamfering af kønsdele - svækker kvinders helbred, frihed, værdighed og fysiske og følelsesmæssige ukrænkelighed.  Vores tiltag skal være grundige og overordentligt effektive, navnlig i tilfælde hvor vold mod kvinder begås i forbindelse med international organiseret kriminalitet, f.eks.  menneskehandel. 
Derfor har Kommissionen planer om som led i sit arbejdsprogram for 2009 at revidere og omskrive lovgivningen om menneskehandel, udnyttelse og seksuelt misbrug af børn, som er en grusom forbrydelse, der hovedsageligt begås mod piger. 
Til sidst vil jeg sige, at ligestillingspolitik er vigtig for at ændre tankegang og adfærd.  Den er afgørende for at sikre ikke blot retlig ligestilling, men også reel ligestilling mellem kvinder og mænd.  Kommissionen glæder sig derfor over Europa-Parlamentets støtte i kraft af dette beslutningsforslag. 
Marian Harkin
Hr.  formand!  Jeg vil allerførst sige, at dette er en meget omfattende betænkning, hvor mange af de problemer, der skal løses for at sikre ligestilling mellem kvinder og mænd, fremhæves. 
Jeg er især tilfreds med, at vold mod kvinder bliver taget op, for alt for mange mennesker mener, at vold mod kvinder er et kvindeanliggende, men i virkeligheden er den et samfundsanliggende, og så længe den ikke bliver behandlet som et samfundsanliggende, kan vi ikke gøre os forhåbninger om at bringe den til ophør. 
Desuden er jeg enig i ordførerens erklæring om feminiseringen af fattigdom og om de grupper, der har en særlig risiko, samt det centrale spørgsmål om at sikre lige adgang til pensionsordninger og andre sociale ydelser. 
I den forbindelse havde jeg gerne set en inddragelse af punkt 14 i min udtalelse, hvor jeg specifikt nævner plejeres situation.  Eftersom forholdet mellem aktive og inaktive personer i 2030 vil være 2:1, vil plejende pårørende komme til at spille en meget større rolle, og eftersom der allerede er 100 millioner plejende pårørende i EU - mænd og kvinder, men hovedsageligt kvinder - uden tilstrækkelig adgang til sociale ydelser og pensionsordninger, må vi sørge for, at denne generation af plejende pårørende ikke bliver den næste generation af fattige, ældre mennesker, som bidrager til feminiseringen af fattigdom. 
Endelig har jeg en personlig bemærkning til punkt 9, som ikke afspejler Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggenders synspunkter.  Jeg mener, at teksten bør ændres, så det fremgår, at det er nødvendigt at respektere de nationale lovgivningsprocesser, når abortspørgsmålet behandles.  Der er en protokol til Maastrichttraktaten, som sikrer, at EU-lovgivningen ikke vil tilsidesætte artikel 40.3.3 i den irske forfatning om beskyttelse af ufødte. 
Under Lissabondebatten i Irland sagde mange borgere til mig, at EU ønskede at presse på for, at der skulle være adgang til abort i Irland.  Selv om jeg sagde, at det ikke var rigtigt, hævdede mange fortsat, at Parlamentet presser på, og det er årsagen til, at jeg mener, at vores hensigter skal være klare.  Det er ikke et spørgsmål om ens syn på abort.  Mit er måske ikke i overensstemmelse med ordførerens, men det er ikke det, spørgsmålet drejer sig om.  Spørgsmålet drejer sig om subsidiaritetsprincippet, og borgerne må, uanset deres holdning til abort, kunne stole på det.  Det mener jeg også, at alle i Parlamentet bør respektere. 
Maria Badia i Cutchet
Hr.  formand!  Jeg vil allerførst lykønske ordføreren med hendes velvalgte tilgang, da hun udarbejdede denne betænkning om ligestilling mellem mænd og kvinder. 
Som ordfører for Kulturudvalget vil jeg fremhæve dette udvalgs vigtigste bidrag, som naturligvis drejede sig om forhold inden for vores kompetenceområde, f.eks.  uddannelse, kultur, sport og kommunikation. 
For det første foreslog vi, at ligestillede adfærdsmønstre i skoler fremmes, at de kønsstereotyper, som stadig er for udbredte i nogle medier, udryddes, at der træffes foranstaltninger til at bekæmpe den faglige adskillelse i forskellige faser af uddannelsessystemet, så der er lige mange lærere af hvert køn i hver fase, at lønmæssig diskrimination på grund af køn udryddes inden for uddannelse, kultur, sport og kommunikation, og at kvinders deltagelse i styrende organer forøges i sektorer, hvor kvinder er i mindretal. 
Som ordføreren allerede har sagt, er der stadig langt igen.  Jeg kommer i tanker om et par linjer af et digt af Antonio Machado, som lyder: "Rejsende, der er ingen vej, vejen bliver til, mens du går”, for vi opnår ligestilling, mens vi kæmper for den. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Hr.  formand!  Jeg lykønsker udvalget med betænkningen på vegne af min politiske gruppe.  Jeg lykønsker også min kollega med at have givet udtryk for Parlamentets synspunkter i sin betænkning, selv om vi på visse punkter stillede ændringsforslag for at forbedre den og gennem Parlamentets betænkning vise, at vi anerkender det, der er sket på grundlag af køreplanen for ligestilling og ligestillingspagten. 
Vi har haft betydelig kvantitativ succes.  Vi skal stadig forbedre gennemførelsen af foranstaltningerne.  Vi skal sikre effektiv gennemførelse og udvidet retlig beskyttelse ved udpegning af et kompetent klageorgan i hver enkelt medlemsstat og ved fastsættelse af sanktioner på grundlag af proportionalitetsprincippet. 
Vi ønsker også, at subsidiaritetsprincippet og princippet om det frie valg fastholdes.  Hvad angår arbejde i familien kombineret med erhvervsaktivitet, ønsker vi ikke, at det kun er kvinder i arbejde, der bliver dækket.  Dækningen bør udvides til at omfatte de arbejdsløse, de, der beslutter kun at passe deres hjem, personer i liberale erhverv og selvstændige erhvervsdrivende i familievirksomheder. 
Vi ønsker at styrke barselsorlov og familieorlov.  Vi mener, at den meddelelse, som Kommissionen om kort tid forelægger, vil indeholde et godt forslag. 
Eftersom kvinder studerer og arbejder mere, fortjener de at blive betalt for alle former for tjenesteydelser. 
Zita Gurmai
Hr.  formand, hr.  kommissær, mine damer og herrer!  Kommissionens regelmæssige vurderinger, som giver et klart billede af den aktuelle situation, er overordentligt vigtige for bestræbelserne på at opnå ligestilling mellem kvinder og mænd.  Kommissær Špidlas engagement i denne sag er velkendt.  Den første beretning om ligestilling mellem kvinder og mænd blev udarbejdet for fem år siden, og nu kan vi med god ret forvente resultater.  Ifølge beretningen om ligestilling mellem kvinder og mænd fra 2008 er der sket visse fremskridt, men desværre nævnes der også nogle stillestående områder, hvor der ikke er sket noget mærkbart. 
Lønforskellen mellem mænd og kvinder er stagneret på 15 % i løbet af de sidste fem år, og min kollega nævnte, at det svarer til 54 dage, dvs.  frem til den 22.  februar.  Forholdet mellem kvinder og mænd er stadig ugunstigt inden for beslutningstagning, og det billede, som medierne giver af kvinder, er ufordelagtigt.  Det største problem er, at der ikke er sket nogen fremskridt af betydning på netop beskæftigelsesområdet og dermed forbundne områder, selv om disse virkelig er afgørende, dels på grund af EU's demografiske udfordringer, dels på grund af økonomisk vækst og sikring af ligestilling.  Disse hovedprioriteringer gør det helt påkrævet, at flere kvinder kommer ud på arbejdsmarkedet. 
En kvantitativ succes ved Lissabonstrategien er de 12 millioner nye job, der er skabt, hvoraf 7,5 millioner er besat af kvinder, men det er ikke ensbetydende med en kvalitetsforbedring.  Tvunget deltidsarbejde, den planlagte 65-timers-arbejdsuge, de horisontale og vertikale arbejdsmarkeder og adskillelse vil desværre føre til, at foreningen af arbejdslivet og privatlivet fortsat vil være et genstridigt problem, som vil vedblive med at vokse, fordi der mangler børnepasningsinstitutioner.  Jeg mener, at det er nødvendigt, at medlemsstaterne udarbejder yderligere koordinerede strategier og metoder og faktisk gennemfører dem, og ligeledes at de yder reel politisk støtte.  Jeg lykønsker ordføreren med hendes arbejde.  Hun har forelagt en glimrende betænkning. 
Raül Romeva i Rueda
Hr.  formand!  Jeg vil naturligvis allerførst takke min ven og kollega Iratxe García for det arbejde, hun har gjort med denne betænkning, som efter min opfattelse er et vigtigt og fyldestgørende dokument.  Jeg vil også fremhæve i hvert fald fire af de spørgsmål, der rejses i betænkningen, og som ordføreren nævnte i sit indlæg.  De er også vigtige for min gruppe. 
For det første nødvendigheden af, at de europæiske institutioner i betragtning af den aktuelle bølge af vold mod kvinder skrider ind med både lovgivning og etablering af et klart retsgrundlag, så alle former for vold mod kvinder kan bekæmpes.  Dette bør f.eks.  omfatte anerkendelse af retten til asyl på grund af kønsbestemt forfølgelse. 
For det andet er det for at sikre kvinders øgede deltagelse i beslutningstagning nødvendigt, at alle institutioner og politiske partier undersøger denne sag og træffer specifikke foranstaltninger i forbindelse hermed, og vi udelukker ikke valgkvoter. 
For det tredje er det vigtigt en gang for alle at erkende, at det for at sikre kvinders totale frigørelse er nødvendigt, at det er kvinderne selv, der træffer afgørelse om deres seksuelle rettigheder og reproduktive sundhedsrettigheder. 
For det fjerde er det afgørende, og jeg beklager, at der i de senere år ikke er sket fremskridt i forbindelse med lønforskellen mellem mænd og kvinder, at Kommissionen og medlemsstaterne i samråd med arbejdsmarkedets parter vurderer de strategier og aktioner, der skal rette op på denne situation. 
Eva-Britt Svensson
Hr.  formand!  Jeg vil også lykønske ordføreren med denne betænkning, som jeg støtter fuldt ud.  Jeg støtter også fru Figueiredos ændringsforslag om arbejdsmarkedet.  Jeg har kun et minuts taletid, så jeg tager ikke nogen bestemte politiske spørgsmål op.  Jeg vil blot påpege en enkelt ting. 
Ordføreren nævner forskellige foranstaltninger, som skal træffes for at opnå ligestilling mellem kvinder og mænd.  Det bliver til 45 punkter i alt.  Jeg gentager: 45 punkter!  I EU og dets medlemsstater, som længe har påstået at prioritere lige rettigheder for kvinder og mænd, viser denne betænkning, at der er 45 områder, som skal ændres.  Mere skal der ikke siges, bortset fra at jeg støtter betænkningen og frem for alt konkrete foranstaltninger nu! 
Urszula Krupa
Hr.  formand!  Et vigtigt element i betænkningen er efter min mening opfordringen til at gøre det lettere for arbejdstagere at vende tilbage til jobbet efter en fraværsperiode med barsels- eller forældreorlov og til at bringe lønforskelle og forskelle på uddannelsesområdet til ophør. 
Det er ikke desto mindre vanskeligt at acceptere den anførte direkte årsagssammenhæng mellem dagligdags problemer, der berører mange mennesker, og det at være kvinde.  At behandle det sociale liv som en kønskamp, hvor der skabes en ny fjende på grundlag af den tidligere model for klassekampen, giver fortalerne ret til ubegrænset indblanding på alle områder af den menneskelige eksistens, herunder familiens funktion. 
Problemet i Europa er ikke kampen mellem mænd og kvinder.  Det er den manglende respekt for rettigheder og moralske principper, der især kommer til udtryk som ubegrænset grådighed og egoisme.  Som kvinde ville jeg foretrække, at lige rettigheder ikke førte til ligestilling med mænd på alle områder, men snarere til ordninger, der beskytter kvinder og letter deres byrder.  Når de ikke længere bliver betragtet som en upersonlig arbejdsstyrke, kan de yde et kreativt bidrag på mange områder af økonomien. 
Zita Pleštinská
(SK) Hr.  formand!  Denne betænkning om ligestilling mellem kvinder og mænd for 2008 opsummerer en betænkning fra Europa-Parlamentet, som allerede er vedtaget, og som skabte et stort incitament, der skal føres ud i livet.  Jeg betragter den som en afspejling af det arbejde, som Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling har udført, og derfor vil jeg allerførst takke fru García Pérez for, at hun har udarbejdet den. 
For at nå Lissabonmålene er det afgørende at udnytte kvindernes potentiale på arbejdsmarkedet fuldt ud.  Det er også vigtigt, at kvinder får mest mulig adgang til videregående uddannelse og livslang læring samt adgang til ny teknologi og informationssamfundet, så de kan konkurrere på arbejdsmarkedet. 
Jeg beundrer de kvinder, der leder store virksomheder og også små familievirksomheder og skaber nye jobmuligheder.  Ved siden af de daglige opgaver som hustru og mor påtager en forretningskvinde sig også ledelsesopgaver i sin virksomhed, hun tager ansvar for ikke bare sin families trivsel, men også virksomhedens.  Som samfund anerkender vi ikke altid tilstrækkeligt, hvor betydningsfuld denne opgave er for samfundet.  Kvinder i ledende stillinger er tvunget til at overvinde mange yderligere hindringer, som især er forbundet med deres familieansvar. 
Forening af familieliv og arbejdsliv er en af de vigtigste forudsætninger for, at kvindernes beskæftigelsesfrekvens kan øges.  Derfor er det afgørende at foreslå foranstaltninger, der kan motivere fædre til at tage forældreorlov, således at barselsorloven deles mellem forældrene. 
Mange kvinder er i dag klar over, at de ikke vil opnå betydningsfulde stillinger på grundlag af sociale støtteprogrammer, men kun på grundlag af deres egne evner.  Forbundskansler Angela Merkel er et lysende eksempel på, at vi kvinder også har vores egen faste plads i den internationale politik. 
I historiebøgerne kan vi læse en masse om mænds heltemod.  Kvinderne optræder kun i baggrunden.  Jeg er overbevist om, at det er vores ansvar at sætte fokus på de anonyme kvinder i vores samfund, som verden ikke kunne gøre fremskridt uden. 
Gabriela Creţu
(RO) Hr.  formand, mine damer og herrer!  Der er problemer, som der bliver talt meget om, men der bliver gjort meget lidt.  Under debatten om den sociale pakke talte vi om manglen på de instrumenter, der er påkrævede for at gøre princippet om lige løn for lige arbejde anvendeligt og for at reducere lønforskellen mellem mænd og kvinder.  Uden dem er vores tilsagn kun ord, og lovgivningen er til ingen verdens nytte. 
Der er også problemer, som der bliver gjort meget lidt for at løse, og som vi ikke engang taler om.  Der bliver ikke rigtig talt om, at der handles med 100.000 kvinder hvert år, bortset fra her sent om aftenen, sandsynligvis fordi de er varer og ikke borgere.  De fleste af dem bliver solgt til prostitution.  Vi anmoder om fastere integrerede aktioner imod netværk for menneskehandel og fælles foranstaltninger for at begrænse efterspørgslen efter prostitution.  Uden efterspørgsel bliver menneskehandel overflødig. 
Der bliver heller ikke talt om situationen for kvinder, der arbejder som husholdersker i private hjem.  De er usynlige.  Uden nogen eller med meget få sociale rettigheder står de over for den samme risiko for misbrug, som kvinder gør i deres egne familier, bl.a.  risikoen for udnyttelse.  For dem, der arbejder i udlandet, gør den manglende udøvelse af politiske rettigheder den sociale og økonomiske situation endnu vanskeligere.  En korrekt regulering af deres situation er ikke bare et aktuelt spørgsmål om retfærdighed, den kan også forhindre, at den voldsomme fattigdom blandt ældre kvinder fortsætter i fremtiden. 
Et andet emne, som vi ikke kan tale om, er kvinderne i Rumæniens regering, for de findes ikke.  Vi mener, at det er på tide at gå fra at udstede erklæringer om det, vi bør gøre, til at gøre det, vi bør gøre. 
Ilda Figueiredo
(PT) Hr.  formand!  Der er beviser for, at forskelsbehandling af kvinder findes og i sidste instans rammer kvindelige arbejdstagere, hvis løn i gennemsnit er over 15 % lavere end mænds.  I nogle lande, deriblandt Portugal, er tallet over 25 %, og den situation er faktisk forværret i de senere år. 
Derfor opfordrer vi til forbedring af beskæftigelsen, anstændige lønninger, overholdelse af social-, sundheds- og sikkerhedsstandarder og kortere arbejdstid uden lønnedgang.  Det kunne bidrage til at skabe flere job med rettigheder for kvinder og sikre bedre forening af arbejdsliv og familieliv. 
Der skal tilskyndes til, at der træffes foranstaltninger til bekæmpelse af usikre ansættelsesforhold, som især berører kvinder, og til forbedring af overenskomstforhandlingerne, hvad angår beskyttelse af mandlige og kvindelige arbejdstagere.  Indførelsen af offentlige foranstaltninger og aktiviteter, der skal forbedre kvindernes adgang til seksuel og reproduktiv sundhedspleje og gøre dem mere bevidste om deres rettigheder og de offentlige tjenesteydelser, der står til deres rådighed, skal også støttes, samtidig med at deres værdighed respekteres. 
Godfrey Bloom
(EN) Hr.  formand!  Desværre bliver kvinder i Det Forenede Kongerige forskelsbehandlet voldsomt.  Jeg ved, at mit eget udvalg - Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling - har hjertet på rette sted.  Men størstedelen af forskelsbehandlingen skyldes, at arbejdsmarkedslovgivningen er så byrdefuld for små virksomheder, der ansætter unge kvinder, at de ganske enkelt forskelsbehandler i det skjulte. 
Jeg mener, at det er den klassiske lov om utilsigtede følger.  Man indfører en lov her og en lov der, men i virkeligheden sker der ingenting, og det styrker faktisk holdningen. 
Det er ikke for at være ubeleven, men når jeg ser mig omkring i udvalget - Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling - må jeg konstatere, at deres tankegang er dybt forankret i 1970'erne - de er ikke kommet videre.  Livet er altså ikke sådan længere, og når jeg hører folk tale om kvindefrigørelse, må jeg som englænder sige, at den fandt sted for meget længe siden.  Jeg ved ikke, hvilke problemer andre lande har, men vær venlige ikke at overføre alt dette på Det Forenede Kongerige, hvor vi ikke har problemet, for selv om jeg siger, at De har hjertet på rette sted (loven om utilsigtede følger), forkludrer De det hele. 
Mary Honeyball
(EN) Hr.  formand!  Det er måske et nyttigt sammentræf, at jeg taler efter Godfrey Bloom, som synes at befinde sig langt inde i det 19.  århundrede.  Han er jo berømt for for ikke så længe siden at have sagt, at kvinder skulle gøre rent bag køleskabet, og at det var en af deres vigtigste opgaver i livet.  Hvis det er mig, der ikke er kommet videre, så er jeg stolt, for jeg ønsker på ingen måde, navnlig ikke som engelsk kvinde, at blive kædet sammen med den slags bemærkninger. 
Det, jeg vil sige, er, at der i denne betænkning er rejst mange meget vigtige spørgsmål, og det takker jeg ordføreren for.  Jeg takker også kommissæren for hans bemærkninger.  Der er et bestemt emne, som jeg vil tage op, nemlig spørgsmålet om menneskehandel.  Som repræsentant fra London - og oven i købet kvindelig repræsentant fra London - har jeg haft en særlig interesse for spørgsmålet, fordi London er et af de steder, der er meget berørt af kvindehandel. 
Medlemsstaterne bliver for øjeblikket anmodet om at undertegne Europarådets konvention om bekæmpelse af menneskehandel.  Selv om nogle af medlemsstaterne har undertegnet den, er der andre - 15 faktisk - som endnu ikke har undertegnet den, og det er endog to, som ikke synes at være rede til at gøre det.  Jeg vil derfor anmode samtlige EU's medlemsstater om at ratificere denne konvention om bekæmpelse af menneskehandel og opfordre alle her, også alle medlemmerne af Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, om at henvende sig til deres regeringer og presse dem til at gøre en endnu større indsats, end de måske allerede gør, for at bekæmpe den modbydelige og hæslige handel med kvinder. 
Věra Flasarová
(CS) Hr.  formand, hr.  kommissær, mine damer og herrer!  Jeg bifalder fru Pérez' betænkning og Kommissionens beretning.  De statistiske oplysninger, der viser, at kvindernes beskæftigelsesfrekvens i de senere år er steget til 57,2 %, er positive, men som det fremgår af betænkningen, er der stadig en lang række problemer.  Kvinder bestrider kun en tredjedel af lederstillingerne i private virksomheder og på andre områder, herunder det politiske.  En stor del af de nye job er ikke omfattet af tidsubegrænsede ansættelseskontrakter, og dermed er fremtidsperspektiverne usikre.  Det er den type job, som kvinder ofte får.  De betragtes stadig som mennesker, hvis hovedansvar er familien, og hvis arbejdsindtægter kun er et supplement til familiens økonomi.  Det er grunden til, at kvinder stadig bliver dårligere betalt end mænd for det samme arbejde og med de samme kvalifikationer.  Disse stereotyper repræsenterer fortsat et af instrumenterne til forskelsbehandling af kvinder på arbejdsmarkederne.  Jeg mener, at arbejdsgiveres vilje til at yde kvinder godtgørelser for at hjælpe dem med børnepasning og dermed fremme deres videre professionelle udvikling karriereudvikling er meget utilfredsstillende. 
Mihaela Popa
(RO) Hr.  formand!  Vi taler om nødvendigheden af at bekæmpe vold mod kvinder, tilskynde til kvinders deltagelse i aktiviteter inden for civilsamfundet og et forhold, der henhører under Kulturudvalgets kompetenceområde, nemlig forskelle på kvinders og mænds uddannelse. 
Selv om kvinder opnår bedre resultater end mænd på uddannelsesområdet, er der stadig ulige løn mellem kvinder og mænd på arbejdsmarkedet.  Som medlem af Kultur- og Uddannelsesudvalget stillede jeg personligt et ændringsforslag til Kultur- og Uddannelsesudvalgets udtalelse i forbindelse med denne betænkning.  Jeg mener, at det er vigtigt, at billeder af kvinder i nedværdigende situationer fjernes fra medierne i betragtning af den indvirkning, som medierne har på offentlighedens opfattelser og holdninger. 
Det er i det vestlige samfund stadig et problem at sikre ligestilling mellem kvinder og mænd på alle EU's politiske indsatsområder. 
Anna Záborská
(SK) Hr.  formand!  Betænkningen indledes med en betragtning, hvor det anføres, at ligestilling mellem kvinder og mænd er et grundlæggende princip i EU, der har eksisteret i over 50 år.  Den anden del af betænkningen indeholder imidlertid 46 punkter med henstillinger og opfordringer til eller anmodninger om, at dette princip overholdes.  Der er også grundlæggende henstillinger om lige adgang til midler, uddannelse, sundhedspleje og løn.  Der er en anmodning om at bekæmpe vold mod kvinder, en anmodning om at bekæmpe handel med kvinder og meget mere. 
Den slags betænkninger er meget vigtige, og jeg lykønsker ordføreren.  På den anden side indeholder betænkningen også bemærkninger om utilstrækkelig gennemførelse af allerede vedtagne dokumenter.  Der henvises til utilstrækkelig kontrol og utilstrækkelige sanktioner.  Der henvises imidlertid også til politikeres uoprigtighed, når de udadtil giver udtryk for deres støtte til ligestilling mellem kvinder og mænd, men i praksis ikke optræder i overensstemmelse hermed, og det er grunden til, at forventningerne ikke er så store, som vi gerne havde set. 
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr.  formand!  Når man læser beslutningen om ligestilling mellem kvinder og mænd, er det vanskeligt ikke at støtte den.  Jeg tænker især på punkterne om vold mod kvinder og behovet for undervisning fra en tidlig alder i den forskelsbehandling af dem, der finder sted.  Vi er udmærket klar over, at gode opvækstvilkår og god uddannelse er den bedste metode til at udrydde forskelsbehandling af og vold mod kvinder. 
EU's borgere er forholdsvis uvidende om handel med kvinder og har ikke det store kendskab til, at der i dag findes en så grusom og brutal handel, som er uacceptabel i en civiliseret verden.  Derfor mener jeg, at der bør afsættes betydelige midler til en oplysningskampagne. 
Det skal imidlertid påpeges, at der til trods for alle de vanskelige problemer, som vi diskuterer, er sket store fremskridt hen imod ligestilling mellem kvinder og mænd i de senere år, og det gælder især i landdistrikterne. 
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Hr.  formand!  Ligestilling mellem mænd og kvinder bør være et grundprincip i det europæiske samfund. 
Den seneste Eurobarometerundersøgelse viser, at kvinder i landdistrikter ikke er med til at træffe beslutninger i deres egne samfund, ikke har fast arbejde og for de flestes vedkommende kun har ansvar for husholdningen.  Denne andel er oppe på 98 % i nogle områder.  Ikke desto mindre ønsker over 50 % af kvinderne at have adgang til det europæiske arbejdsmarked og at opnå kvalifikationer, der kan lette deres ansættelse inden for offentlig forvaltning, landbrug, social bistand eller undervisning.  Desuden ønsker en stor procentdel af kvinderne at udnytte de faciliteter, der står til rådighed på europæisk plan i forbindelse med etablering af virksomhed. 
Som følge heraf mener jeg, at initiativer taget af kvinder fra landdistrikter til at blive aktivt inddraget i samfundet og til løbende at forbedre og deltage i deres egen regions økonomiske udvikling skal støttes.  Udryddelse af forskelsbehandling kræver en fælles europæisk indsats.  I programmer som Den Europæiske Socialfond og Progress bør der i samarbejde med lokale regeringer og myndigheder afsættes flere midler til støtte for kvinder i landdistrikter. 
Vladimír Špidla
Hr.  formand, mine damer og herrer!  Jeg takker for debatten.  Når man ser på udviklingen, kan det generelt siges, at der er sket store fremskridt, men det står klart, at der er langt igen.  Det er årsagen til, at Kommissionen forsøger at gennemføre omfattende forhandlinger under anvendelse af alle til rådighed stående midler.  Jeg har f.eks.  henvist til de lovgivningsmæssige forslag, der allerede er udarbejdet, og til ønsket om at skærpe straffene for menneskehandel. 
Jeg vil også sige, at bestræbelserne på at opnå ligestilling naturligvis hviler på et solidt etisk grundlag, og selv om vi ikke fandt nogen begrundelser om social ligevægt, de sociale systemers stabilitet eller økonomi, ville det alligevel være rigtigt og nødvendigt at fortsætte konsekvent.  Jeg vil imidlertid gerne sige, at reelle lige muligheder er EU's højeste prioritet, og et samfund, som ikke formår at opnå lige muligheder, har på lang sigt ingen fremtid i den globale konkurrence.  Det er ikke kun rimeligt og etisk ubestrideligt, det er også gavnligt.  Også af denne grund mener jeg, at det er helt afgørende, at vi fortsætter og ikke stiller os tilfreds med en udvikling, der i visse henseender kan fortolkes som fremskridt, men hvor mange ting stadig kan opfattes som meget beskedne resultater. 
Iratxe García Pérez
Hr.  formand!  Jeg glæder mig over alle indlæggene, for jeg mener, at de giver os mulighed for at fastslå, at vi alle sammen er enige om det fælles mål, selv om der er visse nuanceforskelle og uenigheder. 
Jeg vil også sige til kommissæren, at jeg er meget tilfreds med hans tale og med hans bidrag til debatten.  Vi tilslutter os alle sammen hans tale.  Derfor vil jeg give udtryk for min tilfredshed, men jeg vil gerne tilføje, at det, der er brug for nu, er en ægte politisk vilje til at gennemføre alle de initiativer, der er foreslået.  Derfor har han Parlamentet på sin side, hvis han vedbliver med at lægge vægt på betydningen af dette spørgsmål og fastholder sine bestræbelser på at gennemføre alle disse initiativer. 
Jeg vil gerne fremhæve en ting, nemlig betydningen af mænds engagement i kampen for ligestilling mellem mænd og kvinder. 
Det er afgørende at inddrage mænd i dette arbejde.  At mandlige kolleger i dag har deltaget i denne debat er efter min opfattelse et bevis på, at mænd også skal stå på kvindernes side i kampen for ligestilling. 
Jeg vil slutte af med at nævne et af de spørgsmål, der blev rejst under debatten af en kollega, som sagde, at kvinder siger det samme som i det 19.  århundrede.  Jeg vil gerne informere ham om, at kvinder i Spanien i det 19.  århundrede krævede stemmeret, de kunne ikke engang stemme.  Derfor er der en klar forskel. 
Der er sket store fremskridt, det kan ikke nægtes.  Vi må takke alle de kvinder, alle de organisationer, der har arbejdet for ligestilling.  Det må imidlertid ikke være ensbetydende med at nægte det indlysende, nemlig at der stadig er lang vej igen, og at vi stadig har meget arbejde foran os.  Hvis vi alle sammen, både mænd og kvinder, er vedholdende, skulle vi gerne opnå reel ligestilling mellem mænd og kvinder. 
Formanden
Forhandlingen er afsluttet. 
Afstemningen finder sted i morgen kl.  11.30. 
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Sylwester Chruszcz  
Under denne debat er mange emner blevet berørt.  Jeg vil fremhæve spørgsmålet om barselsorlov og forældreorlov.  Europa står over for et demografisk problem, der ikke kun skyldes de økonomiske vanskeligheder, der berører vores kontinent, men også den manglende støtte til unge mødre.  Det er umådelig vigtigt for en kvinde, der har fået et barn, at få den støtte, der giver hende og barnet den fornødne sikkerhed og garanterer, at hun ikke er forhindret i at vende tilbage til arbejdslivet eller det sociale liv. 
Mødre skal beskyttes, således at de kan vende tilbage til deres arbejdsplads, når tiden er inde, og tage sig af deres familier, og vi skal lægge stor vægt på at sikre, at disse ordninger behandles lige seriøst over hele Europa. 
Corina Creţu  
Selv om Rumænien er en af EU's duksedrenge, hvad angår de lovgivningsmæssige rammer og antallet af statslige initiativer og programmer til fremme af ligestilling mellem kvinder og mænd, lider det under mangler på vigtige områder, der understreger og fastholder ulighederne mellem kvinder og mænd. 
Hvad angår kvinders adgang til ledende stillinger, er Rumænien et af de lande i Europa, der klarer sig dårligst.  Ud af de 331 medlemmer af parlamentet er kun 37 kvinder, dvs.  godt 11 %.  Alligevel er andelen af kvinder i Rumæniens lokale forvaltninger endnu lavere.  Sverige har næsten lige mange kvinder og mænd i parlamentet.  I Rumænien arbejder næsten en tredjedel af kvinderne på deltid, sammenlignet med kun 7,7 % af mændene, til en løn, der i gennemsnit er 15 % lavere end mændenes. 
Denne situation hænger snævert sammen med fastholdelsen af kønsstereotyper, som betyder, at kvinderne har ansvar for det meste af husarbejdet.  Desværre findes ulighederne mellem kvinder og mænd og de dermed forbundne fordomme ikke kun i familien, men også i det rumænske uddannelsessystem.  Undersøgelser viser, at skoleaktiviteter i Rumænien er tilbøjelige til at skabe kønsdifferentierede mentaliteter, og det samme gælder de samfundsøkonomiske oplysningsaktiviteter, som underviserne iværksætter. 
Derfor vil jeg understrege, at det er vigtigt at inddrage betydningen af uddannelse og nedbringelse af ulighederne mellem kvinder og mænd i betænkningen. 
Véronique Mathieu  
Ligestilling mellem mænd og kvinder er et grundlæggende princip i EU, men tallene i beretningen for 2008 viser, at der stadig ikke er ligestilling.  Lønforskellen har endog været på 15 % siden 2003. 
I betragtning af den situation mener jeg, at vi skal styrke den europæiske lovgivning, f.eks.  ved at tvinge arbejdsgiverne til at revidere lønningerne for at reducere lønforskellen. 
Det er også vigtigt at se på den særlige situation, som kvinder i landdistrikter befinder sig i. De bliver aldrig betegnet som "i arbejde” på det officielle arbejdsmarked.  Fordi disse kvinder, der jo arbejder, eftersom de hjælper deres ægtefælle på familiebruget, ikke har nogen klar erhvervsmæssig status, løber de ind i temmelig mange økonomiske og juridiske vanskeligheder, hvad angår adgang til alderspension eller social sikring.  Jeg vil støtte enhver foranstaltning, der tager sigte på at forbedre disse kvinders situation. 
Endelig bifalder jeg den foreslåede foranstaltning til forbedring af kvinders adgang til seksuel og reproduktiv sundhedspleje.  En sådan adgang er en afgørende forudsætning for, at de kan udøve deres frihed. 
Dumitru Oprea  
Jeg mener, at forskelsbehandlingen af kvinder og mænd primært varer ved som følge af en gammeldags tankegang, der stadig eksisterer i moderne samfund: Manden forsørger familien, og kvinden har det sociale ansvar for den.  Denne tankegang findes i alle lande, men navnlig i ugunstigt stillede områder.  Fænomenet kan bringes til ophør gennem god uddannelse. 
I den forbindelse mener jeg også, at vi bør tage højde for, at udviklingen af det nuværende generelle samfund har ført til, at kvinderne i stigende grad deltager aktivt i samfundslivet, og at deres status i samfundet er forbedret mærkbart.  Alligevel kan der opstå problemer i familien, navnlig hvad angår forældrenes rolle i forbindelse med pasning, opdragelse og uddannelse af børnene.  Tidsmanglen, den travle hverdag og spejlingen i andre lande har ført til, at forældrene har mindre kontrol over deres børn i ferier og i tidsrummet mellem kl.  14.00 og kl.  18.00 på hverdage. 
Derfor er det vigtigt at finde løsninger, der kan fjerne bekymringerne over, hvad barnet laver, mens forældrene er på arbejde, ved at iværksætte aktiviteter i eller uden for skolen, som kan erstatte forældrenes manglende overvågning.  Faktisk bør ordningerne efter skoletid udvides og gøres til et projekt, der er nyttigt for familien, samfundet, landet og Europa. 
Rovana Plumb  
Jeg vil gerne lykønske ordføreren og understrege, hvor vigtig denne betænkning er for, at Lissabonstrategiens mål om økonomisk vækst kan nås. 
Både EU og medlemsstaterne bør tilvejebringe en bedre samfundsmodel.  Til trods for de fremskridt, der er sket, er der stadig ulighed mellem mænd og kvinder, og det er grunden til, at vi må skride ind. 
Jeg vil gøre opmærksom på et problem, som mange kvinder står over for hver dag, og som meget sjældent fører til domfældelse, nemlig seksuel chikane. 
Ifølge en national undersøgelse udført i Rumænien var ofrene for seksuel chikane i 90 % af tilfældene kvinder, og hver niende i bysamfund har været udsat for seksuel chikane.  I over 55 % af tilfældene var gerningsmanden ofrets overordnede. 
Jeg mener, at strategierne og tiltagene på dette område bør revurderes for at forbedre kvinders leve- og arbejdsvilkår, og medlemsstaterne bør fremskynde håndhævelsen af fællesskabslovgivningen om ligestilling mellem kvinder og mænd på arbejdsmarkedet, også hvad angår seksuel chikane. 
Theodor Dumitru Stolojan  
Tiden er inde til at opgive stereotyper og handle beslutsomt for at give reelle lige muligheder for kvinder og mænd.  I løbet af de sidste 10 år er der utvivlsomt sket fremskridt, hvad angår stigningen i kvinders repræsentation i europæisk toppolitik, men det er ikke nok.  Tværtimod har lønforskellene været forholdsvis konstante i de senere år.  De europæiske virksomheder bidrager stadig til den grundlæggende udstødelse, og der kræves faste og mere modige beslutninger og en langt mere effektiv mediekampagne til formålet. 
Kvinders generelle deltagelse i beslutningsprocessen er også genstand for tydelige forvridninger i Rumænien, som er det eneste land, hvor ikke en eneste kvinde er minister, og i parlamentet udgør kvinderne kun 9 %.  Det rumænske samfund har pligt til at bekæmpe fastlåste holdninger og alle former for forskelsbehandling mellem kønnene. 
Jeg har tillid til, at brugen af valgkvoter har en positiv indvirkning på kvindernes repræsentation.  Vi kan finde eksempler på bedste praksis i de nordiske lande og ikke bare der.  Ligegyldigt om vi vælger et valgsystem baseret på forholdstalsvalg ved at garantere lige mange kandidater af hvert køn, ligelig repræsentation i medierne (Belgien) eller lovmæssigt fordelte kvoter (Finland, Sverige, Spanien og Frankrig), mener jeg, at situationen for kvinder, der ønsker denne form for deltagelse i det politiske, økonomiske og sociale liv, kan forbedres i Rumænien.